Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 160 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sednici sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Radomir Naumov, Aleksandar Popović, Miloš Lučić, Veselin Janković, Miroslav Martić, Milan Milosavljević, Dragan Jočić, Zoran Bošković. Samo pre podne odsutni: Ljubiša Maravić, Neda Arnerić, Živanko Radovančev, Jon Čizmaš, Branislav Pomoriški. Zakašnjenje je najavio Bogoljub Zečević. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe vas obaveštavam da su pozvani da sednici prisustvuju Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela amandmane na predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Pre nego što pređemo na usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica, obaveštavam vas da ste primili ostavku prof. dr Borivoja Mijatovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata narodnog poslanika prof. dr Borivoja Mijatovića, danom podnošenja ostavke. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje je izabran, narodnom poslaniku prof. dr Borivoju Mijatoviću, izabranom sa izborne liste Demokratska opozicija Srbije - dr Vojislav Koštunica, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dostavljen vam je zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 27, 28, 29, 30. i 31. marta 2001. godine. Da li ima primedbi na Zapisnik? (Nema.) Pošto nema primedbi na zapisnik, prelazimo na odlučivanje o zapisniku u celini. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Za 146, protiv niko, uzdržan jedan, nije glasalo 26, ukupno su prisutna 173 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Dostavljen vam je zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 9, 10, 11, 12, 17, 18, 19, 23, 24, 25. 26. aprila i 3, 8, 9, 10, 11, 14, 15, 16, 17, 21, 22, 23, 24. i 28. maja 2001. godine. Da li ima primedbi na zapisnik? (Nema.) Pošto nema primedbi na zapisnik, prelazimo na odlučivanje o zapisniku u celini. Stavljam na glasanje zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Za 155, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 26, ukupno je prisutan 181 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Dostavljen vam je zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 4. maja 2001. godine. Da li ima primedbi na zapisnik? (Nema.) Pošto nema primedbi na zapisnik, prelazimo na odlučivanje o zapisniku u celini. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 4. maja 2001. Za 156, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 30, ukupno je prisutno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Dostavljen vam je zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 30. i 31. maja 2001. godine. Da li ima primedbi na zapisnik? (nema) Pošto nema primedbi na Zapisnik, prelazimo na odlučivanje o zapisniku u celini. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 30. i 31. maja 2001. godine. Za 159, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nije glasao 31, ukupno je prisutno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, održane 30. i 31. maja 2001. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, koje je sazvano na zahtev Vlade Republike Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 159. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Sedmo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini utvrđen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog za razrešenje dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije, 2. Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama, 3. Predlog zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, 4. Predlog zakona o privatizaciji, 5. Predlog zakona o Agenciji za privatizaciju, 6. Predlog zakona o Akcijskom fondu, 7. Predlog zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji, 8. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata, 9. Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o borbi protiv korupcije, 10. Predlog preporuke Narodne skupštine Republike Srbije o pravilima ponašanja javnih funkcionera i službenika, 11. Predlozi za razrešenje i imenovanje jednog broja nosilaca pravosudnih funkcija. Pošto je Vlada Republike Srbije predložila da se predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama (tačka 2. dnevnog reda) razmatra po hitnom postupku, nadležni odbori, ukoliko to već nisu učinili, podneće svoje izveštaje povodom razmatranja ovog predloga zakona u toku sednice. Narodni poslanik Dušan Proroković, na osnovu člana 84. i 133. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona o tačkama 4, 5. i 6. dnevnog reda, i to o Predlogu zakona o privatizaciji, Predlogu zakona o Agenciji za privatizaciju i Predlogu zakona o akcijskom fondu. Da li narodni poslanik Dušan Proroković želi reč? (ne) Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Dušana Prorokovića da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona po tačkama 4, 5. i 6. dnevnog reda. Za 146, protiv 48, uzdržanih nije bilo, nije glasalo četiri, ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA RAZREŠENjE DR VUKA OBRADOVIĆA SA FUNKCIJE POTPREDSEDNIKA VLADE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste predlog za razrešenje dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije, a koji je saglasno članu 93. Ustava Republike Srbije, članu 11. Zakona o Vladi Republike Srbije i članu 197. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo predsednik Vlade Republike Srbije dr Zoran Đinđić. Otvaram pretres o predlogu za razrešenje dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije. Da li predsednik Vlade želi reč? (da) Izvolite.
Uvaženi narodni poslanici, kao predlagač ovog zahteva, želim da ga ukratko obrazložim i to u tri tačke i to zaista vrlo, vrlo kratko. Prva tačka se odnosi na koncepciju rada ove vlade i obećanje koje smo dali u ovoj prostoriji, kada smo Vladu formirali. To je bilo da će se i članovi Vlade i potpredsednici Vlade isključivo baviti poslovima koji su u njihovoj nadležnosti, da neće u svom radu biti ometani ni na koji drugi način, da se neće baviti nikakvim privatnim poslovima, bilo komercijalnim, bilo nekomercijalnim i da će izbegavati sve aktivnosti koje mogu da budu u koliziji sa njihovim poslovima u samoj Vladi. To ostaje i nadalje obaveza ove vlade. Druga tačka je da je događaj u Socijaldemokratiji postao jedan skandal ili incident, postao tema za medije, da ta stranka nije uspela unutar svojih redova da reši taj problem, da je praktično Vlada jedan čitav period do današnjeg dana bila opterećena jednom temom koja nema nikakve veze sa delovanjem Vlade, niti ima veze sa prioritetima koje je ova vlada postavila. Budući da su potpredsednici Vlade, predstavnici stranaka DOS-a, tu u samoj Vladi na osnovu zasluga svojih stranaka, a ne na osnovu svojih ličnih zasluga. očigledno da je nesposobnošću te strnake da reši taj problem unutar sebe, ta stranka izgubila pravo na mesto potpredsednika Vlade, jer su događaji u toj stranci počeli da opterećuju Vladu u celini. Naravno, može se prigovoriti da je to jedna nametnuta tema i da zapravo to štodogađalo u vrhu Socijaldemokratije, gde su se u samom predsedništvu se formirale grupe koje su svakodnevno davale izjave jedna protiv druge i isključivale jedna drugu, da to nije prava tema, nego da je temamožda posao koji je radio potpredsednik Vlade. Međutim, ja ne delim to mišljenje. Želim samo da vas obavestim da sam ja lično dao mandat gospodinu Obradoviću da bude potpredsednik koji će se baviti suzbijanjem korupcije. Dakle, ja sam mu dao taj mandat i ne bi bilo nikakvih razloga da posle dva ili tri meseca sada ja ili neko drugi nekim drugim sredstvima pokušava to da ospori. Drugo je ideja zakona, koji bi jednokratnim oporezivanjem uveo neki red u visoke profite i korupciju koja se desila u proteklih desetak godina, to je moja ideja, lično moja i ja sam je upisao u izborni program DOS-a. Tako da sve priče o tome da bi možda delovanje potpredsednika Vlade u samoj Vladi, na temi za koju je bio nadležan, mogla biti razlog za ovu krizu,mislim da nisu umesne. Tako da se radi, naprosto, o tome da je jedna članica koalicije koja je dobila izbore došla u probleme koje nije umela sama da reši, da su ti problemi prevazišli okvire te stranke, da su ubacili loše svetlo na samu koaliciju DOS i da je zbog toga ta tema došla na predsedništvo DOS-a kao telo koje odlučuje o ovakvim pitanjima. To je treća tačka koju želim da vam napomenem. Na sednici predsedništva DOS-a, kao organa koji je praktično imenovao i Vladu i koji je politički odgovoran za ovu vladu, bilo je glasanje na osnovurasprave o ovoj temi. Od 17 prisutnih, bio je jedan glas uzdržan, dva protiv i 14 glasova, na tajnom glasanju da ja u ime Vlade tražim na ovoj sednici razrešenje potpredsednik Vlade. Zbog toga vam upućujem ovaj predlog.
Da li reč želi gospodin Vuk Obradović? (da) Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, poštovani narodni poslanici i članovi Vlade, na ovoj sednici Narodne skupštine raspravljaće se o nekoliko izuzetno važnih dokumenata za Srbiju i njene građane. Razmatraće se zakon o jednokratnom porezu, čijom bi se doslednom primenom ispravila ili makar ublažila velika nepravda učinjena većini građana, a osiromašenom narodu i državi vratila značajna, toliko potrebna finansijska sredstva. Verovatno će biti usvojena rezolucija o borbi protiv korupcije, kojom se po prvi put u novijoj istoriji Srbije utvrđuju osnove nacionalne i državne strategije za borbu protiv korupcije, koja je duboko zakoračila u sve pore našeg života. Na dnevnom redu su i preporuke za ponašanje javnih funkcionera i službenika, kojima bi trebalo označiti početak istinske borbe za zakonito i pošteno angažovanje svih nosilaca odgovornosti za javne i društvene poslove. Za pripremu navedenih dokumenata bio sam neposredno odgovoran, ali će se najverovatnije dogoditi, ne mojom krivicom, da ne učestvujem u skupštinskoj raspravi o njima. Voljom i odlukom predsednika Vlade pokrenut je postupak za moje razrešenje. Poštujem njegovu inicijativu, ali upozoravam da se to čini na neosnovan i neprincipijelan način, bez ikakvih dokaza i na osnovu najvulgarnijih intriga i insinuacija. To je opasan presedan. Već sutra može se zatražiti razrešenje nekog drugog funkcionera bez krivice i dokazanih optužbi. Koliko sutra i neka druga stranka može biti suočena sa pokušajem da neko sa strane zahvaljujući trenutnoj moći, uređuje odnose u njoj. Socijaldemokratija je moćna stranka i ona je probleme koje je imala rešila efikasno i na veliko zadovoljstvo svojih članova i simpatizera. Poštovani poslanici, pre ove rasprave kao da se unapred znao njen epilog, smenjen sam sa dužnosti predsednika Komisije za ispitivanje najtežih zloupotreba u privrednom i finansijskom poslovanju. Smenjen sam iako ni Vlada Republike Srbije, ni njen premijer, nisu imali javno izrečenu primedbu na njen rad. Izveštaj Komisije na sednici Vlade jednoglasno je prihvaćen, čak i bez rasprave. Nikada i ni o čemu nisam govorio olako i bez argumenata. Podaci do kojih je došla Komisija su neumoljivi i nepobitni, i kada je reč o primarnoj emisiji, kupovini deviza od NBJ, i kada su u pitanju zloupotrebe devizne štednje građana i sredstava raznih fondova i zajmova, i kada se radi o dedinjskim i drugim vilama i stanovima, pa i kada se govori o "Galenici", Telekomu, "Aeroinženjeringu" i nekim drugim kompanijama i firmama. Bio sam upućen na saradnju i pomoć mnogih ljudi na odgovornim dužnostima. Nažalost, pojedinci su celu akciju želeli da svedu na kažnjavanje i oporezivanjedesetak do stotinak ljudi, a time i na najobičnije zamajavanje naroda. Od nekih ministara, članova Komisije, nisam dobio nijednu jedinu traženu informaicju, svojim potpisom na izveštaju sami su potvrdili da su ekipe na čijem čelu su bili najmanje uradile. Zauzvrat ja sam informacije davao njima, sa željom da im pomognem u poslu koji obavljaju. Pojedince sam čak i službenim dopisima upozoravao da nije dobro što ignorišu započeti rad. Umesto da prihvate dobronamerne sugestije, žestoko i podmuklo su, iza scene, uzvratili, zaboravivši na kolegijalnost i obećanja koja smo prethodno dali građanima. Zbog svega toga sam znao da krug mojih saradnika mora da bude širi, da moram da koristim pomoć i nekih drugih institucija, a pogotovu javnosti. Na to sam imao pravo i to sam i činio. Pažljivi analitičari iz inostranstva utvrdili su da smo bili na putu da bolje nego bilo koja zemlja u tranziciji razrešimo opterećujuće breme iz prošlosti svi zajedno, čak i oni ljudi koji su dugo delovali sa one strane prava da krenemo u novi početak. Hoću da verujem da će se nastaviti tim putem i da se suštinski ništa neće pogoršati u predloženom zakonu o jednokratnom porezu. Nažalost takvih najava već ima, čak se najavljuje delimično isključenje javnosti iz rada Komisije i stavljanje embarga na objavljivanje podataka do kojih ona bude došla. Poštovani poslanici, umesto da raspravljamo o suzbijanju delovanja mafije i korupcije, ekonomskim reformama, o tome kako da što pre ispunimo obećanja koja smo davali narodu, o tome kako da što pre stignemo do snažnih demokratskih institucija, efikasno i socijalno odgovorne države, oporavljene privrede i poboljšanja standarda radnika, seljaka, intelektualaca, skreće se pažnja javnosti na nešto što se nije ni dogodilo. Građani to vide i znaju. Njima se više ne može podvaljivati. Poručujem sa ovog mesta da mi nije ama baš ni do kakve funkcije. Još manje do poverenja onih koji su na ovakav način pokušali da izvrše moju moralnu diskreditaciju i političku likvidaciju. Već sam jednom dokazao da mi je odbrana političkih i etičkih načela važnija od bilo kakvih položaja. Ali, ovoga puta su inicijatori moje političke egzekucije prljaviji i beskrupulozniji. Zato, ma kakva odluka bila doneta, iSocijaldemokratija i ja kao njen predsednik nećemo prestati sa zalaganjem za načela i ciljeve započetih demokratskih promena, za uspostavljanje pravne države, za kvalitetniji život svakog čoveka i za društvene odnose u kojima se više nikada nikome neće dogoditi da bude izložen takvom pokušaju političkog i ljudskog linča kakvom sam ja bio izložen. Mogao bih i ja da se poslužim istim udarcima, ali mi ne pada na um da to činim. I u najgrubljim sportovima postoji nešto što se zove zabranjena zona, nizak udarac. Radi javnosti hoću da kažem i ovo - moja mesečna primanja u Vladi bila su oko 13 hiljada dinara. Nijednom nisam iskoristio sredstva za reprezentaciju. Nijednu dnevnicu nisam naplatio. Češće sam koristio stranački, nego vladin auto. Radio sam bez ijednog dana odmora, najčešće po puna dva radna vremena. U želji da poslanici svoju energiju i vreme posvete raspravi o suštinskim pitanjima za naš narod i državu pozivam vas da se glasanju pristupi bez dalje rasprave. Dozvolite mi da se i ovom prilikom zahvalim svim poslanicima na izrazima razumevanja i podrške koje su mi davali ovih dana. Svim poslanicima, razume se, koji su to učinili. Naposletku želim da podsetim - narod nas je birao i njegova će biti poslednja. Hvala lepo.
Da li se predsednici poslaničkih grupa javljaju za reč? Izvolite gospodine Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, veoma je dobro kada predsednik Vlade kaže pred parlamentom da će njegova vlada izbegavati bilo kakvu aferu, bilo kakvu kompromitaciju, da će se okanuti kriminala i korupcije. Međutim, Vlada je za ovih nekoliko meseci već toliko ogrezla u korupciji i kriminalu i raznim aferama da je neverovatno što danas predsednik Vlade nije podneo ostavku. Ovde predsednik Vlade od parlamenta traži da se smeni njegov potpredsednik, zbog navodne seksualne afere, koja može biti veoma smešna, tragikomična čak, ali nikako nije dovoljno ozbiljna da bi dolikovala za raspravu u ovom parlamentu. Bilo je za očekivati da će predsednik Vlade otvoriti ovde pitanja afere za otimanjem Fabrike "Galenika". To je izvršio njegov ministar pravde Vladan Batić i predao je Milanu Paniću, da bi naknadno bilo utvrđeno da je ...
Gospodine Šešelj, podsećam vas da je na dnevnom redu predlog za razrešenje gospodina Vuka Obradovića i da ...
O tome i govorim.
Ali, ni da ne otvarate teme, opominjem vas da ne otvarate raspravu o poverenju bilo kom drugom ministru ili Vladi.
Ovo je po svojoj prirodi rasprava o poverenju Vladi. Kada predsednik Vlade traži smenu potpredsednika to je rasprava o poverenju Vladi, jer je on predložio tog potpredsednika.
To vi ne možete tako tumačiti. Izrekao sam prvu opomenu. Vi vrlo dobro znate šta je na dnevnom redu. Izvolite.
Znam vrlo dobro da je vama cilj da napravite po svaku cenu incident kako bi se ova rasprava, za vas veoma neugodna, prekratila. Vi mene opet možete da odstranite iz parlamenta, jer vam je to izgleda jedini način da se obračunate sa srpskim radikalima. Govorim o Vladi i o motivima podnošenja ovog zahteva za razrešenje potpredsednika Vlade koji su nečuveni u dosadašnjoj parlamentarnoj tradiciji Srbije. Govorim o motivima predsednika Vlade. Predsednik Vlade traži razrešenje Vuka Obradovića a ne traži razrešenje Vladana Batića. Da odmerimo težinu i jedne i druge afere, sve da je tačno ono što se pripisuje Vuku Obradoviću. Molim vas, kakvo je to upozorenje i kakva je to opomena. Šta to znači? Što niste naredili obezbeđenju da me spreči da uđem u parlament? To bi vam bilo jednostavnije. Dalje, ta afera nije bila dovoljna. Ima druga seksualna afera u Vladi. Taj Vladan Batić je svoju ljubavnicu, advokaticu Oliveru Jevtić postavio za upravnika zatvora u Sremskoj Mitrovici. (Glasovi - tema.) Ni to nije dovoljno. Nije dovoljno Zoranu Đinđiću što je on sam umešan u mnoge afere, i domaća i svetska štampa već uveliko o tome pišu. Zoran Đinđić je u aferi sa Stankom Subotićem - Canetom, šefom balkanske duvanske mafije. O tome sva svetska štampa piše, a svedoci, očevici i učesnici se već likvidiraju. Krenulo je od Crne Gore, samo je pitanje dana kada će to da se radi po Srbiji. Avionom Stanka Subotića Zoran Đinđić putuje službeno u inistranstvo.
Gospodine Šešelj, po drugi put vas opominjem, vi vrlo dobro znate šta je na dnevnom redu. Molim vas da se teme držite.
Na dnevnom redu je predlog predsednika Vlade da se razreši dužnosti Vuk Obradović.
Pa, o tome govorite.
Ja o tome govorim. Upravo o tome govorim, ali znam šta ste vi smislili, vi biste hteli da Đinđić ostane čist, nedotaknut ovom raspravom, jednostavno, aklamacijom da uklonite jednog čoveka, i mislite - svi se tragovi mogu sakriti pod tepih. Ne mogu se sakriti tragovi pod tepih. Hoćete da me odstranite sa ove sednice, jer je dugačak dnevni red. Hteli biste da prekratite raspravu i o drugim zakonima. Kažite to otvoreno, jasno je to valjda javnosti Srbije. Štitite na taj način Zorana Đinđića, blokirali ste sve medije u Srbiji. Ni preko jednog medija opozicija ne može da se oglasi. Sada zabranite i ovde u parlamentu da se govori o Vladi i njenom predsedniku. Zašto nije otvoreno pitanje, ja to postavljam, Zoranu Đinđiću, povodom njegovog predloga da se razreši Vuk Obradović, zašto nije postavljeno pitanje Gaša Kneževića i njegovih afera, od alkohola, do prodaje ispita, ucenjivanja studenata itd.? Sve su to pitanja koja bi ovaj parlament trebalo da raspravi. I ključno pitanje - zašto Zoran Đinđić nije podneo predlog da se razreši Dušan Mihajlović, koji je izmislio aferu sa hladnjačom i leševima? To je pitanje trebalo pokrenuti, a ne to da li je Vuk Obradović nekome nudio da im se usne spoje. Znate, potcenjuje Vlada, potcenjuje premijer, a i vi potcenjujete, kao predsednik Narodne skupštine, ovaj parlament. Nije mi krivo zbog parlamenta. Potcenjujete srpski narod, potcenjujete građane Srbije, potcenjujete srpsku javnost takvim postupcima. Vi možete meni da izreknete stotinu opomena, spreman sam i na vaše kuršume, ni to nije daleko, ali, dok imam daha, ja ću da govorim i da raskrinkavam sve vaše kriminalne afere. Ovde pokušavate da zamaglite oči javnosti jednom izmišljenom aferom, da bi vam lakše prošle ove stvarne, kriminalne afere, na koje se uopšte ne osvrćete. Mislite da to može da se gurne pod tepih. Zašto predsednik Vlade, umesto pitanja Vuka Obradovića, nije postavio pitanje svog faktičkog zamenika, Vladimira Popovića - Bebe, danas glavnog živog kriminalca u Srbiji? To je trebalo raspraviti. Zašto se ne postavi pitanje ministra unutrašnjih poslova, Dušana Mihajlovića, koji je do 15. maja obećao ostavku, ako se ne rasvetli otmica Milorada Miškovića. Ni do danas nije podneo ostavku. Drže, doduše, neke ljude u zatvoru, jedan od njih, tzv. Vlada Japanac, koji je sproveo otmicu Miškovića i otimačinu od pet do osam miliona maraka, je kum braće Burgija, koji su najbliži saradnici Zorana Đinđića.
Gospodine Šešelj, za minut ću vam oduzeti reč, ukoliko najzad ne pređete na ono što je na dnevnom redu. Vi vrlo dobro znate šta je na dnevnom redu, izvolite podnesite predlog, kao što ste podneli predloge za razrešenje brojnih ministara do sada, doći će to na dnevni red, izvolite, podnesite predlog za razrešenje Vlade, raspravljajte o tome kada to bude na dnevnom redu. Danas vrlo dobro znate šta je i poslednji put vas upozoravam.
Možete vi mene da upozoravate do mile volje. Na dnevnom redu je predlog Zorana Đinđića da se razreši Vuk Obradović. Govorim o motivima Zorana Đinđića i vi nemate prava da me sprečavate da govorim o njegovim motivima, koji su stvorili ovakav predlog. Vi nemate pravo. Ovo su motivi Zorana Đinđića da spreči Komisiju, kojom je predsedavao Vuk Obradović, da svoj posao izvede do kraja. Komisija taj posao ne može da izvede do kraja ukoliko ne ispita ulogu svih aktera raznih kriminalnih afera u poslednjih 10-15 godina. Ne mogu u te afere biti umešani samo neki ljudi iz starog režima, jer su umešani i mnogi iz sadašnjeg režima. Ne može nijedna afera iz prošlosti da se do kraja istraži, što je bio zadatak ove komisije, a da se istovremeno ne istraži afera sa firmom "Lutra", čiji je vlasnik Dušan Mihajlović. Ta firma"Lutra" je dobijala pare iz primarne emisije, po zvaničnom kursu. Nedavno je dobio milion maraka iz Fonda za razvoj Srbije, kredit za trgovačku firmu. Koja zemlja na svetu na taj način kreditira trgovinu? To su motivi Zorana Đinđića - treba odmah politički likvidirati prvoga koji se suprotstavi, prvoga koji nešto otkrije, prvoga koji na nešto ukaže, da bi se dao primer svim ostalim da moraju da ćute, da ne talasaju, da ne proizvode probleme njegovoj vladi, jer njegov je cilj da zagospodari Srbijom u celosti. Već je preuzeo monopol na trgovinu naftom, kompletan monopol, nafta se isključivo uvozi preko Hrvatske, i tu jeumešan Stanko Subotić - Cane. Sada preuzima monopol nad cigaretama. Sve je to smešno, znate, ali zato se jednog dana sigurno odgovara. Vi meni niste mogli da nađete nikakav kriminal, a ja znam mnogo o vašem kriminalu, i za to se sigurno odgovara. Nema te države u svetu gde bi Vladan Batić mogao da prođe nekažnjeno, posle slučaja "Galenike". Vi danas imate komotnu većinu u parlamentu da smenite Vuka Obradovića. Vi ste ga postavili, vi ga smenjujte. To je vaša stvar, to se mene, na kraju krajeva, ne tiče. Ali, vi pred Srbijom ne možete da sakrijete istinu, a istina je za vas porazna. Ova vlada nosi primat u kriminalizaciji Srbije, kao nijedna iz prošlosti, i ova vlada, umesto da vodi borbu protiv kriminala, podstiče kriminal. I ranije je bilo mnogo kriminala.
Vreme vam je isteklo, gospodine Šešelj.
Da li mi računate ono što ste me prekidali?
Ne, naravno.
A zašto mi to ne računate?
Zato što se po Poslovniku računa.
Pa ne možete vi da trošite moje vreme, gospodine Maršićanin.
A vi se onda držite teme. Gospodine Šešelj, molim vas, ili nastavite sa drugim izlaganjem od deset minuta, izjasnićemo se o tome, ili siđite sa govornice.
Ne, sa dve rečenice završavam prvo izlaganje, a sledeći termin ću vam blagovremeno najaviti, gospodine Maršićanin, ako nemate ništa protiv i ako imate strpljenja, još dve rečenice. Da li imate strpljenja?
Mnogo ste slatki, izvolite.
Molim? Da li to da shvatim kao kompliment, gospodine Maršićanin? Danas pred srpskom javnošću vi ćete još jednom pokazati pravo lice. Ako danas Đinđić uspe da smeni Vuka Obradovića, to će značiti da Srbiji preti još veći mrak od ovoga dosadašnjeg, kome ni restrikcije struje nisu bile dovoljne. Ali, Srbija će iz svakog mraka isplivati, Srbija je isplivala i ispod Brozovog režima, pa će sigurno isplivati i ispod Đinđićevog. Neće vam uspeti. Vi sada sprovodite silu, samovolju, i raniju, ali znajte da đavolje seme sejete i moraćete posle to da žanjete.
Da li se još neko od predsednika poslaničke grupe javlja za reč? Ima reč gospodin Pelević.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, poštovane kolege narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, narodni poslanici ove skupštine se danas nalaze u veoma nezavidnoj i nezahvalnoj situaciji. Nalazimo se danas praktično u svojstvu sudija koji treba da odluče o političkoj karijeri potpredsednika Vlade, o njegovoj časti, i o tomedanas treba raspravljati. Nažalost, mi kao sudije nemamo nijedan dokaz. Postoje dve teze u ovom slučaju. Jedna teza je takozvana seksualna afera, za koju ne postoje dokazi, a druga teza je da je potpredsedniku Vlade sve ovo namešteno jer je navodno svojim radom u Komisiji za ispitivanje korupcije, nagazio nekoga iz Vlade ili nekoga bliskom Vladi, ali ni za tu tezu mi nemamo dokaza. Zaista je vrlo teško danas o tome razgovarati. Mislim da pred nama postoje mnogo važniji problemi od ovog problema, o kojima smo razgovarali i o kojima tek treba da razgovaramo. Neću nabrajati te probleme, ali smo ih svi svesni, počev od Kosova i Metohije, pa do ekonomskih reformi i do toga kako se danas živi u Srbiji. Nijedan poslanik SSJ se više neće javljati da razgovara o ovoj temi. Ali, treba da budemo svesni toga, da ukoliko je u samom vrhu Vlade izbila ova afera, bez obzira da li se radi o seksualnoj ili nameštenoj aferi, onda bi trebalo da cela Vlada podnese ostavku. Tako se to radi u mnogim demokratskim zemljama. Mislim da bi trebalo i o tome da razgovaramo danas. Dame i gospodo narodni poslanici, mi nećemo glasati po zahtevu Vlade, po ovom pitanju, a kako ćemo glasati, o tome ćemo odlučiti na kraju ove rasprave, za koju bih zaista želeo da ne bude obimna, jer mislim da je narodu bilo dosta afera i da treba da radimo mnogo pametnije stvari od ove teme danas. Zahvaljujem na pažnji.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Ako ne, prvi prijavljeni narodni poslanik je Jelena Milenković. Po Poslovniku? Samo jedan momenat gospođice Milenković.
Koleginice i kolege narodni poslanici, prijavljivanjem narodnog poslanika, odnosno bivšeg narodnog poslanika i prihvatanjem da ona diskutuje, Jelene Milenković, povređen je član 81. Poslovnika, koji govori da u radu Narodne skupštine mogu da učestvuju samo poslanici, predstavnici Vlade i druga lica koje predsednik pozove. Dana 10. 05. 2001. godine, od strane predsedništva Socijaldemokratije, dostavljeno je obaveštenje predsedniku Skupštine Srbije da su organi nadležni u Socijaldemokratiji i gospođicu Jelenu Milenković, i četiri poslanika, Meha Omerovića, Rodoljuba Šabića, Natašu Milojević i Branka Gligorića, isključili iz stranke. Po članu 88. Zakona o izboru narodnih poslanika, momentom isključenja poslanika iz političke organizacije po osnovu članstva koje je dobio kao kandidat da bude poslanik, prestaje mu mandat, što Narodna skupština na narednoj sednici samo konstatuje. Mislim da je bilo dovoljno vremena da zaseda Administrativni odbor, da konstatuje informaciju i da obavesti narodne poslanike da ovih pet kandidata, odnosno poslanika, da nemaju pravo da učestvuju u radu Skupštine. Mislim da je davanjem reči gospođici Jeleni Milenković, prekršen član 81. Poslovnika o radu i tražim da se Skupština o tome izjasni, kao što tražim objašnjenje zašto Administrativni odbor do sada nije uradio ono što je trebao da uradi. Hvala.
Dužan sam opet po običaju, da odgovaram na primedbe u vezi kršenja Poslovnika. Vi ste sami odgovorili na to pitanje, vi znate da Narodna skupština, dakle ni ja kao predsedavajući, kao predsednik Skupštine, nemam nikakav zvaničan dokument u vezi statusa narodnih poslanika. Prema tome, to ste vi sami istakli. Ne znam šta drugo da vam kažem, sem da oni imaju status narodnog poslanika u Skupštini Republike Srbije, i ništa više od toga. Ako insistirate, staviću na izjašnjavanje. Stavljam predlog - samo da vidim koji je to član - šta ste rekli, član 81, molim da se izjasnite o predlogu da li je došlo do povrede Poslovnika iz člana 81. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za glasalo 58, protiv 115, uzdržanih13, nije glasalo 23, a ukupno je prisutno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku?) Izvolite.
Gospodine predsedniče, po članu 71. Poslovnika, vi imate pravo da zahtevate sednicu Administrativnog odbora, ako predsednik neće da održi sednicu. Vi morate da uvek budete budni nad zakonom i Poslovnikom, da kontrolišete njihovo striktno sprovođenje i čim ste obavešteni da su neki narodni poslanici isključeni iz određene stranke, odnosno da im je prestalo članstvo u stranci, vi ste automatski morali da insistirate da se to sprovede kroz nadležni odbor, a odbor samo da obavesti Narodnu skupštinu. Naravno, ima presedana za ovako ponašanje. I socijalisti su tako radili svojevremeno sa Glamoćaninom, sa sličnima. Ima presedana i u pogledu Demokratske stranke Srbije - kada se njima odmetnuo Vladan Batić, a nije hteo da preda mandat, pa je uz dogovor sa socijalistima ostao do kraja mandata da sedi u ovom parlamentu, prekršen je zakon. Ali, to što je bilo ranije presedana, sa kršenjem zakona, ne može za vas da bude opravdanje da sada kršite zakon. Zakon kaže da neko ko je isključen iz stranke, ne može više biti poslanik. To ste morali odmah da sprovedete.
Zaista ću prekinuti toleranciju kada je u pitanju zloupotreba prava poslanika da se javljaju po Poslovniku. Vi, naravno znate da sve to što se izgovorili, nema veze ni sa Poslovnikom, ni sa zakonom. Pročitao sam ja to dobro, pročitajte vi još jednom. Vi vrlo dobro znate, naravno, vi ste u pravu da predsednik može da sazove sednicu kada predsednik odbora neće da je sazove, ali isto tako vrlo dobro znate da je Administrativni odbor imao bezbroj sednica, da je raspravljano o svemu onome što je bilo na dnevnom redu i da taj odbor radi. Isto tako, vrlo dobro znate da predsednik Narodne skupštine nije taj koji se stara o sprovođenju zakonitosti u ovoj državi. Prema tome, ja vas molim da ne zloupotrebljavate... Nema replike, zaboga miloga, dajte da prestanemo sa zloupotrebama poslaničkih prava i da nastavimo sa radom. Reč ima narodni poslanik Jelena Milenković, a posle nje narodni poslanik Dragan Milentijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospodo ministri, poštovani predsedniče Vlade, govorim kao poslanik Socijaldemokratije. Istina je, ima među nama i jedan isključeni član Socijaldemokratije, a to je gospodin Vuk Obradović. Mi danas govorimo o isključivo moralnom pitanju, i nije čudo što neko od nas pokušava da to moralno pitanje prebaci na neku drugu ravan zato što nema kompetencije da govori o moralu. Deset poslednjih godina mi slušamo razne priče o zaverama, a kako stvari i danas stoje, nisu se neki od nastakvih priča ni za 10 godina zasitili. Ne radi, se gospodo narodni poslanici, ni o kakvoj zaveri, radi se samo o sledećem:nikada nisam ćutala o zbivanjima oko mene i nikada nisam držalaoči zatvorene pred stvarnošću. I nikada nisam bežala od problema, bez obzira kakve vrste bili ti problemi, pogotovu od onih problema čije bi eventualno nerešavanje do te mere moje postojanje svelo na nivo koji nije dostojan čoveka i do te mere okarakterisalo moj karakter. Ponekad se, međutim, čini da je mnogo pametnije ćutati i gledati svoja posla, kako to naš narod voli da kaže. Deset i više godina su neki gledali svoja posla i živeli neke svoje male živote, misleći da se ludilo, strah i smrt dešavaju nekim drugim ljudima. Onda se taj obruč nesreće i smrti, laži toliko sužavao da je obuhvatio gotovo sve građane Srbije.Ja ne mislim da je saosećanje plemenito osećanje, naprotiv. Ne mislim da je saosećanje ono što treba da nagoni čoveka da se suprotstavi nepravdama koje su učinjene nekim drugim ljudima. Ne zove se to saosećanje, gospodo narodni poslanici, to se zove odgovornost. Neće Srbija postati normalna demokratska zemlja u kojoj će vladati pravda i red, u kojoj će se poštovati pojedinac, u kojoj se niko neće osećati ugroženim, ukoliko svako ne preuzme odgovornost za svoje postupke i ukoliko ne budu i oni drugi toliko odgovorni da podsete one prve da moraju tu odgovornost da preuzmu. Znam da je teško menjati ustaljene navike, ali me promene koje su se dogodile u našem društvu 5. oktobra ohrabruju i uveravaju u to da želimo zajedno da izgradimo demokratsku državu u kojoj će moći normalno da se živi. 5. oktobar me uverava u to, dame i gospodo narodni poslanici, da je konačno počeo period raskida sa poltronstvom, sa dvoličnošću, sa ćutanjem i sa strahom. Ćutanjem se ne rešavaju problemi, naprotiv. Ako se ne govori o njima, to ne znači da oni nestaju. Oni samo eskaliraju i postaju, samim tim, teži za rešavanje. Ni ja, niti moje kolege, niko od nas nije želeo da ćuti o onome o čemu mi danas zapravo raspravljamo, a ono štodanas radimo ja zapravo posmatram kao svojevrstan doprinos borbi protiv one Srbije, straha od smrti, i ćutanja, gospodo narodni poslanici. Nema više nedodirljivih, makar oni bili predsednici stranaka i visoki državni funkcioneri. Niko, gospodo narodni poslanici, nije izdao Vuka Obradovića. Vuk Obradović je izdao nas, on je izdao Socijaldemokratiju, on je izdao onu verziju Srbije za koju smo se zajedno borili. Niste vi, Vuče Obradoviću, dorasli promenama za koje ste se i sami borili, nikako. Često ponavljane reči gospodina Obradovića da niko ne može da bude izvan ili iznad zakona, sada su samo prazno slovo na papiru. Ne menja se Srbija tako što će neko da govori fraze, Srbija se menja vrlo doslednim sprovođenjem odluka sa papira, onoga što postoji na papiru. Gospodo narodni poslanici, Obradović je pre svega prekršio vama dobro poznati zavet, a taj zavet glasi - vlast me neće promeniti. Gospodin Obradović je poverovao da može da bude sultan i da vlast sa sobom nosi sva ovlašćenja, pa čak i ovlašćenja za ugrožavanje tuđeg integriteta, dostojanstva, morala i časti. Gospodin Obradović je na najgrublji mogući način zloupotrebio svoj službeni položaj. Često gospodin Obradović napominje da sam mu bila kao ćerka, da me je dodirivao vrhovima prstiju koliko je bio nežan prema meni. Ja to ne poričem, ali napominjem da ja nisam došla u stranku da tražim oca zato što imam sopstvenog oca. Za ono za šta ga optužuju druge devojke, Obradović kaže da nema čega da se stidi. To je tačno i tu je u pravu. On se ne stidi, ali postavlja se pitanje da li mi treba da se stidimo zbog takvih stvari. Svako ko je u dilemi šta se dogodilo u kabinetu gospodina Obradovića, da li je to bio bezazleni napad ili odraz udvaranja i nežnosti, neka zamisli na mestu saradnice Obradovića svoju ženu, svoju ćerku, svoju sestru u situaciji kako vam gospodin Obradović povlači glavu ka genitalijama, tako da vam od otpora koji pritom pružate ostaju modrice na vratu, da vam dok idete na službeni put cepa čarape sa prednjeg sedišta, da vam nabija siledžijski palac u usta dok ste vi prislonjeni uza zid, i mnogo toga drugog što ne mogu da izgovorim za ovom govornicom. Usvajanje takve logike bi legalizovalo pravo prve bračne noći za svakog lidera stranke i ozakonilo bi neki novi period ropstva na početku DžDžI veka. Takvom ponašanju i takvim stvarima smo mi rekli ne, a ne gospodinu Obradoviću. Niko od nas se nije borio za funkcije i sada smo u potpunosti spremni da poštujemo sud većine, gospodo narodni poslanici, ali postavlja se pitanje - šta bi se dogodilo da smo mi ćutali o ovome. Da smo ćutali o ovome niko, od nas više ne bi imao pravo da pred građanima Srbije tvrdi da se zalaže za Srbiju u kojoj će vladati pravda, za državu u kojoj će biti ustaljena pravila ponašanja, koja su obavezujuća za sve, za svakog od nas, a koja pre svega podrazumevaju poštovanje integriteta ličnosti i dostojanstva svakog čoveka, bez obzira na njegov položaj, pol, godine ili naciju. Samo se, dakle, o tome radi, da li ćemo biti dvolični i ćutati o stvarima za koje znamo ili ćemo uz sav rizik reći kako stvari stoje, a stvari stoje tačno onako kako smo mi to saopštili građanima Srbije pre mesec dana. Smatram da smo mi postupili kao odgovorni ljudi i na tu odgovornost ne obavezuje samo ljudskost. Na tu odgovornost, pre svega obavezuju funkcije na kojima se danas nalazimo, ali obavezuje i odgovornost prema građanima Srbije koji su nas izabrali i kojima smo obećali da ćemo živeti u normalnoj državi, za razliku od one u kojoj smo živeli za vreme protekle decenije. Takvu državu zajedno sa građanima Srbije, mogu da izgrade samo odgovorni političari. Ako gospodina Obradovića ceo dosadašnji život nije naučio da je istina mnogo bolja od laži, a da je hrabrost mnogo bolja od kukavičluka, onda ga sigurnoneću ni ja, u njegovim kasnim 50-tim, u to uveriti. Isto tako sam sigurna da će građani Srbije shvatiti da je zapravo demokratija posle 5. oktobra doživela svoju veliku, prvu od velikih, pobedu u Srbiji,zato što se zapravo danas u parlamentu i raspravlja o ovome, što pokazujemo da nema nedodirljivih i da pravila važe za sve. Ona je dokaz da se nova demokratska vlast drži obećanja koja su data pred septembarske izbore i da ćemo ipak živeti u državi u kojoj će se poštovati zakon,u kojoj će i ljudska prava postati svetinja. Trudila sam se, poštovani narodni poslanici, da budem objektivna i da ne govorim iz uskostranačkih interesa. Možda mi neki od vas zamere na nekim delovima mog govora, ali ono u šta sam ja ubeđena to je da će se ipak, većina nas oko onoga što predstavlja suštinu mog izlaganja složiti.
Po Poslovniku, gospodin Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo poslanici, javio sam se da povodom povrede Poslovnika po članu 71. Zbog vas i zbog sebe pročitao bih taj član 71. koji kaže sledeće - predsednik odbora dužan je da sazove sednicu odbora na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja članova odbora, odnosno trećine od punog sastava odbora u smislu članova 25. i 43. Poslovnika, kao i na zahtev predsednika Narodne skupštine. Ako to ne učini u zahtevnom roku, sednicu odbora saziva zamenik predsednika odbora ili predsednik Narodne skupštine." Mi smo ovde čuli od poslanika podatak, gospodine predsedniče, da ste vi 10. maja dobili lično na ruke zahtev Socijaldemokratije. Tok sednice, kako je sada krenuo, posebno sa emotivnim izlaganjem prethodnog narodnog poslanika, koju potpuno razumem, me uverava da vi niste dobro pripremili ovu sednicu. Vi ste, kao predsednik Skupštine, bili dužni, ukoliko ste dobili ovu informaciju koju ste dobili, da zahtevate sastanak Administrativnog odbora i da ne dovodite nas poslanike u jednu vrlo neprijatnu situaciju. Želim da kažem da su poslanici SPS-a došli na ovu sednicu spremni da se uopšte ne uključuju u raspravu. Jednostavno, mi smatramo da ovo sve što se događalo, je stvar Socijaldemokratije. Koliko možemo da razumemo i shvatimo, te stvari se razrešavaju u Socijaldemokratiji. Mislili smo da ovde budemo uzdržani, jer konačno, ovo je stvar većinske koalicije DOS-a. Moramo da primetimo da se koalicija DOS ponaša kao politbiro CK SKJ 1972. godine. Moramo da primetimo da politbiro, čak i u govorima ovde, govori čiste staljinističke, lenjinističke sentence. Mi smo ovde došli da se uopšte ne javljamo za reč i da budemo uzdržani, jer ovo je stvar DOS-a. Ali, reči koje se govore za ovom govornicom, zato što sednica nije pripremljena, primoraće nas da se svi javimo za reč. Jer, ako ćemo govoriti o prethodnim 10 godina, gospodo, i te kako se odgovorno radilo u prethodnim 10 godina. Ako ćemo govoriti o zakonu za oporezivanje ekstra dohotka, onda ćemo da kažemo - podržaćemo taj zakon, podržaćemo sve što ste vi predložili da se oporezuje, što je kroz institucionalne okvire sticano. Ali, ništa niste predložili za sivu ekonomiju, a dve trećine prihoda je bilo sivom ekonomijom, zbog embarga. Prema tome, gospodine predsedniče, predlažem vam da se sednica prekine na bazi ovog poslovnika. Vi ste 10. maja, ako je tačno što je rekao poslanik Šešelj, informisani o ovome. Neka zaseda Administrativni odbor. Koliko znam, stvar je partija da odlučuju o poslanicima, a ne nas iz drugih partija.
Vrlo rado bih to učinio i prihvatio vašu sugestiju, kada bi Administrativni odbor imao o čemu da odlučuje. Predmet je u Ministarstvu pravde. Dok Ministarstvo pravde ne odluči, u skladu sa zakonom, kakav je status u Socijaldemokratiji ... (glasovi iz sale: aaaaa) Možete vi vikati aaaaa koliko hoćete, ali to je tako. Što se Odbora tiče, Odbor je u subotu imao sednicu i da je imao o čemu da odlučuje, on bi odlučivao. To nema veze sa predsednikom Skupštine. Reč ima gospodin Šešelj, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, pošto je Branislav Ivković malo pre pročitao odredbu na koju sam se ja malo pre pozivao, sada se pozivam i na odredbu člana 28, gde stoji da se vi starate o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Gospodine predsedniče, vi ste sada rekli nešto što ne može da opstane u pravnom prometu, što moramo upozoriti ljude da vam ne smeju poverovati. Ne može Ministarstvo pravde da se bavi parlamentom. Ne može Ministarstvo pravde da bude arbitar u ovom slučaju, jer je Ministarstvo pravde organ izvršne vlasti. Ne može izvršna vlast da bude iznad parlamenta. Vi ste sami dobro primetili - ne može Vlada da određuje plate poslanicima. A, pogotovo ne može ministar pravde da odredi ko će biti poslanik, a ko neće, i da arbitrira u unutrašnjim stranačkim poslovima. Najviši organ svake stranke je glavni odbor, centralna otadžbinska uprava ili možda negde centralni komitet. To su najviši organi. Oni valjda odlučuju, a ne predsedništvo ili komisija ili savet itd. Vi treba da poštujete ono što vam glavni organ stranke ovde dostavi i da prosledite nadležnom organu, nadležnom odboru, insistirajući da odbor za što kraće vreme zauzme svoj stav, a ne da čekate ministra pravde. Neće valjda ministar pravde da ovde odlučuje ko je poslanik, ko nije.
Naravno da ste vi u pravu da Ministarstvo nije starije od parlamenta, kao što ni neuropsihijatar nije stariji od parlamenta, ali ako se nekom oduzme radna sposobnost, ne može da bude narodni poslanik, npr. To ne znači da je neuropsihijatar stariji od parlamenta. Reč ima ministar pravde, gospodin Batić.
Dame i gospodo, želeo bih da razrešimo tu dilemu. Naravno, nema Ministarstvo pravde nikakve veze sa mandatima poslanika u Narodnoj skupštini, niti je to tema kojom se uopšte bavi Ministarstvo pravde. To je jedna stvar. Druga stvar, poslanici DOS-a su poslanici DOS-a. Postojala je jedna izborna lista Demokratske opozicije Srbije - dr Vojislav Koštunica. Pročitajte malo izborni zakon. Dakle, organi DOS-a odlučuju o mandatima poslanika DOS-a, a ne pojedinačne stranke, članice DOS-a. Sada ste imali izveštaj o ostavci narodnog poslanika Borivoja Mijatovića, u kome upravo lepo piše ovo što govorim. O mandatima će najpre odlučivati Republička izborna komisija, a nakon toga će se izjašnjavati Administrativni odbor parlamenta i parlament. Prema tome, niti je nadležnost Ministarstva pravde, niti o tome odlučuju pojedinačno, na svojim organima i telima, stranke, članice DOS-a, nego DOS.
Reč ima gospodin Vuk Obradović
Od Ministarstva pravde i lokalne samouprave je traženo, od grupe sada već bivših članova Socijaldemokratije, da se promeni ovlašćeno lice u registru političkih organizacija. To je pitanje na koje Ministarstvo pravde i lokalne samouprave treba da odgovori - da li je taj zahtev osnovan ili nije osnovan? I da je pravde, za pet minuta bi se odgovorilo na to pitanje, jer nema te partije na svetu, pa ni na našoj političkoj pozornici, u kojoj predsednika, koga bira kongres i samo on ima pravo da promeni, može da promeni grupa od 15 ljudi uz jednog političkog izvršnog organa, koji su, uz sve to, prethodnog dana razrešeni sa tih dužnosti i isključeni iz partije. Ne znam zašto se zapravo ne odgovara povodom tog zahteva, ali podsećam i gospodina predsednika Skupština i ostale poslanike, da se pomoćnik ministra pravde tim povodom već oglasio i saopštio da ta stvar ni na koji način nije sporna. Predsednik Socijaldemokratije je Vuk Obradović i niko drugi. Kako je po zakonu, tako je i po ljudskoj i po božijoj pravdi. Što se tiče interpretacije gospodina Batića, da su poslanički mandati - mandati DOS-a, podsetiću ga na činjenicu da je uz prijavu izborne liste Demokratske opozicije išao i koalicioni sporazum, u kome doslovce stoji da je svaka stranka, članica Demokratske opozicije Srbije, autonomna u izboru ljudi koji će je predstavljati u parlamentu. I ako to nije dovoljno precizno i jasno,molim gospodina Batića i molim sve vas da pogledate jučerašnju priču iz "Narodnih novina" u Nišu, u kojima rukovodstvu Demohrišćanske stranke daje odgovarajuću interpretaciju ovih stvari, povodom tamošnjih dešavanja u njihovoj stranci.
Reč ima narodni poslanik Dragan Milentijević, a posle njega narodni poslanik Ljubivoje Slavković. (Sa mesta: Treba da se izjasnite o predlogu.) O čemu da se izjasnim? Ne predlažem prekid sednice, sednica Administrativnog odbora će biti i zakazana je za danas u 12,00 časova. Ako imaju o čemu da raspravljaju, raspravljaće. Razamtraju zakone i bave se ozbiljnim stvarima. Ovo nije na dnevnom redu uopšte što vi otvarate sada. Nemojte se igrati parlamentom. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, povod današnje rasprave jeste seksualno zlostavljanje žena od strane visokog funkcionera stranke. To jeste za Srbiju nova i neuobičajena tema. Taj problem postoji u Srbiji i smatram političkim potrebnim da se otvori diskusija o njemu. Međutim, mi danas ne govorimo o krivičnoj odgovornosti visokog državnog funkcionera. O tome će se govoriti i odlučivati pred nadležnim sudskim organima. Mi danas govorimo o njegovoj političkoj odgovornosti. Ta politička odgovornost se iskazuje kroz postupke gospodina Obradovića, a o čemu ću govoriti. Sve je počelo nečim što podseća na neko prošlo vreme. Blanko podrška, ultimatumi, to su stvari protiv kojih smo se borili. Ono što se desilo Opštinskom odboru u Prokuplju, dešavalo se mnogim odborima u Srbiji. U ponedeljak, 7. maja, u sitne sate usledio je poziv predsednika stranke sa zahtevom za dobijanje blanko podrške i tu nije bio potreban nikakav komentar. To je nešto što takođe liči na neko prošlo vreme. Blanko podrške više ne bi trebalo nikada da bude. U ponedeljak, u ranim jutarnjim satima, sutradan, svi odbori su dobijali faksove na kojima je bio neki uzorni primerak, a taj uzorni primerak je izgledao tako što je Opštinski odbor Čukarice poslao podršku gospodinu Vuku Obradoviću. Svi ostali odbori trebali su da pošalju takvu ili sličnu podršku. Opštinski odbor u Prokuplju to nije uradio. On je veoma odgovorno istog dana uveče zasedao i razgovarao o problemu u Socijaldemokratiji. Mi jednostavno u tom trenutku, ali i ostali opštinski odbori širom Srbije, nismo vladali informacijama, a to odgovorno tvrdim, dakle, nismo imali pouzdaneinformacije. Dakle, bilo je veoma neozbiljno. Ponoviću, veoma je neozbiljno tražiti od bilo koga podršku, kad on nema pravu informaciju. Rekao sam već, Opštinski odborje zasedao i na kraju doneo jedinu moguću odluku, glasalo se i od 38 prisutnih, 34 se izjasnilo da ostanemo uzdržani, tj. ne da nemamo svoj politički stav, već da tražimo formiranje nekog odbora, a mnogi su ga nazvali anketnog. On bi ispitao ceo slučaj. Jednostavno, naša želja je bila da ovaj problem ostane problem Socijaldemokratije, da ga mi kao ozbiljna politička stranka rešimo unutar svoje partije. Onako kako smo doneli odluku na Opštinskom odboru, tako smo se ponašali i sutradan na Glavnom odboru, koji je održan u utorak. Opštinski odbor nije glasao ni o poverenju predsedniku stranke, ali nije ni glasao onda kada je predsednik stranke želeo da isključi 15 njegovih najbližih saradnika. Dakle, bili smo veoma principijelni. Glavni odbor, koji je održan u utorak, na žalost, takođe liči na neka prošla vremena. Reći ću vam zbog čega. Početak same sednice, ponašanje prema petnaestorici članova predsedništva, a pogotovo ponašanje prema damama, mogućnost da oni dobiju samo tri minuta da bi govorili, lični na prošla vremena. Nije, a mislim da je to najgore, dozvoljeno da se izvrši prozivka prisutnih članova Glavnog odbora. Tako da se pored 190 članova Glavnog odbora, koliko ima Socijaldemokratija, a oni su iz užeg i proširenog sastava Glavnog odbora, u salinalazilo još najmanje 60, 70 ljudi. Dakle, prozivke nije bilo. I rekao sam već, kako se ponašao Opštinski odbor u Prokuplju. Slično na tom glavnom odboru ponašali su se i mnogi odbori unutar Srbije. Mnogi su bili uzdržani. U četvrtak, kao što se to desilo opštinskom odboru u Kruševcu - Brus, Aleksandrovac, Novi Beograd, Beograd, Novi Sad došlo je do raspuštanja odbora. Ovo je tema samo zato štogovorim o političkoj odgovornosti.
Govorite o stranačkim pitanjima, to zaista nije tema, molim vas.
U četvrtak je Opštinski odbor u Prokuplju raspušten i došlo je do isključenja tri člana Opštinskog odbora, mene kao predsednika Regionalnog odbora i predsednika Skupštine opštine Prokuplje, predsednika Opštinskog odbora i predsednika Izvršnog odbora opštinskog odbora u Prokuplju. To je učinio za mene nelegitimni odbor. Ono što se još desilo i što ću samo spomenuti, kao čovek koji misli da je takođe bilo političke odgovornosti, je napad na visokog saveznog funkcionera, sekretara za informisanje Slobodana Orlića, pri gostovanju na TOP televiziji u Prokuplju. Može biti da predsednik stranke nije naredio tako nešto, ali sam siguran da je za tako nešto znao. Zašto postoji politička odgovornost? Postoji upravo zbog sadržine pisma koje je upućeno televiziji. Televizija TOP 3, Prokuplje, glavnom i odgovornom uredniku: "Poštovani gospodine, obavešteni smo da će na televiziji čiji ste vi urednik večeras gostovati Slobodan Orlić, bivši član Socijaldemokratije. Ovim pismom protestujemo zbog toga. Poštovani uredniče, mi razumemo da je televizija TOP 3komercijalna televizija, ali ne razumemo da ćete omogućiti iznošenje neistine od bilo koga za bilo koga i na taj način omogućiti izvršenje krivičnog dela, za koje ćete snositi zakonom predviđenu odgovornost. Zato zahtevamo od vas da predviđenu emisiju ne radite, ni večeras ni bilo kada. Poštovani uredniče, očekujemo da ćete postupiti po našem zahtevu. U protivnom, opštinski odbor Socijaldemokratije će pozvati svoje simpatizere i članove i ostale građane da spreče ulazak Slobodanu Orliću u prostorije televizije TOP 3. Takođe, gospodine uredniče, postavićemo odborničko pitanje, ko je na televiziji TOP 3 naručio i platio ili će platiti, čijim je parama naručena emisija. U potipisu, nelegitimni odbor Socijaldemokratije i njegov predsednik". Dakle, ovde postoji politička odgovornost, upravo iz razloga što je zbog tog gostovanja moglo da dođe do težeg incidenta, a mislim da to nije bilo niu čijem interesu. Naravno, gospodin Orlić napominje da se takve stvari nisu dešavale ni u neko prošlo vreme. Mislim da ovaj postupak u stvari pokazuje nešto sasvim drugo. Videli ste da sam puno puta u svom izlaganju pomenuo neko prošlo vreme. Molim narodne poslanike da se više tako ne ponašamo, već da se okrenemo budućnosti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubivoje Slavković, a posle njega narodni poslanik Marko Jakšić.
Koleginice i kolege, teško mi je, a milion puta sam govorio pred mnogo značajnijim skupovima, da posle priče mog prijatelja iz Prokuplja bilo šta kažem. Mislim da Skupština ne treba da se bavi tokom sednice Glavnog odbora. Tom sednicom sam ja predsedavao. Živi svedok sam toga, svi smo do kraja Glavnog odbora ostali, a pred glasanje je grupa naših prijatelja, koji su isključeni, napustila sednicu. Znači, prisustvovali su tokom cele sednice i nisu reklamirali broj delegata Glavnog odbora, da bi to sad bio slučaj za Skupštinu. Nego, da se vratim na ono što je bitno - gospodine predsedniče Vlade, vrlo ste nekompententno, politički neodgovorno, izrekli sudove o stanju u Socijaldemokratiji i da je to jedan od razloga zbog koga tražite smenu Vuka Obradovića. Obaveštavam vas, vrlo odgovorno, da je stanje u Socijaldemokratiji odlično, da su svi gradski i opštinski odbori, a ima ih oko 130, na strani očuvanja Socijaldemokratije. Mi branimo Socijaldemokratiju. Branimo ideju. Branimo program. I, da vam kažem još - baš me briga za Vuka Obradovića. Neka se brani sam. Ali, tamo gde treba da se brani, gde smo se i vi i ja, govoreći na mitinzima u Pirotu, Čačku i na mnogim drugim mestima, zalagali da se u ovoj zemlji konačno uspostavi sudstvo, da se poštuje zakon, da sudovi utvrđuju istinu i pravdu, a da mi ne donosimo političke odluke. Ovo što smo doneli, što ste u stvari većinom odlučili, da se ne stavi na dnevni red, odnosno da Komisija za mandatna pitanja, odnosno Administrativni odbor nije radio kako treba, time ste potvrdili da se opredeljujete za nezakonit rad Skupštine. Jer, ako je gospodin, danas razrešen, mislim da se zove Borivoje Mijatović, podneo posle nas zahtev, znači Odbor je mogao da razmatra i zahtev Socijaldemokratije i nijednog razloga nije bilo za to. Ako ministarstvo nađe druginačin ili povod i poništi odluku legalnih organa, to će biti stvar ispravke odluka. Mislim da nije bilo nijednog razloga za to. Ovde smo pokazali da većinom koju imamo ovde radimo nešto što liči na vremena protiv kojih smo se mi gospodo, koji sedimo ovde, vrlo zdušno zalagali šetajući Srbijom i pričajući građanima. Dakle, stanje u Socijaldemokratiji je odlično. Verovatno ste, gospodine predsedniče, juče dobili jedan dopis sa foruma žena, kome je prisustvovalo 250 žena Socijaldemokratije, na kome je zauzet stav po pitanju afere koja je imputirana. Radi istine, a da biste i vi kolege poslanici znali, i srpska javnost, nijednom, gledam svima u oči, nije grupa - članovi predsedništva Socijaldemokratije - tražila da se o ovome raspravlja na našim organima, predsedništvu stranke. S tim sam upoznat dva dana pre nego što je u javnost sve to izašlo. Samo dva dana. Rečeno je doslovce od strane gospodina Gligorića - tražićemo od Vuka Obradovića da podnese ostavku na funkciju predsednika stranke, nećemo ga dirati, može da ostane u Vladi. To je doslovce tako rečeno. Rekao sam da idemo kod Vuka Obradovića da razgovaramo u predsedništvu. Nema - kaže - razgovora, on mora da uradi tako. Čekajte, gospođo Nestorović, da li je moguće, ako vam je povređeno dostojanstvo, ako se desilo sa vama to što se desilo, da li ćete se zadovoljiti time što Vuk Obradović neće biti više predsednik stranke, i time će vaša sujeta, vaše dostojanstvo biti sačuvano. Očito da je to ličilo na neku drugu priču, a ne na ono što se stvarno desilo. Pogotovu što se to, ako se uopšte dešavalo, dešavalo par meseci pre nego što je u javnost izašlo. Moram da vam kažem još jednu stvar - deset dana pre nego što je ovo izašlo u javnost, na sednici predsedništva je pokretano pitanje moje odgovornosti. Gospodin Vuk Obradović tu sedi, u prvom redu, tražio jepreko svog brata Obradovića dasmanjim oštricu kritike prema njegovom radu inače će meni biti oduzet mandat u ovoj skupštini. Gde su bili moji prijatelji s kojima sam godinama sedeo u predsedništvu? Bio sam najžešći kritičar politike koju je Vuk Obradović vodio, pogotovu kadrovske politike. Da sam bio u pravu, sada se to vidi. Prema tome, ne može da mi se imputira da sam bio u grupi klimoglavaca, poltrona, ulizica i onih koji su u partiji iskoristili sve - i funkcije, i pare, i sredstva, i sve. Danas su to uradili. Ovo nije urađeno spontano. Kada neko pokupi sve programe sa kompjutera, kada neko odnese pečat, kada neko ukrade pare, kada neko odnese blagajnu, kada odnese kompletne kadrovske liste, to znači da nije bilo spontano, nego se pripremalo to što se pripremalo u Socijaldemokratiji. I, nije tačno da se sve to desilo zato što se desila navodna seksualna afera. Nije slučajno, po mišljenju nas u Socijaldemokratiji, da se ovo desilo u momentu kada je zakon o kome ćemo raspravljati ovih dana ušao u skupštinsku proceduru, kada je polako u javnost počela da prolazi informacija o izveštaju Komisije koju je gospodin Vuk vodio, a koja je ispitivala stanje u poslednjih mesec dana i o tome šta je našla. Nije mi jasno, gospodine predsedniče Vlade, otkud na jedan tako sasvim bezazlen izveštaj, što se tiče državne bezbednosti i državnih tajni, da se na jednom tako bezazlenom izveštaju nađe pečat - državna tajna - poverljivo. Kao pripadnik JNA sam malo više upućen u neke stvari i znam šta je državna tajna i kako se ona čuva. Izveštaj koji sam pročitao apsolutno ne liči na nešto što treba da bude državna tajna. I, na kraju, moram da kažem, ako je neko zloupotrebio žene, ovog puta ih je zloupotrebio savezni sekretar za informisanje, gospodin Orlić. Sram me je gospodine predsedniče Vlade, koliko smo se borili, a da "Ilustrovana politika", zadnje izdanje, naslovna strana bude onakva. Ono ne liči na prethodni režim, ono liči na još gore nego što je prethodni režim radio. Šteta je što nemamo neki zakon. Mi smo bili protiv, kako smo ga nazivali u kampanji, Šešeljevog zakona o informisanju, iako smo ga ukinuli, ali moraju gospoda novinari da znaju - mesec dana tražim da se s bilo kim od mojih prijatelja na nekoj od beogradskih televizija suočim i da branim argumente. Nema šanse. Apsolutna je informativna blokada. Ne možete nigde da prođete. Nisam imao prilike reč da kažem, osim provokacija ovde u hodniku Skupštine koje sam čuo. To nije demokratija za koju sam se ja borio. To nije Srbija za koju sam se ja borio. I dalje ću biti najžešći kritičar Vuka Obradovića. Poručio bih - ako se jedan delić od onoga što mu se pripisuje dokaže, ali na zakonom utvrđen način, mi u Socijaldemokratiji ćemo mu izreći sudove od kojih će se stideti i njegova pokolenja. Nema milosti u Socijaldemokratiji ni za koga, pa ni za Vuka Obradovića. Ali, za one koji napuštaju program, koji misle da su ovde u Beogradu sve, koji imaju hrabrosti da nas na našem glavnom odboru nazovu literarnim primitivcima, Šešeljevskim krilom Socijaldemokratije, možda čak meni to i odgovara, nije ni bitno, ali oni koji misle da je u Beogradu sve - mi smo u Srbiji stvarali Socijaldemokratiju i ne damo im je. Oni neka formiraju svoju.
Pravo na repliku narodni poslanik Gligorić.
Gospodina Slavkovića treba da bude sramota od količine demagogije i laži koju je izneo ovde pred ovu Narodnu skupštinu. Prvo, ... [[komentar iz sale se ne čuje]] ako imate nešto da kažete .. Gospodin Slavković treba da zna da je nama dobro poznato da je njega baš briga za gospodina Vuka Obradovića, jer je dvadesetak dana, kada se čulo za ovu aferu, a kada mi nismo nijednu reč progovorili u javnosti, onpo opštinskim odborima po Srbiji govorio o tome i pozivam se na svedočenje predsednika Opštinskog odbora Brusa, kada je Slavković u razgovoru rekao koja su njegova saznanja vezana za tu aferu. Međutim, gospodin Slavković spada u red onih ljudi koji kada se zakaže sednica tzv. glavnog odbora, gospodo poslanici, ovo nije stranačka stvar, i kada na njoj gospodin Vuk Obradović pravi atmosferu linča, gospodin Slavković je prvi koji ustaje i skandira i pridružuje se onoj grupi pristalica Vuka Obradovića koji govore sledeće - voleo bih da sedim tamo, pored gospodina Obradovića, makar me drpali i ljubili. Drugo, čovek koji izađe i kaže da ima četiri ćerke i da, ako bi mu se požalila ijedna od te četiri kćerke, pre bih verovao gospodinu Obradoviću nego kćerkama, to dovoljno govori o atmosferi koju je gospodin Slavković podržavao a sada ovde priča nešto drugo [[Šešelj - replika.]]
Nisam čula da ste pomenuti. Reč ima narodni poslanik Marko Jakšić, a vama ne dozvoljavam, ne dajem vam pravo na repliku.
Kada se radi o moralnom pitanju, u okviru svih ovih naših stvari, računam da ima važnijih stvari od svega ovoga što se dešavalo u jednoj sobi, kabinetu ili nekom opštinskom odboru. Ovde smo donosili razne važne odluke o tome da je Skupština i Vlada protiv uvođenja carina, a evo imamo ovde jedan papir gde stoji da je Dejan Popović, zamenik ministra finansija, za to da se carine postave duž administrativne linije. Čak imam ovde i naredbu ili uredbu gospodina Kušnera, koji kaže da to ne mora da bude duž administrativne linije. Zato smatram, ako je već to moralno pitanje, ako treba oko toga da se izjasnimo, mislim da za ovu Srbiju i za ovaj narod ima puno važnijih stvari. Danas u Mitrovici10.000 ljudi protestuje, ljudi su na carinama, a mi se faktički radimo ono što UNMIK kaže. Ne znam šta se izmenilo za mesec dana, pa smo prekršili odluku Skupštine i član Vlade je doneo drugačiju odluku. Molim Ministarstvo finansija i samu Vladu Srbije da se jasno i glasno izjasne - da li su za uvođenje carine, dole prema Mitrovici, tj. prema Kosovu, ili nisu? Hvala.
Ovo je bila diskusija van teme. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da u Srbiji ima mnogo važnijih tema od teme koja je danas na dnevnom redu. Dnevni red diktira Vlada i predsednik Narodne skupštine. Razume se, u normalnim skupštinama, i svi ostali ovlašćeni predlagači. Međutim, zaista mi se čini da smo u ovako teškim vremenima, u ovakvom kriznom dobu, imali mnogo važnijih stvari, mnogo pametnijih stvari, o kojima ćemo raspravljati. Na žalost, čuli smo brojne uvrede od predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Meni je žao što on nije ovde, pa bih ga pitao, osim što je psovao majku svim narodnim poslanicima, a što i nije tako strašno, omakne se čoveku...
Molim vas da se vratite na temu i da se ne obraćate predsedniku, kao što ste sami rekli, vidite da nije tu.
Obraćam se narodu i Narodnoj skupštini. Obraćam se nekome ko obavlja tako odgovornu funkciju, ali vas molim, nemojte da me prekidate, nisam tri reči rekao. Ni minut ne govorim, ništa uvredljivo nisam rekao, odmah počinjete da me prekidate. Pa, nema smisla. Gospodin Šešelj govori o kršenju Poslovnika, prekidaju ga. Odmah iza toga govori drugi poslanik, po istom članu Poslovnika, njega ne prekidate. Pa dajte molim vas, malo strpljenja. Voleo bih da se vi, ili predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, izjasnite - ko je to od nas slučaj za neuropsihijatra, ako je bilo ko, onda taj ne treba da bude u ovoj skupštini. Ali ako nije, onda bi taj koji je to izgovorio trebalo da ide kod neuropsihijatra, i u svakom slučaju bi morao da napusti mesto na kome danas sedi. Molio bih vas, dakle i vas, i onoga ko je sedeo pre vas na tom mestu, da nikada više takve uvrede ne spominjete, da ne mislite da su vam to uspešne šale i da ne mislite da na takav način može da se razgovara sa predstavnicima naroda. Možda smo mi loši, možda vam sene dopadamo, ali nasje narod ovde izabrao, i to unajtežim mogućim uslovima, kada ste sprovodili pravu hajku. To morate da poštujete. Što se tiče onoga što je danas na dnevnom redu, postoje brojni razlozi zbog kojih bi ovo moglo da bude na dnevnom redu. Jedan od tih razloga je onaj o kome je govorio predsednik Vlade, rekavši da je gospodin Obradović seksualno uznemiravao žene.Ja imam sina, nemam kćerku. Zašto to kažem? Zato što ljudi kažu da samo oni koji imaju ćerke mogu dovoljno dobro da poznaju žene i mogu dovoljno dobro da shvate sve to,sve probleme sa kojima se suočavaju i sve njihove reakcije. Neću ulaziti u to - šta se tu zaista dešavalo, niti mogu da znam šta se zbivalo. Voleo bih da ništa od onoga o čemu se pričalo, nije tačno, ali to će utvrditi nadležni sudski organi. Ali, ovde postoje mnoge sumnje u sve ono o čemu je govoreno i sve ono o čemu je govorio predsednik Vlade. Na stranu što je predsednik Vlade rekao da je jedan od razloga za smenu gospodina Obradovića tajšto ga je imenovalopredsedništvo DOS-a. Moram da mu kažem da gospodina Obradovića, pa i gospodina Đinđića, nije imenovao taj centralni komitet, već ga je izabrala Narodna skupština Republike Srbije, koja i dalje nije SSRN, koja nije ni CK, već je najviše predstavništvo naroda i građana Srbije. Između imenovati, i izabrati, postoji ogromna razlika, a posebno između predsedništva DOS-a i Narodne skupštine Republike Srbije. Ne prihvatam da budem predsedništvo DOS-a, već sam član Narodne skupštine Republike Srbije, glasao - za, ili glasao -protiv. Nemojte da unižavate i nemojte da potcenjujete Narodnu skupštinu na takav način. Kaže gospodin Đinđić - pa to je zato što su se mediji raspisali, i to je nanelo štetu Vladi. Mediji se raspišu, gospodine Đinđiću, samo o onome o čemu vi želite da se raspišu, i kako želite da pišu. Evo šta ću vam navesti kao primer -imali smo ovde raspravu o poverenju ministru Vladanu Batiću. Te večeri sam umoran došao kući i negde oko pola jedan - ni pet, ni šest, a nisam mogao ni da gledam vesti,posle sam se raspitao, pa sam čuo kako je to bilo na ostalim televizijama - gledam vesti jedne privatne beogradske televizije, TV Pink, na kojoj je bez insertera, Petar Lazović dostavio preko Vladimira Popovića kasetu, da se emituje celokupan govor Vladana Batića, ali nema nijednog odgovora srpskog radikala, niti ičega o čemu smo mi govorili. Je li to ono o čemu se raspiše štampa, ili o čemu govore mediji? Je lito bio isti slučaj i po ovom pitanju, ili po mnogim drugim pitanjima? Ne mogu da verujem u sve ono što se govori, zato što se pominje Slobodan Orlić, čovek koji je pre neki dan izašao u javnost sa saopštenjem, u kome je govorio o Vojislavu Šešelju. On osuđuje, kao savezni sekretar, zaštitnik novinara i novinarki, Vojislava Šešelja, koji je napao novinarke.Laže. Laže, to je blaga reč za ono što je učinio. Vojislav Šešelj možda nije ni video nijednu od tih, ne znam, ali siguran sam, jer sam slušao šta se dešavalo, pa znam da u svemu tome uopšte nije učestvovao. Što to javnosti ne kažete, šta se desilo? Nemojte da se smejete, bila je jedna jadnica, mučenica - žena koja je sina jedinca izgubila na Kosovu. Uvredila je jedna novinarka, ona je sliku tog sina izvadila i uvredila je. Nije to smešno. A vi ste zbog toga naredili predsedniku Četvrtog opštinskog suda da protiv Vojislava Šešelja podigne krivičnu prijavu, i onda govorite o moralu.
Gospodine Vučiću, molim vas da se vratite na temu.
Onda ćete da govorite o moralu i aktivnoj legitimaciji onih koji danas zastupaju predlog Vlade Republike Srbije. Dobro bi bilo da neki koji su zavrnuli rukave, a došli su u majicama u Narodnu skupštinu, da izađu da govore ovde za govornicu, a ne da dobacuju sa mesta, jer očigledno nisu dovoljno ni kultivisani, ni civilizovani, a posebno ne pametni, da bi mogli da se obraćaju narodu, osim da dobacuju i da viču s mesta. Što se tiče priča koje su se već čule sa ove govornice, najviše se govorilo o tome šta je bilo u prošlim vremenima, šta je u današnjim, a šta bi trebalo da bude u budućim vremenima, šta je doneo a šta nije doneo 5. oktobar. Moram samo da kažem da ranije o ovome nije bilo rasprave, zato što ovakvih slučajeva nije ni bilo. Da se nešto slično dešavalo, verovatno bi bilo. Ima jedna rasprava, koja je veoma važna da se povede, o kojoj je bilo slučaja i govora i mnogo ranije, a to je pitanje rada Administrativnog odbora i o tome ko ima pravo na izbor poslanika. Mnogo puta smo imali te vrste problema, i u federalnom parlamentu, i u republičkom parlamentu. Mislili smo da se možda DOS-u neće ponoviti ono što se dešavalo SPS-u nekada, koji je to koristio na određeni način - dopada mu se jedna ideja, pa zloupotrebljava neke poslanike i koristi ih u sopstvene svrhe, iako suizabrani na poslaničkoj listi potpuno druge političke stranke, ali očigledno je da se to dešava i danas. Očigledno je da se po tom pitanju ništa nije promenilo.
Gospodine Vučiću, na osnovu člana 101. izričem vam opomenu, zato što se i pored upozorenja ne držite teme dnevnog reda. Prva opomena.
Hvala vam, ne znam šta bih vam drugo rekao, ali mi je zanimljivo da niste opomenuli nikoga ko je govorio 10 minuta isključivo o opštinskim odborima Socijaldemokratije, što nikakve veze sa temom nema, a za ovo što ima direktne veze sa tim ko i koga predstavlja u Narodnoj skupštini, po ovoj temi, vi mi izričete opomenu. Neka vam služi na čast, i vama i onima koji su vas tu doveli i postavili. Rekao bih još nešto. Možemo da pročitamo iz Koštuničine i Đinđićeve štampe, apsolutno dirigovane, nekoliko izjava gospodina Obradovića u kojima je on rekao da tu postoji značajan problem oko "Galenike", što smo mogli da se uverimo na nekoj od prethodnih sednica. Šta se tu, naime, dogodilo? Sećate se,godinama smo slušali priču kako je država otela privatni kapital Milana Panića. Godinama se to reklamiralo po svim novinama, po svim televizijama, po radio - stanicama u Srbiji. Zaista je narod i možda pomislio u jednom trenutku: pa vidi, možda je država otela tom jednom privatniku, možda mu je nešto uzela. Međutim, kada se ustanovilO da je reč o običnom, ali velikog kalibra, lopovu, da jebez ičega, bez dinara, uzeo jednu fabriku, tu se radi o ozbiljnijim problemima...
Gospodine Vučiću, izričem vam drugu opomenu, a i prekoračili ste vreme.
Zašto ste mi sada izrekli opomenu?
Gospodine Vučiću, prekoračili ste vreme izrekla sam vam dve opomene i mislim da treba da se udaljite sa govornice.
Zašto ste mi izrekli opomenu?
Zato što se niste držali teme i sada ste prekoračili vreme. Oduzimam vam reč i molim vas da napustite govornicu. Reč ima narodni poslanik Stevo Dragišić, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo, predlog za razrešenje potpredsednika Republičke Vlade podnet je, kako smo to mogli da čujemo, iz moralnih razloga. Moralni razlozi su naveli predsednika Vlade da traži razrešenje potpredsednika njegove Vlade. Da bi neko mogao da traži nečije razrešenje iz moralnih razloga, morao bi da bude moralni čistunac, i svi oni koji ga podržavaju u tom stavu morali bi da budu u moralnom pogledu perfektno čisti, bez ikakvih afera, bez ikakvih mrlja, bez ikakvih moralnih prekršaja u prošlosti, ne samo u vršenju svoje funkcije od kada su na njoj. Morali bi smo onda da ispitamo i predsednika Vlade i ostale članove Vlade, izuzimam u ovom slučaju žene, članove Vlade ženskog pola, dakle sve muškarce članove Vlade, koliko puta su imali pokušaj udvaranja. Koliko puta nisu uspeli u tom pokušaju, kome su se udvarali, kakvo je to udvaranje na kraju ispalo, da li je bilo problema ili nije Ne mogu da verujem, a spreman sam i da tvrdim, da postoji član Vlade koji u životu nije pokušao da se udvara nekoj ženi. Možda oni za koje tvrde da su drugačije seksualne orijentacije, ali mislim ovde na heteroseksualce, naravno. Dakle, ruku za smenu Vuka Obradovića iz moralnih razloga, može da podigne samo onaj ko je u tom pogledu potpuno moralno čist. Međutim, pošto se radi, dakako, o ljudima koji su imali sličnih pokušaja u svom životu, pod pretpostavkom da je tačno ovo sve što se priča za Vuka Obradovića, desilo se nekoliko stvari koje su postale činjenice i koje ukazuju na to da razlozi ne stoje, dakle, da se ne radi o moralnim pobudama, već o obračunu sa potpredsednikom Vlade. Izgleda da se ovde radi o obračunu sa Vukom Obradovićem, ne samo u svojstvu potpredsednika Vlade, nego u svojstvu predsednika Komisije (koja je u svom radu naišla na tragove onih koji se sada nalaze u Vladi), i sa gospodinom Obradovićem u svojstvu predsednika Socijaldemokratije, jedne od članice DOS-a. Gospodin Đinđić u prvoj rečenici svog obrazloženja kaže da je razrešenje neophodno, kako bi Vlada mogla nesmetano da obavlja svoje zadatke i funkcioniše u skladu sa jednim od osnovnih principa - rad bez skandala i afera. Tu nailazimo na prvu nedoslednost - neprincipijelnost. Najveća afera, od mnogih koje su pratile ovu vladu i onu prethodnu prelaznu Vladu od oktobra, vezana je upravo za Zorana Đinđića. Neke afere koje su malo manjeg intenziteta i malo manje kriminalne kvalifikacije su one koje su vezane za Vladana Batića, za ministra policije, za neke druge ministre, ali imeZorana Đinđića,predsednika Vlade, vezuje se za jednu od najvećih afera koja je do sada objavljena (a tovezano je za Vladu), a to je afera sa švercom cigareta. Što je najgore, u rasplitanju te aferedošli smo do izvesnih podataka koji govore u prilog istinitosti tih tvrdnji. Nesporna je veza između Zorana Đinđića i izvesnog Subotića, kome je nadimak Cane.
Gospodine Dragišiću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Da li mi izričete opomenu? Dakle, ta veza je nesporna. Veza između Zorana Đinđića i šverca cigareta je dokazana u toj aferi. Da li su baš svi elementi afere tačni ili ne, to još ne znamo, ne postoje dokazi, ali njegova veza sa čovekom koji je označen kao glavni bos duvanske mafije u Srbiji sada je potpuno dokazana. Polako isplivavaju na površinu i neke druge kriminalne aktivnosti koje su vezane posredno ili neposredno za ime Zorana Đinđića.
Gospodine Dragišiću, izričem vam opomenu zato što se i dalje ne držite teme dnevnog reda, nije predlog za razrešenje predsednika Vlade, tema dnevnog reda. Molim vas, to je prva opomena, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Dakle, mogu da nastavim, dobio sam tek prvu opomenu. Dakle, princip rada Vlade bez skandala i afera se ne poštuje kada je sam Zoran Đinđić u pitanju. Da bi Vlada mogla normalno da funkcioniše, u ovom slučaju poštujući princip, morala bi cela Vlada da se razreši ostavkom Zorana Đinđića, pa tek onda da se bira neka nova Vlada koja bi bila čista, koja ne bi imala afere, koja ne bi imala repove iza sebe. Sa druge strane, ako je Zoranu Đinđiću toliko teško da sam podnese ostavku i time dokaže svoju umešanost u krupni kriminal u Srbiji, trebalo je makar da sankcioniše ponašanje svojih ministara, recimo Vladana Batića.
Izričem vam drugu opomenu, na osnovu člana 101. Poslovnika Narodne skupštine.
O tome smo govorili u našem predlogu za razrešenje ministra Batića. Treba ponoviti da je ministar Batić dokazao svoju sklonost ka nasilnom ponašanju, ka otimačini privatne imovine, a što je najgore - to njegovo ponašanje kasnije se ispostavilo kao pogrešan stav zvaničnih državnih organa. Zoran Đinđić da bi opravdao današnji predlog za razrešenje, morao da postupi isto u svakom prethodnom slučaju. Morao je Vladana Batića da razreši zbog toga što je oteo "Galeniku" i što je "Galeniku" poklonio Milanu Paniću...
Gospodine Dragišiću, oduzimam vam reč pošto se niste vratili na temu ni posle opomene.
Moraćete da me izbacite sa sednice. Meni je stvarno žao, ali ja neću da napustim govornicu.
Molim vas da se udaljite sa govornice. Gospodine Dragišiću, još jednom vas molim da napustite govornicu da bih mogla da dam reč vašem kolegi, gospodinu Tomislavu Nikoliću. Isključila sam vas. Ne mogu ja da vas isključim sa sednice, tu odluku donosi Narodna skupština, a ja sam vam oduzela reč i molim vas da se udaljite sa govornice. Ukoliko nećete da se udaljite sa govornice, određujem pauzu od 10 minuta.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Izvolite.
Povređen je član 28. u vezi člana 98. Vi ste, gospodine predsedniče, a i gospođa koja vam pomaže u vođenju sednice, ustanovili različite kriterijume za utvrđivanje usklađenosti onoga o čemu govore poslanici sa temom koja je na dnevnom redu. Ti različiti kriterijumi se razlikuju i između vas samih, a i između tačaka koje su na dnevnom redu. Nekada, kada vam odgovara iz vaših političkih, stranačkih razloga, dopuštate poslanicima da govore i o pitanjima koja nisu na dnevnom redu, a kada vam ne odgovara, kao što je to danas slučaj, ne dozvoljavate poslanicima da kažu ništa što se ne odnosi isključivo na izjašnjavanje da li su za predlog ili protiv predloga. Tumačenje o tome šta je tema dnevnog reda, koje vi danas primenjujete, svodi se isključivo na izjašnjavanje ko je za, a ko je protiv. Ako se tumačenje svodi na to, onda nam i ne treba rasprava. Dajte onda odmah na glasanje i da kažemo ko je za, a ko je protiv i da idemo kući. Ali, vi predsedniče kada dozvolite diskusiju i kada kažete poslanicima da je na dnevnom redu predlog predsednika Vlade o razrešenju potpredsednika Vlade, onda morate znati da poslanici mogu da govore o svemu što je vezano za rad pre svega predsednika Vlade, jer je njegov predlog bio da se taj čovek izabere na tu funkciju. Kada pretresamo taj predlog, onda ćemo pretresti i kompletnog predsednika Vlade, njegov rad i njegovu moralnu podobnost, njegovu umešanost u kriminalne afere i afere koje su vezane za njega, da li utiču na efikasan i nesmetan rad Vlade, kao što je rekao, da ova afera tzv. seksualna afera sa Vukom Obradovićem, utiče na normalan i efikasan rad Vlade. Po našem mišljenju, ako usvojimo princip da Vlada mora da radi bez afera da bi bila efikasna, onda taj princip mora da se primeni i na aferu za koju je vezan direktno Zoran Đinđić, a to je afera sa švercom cigareta. Mi smo izneli argumente koji idu u prilog toj našoj tvrdnji. Argumenti koji su izneti i dokazi koji su izvučeni iz izjava Zorana Đinđića, iz izjava gospodina Subotića, nesumnjivo potvrđuju da postoji veza između predsednika Vlade i duvanske mafije. Ako to nije afera koja je dovoljna ... (Predsednik: Vreme.) ... da predsednik Vlade, poštujući princip koji je sam proklamovao ovim predlogom, podnese ostavku, onda ne znam šta je dovoljno. Ako to nije u okviru teme, onda mi vi recite šta je u okviru teme.
Molim vas da zaključite.
S druge strane, krišite Poslovnik tako što restriktivnim tumačenjem teme o kojoj govore poslanici stvarate sebi mogućnost da im oduzimate reč i skraćujete vreme izlaganja, sa ciljem da se spreči svaka kritika predsednika Vlade ili nekog drugog ministra.
Gospodine Dragišiću, 3,40 minuta, vreme za prigovor po Poslovniku vam je isteklo.
Ja sam vama oduzeo 40 sekundi, a vi meni četiri minuta i najmanje toliko mi dugujete sada da obrazložim moj predlog.
Ja vama ne dugujem ništa.
Dugujete, dugujete, vi ste predsednik Skupštine.
Molim vas da završite.
Dakle, gospodine predsedniče, malo manje reagujete kada se pominje Vladan Batić.
Gospodine Dragišiću, molim vas da napustite govornicu. (narodni poslanik Stevo Dragišić ne napušta govornicu) Predlažem Narodnoj skupštini da donese odluku o isključenju gospodina Dragišića sa ove sednice. Molim narodne poslanike kome je već oduzeta reč u toku ove sednice da se udalji sa govornice. Molim poslanike da se izjasne o mom predlogu. Za 112, protiv 43, uzdržan jedan, nije glasalo 12, od ukupno 168 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je gospodinu Dragišiću utvrđena mera udaljenja sa ove sednice. Molim vas da napustite govornicu. (narodni poslanik Stevo Dragišić ne napušta govornicu) Dajem pauzu potrebnu za realizaciju ove odluke Narodne skupštine. Molim vas da napustite salu. [[Nastavak sednice posle pauze 12,40.]] Molim narodne poslanike da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada sednice. Konstatujem da imamo kvorum za nastavak rada sednice Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas nas predsednik Vlade, Zoran Đinđić, ubeđuje da treba da smenimo najodgovornijeg potpredsednika Vlade, onoga kome je poverena borba protiv kriminala, korupcije i desetogodišnje vladavine u kojoj nije učestvovao DOS, da ga smenimo samo zato što novine loše pišu o njemu. Naime, sramota je jednom predsedniku Vlade da se baci kamenom na svog potpredsednika Vlade i da to obrazloženje bude u jednoj rečenici. Iz te rečenice niko, ni onaj ko je mnogo mudriji od nas narodnih poslanika, ne bi pronašao razloge što li se ovaj čovek smenjuje posle onakve euforije koja je nastala pobedom DOS-a i revolucijom od 5. oktobra. Ako bismo smenjivali po novinskim izjavama, mi danas ne bismo imali Vladu. Ako bismo mi, draga gospodo ministri, gospodine predsedniče, o vama cenili na osnovu onoga šta u novinama piše, a novine su pod vašom kontrolom, vi biste bili u zatvoru, a ne ovde u prvom redu Narodne skupštine. Jer, te iste novine, gospodine predsedniče, i vas, kao onoga ko nam ovde predlaže da smenimo Vuka Obradovića, svrstavaju u najveće mafije, u najveće bande koje se danas širom srpskih zemalja, a posebno u Srbiji, bave otimanjem novca od svojih građana. Hoću lida verujem u ono što novine pišu? Mogu li da verujem? Za ovo što pišu za vas, gospodine Đinđiću, sve verujem, i sve je istina, i sve je tačno, jer o tome govore vaši najbliži i vaši neposredni saradnici, a i vaša dela. Sad bi trebalo da razmišljam o tome šta je radio Vuk Obradović, čime se on vama moralno toliko zamerio da zaboravite i na korupciju, na kriminal, na šverc cigareta i na narkomaniju u Vladi, i da se okomite samo na jednog čoveka. Vama ne smetaju drugi ministri koji čine kriminal. Smeta vam Vuk Obradović, koji je ovde dugovao, bar meni kao poslaniku, da kaže što on to vama u stvari smeta. Očigledno je, kad se pita hoće li neko nekoga da poljubi, to nije razlog za smenu. Pretpostavljam da onaj ko ljubi u junu mesecu, da je ljubio i u decembru, da je ljubio i u februaru prethodne godine i da to ništa nije novo za vas. Pretpostavljam da je vreme da nam Vlada odgovori da li je tačno, gospodine predsedniče, da ćete izručivati Srbe u Hag i bez zakona, da ćete direktno sarađivati sa Hagom? To je za mene problem u ovoj Narodnoj skupštini, a ne šta vi tamo pušite, šta ljubite, šta pijete, ko koga, ko kome podmeće i čime se sve bavite. To je za mene problem. Za mene je problem koliko je para ministar Vlahović uzeo da progura Lafarž, i vas upliće u to. To je moj problem u ovoj Narodnoj skupštini. Za mene je problem koliko je Vladan Batić uzeo novca da otme "Galeniku" od srpskog naroda? To je moj problem, gospodine predsedniče, a ne da nas ovde zamajavate time što vam neki član vaše Vlade nije više po volji, pa još kažete - ja sam ga postavio, pa još kažete - ja sam odredio ovu tačku borbe protiv mita i korupcije. Sve vi, gospodine Đinđiću. Prerano je za vas da se uzdignete iznad naroda i iznad Boga, gospodine Đinđiću. Prevelika je svinjska glava mačetu, gospodine Đinđiću, vi ne zaslužujete toliki zalogaj. Niste vi zaslužili ni da ovu vladu Srbije vodite, niti da ova skupština raspravlja o tačkama koje vi predlažete. Ali, eto tako, skupili ste se i sad ste krenuli između sebe da se obračunavate. Vi mislite da narod baš ništa ne zna, da narod baš ništa ne vidi, da narod samo veruje onome što izjavljuju ministri u novinama, na radiju i na televiziji. Život je strašan, život vas potpuno demantuje iz dana u dan. Sve vaše pokušaje, čak da nas ubedite da nam je bolje,mi smo to već proživeli sa lošim vladama koje su ubeđivale narod da mu je bolje, a narod nije imao ni hleba da jede. Vi nama ovde ne kažete kakav je zdravstveni karton vaših ministara, koliko alkoholičara imate u Vladi. Evo ga jedan, sedi ovde, trenutno. Nema ni onog drugog što je ...
Gospodine Nikoliću, molim vas da pazite na svoje reči.
Tačno je gospodine predsedniče. Prosvetu ste poverili u ruke jednom alkoholičaru. Predsednik Vlade je odlučio da samo bogata deca mogu da studiraju. Četiri, pet hiljada maraka za upis fakulteta. Vama je to lepo. Vi to - OK. Imate vi one svoje tikove, povatali su vas sve redom. A, šta će seljačko dete, a šta će dete bez roditelja, a šta će dete ratnog vojnog invalida, a šta će dete izbeglice? Kako će ta deca doći na studije, koliko će njih studije da koštaju? Vi o tome ne razmišljate. Vi razmišljate koliko će cigareta Srbija da popuši. Vi razmišljate gde će da bude nova fabrika za proizvodnju cigareta u Srbiji, gde će da se bogate prijatelji predsednika Vlade, koji ga voze privatnim avionom po svetu. Da li je to tačno ili nije tačno? Kaže predsednik Vlade - ponekad zbog hitnosti angažujem tako neke ljude koji imaju male avione i to sve platimo. A taj što ima mali avion kaže - nije tačno, ne plaćaju nikad, imamo mi razumevanja za teškoće u kojima se Vlada nalazi. Gde ovo mi živimo, draga moja gospodo. Prva tačka dnevnog reda je razrešenje Vuka Obradovića, a ne Kosovo i Metohija, a ne beda, a ne prekomponovanje fabrike automobila u Kragujevcu, a ne postavljanje predsednika okružnih sudova, koji su se dan pre toga učlanili u Demohrišćansku stranku. Vi ne vidite šta se dešava, vi, draga moja gospodo poslanici, a opet vas nema, moram da čestitam, nema vas dovoljno u sali. Sada vam prvi put čestitam što vas nema. Vidite vi šta se ovde radi. Ovo sve vas čeka. Pogledajte, izađe ministar pravde i kaže - ko raspolaže mandatima jedne političke stranke - predsedništvo DOS-a. Nema više političke stranke u DOS-u, nego ima predsedništvo DOS-a, koje gura 178 ovaca, kao čobani ili možda idu pred njima. Gde je vaša autonomija, draga moja gospodo političari i draga moja gospodo narodni poslanici? To su pitanja koja se u Srbiji postavljaju iz dana u dan. Vi nama ovde priče o tome, o dve rečenice koje je predsednik Vlade napisao smenjujući onoga ko istražuje kriminal. Sad ćete stalno da tražite da se mi uklapamo u te dve rečenice. A, šta u njima piše - Vlada neće da se bavi skandalima i aferama. Hoće Skupština. Ako Vlada neće skandalima predsednika Vlade, hoće Skupština. Ako Vlada neće da pita ministra poljoprivrede što je obećao seljacima duplo veću otkupnu cenu dok je bio u opoziciji, hoće Skupština da pita. Ako Vlada nećeda pita ministra Đelića, koliko lekova popije u toku dana, hoće Skupština da ga pita. Ako Vlada neće da pita Lečića, da li je narkoman ili nije, hoće Skupština da ga pita. [[žamor]] Boli istina. Počelo je - OK. Samo, to ne vredi ovde. Ovo je Narodna skupština, ovo nije sednica Vlade.
Ali, nije ni cirkus, gospodine Nikoliću, pa vas molim da privedete diskusiju kraju. (Zoran Đinđić sa mesta: Ti si lopov i lažov.)
Ja za tebe nisam "ti". Ti si za mene jedan švercer cigara, koga uopšte ne poštujem u životu. Ja sam za tebe jedan srpski domaćin, narodni poslanik. (Zoran Đinđić sa mesta: Objasni narodu odakle ti stan od 150 kvadrata.) Objasni ti odakle tebi kuća u Banovcima. Ja sam stan dobio od Vlade, a ti si napravio kuću od svojih para. Da li si ti meni rekao "sram me bilo"? (Zoran Đinđić, sa mesta: Ne.) Nešto mi se učini. (Zoran Đinđić, sa mesta: Za tebe nema srama.) Za tebe ima srama, izdajniče srpski. Gde si proveo rat?
Molim vas, prekinite sa replikama. Molim vas da završite diskusiju. A vi, sa dobacivanjem sa mesta.
Tako to ide, draga moja gospodo narodni poslanici. Imao sam ja sukoba sa opasnijima nego što je Zoran Đinđić. U to vreme, mnogo više je narod voleo Slobodana Miloševića, nego što sada voli Zorana Đinđića. Tako da sam ja na to sve navikao. Moja je porodica na sve to navikla. Nisam blindirao stan od 178 kvadrata. Izvolite, gospodine predsedniče Vlade, kada god hoćete. Auto mi nije blindiran, sam ga vozim. Ne bih živeo sa 50 telohranitelja koji mi leže na leđima, pa makar i da ne budem predsednik Vlade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a posle nje narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, to koliko Vlada i predsednik Vlade poštuju ovaj predsednički dom, pokazuje ponašanje predsednika Vlade dok je govorio narodni poslanik Tomislav Nikolić. Kako je predsedništvo ovog parlamenta i kako se ponaša danas u toku ove sednice prema poslanicima koji govore o temi koja je na dnevnom redu, pokazuje to da se na rukama obezbeđenje iznelo narodnog poslanika SRS-a Stevu Dragišića. Navikli smo mi na to. Bilo je i boljih i gorih trenutaka. Mi očekujemo još gore trenutke od ove vlasti, jer sve se vidi i sve je narodu već jasno. Nas koji smo malo više upućeni od običnih građana, više ništa ne može da iznenadi. Da me ne bi opominjali, vraćam se na dnevni red. Elementarni, ljudski, ali i politički moral obavezuje nas, narodne poslanike, ipak da se suprotstavimo prognoteljima Vuka Obradovića, koji se nalazi na funkciji potpredsednika Vlade. Iako mnogismatraju da političarima i politici moral ili barem visoki moral nije baš neka osobina, evo mi srpski radikali ćemo danas uzimajući reč i diskutujući o smeni Vuka Obradovića, pokazati da to nije tako i da se držimo osnovnih moralnih principa. Čak i onda kada su u pitanju naši politički protivnici, zalažemo se, naravno, za istinu, pravdu i poštenje, a protiv kriminala, nameštenih afera i laži.To da je Vuk Obradović naš politički protivnik, to je valjda svima jasno. Javnost zna da smo pripremali i inicijativu za razrešenje potpredsednika Vlade Vuka Obradovića. Naravno, iz političkih razloga. Međutim, kada su hajku na Vuka Obradovića, krenuli oni koji su mnogo gori od njega, naša je obaveza da tu aferu raskrinkamo do kraja i dokažemo zašto je i šta se iza toga krije. Zašto Vlada, odnosno zašto Zoran Đinđić i nekolicina oko njega traže smenu potpredsednika Vuka Obradovića. To je jedan od razloga, pretpostavljam zbog čega se traži smena, da bi se Zoran Đinđić i njegovi pajtaši zaštitili od onoga do čega je Vuk Obradović, radeći u Komisiji za koju je bio zadužen, došao. Drugi razlog, pretpostavljam, rezultat jeameričkog iskustva, jer ova vlada se dosta ugleda na američku administraciju. Mislim na iskustvo sa Monikom Levinski, a po principu neka se narod malo zabavlja i neka mu se malo misli skrenu na drugu stranu, na tračeve iz Vlade, ko je koga, kako, zašto, a kako je rekla jedna od oštećenih dama, što je naravno ispod svakog nivoa i Vlade, kao jedne visoke institucije, ali i ovog visokog doma. Bolje je da se bave tuđim intimnim životom uz sveće, naravno mislim na građane, jer struje nema u večernjim satima ili je nije bilo barem u vreme kada je to bilo naročito aktuelno, nego da razmišljaju o tome, kako će da prežive, kako će svoju decu da upišu na fakultete. Ministar za visoko obrazovanje, koji je, moram to da kažem, pao u alkoholnu komu na jednoj od sednica Vlade, eto takav čovek je na čelu Ministarstva obrazovanja. Znači, dok se narod zabavlja ovom aferom oko Vuka Obradovića, građani moraju da razmišljaju kako da tu svoju decu upišu na fakultete, ako slučajno tog dana baš ne budu u najboljoj formi, pa ne pokažu najbolje rezultate i ostanuispod crte. Kako da objasnimo svojoj deci da smo siromašni, da ne možemo da odvojimo dva, tri, četiri, pethiljada maraka da bi smo im obezbedili školovanje. Kako da objasnimo svojim roditeljima da ne možemo da im kupimo baš sve lekove, pa licitiramo, koji su baš neophodni, a bez kojih se ipak može. Bolje, naravno, da nagađamo, da li se to, kako su ga nespretno nazvali, seksualno zlostavljanje zaistai dogodilo ili nije, da li su navodno oštećene dame iskreno plakale pred TV kamerama ili je to bila samo dobra gluma, da li postoje neki dokazi o svemu tome snimljeni na audio-traci i ko je to i zašto snimao, šta radi i šta govori Vuk Obradović u svom kabinetu. Dame i gospodo, to su isti oni koji slušaju i vas kada podignete slušalice svojih telefonskih aparata, a veze baš nisu najčistije. Isti oni koji su rekli da u vaš policijski dosije možete da zavirite, pa sad baš i ne možete. Isti oni koji su rekli, više vas niko neće prsluškivati. A ko su ti ljudi? Zoran Đinđić, Vladan Batić, Dušan Mihajlović i čitava klika oko njih. Srbija je gospodo postala država straha, terora i kriminala. Oni koji se kreću među običnim građanima, mogu da osete taj strah u ljudima. Za svakog od njih možemo bez sumnje reći da su ljudi koji nisu dorasli funkcijama koje obavljaju, da su sami skloni kriminalnim aferama i zloupotrebi službenog položaja. Pitamvas sve ovde, zašto je duvanska afera u koju je umešan Zoran Đinđić manje kompromitujuća od ove nedokazane afere Vuka Obradovića? Zašto afera o raznim zloupotrebama službenog položaja, državne funkcije Dušana Mihajlovića da se preko svoje privatne firme "Lutra" obogati...
Gospođo Pop-Lazić, molim vas da se držite teme (poslanik Pop-Lazić i dalje priča) Nije to tema, nemojte. Izričem vam prvu opomenu, molim vas da se držite teme.
Hvala vam predsedniče za opomenu, stvarno bih se osećala neprijatno da me niste opomenuli.
Ne treba da se zahvaljujete, dobićete drugu ako nastavite.
Vi biste očigledno da mi pričamo o seksu. Zaista to ne mogu sebi da dozvolim, imajući u vidu to da sam ja jedna porodična žena i da to nije predmet za raspravu...
Ako imate šta o tome da kažete, kažite.
Gospodine predsedniče, to ljudi rade u intimnim okolnostima, u svojim spavaćim sobama, o tome ne pričaju. Mišljenje nas srpskih radikala je da je ova vlada izgubila potpuno poverenje naroda, da ga praktično nikada nije ni stekla, da su očekivanja, zbog lažno datih obećanja koja su bila velika, izneverena. Zbog toga volja naroda drastično je promenjena u odnosu na decembarske izbore. Vreme je da se na nekim novim, vanrednim izborima, koji će pretpostavljamo biti vrlo brzo, proveri volja naroda. Sigurna sam da građani Srbije više neće podleći vašim lažnim obećanjima i da jedva čekaju da vas uklone sa političke scene i ne dozvole dalje rastakanje države, rasprodaju nacionalnih interesa, kao i dalje ekonomsko propadanje naše privrede. Zato, dame i gospodo, građani Srbije sa nestrpljenjem očekuju raspravu o Predlogu zakona o privatizaciji. A, Zoran Đinđić, hoće da i na ovoj sednici skrene pažnju javnosti na navodnu aferu ispletenu oko Vuka Obradovića. I najneupućenijima je jasno šta se iza brda valja. Ali, što jednom krene više se ne može zaustaviti. Izaći će na videlo sve afere ove vlade od kojih će mnoge glava zaboleti, a mnogi će bogami morati i pred sudom da dokazuju svoju nevinost. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na današnjoj sednici, po odluci vladajuće većine u ovoj skupštini, prva tačka dnevnog reda je predlog Zorana Đinđića, još uvek aktuelnog premijera u Srbiji, da se sa funkcije potpredsednika Republičke vlade razreši gospodin Vuk Obradović. Moram da vas podsetim na činjenicu, a to je ono što svi građani Srbije vlro dobro znaju, da je ova tačka na dnevnom redu u situaciji kada mi imamo potpunu nacionalnu katastrofu, ekonomsku situaciju u kojoj građani Srbije ne mogu da zadovolje minimum egzistencijalnih potreba, kada imamo drastični pad proizvodnje, životnog standarda, nerealan kurs marke, kada se prepucavaju premijer Srbije Zoran Đinđić, koji je podneo ovaj predlog, i guverner NBJ. I da je Mlađan Dinkić bio u pravu, ma šta mi srpski radikali mislili o njemu, a znate da smo sve ono najgore, kada je upadao sa dugim i kratkim cevima u NBJ, rekli o njemu, ali je on u jednom bio u pravu i to se pokazalo tačno, pre sat vremena, da je "Laki zaista malo nervozan", a rekla bih - malo više, i pokazalo se da taj isti Laki ne može da istrpi ono što poslanici Narodne skupštine treba da kažu na obrazloženje koje je on nama dao. Molim vas, zarad javnosti i svih onih koji prate ovaj prenos, ovde se potpisao Zoran Đinđić. On nam je u dve rečenice rekao, odnosno predložio nam zbog čega treba da se razreši sa funkcije potpredsednika Vlade gospodin Vuk Obradović i mislim da je svako ometanje narodnog poslanika u cilju da se skrene sa teme rasprave, besmisleno i neumesno, bez obzira ko predsedava, da li je to gospodin Maršićanin ili gospođa Mićić koja ga zamenjuje. O optužbama - da li je gospodin Vuk Obradović uradio ono što mu neko pripisuje, zaista ne treba da se izjašnjavaju narodni poslanici u Skupštni, jer svako onaj ko smatra da je na bilo koji način zlostavljan, maltretiran ili nešto slično može da koristi sve pozitivne norme Krivičnog zakona naše zemlje, a već smo čuli iz štampe da je takav spor pokrenut pred nadležnim sudom, i onda to tamo neka se utvrđuje. To nije posao narodnih poslanika. Naš posao je da vidimo koji su razlozi, koji su motivi, da upravo gospodin Zoran Đinđić podnese predlog da se Vuk Obradović razreši sa mesta potpredsednika Vlade. Postoji zaista nešto što je tačno u definiciji stanja Vlade koju nam je da premijer Đinđić, da je ovakvo stanje Vlade potpuno neodrživo. To stanje se pokazalo neodrživim već par dana posle vašeg 5-oktobarskog puča. Moram da vas podsetim na sve razmirice, na sva trvenja, na sve svađe, na sve ono što je usledilo kada ste putem te "demokratske revolucije", kako vi to volite da kažete, preuzeli vlast u našoj zemlji. Vaša razmimoilaženja i vaši sukobi su se prenosili kroz negativne, u startu, zakonske projekte, koje ste izglasavali u ovoj skupštini, u Skupštini Veća građana i Veća republika, a gde ste vlast sa ovim vašim nestabilnim koalicionim partnerom. Gospodin Đinđić, čujemo sada, da hoće da se baci, kao veliki bos, u ono što se zove duvanska mafija i trgovanje cigaretama, naftom, a ne može da završi uspešno trgovinu sa onima koji se nalaze u drugoj federalnoj jedinici. Međutim, ono sa čime smo mi upoznati, pre nego što su nam stigle samo ove dve rečenice, su isfabrikovane, sinhronizovane laži, koje su objavljivane u svim medijima, da li elektronskim, da li u štampanim, ali koji su apsolutno pod komandom i pod upravljačkom palicom i samog premijera i tzv. DOS-a. Ono što je uočljivo i što su primetili svi građani je šta su zapravo motivi i šta stoji iza toga da se takva haranga, takva hajka, svim medijskim sredstvima usmeri na gospodina Vuka Obradovića. To je pre svega zbog činjenice što je on bio na čelu vladine komisije koja je trebalo da ispita kriminal, korupciju, način bogaćenja pojedinaca i firmi i što je direktno ušao u interesnu sferu finansijsko-političke mafije u našoj zemlji, koja je veoma bliska Vladi Republike Srbije i vladajućoj oligarhiji. Svi ti ljudi i svi ti pojedinci, kao što smo mogli iz svih tih napisa da vidimo, a to je prenosila i strana štampa, su usko povezani sa čelnicima Vlade Republike Srbije. Vaše navodno jedinstvo, na koje se danas, a da to nije žalono zaista bi bilo smešno, pozvao premijer Đinđić,odmah se posle 5. oktobra raspršilo kao mehur od sapunice. Onog momenta kada ste i vi sami, koji danas sedite u ministarskim foteljama i vaše pristalice, počeli da se grabite za ministarske funkcije, za sve privilegije, a onda kao posledica tog nejedinstva, tog prikrivanog nejedinstva i svega što se dešavalo na tom vašem politbirou, centralnom komitetu, koji vi zovete predsedništvo DOS-a, pokrenuta je ova "afera", koja se zove Vuk Obradović i lavina optužbi je upućena na njegov račun. Motivi i pozadina su zaista jasni, što se tiče Vuka Obradovića. Znate, to svi koji iole nešto znaju i prate šta se dešava u državama u kojima je vlast ovako ogrezla, za kratko vreme, u kriminal, kao što je to slučaj od kada je DOS došao u Srbiji i SRJ na vlast, znaju da Vuk Obradović mora da se ukloni kao nepoželjak svedok. Svi mafijaši i mafijaške bande i klanovi uklanjaju sve nepoželjne svedoke zbog toga što oni jasno mogu argumentima da govore o činjenicama, događajima, o ljudima, a u ovom slučaju o toj finansijskoj mafiji i svemu onome što je Vuk Obradović sa mesta predsednika Komisije, na to mesto ste ga imenovali vi, kao uostalom što ste ga izabrali i za potpredsednika Republičke vlade, eventualno pronašao, a u čemu je sprečen da dalje govori u javnosti. Postoje otvorene sumnje da zbog celokupnog ponašanja, zbog prirode ličnosti, zbog svih zakulisnih radnji, direktno ali i indirektno, preko svojih posrednika, preko ljudi iz svog okruženja, sve ovo diriguje i sve ovo protiv Vuka Obradovića je pokrenuo lično premijer Srbije gospodin Zoran Đinđić. Gospodin Đinđić bi trebalo da zna da o moralnom liku i delu treba da govore isključivo oni ljudi koji to kao najveće ljudske osobine smatraju i drže do toga. Vi biste trebalo posle sednice koja se desila prošle nedelje da podneste, iz moralnih razloga, ostavku, jer ste vi nama poslanicima, u situaciji kada šiptarski banditi zajedno sa Hekerupom haraju Kosovom i Metohijom, na predloženu rezoluciju, odnosno zaključke, koje Skupština nije htela da prihvati, dali posle dva dana rasprave nekakvu deklarariju. Skupština, vaša skupštinska većina nije htela, gospodine Đinđiću, da prihvati zaključke koje ste nam vi dostavili ...
Gospođo Jovanović, vas je stvarno vrlo teško pratiti , ali uopšte niste u temi. Uopšte niste u temi. Molim vas ...
Gospodine Maršićanin, i te kako sam u temi...
... I taman mi se učini da jeste, kad ono niste...
U sedištu zbivanja koja se tiču Vuka Obradovića, kriminala koji vlada u Vladi Republike Srbije, finansijske mafije, koja se toliko raširila u ovoj zemlji da normalni ljudi, koji su većinskoj koaliciji DOS ukazali poverenje na izborima u septembru i decembru prošle godine, očigledno menjaju raspoloženje. Očigledno je vreme da se ta volja birača ponovi na vanrednim izborima. A koliko samu pravu, gospodine Maršićanin, iako vi ne prisustvujete, nego vaš predsednik, tim sednicama, politbiroa, i koliko sam u pravu kada kažem da je upravo sa te sednice politbiroa, koja se zove predsedništvo DOS-a, poslat "svilen gajtan" gospodinu Vuku Obradoviću, dovoljno govore činjenice, koje je objavila štampa, koja je pod vašom neposrednom kontrolom. Jedan beogradski nedeljni list, "Nedeljni telegraf", u kome se posle neuspešnih razgovora DOS-a i SNP-a kaže da je ministar unutrašnjih poslova Republike Srbije, Dušan Mihajlović, onaj isti koji fabrikuje navodne ratne zločine, koje su Srbi počinili, na to - kakva su obećanja data i kako mora taj odnos unutar koalicije da se reši, rekao - kakva obećanja, kome obećanja, pa predsednk države, Koštunica, obećao je šefu planeteda ćemo doneti zakon i poslati Miloševića u Hag. Moram, gospodo iz DOS-a, da vam kažem, iako ste vi već sada na ivici da odete u zaborav, u ružnu istoriju srpskog naroda, pred predstojeće, uverena sam, veoma brze, vanredne izbore, da i šef planete, na koga je mislio Dušan Mihajlović, kada je ovo izgovorio, može nekada da pogreši. Može da pogreši i Vilijem Montgomeri i njegov činovnik u Beogradu, pogrešno da vas savetuje, sve vreme su vas pogrešno savetovali. Zbog toga ćete stradati od volje birača na predstojećim izborima. U to sam uverena. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vatović.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, kada sam se pre četiri godine pridružio ljudima koji su osnovali Socijaldemokratiju, ni u svojim najcrnjim snovima nisam mogao ni da zamislim da ću jednoga dana o čoveku, koji je bio njen predsednik, razmiljšati kao što sada razmišljam. Tada sam mislio da je on taj za koga su socijaldemokratske ideje svetinja, da je on taj koji živi i radi kao istinski i pravi socijaldemokrata, da je on taj za koga su istina i data reč nepogazive veličine. Ali, sve ono što je gospodin Obradović radio u proteklih mesec dana, učinilo je da se zapitamo - pa dobro, kakav je to čovek bio na čelu stranke, čiji sam i ja član? Gospodine Obradoviću, vaše opskurno ponašanje prema našim koleginicama iz stranke, prema vašim saradnicama uVladi, kao i prema nekim novinarkama, vaše navrat - nanos sazivanje Glavnog odbora, protivno statutu stranke,kao i vaše kršenje našeg akta, naše stranke, učinilo je da se svrstam na stranu ljudi koji čine dve trećine legalnog predsedništva Socijaldemokratije. Ako se dobro sećam, naš predizborni slogan je bio - Čovek od reči. Postavljam sebi, a i svima vama ovde prisutnima pitanje - da li je Vuk Obradović zaista i čovek od reči? Čovek koji na sednici onog sramnog glavnog odbora optuži za zaveru sve one koji pokušaju da mu ukažu na njegovo neprimerno ponašanje, čovek koji za učešće u zaveri optuži i gospodina Zorana Đinđića, gospodina Dušana Mihajlovića, kao i gospodina Vladana Batića, a onda za samo par dana opovrgne te svoje reči. Kakav je to čovek koji ponudi svoju ostavku, a onda, posle samo deset minuta, promeni svoje mišljenje? Po mom mišljenju, takav čovek je sve drugo, samo ne čovek od reči. Potom se pitam - da li je jedan takav čovek zaista potreban ovoj srpskoj Vladi? Da li čovek, koji krši zakone, menja mišljenje za samo par minuta, treba da bude potpredsednik ove vlade? Ne, poštovani građani zemlje Srbije, i ne, gospodine predsedniiče Vlade. Takvom čoveku treba zabraniti da vrši bilo kakvu javnu funkciju i takav čovek treba da odgovara za sve ono što je činio protivno zakonu. Sa političke scene je srušen 5.oktobra jedan diktator, kome su mase skandirale i slale telegrame bezrezervne podrške. Mislio sam da posle tog datuma nikada više neće biti diktatora na političkoj sceni Srbije, kad ono, dogodi se to isto baš u stranci, čiji sam i ja član. Pa zar se nismo protiv toga borili, gospodine Obradoviću? Zar se nismo borili protiv nedodirljivih i bogova koji hodaju zemljom? Zar se nismo borili da nema više motoa - jedan čovek - stranka, jedan čovek - narod, jedan čovek - država? Izgleda da ova borba još uvek traje, a ova sednica pokazuje da idemo dobrim putem, jer se može raspravljati i o poverenju jednog potpredsednika Vlade. Zato sam siguran da će ova vlada uspeti da Srbiju postavi na prave i zdrave noge, ali bez vas, gospodine Vuče Obradoviću. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, na dnevnom redu Skupštine je jedno izuzetno važno pitanje - zahtev za razrešenje potpredsednika Vlade Republike Srbije. Taj zahtev nije potekao, s obzirom na ukupno stanje u našoj državi i odgovornost Vlade, kako bi se i moglo očekivati, od strane neke od stranaka opozicije, već naprotiv, od same Vlade, tj. predsednika Vlade. Zašto? Sukob unutar jedne od stranaka, članica vladajućeg DOS-a, je uslovio da predsednik Vlade zatraži razrešenje potpredsednika Vlade, koji je uz to i predsednik stranke, gde postoji sukob, bar dok ministarstvo ne donese drugu odluku. Vlada nije u tom sukobu stala iza istine svog potpredsednika, kako bi se moglo očekivati, već naprotiv, traži njegovo razrešenje. Zašto kažem - nije stala iza svog potpredsednika? Zato što u sukob unutar stranke nije otišao dalje od optužbi, za sada bez dokaza. Vlada nije primenila principe, za koje se uvek javno zalaže, a to je transparentnost, istinitost u radu i utvrdila, odnosno,sačekala da se utvrdi tačnost izjavljenog. Zahtev za razrešenje nije proistekao iz utvrđene krivice potpredsednika Vlade, što bi bila logična osnova za reagovanje Vlade. Ne, naprotiv, uopšte se ne zna šta je u tom sukobu tačno, a šta ne. Kako Vlada reaguje? Umesto da se utvrdi tačnost izrečenih optužbi, Vlada pribegava jednom, po mom mišljenju, nekorektnom potezu - pošto je taj sukob, kakoVlada sama kaže, poprimio dimenzije afere, i stoga može štetno uticati na rad Vlade, Vlada se opredelila za rešenje koje je lakše za nju. Time je u stvari pokazala svoje pravo lice, pokazala kako shvata i primenjuje princip transparentnosti, prava, pravde, poštovanje zakona, postupak utvrđivanja krivice, a to govori ujedno i o odnosima unutar koalicije. Vladu u ovom slučaju uopšte ne interesuje istina, tj. ko je u tom sukobu u pravu, a ko ne. Vodeći pre svega, i jedino, računao svom imidžu, a ne o utvrđivanju činjenica i primeni zakona, Vlada se odlučila za ovaj korak. To je ta ekspertska Vlada istine, kako nam je predočeno prilikom njenog konstituisanja. Važan je imidž, utisak koji se stvara i ostaje među građanima, a ne istinitost, ne činjenice. Ako je tako, a jeste, onda je objašnjivo zašto Vlada radi kako radi, ponaša se kao apsolutni gospodar Srbije, koji sudi i presuđuje ko je u pravu, a ko nije, zato daje izjave i tumačenja za pitanja i oblasti za koje nije ni nadležna. Vlada, a ne pravosuđe, je utvrdila navodnu krivicu predsednika naše partije, Slobodana Miloševića. Vlada zna sve šta se zbiva u istražnom postupku protiv Radeta Markovića, Vlada zna sve odgovore na afere koje ovih dana potresaju Srbiju, ali eto, ne zna, niti je interesuje ištašto je u vezi sa njenim potpredsednikom Vlade. Dakle, kada su drugi u pitanju, Vlada sve zna i pobornik je istine. Kada je reč o članu Vlade, i to potpredsedniku Vlade, onda tu istina nije bitna. Jedino je važno, taj loš imidž za Vladu i kako ga neutralisati. Da parafraziram jedan spot, imidž je sve, žeđ je ništa, a za našu Vladu imidž je sve, a istina je ništa. Takvo ponašanje Vlade, po mom mišljenju, dvolično, nama socijalistima ne daje mogućnost da u pomenutom slučaju zauzmemo drugi stav, da ne podržimo ovu inicijativu, dok se ne utvrdi istina o ovom slučaju. Hvala.
Po Poslovniku? Izvolite.
Gospodine predsedniče, tražio sam repliku, niste mi dozvolili, mislim da ste povredili stav 2. člana 96. Poslovnika o radu koji kaže - ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe..... Samo trenutak, govorim u ime stranke koja je ovde predmet rasprave, pošto je to u obrazloženju rečeno.
Nisam vam dao reč, nemojte da zloupotrebljavate, gospodin Obradović može da dobije reč kada god se javi, nije tu nikakav problem, to vam je objašnjeno. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, danas smo ovde pred istinom da je mandatar Zoran Đinđić izabrao pogrešnu vlast. Mi smo ga srpski radikali ubeđivali da to ne radi, da neće imati dobru vladu, da će imati rogove u vrećama, a on nam nije verovao. U stvari, on je znao da će to imati, ali znate kako, mandatar je mislio, bolje da ima i takve ministre kakav je i on, pa će se bolje slagati. Dakle, i današnja činjenica, govorimo o aferama, govorimo o čoveku, o Vuku Obradoviću, koji je verovatno pokušao da izađe iz te vreće, a sada pošto to ne odgovara mandataru Zoranu Đinđiću, onda je naručio da se jedna politička stranka, kakva je stranka gospodina Vuka Obradovića, da se okomi jedan deo na njega i tu je došlo do jednog nesnalaženja. I Vladan Batić nije uspeo da ubedi većinu članova stranke Vuka Obradovića i došlo je do polarizacije. I danas poslanici Parlamenta treba o tome da raspravljaju, treba da raspravljaju čija je to stranka. Da li je to stranka Vuka Obradovića, Zorana Đinđića ili Vladana Batića. Dušan Mihajlović treba samo da privodi one koji neće poslušati ono što Zoran Đinđić traži ili, ako se neki, ne daj bože suprostavi, može da završi u hladnjači, izmišljenoj, o kojoj Mihajlović već u poslednje vreme mnogo i piše i govori i svi ga mi pomno slušamo, želeći da mu u to ne verujemo. Međutim, javnost je toliko ogorčena na sve to što se dešava u Vladi, da su se dosetili, Zoran Đinđić i ovi najbliži saradnici u Vladi oko njega i izmislili seksualnu aferu Vuku Obradoviću. Rekao bih sledeće, mislim na narodnu izreku koja se često primenjuje, a može se primeniti i ovde: "Vika na vuka, a lisice meso kusaju". Dakle, u ovom slučaju, Vuk Obradović treba da bude žrtva, žrtveno jagnje za sve one afere koje čini Vlada Zorana Đinđića. Danas smo čuli da je u tri rečenice premijer pokušao da objasni ono sve što je govorio ovde u svom ekspozeu, da će to biti Vlada eksperata, da će to biti Vlada stručnjaka, poštenih i sposobnih ministara. Danas se prvi put počeo posipati pepelom. Posipa se pepelom, izgovarajući se da tobož nije znao da je Vuk Obradović sklon seksualnim zlostavljanjima. Drugo, nismo mogli ni da protumačimo, iz one njegove rečenice u obrazloženju koje je dostavio narodnim poslanicima, već da se on izvinjava i da nije mogao da pretpostavi da je Vuk Obradović sklon tome. Ako uzmemo sve ove novine, časopise koji su pisali o ovoj aferi, može se zaključiti iz tih novina, iz izjava pojedinih članova iz stranke Vuka Obradovića, da se on time bavio još pre nekoliko godina. Dakle, ako je to Zoran Đinđić znao, onda je morao da vodi računa kada je imenovao Vuka Obradovića za ministra, i to za ministra za kojeg mi smatramo da je imao veoma odgovorno mesto u Vladi Republike Srbije, mesto za suzbijanje korupcije i kriminala, za iznalaženje svih tih počinioca i da se ona krilatica DOS-a ostvari, da će se korupcija i kriminal izvesti na površinu, da će se svi krivci kazniti u skladu sa zakonom. Međutim, s obzirom na današnju činjenicu da nemamo materijalnih dokaza, sem novinskih članaka i izjava uplakanih, tobože ljubavnica ili napastvovanih članica te stranke, dakle, pošto nemamo ni jedan valjani dokaz, imamo jedini dokaz da Zoran Đinđić želi da smeni ministra i onda se odmah postavlja pitanje zbog čega. Na to pitanje se može odgovoriti samo po sebi jer je u nekoliko navrata, u časopisima, na televiziji, Vuk Obradović veoma snishodljivo najavio da će razotkriti pojedine kriminalne radnje koje se dešavaju u Vladi Republike Srbije. Plašim se da je Vuku Obradoviću zaprećeno, da on nije smeo danas da iznese relevantne dokaze koje ima, a da mi narodni poslanici raspravljamo samo o nekim teoretskim ičaršijskim pričama, o rekla-kazala, novinskim člancima i lažnim obećanjima predsednika, odnosno premijera Vlade, koji nam je ovde u svom ekspozeu izneo koje su to sve namere Vlade i eksperata koje on imenuje i za koje on maltene stavlja ruku u vatru. Dakle, ako raspravljamo danas o Vuku Obradoviću, moramo uporediti odmah Vuka, dakle, ne Vuka, nego njegovo tobožno činjenje sa činjenjem ostalih ministara. Čuo sam izjavu premijera da nije zadovoljan sa radom pojedinih ministara, nije zadovoljan upravo sa nečinjenjem, upravo sa nerevnosnim radom u obavljanju svojih dužnosti u ministarstvima. Ako je to tako, onda je verovatno bilo svrsishodnije i bolje da je premijer Đinđić danas ovde podneo ostavku,a najbolja prilika bi muova bila da je izvršio rekonstrukciju Vlade koju obećava, ali ne po nacionalnoj strukturi, već po strukturi gde bi se određeni ministri, neiskompromitovani imenovali u tu Vladu, ne DOS-ovski ministri, nego ministri zaista eksperti, kako je to Zoran Đinđić rekao ovde nama narodnim poslanicima. Sve u svemu, ostaje samo jedna sumnja, da se ova seksualna afera stavlja danas pred narodne poslanike i pred građane Srbije da bi bacila građanima prašinu u oči, da bi zataškala i onemogućila građanima i narodnim poslanicima da ukazuju Vladi na njihove propuste, da im kažu šta treba da čine i da zahtevaju od njih da što pre podnesu ostavku, odnosno da izvrše rekonstrukciju, kao i inkriminisanje radnji, ove Vlade Republike Srbije. Ministri, kao što su Vladan Batić, Dušan Mihajlović, Dragan Veslinov, Gašo Knežević, u svakom slučaju ne zaslužuju da budu ministri, jer njihove afere su pogubnije za srpski narod od ove, po meni, izmišljene afere Vuka Obradovića. Ukoliko je i tačno da je postojalo nešto vezano za ovu aferu Vuka Obradovića, ona je mogla samo da pospeši natalitet srpskog naroda, a nije mogla da dovede narod naivicu ekonomske egzistencije i života. Kod nas, u mom kraju, takođe kaže, kada se govori o ovako neozbiljnim stvarima, jer seksualni problemi treba da se rešavaju u mraku, u zatvorenom, u jednoj patrijarhalnoj porodici se tako to radi, ali se kaže za one koji tako ne rade - ne maše kuja repom, da ne bude svatova. Dakle, dok kuja ne zamaše repom nema svatova. I prema tome,smatram da na ovom primeru, koji smo danas imali pred nama, o Vuku Obradoviću, da je ovo samo jedan pokušaj da Zoran Đinđić, kako sam rekao, posipajući se pepelom, opravda nesposobnost dosadašnje vlade, dosadašnjeg činjenja i pogubnosti koje je Vlada Republike Srbije učinila za ovih osam meseci koliko je na vlasti.
Vreme.
Ovde ste čuli i narodne poslanike koji govore o petooktobarskoj revoluciji. Od te petooktobarske revolucije, a i pre toga, postojalo je još mnogo tih ljubavnih afera koje nisu ovde iznošene, pa, s obzirom da su se one dešavale uglavnom kod najviših funkcionera Demokratske stranke, dakle još u vreme Koalicije "Zajedno", gde je ta koalicija bila na vlasti u pojedinim gradovima, još tada smo mogli da beležimo te ljubavne afere.
Gospodine Kesejiću, molim vas da zaključite. Ne morate da pročitate sve što ste napisali.
Ništa ja ne čitam gospodine Maršićanin, sem novina koje vi pišete. Dakle, iz njih čitam ovo o čemu govorim. Ovo što hoću da kažem ne piše čak ni u vašim novinama, jer ste to krili. Radi se o jednom visokom funkcioneru Demokratske stranke koji je hteo svojoj ljubavnici da dodeli stan, pa onda su se suprotstavili dvojica iz gradske vlade, Mirko Dražić i Vlada Milošević, koji su izgubili glavu, a taj čovek se zove Petar Relić... (Predsednik: Gospodine Kesejiću) ... jedan od najvećih uzdanica Demokratske stranke i desna ruka Zorana Đinđića u Somboru.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Predsedništvo DOS-a je donelo odluku, navodno na osnovu njihovog političkog utiska, da gospodin Vuk Obradović napusti Vladu zbog seksualnog skandala. Plašim se da je to najobičnija politička podvala da bi gospodin Obradović bio smenjen sa funkcije predsednika Komisije za ispitivanje najtežih finansijskih zloupotreba u proteklih 12 godina, jer je on i inicijator donošenja zakona o ekstra profitu. Da li je sve ovo deo organizovane hajke? Premijer Đinđić kaže da je presudilo to što je Obradović postao sporan u javnosti, a kada je neko sporan u javnosti onda je sporan i za rad u Vladi. Šta je onda sa spornim ličnostima koje su članovi Vlade, poput Batića, Čovića, Mihajlovića, pa i samog premijera Đinđića? Gospodin Obradović je optužen zbog seksulanog uznemiravanja i zlosatavljanja svojih saradnica u Vladi. Po republičkom Krivičnom zakonu, seksualno uznemiravanje kao posebno krivično delo ne postoji. Seksualno uznemiravanje teško da može da se dokaže. Kako dokazati nešto što se desilo između dvoje iza zatvorenih vrata ako ne postoje tragovi nasilja? Složićete se da je tako nešto gotovo nemoguće dokazati. Po važećim propisima zakon ne štiti preventivno ženu, već kažnjava počinioca tek kad se delo dokaže. Pokušao bih da analiziram ponašanje pojedinih ličnosti koji su akteri u ovom seksualnom skandalu. Siguran sam da nije korektno koristiti seks u manipulativne svrhe. Gospođa Ljiljana Nestorović, iako je pokušala auditorijum da ubedi da je doživela traumu, moramo biti svesni da postoji mogućnost da je ona svojom facijalnom ekspresijom pokušala da izazove sažaljenje građana Srbije prema sebi pre svega, a istovremeno i veliki gnev prema gospodinu Obradoviću. Jasan mi je postupak gospodina Slobodana Orlića jer on pretenduje na mesto predsednika Socijaldemokratije. Jasan mi je i stav poslanika Jelene Milenković i njena želja da njen momak Slobodan Orlić ima primat u stranci i da se ona bori za status svoga momka. Poslanik Meho Omerović je od malena angažovan u omladinskim i seniorskim strukturama bivšeg komunističkog sistema. Radio je u Savezu socijalističke omladine Beograda, a zatim kao dobar komunista unapređen u člana Centralnog komiteta Saveza komunista Jugoslavije, gde je radio u sektoru za kadrovsku politiku. Njegovo drugo partijsko angažovanje je članstvo u Savezu reformskih snaga Srbije, gospodina Ante Markovića.
Gospodine Cvetanoviću, mi ne čitamo ovde biografije članova Socijaldemokratije.
Apsolutno moram da izložim da li ljudi, koji su učestvovali u svemu tome i koji podržavaju i jednu i drugu stranu imaju ili nemaju motive. Kao po običaju, biću kratak, koncizan, jasan i moje izlaganje nikada ne pređe više od pet minuta. Budite strpljivi, imam samo par rečenica da iskažem. Bio je član Glavnog odbora te partije. Pošto mu se i ta partija raspala, kao i sve do sada,1997. godine postaje član Socijaldemokratije. Od 1993. kreće u privatni biznis pa se plašim da, pošto nije imao znanja, pozitivne energije i sposobnosti da razvije privatni biznis, da sada svoju funkciju predsednika Upravnog odbora Parking servisa ne iskoristi za rešavanje svog stambenog problema, koji javno preko novina iskazuje, da nema rešeno stambeno pitanje i da je podstanar. Jasno mi je da veliki broj funkcionera strepi zbog kompromitujućih detalja iz njihovih biografija. Jasno mi je da se oko mesta potpredsednika Vlade pojavljuju viši interesi,da deluju više sile i da premijer Đinđić želi da što veći deo poluga vlasti zadrži za sebe. Dušan Mihjalović je 24. aprila 2001. godine dramatično obelodanio krađu dokumentacije, tj. dosijea lidera DOS-a, koji su po njemu prešli u ruke mafije i bivših šefova srpske SDB-e i da je nova vlast pred ucenama. Zašto se gospodin Dušan Mihajlović nije oglasio šta je bilo sa bubicama, prisluškivačima u stolovima Ljiljane Nestorović i Slobodana Orlića, preko kojih su mogli da prisluškuju poverljive razgovore gospodina Obradovića u vezi najtežih finansijskih zloupotreba, a to čak moguda rade i sa udaljenih mesta u odnosu na kancelariju potpredsednika Vlade gospodina Vuka Obradovića. Verovatno će vreme dati odgovor na sva ova pitanja.
Replika, izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, mene uopšte ne čudi ponašanje pripadnika Srpske radikalne stranke. Naprotiv, bila bih veoma iznenađena, začuđena, da ne kažem zabrinuta, da poslanici Srpske radikalne stranke u parlamentu prema ovoj temi imaju drugačiji odnos. Naprotiv, vi ste samo ostali dosledni svom političkom konceptu za koji ste se svih ovih godina zalagali. Vi smatrate da se silovanjem povećava natalitet u Srbiji. O takvim ljudima je reč, a da imate i malo morala, a nemate ga, vi ne biste danas rekli ni jednu jedinu reč, a kamoli iskoristili svojih 10 minuta koliko vam Poslovnik to omogućava. Zašto? Zato što ste sa ove govornice za proteklih 10 godina širili govore mržnje, pozivali na rasnu, versku i nacionalnu netrpeljivost. Zahvaljujući vama i vašoj rušilačkoj politici, čiji ste vrlo aktivni akteri bili, hiljade mladih nije ni dočekalo da se probudi u slobodnoj Srbiji, gospodo radikali. Što je srpski narod više ginuo toliko su se povećavale kvadrature vaših stanova. Izađite za govornicu, pa kažite sa kojom ste kvadraturom ušli u politiku, a u kakvim se to stanovima i kućamaširite. Svakog mrtvog Srbina ste ugradili u kvadratni metar vašeg stana. Sram vas bilo. Da sam na mestu gospodina Obradovića, bila bih zabrinuta koji me to advokati brane, ta 23 advokata koja su oličena u liku i delu poslanika SRS-a. To su ljudi koji su upravo na ovom mestu branili Miloševića, branili Milanovića. Gde se nalazi Milošević, gde se nalazi Milanović? Da sam na mestu Vuka Obradovića, bila bih zabrinuta gde ću se to ja sutra naći.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović, zatim gospodin Šešelj.
Drago mi je što mi je gospodin Cvetanović omogućio pravo na repliku meni, spominjući moje ime i nabrajajući neke od mojih funkcija. Posebno je interesantna funkcija predsednika Upravnog odbora Parking servisa. Izgleda da gospodu radikale to najviše svrbi. Postoji jedna sprava koja se zove pauk, koja nosi sve automobile i džipove parkirane na nedozvoljenim mestima. Takođe, postoji jedna sprava u narodu, u građanima Srbije, koja nosi radikale sa političke scene Srbije, a ta sprava se zove - glasovi građana Republike Srbije. Posebno mi je drago što se među 15 članova predsedništva, dakle među dve trećine članova predsedništva koje je zahtevalo smenu i ostavku Vuka Obradovića, ne nalazi ni jedan bivši predstavnik SPS-a niti SRS-a, što se ne bi reklo za sledbenike i pristalice koji brane Vuka Obradovića.
Gospodin Šešelj, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja na ovoj sednici nisam uopšte hteo da govorim o seksu. Posle izlaganja Jelene Milenković, moram. Ona je sasula bujicu uvreda na račun Srpske radikalne stranke. Jutros sam pažljivo slušao njen govor. Malopre sam je pitao, može ona da potvrdi, da li je i ona bila seksualno uznemiravana od strane Vuka Obradovića. Rekla je da nije. Znači, ona nije bila uznemiravana. Da li je istina gospođice? Evo, Meho potvrđuje da nije. Znači, slušala je eventualno samo priče da su neke druge žene uznemiravane. A, kada smo je gledali uplakanu na televiziji, svi smo u trenutku pomislili - verovatno, jadno dete, pa i ona. A, nije. Jutros ovde Jelena Milenković priča, opisuje detalje kako je Vuk Obradović seksualno uznemiravao njene koleginice iz Socijaldemokratije. Kaže - kad je vozio na put ženu, dakle, vozi, ona putuje sa njim na suvozačevom mestu, vozi, drži volan rukama, pritiska gas i jednom rukom nju prisiljava da glavu stavi među njegove prepone. To ste jutros ovde pričali. Svi su to čuli. Kako je to moguće a da se ne desi udes na putu? To je nemoguće. Kad lažete, razmislite dobro da vam laž bude ubedljiva. Ovde Jelena Milenković pominje to što smo branili Miloševića. Miloševića smo samo jednom branili - onda kada ste ga protivzakonito uhapsili a niste imali ni jedan dokaz protiv njega. I Dragoljuba Milanovića, uhapsili ste ga umesto Havijera Solane. Sad ste proglasili tajnim suđenje Radetu Markoviću vi, koji nikakvu tajnu niste sačuvali pred NATO paktom. Sad se vi bojite suđenja Radetu Markoviću, da on na suđenju ne bi o vama govorio. To činite. To je suština vaše vlasti. Ovde je Jelena Milenković očigledno nahuškana, jer želi da njen mladić Slobodan Orlić postane predsednik Socijaldemokratije. Sada je ta istina ovde svima očigledna. A, niste seksualno uznemiravani i znate iz priča da to radi Vuk Obradović. Između vas i Ljiljane Nestorović, da sam na njegovom mestu, ja bih se na vas skoncentrisao, a ne na Ljiljanu Nestorović. Ne želim da vređam Ljiljanu Nestorović, ali između vas i Ljiljane Nestorović je ogromna razlika i u godinama i u lepoti itd. Nemojte sa tako naivnim lažima ovde da izlazite. Ne veruje vam nacija. (Predsednik: Vreme.) Trebalo je nešto drugo da smislite, pa bi možda bilo ubedljivo. Ajde da razgovaramo kako je Slobodan Orlić za 20 dana položio 15 ispita ili koliko već. Posle 11 godina studiranja, opametio se pri kraju, pa za 20 dana - 15 ispita. To je valjda skandalozno. O tome bi trebalo raspravljati kao o zloupotrebi vlasti, da to vidimo, a ne da izmišljate nešto što apsolutno ne može zdrav čovek da pojmi da je moguće da se desi na taj način kako vi izmišljate. (Predsednik: Molim vas, završite.) Evo, neka Vladan Batić proba da vozi auto i saputnicu da natera da mu glavu stavi među prepone. To ste govorili.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prva tačka današnjeg zasedanja je izmišljeni skandal u Socijaldemokratiji, da bi se smenio potpredsednik Vlade Vuk Obradović. Bolje da danas raspravljamo o balkanskom skandalu, čija je centralna ličnost upravo napustila ovu prostoriju, odnosno premijer. Premijer za govornicom tvrdi da je on imenovao potpredsednika Vlade. Valjda ga je on predložio, a ova skupština imenovala. Ono što interesuje građane koje svi mi ovde predstavljamo, jeste izveštaj gospodina Vuka Obradovića o radu komisije koja je ispitivala kriminalne afere. Umesto toga, traži se smena potpredsednika Vlade koji je rukovodio timom za ispitivanje kriminalnih radnji prethodne vlasti i pojedinaca iz prethodne vlasti, a takođe i nagomilanih afera DOS-ovog režima i pojedinaca iz Vlade i njima bliskih ljudi. Toj grupi krupnih kriminalaca, sa kojima su članovi Vlade povezani, izgleda da niko ne može da stane na put. Javio sam se za reč samo iz jednog principijelnog razloga. Ta ista grupa poslanika, koja sada optužuje gospodina Vuka Obradovića, optužila je i mene izmišljajući razne gluposti, pa se ova skupština poslužila tim incidentom da sa zasedanja isključi predsednika Srpske radikalne stranke, kao najopasnijeg kritičara DOS-ovog režima. To je bio vaš scenario za prošlu sednicu, a sad imate drugi. Samo se menjaju akteri. Gospodin Batić je napustio salu. Ne znam u kom je svojstvu gospodin Batić ovde u sali. Mi smo na prošloj sednici raspravljali o njegovom poverenju. On je dobio poverenje 87 poslanika. Da je imalo častan čovek, ministar koga podržava samo jedna trećina parlamenta, nikada ne bi kročio u ovu salu. On ni od svoje poslaničke većine nije dobio 50%. Sve ministar do ministra. (Predsednik: Gospodine Janjiću, opominjem vas.) Kako da se obratim gospodinu Đinđiću, kad je napustio? Da li gleda ove prenose? Gospodine Đinđiću, iza vašeg imena vuku se toliki kriminalni repovi, da je istinito samo jedno, procenat bi bio dovoljan za smenu cele Vlade. Ako je po onoj narodnoj, gde ima dima ima i vatre, gospodine Đinđiću, svima na Balkanu je jasno kakvim se metodama služite u političkoj likvidaciji neistomišljenika i da li samo u političkoj. Svi pričaju, a neki mediji izveštavaju o umešanosti predsednika Vlade i pojedinih ministara u razne mafijaške afere. Neki mediji, poput "Srpske reči" na naslovnoj strani, ispod vaše slike i fotografije pišu - popušiće Srbija. (pokazuje novine) Mislim da je bolje da popuši neko drugi, da li je tako gospodine Đinđiću. Mogli bi recimo vi, kao provereni trgovac cigareta. Srbija je vrednija od bilo kog pojedinca, bio on premijer ili predsednik države. Srbija će opstati, svi su ostali promenljivi. Predsednik Vlade ne reaguje što ministri, a prenose svi svetski mediji i tvrde da će isporučivati Srbe u Hag i bez zakona, jer vi tako hoćete. E nećete gospodo, ako to popušite, to će vam biti poslednje. Nisu srpske majke rađale sinove da ih uz vašu pomoć, raščerečuju NATO kriminalci....
Gospodine Janjiću, ja vas drugi put opominjem da se držite teme i da pazite koje izraze koristite.
Svim državljanima Jugoslavije mogu suditi samo sudovi u Jugoslaviji. Nikakvi inkvizitori sa Zapada nam nisu potrebni. Gospodine Đinđiću, ukoliko imate imalo časti i morala, izađite za ovu govornicu i povucite ovu stvar iz procedure. Poštedite nas ubuduće ovakvih režiranih skandala, da biste prikrili svoje kriminalne afere.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo puta sam sa ove govornice govorio da nemam poverenja u Zorana Đinđića, niti u Vladu Republike Srbije. Današnja rasprava o izglasavanju nepoverenja potpredsedniku Vlade Republike Srbije, jasno pokazuje da je nešto "trulo u državi Danskoj", da je nešto trulo u Vladi Zorana Đinđića. Narod Srbije se nalazi u velikoj ekonomskoj krizi i socijalnoj bedi. Narod je na izborima, verujući u predizborna obećanja koaliciji DOS dao poverenje, očekujući promene. Vlada Republike Srbije kao izvršni organ, treba da sprovodi politiku koja će biti u službi građana Srbije. Mi danas treba da raspravljamo o seksualnim aferama članova Vlade. Strahovita je medijska blokada u Srbiji, ali i građani Srbije veoma dobro znaju da je sve ovo namešteno Vuku Obradoviću i da je njegova politička likvidacija imperativ za Zorana Đinđića, Vladana Batića i Dušana Mihajlovića. Čini mi se da je Vuk Obradović radeći u Komisiji za ispitivanje kriminala, dirnuo u osinje gnezdo i pronašao kriminalne afere, nikog drugog do članova Vlade Republike Srbije. Ovaj nezapamćeni skandal je improvizovana lažna afera, kojom mi, poslanici srpskog parlamenta treba da se bavimo, a pouzdano znamo da postoje one krupne i prave afere, koje su velom tajnosti sakrivene od građana Srbije. Ko je odgovoran za sve što se događa u Vladi Republike Srbije, ko predlaže članove Vlade? Naravno, Zoran Đinđić. Ima li ovde njegove odgovornosti? Narodni poslanici raspravljaju o tome da li se Vuk Obradović udvarao, govorio nežne reči ili je namigivao. Za mene to nije bitno, ali je od životne važnosti ko je oteo "Galeniku" od države Srbije, ko je preuzeo monopol nad uvozom nafte preko Hrvatske, ko štiti i kontroliše duvansku mafiju preko Stanka Subotića Caneta. Takođe mi je, kao narodnom poslaniku, bitno i to da je firma "Lutra" dobila od Vlade milion maraka iz Fonda za razvoj Srbije, a vlasnik te firme je niko drugi do ministar unutrašnjih poslova Dušan Mihajlović. Da li je Komisija kojom je rukovodio Vuk Obradović otkrila možda aferu ko je iz primarne emisije uzimao novac, zatim afera stare devizne štednje itd. Od eventualnih seksualnih afera Vuka Obradovića, mnogo mi je važnije to, da li je ministar prosvete, Gašo Knežević, uzimao novac od naše dece, od građana Srbije, da bi studenti Pravnog fakulteta položili ispit. Mogu da polože, ali samo iz skripti Gaše Kneževića, a one imaju cenu od 300 maraka. To su bitne afere za građane Srbije. Vlada Republike Srbije mora da sprovodi politiku borbe protiv kriminala, ali kako to da učini, kada u sebi sadrži sve oblike kriminala, kada su članovi Vlade ogrezli u kriminalne afere. Neozbiljno i neodgovorno je sve ovo od Vlade Republike Srbije. Ima mnogo važnijih, problema, životno važnijih koji strahovito opterećuju građane Srbije. Trebalo bi svi da želimo da Srbija krene putem izlaska iz ekonomske krize i socijalne bede. Da tražimo, kao predstavnici naroda u ovom najvišem zakonodavnom organu rešavanje problema koji duboko potresaju građane Srbije. Kao narodni poslanik SRS-a imao sam priliku da na tribinama, koje organizuju srpski radikali, odgovaram na pitanja građana i povodom predloga o izglasavanju nepoverenja Vuku Obradoviću. Verujte da građani Srbije dosta stvari znaju, pouzdano znaju i narodnom dušom osećaju šta je istina. Svi oni koji budu sakrivali istinu od naroda moraju biti spremni da budu poplavljeni bujicom narodnog revolta nezadovoljstva. Politička klima u Srbiji je promenjena. Ogorčenje građana je veliko. Život je sve nepodnošljiviji, a predstavnici DOS-ovske vlasti sve omrznutiji u narodu. Srbija je u svojoj istoriji imala je mnogo teških trenutaka i sada jojveoma teško. Nema drugog puta, do narodnih izbora, da ne dozvoli da bude obmanuta i prevarena, da građane Srbije ne zastupaju oni kojima je poniženje da budu pravi predstavnici naroda. Hvala.
Nastavljamo rad u 15,30 časova. Molim vas da budemo na vreme na okupu. [[Posle pauze.]] Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo pretres o predlogu za razrešenje potpredsednika Republičke vlade dr Vuka Obradovića. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, cirkus u Vladi je počeo. Mi srpski radikali smo to i očekivali. Znali smo da ekipa koja danas vlada u Vladi je grupa od 18 neistomišljenika, koja nema ništa zajedničko, osim što istoriju vraća na 5. oktobar. Čudna je ta istorija. Predsednik Skupštine je morao da pripremi ovu tačku dnevnog reda na pravi način. To znači da su svi poslanici, koje je predložila Socijaldemokratija, a isključeni su iz stranke, trebalo da budu predmet rada Administrativnog odbora. To nije učinjeno. Zašto? Verovatno će predsednik o tome dati svoju reč i odgovor. Verovatno bi ova tačka dnevnog reda bila brže realizovana nego što će sada to biti, ali neka ova skupština sada raspravlja o toj seksualnoj aferi. Vlada mora da rasvetli duvansku aferu, šverc cigareta, aferu "Galenika", aferu hladnjače, aferu Narodne banke i mnoge preče afere od ove. Gospodin Đinđić je ovu aferu koncepcijski razvio u tri tačke. Mislim da ove tri tačke nisu dostojne današnjeg zasedanja Skupštine i da su sve tri deplasirane, a deplasirane su iz razloga što su prethodne afere morale biti već rešene. Nije politički danas u Srbiji govoriti, lično sam dao mandat Vuku Obradoviću. Šta to znači? Ja ću mu taj mandat i oduzeti i to se danas i dešava. Vuk Obradović je kao potpredsednik Vlade dobio mandat da u Komisiji za obračun sa kriminalom reši mnoga pitanja i to je on verovatno i uradio i rezultat tog rada je ova njegova smena.Na tu analizu su dali pozitivna mišljenja i neki analitičari iz inostranstva i smatrali su da će samo takvom metodom rada ova komisija moći da završi ideju za koju se zalagala. Otpor je naišao i Otpor danas predlaže da se Vuku Obradoviću ukaže nepoverenje kao potpredsedniku Republičke vlade. Taj Otpor je predsednik Vlade gospodin Zoran Đinđić. Postavlja se pitanje zašto je ta čuvena Socijaldemokratija u Srbiji sada u fazi da se transformiše u neku Đinđićevu asocijaciju. Išli su preko u Nemačku određeni ljudi, a nije trebalo oni da idu pošto nemačka socijaldemokratija ima izuzetne veze sa gospodinom Đinđićem. Zašto je išao on na kongres, a nije išao Vuk Obradović? To je pitanje - zašto se baš danas Socijaldemokratija transformiše u neku drugu partiju. Bilo je komentara da je to i neko Šešeljevo krilo Socijaldemokratije. Možda u tome leži odgovor, na koji će neko nekada dati pravi odgovor. Ova vlada u predizbornim obećanjima je mnogo toga obećala. Na primer, obećali su narodu - vozićete nove automobile, a sada od tih automobila nigde ništa. Narodu ste doveli francuske revizore, a mi nismo ni blizuFrancuske privrede. Gospodin Aleksandar Radović direkor Republičke uprave prihoda, je predsednik te komisije za ispitivanje kriminalnih i korupcijskih afera. Njegova formula koju on želi da primeni u Srbiji bila je formula koju je Francuska primenila odmah posle rata na svoje ratne bogataše. To će kod nas ići vrlo teško. Ta komisija koju je vodio Vuk Obradović, je otkucala 400 stranica radnog materijala. Taj materijal je imao za cilj da se uputi javnosti. Međutim, Vlada je to zatvorila za javnost i stavila pečat, strogo poverljivo,143 predmeta su bila sakrivena kod Slobodana Lalovića, sekretara komisije. Zašto je Vlada sve to prećutala? Po izjavi Vuka Obradovića, Slobodan Orlić je nudio pare Vuku Obradoviću da stvar legne. Branko Gligorić je nudio Vuku Obradoviću - izaberi zemlju gde da budeš ambasador. To su samo pitanja na koja je trebalo dati odgovor, a potom ova pitanja dostaviti na razmatranje pred narodne poslanike. Mi kao narodni poslanici danas smo u neugodnoj situaciji kako da damo odgovor kad nema ni Vlada na ta pitanja odgovor, a od nas se traži da danas podržimo predlog predlagača koji nije dosledan dosadašnjem radu u Vladi. Sistem rada DOS-a od početka je bio: svi smo za jedinstvenu stvar, svi smo za sistem koji će stvoriti blagostanje. Glavna teza DOS-a je da jeprethodni režim na svakom mestu i u svakom trenutku kriv za stanje u državi. Krenuli su pompezno. Sredstva informisanja su sokolila Vladu DOS-a. Deluju kao kvalitetantim, ali samo za trenutak, a taj trenutak je i danas vidljiv u obliku ove afere. Vidljivi su šavovi koji su popustili u toj vladi. Jug Srbije, Bujanovac, Preševo je obeležio različitost u DOS-u. Jedni su bili za razrešenje, što duže to bolje, drugi su bili za radikalnije poduhvate. Sledeći šav koji je popuštao u tom konglomeratu je stvaranje neke posebne autonomije od osam opština mađarskog življa. U tom broju vojvođanskih pčela izdvajaju se i ostali trutovi koji vide da mogu još da jedu med bez rada.Jedan od trutova iz tog vojvođanskog DOS-a naziva predsednika Vlade i predsednika Republike ovnovima na trulom brvnu, a narod ovcama od osam miliona koji čekaju ishod. Sve su to indikatori nejedinstva DOS-a. Ima toga na svakom koraku. Crna Gora je pokazala pukotine u konglomeratu i tu su bile razne varijante. Gospodin Đinđić je priznat od gospodina Mila, a Koštunica je za Mila prošlost i tako dalje. Zatim pukotina DOS-a ide dalje i očekuje se da će se pod prvim jesenjim mrazom rasuti kao grudva snega. Đinđić ide na kongres Socijaldemokratije u Nemačku, a gospodin Vuk Obradović, čija je stranka srodna tome, koja nema šta da kaže, je još jedna pukotina u DOS-ovskom konglomeratu.Zamislite tek izveštaje u Nemačkoj ...
Gospodine Plužareviću, molim vas da se držite makar malo dnevnog reda.
Ja se držim. Zamislite tek izveštaj u Nemačkoj koji je stigao u vidu fotografije Đinđiću, putem telefaksa. Na slici tri lika koja čine sigurnost u Evropi i Balkanu - Nemci, Francuzi i Srbi, i to je pukotina, već sada rupa u DOS-ovskom konglomeratu. Hvalospevi za 100 dana rada u DOS-u, a neki kažu da ništa nisu uradili, zamislite gospodo, tek se očekuju na kraju godine, i to je pukotina vašeg konglomerata. Znamo mi srpski radikali za sve što se dešava sada. Ubuduće se slično priprema za svakog pojedinca koji ne bi slušao kancelara i bratiju. Vuk Obradoviću je organizovana afera na vrlo umilan i fini način. Vuk je pao na seksualnoj, našoj srpskoj, aferi. Zamislite vi gospodo kada neko ima seksualne želje i te želje se pretvore u skandal. Napadnute su četiri osobe. Borim se kao demokrata i Srbin da se takve stvari ne dešavaju, ne u kabinetima, ne samo u njima nego gde se zloupotrebljava bilo ko ko je slabiji i ko ne može da se brani. Sve su nam sada organizovali i već predlažu da to korigujemo novim zakonskim projektima. DOS je pokazao pukotinu i na tom polju. Smatra DOS da je jedinstven, međutim nije to tako. Potpredsednik DOS-ovske vlade je zasukao rukave, krenuo da se obračunava sa kriminalom, ali ne birajući i ne braneći ni kolege DOS-a, koji se nađu u toj zoni. E tu je gospodo i došlo do eksplozije i tu eksploziju treba preneti u neki bunker da detonacija ne uzdrma komšije iz DOS-a. Kada se sada formira stil koji mora da bude zakon, kad završe svoje obaveze iz zadatih obaveza, doći ćete svi na red. Mihajlović je izvukao kartu da uhapsi Miloševića i ostale a kada to završi verovatno će dobiti neki drugi posao. Batić kao čovek pravde treba ove sve da osudi i on napušta tada političku scenu. U međuvremenu će se afere pojavljivati, što je logika svake vlasti koja nije svoja već: Nemačka, Francuska, Engleksa - kako oni tamo budu impulsirali, tako će i Vlada ovde da basira. Mislio sam, gospodo iz DOS-a, da će se vaša vlada ponašati suprotno prošlom režimu, ali se vi ništa bolje ne ophodite od prethodne vlasti. I vi krstite razne brodove i vi se isto ponašate kao što se ponašala Mira Marković. Mi smo politički protivnica Vuka Obradovića i imali bi smo mnogo toga da kažemo. Ali u ovom slučaju očigledno je da je reč o hajci na Vuka Obradovića, zato što je Vuk Obradović stao na žulj Zoranu Đinđiću, Dušanu Mihajloviću i Vladanu Batiću, zadro u neke njihove krimanalne afere, a mi za jednu od tih afera znamo. Zoran Đinđić pokušava da preuzme kontrolu nad Kontrolbankom. To je banka koju sada drže ljudi iz Socijaldemokratije, bliski ljudi Vuka Obradovića, a to je banka...
Sem toga što treba da zaključite, gospodine Plužareviću, ipak se držite malo teme, dnevnog reda. Zašto se ne držite dnevnog reda? Zaista nema smisla zbog kolega poslanika.
To je banka kroz koju se obrće velika količina novca. Borba protiv kriminala ne može da se vodi selektivno. Gospodin Đinđić bi hteo da se ta borba vodi baš selektivno. Gospodin Đinđić želi da stradaju samo njegovi politički protivnici, a da njegovi politički pajtaši budu zaštićeni, bez obzira šta su učinili, i zbog toga je krenuo protiv Vuka Obradovića.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine potpredsedniče Vlade Srbije, cenjeni novinari, tema je previše degutantna da bi uopšte mogla da se nađe pred ovako visokim domom. No, kad je već tu, treba da kažemo nekoliko stvari. Naravno, ako se usput dogovorimo da se čujemo. Bez dobacivanja, gospodine Popoviću, nema smisla.
Niste vi tu da opominjete.
Vaše nevaspitanje je vaša lična stvar (obraća se poslaniku Popoviću). Gospodine Obradoviću, ja ću krenuti redom, kao što mislim da je normalno. Prvo, od onoga što vam zameram - izjavili ste (citiram): "U mom životu sam oskudevao u raznim stvarima, u ženama nisam nikada." Kad je neko oficir i džentlmen, on ne smeda dozvoli takvu rečenicu. Dakle, to vam zameram. Ili su novine pogrešno prenele to što ste rekli. Ali, nije to onoo čemuovde želim danas da govorim. Potpuno je jasno da su narodni poslanici dovedeni u neprijatnu situaciju, da učestvuju u političkom manevru jedne velike političke stranke, tzv. velike političke stranke u DOS-u, koja na ovaj način pokušava da, u odnosu na drugu, takoreći veliku političku stranku u DOS-u, poveća svojpolitički uticaj sa pet mandata. Čak i da je priča potpuno tačna, a o tome ne možemo razgovarati, jer i ne treba da znamo detalje takvih stvari, postoji nekoliko, kako se to kaže žargonom, šupljih mesta u ovoj priči. Prvo, cela stvar se poklapa sa nastojanjem Vlade Republike Srbije da se borba protiv korupcije intenzivira i da sve druge negativne posledice izvedene iz toga, takođe dobiju neko novo svetlo pred licem naše javnosti. Ako je gospodin Vuk Obradović, kaopotpredsednik Vlade i predsednik te komisije, bio najeksponiraniji igrač (izvinjavam se zbog žargona) onda je potpuno nelogično da se u momentu kada se te stvari dešavaju, praktično jedna komisija i njen rad potpuno relativizuju. Sledeće, nekoliko narodnih poslanikadanas je ovde govorilo o tome ko ima pravo po zakonu da raspolaže mandatima. S obzirom da u ovoj skupštini sede politički ljudi, dakle, razumemo svi o čemu se ovde govori, nedopustivo je da se jednoj političkoj stranci, makar nju optužili i dokazali da je kriva za mnogo toga, ospori pravo da raspolaže svojim poslaničkim mandatima u jednoj republičkoj skupštini. Izvolite, gospodine Jovanoviću, Nova demokratija, to ste rekli?
Hoćete ja da izađem, a vi da nastavite i da vodite sednicu, i da diskutujete, ili da prepustite meni da vodim sednicu?
Pa onda, gospodine predsedniče, opomenite svog šefa poslaničkog kluba, čik ga opomenite, predsedniče. Mandati Socijaldemokratije, u okviru DOS-a, su mandati Socijaldemokratije. Ukoliko ta stranka na svojim organima partije donese legitimnu odluku o tome ko će personalnozastupati tu stranku u ovom parlamentu, to pravo joj ne može sporiti niko. To pravo ste vi danas probali da toj stranci osporite, bez obzira da li je ona nama ili nije simpatična. Ta stvar je potpuno principijelne prirode. Ono što iz ovoga može proizaći kao posledica je presedan koji se može primenjivati i na druge, no o tome neka vode računa pre svega manje političke stranke unutar DOS-a, zato što, bez da budem zlurad "počelo je počelo" i pitanje je da li će neka nova afera, ili nekakav novi problem, koji zaista postoji, ili koji neko učini opštepoznatim, a bez da postoji, nekom drugom uskratiti poslaničke mandate u ovom parlamentu. Začuđuje da jedan broj narodnih poslanika, govoreći danas o ovoj temi, govori i o nečem što apsolutno nema veze ni sa današnjim zasedanjem, a ni sa onim što su mislili da imputiraju, pre svega nekim poslanicima i nekim ljudima koji su ranije vršili vlast. Dakle, i nisu bili pri tom opomenuti. Nije lako kad se dođe u poziciju da se samo posle nekoliko meseci, kad se sa ove govornice obećalo narodu poštenje, principijelnost, doslednost itd, danas suočisa tim istim narodom, sa hrpom problema, koji nikako nisu političke prirode, nego proizilaze iz jedne druge kuhinje, za koju ste makar vi tvrdili da više ne postoji ili da je nešto što je u vremenu prošlom postojalo kao pravilo ponašanja. Vi ćete, naravno, danas smeniti svog potpredsednik Vlade. To je očigledno. Smenićete svog potpredsednika, jer mi za njega nismo ni glasali. Što se našeg glasa danas tiče, ovde je rečeno - bićemo uzdržani. To nije naša borba, samo u toj vašoj borbi biće dosta pogažene trave. Jer, kad god slonovi nastupaju po travnjaku, uvek prvo pogine trava. Drago mi je što ste se prepoznali, taj se fenomen zove identifikacija rasute pažnje. Dakle, učinićete nešto što je jedino moguće u ovim okolnostima, pri čemu vi nećete više biti ista vlada DOS-a, kao na početku,vi nikada više nećete biti ista vlada DOS-a. Sve više ćete biti vlada DOS-a, zato što, kada jedna vlada smeni jednog svog potpredsednika, sa vrlo problematičnom argumentacijom, onda se dovodi u pitanje kredibilitet kompletne vlade. Što se tiče onoga što se danas čulo za ovom govornicom, pre svega ono što je govorila naša uvažena koleginica,sa tim treba postupati obazrivo, zato što se radi o jednoj teškoj priči, u koju je teško poverovati, a s druge strane, teško ne verovati, zato što uvek ostaje ljudska dilema - da li je ovde neko zloupotrebljen i da li je neko nekim manipulisao. No, Narodna skupština nije sud i narodni poslanici nisu sudije. Mi treba danas da postupimo po svojoj savesti, a naša savest kaže - nećemo učestvovati u onome što je deo vašeg problema, ne više od onoga što činimo. Mogli bismo da budemo zluradi i da se radujemo novim takvim dešavanjima, ali i to nije suština našeg političkog delovanja. Suština našeg političkog delovanja jeste da pokažemo da niste onakvi kakvim ste se predstavljali kada se stupali pred političku javnost Srbije i kada ste govorili da ćete biti dosledni, bezgrešni, besprekorni itd. To niste, samo posle nekoliko meseci. Dakle, to je priča za razmišljanje, to je poruka biračima i poruka građanima Srbije. Ova današnja biće potpuno jasna. Devet minuta i nula sekundi.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zoran Đinđić, predsednik Vlade kaže da su nesposobnost Socijaldemokratije da reši probleme unutar svoje stranke i kontradiktorna saopštenja koja daju suprotni tabori ili suprotstavljeni tabori u predsedništvu Socijaldemokratije i da je to jedan od razloga zašto treba smeniti potpredsednika Vlade, Vuka Obradovića, jer se ti problemi prenose na rad Vlade i da se Vlada obavezala na rad koji će biti moralan, častan i na svaki drugi način odgovoran. Nas to ne interesuje kakve probleme ima Socijaldemokratija, šta oni rade na svojim sednicama, nama su potrebni dokazi da li je Vuk Obradović časno, pošteno i savesno, odgovorno radio svoj posao u Vladi i rešavao probleme unutar onog resora koji mu je u Vladi poveren. Gospodin Vuk Obradović kaže da je izveštaj komisije na čijem je on čelu bio primljen u Vladi bez rasprave i jednoglasno usvojen. Suprotnih dokaza nemamo. Dame i gospodo narodni poslanici, imamo velike probleme u državi, Kosovo postaje polako nezavisna država, često imamo nestašice struje, sve poskupljuje, problemi se gomilaju, gospodin Korać bi da hapsi i izručuje Hagu bez zakona, a mi raspravljamo o tome da li je neko nekoga, na koji način, kako, gde, ko kome sisa palac, ko kome cepa čarape i koliko ko može. Gospođica Milenković tvrdi za srpske radikale da podržavaju silovanje. Mi smo, gospođo ili gospođice Milenković, porodični ljudi, a vi se prvo udajte, rodite decu, pa onda pričajte o tome. Imam kćerku od 19 godina, ja da podržavam silovanje? Treba da vas je sramota zbog toga, a gospodin predsednik vas čak nije ni opomenuo.
Da li može ta radnja tamo da se zatvori privremeno, dok ministar Đelić ne vidi da se radi bez poreza, molim vas, stvarno nema smisla.
Nema nijednog dokaza u pisanom obliku, bar nam ga predsednik Vlade nije dostavio, koji govori o nekoj krivici gospodina Vuka Obradovića. Nema ni usmenih dokaza. Čuli smo danas gospodina predsednika Vlade i ništa nam o tome nije rekao. Naprotiv, imamo mnogo više osnova da sumnjamo u neke afere u koje su umešani i predsednik Vlade Đinđić, Batić i Dušan Mihajlović. Mi ne branimo Vuka Obradovića zbog toga što nam je politički drag. Mi jedva čekamo da se svi vi međusobno sukobite, da se što pre rasturite. DOS propada, a Srbiji je bolje. Mi čak želimo da pospešimo sukobe među vama, niste nam dragi i mi mislimo da je na bolje da se što pre posvađate i odete. Ali, ne možemo dozvoliti da se galamom i hajkom smenjuju potpredsednici Vlade, da se na taj način izbegavaju argumenti. Ne možemo kao u onoj Orvelovoj životinjskoj farmi da ovce bleje, četiri noge dobre, a dve noge loše i da se tako argumenti gase i guše. Gospodin Vuk Obradović nam je ostao mnogo toga dužan. Gospodine Vuče Obradoviću, potpredsedniče Vlade Republike Srbije, ne možete vi pred Narodnom skupštinom, pred poslanicima Narodne skupštine da kažete - neki su bili podmukli, pravili su mi smetnje u radu, a nisu mi davali izveštaje, to se vidi iz potpisa izveštaja koji su doneli, ima mnogo nečinjenja, nedavanja informacija itd. Taj neko ili ta grupa ljudi ima svoje ime, ima svoju funkciju. Vi nemate pravo da se obavezujete i da kažete - čast mi nalaže, neću to da uradim, neću da se ponašam kao što se oni ponašaju. Vi ste potpredsednik Vlade koga nije postavio Đinđić, već vas je izabrala Narodna skupština. Vi Narodnoj skupštini dugujete odgovor da li imate neku obavezu prema bilo kome drugom, i u to zaista neću da ulazim. Mi otvoreno sumnjamo da ste vi dirnuli, da ste vi čačkali tamo gde niste smeli, da ste dirnuli u neke poslove koji su vezani za premijera, koji su vezani za ministre, koji su vezani za neke moćne ljude iz okruženja nove vlasti. Nas ne interesuju seksualne rasprave. Ljudi, ozbiljni smo ljudi, imamo svi veliku decu, hajde da pričamo o tome kada možemo i kada bude vreme. Neću da raspravljam,u svoje ime ću da govorim, neću da raspravljam o seksualnim aferama o ljudima u nekim godinama kada se seksa radije sećamo, nego što to radimo. Na kraju, ko će odlučiti o sudbini potpredsednika Vlade Vuka Obradovića? Ko će odlučiti o sudbini potpredsednika Vuka Obradovića, da li će to odlučivati i poslanici za koje Vuk Obradović kaže da više nisu poslanici, s obzirom na Zakon o izboru narodnih poslanika i obaveštenje koje je kao predsednik stranke na osnovu odluke glavnog odbora poslao predsedniku Narodne skupštine. To što se Administrativni odbor ne sastaje, to što se očekuje da ministar pravde, izvršni organ koga kontroliše Skupština, da donese odluku o tome ko će biti narodni poslanik, ne može biti presudno. Mi pitamo, evo i ovde postavljamo pitanje Aleksandru Krstiću, predsedniku Administrativnog odbora, ko ga to sprečava, da li je to Vladan Batić, da li je to neko drugi, moćniji od Batića, da sazove Administrativni odbor i da se konačno donese odluka. Šta se može desiti? Da smo i prethodne odluke i zakone donosili nelegalno, da su o njima odlučivale osobe koji nisu narodni poslanici ili možda jesu narodni poslanici, ali mi to moramo jasno znati. Gospodine potpredsedniče, pozivam vas da Narodnoj skupštini pomognete pri odlučivanju i da iznesete imena i prezimena, funkcije i ono što znate o nekim ljudima koji su vam smetali u radu i za koje vi smatrate da je to razlog da bude pokrenuto vaše smenjivanje sa mesta potpredsednika Vlade.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Miroljub Veljković.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ova prva tačka u kojoj se traži izglasavanje nepoverenja gospodinu Vuku Obradoviću u stvari pokazuje koliko je duboka kriza, i moralna i državna, u kojoj se i mi kao narod, i kao država nalazimo. Pored silnih problema koje država ima, jedno očigledno montirano suđenje političkom krugu, politbiroa DOS-a došlo je na Skupštinu da mi o njemu raspravljamo. Bez ikakvih dokaza, pravnih, ni na jednoj, ni na drugoj strani, ova skupština treba da da svoj sud. Ko je to ko će na sebe uzeti odgovornost, da sudi i presuđuje za nešto što nema apsolutno nikakvih dokaza. Ili se vraćamo u neka stara vremena, ne tako davno, setih se jednog citata kada su rekli - druže Staljin, mi nemamo, pokušavamo sve što je moguće da mu nađemo neku krivicu, ali ne možemo. Staljin odgovara - ja vas ne ograničavam, činite i nemoguće. A to nemoguće podrazumeva napakovati, ubaciti insinuacija ili intrigama, dovesti čoveka pred linč, moralni linč, koji je toliko bio razgranat u boljševičko vreme. Da lise to vraća vreme boljševičkih progona, ona priča - mi ne znamo da si ti kriv, ali se nadamo da ćeš se i ti toga setiti. Da li je ponovo ovde u Srbiji na delu jedna hajka, progon? Ako smo do sada imali i linč i medijske progone političkih neistomišljenika sada smo došli u poziciju da imamo progone i linč političkih istomišljenika. Često puta treba da se zna kome zvona zvone, pita se ko to klati zvono i pokušao je gospodin Vuk Obradović dobro da zaklati ta zvona, da se čuje u Srbiji, mnogo toga o nekim ljudima za koje se ne zna, upravo po njegovoj Komisiji, za koju je bio zadužen, ali isteglili su mu klatno i zaklatili su neki drugi ljudi. Zaklatio je gospodin Đinđić, predsednik Vlade, koji ovde u uvodnom izlaganju kaže i daje tri razloga zbog čega se gospodin Vuk Obradović predlaže da se smeni sa mesta potpredsednika Vlade. Prvi razlog je obećanje koje je Vlada dala. Gospodo, mislim na moralnu nit svakog pripadnika Vlade, obećanje koje je Vlada dala, ova vlada, sem što je ukinula TV taksu preko električnog brojila, ništa drugo od svojih obećanja nije ispunila. Prema tome, apsurdno je i bedno govoriti o ispunjavanju nekih obećanja, kada nije ispunila ono što je elementarno i najvažnije ovom narodu, a to je ono što je obećavala, bolji život, pare iz inostranstva, velike reforme i promene. Obećala je ona da će žito biti od 10,00 do 12,00 dinara i da će se isplaćivati odmah na kantaru, pa sada 7,50 dinara u tri rate. Obećala je mnogo toga, ali ništa nije ispunila, a ispade da ona svoja obećanja ispunjava. Drugi razlog je naveo gospodin Đinđić, da je stranka izgubila mesto potpredsednika, Socijaldemokratija, zbog unutrašnjih sukoba. Gospodo, unutrašnji sukobi u DOS-u traju neprekidno. Toliko pljuvanje među liderima DOS-a, koje možemo pročitati u novinama, je stravično. Ne vidimo da se DOS, sem što osećamo taj miris raspadanja, ne vidimo da zbog toga on nalazi razlog da ima moralnu snagu i volju da se raspadne, ovako kako kaže da ako je u Socijaldemokratiji unutrašnji sukob onda treba da se kazne tako što neće imati svog potpredsednika. Kako bi to onda trebalo DOS da se kazni, kako su tu stravični unutrašnji sukobi. Na kraju, treći razlog je da je to predsedništvo DOS-a odlučilo. Ako je predsedništvo DOS-a odlučilo zašto se daje na Skupštinu? Očigledno je da će svi glasati samo zato što je to predsendištvo DOS-a odlučilo, ali i to predsedništvo DOS-a nije dalo validnu argumentaciju, nije dalo dokaze. Ili sui ti ljudi, koji bi stvarno trebalo da budu moralno čisti mogli glasati za nešto, a da nemaju dokazai izgleda da su to i učinili. Uostalom, gospodinu Vuku Obradoviću je dato da vodi jednu komisiju koja je sigurno bila najvažnija i treba da bude najvažnija ovoj vladi. Kada mu je to dato, verovatno se raspravljalo o njegovom moralnom liku i valjda su se tada mogli znati njegovi afiniteti ili se to onda odlučivalo drugačije, a sada se desilo nešto sasvim drugo. Mislim da u to više ne verujem. To supriče za malu decu i sve ankete koje smo mogli videti dokazuju, ipak, ljudi su svesni da je toliko prozirno i da je to, ako je hteo da se skloni jedan čovek, moglo da bude izvedeno na malo kulturniji način. Ovo je, kažem ponovo, vreme ono boljševičko kada se upiralo prstom ili su se zbog nekih intriga, insinuacija, ljudi slali na Goli otok, proganjali i protiv njih sprovodile najgore metode. Onda dolazimo sada u jednu kontradikciju oko one teze koju ste stalno spominjali, a to je da nema nedodirljivih. Da li se to odnosi na ono da se kaže da nema nedodirljivih, misleći na gospodina Vuka Obradovića, da je sada on kažnjen. U stvari, pokazalo se suprotno, da ima nedodirljivih, jer su ti nedodirljivi, smenjivanjem potpredsednika, koji je bio i predsednik Komisije za otkrivanje najvećih finansijskih afera, zaštitili te ljude. Znači, mi u stvari imamo nedodirljive i priča ostaje potpuno ista. Da nema nedodirljivih, razotkrile bi se danas mnogo ozbiljnije stvari, kao što je afera "Galenika", duvanska afera, naftni monopol, "Zastava", kako rade ministarstva, kolike su pritužbe i štrajkovi u pojedinim društvenim delatnostima, šta se dešava stvarno u ovoj Srbiji i onda bi se to stavilo na sto i o tome raspravljalo. Ovako, ovo daje jedan gorak ukus nečega što se moralo na svaki način izbeći. Ponovo ponavljam da nije na nama da mi sada ovde sudimo, pogotovo što nemamo dokaze, ali je jedno sigurno, ovo je politički proces, jedan u nizu političkih procesa koji su bili u Srbiji i ovo je nešto što baca jednu tamnu senku da stvarno u Srbiju demokratija još uvek nije stigla, da su možda zbog prevelike želje za demokratijom zadrhtale ruke i na boljševički način diktaturom i silom, da preda rezultate preovladao. To vreme će pokazati da je putkojim se krenulo, ako se na vreme ne prekine, put u još veću bedu i još veću tragediju ovog naroda.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
Poštovani narodni poslanici, u stotinak godina dugoj parlamentarnoj praksi u Srbiji nije bilo značajnije teme sa kojom bi neka vlada izašla pred srpski parlament. Posebnu zahvalnost za to dugujemo predsedniku Vlade gospodinu Đinđiću i predsedniku Skupštine gospodinu Maršićaninu što hitno zakazaše vanredno zasedanje Narodne skupštine i kao prvu tačku dnevnog reda staviše razrešenje Vuka Obradovića zbog srpskog seks gejta, odnosno seksualnog uzmeniravanja. Kako je ova vlada već rešila sve državne i ekonomske probleme u ovoj zemlji, a to smo pročitali u onoj brošuri - prvih 100 dana nove srpske Vlade, - red je da se ovaj visoki dom pozabavi i ovim izuzetno teškim državnim i političkim problemom. Samo da podsetim kratko, ova vlada je rešila probleme odnosa sa Crnom Gorom, probleme na jugu Srbije, ova vlada je uvela red na Kosovu, za početak je uvela doduše samo carine, gospodin Đinđić se dogovorio sa Čankom oko podele vojvođanske imovine, investicioni ciklus je u punom zamahu, narodu radikalno raste standard, zdravstvo i prosveta su u punom zamahu, seljaci u Srbiji pevaju od sreće zbog visokoumnih poteza ove vlade u tom sektoru privrede i na kraju, firme se prosto otimaju koja će više radnika da zaposli i koja će veće plate da isplati. Jednom rečju srpski nenj deal je u punom zamahu, med i mleko, med i mleko poštovani narodni poslanici. Normalno, po ugledu na velikog tatu, Ameriku nova vlada pred ovaj parlament izlazisa ključnom inicijativom za ovaj politički društveni trenutak, smena potpredsednika Vlade zbog seksualnog uznemiravanja. Kada ovaj problem budemo rešili mi praktično, mi narodni poslanici u ovoj skupštini do kraja mandata ove vlade i ne bi imali šta da radimo. Sve smo rešili. Znači, da rešimo ovaj veliki državni problem i mi smo na konju. Ostaju doduše neke sitnice poput nafte, fabrika cigareta i distribucije cigareta, pivatizacije atraktivnih firmi itd. ali time se neće uznemiravati Narodna skupština. Izvršna vlast nas neće time maltretirati. Ipak, oni vode računa o poslanicima koji su ih izabrali. Te problemčiće, slobodno možemo da ih nazovemo problemčićima, će rešiti u dubokoj hladovini ministarskih kabineta uz čašicu viskija, kubansku cigaretu i normalno uz te čuvene dugo najavljivane, strateške partnere. Ovaj veliki problem, da se vratim na temu, ne sme da čeka. To se mora rešiti danas zbog velike opasnosti po moralno zdravlje i moralnu čistotu nacije i to nam je premijer Đinđić lepo obrazložio u tri tačke, kratko i koncizno. Prvo, premijer je rekao da je Obradović za javnost postao sporan zbog afere seksualnog uznemiravanja i da zbog toga mora da ode. Isto tako pre dvadesetak dana gospodin Đinđić je izjavio posle sastanka predstavnika DOS-a, povodom ovog teškog državnog problema, citiram "u Vladi treba da budu i nesporni ljudi". U potpunosti podržavam premijera u njegovom stavu i očekujem, upravo zbog toga što ga podržavam u njegovom stavu, da premijer pod hitno da ostavku zbog njegove osnovne veze sa balkanskim duvanskim bosom Stankom Subotićem Canetom. Ako je gospodin Obradović sporan što je namignuo ili se nasmešio ili dao kompliment nekoj ženi, gospodin Đinđić je sporan na kub, zbog dokazane veze sa duvanskom mafijom. Dakle, ako u Vladi treba da budu nesporni ljudi, prvi koji treba da ode je gospodin Đinđić. Druga tačka, gospodin Đinđić nam je rekao da su događaji u Socijaldemokratiji izašli izvan okvira te stranke, da je to dospelo u javnost i izazvalo skandal i iz tih razloga Vlada mora energično da reaguje. Znači, da je sve rešeno u okviru Socijaldemokratije, otprilike sam tako razumeo premijera, sve bi bilo u redu i ne bi ni došlo do smene gospodina Obradovića. Da taj skandal preko medija nije došao do javnosti, da nije uznemirio javnost, znači ne bi ni došlo do ove smene i da ceo dan danas raspravljamo o tome. Ovako, kako je sve izašlo u javnost, milosti nema. Tu se u potpunosti slažem sa premijerom. Ljudi koji se bave javnim poslom, javne ličnosti, i te kako moraju da vode računa o svom ponašanju da neke loše stvari iz njihovog života ne bi dospele u javnost. Ali, ako primenjujemo isti princip na sve članove Vlade, gospodin Đinđić je daleko više uznemirio javnost od gospodina Obradovića. Afera koju je pokrenuo zagrebački "Nacional", a vezano je za poslovnu saradnju gospodina Đinđića i Đukanovića sa duvanskom mafijom ... (Predsednik: O kojoj mi ne raspravljamo, pa vas zbog toga opominjem.) Samo pravim paralelu. (Predsednik: Već tri puta tu paralelu pravite. Zaista je prevršilo meru.) Samo pravim paralelu, govorim o istom principu za koji se zalaže gospodin Đinđić. (Predsednik: Pređite na horizontalu, ukoliko ona odgovara temi, a paralele koje nemaju veze sa temom, izbegavajte.) Ova afera, ne samo što već mesec dana trese medijski prostor Balkana i Evrope, već počinje da donosi i prve fizičke likvidacije aktera te afere. Dakle, još jednom, slažem se sa premijerom. Ako zbog afere u javnosti mora da ode gospodin Obradović, onda zbog hiljadostruko veće afere u javnosti, a vezano sa onim što je pisao "Nacional" i što pišu svi evropski mediji trenutno, mora pod hitno da ode i gospodin Đinđić. Treća tačka u obrazloženju Zorana Đinđića zašto mora da ode gospodin Obradović. Gospodin Đinđić je naveo da su se o tome usaglasali na predsedništvu DOS-a ili, kako u zadnje vreme taj organ mediji zovu - politbiro DOS-a. To, gospodine Đinđiću, što ste se vi dogovorili na tom vašem predsedništvu DOS-a, to nas, narodne poslanike, apsolutno ne bi trebalo da interesuje niti nas, bar nas srpske radikale, interesuje. Mi smo gospodina Obradovića na vaš predlog izabrali. Normalno, mi ga na vaš predlog možemo i razrešiti. Šta nas briga šta ste vi divanili i dogovarali se na tom vašem predsedništvu. To su vaše partijske stvari i to ovu skupštinu ne bi trebalo da interesuje. Mislim da vi, kao premijer Vlade, i svi ministri u ovoj vladi, treba da utuvite jednom u glavu da je ova skupština iznad vaše vlade, da vaša vlada mora, da tako kažem, da sluša ovu skupštinu, a ne obrnuto. Da ponovim još jednom - da li ste se vi dogovarali sa vašim predsedništvom DOS-a ili sa baba Đukom, to nas apsolutno ne interesuje u ovoj narodnoj skupštini. Niti će nas opredeljivati, ja se bar tako nadam, posebno se obraćam poslanicima DOS-a, prilikom glasanja o poverenju gospodinu Obradoviću. Sasvim na kraju da dam jedan primer te spontanosti u medijima odmah po izbijanju ove tzv. afere. Dva-tri dana po izbijanju te afere, to je bila jedna organizovana hajka preko svih elektronskih medija, preko svih pisanih medija. Gledao sam u jutarnjem programu na ovoj nepristrasnoj novoj RTS televiziji, voditeljka je dovela čoveka koji se bavi horoskopom, astrologijom. Tu je on prvo objasnio da je to jedna od najvažnijih nauka itd. Na kraju ga, sasvim spontano, pita voditeljka - šta vi mislite o političkoj budućnosti gospodina Obradovića? Normalno, ovaj sasvim spontano kaže, pošto je pogledao tamo zvezde i taj horoskop - ja mu preporučujem da ćuti i da prihvati zaključke predsedništva DOS-a. Toliko o spontanosti.
Gospodin Šešelj, drugo javljanje. Posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vuk Obradović je kriv. Vuk Obradović je kriv što je verovao u lažna DOS-ovska obećanja da će se iskreno voditi borba protiv kriminala. Vuk Obradović je kriv zato što nije znao ... (gospodin Zoran Đinđić napušta salu) Đinđiću, sačekaj, imam nešto važno. Sad ste mi svi svedoci da nije hteo da ostane. Imam pravo da govorim o njemu kao da je tu. Vuk Obradović je kriv što je mislio da njegov zadatak nije samo da kinji i progoni ljude iz prethodnog režima,bez obzira da li imaju neku aferu za sobom ili nemaju, nego da goni i DOS-ovske funkcionere, ako su se ogrešili o zakon. Vuk Obradović je kriv zato što je smatrao da je primaran interes Srbije da se sačuva "Galenika", a da nije primaran interes Milana Panića da budzašto preotme "Galeniku". Vuk Obradović je kriv zato što je smatrao da ni Dušan Mihajlović, ministar unutrašnjih poslova, nije nedodirljiv i da i njegovu firmu "Lutra" treba podvesti pod zahtev da se do kraja istraže sve velike kriminalne afere. Vuk Obradović je kriv i što nije izmišljao hladnjače sa leševima. Vuk Obradović je kriv što nije, poput Vladana Batića, počeo da zloupotrebljava vlast tako što će sređivati da svuda dobija naknadno već unapred izgubljene sudske procese. Vuk Obradović je kriv što nema pored sebe jednog Vladimira Popovića-Bebu, glavnog kriminalca u Srbiji, koji je već sazreo do funkcije potpredsednika Vlade, koji vedri i oblači, žari i pali po Srbiji i koji monopoliše najprivlačnije poslove sa akciznim robama. Vuk Obradović je kriv zato što nije kompanjon Stanka Subotića-Caneta i što se njegovim privatnim avionom nije vozio u inostranstvo, službeno. Vuk Obradović je kriv što nije, poput Vladana Batića, formirao bandukriminalaca da izvrše otmicu Slobodana Miloševića i drugih ljudi koje goni Haški tribunal, i da ih isporuče Amerikancima. Vuk Obradović je kriv što nije protežirao Dragoljuba Markovića, vlasnika firme "Krmivo produkt", kome se čak i zakoni Srbije prilagođavaju kako bi mu poslovanje bilo što uspešnije. Vuk Obradović je kriv što mu taj isti Dragoljub Marković nije sagradio kuću u Banovcima, kao Zoranu Đinđiću. Ja sam ovde već govorio o toj kući. Izlazio je Čedomir Jovanović za govornicu i rekao - ima pravo Đinđić da sagradi kuću svojim parama. Posle više dana izlazi Đinđić u javnost i kaže - ko nađe kuću, njegova je. E, ja sam našao Đinđićevu kuću u Banovcima. Evo, fotografija te kuće. Sad od Đinđića tražim da mi preda tu kuću. Đinđić pobeže. Znate, u pravu postoji nešto što se zove javno obećanje nagrade. Gospođo, vi ste pravnik i vi znate šta je javno obećanje nagrade. Ja sada imam pravo da tužim Zorana Đinđića i da tražim kuću, jer je on javno obećao - ko nađe tu kuću, biće njegova. Sada ću da imam dve kuće. Zašto da ne? Šta je još kriv Vuk Obradović? Vuk Obradović nikada nije uhvaćen u krivolovu. Evo, 16. maja 2001. godine oko 17,30 časova, u čeki, na petnaestoj liniji, u mestu Sušari, uhvaćen je ministar poljoprivrede, Dragan Veselinov, u krivolovu na divljeg vepra, sa zabranjenim karabinom 243 za takvu vrstu lova. Ministra je na tom mestu zatekao lovočuvar Zoran Đurić koji ga je upozorio da je u lovu sa zabranjenim oružjem i da nema dozvolu za takvu vrstu lova, na šta mu je Dragan Veselinov odgovorio i slagao da je u lovu uz dozvolu direktora gazdinstva, mada ni direktor nema pravo da izdaje takvu dozvolu mimo šefa lovišta Jovice Bratvarevića, koji naknadno nije hteo da odobri taj krivolov, te je zbog toga smenjen.
Pošto to nije na dnevnom redu, molim vas da usmerite pažnju na ono što je tema dnevnog reda. Ne zaboravite pri tome da imate dve opomene.
Možda će me izbaciti pre nego što stigne Dragan Veselinov, pa ko velim da ne propustim da to sve kažem. [[smeh]] Zbog svega toga je kriv Vuk Obradović, a možda ima još neku krivicu koju ja nisam istražio, ali istražiću, ne sekirajte se ni malo, istražiću sve. Istražićemo sve kriminalne afere, sve ono što rade braća Burgija. Čujem sada u Novom Sadu da ih je policija malo spotakla, pa ćemo videti ishod svega toga. Sve te stvari ćemo istražiti. Umesto vas, koji kada nemate nikakvih argumenata izmišljate kriminalne afere, mi ćemo imati veoma, veoma jake argumente. Što se tiče Vuka Obradovića, on ima još velikih krivica pred Bogom i ljudima. On je kriv što je uopšte sa vama bio u koaliciji. Jednom je video kakvi ste, u Savezu za promene, pa je napustio, pa se opet vratio. Znao je ko ste i kakvi ste, nije smeo s vama. Kada je već krenuo sa vama, evo šta mu se desilo. Vuk Obradović je kriv što nije i ranije i mnogo otvorenije i odlučnije iznosio sve kriminalne afere za koje je znao i za koje sada zna. Vuk Obradović je kriv što odmah nije zazvonio za uzbunu, čim je prvu aferu raskrinkao. To je bilo oko "Galenike", koliko mene sećanje služi. Umesto da odmah obavesti parlament, on je otišao u Vladu Srbije i rekao - evo dokazao sam, "Galenika" pripada državi Srbiji. Đinđić je prvo sazvao kolegijum Vlade, kolegijum Vlade nije imao kud, morao je da prihvati. Izdali su saopštenje i odmah posle toga je krenula kampanja protiv Vuka Obradovića. Imam veoma pouzdane informacije, objaviće ih "Velika Srbija" u sledećem broju, da su mnogi putovali na dogovor sa Milanom Panićem. Da je u direktnom dogovoru sa Milanom Panićem i Slobodan Orlić, da su velike pare u igri. Milanu Paniću se isplati, valjda, da žrtvuje jedan ili dva miliona dolara, a da ovamo preotme sedamdeset, ili sto ili sto pedeset miliona dolara, koliko ima ambicija da preotme u "Galenici". To je suština. E sad, kako vi da pobegnete od ove suštine, to je vaš problem. Vama se afere razmnožavaju geometrijskom brzinom. Zašto? Da li je to podneblje neko, da li smo ozračeni u toku onog bombardovanja NATO pakta? Ne, afere vam se razmnožavaju geometrijskom progresijom, zato što vi predstavljate koncentraciju, neviđenu koncentraciju, tome sklonih ljudi. Vama je osnovni smisao bavljenja politikom - ščepaj što više, uzmi, otmi, ukradi, proneveri i ne razmišljaj šta će sutra biti. Takvu vlast Srbija nikada nije imala. Izgleda da je Bog kaznio Srbiju, da jednom i takvu vlast isproba. I, evo ta kazna traje, ali ja se u Boga uzdam i očekujem da ta kazna neće previše dugo trajati, još mesec, dva, u vrh glave tri, i vi odoste. Ono što još pokazujete u svemu ovome, a to je ogromna nervoza. U toj nervozi vi mislite da treba ugušiti i onih nekoliko medija koji još nisu bili pod vašom kontrolom. Jedna jedina novina u Beogradu "Svedok" - sada je i "Svedok" pod vašom kontrolom. Jedna jedina privatna televizija "Palma" - sada je i ona pod vašom kontrolom. Onaj ko monopoliše sve medije, ne ostaje dugo na vlasti. Onaj kome zakon leži u topuzu, tragovi mu smrde nečoveštvom. Kod vas je već nečoveštvo na kub podignuto. Umesto da danas, gospodine predsedniče, mi pod prvom tačkom dnevnog reda imamo izbor novih sudija Ustavnog suda, mi očigledno još zadugo Ustavnog suda nećemo ni imati, jer DOS-ovskoj vlasti smeta Ustavni sud, bilo kakav. Da ste sve vaše probrane pravnike doveli u Ustavni sud Srbije, Srbiji bi bilo podnošljivije, nego što izbegavate da uopšte ima Ustavni sud. (Predsednik: Vreme.) To govori koliko vam je savest nečista. E, tu vašu nečistu savest posle će pravosudni organi da prebiraju, jer ničija do zore nije gorela. Ono što ste vi za ovo kratko vreme, vaše osmomesečne ili devetomesečne vlasti posejali, to će vrlo brzo da vas snađe.
Po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukazujem na nešto što je svima vama očigledno, a radi se o članu 99. i radi se o ponašanju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo nije prvi put, danas kada je bio odsutan pokušao sam na to da upozorim damu koja ga je zamenjivala. Meni i svima u sali, čak i DOS-ovskoj većini, dakle svima u sali iz potpuno nepoznatih razloga izrekla je dve opomene.Molim vas da ne biste stalno ponavljali svoje viceve i šale oko lovačkih priča, kao i ono jutros oko neuropsihijatara, da se izvinite poslanicima. Ako nećete da se izvinite, da nam bude potpuno jasno o kakvom se čoveku radi i o čemu je reč. Da vam ponovim pitanje, ako postoje slučajevi koji su za neuropsihijatre ili koji ne zaslužuju da budu u ovoj sali, da idu kod lekara, pa kažite koji su.
Da li je to replika ili Poslovnik?
Govorim o Poslovniku. Ako nema takvih, gospodine predsedniče, vi morate da podnesete ostavku ili u najmanju ruku, svima da se izvinite. Nemojte svaki put kada govori neko od poslanika ili predstavnika SRS-a, ili neke druge političke organizacije koja ne pripada DOS-u, da svojim dobacivanjem (da li su to lovačke priče ili će to biti neka druga "šaljiva" upadica) zamajavate govornike, da vređate čitave poslaničke grupe i one koji se nalaze za govornicom. Ovo nije prvi put. Molim vas da o tome vodite računa, kao što se svako od nas u skladu sa svojim političkim uverenjima trudi da razumno, racionalno i razložno govori sa ove govornice. Ta obaveza vas ne izuzima. Naprotiv, ona kod vas mora da bude najveća, a vi to kršite najčešće. Sada svi poslanici, ne samo poslanici SRS-a, već svi, jer meni su u hodniku i poslanici DOS-ove većine prilazili, ljudi nisu mogli da veruju šta se jutros na prepodnevnom delu sednice dešavalo. Ovo što ste malopre ponovili, samo je dokaz svega toga. Hvala.
Ne znam kako ste vi, pogotovo što niste bili u sali, razumeli da se komentar vezan za neuropsihijatra odnosi na poslanike SRS-a. Zaista mi je žao što se na taj način prepoznajete. Nije mi u svakom slučaju bila namera. (Poslanik Vučić, sa mesta: Kako nisam bio u sali?) Dobro, bili ste u sali. Nije suština u tome da li ste bili u sali, nego da je bila primedaba o tome ko je stariji - parlament ili Ministarstvo pravde. Ja sam dao primer - sa rešenjima neuropsihijatara, može se oduzeti poslaničko pravo na kandidaturu, recimo, izborno pravo, radna sposobnost itd, što ne znači da je neuropsihijatar stariji od parlamenta. Ništa više o tome. Ne znam zašto mislite da je to upereno prema vašoj poslaničkoj grupi. (Poslanik Šešelj, sa mesta: Samo jednu ispravku) Da vi ispravite gospodina Vučića? Nemojte, molim vas. Repliku ima gospodin Jovanović, ispraviće se on sam kada se bude javio, vi mu kažite šta on treba da ispravi, pa će on da ispravi. Reč ima gospodin Jovanović, izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, između ostalog, analizirajući izborni rezultat DOS-a od 24. septembra odnosno 23. decembra, došlo se do jednog kulturološkog zaključka: da građani nisu glasali samo za promenu političke opcije koja će gurati zemlju, već da su glasali mnogo više za promenu života i njegovu suštinu. Govoreći o svemu onome kroz šta smo kao društvo prošli u poslednjih 10 godina, oni su, a i mi sa njima, došli do jednog zajedničkog zaključka koji jeste i suštinska karakteristika tog vremena. To je jedna, 200 ili 300 godina zaostala, despotija, na prostorima današnje Srbije. Despotija kojom je dominirao despotizam, degradiranje svih institucija, despotija koju su karikirale dvorske lude. Pre 300 godina dvorske lude su nastupale pred despotom, izvrgavale ruglu njega, i najčešće - sebe. Ali, za 200 godina, ako ništa u Srbiji nije evoluiralo, evoluirala je institucija dvorske lude, pa su tako nastale organizacije dvorskih luda, koje se možda danas, sa pravom, poigravaju i ovim parlamentom, ukazujući na probleme koji su prisutni i koji obeležavaju, između ostalog, i demokratsku opoziciju Srbije. Jer, ako smo za nešto krivi, krivi smo zbog toga što smo ukazali svoje poverenje onome kome danas to poverenje uskraćujemo. Ali, još veća krivica bi bila da pognemo glavu i da ćutimo, da nemamo hrabrosti da razgovaramo o problemu, da nemamo hrabrosti da taj problem iznesemo pred državne institucije i najodgovornije predstavnike građana našeg društva. Ali, isto tako nemamo pravo da prećutimo kada neko organizovano, metodom dvorske lude, izvrgne ruglu ne nas, ne naše kuće, ne naša vozila, već kada ruglu izvrgava one koji više tome ne mogu da odgovore. Poigravati se sa stotinama mrtvih ljudi, pored kojih svakog dana, kao potpredsednik Vlade, a potom i kao predsednik SRS, Vojislav Šešelj, poslednje dve godine prolazi, vrlo dobro znajući šta se nalazi tamo gde danas istražitelji Okružnog suda kopaju, više je nego licemerno i ovaj parlament nema pravo da dopusti takvo ponašanje. Vlast u kojoj ste vi bili to je nazivala asanacijom bojišta. Mi nećemo izvršiti asanaciju političkog bojišta, niti asanaciju parlamenta, ali vampredlažem, pošto ste vi osoba koja je politički hrabra, da formiramo anketni odbor, gospodine Šešelj, pa danas, kada krenete u svoju Batajnicu, ka 13. maju, da skrenemo 200 metara sa puta, da se suočimo sa onim što ste vi napravili od ove Srbije i tako da skinemo ljagu sa svoga društva. Stidite se zbog onoga što ste rekli ovde.
Molim vas, samo tri minuta, pa ga ja opominjem, ... molim vas, videćete stenogram. Javio se za repliku. Dobio je reč za repliku, izvolite pregledajte beleške ... Ma nemojte mi reći. Proverite beleške. (Predsednik se obraća poslaniku Šešelju koji je tražio reč - repliku.) Proverite beleške, imaćete beleške za jedan sat. Proverite, pa se javite za reč, nemojte dobacivati sa mesta, naučite se jednom poslaničkom redu, zaboga miloga. Po Poslovniku, izvolite gospodine Ivkoviću. Izvinite, držali ste Poslovnik, prvo javljanje, izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče Vlade i članovi Vlade. Moram da vam kažem da sam sada još više u uverenju nego pre podne, kada sam se javio, da ova sednica uopšte nije dobro pripremljena. Nemojte se ljutiti gospodine predsedavajući, ali jedan značajan deo krivice pripisujem i vama. Ova sednica je morala biti mnogo bolje pripremljena. Trebalo je da vi, kao predsedavajući, raščistite stvar oko zahteva podnetog 10. maja, Administrativni odbor je mogao da zaseda. Ako je trebalo da odbije, mogao je odbiti i onda bi prisutni poslanici iz okvira Socijaldemokratije s punim pravom ovde sedeli. Ako je prihvatio, onda ne bi sedeli, ali u svakom slučaju ostaje činjenica da građani Srbije i mi, ovde prisutni, koji ne želimo ovome da prisustvujemo, hteli to ili ne, bivamo uvučeni u to. Druga odlika ove sednice je za razliku od vašeg ranijeg ponašanja, jedna velika rigidnost u vođenju sednice za pojedine poslanike i potpuna sloboda, kao malopre, za druge poslanike. Moram reći da sam zatečen tom činjenicom. Bilo bi dobro za građane Srbije, za sve nas, da se prekine ova tačka dnevnog reda, da se održi Administrativni odbor, da donese kakvu god odluku i da nakon toga nastavimo sednicu, jer se radi o sledećem. Ne možemo kao članovi Skupštine da ne osetimo i da ne procenimo da ovde jednostavno mora da bude nešto štokolegijum (ili ga mogu nazvati politbiro, ili kako god hoćete) DOS-a mora da odluči. Ali, koliko vidim on nije odlučio sve. On je odlučio da predloži ostavku potpredsednika Vlade, a nije odlučio o sudbini Socijaldemokratije kao partije i njenih predstavnika u parlamentu. Mi, iz SPS-a, nećemo u tome da učestvujemo. Jednostavno smatramo da je to unutrašnji problem te partije koji ona treba da razreši, unutrašnji problem DOS-a. I ako ste već rešili u ovoj zemlji sve da radite, da toliko menjate, pitajte one zbog kojih sada ne mogu da voze automobili u Srpskih vladara - zašto su pred Vladom Republike Srbije i kakve su promene, onda završite taj posao mimo nas, a nemojte sve nas da uvlačite. Jer, ako bi o promenama mogli da govorimo, onda bismo mogli da govorimo i o onome što se događa u Tehničkoj školi u Despotovcu, gde je žena - direktor dobila podršku 95% članova kolektiva, a ministar prosvete je postavio čoveka koji se oženio svojom učenicom, u vreme dok je bila učenica. Molim vas, gde je tu moral? O kakvom se moralu govori? Da li mi šaljemo naše kćerke u školu da ih zavode profesori koji će posle biti direktori u DOS-ovskom režimu. Molim vas, o ovome i te koliko ima da se priča, ali ja predlažem da ovog trenutka prekinemo sednicu, da Administrativni odbor završi svoj posao. Konačno, i ako bude glasanja, pitanje je čiji su glasovi legitimni. Da li jednog predstavnika Socijaldemokratije ili pet predstavnika. Mi nećemo u tome da učestvujemo. Hvala lepo.
Nerado, ali moram da se javim za repliku, mada to nerado činim. (Predsednik izlazi za govornicu.)
Pravo na repliku, izvolite.
Više puta je pomenuto i nema potrebe da se izvinjavate kada stavljate zamerku. Zaista nema potrebe. Zamerke su valjda prirodna stvar. Što se tiče Administrativnog odbora, vaši članovi tog odbora su danas u 12,00 sati učestvovali u radu tog odbora. Nema potrebe ponavljati istu priču više puta. Sednica Administrativnog odbora je danas održana. To je što se tiče Administrativnog odbora. Drugo, što se tiče kriterijuma, znate, kada jedan narodni poslanik jednoj poslaničkoj grupi kaže da predstavlja do sada neviđenu koncentraciju hohštaplera, lopova, mafijaša, pljačkaroša i ne znam šta sve ne, i ako se još smatra da taj narodni poslanik ima pravo da se naziva narodnim poslanikom, onda, ako ništa drugo (ako i dalje može da taj naziv nosi, a takvo smo društvo i još ćemo neko vreme biti da će, očigledno, to moći) onda makar drugi narodni poslanik može da odgovori na taj način, sa čime se takođe ne slažem, da se radi o grupi dvorskih luda itd. Imamo jednu krajnje neprijatnu situaciju da narodni poslanici, međusobno suprotstavljeni, na taj način razgovaraju. Ali, opet ponavljam - sve zavisi od svih vas narodnih poslanika. Ne može se reagovati na vulgarnosti, na bedastoće, na uvrede, na najgore moguće reči koje se ovde izgovaraju a koje su upućene kolegama narodnim poslanicima koji predstavljaju sramotu i za onoga ko ih izriče i za našu celu državu.
Molim vas, gospodine Šešelj, da ne dobacujete.
Na žalost, neki od nas takođe predstavljaju ovde deo srpskog naroda, znate.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović. Nemate pravo po Poslovniku, zato što vam je oduzeta reč. Imate samo pravo na repliku. (Obraća se poslaniku Vučiću.)
Dame i gospodo narodni poslanici, viđao sam svakakve parlamente za 10 godina i svakakve poslanike i svakakve predsednike parlamenata, ali ovakvog kakvog danas imamo, još nisam video. Ako se jedan poslanik obrati poslaničkoj grupi, onda šef te poslaničke grupe može njemu, eventualno, da odgovori i da njih dvojica izmenjuju pohvale ili uvrede, onako kako oni to hoće. Gospodine predsedniče, vaš šef ne može da naziva celu poslaničku grupu dvorskim ludama. Uostalom, okruženje u kome sedimo nas je možda i napravilo takvima. Danas predsednik segedinske grupe, ili vlade, kako oni sebe vole da nazovu, iznese pred ovaj parlament najvažniji problem koji ovog trenutka potresa Srbiju, problem seksualnog uznemiravanja podmlatka, saradnica i članova Socijaldemokratije, ženskog pola. I zbog toga, a ne samo zbog toga, nego i zbog toga što se to pojavilo u novinama, koje inače DOS kontroliše, i zbog toga što je taj problem izašao iz okvira Socijaldemokratije, a ja mislim da se problem i napravio izvan Socijaldemokratije, danas treba izglasati nepoverenje prvom potpredsedniku Vlade, potpredsedniku Vlade koji je zadužen za kriminal, za to da otkrije koliko se firmi i pojedinaca, neosnovano i koristeći privilegije, u ovoj zemlji obogatilo, i da to što su neopravdano stekli, ovoj zemlji, odnosno građanima ove zemlje, vrate. Mogao bih da se zakunem da ovaj razlog, koji je izneo predsednik Vlade, nije pravi razlog, čak i da je istina to o čemu je štampa brujala mesecima. To nije pravi razlog. Pravi razlozi su mnogo dublji. Pravi razlozi su u tome što je potpredsednik Vlade, gospodin Vuk Obradović, očigledno pokušao da nasrne, ne znam da li seksualno ili drugačije, na miljenike segedinske grupe koji su se okoristili privilegijama, poznanstvima i ostalim stvarima. Osnovni, ili jedan od osnovnih razloga je i taj što nema spiskova firmi, koje su se okoristile posebnim pogodnostima, a znamo da je tog spiska bilo, nema spiska pojedinaca, koji su se okoristili, a znamo da je i tog spiska bilo, nema, izgleda, ni zakona koji bi regulisao ovu proceduru, jer vaši vrlo dobro obavešteni novinari tvrde da će biti povučen iz skupštinske procedure. Dokaza za tzv. seksualno uznemiravanje, osim napisa u štampi, nema. Neću ponavljati napise u štampi, koji se odnose na predsednika Vlade, na ministre u Vladi, i nisam sklon da poverujem da je ono o čemu se u novinama pisalo o gospodinu Vuku Obradoviću istina, ali sam sklon da poverujem npr. da ministar trgovine zove kući sudije Privrednog suda, da im kaže kakvu će presudu da donesu. Sklon sam da poverujem, jer je zvao moj rođak. Izgleda da je osnovni problem gospodina Vuka Obradovića taj što je otkrio da kako god vrh vlasti pobodeš u zemlju, on rodi podzemlje, ili rodi mafiju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade i ministri, prošlo je skoro četiri meseca kako je postavljena Vlada, i posle četiri meseca dobijamo u tri mala pasusa obrazloženje da se smeni potpredsednik Vlade. Da je takvo obrazloženje došlo posle dve i po godine, možda bismo ga razumeli, da je takvo obrazloženje došlo za nekoga od anonimnih ministara, za koje smo čuli samo tada kad smo ovde predstavljeni, pa bi razumeli. Međutim, takvo obrazloženje je došlo za potpredsednika Vlade kome je dat vrlo važan resor, i to posle izjave tog potpredsednika da će se na udaru te komisije i tog zakona naći i neki koji se nalaze u Vladi. Kako bi se to reklo, znači, time je potpredsednik, gospodin Obradović, nekima svojima "metnuo prst u oko". Pa smo se odmakli još i dalje, zato što tamo kod nekih koji su vam uzor, i kada neko prizna seksualnu aferu, ne bude smenjen, a ovde, kad ne prizna, treba da bude smenjen. Ovde i kad nisi kriv, ako je neko rešio da jesi, onda si kriv i kraj priče. Ovde, i kad se neko seti da ga je neko pipao pre tri godine, ispadne da si kriv. Pa, ako je neko nekoga pipao pre tri godine, zašto mi sada treba da raspravljamo o tome, ako se taj nije na vreme setio, verovatno da mu je bilo lepo. Najblaže rečeno, došli smou situacijuda, i kada neko nije kriv (nemam razloga da branim gospodina Obradovića, čuo sam ga i ovako, i onako, kad priča kod mene u Beočinu), ne znam da za ovako nešto neko treba da odgovara. Pre bi trebalo da odgovaraju verovatno neki drugi.Danas jegospodin Đinđić rekao da je to izašlo u javnost itd. pa smeta radu Vlade Koliko je gorih stvari od ovoga izašlo u javnost. Jer, pošteno govoreći, da se niko ne uvredi, neko švaleranje, ako ga je u ovom slučaju i bilo, u Srbiji nikad nije bio neki preveliki greh. Ne daj Bože švaleranje između muških itd., ali ovo muško-žensko, to nikada nije bio neki poseban greh u Srbiji, pa ne znam ni da je sada neki posebno veliki greh, pogotovu kad je to na dobrovoljnoj bazi sa dve strane. Ali, sve ono što je u štampi, gde smo čitali i o ovoj aferi, i u takvoj istoj štampi šta smo sve drugo pročitali - to je puno gore od ovoga. To je nešto što ima daleko veću realnu štetu po Srbiju, i o tome se ovde ne razgovara. Ne razgovara se, bez obzira na ovo danas, što su se izricale opomene, oduzimala se reč itd., za to kada se spomene premijer. Ali, ako neko iznese da je neko drugi moralno nepodoban, ne može se oduzeti narodnim poslanicima pravo da isto tako i o njegovoj nepodobnosti prokomentarišu. Ti mediji su puno gori a nema nekih drugih, na svu žalost, tako je kako je. Ti mediji su mnogo više istine (pošto su vaši, valjda pišu istinu) pisali o gospodinu Đinđiću, nego o gospodinu Obradoviću, pa bi onda verovatno bilo poštenije da je gospodin Đinđić podneo ostavku, zajedno sa Vladom, pa makar mu vi ponovo dali mandat da napravi novu, nego što se ovako radi. Jer, vi to možete izglasati, mada se ispostavilo da je pitanje da li možete izglasati. Nije realno bilo pre nekoliko dana, glasalo se o poverenju i nepoverenju jednom ministru. Da sam na njegovom mestu ne bih sedeo u sali. 88 ili 89 poslanika, 87, nije bitno uopšte koliko, mnogo je manje od 126, a čak i u skupštinama opština se izvršni odbor razrešava i postavlja sa natpolovičnom većinom ukupnog broja prisutnih. Vi ćete imati muku danas ovde ili sutra, zavisi koliko će sve ovo da traje, da li ćete uopšte izglasati ovo što je naložio vaš premijer. Želim vam sreću, pa ćemo se videti na glasanju.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega narodni poslanik Kirćanski Olgica.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas kada se Srbija nalazi na raskršću svog postojanja, izgleda da se pod DOS-ovskom vlašću Srbija svodi na beogradski pašaluk. Kada Vlada Republike Srbije izbegava da razgovara o problemu Kosova i Metohije, kada izbegava da razgovara o problemu Vojvodine, kada izbegava da razgovara o problemu Raške oblasti, onda pribegava da raspravlja o nekakvim stranačkim minornim problemima. Kada ovaj skup treba da raspravlja o: trenutno najvećem problemu, o sudbini poljoprivrede,radu ministra Veselinova, ceni pšenice, mleka, voća i povrća i najskupljoj setvi u poslednjih 30 godina, uvozu veštačkog đubriva i zatvaranju domaćih fabrika za proizvodnju veštačkog đubriva - mi se bavimo problemom jedne stranke čiji su problemi verovatno svakodnevni, i rad opštinskih odbora te stranke. Ovde se vidi da su dirnuti pojedini vladini funkcioneri iz sadašnje vlasti, koji su za 10 godina bivšeg režima stvorili veliki kapital. Verovatno su se uplašili Komisije za borbu protiv kriminalai dokazivanja stečenog prljavog kapitala. Pitao bih predsednika Vlade, pošto znam da nije nigde radio nije bio seljak, nije bio radnik, nije bio ni industrijski intelektualac, a ni univerzitetski profesor, samo je bio predsednik stranke, a poseduje toliki kapital. Na početku svoje DOS-ovske kampanje izjavljivao je sadašnji predsednik Vlade Zoran Đinđić da će svaki funkcioner nove vlade prijaviti svoju pokretnu i nepokretnu imovinu. Međutim, od toga nema ništa. Sada su se uplašili da će im Komisija, koju su sami formirali, naći velike zloupotrebe u stvaranju kapitala. Dame i gospodo, umesto da raspravljamo o unapređenju populacione politike u Srbiji i na koji način treba stimulisati mlade da stvaraju porodice,da povećaju natalitet,i da im nalazimo posao, mi se, u stvari, bavimo nekim banalnim stranačkim svakodnevnim problemima. Ako postoji nemoralnost to je upravo kod vas, ovde ga nema, a to je predsednik Privredne komore Radoslav Veselinović, inače vlasnik firme "Galeb", on ima dve žene. Član je Demohrišćanske stranke i kao takav, nemoralan, i ne bi mogao obavljati funkciju na kojoj se danas nalazi. Dame i gospodo, danas Srbijom vlada glad, beda i siromaštvo. Kada se radnicima preti da će ostati bez posla, kada, po rečima ministra Vlahovića, treba izvršiti prekvalifikaciju radnika, kada moler treba da bude šnajder, to su problemi današnjice od kojih Vlada hoće da pobegne. Nijedan privredni kapacitet posle petooktobarske revolucije ne radi, radnici ostaju bez posla, a mi danas raspravljamo o seksualnoj aferi. Verovatno hoćete da imitirate Zapad i Amerikance u svemu, pa ste hteli i u aferama sličnim kao onoj koja je mesecima potresala Klintona i Ameriku. Dame i gospodo, problem je ovih dana blokada saobraćajnica, od strane seljaka nezadovoljnih otkupnom cenom pšenice. Da li znate čime će da se požanje pšenica, kombajna nema i ono što ima staro je i dotrajalo i radi na granici raspada. Rezervnih delova nema, a u Fabrici kombajna "Zmaj" radnici su na plaćenom odsustvu. Mnogo će pšenice ove godine propasti jer su predsednik Vlade Zoran Đinđić i ministar poljoprivrede Dragan Veselinov nezainteresovani da pomognu selu i seljacima. Ministar poljoprivrede se uopšte ne oglašava o svim ovim problemima. Dame i gospodo, ovih dana se želi izvršiti neka revolucija u školstvu. Da bi se danas upisalo dete na fakultet i da studira, potrebno je izdvojiti celo bogatstvo. To je delo ministra Gaše Kneževića. Ovde se želi da deca radnika i seljaka ne vide fakultetske prostorije, a kamoli da završe studije, zbog nemogućnosti finansiranja. Želi se da deca imućnih i sumnjivo bogatih ljudi postanu vlasnici i stanarifakulteta, dolazi vreme - imaš pare, imaš diplomu. Zoran Đinđić, od kada je postao premijer, sedam puta je boravio u Nemačkoj, a ministar za finansije, Božidar Đelić, dolazi avionom na posao iz Pariza, to Vlada i srpski narod sve plaća. Premijer se oglušio o sve pozive štrajkača lozničke "Viskoze" (a ona je samo 100 kilometara od Beograda) da sasluša zahteve radnika i rukovodstva koje podržavaju čak i predstavnici lokalne DOS-ovske vlasti. Na primedbu zašto ne posećuje fabrike nego ide po inostranstvu, gospodin Đinđićizjavljuje - od vas nemam šta da dobijem, a od njih imam. Više od 6.000 radnika je na prinudnom odmoru, proizvodnje nema, plate nema, radnici nemaju šta da jedu, ovde vlada glad i beda.Loznica je bila grad koja je prva primila izbeglice iz Bosne i Hercegovine i Republike Srpske Krajine, prva je pružila hranu i smeštaj izbeglim licima, a sada je sama bosa i gladna. Najkrupniji skandal vezan je za Beočinsku fabriku cementa i njenu prodaju u kojoj su umešani Zoran Đinđić i Aleksandar Vlahović. Takođe, dame i gospodo, najveći skandal zauzima u Mačvanskom regionu, Fabrika "Metaloplastika" iz Šapca, vezana za predsednika Privredne komore Radoslava Veselinovića i otpuštanje radnika, a to sve pod pokroviteljstvom Vladana Batića, Dušana Mihajlovića i Zorana Đinđića. Otvaranjem fabrike cigareta predsednik Vlade, Zoran Đinđić, i ministar Aleksandar Vlahović u Kragujevcu u "Crvenoj Zastavi", hteli su da zaokruže svoj mafijaški proces. To se zovu skandali i prevara birača od strane DOS-ovske vlasti. Na kraju, gospodinu Ljubivoju Slavkoviću imam da kažem, rekoste da ste se borili po Srbiji pod plaštom demokratije. Ne znam da li ste shvatili da li se ovo danas zove DOS-ovska demokratija. Dame i gospodo, ispade da je Vlada i Skupština Zoran Đinđić, da on postavlja i smenjuje ministre i potpredsednike Vlade. Što je mnogo, mnogo je od jednog duvanskog mafijaša.
Reč ima narodni poslanik Olgica Kirćanski, a posle nje narodni poslanik Rodoljub Šabić.
Članovi Vlade, gospod poslanici, hoću da vas podsetim da smo se udaljili od teme i da centralno pitanje koje je danas na dnevnom redu nije uopšte naivno, niti bezazleno. Mi danas treba da donesemo odluku koja ima dimenzije daleko šire i sa daleko većim posledicama. Pitanje je ovde da li ćemo se založiti za zaštitu elementarnih ljudskih prava, koja ovde pokušavaju da se izvrgne ruglu i da se posprdno nazovu i simpatičnim udvaranjem, švaleracijom ili već kako hoćete, a ovde se radi o grubom narušavanju elementarnih ljudskih prava, zlostavljanju i zloupotrebi službenog položaja. S jedne strane ste skloni da sve ove tvrdnje osporite i da tražite dokaze. Ovo nije sud. Dokazi su dostavljeni sudu i javni tužilac je po službenoj dužnosti pokrenuo istražni postupak. Ovde stoji veliki broj ljudi koji brani zaštitu ljudskih prava i između ostalogmoram da vas podsetim da se ovde radi o 15 od 22 člana predsedništva, 8 od 9 republičkih poslanika, dva od tri savezna poslanika iz Socijaldemokratije, u čijem izboru je gospodin Obradović i sam učestvovao i birao svoje najbliže saradnike. Oni su svi tražili da se on povuče sa svih funkcija u stranci i u Vladi zbog toga što su, na osnovu onoga sa čim su bili suočeni, čvrsto uvereni da je on zloupotrebio službeni položaj i narušio elementarna ljudska prava. Tačno je da u našem zakonu kategorija seksualnog uznemiravanja ne postoji, ali javni tužilac je elemente za pokretanje istrage našao u drugim predviđenim, odnosno postojećim oblicima krivičnog zakonodavstva. Dakle, to bi bila zloupotreba službenog položaja, zlostavljanje i to bi bilo to što bih na ovom mestu vama, ako mislite da treba da iznosimo neke detalje, oni će biti na sudu izneti i ovo nije mesto na kome se sudi. Mi ovde donosimo danas odluku o tome da li ćemo, sa jedne strane, izvrgnuti ruglu nešto što se zove zaštita ljudskih prava, zaštita najvećih vrednosti u našem društvu ili ćemo podleći jednoj paranoičnoj atmosferi da je sve stvar jedne zavere, sve stvar podmetanja, nameštanja. Možda smo dugo živeli u vremenu u kome se sve na taj način opravdavalo i objašnjavalo. Moram da kažem da, sa druge strane, tražim da se demistifikuju nalazi te komisije, iako ovo nije pravi trenutak i vreme, da se tačno kaže ko, kada, gde i zašto stoji iza jedne zavere. Mislim da će vreme za tako nešto onda proći.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Šabić, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Meho Omerović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o razrešenju dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Srbije. Reč je o čoveku čiji sam do juče bio jedan od najbližih saradnika, reč je o čoveku koji je doskora bio lider stranke kojoj i sam pripada. Njegove uspehe i neuspehe doskora sam doživljavao kao svoje, a najiskreniji sam kada kažem da sam u granicama svoje objektivne mogućnosti činio sve što sam mogao da ti uspesi budu što je moguće veći, a neuspesi manji. Danas sam, to nije tajna, sa njim u političkom sukobu. Kontrast te dve činjenice, kao i to da mene i moje kolege iz predsedništva ljudi Vuka Obradovića javno tituliraju kao izdajnike, gamad, lešinare, gnjide i slično, ukazuje na rizik da i moje današnje izlaganje bude preterano oštro. Svestan sam te opasnosti, svestan sam da čuvam dostojanstvo ovog doma i pokušaću da činjenice i dileme koje smatram relevantnim iznesam na objektivan način, zaista rešen da ničim bespotrebno ne uvredim ili povredim Vuka Obradovića. Moja prva spoznaja da je Vuk Obradović sam sebe diskvalifikovao zasniva se na informacijama koje sam dobio iz razgovora sa četiri žene iz njegovog neposrednog okruženja. Radi se o četiri žene različitih fizičkih i intelektualnih kvaliteta, različitog socijalnog i materijalnog statusa. Povezuje ih samo činjenica da su bile u vršenju svojih poslova u neposrednom kontaktu sa Vukom Obradovićem. Sve četiri su na nedvosmislen način potvrdile da se on prema njima u različitim situacijama poneo na skandalozan i nedopustiv način i sve su potvrdile spremnost da o tim ružnim iskustvima govore i Vuku Obradoviću u lice i na sudu.Posle svega čuo sam da postoji još jedan broj žena koje su sa Vukom Obradovićem imale ili navodno imale neprijatna iskustva. S njima nisam razgovarao, a to je za moj stav i nepotrebno, jernemam nikakvih dilema da su one prve četiri govorile istinu. Govorim, dame i gospodo, o svom ubeđenju. Ne želim da vam govorim o ružnim, brutalnim ili lascivnim detaljima priča koje sam čuo. Rekao sam svoj stav i svoje mišljenje o toj stvari i u četiri oka Vuku Obradoviću, javno napisao i potpisao i odazvao sam se na prvi poziv suda po privatnoj tužbi za klevetu. Nisam se pozvao na imunitet, to nije učinio niko od mojih kolega, iako znate da bi ova skupština to lako dala za privatne krivične tužbe. Nisam se pozvao, jer mislim da bi to bilo nečisto. Govorio sam o onome što sam ubeđen da je istina i ubeđen sam da ćemo na sudu dokazati da nikoga nismo klevetali. Dakle, nisam imao dileme o situaciji o kojoj sam govorio, nisam imao nikakve dileme, ali čak i da sam ih imao, Vuk Obradović bi ih u svojim kasnijim reakcijama razvejao. Neću da govorim da sam primetio da naročito kolege iz opozicije smatraju da je suvišno govoriti o interpartijskim stvarima, neću da govorim o zbivanjima u stranci koja su usledila nakon otvaranja ovog problema. Spomenuću samo dve stvari koje su provocirali drugi u kontekstu problema vezanih za legitimitet mandata nekih poslanika. Dakle, govoriću o sednici Glavnog odbora, koja je bila onakva kakva je bila. Bila je to sednica na kojoj je prisustvovalo više desetina ljudi koji nisu ni članovi Glavnog odbora, niti članovi stranke. To je bila sednica na kojoj je, bez obzira na tuokolnost, odbijeno da se prozivkom utvrdi ko je od članova Glavnog odbora tu. Ti ljudi su frnetično skandirali svom vođi, a mene i moje kolege vređali na najbrutalniji način. Takav glavni odbor doneo je odluku o isključenju iz stranke mene i mojih kolega. Želim da kažem, da bi to bilo sasvim jasno, da je taj glavni odbor bio potpuno legalan, dakle da je izvršena prozivka, da je konstatovano da su svi članovi Glavnog odbora prisutni i da nema nikog ko je van sastava Glavnog odbora, ta odluka bi opet bila u suprotnosti sa statutom Socijaldemokratije. Po našem statutu iz stranke isključuje ili opštinski odbor ili izuzetna procena. Dakle, bez obzira na raspravu da li su mandati DOS-ovi ili Socijaldemokratije, da sam na legalan način isključen iz moje stranke, sama rasprava ne bi me zanimala i kao pošten čovek bio bih dužan da taj mandat vratim, svejedno da li DOS pretenduje na taj mandat ili ne. Druga stvar, gospodo, čak iako u stranci postoje dve sukobljene struje, postoji valjda u svim strankama jedan takav organ koji tumači pravnu valjanost. Takva komisija je odluku predsedništva stranke oglasila kao nešto što je u skladu sa statutom. Treba li da kažem da su predsednik i većina članova komisije isključeni iz stranke? To je to gospodo što bi razvejalo sve moje dileme, čak i da sam ih imao i tu prekidam svaki razgovor o onome što bi se ticalo unutrašnjeg partijskog života u Socijaldemokratiji. Želim samo da kažem da se ne može u organizovanom društvu bilo šta što se dešava u stranci, a naročito u stranci koja participira u vlasti, tretirati isključivo kao unutarpartijska stvar. Ako ni zbog čega drugog, onda zbog toga što neko ko više puta pogazi statut sopstvene stranke, ko ne poštuje ni volju svoje sopstvene komisije, koju je birao kongres, kao i njega, taj neko jednostavno ne pruža garancije. Dakle, nije logično očekivati da će onaj ko ne poštuje akt koji je sam donosio poštovati Ustav, zakone i propise ove zemlje. To je ono što se od državnog funkcionera očekuje. Kad već spominjem zakon i zakonitost, nemoguće je da ne pomenem još neke stvari. Dakle, na konferencijama za štampu izvesni gospodin Spasić, koji govori u ime Vuka Obradovića, maše nekakvim izveštajem u kome iznosi neke, ja ću reći zastrašujuće, dezinformacije. Spomenuću samo dve. Dakle, poredostalog, ima realnih šansi, barem po stavu gospodina Spasića, da smo moje kolege i ja primili nekih basnoslovnih četiri miliona maraka da bi srušili Vuka Obradovića. Gospodo, sad vam moram reći da je to krajnje ozbiljna stvar. Kad se takva stvar iznese u javnost, kad postoji nečija tvrdnja da narodni poslanici primaju basnoslovne iznose, još iz inostranstva, zato da bi oborili jednog potpredsednika Vlade, onda je to stvar kojom moraju da se pozabave nadležni organi. Dakle, upravo zato što se tiče mene,insistiram da tim moraju da se pozabave i MUP i Državna bezbednost i tužilaštvo. Takva stvar jednostavno mora da se okonča krivičnom odgovornošću. Ili neko odgovara za primanje mita i zloupotrebu službenog položaja, ili neko odgovara za klevetu i širenje lažnih vesti. Druga teza koja u tom izveštaju takođe stoji, to je teza da smo na Vuka Obradovića krenuli zbog toga da bi, u krajnjoj liniji, srušili generala Nebojšu Pavkoviću i grupu generala okupljenih oko njega, i ako to uspemo, onda ćemo marginalizovati predsednika SRJ Vojislava Koštunicu. Dakle, na tu stvar gledam bitno drugačije. Vojislav Koštunica je predsednik SRJ, zahvaljujući glasovima miliona građana ove zemlje. Mislim da je prošlo vreme kad je grupa generala, okupljena oko bilo koga, odlučivala ko će biti na čelu Republike. Verujem da, bar u tom pogledu, svi ovde prisutni možemo da se složimo. Konačno, moram da kažem da ne želim ni vas ni sebe da potcenjujem daljim komentarima takvih navodnih zavera. Na neke stvari, naravno, morao sam se osvrnuti. Rekao sam, mora rezultirati bilo čijom krivičnom odgovornošću tvrdnja da je neko primio četiri miliona maraka da bi rušio potpredsednika Vlade Srbije. Ali, kada već govorim o krivičnim delima, onda moram reći da je krivično delo i pretnja, i to ne samo klanjem, nego i svaka druga ozbiljna pretnja bilo kom čoveku ili članu njegove porodice. Krivično delo je sigurno i pokušaj piratskog upada na nečiji veb sajt i pretnja provajderu, ma kog veb sajta. Krivično delo je i to kad uredniku ma kog radija ili televizije, nezavisno od toga koga on bira za gosta svoje emisije, stavljate u .... smrt člana porodice. Krivično delo je i svaki fizički napad na bilo koga, pa i na političkog neistomišljenika. Kamenovanje je, naravno, krajnje ozbiljan oblik takvog dela. Krivično delo je sigurno i otmica bilo koga, pa i novinara ili novinarke. Pri tome, sve jedno zašto se ta otmica vrši. Ne bi bila olakšavajuća okolnost čak i da je ta novinarka neovlašćeno snimila svoj dugi noćni razgovor sa Vukom Obradovićem, iako se ispostavilo da nije. Ali, ovde se jednostavno moramo upitati - šta bi to bilo na toj kaseti da je zaista snimljena? Šta je toliko važno da opravdava noćni .... u kolima i protivzakonita presretanja i pretresanja. Krivično delo je sigurno i obijanje ladica, ma čijeg pisaćeg stola, bez njegovog znanja i prisutnosti. Kada se to čini bez učešća nadležnih organa unutrašnjih poslova, a javnost obaveštava o pribavljanju navodno ozbiljnih dokaza, to je novo krivično delo. A, kada su rezultati takvog pretresa navodni dokazi o prisluškivanju, pripremanju atentata u kome Obradović i najbliži saradnici treba da umru u najužasnijim mukama, ili čak o bavljenju crnom magijom i vračanjem, tu staje pamet i svaki komentar je suvišan. Dame i gospodo, sva ova krivična dela o kojima sam govorio, zaista su se i dogodila u Beogradu, Kruševcu, Požarevcu i Prokuplju. Za to postoje dokazi kod nadležnih organa. Naravno, ne tvrdim da je ova dela počinio Vuk Obradović sam. Ali, on je za ta dela znao i dopustio ih je. Takvo postupanje je nespojivo sa nosiocem visoke državne funkcije. Dame i gospodo, samo ova činjenica, čak i kada bismo mogli i smeli da zaboravimo sve drugo, bila bi dovoljna da odredi sudbinu predloga za razrešenje nosioca bilo koje državne funkcije, a kamoli potpredsednika Vlade Srbije.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović. Sledeća prijavljena za diskusiju je narodna poslanica Nataša Milojević.
Poštovano predsedništvo, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, već čitav dan raspravljamo o nečemu sa čime se do sada parlament, niti novija politička istorija Srbije, nisu susretali. Raspravljamo o nedozvoljenom i nedoličnom ponašanju i postupcima potpredsednika Vlade Republike Srbije, prema saradnicama u kabinetu istog potpredsednika. Na jutrošnjoj sednici, posle izlaganja premijera Vlade, gospodina Đinđića i izlaska za ovu govornicu gospodina Vuka Obradovića, očekivao sam da će Vuk Obradović (pogotovo posle reči da su jako važne tačke koje su na dnevnom redu današnje sednice, a tiču se Zakona o ekstra profitu i ekstra dobiti i Zakona o privatizaciji) pomoći svim narodnim poslanicima i celokupnoj javnosti Srbije da se ovaj problem što pre razreši i da će, ako je i malo časti i morala ostalo u njemu, podneti ostavku za ovom govornicom. Međutim, prevario sam se. Vuk Obradović nas je ponovo, po ko zna koji put, obmanuo. Podsetiću vas, on je predložio jutros da se odmah pristupi glasanju, dakle, bez vođenja rasprave o njegovom razrešenju. Tako je, po ko zna koji put, pokazao da mu nije stalo do javnosti, a posebno ne do istine koja je danas sa ove govornice više puta izricana. Ponašanje Vuka Obradovića, kao što je svima poznato, uzdrmalo je i političku i širu javnost Srbije. Međutim, Srbija se preko ovog slučaja suočila sa nečim o čemu je većina mojih prethodnika govorila, a to je fenomen političke odgovornosti. Spor oko seksualnog uznemiravanja i zlostavljanja saradnica u Vladi Republike Srbije, od strane Vuka Obradovića, preobrazio se u jedan spor oko temeljnih društvenih principa. Naime, na jednoj strani se našao koncept autoritarne i neodgovorne vlasti sa nedodirljivim i bezgrešnim vođom, a sa druge strane, zalaganje za demokratske promene, u kome ćemo svi ustanoviti jedan mehanizam, mehanizam po kome će se utvrđivati svačija lična odgovornost, bez obzira na kojoj se funkciji i položaju u ovom društvu nalazio. Prvi koncept, kao što vam je svima poznato, sam po sebi podrazumeva da je manje-više sve dozvoljeno. Dakle, to je bitka za očuvanje gole egzistencije. Dakle, to je bitka biti ili ne biti. To je ono shvatanje po kome gubitak političke funkcije ili položaja u društvu znači i doživljava se kao kraj života. Naravno, onda su i sva sredstva dozvoljena. Vuk Obradović je, na žalost, najdoslednije sledio ovakav koncept. On je do juče svojim najbližim saradnicima lično ili putem telohranitelja, koje je na brzinu skupio i platio, pretio proterivanjem iz Srbije, pretio, kako on to voli da kaže - uništenjem svake vrste: materijalnim, finansijskim i moralnim. To je demokratija, drage moje kolege poslanici, po modelu Vuka Obradovića. Znate, to je demokratija koja je preslikana iz jednog čuvenog dnevnog beogradskog lista iz rubrike koja se zvala "Odjeci i reagovanja", kada je većina građana ove zemlje bila u prilici da veliča uspehe svog voljenog vođe, a svakog onog ko drugačije misli ili ko posumnja u iskrenost, namere i dobronamernost vođe, razapinjala na raznorazne načine. Kako su to obožavaoci lika i dela Vuka Obradovića štitili svog bezgrešnog, obožavanog i nedodirljivog, svemoćnog vođu? Naše kolege, narodni poslanici iz koalicije DOS, vrlo dobro se sećaju sa kakvim smo arsenalima uvreda, psovki bili suočeni u nekim prethodnim vremenima i kako su nas sve nazivali predstavnici bivšeg režima. Ne bih govorio o izrazima koji su spominjani na toj sednici glavnog odbora i koji su upućivani svim mojim kolegama koji su se usudili da traže razrešenje, odnosno ostavku Vuka Obradovića. Te uvredljive reči, ti izrazi o plaćenicima, poturicama, špijunima, izdajnicima i pučistima upućivani su muškim članovima predsedništva. Mojim dragim koleginicama iz predsedništva se dobacivalo - kurve i prostitutke. Čak se akcentirao i nekakav njihov seksualni odnos sa nekim od lidera DOS-a. Kako se kult nedodirljivog i nepogrešivog vođe ukorenio na ovim prostorima, drage moje kolege, podsetiću vas sa dva najkarakterističnija iskaza obožavaoca i sledbenika Vuka Obradovića, na već pomenutoj sednici Glavnog odbora Socijaldemokratije. Prvi citat: "Imam četiri kćerke. Kada bi mi sve četiri rekle da ih je Vuk Obradović napastvovao, ja bih verovao njemu, a ne njima." Drugi citat: "Ja bih dao sve na svetu kada bih bio u prilici da sedim u blizini Vuka Obradovića, pa neka me drpa i vata koliko god želi". Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, neki bi njegovom božanstvu Vuku Obradoviću prinosili žrtve. Da mi svi, uvažene moje kolege, ne bi postali žrtve jednog neodgovornog ponašanja pojedinca, moramo učiniti sve da u našoj praksi, u našem društvu profunkcioniše koncept koji sam na početku pomenuo, a to je koncept utvrđivanja lične odgovornosti svakog pojedinca, na ma kojoj se on funkciji nalazio. U romanu "Tvrđava" Meša Selimović na jednom mestu govoreći o ljudskim slabostima, govori i o porocima kao što su kocka, žene i vlast, i kaže da je ova poslednja najopasnija i najgora po narod. Vuk Obradović je u sebi uspeo da objedini sva tri ova poroka. Kocku, jer se kockao sa poverenjem građana i naroda koje mu je ukazano na proteklim izborima, kao jednom od lidera DOS-a. Žene, u najgorem mogućem smislu, jer ih je doživljavao kao objekte i kao stvari, samo zato što im je bio pretpostavljeni i što je mislio da sa njima može da radi šta mu je volja i šta mu padne na pamet. Vlast je treći porok kojim se Vuk Obradovićposlužio da prikrije ova prva dva. Vlast je po njemu, a to je sasvim normalno, dozvoljavala i omogućavala da se tako ponaša bez posledica, po njega samoga. Kabinet u Vladi Republike Srbijeje izgleda služio Vuku Obradoviću kao neka vrsta eksperimentisanja, dokazivanja moći čoveka na njegovom položaju. Čuli smo u prepodnevnoj raspravi, posle dvanaest časova kako se ovde radi o nekakvoj ljubavnoj aferi, kako se radi o udvaranju, bezazlenom seksualnom skandalu ili o nekoj seksi aferi. Čuli smo takođe jednog govornika koji je spominjao način povećanja nataliteta kroz prisilu. Ne radi se ovde, dame i gospodo, o tome da li je Vuk Obradović jednom rukom vozio auto, a drugom radio nešto, kao što je rekao jedan prethodnik u prepodnevnoj raspravi. Vuk Obradović je dame i gospodo poslanici, u prisustvu vozača koji je vozio, fizički malteretirao i napastvovao svoju najbližu saradnicu i pritom joj cepao čarape. Iz njegovog kabineta je, a to potvrđuje član obezbeđenja, istrčavala, sa pocepanom odećom jedna od njegovih najbližih saradnica. Dakle, Vuk Obradović je fizički maltretirao i zlostavljao najbliže saradnice, i to u zgradi Vlade Republike Srbije. DOS je svojevremeno proklamovao: niko nikada u Srbiji ne može, niti će biti iznad zakona, niti izvan zakona. Nadam se da ćemo, glasajući za razrešenje Vuka Obradovića sa mesta potpredsednika Vlade, građanima Srbije dokazati i pokazati da niko nije nedodirljiv. Na sve ove činjenice, kakav je odgovor Vuka Obradovića i njegovih, danas prisutnih u velikom broju, branjenika i štićenika? Taj odgovor je sadržan u tome, da smo mi, najbliži saradnici, nas 15 optuženi da smo od nekoga negde primili nekakve pare, da je ta zavera spremana mesecima, samo zato da bi se zataškale nekakve stvari ili "uspesi" do kojih je došao Vuk Obradović, vodeći već famoznu Komisiju za zloupotrebe i finansijske mahinacije. Pozivam Vuka Obradovića, neka izađe za ovu govornicu, Vuče Obradoviću evo ti jedinstvene prilike da pred celokupnom srpskom javnošću u direktnom televizijskom prenosu kažeš, ko je koga i koliko platio za navodnu zaveru protiv tebe. Dužan si to valjda i pred svojim pristalicama. Ovde su neki govorili čak i o tome, da je Vuku Obradoviću zaprećeno iz Vlade, da ne kaže navodnu istinu o zloupotrebama do koje je došao u Komisiji, na čijem je čelu donedavno bio. Pozivam te ponovo, Vuče Obradoviću, izađi za ovu govornicu i kaži, da li ti je neko iz Vlade Republike Srbije pretio, i ko. Ako nije, ponovo izađi i kaži da ti nije prećeno. Ako ti je neko iz Vlade Republike Srbije pretio, predložiću poslanicima parlamenta Srbije i njegovo razrešenje. Ponašanje i izjave Vuka Obradovića u vezi rada vladine komisije, čiji je bio predsednik do pre nekoliko dana, govore da jeon i Komisiju i rezultate celog rada video pre svega u funkciji ličnih interesa. Štaviše, njegova upotreba i zloupotreba Komisije u poslednjih mesec dana pokazuje da je borba protiv korupcije i kriminala bila potpuno van njegovog interesovanja. Umesto toga, on je Komisiju stavio u funkciju podmetanja i iznošenja raznih insinuacija o pojedinim licima. (Predsedavajuća: Vreme.) Radi se o najnižem obliku spletkarenja. Lični moral koji je pokazao prethodnih 30 dana, diskredituje Vuka Obradovića za vršenje bilo kakve javne funkcije. Sada je jasno da je on borbu protiv korupcije i kriminala shvatio pre svega kao svoje interese i interese svoga brata Pavića Obradovića. Nikada nedostojniji čovek nije imao plemenitiji posao, dame i gospodo narodni poslanici. Komisija je otpočela težak posao na ostvarivanju pravde, pa je ovo uklanjanje grešaka u vezi predsednika garancija i nama i građanima Srbije, dame i gospodo poslanici, da će ova komisija postići cilj zbog koga je i formirana. Njegove insinuacije u vezi opstrukcije rada Komisije, svedoče i o beskrupuloznosti i spremnosti da se za neodgovornost i nezainteresovanost optuže drugi. Objašnjenje je jednostavno: nije imao vremena da se meša u svoj posao, baveći se interesima Vuka i Pavića Obradovića i polusveta koji ga okružuje. Oslobođeni ove more, i Komisija i Vlada mogu da odahnu. Čovek od reči, kako je Vuk Obradović često voleo sam sebe da oslovljava, prešao je na dela, i to kakva, dame i gospodo. Nečasna dela. Uradio je nešto što je protivno svim normama ponašanja moralnog čoveka, a kamoli visokog državnog funkcionera. Osim što predstavlja sramotu za svoju porodicu, on je sramota i za novu vlast Srbije. Mi tu ljagu sa našeg obraza moramo skinuti, a Vuku Obradoviću, ponavljam, zbog onoga što je činio prema svojim saradnicama u Vladi Republike Srbije, nikada ne treba poveriti ni jednu javnu funkciju. Zahvaljujem se i izvinjavam se što sam prekoračio vreme. [[aplauz]]
Pravo na repliku, gospodin Slavković.
Gospodine Omeroviću, dobacivanje je neumesno od strane predsedništva na sednici glavnog odbora, kojom sam predsedavao. Između ostalog, rekao je da je dobacivano i "poturice". Pred Bogom i pred vama izjavljujem, gledam vam svima u oči a njemu posebno, da niko od strane predsedništva nije dobacio ništa. Ono što sam ja doživeo na toj sednici predsedništva je bilo sledeće: kada je gospodin Omerović izlazio sa sednice glavnog odbora, rekao mi je - nemoj da me psuješ. Reč nisam pre toga izgovorio. Liči li to, gospodine Meho, na istu provokaciju koju si gospodinu Šešelju uradio, a zbog čega je on isključen? Još jednom tebi lično da kažem, tri godine si bio siva eminencija u stranci, tri godine si radio šta si hteo, tri godine ti niko od socijaldemokrata u Srbiji nije verovao. Vuk Obradović je kriv što sediš tu i treba još gore stvari da mu kažeš. Najviše o čoveku priča ono što sam kaže. Cela Srbija je danas prepoznala ko si, gospodine Meho. Žao mi je što je kandidat iz Kragujevca propao, zahvaljujući Vuku Obradoviću, i nije danas u Skupštini, a ti si ovde poslanik.
Reč ima narodni poslanik Nataša Milojević, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani članovi Vlade i uvažene drage kolege i koleginice narodni poslanici, zaista mučna, duga, teška, ali potrebna rasprava. Hoću da ponovim nešto što je već rečeno i i da probam da kažem nešto što nije rečeno, odnosno da insistiram na tome. Već pet nedelja činjenica je da čovek koji je bio na čelu Socijaldemokratije, i koji će nadam se još kratko vreme biti potpredsednik Vlade Republike Srbije, svojim ponašanjem je dopustio da nešto što je na nivou skandala, prerasta u aferu kojom se javnost i to ne samo javnost, Srbije, bavi. Prošli smo težak put za tih pet nedelja i odgovarali na pitanja - o čemu se zapravo radi. Prepoznala sam u brojnim vicevima koji su se povodom ovog slučaja pojavili u javnosti, u smejanju na te viceve, težnju, potrebu da se da sebi oduška, da se ventil pusti i da ljudi praktično na taj način urade dve stvari. Prva je da na taj način komentarišu događaj, a druga je da se sa njim suoče i da se ne suoče sa stvarnim razlozima. Činjenica da o ovome, o seksualnoj zloupotrebi, seksualnom uznemiravanju saradnica, razgovaramo u srpskom parlamentu, govori da smo već učinili jedan fantastičan korak na početku DžDžI veka, korak ka istinskom društvu, ravnopravnosti i demokratiji. Prošli smo tokom pet nedelja jedan, dozvolićete mi, skoro duhovit put, dobro prikazan u Balkanskom špijunu. Prepoznala sam sjajne sledbenike Čvorovića, sećate se divnog teksta Duška Kovačevića, one neverovatne priče i izveštaje kroz toki-voki da je orao pao: "Soko zove Orla - Orao je pao". Ovde je reč, na žalost, o formatu jednog cverglana iliti kikireza, već ko šta razume. Da li mogu da budem u pravu, da li ću biti u pravu ako kažem da teorija zavere, kojom se bave estradni obaveštajci i JUL-ovski šefovi bezbednosti, oličeni u Marku Nicoviću, koga je gospodin Obradović uzeo za legitimnog advokata, da li mogu da kažem da to nije ništa drugo nego nastavljanje one strašne, poznate, skoro endemske balkanske paranoje. Nema zavere, nema zavere. U pitanju je nešto što je elementarno ljudsko pravo. U pitanju je moral. U pitanju je, nažalost, politička odgovornost. Odluke koje ćemo mi danas donositi su političke odluke, ali sa fantastičnim, velikim, odgovornim ili, kako god hoćete da to nazovemo, odrazom na ono što se zove društvo. Da prevedem, ako nisam jasna, mi ćemo doneti političku odluku zato što smo odgovorni za društvo. Da li vam je ikada palo na pamet da pitate, naročito vi koji ste sada najglasniji, ne koje su činjenice i šta se zapravo dogodilo, time se bavi sud. Mi se ovde ne bavimo suđenjem, ne bavimo se otkrivanjem i utvrđivanjem činjenica, nećemo se baviti čak ni navođenjem istih, jer hoćemo i dalje, ja pre svega, a i moje kolege, da poštedimo naše prijateljice, te dame, iznošenja njihovih imena u javnost i podsećanje činjenicama na sve ono što su prošle. Moći ćete da se pozabavite činjenicama nakon sudskog procesa i moći ćete da uvid u te činjenice imate verovatno onako kako budete želeli. Ono za šta vas zapravo prozivam i pozivam jeste zapravo ono za šta nas sve ovo vreme, svih ovih pet nedelja, proziva srpska javnost. Čula sam nekoliko puta danas da se govornici pozivaju na narod, na građane Srbije, govoreći i predstavljajući sebe kao govornike u ime tog naroda. Takođe govorim i ja u ime građana Srbije i građanki. Imam taj mandat. Više puta sam dobila taj mandat tokom proteklih pet nedelja, a oni kažu - u krivičnom zakonodavstvu ne postoji adekvatno tretiran ovaj problem, ili ova vrsta krivice, ili ova vrsta prekršaja. Kažem - tačno i učinićemo sve da utičemo na promene krivičnog zakonodavstva. A, šta je seksualno uznemiravanje? Šta je zloupotreba? Šta je zlostavljanje? Kaže se u savremenim, demokratskim društvima i onima koji putem reformi ili kroz tranziciju ida ka takvom društvu, da je seksualno uznemiravanje čak i verbalno. Sa tim se potpuno slažem. Seksualno zlostavljanje je nešto sa čime ne bih volela da vidim da je suočen niko moj, niko vaš, bilo da je u pitanju žena, kćerka, sestra, majka, ali i sin. Da li ste nekada razmišljali o tome da su raznim vrstama uznemiravanja izložena i vaša muška deca. Zašto se ponašate, neki od vas, samo u skladu sa onim stavom da je Srbija mačo zemlja. Jeste mačo zemlja. Ali,nemam ništa protiv toga što Srbija možda sebe doživljava kao zemlju muškaraca. Moram da podsetim, moram da naglasim da legitimnu i statistički priznatu većinu u Srbiji čine žene, ali to ne znači da mi imamo pravo, kao 52% stanovništva da vršimo teror nad vama. Ne. Znači da imamo pravo, ali i obavezu u nekoliko stvari. Prvo, da štitimo osnovna ljudska prava. Drugo, da se ozbiljno bavimo zaštitom prava žena. Treće, da svaki put sa stanovišta ravnopravnosti, dakle, gospodo, priznajemo vam ravnopravnost, nastupamo i tražimo da se tema zloupotrebe, zlostavljanja raspravlja ovde kao legitimna i podjednako važna tema, kao i tema o, idemo redom, zemljoradnicima, i tema o radnicima, i tema o duvanu, kao i sve one teme koje ste apostrofirali kao državničke i državno važne teme. Uopšte ne razumem kako je moguće da tema - prava žene, bude tema trećeg, petog ili dvanaestog razreda. Mogu to da razumem, ako mi kažete da se za sve vas, i za građane Srbije, podrazumeva da osoba koja je zloupotrebljavala svoj položaj i ponašala se kao na pašaluku sa pozicije moći, koja je svoje saradnike doživljavala kao svoje vlasništvo i zloupotrebljavala svoje saradnike kao svoje vlasništvo, treba za to da odgovara. U tom slučaju ću se složiti da ćemo danas prestati da razgovaramo na temu ravnopravnosti i početi da pričamo o onome što neki deo vas ovde naziva mnogo značajnijim temama. Primedbe koje sam slušala ili pitanja koja su mi postavljali građani Srbije i građanke Srbije, a tu spada i Beograd, su - pa šta ako se to dogodilo. Kako - pa šta? Mi smo počeli pre sedam meseci reforme. Reforme ne postoje ako ne postojireforma osnovne društvene osobine - morala, hteli vi to ili ne. Jedno je ono što govorimo javno, mislite, a drugo je ono što tajno činimo. Nije tako. Sve je javno. Mislim da su čak i neki predstavnici kolega iz opozicija o tome na određen način govorili. Gledam gospodina. Ali, ono što nije rečeno to je zašto o tome i ko o tome govori javno. Oni koji su hrabri. Oni koji su hrabri i smeli da o problemima koji se dešavaju, pa čak i u reformskoj, novoj, zelenoj, mladoj, problematičnoj, kako god hoćete Vladi Republike Srbije,o tome govore javno. I to tamo gde treba, u Parlamentu. Jer je reč o razrešavanju ne predsednika stranke, bilo koje, nego je reč o razrešavanju potpredsednika Vlade Republike Srbije. Među pitanjima kojasu mi postavljali jedno od najinteresantnijih, a čujem da tako nešto postoji i ovde, jeste - zašto te žene koje su okrivile Vuka Obradovića ne izađu u javnost, mora da su one krive ili kolokvijalno rečeno "ma, mora da su imale nešto sa njim pa ih je on ostavio". Šta to znači? Da li to znači da je ponovo situacija da se žrtve nasilja i nastranosti, jer je o tom reč gospodo, o nasilju i nastranosti, moraju osećati krivima. To je ona čuvena, nažalost, ne samo teorija nego i praksa o žrtvi koja po ko zna koji put proživljava svoju krivicu, preživljava svoju jadnu, nesrećnu situaciju ili problem. Nemojte da se ustežete da ove stvari nazovete pravim imenom - nasilje. A nasilje se uči svuda. Šta ćemo ostaviti, ja svom detetu, a vi svojoj deci, ako ih ne vaspitavamo na pravi način? Da li ćemo im reći da je opravdano jer dolazi od čoveka koji je na vlasti? Da li ćemo im reći da nasilje ima mesta zato što dolazi od nekoga ko je visoki funkcioner? Da li ćemo im reći da je nešto što je, blago ću reći, nastrano, društveno opravdano zato što o tome ne treba javno da se govor? Nećemo. I, da podsetim - poslednje pitanje je "pa šta hoćeš, ovo je Srbija", pri čemu mi se verovatno nudi sugestija da u Srbiji postoje muškarci, kojeja poštujem, koji hoće da ispune neke svoje želje i potrebe. Podsećam, ovo je Srbija Isidore Sekulić, Desanke Maksimović, Biljane Vilimon, Nataše Milojević, Jelene Milenković, Olgice Kirćanski, i mnogih drugih, ovo je Srbija i tih žena, koje pokazuju hrabrost da se suoče sa nečim, sa čime bi trebalo da se celo društvo suoči i izbori. I još nešto, Srbija je takođe ženskog roda. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo od par narodnih poslanika jedne političke partije, "seksualdemokratije", kako lepo govore o svom predsedniku, o jednom od lidera DOS-a, o potpredsedniku Vlade Republike Srbije, o predsedniku Komisije za zloupotrebe. Imam jedan zaključak, da građani Srbije mogu isto da zaključe, da vide kakav je to DOS, kakvi su to lideri u okviru DOS-a, i kakvi su to poslanici koji čine tu političku grupaciju koja se zove DOS. Danas smo za ovo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije, kao prioritet, kao najveći problem, dobili predlog gospodina Đinđića za smenu potpredsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Vuka Obradovića. Ono što je mene jako iznenadilo, to je veoma kratko i ničim dokumentovano obrazloženje od predsednika, gospodina Đinđića, kao i neargumentovana odbrana, da sve ovo što se govori o gospodinu Vuku Obradoviću, nije argumentovano odbranjeno. Svedoci smo jedne velike medijske hajke, koja se u poslednjih par meseci vodi protiv gospodina Vuka Obradovića, i mogu komotno da zaključim da je to, ne zbog toga što je on predsednik Socijaldemokratije, jer koliko vidim, on je odavno smenjen i više nije predsednik Socijaldemokratije, ne zbog toga što je potpredsednik Vlade Republike Srbije, jer verovatno ni tu funkciju ne obavlja, nego zato što je bio predsednik Komisije za zloupotrebu u finansijskim transakcijama. On je, verovatno, u radu te komisije naišao na ono na šta nije smeo da naiđe, a to je da je upravo vrh DOS-a najkriminalizovaniji u ovoj državi Srbiji. Ovo je vlada afera, vlada kriminala, vlada skandala, ili bolje rečeno, "Đinđić-malboro", "Vladan-Galenika", "Dušan-Lutra", ili bi mu bolje pristajalo "Dušan - hladnjača", bore se protiv kriminala. Sami njihovi nadimci, koje sam gore dao, govore kakvi su ti ljudi. Slušali smo više ovih poslanika o nekim lažnim markama, lažnim dolarima za smenu Vuka Obradovića. Ta rečenica je - tamo gde je general, nema demokratije, ili - generali više ne mogu da biraju predsednika, i tako neke priče. U stvari, šta oni pričaju - pričaju baš upravo ono što su radikali i pričali, govorili kad se ova vlada konstituisala, da tamo gde su generali, nema demokratije. Ali, to ne znači da ovom našem bivšem generalu treba ovakva medijska hajka i ovakva kampanja, da bi zbog nekog morala, zbog nekih nedokazanih seksualnih skandala, trebalo da bude izložen ovome čemu je danas izložen, naročito od svojih članova, iz svoje političke partije. Međutim, ono što mene najviše zabrinjava, to je što gospodin premijer ne poštuje odluke Narodne skupštine Republike Srbije. Ja sam ovde izašao pre svega kao Srbin sa Kosova, kao poslanik sa Kosova i Metohije, da podsetim gospodina Đinđića da smo doneli Rezoluciju o Kosovu i Metohiji, protiv uvođenja carinskih punktova.
Gospodine Kragoviću, to nema zaista nikakve veze, opominjem vas, molim vas, vratite se na temu dnevnog reda.
Govorim o gospodinu Đinđiću, i gospodinu Vuku Obradoviću, molim vas, i nemojte da me upozoravate. Ovde je pre mene par poslanika pričalo o svemu i svačemu, i prekoračilo vreme, a vi nijednom niste nijednog od njih upozorili. Znači, kada izađe poslanik SRS, mora biti usmeren. Ne možete vi nas da usmeravate. Mi ćemo govoriti o onome što želimo. I da vas podsetim, doneli smo Rezoluciju. Ta rezolucija je doneta na predlog ove vlade, usvojila je ova Narodna skupština Republike Srbije, i to je dokaz. Ta rezolucija je doneta nakon višenedeljnih blokada sela u severnom delu Kosova i Metohije.
Gospodine Kragoviću, opomenuo sam vas, opominjem vas i drugi put.
Možete koliko god hoćete.
Onda vam oduzimam reč, zbog bezobrazluka i drskosti. Molim vas da napustite govornicu. Ima reč narodni poslanik Veroljub Arsić. (Poslanik Aleksandar Vučić traži reč, po Poslovniku.) Izvolite.
Po članu 99. Nema potrebe da vas, ministre, toliko brane i da govore da li imam prava na reč ili ne. Ovo što sada radite je već viđeno i već nekoliko puta ste ponovili. Više puta sam vas upozoravao da to ne činite. Upozoravao, ne zbog snage poslaničke manjine, ili jedne opozicione stranke, već zbog načina na koji se ponašate. Naime, narodni poslanik Marko Jakšić, poslanik Demokratske stranke Srbije, a svedoci su mi svi poslanici u parlamentu, nijednom rečju nije pomenuo ni Vuka Obradovića, ni ono što je na dnevnom redu. Nijednu opomenu nije dobio. Nije pomenuo uopšte ono što je na dnevnom redu. Gospodin Kragović je u prvoj rečenici dobio prvu opomenu, a posle tri rečenice mu je oduzeta reč, i to uz vašu konstataciju da je to bezobrazluk i drskost. I vi ćeteto da kažete, a evo, cela Skupština, neka bilo ko od DOS-ovske većine izađe i neka kaže da nisam u pravu za ovo što sam rekao, neka kaže da je Marko Jakšić pomenuo bilo šta drugo i da je govorio o bilo čemu drugom. Ali, uopšte nije opomenut. A Ljubomir Kragović, koji živi na Kosovu i Metohiji, kada je hteo da kaže tri rečenice o Kosovu i Metohiji, ne može da govori, oduzima mu se reč, a još je i bezobrazan i drzak zato što se usudio vašem veličanstvu da se suprotstavi i da kaže da neće baš da sluša do kraja vaše naredbe i da će želeti da izgovori nešto što vi nećete da kažete. Različito postupanje, različiti aršini, to možete da imate, i Srbija to može da vidi, cela Srbija i svi u ovoj skupštini, ali nemate pravo da vređate poslanike, da ih nazivate i bezobraznim i drskim, jer vi niste ni otac ni majka nijednom od narodnih poslanika. Došli su u Narodnu skupštinu onoliko obrazovani i onoliko vaspitani koliko su to stekli u kući i u školi, a viim niste bili ni profesor, ni roditelj, i nemojte to pravo sebi da uzimate, jer ste vi gori, rekao bih vam, ali neću iz pristojnosti, i bezobrazniji i drskiji od svih drugih, ali meni to ne priliči da vam kažem i zato vas pozivam da ubuduće takve stvari ne govorite i da to ne činite. Hvala.
Drskost i bezobrazluk, zbog koje je oduzeta reč, odnosila se na to da može predsedavajući (ne radi se o meni, nego o predsedavajućem) a da kaže što god hoće, a da njega, kao poslanika SRS , to ne interesuje i to se ne tiče, i pričaće šta god hoće. I ponavljam, to je drskost i bezobrazluk i nedostojno narodnog poslanika. A što se tiče toga da nisam otac, ni majka, zaista hvala Bogu da nisam nekim narodnim poslanicima ni otac, ni majka,jer bih se zaista teško stideo. Da li treba da se Narodna skupština izjasni? (Ne treba.) Ima reč gospodin Batić (Replika.)
U svojoj knjizi "Vreme čuda" pokojni Borislav Pekić je rekao da je Srbija ta zemlja čuda, u kojoj snaga caruje, a um klade valja. Neke političke stranke koje su zbog zagovaranje takve politike izgubile 3/4 svojih birača ili 3/4 svojih poslaničkih mandata, nastavljaju sa takvom praksom i dalje. Srbija je zaista zemlja čuda, gde su najčešće kriminalci najveći borci protiv kriminala, gde najnemoralniji ljudi danima drže lekcije iz morala, gde najneodgovorniji najviše pričaju o odgovornosti, gde najnečasniji mesecima govore o časti, gde najnepošteniji neprestano pominju poštenje, gde se najgluplji pozivaju na pamet, gde najnevaspitaniji neprestano lamentiraju o vaspitanju. Najtragičnije je što su se takvi ljudi našli, tobože, na strani Vuka Obradovića. Nema potrebe, ja lično mislim, respektujući i Vuka Obradovića, da njega bilo ko brani, pogotovu ne na jedan takav način, koji nema nikakve svrhe i smisla. Pogotovo ne oni koji su naneli najveću sramotu ili su saučesnici u najvećoj nacionalnoj sramoti, porazima, poniženjima, zbog kojih je Srbija doživela neviđenu bruku, zapala u najveći ponor, u bedu, u očaj, u poniženje, oni koji su odgovorni za stotine hiljada tragičnih sudbina, oni koji su uništili nade, očekivanja, želje brojnih generacija, oni koji se danas ne zastide zbog tragičnog događaja u vezi sa slučajem hladnjača, jer su odgovorni i za izdaju, i za bruku, i za sramotu, i za te tragične smrti, širom nekadašnje Jugoslavije i pre svega Srbije, i za hladnjaču, i za Slavka Ćuruviju, jer su bili u vrhu vlasti i bez obzira na subjektivnu odgovornost, objektivno su odgovorni. Oni dakle nalaze za shodno da nekome drže nekakve pridike. Meni je kao čoveku, bez obzira na političku funkciju i stranačku pripadnost, žao zbog svega ovoga što se dogodilo u Socijaldemokratiji, i ljudi sa obe, da tako kažem, zavađene strane. Imao sam izuzetno korektne odnose i sa Vukom Obradovićem, pogotovu u ono vreme agresije i NATO intervencije i izgradili smo jedan odnos uzajamnog poštovanja i poverenja, i sa ljudima iz predsedništva, sa kojima sam u okviru Saveza za promene, i kao koordinator Saveza za promene, godinu dana, izgradio zaista odnos velikog uzajamnog poštovanja i poverenja jer smo prošli kroz najteže iskušenje, kroz kordone, kroz ucene, kroz uvrede, kroz sve ono što je nosilo minulo vreme. Dakle, žao mi je što se sve to dogodilo i zato mi je zaista žao što je i gospodin Obradović dozvolio sebi, ako je to tačno interpretirano u, valjda je ovo "Glas", od subote ili nedelje, da se zapita da li će Ministarstvo pravde biti spremno da učini pravničku blamažu i političku lakrdiju i nema tog ministra koji će da nam oduzme Socijaldemokratiju itd. Nemam namere da oduzimam bilo kome bilo šta, a na kolegijumu Ministarstva pravde nisam pročitao ni jedno jedino slovo iz ogromne prepiske i predmeta u vezi sa Socijaldemokratijom. Na kolegijumu Ministarstva pravde dogovoreno je da rešenje u tom slučaju donese moj zamenik, gospodin Đurđe Ninković, inače član DSS-a.
Treće javljanje, gospodin Šešelj, izvolite.
Gospodo narodni poslanici, moram ovde javno pred svima da priznam da sam se dva puta u životu složio sa Vladanom Batićem. Onda, kada me je fascinirao mržnjom prema Hrvatima sa ove govornice i danas kada je izjavio da u ovoj Srbiji najveći kriminalci predvode borbu protiv kriminala, najnečasniji ljudi neprekidno trube o časti, najnepošteniji se zaklinju u poštenje itd. A možemo da pogledamo DOS-ovsku štampu, a sva je štampa danas u Beogradu, dnevna štampa, DOS-ovska, i da se u to uverimo. Nema nikakve sumnje i zaista sam fasciniran. Međutim, posledica takvog priznanja trebalo bi da bude kolektivna ostavka Vlade. Vi danas maltretirate celu Srbiju, ne samo Parlament, već sve građane Srbije - koji očekuju da se rešavaju ekonomski i socijalni problemi i jadni, nikako da dočekaju, jer je situacija sve gora - nagađanjima da li je Vuk Obradović imao sa nekim seksualnu aferu ili ne. Sa ove govornice slušamo izjavu jedne dame, narodnog poslanika, a ona kaže - na žalost, to zakonom nije sakcionisano. Ona lamentira što mora da prizna da Vuk Obradović nije počinio krivično delo. Toliko je to bilo benigno i banalno što mu se pripisuje, aneću da ulazim u to da li je nešto bilo ili ne, nemam nameru bilo kome sveću da držim. Vi zamajavate Srbiju. Umesto da ovde raspravljamo kako je bilo moguće da se državljanin SRJ prinudno isporuči Haškom tribunalu, i još da ga banda kriminalaca natera da na aerodrumu prizna onako drhtavim glasom, gotovo kroz plač, da on zapravo dobrovoljno ide. Kako je bilo moguće da se isporuči Haškom tribunalu jedan Stakić, koji nije...
Ali, mi o tome ne raspravljamo, gospodine Šešelj.
Molim vas, raspravljamo o Vuku Obradoviću i predlogu da se smeni...
E, pa onda se vratite na to. Podsećam vas da imate dve opomene.
Čekajte, hoćete da me izbacite sada, hoćete skandal, šta hoćete, kažite mi lepo? Mi raspravljamo o Vuku Obradoviću, umesto da raspravljamo kako je Srbin mogao na silu biti isporučen Haškom tribunalu. Simić, Stakić, jedan državljanin, a drugi nije državljanin. Vi nijednom rečju niste upozorili ovde Čedomira Jovanovića kada je govorio o hladnjačama. Vi imate zadatak da izmislite hladnjače, da izmislite leševe, ako treba i sa groblja da ukradete leševe, pa da dokažete da je Srbija zločinačka zemlja, da su Srbi krivi za NATO agresiju, da su Srbi krivi za bombardovanje. To je suština vaše vlasti. Da ste vi našli jedan jedini leš, vi biste ga odmah prikazali na televiziji i sami bi ga nosili u studio, jer ste takvi, a vi još nijedan niste našli. Vi čekate da prikupite leševe, ko zna čije, i ko zna odakle. Možda ćete i nekog vanzemaljca da pribavite, pa da ga prikažete kao srpski zločin. To je suština vaše vlasti. Vas ne interesuje što je hiljade Srba poginulo pod bombama NATO pakta, vas interesuje je li bilo seksualne afere ili nije, je li neko nekome nudio ljubav, i zbog toga idete na političku likvidaciju. Šta je to? Ima li tu logike, ima li morala? Logike ima, ona se sastoji u služenju nekim spoljnim silama koje vam daju zadatak šta da radite. Morala sigurno nema. Svaki dan idem putem do Batajnice i nazad, i da znate, nikakvog zadaha nije bilo kada smo sanirali deponiju dok DOS nije preuzeo vlast. A to što ja sada osetim u Batajnici, osete građani širom Srbije, osete da nešto smrdi u vrhu vlasti i ta hamletovska konstatacija kao sudbina se nametnula celoj Srbiji. Vi radite sistematski protiv naroda u korist srpskih neprijatelja. I ovo što radite sa Vukom Obradovićem u sklopu je svih ostalih aktivnosti. Nema tu nikakve razlike. Vi ovde demonstrirate da vas neinteresuju zakoni, a nije takvo krivično delo propisano, vi želite da bude propisano i unapred biste čoveka kažnjavali. Isto kao i sa Haškim tribunalom. Treba zakon, treba menjati i Ustav, da bi se Srbi mogli isporučivati Haškom tribunalu, ali vaši ministri izjavljuju - ako se promeni Ustav, promeni se, a ako se ne promeni, mi ćemo bez Ustava. Ako se donese zakon, donese, a ako se ne donese zakon, mi ćemo isporučivati i bez zakona. I ovo sa Vukom Obradovićem i ovo drugo sa zakonom o Haškom tribunalu pokazuje kakvo je vaše shvatanje ustavnosti i zakonitosti. Zakon je za vas zakon samo ako je koristan i upotrebljiv u političke svrhe, za realizaciju političkih ciljeva. Ako nije koristan, onda vam zakon ne treba. Ako možete doneti zakon možete, a ako ne možete, onda ćete najlon čarape da nataknete na glavu i da izvršite svoju volju bez zakona. Niko još nije odgovarao što su Dušan Mihajlović i Vladan Batić pod pokroviteljstvom Zorana Đinđića pokušali da otmu Miloševića sa najlon čarapama na glavi, niko i što je Milošević još uvek u zatvoru bez ikakve krivice. On ima raznih krivica, ali vi mu nijednu niste u stanju da dokažete i to je problem, jer vi izvršavate nalog i imali ste nalog do 31. marta da ga uhapsite, a sada imate nalog do kraja juna da ga isporučite u Hag i to je suština. Evo, Đinđiću se ne sviđa. Malopre pobeže kada sam pokazivao fotografije njegove vile iz Banovaca. Očekujem sada da mi prepišeš tu vilu, ništa drugo, inače ću te tužiti. Ti znaš da sada Vladan Batić vlada sudovima. Neće još dugo, oslobodiće se sudovi i meni ta vila mora pripasti. U Banovcima je, nije na Dedinju, nemojte da brinete vi koji imate druge ambicije. Sada, u takvoj situaciji, vi ste zaveli namete nad Srbijom, do neba digli poreze, ojadili građane, ojadili radnike, otimate se oko privatizacije fabrika, najavljujete više stotina hiljada nezaposlenih itd. Vi se kao vlast ponašate kao da imatezadato do petka ili do ponedeljka da sve otmete, da sve upropastite i onda da bežite, ali nema Stanko Subotić dovoljno aviona za sve. Hoćete li u JAT-ove moći svi da stanete? Vodite o tome računa. Mi kada smo bili na vlasti raspisana je poternica za Stankom Subotićem, a kada ste vi došli na vlast odmah ste ukinuli poternicu osumnjičenog za Badžino ubistvo i za ubistvo mnogih drugih, ali kod nas nije bilo konferencija za štampu dok nismo bili sigurni taj i taj ubica ubio toga i toga, a vi sada možete unapred da optužujete. (Dragiša Marinković, sa mesta: Nijednog niste pronašli.) Polako, pronađeni su. Pronađene su Arkanove ubice, na primer. Samo se vi ismejavajte s tim. Vi ovde po nalogu zapadnih sila dokazujete da je Srbija zločinačka zemlja, da su Srbi kao narod i država počinili grozne ratne zločine. Vi isporučujete Miloševića da se srpskoj državi sudi da bismo plaćali ratnu odštetu. To je vaš zadatak. Likvidirali ste u ostavinskoj raspravi sve naše interese, sve naše mogućnosti, odrekli ste se zlata Kraljevine Srbije, baš vas briga, samo što pre. Sto miliona dolara uzeti odmah za vas je bolje nego 700, 800 nešto kasnije, posle uporne rasprave, posle upornog i mučnog natezanja sa našim neprijateljima, sa onima koji bi nam i crno ispod nokta oteli. Vi dajete prazna obećanja. Obećali ste 32 pfeniga da platite pšenicu, pa sada kažete 7,50 dinara i već ste smanjili za 7 pfeniga, pa još kada se završi žetva pripremate i devalvaciju, pa će seljacima 7,50 dinara posle te devalvacije u julu da bude oko 15 pfeniga. To je suština vaše vlasti. Da smo mi pomislili na onolike poreze kolike ste vi uveli čini mi se da bi nas narod linčovao. Ne bismo smeli da razmišljamo o tome, a vi možete sve. Može jedan ministar unutrašnjih poslova da radi šta ga je volja, može Čedomir Jovanović da ima rulju oko sebe sa policijskim legitimacijama i da pravi dar mar na putevima. Ovakve samovolje nije bilo u Srbiji od vremena kralja Milana i Tito je vodio računa da se ne ponaša na način na koji ste se vi ponašali. On je glumio da ima neke sudove, da ima zakone, da ima propise, da ima ovo, da ima ono, a kod vas nema više te glume. Vi ste svoju poziciju do kraja razgolitili. Uopšte se ne osvrćete gde su glavni principi, ...
Molim vas da zaključite.
Završavam. Danas vi mislite da sudite Vuku Obradoviću i da ga smenjujete. Ne, gospodo, osmanlije, danas Srbija vama sudi i vi ćete to vrlo brzo shvatiti.
Gospodin Šešelj je pomenuo da sam izrekao, valjda sa ove govornice ili već ne znam gde reči neverovatne mržnje prema Hrvatskoj i hrvatskom narodu. Nema tih reči, naravno, to su kao i sve dosad prevare, obmane, neistine, laži, podmetanja. Nikada nisam izgovorio nijednu ružnu reč u jednom drugačijem kontekstu. Na jednoj prethodnoj sednici pomenuo sam samo da je gospodin Šešelj zauzet izbornim aktivnostima u Hrvatskoj, na kojima su angažovani članovi njegove najuže porodice, svi Šešelji Hrvati i ništa tu nije ružno. Razumem da je gospodinu Šešelju teško da deluje u dijaspori. To je veliki problem, pogotovo od kako je kao Tuđmanov bojnik za Zemun izgubio vlast u ovoj opštini.
Po Poslovniku, Tomislav Nikolić.
Povređen je član 99. Poslovnika. Govornik koji je govorio pre mene, prepoznatljiv već građanima Srbije po svemu i svačemu, za ovom govornicom je svim poslanicima Srpske radikalne stranke, na toj istoj sednici o kojoj sada govori, rekao da nam je mesto u hrvatskom Saboru da raspravljamo, a ne da raspravljamo u Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Vi ste se javili po Poslovniku, gospodine Nikoliću?
Mogli bi vi da ne toročete preko plota, predsedniče. Uživali ste kada je govorio o svemu i svačemu i nije vam palo na pamet da ga opomenete, ali čim sam ja izašao onda vam je palo na pamet.
Zato što na najdrskiji način zloupotrebljavate pravo da se javite po Poslovniku, a nemate pravo na reč. Po drugi put vas opominjem.
Zato što je trebalo, predsedniče, da opomente Vladana Batića, pa da mu kažete - Vladane Batiću, lažete kada ste rekli da se niste uvredljivo izražavali o Hrvatima, jeste.
Gospodine Nikoliću, oduzimam vam reč. (Tomislav Nikolić: Vi ste tako divni, predivni, slatki ste.) Sladak, sladak, poljubite me. Gospodinu Šešelju, iako sam imao dobre razloge posle dve opomene, nisam oduzeo reč. Koliko toliko retoričkom veštinom se izvlačio i omogućavao mi da, uz malo tolerancije i previše tolerancije, doteramo taj deseti minut do kraja, ali način na koji vi zloupotrebljavate govornicu, javljajući se po Poslovniku, da biste vodili dijalog sa narodnim poslanicima, ne trpi nikakvu toleranciju. Izvolite po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, javljam se po Poslovniku, povodom člana 28, a vezan je za članove 98. i 99. Tendenciozno, zlonamerno, zlurado, u svom prepoznatljivom stilu, na najdrskiji mogući način, predsednik Narodne skupštine, gospodin Dragan Maršićanin, sprovodi neviđenu represiju nad poslanicima Srpske radikalne stranke i to iz razloga što predsednik Narodne skupštine, da li sinhronizovano ili samoinicijativno želi da raspravu o ovoj tački dnevnog reda usmeri u sasvim drugom, bezazlenom pravcu, a krucijalna stvar o kojoj se govori danas ovde ...
Gospođo Jovanović, zlonamerno ili ne zlonamerno, moram da vas prekinem, alo, alo, alo, gospođo Jovanović.
Gospodine Maršićanin, ne radite na telefonskoj centrali. Ne znam da li vi možete da radite na telefonskoj centrali, ali vam kažem, član 28. ste prekršili, i to više puta, na način koji ne priliči predsedniku Narodne skupštine.
Opominjem vas i po drugi put. Da li ste me čuli?
Čujem vas. Malo pre ste pokušali da se kandidujete za posao na telefonskoj centrali. O čemu se sad radi? (Predsednik: Vi ste se javili po Poslovniku.) Obrazlažem vam kako ste na najdrskiji način povredili Poslovnik, vređajući poslanike SRS-a. Rekli ste da vi ne možete nikoga da prevaspitavate. (Predsednik: To je bilo pre nekoliko dana.) Gospodine Maršićanin, kao što samponosna na to iz koje sam porodice, u kakvom sam duhu vaspitavana, tako su ponosni i svi srpski radikalina način na koji predsednik stranke vodi našu stranku, na to što smo bili 10 godina, suprotno vama iz koalcije DOS, koji ste brukali srpski narod, prodavali se za šaku dolara, a to danas rade svi vaši ministri ovde, i prethodni ministar u svom izlaganju, i premijer, i svi poslanici iz tzv. Demokratske opozicije Srbije. Prema tome, vi treba da se zavučete u mišju rupu, da pravo prvog među jednakima koristite samo u skladu sa Poslovnikom, da se tako ponašate, da ne vređate nas koji branimo našu čast i dostojanstvo.
Džabe se na mene ljutite, kad se gospodin Šešelj svemu ovome raduje. Da li sam i vama sladak? Nisam. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče Vlade, već vidim da vaši ministri samo dođu i zadrže se ovde neki minut da nekog uvrede i pobegnu, umesto da sačekaju kritiku na njihovo izlaganje u ovoj Narodnoj skupštini. Prema vašem izlaganju, u predlogu za smenu gospodina potpredsednika Vlade Republike Srbije, Vuka Obradovića, naveli ste razloge koji su u najmanju ruku smešni. Razlog za njegovu smenu je navodno afera i to seksualna u Socijaldemokratiji, koju podgrevaju određeni mediji. Za svakog ko se iole malo ozbiljnije bavi politikom,uvek sebi postavlja pitanje - zašto je nešto ovako, i traži ozbiljan odgovor - zato je to tako. Po meni, ono pravo zato i pravi razlog za smenu Vuka Obradovića leži u tome što je on određen da ispita sve one nepravilnosti u pogledu finansijskih i robnihi transakcija po povlašćenim uslovima, a u proteklih 10 do 12 godina. Gospodin Obradović je, kako mi se čini, svojski prionuo na ovaj posao. Pri tome, jedini kriterijum kojim se on rukovodio jeste bio -ko je u tome kriv, bez obzira da li su to pripadnici sadašnje vlasti ili prošlog režima. Da budemo jasni, to nije bilo iz razloga što je gospodin Vuk Obradović visokomoralan i pošten čovek. To se teško može reći za čoveka koji je podržavao NATO da bombarduje njegov narod. To se teško može reći za čoveka koji je podržavao da NATO bombarduje vojsku čiju je uniformu nosio, pa makar to bio i on. Ali, za njega nikako ne može dakaže da je glup čovek. Bivši generali, pa makar i bivši, vole da planiraju i razvijaju određene strategije, tako da je strategija Vuka Obradovića bila sledeća: stalno se pitao šta će, kao jedna mala stranka u okviru DOS-a, kada se DOS raspadne? Najlakše mu je bilo u svojoj političkoj borbi da se pridržava slova zakona i radom komisije, na čijem je on čelu, eliminiše sa političke scene sve svoje bivše i sadašnje saveznike. Uostalom, mene je baš lično i briga ko treba da odgovara po tom zakonu o ekstra profitu, i mene lično, i SRS, ali me interesuje čisto reda radi, ko je sve tu u pitanju? Postoji smešna tvrda da su ovu aferu pokrenuli mediji. Ne, nego je pokrenula Vlada, i to sa medijima koje kontrolišu određeni politički faktori u DOS-u, i to oni faktori koji treba da budu zahvaćeni u izveštaju Vuka Obradovića, njegove komisije, a samim tim i porezom na ekstra profit, a kada su neki u pitanju i krivičnom odgovornošću. Takvih u ovoj vladi, bogami, ima poprilično. Do sada je već više puta spominjana "Lutra", koja je vlasništvo bivšeg potpredsednika Vlade Republike Srbije, koji je podržavao Slobodana Miloševića, a današnjeg ministra unutrašnjih poslova. Niko ne može da mi kaže da je u to vreme "Lutra" bila akcionarsko društvo, jer koliko je meni poznato, u periodu od 1993. do 1997. godine akcionarska društva nisu postojala. To je regulisano zakonom pred kraj 1997. i početkom 1998. godine, tako da to nije moguće. Da nisu možda u pitanju krediti koje je gospodin Mihajlović podizao kao potpredsednik Vlade Republike Srbije, krediti koji ni do dana današnjeg možda nisu vraćeni, a i ako su vraćeni, vraćeni su obezvređeni. "Galenika" i gospodin "Vladan Galenika", koji pobeže kukavički, isto tako mogu da budu razlog, jer bi bili obuhvaćeni izveštajem Vuka Obradovića, pošto je Batić najviše uticao na Vladu Republike Srbije da izda saopštenje da je "Galenika", doduše biranim rečima je Vlada izdala saopštenje, ali bukvalno oteta od gospodina Batića i gospodina Panića. Da ne pričam o tome šta je sve gospodin Panić radio u vreme hiperinflacije, kada je prvi put došao u "Galeniku". Da ne pričam o tome da je lekove, koji su bili vlasništvo "Galenike" i koji su patentima bili zaštićeni, prodavao, kako po inostranstvu kao gotove proizvode, tako i tehnologiju i zaštićene patente i na taj način oštetio i "Galeniku", i Srbiju i SRJ za milione dolara koje je strpao u džep. Za takve stvari može biti naplaćen porez na ekstra profit. Da nije možda, gospodine predsedniče Vlade, u pitanju i "Krmivo produkt" i vaš kum gospodin Dušan Marković, koji se javno hvali da je u vreme režima Slobodana Miloševića zaradio 100 miliona dolara. (PREDSEDAVAJUĆA: Gospodine Arsiću, molim vas da se vratite na temu.) Upravo je tema i rad gospodina potredsednika Vlade, jer o njemu se priča i njegova je tačka na dnevnom redu. Znači, zaradio je oko 100 miliona dolara i to, kaže - pošteno. Da je rekao dva, tri, pa i pet, da mu čovek poveruje. Ali, 100, vrlo teško. Sada po Srbiji ide i zakupljuje firme. Čak ih je toliko zakupio da se opet sam hvali da ne može sve autom da ih obiđe, nego mu prave heliodrome da to radi helikopterom. Gospodine predsedniče Vlade, to ni Marko Milošević nije smeo da radi. Konkretno, u Požarevcu to nije smeo da radi, a to se radi u centru za živinarstvo, koje je vaš kum zakupio, ali to ćemo nekom drugom prilikom. Ovu aferu je pokrenula Vlada, i to iz dva razloga. Prvi je da Vlada ukloni jedinu opasnost za saradnike koji su se ogrešili o zakon u sadašnje ili prošlo vreme. Drugi je da zabavite narod ovakvim aferama, jer niste sposobni da ispunite svoja predizborna obećanja. Jedna ovakva seksualna afera, slična afera, isprovocirala je jedno bombardovanje na SRJ i Republiku Srbiju. Sada je sindrom Monike Levinski ovde na sceni, da se završi ono što je NATO započeo 1999. godine. Ali, svima vama mora da bude jasno da narod ne zna da vodi politiku. Politiku vode političari. Narod ima pravo da bira i da pogreši. Kada bude shvatio koliko je sa ovom vladom pogrešio, bićete srećni da vas smene kao režim SPS-a i JUL-a. Ako se ne desi da budete smenjeni na taj način, zavidećete Slobodanu Miloševiću na njegovoj ćeliji, ma gde ona bila.
Po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Član Poslovnika 99. kaže, narodni poslanici se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem, a pričamo ceo dan ovde o seksualnom maltretiranju ili već kako se to kaže. Onda dobijemo da muško muškom ponudi da ga poljubi, pa će onda da ispadne da ćemo posle da raspravljamo i o predsedniku Skupštine koji je javno ovde dao ponudu da ga muško poljubi, a to je onda još gore nego muško i žensko.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, Skupština je ostala uskraćena za odgovore na mnoga pitanja i na mnoge dileme koje su se postavljale, a vezano za ovu prvu tačku dnevnog reda. Prvo, postavlja se pitanje šta je to motivisalo Vuka Obradovića, da pored upozorenja predsednika i članova Vlade da raspolažu dokazima, argumentima, odustane od svoje ostavke za koju se tvrdilo da je već ima spremnu i da sačeka ovakvu raspravu, u kojoj je, najverovatnije, i kao čovek, i kao član Vlade, i kao politička ličnost bio svestan o kakvim sve stvarima će se govoriti sa ove govornice. O stvarima koje su, u svakom slučaju i prijatne, ali većim delom neprijatne, da on kao čovek to sluša. Drugopitanje na koje nismo dali odgovor - šta je to iniciralo Vladinu nervozu ili premijera Srbije da požuri sa ovakvom inicijativom ili tačnije rečeno, sa predlogom ove inicijative da uđe u dnevni red. Javnost je informisana da je pokrenut sudski postupak. Ovde smo čuli da je javni tužilac uključen u to. Zar nije bilo logično i normalno, pošto je pet nedelja ova afera uzdrmala ili drmala javnost Srbije, da sačekamo još jedno izvesno vreme nakon odluke suda da premijer Vlade donese odluku koja bi bila u skladu sa sudom. Na ovaj način, pokazujući nervozu, uvek se ostavlja mogućnost, ako ništa drugo da se nosi na savesti sudbina jednog čoveka. Ono što je jasno,to je da ova vlada i većina u parlamentu želi da napravi još jedan spektakl u nizu. Da li je politički, da li je medijski ili, kao u ovom slučaju, seksualni, nema nikakve veze. Cilj toga je da se javnost Srbije zamajava, da se pažnja javnosti Srbije skreće na sasvim drugu stranu, da se raspravlja po Srbiji ko šta radi po kabinetu, šta se radi po krevetima pojedinih članova Vlade. Da li vi, gospodo, ozbiljno mislite da ćemo mi ovde, u ovom parlamentu da nasednemo na vaše podvale, da nas vijate po kabinetima, da nas vitlate po stolovima kabineta i što je još gore, mislite da će vam Srbija poverovati da Srbiju preko stola. Ne da se Srbija preko stola, upamtite to. Neki govore da je prošlo vreme dvorova. Evo dokaza da nisu u pravu:imamo dvorsku spletku. Ovo nije ništa drugo nego nivo najniže dvorske spletke. Dvor uvek ima kralja, evo kraljica je otišla, doduše nije lepa, šta da radimo. Možemo i da zamenimo uloge. Ima dvorske dame. Jedino znamo da je uloga Vuka Obradovića u ovom slučaju na dvoru, da se oko njega pravi spletka i on je predmet te spletke. Ne znamo kakva je uloga Čedomira Jovanovića. Ne znamo kakva je uloga Mehina. Hajde, Čeda može da bude za uveseljavanje, ali na dvoru ima i onih koji nisu u prirodnim brakovima. Meho se zbog toga na vremeizvlačio.
Gospodine Mirčiću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Tema je bila isto i kada je poslanik iz DOS-a govorio da na dvoru postoje dvorske lude. Samo želim da Srbiji i javnosti razjasnim ko sada ima tu ulogu. Gospodo, a zaboravljate jednu činjenicu. Bez obzira koliko se vremena danas izgubilo raspravljajući po ovoj tački ili o ovoj temi, ima prečih, ima gorućih problema u Srbiji. Zašto, gospodo, danas, kada ste toliko moralno čisti, kada ulazite, kako vi tvrdite u raspravu i ovakvu vrstu rasprave sa nečim što je iskrena želja da zavlada demokratija, zašto predstavnici Vlade nisu otišli na skup taksista koji štrajkuju na Ušću, pa da im objasnite da je ovo prioritet, da je ovo ulazak u EU. Iskreno se divim kako je predsedavajući do sada pustio da pričam na ovakav način o ovoj tački dnevnog reda, jer sam mislio na početku da kažem da ću svoju diskusiju o onom seksualnom delu koji vas najviše interesuje, priložiti kasnije, posle sednice. Jedna stvar je jasna, imali ste upravo ovakvu aferu. Imali ste u Socijaldemokratskoj uniji. Provaljene su prostorije te partije, gde se održavao sastanak homoseksualaca. Ista afera. Čak su poslanici koji sede ovde bili umešani u to. Gora, protivprirodna, protiv svih pravila.Zašto niste tada rekli, predsednik te partije je isto funkcioner u Vladi, zašto to niste stavili na dnevni red. Ne, niste hteli. Da ste hteli, niste smeli, jer ste jasno saopštili da ćete, ulaskom u EU, legalizovati brakove između homoseksualaca. Zamislite da pokrećete takve teme, da stavite, recimo, Žarka Koraća na dnevni red, kao što ste stavili Vuka Obradovića. Šta bi vam ovi rekli iz te napredne, zapadne civilizovane Evrope? Sve bi vas posmenjivali. Gospodo, igrate se, imate duple aršine. Imate dvojna merila. Ne možete da osuđujete na takav način, što ćete na osnovu odluke većine nekome možda za čitav život nametnuti takve probleme, pa ćete ako ništa drugo, bar se nadam, većina od ove većine imati grižu savesti. Jedino, što je moglo gore da se desi, da namestite u ovom slučaju potpredsedniku Vlade, je da kažete da je vitlao i jurio muškarce. Toga se ne bi čitav život oslobodio. Jedan od potpredsednika bi jedva dočekao da mu to kažete, ali Vuk Obradović bar tako ne izgleda.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, kada se ova vlada formirala ja sam za ovom govornicom rekao da sa vaše leve strane sede najbolji učenici Kumrovca. Jedan od njih je i Vuk Obradović. Još će se pokazati i ostali: Čović, Mihajlović, Perišić. Imaju zajedničku crtu, i Tito je voleo žene, kao i vaši potpredsednici. Istina je jedna, to je sramota DOS-a. Vi ćete to najverovatnije razjasniti. Kod vas se pomešalo u Vladi politika, alkohol, mržnja, seks, droga, sve se pomešalo. To treba vi da objasnite narodu i da to rešite. Da li je Vuk Obradović seksualni manijak ili nije, to je njegova stvar. To treba lekari da utvrde. Ako je seksualni manijak, neka ide u zatvor. Mene to uopšte ne zanima. Ono što mene zanima to je da privreda ne stoji. Nemojte misliti da su dobri uslovi za poljoprivredu. Sigurno je da dok se ne pokosi,ne znamo šta je. Nema investicija. (Glasovi - sirak.) I sirak je bio dobar. Suštinski, Vlada ništa ne radi na proizvodnji, na privredi i poljoprivredi. Ni na investicijama. U tome je suština. A to da li će gospodin Vuk Obradović i ostali imati neke afere - to nije problem. Padne li Vuk Obradović, pašće sutra i vaša vlada (obraća se premijeru). Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, tema o kojoj danas ovde razgovaramo je naizgled bezazlena. Naizgled, to je samo problem koalicije DOS. Međutim, ova tema prevazilazi granice koalicije DOS, jer bitno utiče na politički život i na ukupnu situaciju u Srbiji. Bitno utiče jer ova tema i ovaj trenutak ugrožavaju i život i egzistenciju svih građana Srbije. Postavlja se pitanje - šta je motiv da se u ovom momentu ovakva tema stavi na dnevni red Skupštine Srbije. Moram da pretpostavim, a to je i logično, ne samo meni nego i drugim građanima Srbije, da ova vlada jednom ovakvom temom u Skupštini Srbije želi malo da zamagli stvari, da baci prašinu u oči građanima Srbije, da skrene pažnju građana sa životnih problema. Naime, jednom ovakvom temom ova vlada pokušava da skrene pažnju građana Srbije na neka druga pitanja od onih koja su egzistencijalna. Da skrene pažnju građana Srbije sa efekata svoje višemesečne vladavine. A, efekti višemesečne vladavine ove vlade su poražavajući. Navešću nekoliko stvari koje su toliko očigledne da ih ne treba često ni ponavljati. Svi građani Srbije osećaju efekte vladavine DOS-ove vlasti. Privreda Srbije je u kolapsu. Iz meseca u mesec, prema podacima DOS-ovih zvaničnih organa, proizvodnja je sve manja i manja. Od 1. juna prešli smo na obračun zarada po bruto sistemu i prvi efekti su takođe poražavajući. Prosveta je primila za mesec maj akontaciju koja je umanjena u odnosu na prethodnu. Na administrativnoj granici između Kosova i Metohije i Srbije uvedeni su ponovo carinski punktovi. Upravo smo danas ovde čuli od poslanika DOS-a da je sve to urađeno sa blagoslovom Vlade Republike Srbije. Domaća i strana štampa su preplavljene raznoraznim kriminalnim aferama, u kojima su glavni akteri upravo vodeći ljudi ove vlasti u Republici Srbiji. Ima još mnogo poraznih efekataDOS-ove vlasti u ovih nekoliko meseci. Umesto da danas raspravljamo o svim ovim problemima, mi govorimo o jednoj aferi koja se desila u Vladi Republike Srbije. Hteli ili ne, mi se danas stavljamo u ulogu, ili smo stavljeni u ulogu, sudija, da donosimo presude. Donosimo ovde presude glasajući za ili protiv, i kako god da glasamo mi smo sudije. Donosimo presude, a ne znamo da li je bilo istrage i šta je ta istraga pokazala. Navešću nekoliko stvari koje su sporne u celom ovom postupku i aferi. Prvo, simptomatičan je baš trenutak u kome se sve ovo desilo. Otkud baš u ovom momentu, kada je Vuk Obradović trebalo da izađe pred javnost sa dokumentacijom i dokazima o kriminalu koji je istražio i ispitao? Otkud baš u tom momentu da se desi jedna ovakva afera i da se sve to zaustavi? Sporan je taj trenutak ne samo nama koji smo opozicija ove vlasti. U razgovorima sa građanima Srbije, primetio sam da je i onim najvatrenijim pristalicama DOS-a sve ovo sumnjivo. I oni sumnjičavo vrte glavom i pitaju se otkud sad baš sve ovo. Simptomatična je i brzina kojom je DOS reagovao. Naime, predsedništvo DOS-a je, ne čekajući i ne vršeći nikakvu istragu, ne tražeći tačnost svih navoda koje smo čuli prethodnih dana, donelo odluku da gospodina Vuka Obradovića automatski skloni sa mesta potpredsednika Vlade. Moralna vlada bi zbog ovakve afere podnela ostavku. Moralna vlada ne bi dozvolila da se zbog ovakve afere vode skupštinske rasprave. Sama bi podnela ostavku, odnosno svi članovi Vlade i premijer. Međutim, ova vladaima taj osnovni problem, a to je moral. Mi smo proteklih dana, kada smo raspravljali o razrešenju ministra Batića, upravo videli o kakvom se moralu radi. Gospodin Batić je dobio podršku samo jedne trećine ovog parlamenta, a da je moralan on bi sam podneo ostavku. Ne bi se više pojavio u ovoj skupštini. Međutim, moral je mnogo daleko od gospodina Batića, a očigledno i od ove vlade. Takođe je sporno i nedopustivo da Administrativni odbor ove skupštine više od mesec dana ne donese nikakvu odluku o statusu poslanika Socijaldemokratije u ovoj skupštini. Ovde postoje dve grupe, što je očigledno. Jedni su druge isključili iz stranke, a obe grupe sede ovde i učestvuju u raspravi. Više od mesec dana postoji određen zahtev pred odborom ove skupštine koji je morao da reaguje i da donese odluku, bilo kakvu, i da tek posle te odluke mi ovde raspravljamo po ovom pitanju. Nedopustivo je, a pre svega je to problem i greška gospodina predsednika ove skupštine, što ovaj odbor nije završio svoj posao i što nismo imali jednu kvalitetniju raspravu, sa nekim činjenicama, nekim rešenjima odbora, i sa mnogo jasnijom situacijom od ove u kojoj smo u odnosu na to koji to poslanici ovde imaju pravo da govore, a koji nemaju, odnosno koji više nisu poslanici. Napomenuo bih još jednu stvar a to je inicijativa ove vlade koja je trebalo da bude revolucionarna, nova, originalna, sa kojom je ova vlada izašla odmah po svom izboru, a to je inicijativa da se svi članovi Vlade podvrgnu kompletnom lekarskom pregledu. Znači, odmah po izboru Vlade. Javnost je upoznata sa tom inicijativom. Javnost je dugo očekivala rezultate tih lekarskih pregleda, željno ih očekivala, da bismo videli koji će to i kakvi će ljudi voditi ovu zemlju. Od tih rezultata, nikome ništa. Niko u ovoj skupštini, ni u ovoj Srbiji, nije saznaokakvi su rezultati lekarskih ispitivanja članova naše Vlade. Posle par meseci, imamo aferu. Posle par meseci jedan član Vlade je očigledno bolestan, jer je počeo da se ponaša drugačije, mnogo drugačije od onoga što je normalno ponašanje. Postavljam pitanje - kakva je ta vlada, odnosno kakvi su rezultati tih lekarskih pregleda i zašto oni nisu ovde, pred Skupštinom, ili u javnosti objavljeni, da bismo znali, (ko zna šta nas čeka u budućnosti, ko zna kakvi su rezultati i drugih članova Vlade), kakvim su ponašanjima skloni i šta sve možemo doživeti u narednim danima, znači, u bliskoj budućnosti. I na kraju, samo malo ću iz teme da izađem,sinoć sam gledao drugi dnevnik i, verovali ili ne, u drugom dnevniku je uvedena, možda ne od sinoć, nisam pratio ranije, jedna rubrika koja se zove "Hronika naših zločina".
Reč ima narodni poslanik Branko Gligorić.
Gospodine predsedniče, gospodine predsedniče Vlade, članovi Vlade, narodni poslanici, malo je reći da osećam nelagodu kao osnivač i član Socijaldemokratije, što zajedno sa mojim prijateljima iz stranke nisam uspeo da sve vas, pa i građane Srbije, poštedim skandala, koji je svojim neodgovornim i nemoralnim postupcima proizveo Vuk Obradović, bivši član i bivši lider stranke, potpredsednik Vlade, o čijoj odgovornosti danas razgovaramo. Zašto nastali problem nismo uspeli da rešimo interno u stranci, ako je to ikada bila samo stranačka stvar? Odgovor je samo jedan - Vuk Obradović to nije dozvolio. Nakon što smo mu predočili da znamo istinu o njegovom nekontrolisanom i nastranom ponašanju prema našim koleginicama, i ne samo našim, tražili smo njegovo diskretno povlačenje sa mesta predsednika stranke. On je to i prihvatio. Ipak, već sutradan je to porekao i pretnjama počeo da pravi atmosferu linča i pokazao svoje novo, ili svoje pravo lice. Nepunih 36 sati samo je prošlo od stizanja prvih naručenih telegrama podrške, sa zahtevom za isključenjem iz stranke svih onih, koji su se osmelili da traže ostavku svog predsednika. Nije pomogla ni spremnost celog rukovodstva stranke da zajedno sa njim podnese ostavku, a odbio je da se formira i stranački anketni odbor, koji bi utvrdio punu istinu. Umesto toga, uveren da je napad najbolja odbrana, izašao je prvi u javnost, naivno verujući da će sa tom prednošću obmanuti članstvo stranke, koalicione partnere iz DOS-a i građane Srbije. Umesto strpljivog traganja za kompromisom i za legalizmom, Vuk Obradović se opredelio za politički egzibicionizam, skandalozno i dobrovoljno otvaranje šlica, ovog puta pred celokupnom javnošću. Za te njegove ishitrene i neuračunljive postupke, Socijaldemokratija, njeni članovi i rukovodstvo, odbijaju da snose bilo kakvu odgovornost. Naprotiv, potpuno svesni svih rizika, ustali smo protiv bahatosti i samovolje, licemerja koje je, treba priznati, preplavilo Srbiju. Ustali smo protiv balkanske primitivne Srbije, Srbije umorne od lidera, koji potapaju hladnjače, vade zarđale kašike, ili polne organe, sasvim svejedno. Gospodo poslanici, ovo jeste, kako to gospodin Obradović poslednjih dana stalno ponavlja, politička stvar par ekselans. Reč je o moralu, i to o moralu u politici. Reč je o moralu političara, reč je o vlasti,moćnicima,kodeksu ponašanja javnih ličnosti. Reč je o onima koji se uzdižu iznad naroda i iznad Boga, kako to neko danas reče ovde. Političar mora da bude čist. Političari koji potapaju hladnjače, moraju u zatvor, van Jugoslavije, ako je to moguće. Zarđalim kašikama je mesto na smetlištu istorije. Političari koji žive u braku i tri godine imaju, kako to naš narod kaže, švalerku, nisu dobri domaćini, nisu moralni. Takvi moraju da se okanu politike. Oni političari koji ne mogu da kontrolišu sopstvene porive, i svoje genitalije siledžijski pokazuju našim koleginicama, nečijim sestrama, majkama, ćerkama i suprugama, moraju na lečenje, ili na neko drugo mesto. Pri tom je sasvim svejedno da li su te žene političarke, novinarke, daktilografkinje, ili kafe kuvarice. Sasvim je svejedno i to da li su one mimo svoje volje spopadane u službenom automobilu, stranačkim prostorijama, na radnom mestu, u kabinetu Vlade Srbije, ili negde drugde. One nisu stoka i niko ih ne sme ponižavati, one to ne zaslužuju, uprkos tome što žive u ovako ludoj balkanskoj Srbiji. One to ne zaslužuju, uprkos tome što ih naši nakaradni zakoni ne štite. One to ne zaslužuju, makar im to priređivao i potpredsednik Vlade, gospodin Vuk Obradović. Poštovane kolege poslanici, šta je usledilo nakon što je Vuk Obradović za samo 36 sati shvatio da je protiv njega pokrenuta, kako kaže, besomučna i dugo planirana hajka. Protivno statutu isključuje iz stranke 15 do 22 člana predsedništva. Predsednik je statutarne komisije i nadzornog odbora. Osam od devet republičkih poslanika, dva od tri savezna poslanika (treći je on), svih šest odbornika u Skupštini Beograda. Raspušta sve odbore po Srbiji, koji mu nisu uputili telegram podrške. Brata Pavića Obradovića, uglednog predratnog i posleratnog trgovcaduvanom i cementom, i doktora kriznih štabova, postavlja za predsednika izvršnog odbora stranke. U igru uvodi jedinice za specijalni rat, preciznog čaršijskog detektiva, eksperta za policijska i udbaška pitanja, i uglednog estradnog advokata, iza koga stoji finansijski lobi i koga mnogi vezuju za braću Obradović. Gradi se teorija zavere, ubrzo sve postaje jasno. Navodno je reč o belosvetskoj zaveri prvog reda, montiranom procesu protiv Obradovića, iza koga, kažu, stoje delovi DOS-a, ljudi iz podzemlja, moćni finansijski lobiji. U stolovima njegovih nekadašnjihsaradnika pronalaze se nekakvi aktivirani i neaktivirani prisluškivači, šok bombe i pornografske fotografije, a ja naslućujem da je na pomolu i otkrivanje nekakvih spravica sa nuklearnim bojevim glavama. Pronađena je knjiga o crnoj magiji i obelodanjeno da se neki od zaverenika, verovali ili ne, bave vračanjem. Optužuje se premijer Srbije za nekakvu paljevinu rajhstaga Socijaldemokratije, a od predsednika Jugoslavije Obradović očekuje podršku, jer su, kako kaže, obojica ljudi bez mrlje u karijeri. I ne samo to, on se uzda i u MUP, jer kako izjavljuje njegov opunomoćeni advokat, niko u MUP-u neće slediti sadašnju rukovodeću strukturu. Pitam se - koju hoće? Da li možda onu prethodnu? I predsednik ove skupštine će, po svemu sudeći, pre ili kasnije, morati da objasni gde se zagubila depeša upućena ovom visokom domu,kojom ruski kozaci energično podržavaju đenerala Obradovića. Dojučerašnji saradnici i osnivači Socijaldemokratije postaju preko noći lešinari, gnjide, gamad, a za rušenje Vuka Obradovića, u njih je do sada uloženo, ni manje ni više, nego četiri miliona nemačkih maraka. Pitam se - zašto ne pet miliona, koliko je donedavno vredeo onaj sa kim se Obradović poredi i na koga sve više podseća. Nađeno je tu, gospodo poslanici, još mnogo sumnjivih lica i sumnjivih stvari, poput plave ribe kljukane dinastije, "svastikinog buta", kako je to ironično prokomentarisao novinar uglednog beogradskog nedeljnika. Sve to, moram da priznam, meni zvuči lakrdijaški inije mi baš mnogo logično i jasno, izuzev jednog, a to je namera Vuka Obradovićada se ubuduće kandiduje za najviše funkcije. Zaista, u celoj stvari, posle svega, to je veoma jasno i veoma, veoma logično. Na kraju, zbog pojašnjenja stvari, čini mi se da je uputno da postavim nekoliko pitanja - prvo, da li smo mi u Socijaldemokratiji pogrešili što smo odmah, po prvim svedočenjima naših koleginica o nedoličnom ponašanju Obradovića, ustali u odbranu njihovog integriteta, svesni težine hipoteke ponašanja lidera stranke i potpredsednika Vlade, ali i svih rizika i neželjenih posledica? I u okviru ovog pitanja, možda pitanje svih pitanja - zašto je do tada postajala svojevrsna zavera ćutanja, kada se zna da su mnogi pre nas imali saznanja, dokaze i direktna svedočenja o tome? Zašto su, primera radi, glavu u pesak stavile najmanje tri novinske redakcije, nakon što su im se koleginice vratile sa radnog zadatka povređene i ponižene od Vuka Obradovića? Drugo, s obzirom na tvrdnje da mu je ova afera podmetnuta zbog njegovih nalaza u Komisiji za borbu protiv korupcije, zašto Obradović već jednom ne obelodani te nalaze. Zar ova Skupština nije pravo mesto za to? Sada i ovde, gospodine Vuče Obradoviću. Ili je tome mesto na stupcima žute štampe? Šta on to zna što drugi članovi Komisije ne znaju, da li on to nešto krije, zašto i od koga? Treće, zašto Vlada ne da ocenu rada Vuka Obradovića kao predsednika Komisije, da li je on prema svim komitentima bio maćeha ili prema nekima i majka. I vezano sa tim, da li je i kakvu je asistenciju pri tom dobijao od brata Pavića Obradovića. Četvrto, Vuk Obradović je insinuirao čije naloge, po njemu, izvršava zavereničko predsedništvo stranke i kolike su pare navodno dobili za to. Zato bi bilo pošteno da obelodani ko su njegovi nalogodavci, koje pare dobija od njih. Od čijih para školuje sina u inostranstvu i od čijih para je kupio i opremio stan ljubavnice u Novom Sadu, da li se i to podmiruje sa platom potpredsednika Vlade od 13.000 dinara. Peto, kakva namera stoji iza kampanje koju otvoreno vodi protiv koalicionih prijatelja iz DOS-a, za čiji račun to radi i koji lobi stoji iza njega. Šesto, da li su Vuk Obradović ili Vojska Jugoslavije spremni da saopšte javnosti istinu i stvarne razloge njegovog napuštanja Jugoslovenske Narodne Armije 1992. godine. Gospodo poslanici, ja ću glasati za razrešenje Vuka Obradovića.
Pošto nemamo više prijavljenih poslanika sem gospodina Vujića, a ima naravno pravo i gospodin Obradović, i gospodin Đinđić, verovatno će se desiti da prekoračimo predviđeno vreme, pa vam predlažem da donesemo odluku da ćemo raditi do okončanja ove tačke dnevnog reda. Molim vas da se o tome izjasnite glasanjem. Za 134, protiv 35, uzdržan je jedan, nije glasao 31, a ukupno je prisutan 201 narodni poslanik. Konstatujem da smo doneli odluku da večeras radimo do okončanja ove tačke dnevnog reda. Dobro, vi ćete na kraju, odnosno, reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo, narodni poslanici, sigurno je da ima važnijih stvari...
Molim vas za malo tišine.
...od ovih o kojima danas raspravljamo, sigurno je da ima važnijih tema, sigurno je da ima važnijih događaja. Ovu današnju sednicu, koja je vanredna, inicirala je Vlada, ovu tačku stavila je na prvo mesto i znači da Vlada smatra da je u ovom trenutku ovo najvažnije pitanje i stoga i današnja celodnevna rasprava, stoga i današnje učešće i poslanika SRS. Dame i gospodo narodni poslanici, kada sam bio mali, a bilo je to dosta davno, uvek sam se radovao dolasku cirkusa u grad. Ovom cirkusu koji danas Vlada nudi ne mogu da se radujem. Moguće da je to zbog godina, ali isto tako i zato što u bleštavu iluziju više ne verujem. Ko normalan i ko razuman danas u Srbiji može još da veruje u iluziju, zvanu DOS? Šta je, ako ne iluzija, obrazloženje gospodina Đinđića u zahtevu za razrešenje gospodina Obradovića. Ono u prvom stavu glasi - kako bi Vlada nesmetano obavljala svoje zadatke, neophodno je da funkcioniše u skladu sa jednim od svojih osnovnih principa, rad bez skandala i afera. Đinđić kaže da je Obradovićsvoj rad sveo u aferu, a nije, dok "Galenika" jeste afera i to veća, i u njoj postoji transparentno, a neki bi cinično rekli čak i mafijaško učešće gospodina Vladana Batića. Znači, gospodin Obradović i sve oko gospodina Obradovića, kaže gospodin Đinđić da je afera. Pa zar veća afera nije nagovešteno pljačkanje roditelja studenata, troškovi studiranja, izmišljena poput još jedne šuvarice od strane lečenog, ali izgleda nikada izlečenog alkoholičara, Gaše Kneževića. Rad bez skandala i afera u Vladi, i gospodin Obradović i sve oko gospodina Obradovića - afera - kaže gospodin Đinđić, pa zar nije veća afera, i to krajnje kriminalna, davanje milion maraka iz Fonda za razvoj preduzeću "Lutri", firmi Dušana Mihajlovića koji je, gle slučajnosti, doduše ničim izazvan, i ministar unutrašnjih i dela, i nedela. Rad bez skandala i afera u Vladi i priče oko gospodina Obradovića i sve oko gospodina Obradovića, kažete - afera, pa čak to napisa i sam gospodin Đinđić, isti onaj kancelar koji je pre otprilike stotinak dana predložio istog gospodina Obradovića za potpredsednika Vlade. Oko gospodina Obradovića kažete - afera. Jeste, i to ne samo jedna afera, najveća od svih je ova afera oko gospodina Đinđića, afera duvanske mafije, najveća i najsramotnija afera danas. Ko normalan i ko razuman danas u Srbiji može još da veruje u iluziju zvanu DOS? Ako ima imalo istine u stvorenoj aferi, u Socijaldemokratiji, pa samim tim i u DOS-u, oko i sa gospodinom Obradovićem, onda je tu krivica DOS-a još veća. Afera nije okončana, već je stalno raspirivana novim detaljima i pikanterijama. Do danas, tačku na slučaj i još više - rešenje, a potom i razrešenje ovog slučaja nije, a morao bi da učini Administrativni odbor. Do danas tačku na slučaj i još više - rešenje i razrešenje ovog slučaja nije, a trebalo je da ponudi i Ministarstvo pravde. Do danas tačku na slučaj i još više rešenje, a potom i razrešenje slučaja, nije, a najviše bi trebalo da da DOS i to CK DOS. Očekujem, kao poslanik SRS, da će DOS javnosti i istine radi, to okončati sa iznošenjem pune i potpune istine. Očekujem to i još više kao roditelj. Moja kćer kući očekuje to, još više nego ja. Na vama je, gospodo iz DOS-a, u ime časti i morala, i istine radi, ta istina, ma kakva ona bila, izađe na videlo. Dok to DOS ne učini, javno izražavam sumnju da se iza brda valja nešto drugo. Važnije vam je danas da uklonite ne potpredsednika Vlade, već predsednika Komisije za ispitivanje zloupotreba, kako vi kažete bivšeg režima, ali izgleda da je gospodin Obradović bio dovoljno revnosan pa je otkrio i zloupotrebe u samoj Vladi, u vama, u DOS-u. Ko normalan i razuman danas u Srbiji može još da veruje u iluziju zvanu DOS? Ako zbog ičega treba gospodin Obradović da se smeni, onda je to zbog njegovog rada u Vladi, kao potpredsednika, i to jer je kao potpredsednik,po tvrdnji gospodina Mehe Omerovića, trgao ženske čarape svojim saradnicama i davao da ih na glavu nataknu Batić i njegova ekipa u noći 31. marta. Takođe, gospodina Obradovića treba smeniti sa mesta potpredsednika što je, po tvrdnji gospodina Mehe Omerovića, kidao čarape svim svojim saradnicama, samo njemu ne. Ko danas normalan i razuman u državi Srbiji može da veruje u iluziju zvanu DOS? U ovom cirkusu danas ne mogu da se radujem, ali kao građanin Srbije, kao poslanik Srpske radikalne stranke mogu da očekujem, a dočekaću, nove izbore i pad ovakvog DOS-a.
Da li se još neko od narodnih poslanika javlja za reč? (Ne.) Reč ima gospodin Obradović.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, imam 54 godine, preko 25 godina ili oko 25 godina na ovaj ili onaj način učestvujem u političkom životu ove zemlje. Vojničku karijeru završio sam 1992. godine na sopstveni zahtev i bio sam tada načelnik nekadašnje političke uprave ondašnjeg ministarstva za odbranu ili, kako je neposredno pre mog dolaska nazvana, Uprave za informisanje i moral. Godine 1997. krenuo sam u stvaranje Socijaldemokratije i zajedno, između ostalog, i sa ljudima koji danas sede u ovim skupštinskim klupama i mnogima drugima širom Srbije, uspeo da stvorim jednu partiju respektivne snage, respektivne moći. Da usput kažem, za razliku od mnogih drugih koji me danas optužuju i za neke apsolutno besmislene stvari, od svoje 13 godine, kada sam kao učenik prvog razreda Prokupačke gimnazije postao vojni stipendista, redovno sam odlazio na sve vrste lekarskih pregleda i hvala Bogu izuzev blagog infarkta koji sam doživeo 1997. godine, dobro se osećam i zdrav sam. Od samog početka sam govorio i uveren sam u to i ovog trenutka, ovde se ne radi ni o kakvoj ljubavnoj, još manje seksualnoj aferi. Ukoliko je Vuk Obradović u tom pogledu nešto ružno i uradio, to će se dokazati pred pravosudnim organima ove zemlje. Oni su za to nadležni i neću se ni ja pozivati na imunitet. Sam ću sebi izreći najstrožiju kaznu ukoliko se bude dokazalo da su pred Vukovim nasrtajima pocepane ijedne jedine čarape, ili se dogodile neke druge ružne stvari nekim osobama koje su bile u mom okruženju. Hoću da kažem da znate i ovo, nikada nisam bio okružen telohraniteljima i sada me, kao potpredsednika Vlade, prate dva službenika Šeste uprave Državne bezbednosti - jedan jednog, a drugi drugog dana, retko kada obojica. Ne spadam u paranoične tipove, u one ljude koji se pribojavaju da bi im se nešto moglo dogoditi, iako sam veoma svestan da je vreme ružno, da je srpska politička scena užasno prljava i konfuzna i da na njoj s vremena na vreme, nažalost, odleti i po koja glava. Nije u meni nijedne mrve paranoje, nije u meni nijednog grama straha zbog svega ovoga što se sada zbiva, ali sam realan, nimalo naivan. U krajnjoj instanci, 28 godina sam nosio vojničku uniformu i znam šta se iza koga brda može da valja. Pre nekoliko dana, kao što znate, probali su, neki su mediji to objavili, da mi podvale kako ja stojim iza pisanja zagrebačkog "Nacionala" o delovanju duvanske mafije u Srbiji i Jugoslaviji. Znao sam kakav je to signal i šta to može da znači. Znam i u ovom trenutku šta to može da znači. Zbog toga hoću sa ovog mesta, ma koliko mi zamerili, ma koliko mislili da činim nešto što je nedopustivo, da upozorim ministra policije Duška Mihajlovića da ustanovi ko je pustio takvu priču, sa kakvom namerom i zašto, i da mu jasno i glasno kažem - bude li ijedna dlaka s glave falila Vuku Obradoviću i njegovoj porodici, njegovim saradnicima i njihovim porodicama, da će on snositi odgovornost. Duško Mihajlović je taj ministar unutrašnjih poslova, jedan od članova Komisije Vlade Republike Srbije kome sam uputio najmanje 30 predmeta sa molbom da se ispitaju određene stvari i da meni kao potpredsedniku Vlade, na šta sam i kao član predsedništva Demokratske opozicije imao pravo prema protokolu koji sam potpisao, ne samo kao predsednik Komisije, kaže šta je povodom određenih stvari učinjeno, šta nađeno i koje su mere preduzete. Ni brojkom, ni slovima ni jedan jedini odgovor nisam dobio. Podsetiću takođe i na činjenicu da smo započeli sa serijama konferencija za štampu u Vladi Republike Srbije, putem kojih je trebalo obavestiti srpsku i jugoslovensku javnost o onome šta je Komisija utvrdila u 60 dana svoga delovanja, a što su, inače, potpisali svi članovi Komisije, brojkom i slovima svi u skladu sa poslovnikom koji smo usvojili drugog dana po formiranju te komisije. Do treće konferencije za štampu, na kojoj je trebalo govoriti o teškim zloupotrebama u stambenom fondu Republike Srbije i u onom delu kojim je raspolagala Vlada Republike Srbije, nije došlo. Gospodin Duško Mihajlović je to zabranio, sprečio, onemogućio ljudima sa kojima sam inače imao dogovor o tome o čemu da govore, da se pojave pred našom javnošću. Molim Skupštinu da se obrati Vladi Republike Srbije i zatraži taj izveštaj, koji je na vreme, 19. aprila upućen Vladi. Nije mogao biti upućen 16. kada je trebalo, jer je bila subota, 17. nedelja, a ponedeljak uskršnji praznik. Ideja je bila da se članovima Vlade u jednoj vrlo sintetizovanoj formi kaže ono što smo u međuvremenu usvojili i to smo uradili. Ne mogu članovi Vlade da čitaju 400 stranica materijala o zajmu za privredni preporod Srbije. Mi smo celu priču o zajmu za privredni razvoj Srbije u izveštaju smestili na pola stranice teksta. Nisu oni mogli da čitaju na stotine stranica o "Galenici", o onome što se tamo zbilo, o toj velikoj prevari i pljački našeg naroda. Celu priču smo sveli na dva elementarna stava. Prvi, da je većinski vlasnik "Galenike" država Srbija, odnosno Zavod za zdravstveno osiguranje Republike Srbije, i da se država Srbija mora odlučno zalagati za zaštitu tog svog interesa pred narodnim arbitražnim sudom Međunarodne privredne komore u Parizu. I drugi, da nalazi svih relevantnih republičkih i saveznih organa, MUP-a, Republičke uprave javnih prihoda, Saveznog deviznog inspektorata, Saveznog tržišnog inspektorata govore da je u postupku privatizacije i poslovanja tog preduzeća bilo brojnih nezakonitosti, zbog čega neki ljudi moraju biti pozvani na krivičnu i svaku drugu odgovornost. Neću vas zamarati i drugim stvarima i drugim nalazima te komisije. Molim vas da ga potražite. On je u međuvremenu objavljen. Odlukom Vlade, kada je došlo do ove trke i oluje, ta je oznaka, koju nisam ja stavio, strogo poverljivo, skinuta, i javnost je sa tim izveštajem do kraja upoznata. U međuvremenu sam jedno posebno pismo otvorenog tipa uputio predsedniku Vlade, sa namerom da mu najdobronamernije skrenem pažnju na neke činjenice koje mi se čine značajnim i važnim, u vezi sa delovanjem te komisije. Najobičnija je laž da je Vuk Obradović ikada identifikovao sebe sa borbom protiv korupcije i kriminala u ovoj zemlji. Ne. Ima demokratska Srbija dovoljno snage i moći da izađe na kraj sa tim društvenim zlom. Ali, sticajem okolnosti, možda mi je i Bog pomogao da skinem sa sebe tu vrstu tereta, ja sam u jednom trenutku simbolizovao tu borbu. Narod me je za nju vezivao, ili dobar deo javnosti. Osećam ogromno olakšanje što tu vrstu tereta ne nosim više na sopstvenim plećima. Novoizabranom predsedniku komisije, gospodinu Radoviću, želim da se što je moguće bolje snađe na toj izuzetno odgovornoj dužnosti. Uvek ću mu biti na raspolaganju. Ja znam doista mnogo. Na stotine predstavki dnevno je stizalo kod mene. Ali, izgleda da su neki precenili to što sam ja znao i što znam. Znate, i ta vrsta osećanja nekih ljudi može da bude vrlo opasna. Biću krajnje iskren i pošten da vam kažem da sam za to ime Subotić - Cane prvi put čuo pre dvadesetak dana, iako sam se izgleda i ja nesvesno vozio tim njegovim avionom. Ništa ne tvrdim, ništa ne kažem, izričito, eksplicitno, ali, mislim da nije slučajno da se sve ovo što se dogodilo, podudarilo upravo na neki način sa vremenom podnošenja tog izveštaja. Neću više ni jednu reč o tome. Drugo, Socijaldemokratija je moćna stranka. To je danas stranka sa oko 130 opštinskih odbora. Svi su odlučni i jedinstveni da sebe zaštite, da sebe odbrane. To je bila stranka sa perspektivom. Nekome to nije odgovaralo. Neko je izgleda želeo da i putem, i preko nje, pojača sopstvene pozicije u ovom parlamentu, da možda zaodene neku vrstu socijaldemokratske odežde. Dogodio se taj udar. Očekujem da Ministarstvo pravde doista bude Ministarstvo pravde. Nije Vuku Obradoviću, ponoviću to i sada, ni do kakve vlasti, ni do kakvih funkcija. I posve sam siguran u to da se ovde suštinski ne radi o njegovoj odbrani, već o odbrani Socijaldemokratije. Dakle, ponoviću ono što sam rekao i jutros - nema te partije na svetu u kojoj, na kongresu izabranog, predsednika, može da smeni jedna grupa od 15 ljudi iz političko-izvršnog organa. Takođe, podsetiću na izričit stav iz statuta Socijaldemokratije, iz poslovnika o radu predsedništva, da sednice predsedništva može da sazove i da njima rukovodi isključivo predsednik stranke, odnosno lice koje on ovlasti, a to predsednik Socijaldemokratije ni u jednoj od situacija koje su sporne nije učinio. Molio sam vas jutros, zapravo predlagao, da se ne otvara rasprava, da se vreme posveti krupnijim i ozbiljnijim pitanjima. Nisam to učinio rukovođen nekim sebičnim razlozima, da ne bih bio izložen toj salvi teških optužujućih reči. Mi u Socijaldemokratiji smo u kontinuitetu govorili - ko je sa nama, naš je prijatelj, ko nije sa nama, nije naš neprijatelj. Pretpostavljam vama je dobro poznato, da sam se ja na političkoj sceni na neki način prepoznavao i po tome što o ljudima koji drugačije misle nisam govorio ružno. Još ređe sam govorio direktno prozivajući. Bežao sam od teških reči. Poštovao sam ono Miljkovićevo - "ubi me prejaka reč". Ja ni sada ne govorim, kao što znate, ružno o bilo kome, ni o jednom od političkih neistomišljenika, o onima sa kojima sam u sukobu. Neću to činiti ni ubuduće. Ali, nosim veoma gorak ukus zbog svega onoga što se dogodilo. Još jednom ću ponoviti - žarko, vrlo žarko priželjkujem da se ovo što je priređeno Vuku Obradoviću, nikada više nikome u ovoj zemlji ne dogodi. Ako se te brutalnosti, te vulgarnosti najvišeg ranga, koje se ovde spominju, na bilo koji način budu dokazale, dajem vam svoju reč - ja ću sebi presuditi. Nikakav mi sudija neće biti potreban. Cepanje čarapa, modrice i slične stvari. Usput, ako vam i to nešto znači, od 1991. godine ne vozim auto. Nikada nisam seo za volan. Uvek sam bio sa vozačem. Vozili su me momci koje je lako proveriti. Poslednjih nekoliko meseci vozili su me policajci, ljudi iz Službe državne bezbednosti, i više niko drugi. Moja sudbina kao potpredsednika Vlade je u vašim rukama. Samo želim da vam kažem da ću se za Socijaldemokratiju boriti zajedno sa njenim članovima i simpatizerima, sa opštinskim i drugim odborima. To je stranka koja nije za prodaju. Vuk Obradović ima dovoljno političkog iskustva da će znati šta perspektivno uzev treba da uradi i za nju. Mnogo vam hvala.
Zaključujem raspravu. Zaključujem pretres i dajem reč predsedniku Vlade, predlagaču.
Poštovani narodni poslanici, pretpostavljam, kao što je javnosti Srbije čitava ova današnja rasprava bila neprijatna, tako je i nama kao Vladi, i meni kao predlagaču. Međutim, nije to bio naš izbor. To proističe iz prirode političkog života danas u Srbiji, a verovatno i iz prirode tranzicije ka jednoj normalnoj i uređenoj demokratskoj državi u kojoj će se i odnosi, i izbor ljudi, i kriterijumi drugačije uređivati. Ali, tu smo, gde smo. Pre nego što kažem nekoliko rečenica o vezi između predsedništva DOS-a, poslanika, Vlade, jer vidim da ima nekih nesporazuma o tome ko o čemu odlučuje, dozvolite mi samo da kažem dve primedbe. Ne mogu da ih izbegnem. Naime, većina onih iz redova opozicije koji su govorili, imaju određeni dvostruki moral, sasvim sigurno, u dve tačke. Prvo, u prvih pet rečenica kažu da im je Vlada nametnula jednu temu koja je najmanje važna u Srbiji, pored mnogih drugih važnih tema, a onda iskoriste svojih deset minuta da o toj nevažnoj temi i o svemu drugome govore, pa onda i prekorače, a neki i tri puta po deset minuta. Tako da su onda, zapravo, o toj temi koja nije važna, govorili deset sati.
Molim vas da ne dobacujete.
To je u popriličnoj meri licemerno. Drugo, kada su već uzeli reč, onda su o svim mogućim problemima ove zemlje govorili, a pre svega o ekonomskim, ponašajući se kao da su svih deset godina bili u opoziciji i kao da nisu oni ti, koji su stvorili sve te probleme. Onda su se tobože čudili kako to Vlada za 120 dana nije uspela da reši ono što su oni za 10 godina upropastili. Zaista je čuđenje na mestu, samo kada bi ljudi u Srbiji bili toliko naivni i kada se ne bi sećali ko je bio pre godinu dana i pre dve godine i pre četiri godine u Vladi. Mi smo kao Vlada koja je 26. januara izabrana ovde, zatekli zemlju koja ima 25 milijardi maraka spoljnog duga i 840 milijardi dinara unutrašnjeg duga. Kada govorite o blokiranim računima, o nezadovoljnim radnicima, pomislite na to ogromno breme koje ste navalili na ovaj narod i na ovu privredu. Sada hoćete da za 100 dana neko to breme skloni sa naroda. Mi ćemo ga skloniti, naravno, ali treba malo više vremena i treba nam ipak jedan parlament koji će, ako kaže da mu je stalo do prioriteta, da mu je stalo do zakona, onda to i da pokaže. A ne da jednim svojim delom bude kočnica. Mi očigledno, kao zemlja i kao privreda, idemo uzbrdo. Sa našom malom ručnom kočnicom, idemo malo sporije, jer mi očekujemo od ovog parlamenta da donosi zakone koji će omogućiti ovoj zemlji da da gas i da ide malo brže. Sada druga tema - odnos između predlagača i moje obrazloženje. Ima pomalo i nerazumevanja, prirodno, jer mi nismo dugo u parlamentarnoj demokratiji, između one političke snage koja izlazi na izbore, između poslanika koji na određenoj listi nastupe i između Vlade koju oni izaberu. Čini se kao da su to neke tri planete i onda se kaže - Skupština ona je suverena, ona je planeta za sebe, Skupština nije ovde, šta vi nama tamo. Ne, dame i gospodo, svuda u normalnim demokratskim zemljama određena partija, grupa partija ili koalicija izađe na izbore. Ljudi koji vode te partije ili tu partiju odlučuju u skladu sa pravilima unutar te partije, ko će biti poslanički kandidati. Narod bira poslaničke kandidate sa te liste, sa tim programom, sa tim obećanjima. Ti koji dobiju većinu biraju vladu. Vlada sa njima priprema zakone. Nije to kozačka skupština, gde onaj koji ima jači glas i veći stomak ima više uticaja. [[aplauz]] Ne, dame i gospodo, to je uređeni postupak gde neko dobije većinu na osnovu svog programa. Ta većina izabere vladu i ta vlada sprovodi program te većine. Prirodno je da ta većina glasa za zakone i to nije nikakvo poslušništvo, nije nikakvo poništavanje parlamenta, nego je to prirodan odnos između političke snage parlamenta i Vlade. U tom smislu, ta politička snaga je predložila vladu, sastav vlade Naravno, pošto tu političku snagu predstavljaju ljudi koji su u parlamentu većinska poslanička grupa, oni su to potvrdili. Tako je vlada izabrana. Na isti način ta politička snaga može da promeni vladu. Celu vladu ili deo vlade. Nije ovo tema koja je trebalo da se nađe na dnevnom redu. U drugim zemljama, ne bi se ni našla na dnevnom redu i u drugim zemljama kada jednog ministra većina koja ga je postavila hoće da povuče, onda se on sam povuče. Ne postoji nijedna zemlja na svetu gdepotpredsednik vlade ili ministar vlade dopušta da opozicija raspravlja po pitanju poverenja, koje je u njegovoj koaliciji već rešeno. Zato sam ja rekao da je predsedništvo DOS-a to odlučilo, a ne ulazeći uopšte u suštinu ko je kriv, a ko nije kriv. Ni ja isto, nijednog trenutka ne ulazim u pitanje da li su u pravu 15 članova predsedništva ili predsednik te stranke. Činjenica da između 15 članova predsedništva i predsednika mesec dana ne može da dođe do poravnanja, jeste za nas opterećenje. Mi kao predsedništvo DOS-a kažemo - žao nam je što se to desilo. Nemam nikakve primedbe na rad gospodina Vuka Obradovića, kao potpredsednika Vlade. Nikakve primedbe nemam. Da se nije to desilo, znači, da u njegovoj stranci nije došlo do tih podela, ne bi se uopšte to pitanje postavilo pred parlamentom. Kada se već desilo, dozvolite da Vlada mora da se bavi svojim prioritetima. Ne može svaki dan da odgovara na pitanja, da li su u pravu ovi ili su u pravu oni. To je jedan potpuno normalan postupak i time mi uvodimo parlamentarnu demokratiju u Srbiji. Onda dolazimo do čitavog niza kleveta, laži, podmetanja. Moram na jedan deo toga da odgovorim, jer su ljudi to čuli, i iz parlamenta. Naš narod je dobronameran i on ne može da pomisli da je na nekoj poslaničkoj listi izašao neko ko ga namerno obmanjuje. Posle svih ovih godina obmanjivanja, ljudi još uvek misle - pa, valjda kada govori za tom govornicom ima neki osećaj odgovornosti za tu izgovorenu reč. Na žalost, neki i nemaju. Većina rasprave danas, a pre svega iz krugova opozicije odnosila se na mene, a ne na temu dnevnog reda. Meni možda i laska ta opsednutost mojom ličnošću, već godinama, a pogotovo u prethodnih par meseci. To je jedan začarani krug. Oni koji su opsednuti mojom ličnošću, sve vreme tvrde kako ja imam toliko moći, da to nije prirodno u Srbiji. Pri tome, oni daju na mitski neki način, kao neke vračare, oni mi daju tu moć, jer pričaju samo o meni. To je dirljivo, ali dame i gospodo, i pomalo bolesno. Ta opsednutost je pomalo bolesna. Da je ljubav u pitanju, bilo bi bolesno, a pošto je mržnja u pitanju, ako je još uvek moguće, možda će se razboleti i više nego što jeste. Ja vas zato molim, razmišljajte o sebi i o svojoj opsednutosti, nemojte toliko da se bavite mojom ličnošću. Ni ja se ne bavim toliko sobom, koliko se vi bavite mojom ličnošću. Sada da izdvojimo neka pitanja koja mogu da izgledaju kao činjenice ili kao argumenti i na njih da odgovorim, uključujući sve što je pomenuto, nadam se većina toga. Prvo je pitanje moje lične imovine - da li imam imovinu i koju.Jula 1994. godine podneo sam tadašnjem parlamentu Republike Srbije Predlog zakona o obaveznom prijavljivanju imovinejavnih funkcionera. Taj predlog zakona je tada odbačen u Skupštini Republike Srbije. Rečeno je danije umesno, da funkcioneri prijavljuju javno svoju imovinu, jer je to protiv zaštite njihove privatnosti, kao građana Srbije. Pre nego što sam podneo taj zakon u ime Demokratske stranke, održao sam konferenciju za štampu i izneo listu moje privatne imovine, sa dokazima o njenom poreklu. To je objavljeno tada u novinama i ja sada odgovorno tvrdim, da se od tada do danas moja imovina nije promenila. Dakle, odgovorno tvrdim pred javnošću i pred zakonom da se moja imovina od juna 1994. godine do danas, nije promenila. Nisam imao nikada kuću ni danas je nemam, a imam jedan vrlo konkretan predlog (da ne pokazujemo fotografije, vi ste svedoci): da tu moju kuću, koja postoji i čiju sliku pokazuje jedan poslanik, i njegovu kuću, da budete svi svedoci, ako postoji ta moja kuća stavljam je u Fond za nezbrinutu decu. [[aplauz]] Ako ne postoji, predlažem da se osnuje komisija Vlade Srbije i parlamenta, i možda Advokatske komore, ili koga hoćetei da proveri. Ako ne postoji ta moja kuća, da ona kuća koju je gospodin Šešelj kupio pre 10 godina, a došao je u onim japankama na bosim nogama iz Sarajeva, da [[aplauz]] ta njegova kuća ide u Fond za nezbrinutu decu, jer sigurno je mnogo dece nezbrinuto zbog politike koju je ovaj gospodin ovde vodio ovih 10 godina. [[aplauz]] Što se mene i mojih kuća tiče, toliko. Ne samo ove na slici, nego svih drugih koje budu pronađene u ovoj zemlji ili u drugim zemljama, ne samo sada, nego sve vreme dok sam ja na ovoj funkciji, na kojoj jesam. Dakle, ovo važi i rečeno je javno, držite me za reč, i možda i krivično. Predlažem da kao parlament prihvatimo i mislim da je ovo fer ponuda i mislim da će gospodin Šešelj imati prilikuda svoje stambene probleme rešava u budućnosti, još je mlad, može da radi, konačno može da počne nešto da radi. Što se tiče oslobađanja i skidanja sa poternice, odgovorno tvrdim da ova vlada i ovaj MUP nikoga nije skinula sa poternice. Nikoga niko nije skinuo sa poternice, ni Stanko Subotić, ni bilo ko drugi. Neki su stavljeni na poternicu ali niko nije skinut sa poternice. Ni sa kim.
Prekinite s dobacivanjem iz sale molim vas.
Ni sa kim nisam ni u kakvom poslu ni bio ni sada. Dakle, potpuno odgovorno tvrdim - ni u kakvom poslu, ni u vezi sa cigaretama, ni u vezi sa bilo čim, nisam bio, nisam nikada nijednu paklicu cigareta ni kupio ni prodao, ni direktno ni indirektno. Inače sam nepušač. Sve drugo su klevete. Sada malo, pre nego što pređem na kriminal i korupciju, "Nacional" i druge vrlo autoritativne hrvatske izvore, u koje ovde vlada veliko poverenje, naročito među nekim nacionalnim strankama, da kažem nešto o privredi. Nekiposlanici iz ove druge poslaničke opozicione grupe žalili su što stanje u poljoprivredi, stanje u školstvu, stanje u privredi nije dobro, i što Vlada ne investira. Mogli ste za ovih 10 godina parlamentarizma da naučite, da Vlada nije investitor. Vlada ne investira i inače. Vlada stvara zakonske uslove, mogućnosti da investiraju oni koji imaju novac. Pošto u našoj zemlji ima malo novca, zbog toga što ste ga vi izneli, milijarde nemačkih maraka, ili ste dopustili da bude iznet u proteklih 10 godina, sada jedini novac, u vidu investicija koji može da dođe, jeste novac iz inostranstva. To nije tako strašno jer su i u drugim zemljama investicije uglavnom sa svetskih berzi novca, ali su potrebni uslovi, politička stabilnost i uključivanje zemlje u međunarodne finansijske ustanove da bi te investicije došle. Mi dosta toga činimo da bi te investicije došle, ali sasvim sigurno, ni danas ni ubuduće, mi nećemo da budemo biznismen koji će da investira. Niti ćemo da kupujemo kao Vlada, niti ćemo da prodajemo.Nećemo da izvozimo ni pšenicu, ni nešto drugo, kao što su prethodne vlade činile. Mi ćemo da postavljamo opšte uslove da bi privreda mogla da posluje, da bi ljudi koji ulažu u našu zemlju imali garancije da će taj njihov novac biti sačuvan, da će on biti bezbedan i da će svojim ulaganjem stvoriti za naše ljude, koji su tu zaposleni, dobrobit i za sebe kao vlasnike tog novca. Nikada poljoprivreda nije bila tako oslobođena poreza kao što je u ovom poreskom zakonu. Skoro se ništa u poljoprivredi od poreza ne plaća. Cena od 7,5 dinara je za25% veća nego što je cena u okruženju i to je najveća cena u regionu. Ta cena je subvencionisana. Dakle, to nije realna cena. To je subvencionisana cena. Mi smo se svesno odlučili za cenu koja je viša nego što je tržišna. Mi po toj ceni tu otkupljenu pšenicu, ako bi hteli da je prodamo, ne možemo da prodamo. Mi to radimo da bismo podržali selo i seljake, jer su oni stradali u ovih proteklih nekoliko godina i zbog toga kažemo - na svaki kilogram pšenice najmanje dinar do dinar i trideset je subvencija od strane Vlade. Nije nam lako da u budžetu nađemo tih nekoliko milijardi, ali poslednjih nekoliko dana jako se trudimo da to uradimo. Takođe, dve milijarde dinara je iz budžeta odvojeno za remonte u elektroprivredi i taj novac je dat ne elektroprivredi, nego dobavljačima elektroprivrede. To je oko 100 ili 150 preduzeća, kojima elektroprivreda duguje već godinama. Jer, elektroprivreda je zapravo čvor u tim unutrašnjim dugovanjima. Zbog lošeg poslovanja, zbog neodgovornosti prošlih vlada elektroprivreda skoro svima duguje. Naravno, i elektroprivredi drugi duguju za račune za struju, ali elektroprivreda je blokirala, time što ne plaća svoje dugove i račune, veći deo srpske privrede. Tih dve milijarde je krenulo pre 10 dana. Biće priloženo još milijardu ili dve tokom leta. To je ogroman napor koji ova vlada radi. To je ogroman napor za građane Srbije, ali taj novac koji se ulaže u elektroprivredu ide u privredu. Tim novcem se nešto proizvodi, plus imaćemo elektroprivredu koja može da proizvodi struju. Nećemo morati da uvozimo struju. To je način na koji Vlada može da ulaže novac u privredu, ali ne da daje preduzećima, ne da sada neko štrajkuje i kaže - gde je Vlada da nam da pare, da mi malo proizvodimo, a posle toga opet da tražimo pare. Tako se u normalnoj tržišnoj privredi ne posluje. To je ono što se tiče privrede. Što se tiče školstva, potpuno je pogrešno preneto, a mislim da je u međuvremenu i korigovano pitanje školarina. U ime Vlade vam odgovorno ovde kažem - niko, čiji je školski uspeh dobar, neće izostati sa fakulteta zato što nema novca. Niko. Svako ko ispunjava uslove, ima dobre rezultate, moći će besplatno da studira. To je pod jedan. Pod dva, onaj ko ne ispunjava uslove, nema rezultate, mora da plati, jer i taj univerzitet mora od nečega da živi. A to, što vas je Kardelj naučio, da je fakultet u stvari samo da ne biste bili na ulici, nego hajde idite na fakultete, pa se posle toga ne zna šta će biti sa tih stotinu hiljada ljudi koji su završili fakultete u punim salama, bez potrebnih uslova na fakultetima gde moraju da se rade eksperimenti, na medicinskom, na farmaceutskom, to dame i gospodo, je prošlo vreme. Ono što će u Srbiji da se održava, što je prioritet ove vlade, to je znanje. Jeste znanje, ali oni koji žele da stiču univerzitetsko znanje, moraju to i da dokažu. Oni drugi, koji idu na fakultet samo da ne bi otišli u vojsku, ili zato što im mama i tata imaju novac, pa, oni neka plate. Mislim da je to prirodno i to nije antisocijalno. Naprotiv, to je jedna vrlo socijalna politika. I, sada dolazimo do najvažnije i najinteresantnije teme, kriminal i korupcija. Što se tiče ove komisije, gospodin Obradović je i sam rekao, ona je bila i sastavljena je od 10 ili 15 predstavnika raznih ministarstava, Narodne banke. Svako od njih je davao svoje izveštaje. Radio je svoj deo izveštaja i to se sklapa. To će biti jedan izveštaj objavljen u novinama, ono što je do sada urađeno. Ne znam da li je neko sebe tamo prepoznao. Da li je to bio toliko eksplozivan tekst da bi zasluživao jednu celodnevnu raspravu u parlamentu. Iskreno da vam kažem od početka nisam u tome ni učestvovao. Bio sam inicijator same ideje, kao što sam i rekao na početku. To je fer, bez obzira što je veći deo tog poslovanja bio legalan kroz ovih 10 godina, ali nije moralno da se u uslovima kada su milioni ljudi osiromašili, da se 1.000 ili 10.000 ljudi obogati. Zbog toga je taj zakon. Znači, ne radi se tu o nekom velikom kriminalu, jer se inače Komisija ne bi bavila time. Kriminalom se bave državni organi koji se bave kriminalom. Tu se radi o traženju jednog modela da se jedna nepravda koliko-toliko ispravi. Zakon je u proceduri. Imaćete priliku da o njemu glasate. Podneli ste amandmane na taj zakon i videćete da će taj zakon bar jedan deo nepravdi, koje su se u ovih 10 godina desile, ispraviti. Ne može sve da se ispravi. Ne može se u istu reku dva puta stati. Ono što se desilo u ovih 10 godina delom je bespovratno otišlo, ali ono što mi možemo da uradimo je bar jedan deo neke male pravde, koju dugujemo ovoj zemlji. Mi smo dirnuli u osinjak već od samog početka i ne postoji nijedna vlada u nekadašnjoj Istočnoj Evropi, gde je u prvih mesec dana pucano na vozača šefa državne bezbednosti, pucano na automobil ministra unutrašnjih poslova, podmetnuta bomba pod automobil. Znači, to je bio znak da smo na dobrom putu i da tim putem nastavljamo. Imali smo dva ili tri prioriteta u tom smislu. Jedan u odnosu na ono gde smo mislili da najviše ima zloupotreba i gde kriminal donosi najveću dobit. To su nafta, cigarete i droga, kao i kriminal koji se odnosi na otmice, uzimanje reketa, i taj deo kriminalne scene. Jedini način da suzbijemo te vrste kriminala, a uz ovakve strukture i ovakve službe koje mi danas imamo u Srbiji, a mi ne možemo za 100 dana da potpuno promenimo i da imamo sada neke službe koje su u ovih 10 godina živele u nekoj drugoj zemlji. Većina tih ljudi, koji treba da obavljaju taj posao, radili su i u 10 proteklih godina u tim službama. Znači, tu ima dosta problema. Na carini ima dosta problema u svim tim službama. Jedini način da suzbijemo šverc naftom bio je da kao vlada donesemo uredbu da se nafta dovozi preko naftovoda. Znači, da se dovodi iz luke, ne znam ni ja gde, u Rijeci ili negde tu u blizini, i da tim naftovodom, u čijoj izgradnji je delimično učestvovala i Srbija u ime stare Jugoslavije, da tim naftovodom dolazi nafta. Kao prvo, to je mnogo jeftinije. Po toni to je sedam i po dolara. Kao drugo, nafta je sigurnog kvaliteta, jer se proverava u Rafineriji u Pančevu. Kao treće, sigurni smo da će sva ta nafta da prođe carinu, da prođe tehničku proveru i carinu, da na nju bude naplaćen porez, jer taj porez neposredno ide u budžet i iz tog poreza, iz tog dela, se plaćaju vrlo značajne socijalne stavke u našem budžetu. Mogu da vam kažem da se od tada do danas malo stišala gužva oko toga. Na početku je bilo mnogo oštrih reči oko monopola, kršenja Ustava itd. Mislim da imamo sedam do osam puta veće prihode od oporezivanja nafte, nego što smo imali pre nego što je ta uredba stupila na snagu. Postepeno privatni distributeri se prijavljuju i oni će postepeno biti glavni uvoznici istim tim naftovodom. Znači, Vlada se povlači potpuno iz tog posla i to je posao koji može da kontroliše i parlamentarna komisija koja je formirana. Znači, nema primera takvog jednog čistog poteza, kojim je u jednom ogromnom delu crnog tržišta zadat smrtonosan udarac švercu i kriminalu, kao što je bio taj. Time smo za budžet dobili novac, time smo narodu obezbedilibenzin dobrog kvaliteta i time smo sprečili mafiju da ima izvore prihoda, kojim bi mogla da destabilizuje naše društvo. Da li je to loše? Cene su najniže u Evropi, cena nafte i benzina u Srbiji, je najniža u Evropi. Imamo problem sa MMF-om, oni kažu - mi vam dajemo donacije, vi imate cenu struje i cenu nafte najnižuu Evropi.Mi kažemo - naše stanovništvo ima niske plate, naši ljudi hoće da voze automobile, dozvolite nam još godinu dana daimamo subvencionisane cene benzina i struje. To je posledica borbe protiv naftne mafije. Sa cigaretama je problem malo komplikovaniji, jer tu je na jedan šleper cigareta mnogo veća zarada, i tu su interesi interesne grupe mnogo žešći. I izvan naše zemlje ima mnogo onih koji su zainteresovani da tržište u našoj zemlji nikada ne bude uređeno, zbog toga što se u našoj zemlji 50% prometa ili prodaje cigareta obavlja na crno. Mi smo svetski prvak po švercu cigareta bili onoga trenutka, kada je 26. januara ova vlada došla na scenu. Za poslednje četiri godine (znači, od 1997.do 2001. godine) ukupno je na carini, na granici, prijavljen uvoz 700 tona cigareta. Dakle, od 1997. do 2001. godine, 700 tona. Zapamtite, 700 tona. Za mesec maj 800 tona. Za mesec maj, ovaj prošli mesec, uvezeno je 800 tona cigareta, pri čemu je količina švercovanih cigaretajoš uvek negde između 30 i 35% po našoj proceni. Dakle, još uvek, uprkos ogromnim kontrolama na granici, duž Srbije, još uvek je duvanska mafija veoma jaka. E sada, onog trenutka kada je u javnosti obelodanjen plankako da suzbijemo taj šverc, tako što ćemo naterati jednog velikog svetskog proizvođača da u Srbiji napravi fabriku i da onda te cigarete, koje se proizvode u Srbiji, budu jeftinije nego uvozne cigarete, tog trenutka nema više šverca. Jer, ako vi možete da kupite "malboro" proizveden u našoj zemlji,ne proizveden pod lažnom firmom, a uvezen iz Kine, nego proizveden od strane legalnog proizvođača, i ako je ta cigareta jeftinija, onda će ona iz Srbije da bude izvoženau okolne zemlje, a ne iz okolnih zemalja u Srbiju. Tog trenutka su počele razne kampanje (u Zagrebu), i vrlo čudno, ili možda nije čudno, ja sam bio iznenađen, pitam se - da je u Beogradu objavljeno nešto o unutrašnjem ekonomskom političkom životu Hrvatske, da li bi se oni toliko uznemirili i toliko time bavili, kao što su se neki u Srbiji bavili time, kada je u jednom bulevarskom hrvatskom listu objavljeno nešto u vezi sa Srbijom, u vezi sa Jugoslavijom? Pri tome, vrlo interesantno, nijednom rečju se ne pominju oni koji su 10 godina bili na vlasti, i za koje svi znaju da su bili glavni šverceri, jer je šverc cigareta tada bio legalan, normalan posao, i policija je pratila šlepere koji su prelazili granicu. Ne, nisu oni, nije sin bivšeg predsednika u to bio umešan, nego ja. Zamislite,ja sam onako, uz pratnju pet agenata, koji su snimali, imaju 850 dnevnih izveštaja o meni (što je Rade Marković sklonio na nekom CD-u), uspeouz tih 850 izveštaja joši da budem glavni organizator, a ne Milošević, ne ovi u Vladi. Stvarno je interesantno, stvarno vrlo interesantno. Dakle, mi ćemo u 2001. godini rešiti problem šverca cigareta. Mi ćemo u 2001. godini stabilizovati domaću industriju, sa idejom da naša domaća industrija pokriva 50% potrošnje, jer naša domaća industrija, realno, proizvodi cigarete onog kvaliteta koji puši 50% stanovnika Srbije. Danas se polovina tog iznosapokriva švercovanim cigaretama iz dve susedne zemlje. Naš cilj je da odbranimo domaću industriju time što ćemo je stabilizovati i time što ćemo uvesti red u domaće duvansko tržište. I drugo, rešićemo i problem šverca stranih cigareta, tako što ćemo pokušati da dovedemo jednog velikog stranog proizvođača, koji će u Srbiji da proizvodi cigarete. Tog trenutka, ne postoji sledeća vladakoja će moći da se bavi švercom cigareta. Ne postoji, jer tog trenutka, mi ćemo biti deo uređenog evropskog tržišta, kao što su Italija, Francuska, Austrija, jer u svim tim zemljama su stvari uređene na ovaj način. Naravno, dame i gospodo, biće mnogo neprijatelja i protivnika ovom uvođenju reda, jer u mutnome su mnogi lovili. I kada vidim, kad počnu da se ređaju po novinama - ko je sve pogođen tim odlukama Vlade, i sam se iznenadim koliko je njih lovilo u mutnom.Ali, voda se bistri u Srbiji, u Srbiji će se moći raditi samo u skladu sa zakonom, i to zakonom koji će moći da kontrolišu i građani Srbije, i svi oni poslovni ljudi, koji sa strane gledaju našu zemlju i pitaju - da li da dođu, da li daulože, da li se tu stvari raščišćavaju, ili je tu ostalo isto ono kao i u drugim istočno-evropskim zemljama. Što se onog normalnog kriminala tiče, znači ubistva, pljačke, teških krivičnih dela, u našoj zemlji je stepen otkrivanja tih teških krivičnih dela iznad evropskog proseka. U poslednjih 120 dana se više krivičnih dela u našoj zemlji otkrije, sa nepoznatim izvršiocima, nego u Zapadnoj Evropi. Ako ne verujete, može ministar za unutrašnje poslove sledeći put da vam podnese izveštaj. Imamo probleme sa krađom automobila, ima ih više nego 1990. godine, ali mnogo manje nego pre 5. oktobra. Imamo probleme sa mrežom međunarodnih trgovaca drogom. Naša zemlja je još uvek vrlo atraktivno polje kroz koje ta droga prolazi. Imamo probleme sa uzimanjem reketa, od onog sitnog, od strane (neću sada nikoga da optužim), ali, službenika države, u uniformi, ili bez uniforme, pa do onog krupnog, otmice ljudi i naplaćivanja ucene. Još uvek imamo te probleme, ali, mnogo manje nego što je to bilo proteklih godina. Postepeno se u policiji izgrađuju, i tehnički i personalno, službe koje to mogu da spreče i koje su odlučne da to spreče. Dakle, mogu da vam kažem potpuno odgovorno, ma koliko neki pokušavali da, ili iz svoje zlobe, ili iz svojih interesa, suprotno pokažu, ova vlada je do sadabez ijedne finansijske afere. U ovoj vladi do sada nijedan ministar nije finansijski zloupotrebio svoj položaj. Ovo je Vlada koja je posle 120 dana potrošila 60% manje za svoje poslovanje, nego u prvih 120 dana prethodna vlada. A, uradila je 10 puta više, u smislu međunarodnih odnosa, kontakata, putovanja. Ovo je Vlada koja nema reprezentacije, ovo je Vlada u kojoj ministri putuju na pozivsvojih domaćina i u kojoj svako ko pozove nekoga iz inostranstvazna da mora da snosi troškove, jer smo mi svima njima, uz molbu da imaju razumevanja, rekli da je ovo jedna siromašna zemlja i da ova naša vlada ne može da plaća skupa putovanja. Ovo je jedna vlada koja je pod strogom kontrolom Ministarstva za finansije, u kojoj se svaki potrošeni dinar evidentira. I, ovo je vlada koja će obaviti svoj posao i koja će ovu zemlju izvesti iz kriminala i korupcije. Ovo je vlada koja će imati na tom putu sigurno mnogo neprijatelja. Prirodno je, neprijatelji će biti oni koji su imali koristi od toga kada nije bilo reda, ali, kao što kaže jedna stara indijanska poslovica: "Što je više neprijatelja, to će pobeda biti veća." [[aplauz]] [[Poslanik Vojislav Šešelj traži repliku.]]
Zaključujem pretres i prelazimo na odlučivanje. Podsećam vas da se o predlogu za razrešenje člana Vlade, shodno članu 184. stav 1. Poslovnika odlučuje tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasa javno. Predlažem da Narodna skupština o predlogu za razrešenje dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Da li ima drugih predloga? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto su mnogi u ovoj sali u velikom rascepu između morala i obaveza, između časti i naredbe, da bi zaista odluka Narodne skupštine odgovarala stvarnom stanju stvari i da bi odgovarala osećanju pravde i pravičnosti, da bi odgovarala suštini problema koji je iznet pred narodne poslanike, predlažem da glasanje bude na najdemokratskiji način, da bude tajno glasanje. Da vidimo da li se vi, DOS-ovci, plašite tajnog glasanja. Ubeđen sam da se plašite, da ne smete po cenu života da dozvolite tajno glasanje.
Stavljam na glasanje predlog da se o predlogu za razrešenje dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Za 144, protiv 69, uzdržan je jedan, nije glasalo 5, a ukupno je prisutno 219 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo doneli odluku o načinu glasanja, podsećam vas da se odluka o razrešenju pojedinog člana Vlade, smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog predsednika Vlade Republike Srbije, dr Zorana Đinđića, za razrešenje dr Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije. Za 142 narodna poslanika, protiv 20, uzdržanih je 52, nije glasalo 5, a ukupno je prisutno 219 narodnih poslanika. Time je za razrešenje glasala većina ukupnog broja narodnih poslanika. Time je predlog predsednika Vlade Republike Srbije za razrešenje Vuka Obradovića sa funkcije potpredsednika Vlade Republike Srbije prihvaćen. Narodna skupština je donela odluku o razrešenju potpredsednika republičke Vlade. Time završavamo današnji dan. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 132 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sedniciprisustvuju sledeći narodni poslanici: Radomir Naumov, Aleksandar Popović, Vlatko Sekulović, Veselin Janković, Vojislav Janković, Milan Milosavljević, Boško Ničić, Anton Biači, Petar Petrović, Dragan Marković, Leila Ruždić-Trifunović, Petar Mišić, Neda Arnerić, Rodoljub Šabić. Samo pre podne odsutni Laslo Torde i Rade Bajić, a popodne Bratoljub Janačković. Zakasniće Nataša Mićić i Miloš Lučić. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe vas obaveštavam da su pozvani da sednici prisustvuju Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela amandmane na predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Pre nego što vas obavestim o daljem toku sednice, obaveštavam vas da će sednica Odbora za finansije da se održi u pauzi zasedanja Narodne skupštine u sali 48 na II spratu. Pre nego što nastavimo rad po dnevnom redu, obaveštavam vas da vam je uručeno pismo kojim Vlada Republike Srbije, na osnovu člana 79. stav 3. Ustava Republike Srbije, u vezi sa članom 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predlaže promenu redosleda razmatranja tačaka dnevnog reda ove sednice, tako da se posle 1. tačke razmatra 11. tačka dnevnog reda. Kao što ste iz pisma mogli da vidite Vlada je, prilikom utvrđivanja ovog predloga, imala u vidu da je neophodno, što je moguće pre, imenovati veći broj nosilaca pravosudnih funkcija i stvoriti uslove za normalan rad pravosudnih organa. Tim povodom vas podsećam da je, članom 160. stav 2. Poslovnika, predviđeno da se redosled razmatranja tačaka dnevnog reda ne može menjati bez saglasnosti predstavnika predlagača, na čiji je zahtev vanredno zasedanje zakazano, a članom 162. Poslovnika predviđeno je da se na vanrednom zasedanju primenjuju odredbe Poslovnika o redovnom zasedanju, ako odredbama koje se odnose na vanredno zasedanje nije drugačije određeno. Članom 86. stav 4. Poslovnika, predviđeno je da Narodna skupština može, u toku sednice, bez pretresa, izvršiti izmene u redosledu tačaka dnevnog reda, uz saglasnost predlagača odgovarajućih akata. Molim predstavnika Odbora za pravosuđe i upravu, prof. dr Dragora Hibera da se, kao predstavnik predlagača akata iz tačke 11. dnevnog reda, izjasni o predlogu Vlade Republike Srbije za promenu redosleda razmatranja tačaka dnevnog reda. (Saglasan je.) Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da se promeni redosled razmatranja tačaka dnevnog reda ove sednice tako što će se 11. tačka dnevnog reda razmotriti posle 1. tačke, čije je razmatranje okončano, a zatim ćemo nastaviti po redu utvrđenom kod usvajanja dnevnog reda. Za 116, protiv 25, uzdržanih nema, nije glasalo 20,ukupno prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: –PREDLOZI ZA RAZREŠENjE I IMENOVANjE JEDNOG BROJA NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Poštovani narodni poslanici, za ovu tačku dnevnog reda primili ste predloge odluka koje je podneo Odbor za pravosuđe i upravu, i to: 1. Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudiji Ustavnog suda Srbije, 2. Predlog odluke o razrešenju od dužnosti sudije i dužnosti predsednika Privrednog suda u Beogradu, 3. Predlog odluke o razrešenju od sudijske dužnosti sudije Opštinskog suda u Rumi, 4. Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti, sa dopunom Predloga odluke, 5. Predlog odluke o prestanku dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti, 6. Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti, 7. Predlog odluke o prestanku funkcije nosiocima javnotužilačke funkcije, i 8. Predlog odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova, sa ispravkom. Predlažem da se o svim predlozima odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija obavi jedinstven pretres i da se Narodna skupština o svakom predlogu posebno izjasni. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 140, protiv jedan, uzdržanih nema, nije glasalo 23,ukupno prisutno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Saglasno članu 153. Poslovnika, otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka o prestanku funkcija, razrešenje i izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Da li predstavnik predlagača želi reč? Ima reč narodni poslanik Stanko Kovačević, po Poslovniku: