REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA Četvrta sednica Drugog redovnog zasedanja 5. decembar 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 13,45 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da se evidentiramo ubacivanjem kartice u elektronski sistem za utvrđivanje broja prisutnih. Službena evidencija kaže da nas je 105, očigledno da nas je više. U ovom momentu nas ima 126, pa možemo početi sa radom. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Vitomir Mihajlović i Zoran Nikolić. Izvinite, gospodin Mihajlović je stigao. Saglasno članu 88. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog članom 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i izuzetno za ponedeljak, dakle mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri Predlog odluke iz predloženog dnevnog reda sednice. U sazivu dnevnog reda ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da se Narodna skupština izjasni o predlogu za stavljanje na dnevni red akta po hitnom postupku. Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine, predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red PREDLOG ODLUKE O IZBORU POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA I ZAŠTITU PODATAKA O LIČNOSTI, koji je podneo Narodnoj skupštini 1. decembra 2011. godine. Stavljam na glasanje ovoj predlog. Molim vas da se izjasnimo. Od 128 narodnih poslanika, 126 za. Konstatujem da je prihvaćen predlog. Pošto smo se izjasnili o predlogu za stavljanje na dnevni red sednice akta po hitnom postupku, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje Predlog dnevnog reda u celini. Prema članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine o dnevnom redu u celini Narodna skupština odlučuje bez pretresa. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 128 narodnih poslanika, za predlog je glasalo svih 128. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, u celini. D n e v n i r e d 1. PREDLOG ODLUKE O IZBORU POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA I ZAŠTITU PODATAKA O LIČNOSTI Prelazimo na rad. Prelazimo na tačku dnevnog reda Predlog odluke o izboru poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnostima. Pre otvaranja pretresa podsećam da prema članu 192. shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, a da se raspodeljuje tako da: tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim vas da ostanemo do kraja sednice. Vratite se. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Da li poslaničke grupe žele da se prijave za učešće? Da sačekamo. Dobro. Samo malo strpljenja. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe, odnosno poslanička grupa SRS ovlastila da ih po ovoj tački dnevnog reda predstavlja narodni poslanik Aleksandar Martinović. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstven pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnici predlagača, odnosno predstavnik predlagača narodni poslanik Jelena Trivan, predsednik Odbora za kulturu i informisanje želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana predsednice, obrazložila bih odluku odbora o tome zašto smo tražili hitan postupak do toga, do samog kandidata koga je odbor jednoglasno predložio. Naime, trenutnom povereniku, koji je za prvi mandat izabran 2004. godine a potom 2007. godine ponovo 22. decembra ističe mandat. Imajući u vidu koliko su važne nezavisne institucije u našem društvu, sa kakvim ih teškoćama gradimo i sa kolikom snagom ih sama Narodna skupština podržava, nismo hteli da uđemo u situaciju da poverenik nema mandat ili da funkcioniše nakon isteka mandata već smo zahtevali, insistirali na tome da na vreme bude potvrđen novi mandat povereniku kako bi ta institucija mogla da radi u punom kapacitetu. Kao što sam rekla poverenik za informacije od javnog značaja je ustanovljen 2004. godine donošenjem zakona i to je tada prvi put bio Rodoljub Šabić. Nakon toga je i 2007. godine u skladu sa usklađivanjem sa ustavnim zakonom on ponovo izabran i danas se Skupština ponovo nalazi pred izborom novog poverenika. Predsednica Skupštine je 3. novembra je uputila svim poslaničkim grupama pismo u kojima je tražila od njih da predlaže kandidata za poverenika. To su učinile tri poslaničke grupe, LDP, ZES i poslanička grupa SPS-JS i sve tri poslaničke grupe su predložile Rodoljuba Šabića. Na samom Odboru za kulturu i informisanje toj podršci se pridružuje i G 17 plus i SPO, tako da je Rodoljub Šabić predložen jednoglasno od strane Odbora za kulturu i informisanje. Razlog za to, kriterijumi po kojima smo se vodili su bili jasni. Nezavisne institucije ne treba da služe vlasti oni treba da budu ozbiljni kritičari i korektivi te iste vlasti. Rodoljub Šabić je to beskompromisno bio u prethodnom periodu. Takođe, smatrali smo da nezavisne institucije zavise od autoriteta onoga koji ih vodi i da se Rodoljub Šabić nametnuo svojim ličnim autoritetom kao lice koje može da bude stvarni zaštitnik prava građana i da svojim autoritetom i autoritetom institucije koju je gradio svih ovih godina može da dovede do stvarnog sprovođenja zakona koji stoji iza njega. U prilog tome, govore podaci da je, kako je traljavo na početku sama institucija poverenika funkcionisala, koliko je nepoznanica u njegovom radu bilo, danas se on nametnuo kao jedno od nezavisnih institucija sa najvećim autoritetom, a njegove usluge da tako kažem, pre svega koriste nevladine organizacije, mediji, sami građani, pa često i političke stranke, pre svega opozicione. To je dobro, jer se zahvaljujući njemu razvija jedna demokratska atmosfera, razvija transparentnost rada institucija i neke informacije koje su u prethodnim vremenima bile tajne, danas postaju dostupne javnosti. Zahvaljujući njegovom radu, odgovorno tvrdim, neke od najvećih korupcionarskih afera su bile otkrivene i ma koliko se to ne dopadalo nekim političkim elitama, to je korist za celo društvo i mi kao Skupština ili Odbor za kulturu i informisanje, želimo da izrazimo punu podršku Rodoljubu Šabiću u tome što radi i punu zaštitu i podršku onome što će raditi u budućnosti. U prilog tome, mi smo na vreme usvojili njegov izveštaj o radu, ali zaključke same Skupštine u kojima tražimo od svih institucija da sarađuju sa samim poverenikom, da brže i adekvatnije odgovaraju na njegove zahteve i da u potpunosti poštuju zakon koji traži da informacije od javnog značaja budu u potpunosti dostupne. U 2010. godini je 45 hiljada zahteva dostavljeno povereniku za informaciju od javnog značaja, a 2005. godine je to bilo svega 2000. To govori da je poverenik uradio još jednu vrlo važnu funkciju, podigao je svest o informacijama od javnog značaja i o značaju tog pitanja u javnosti tako da su sada svi u javnosti upućeni u prednosti ovog zakona i koriste ga. Nažalost, u 2010. godini uloženo je i 2890 žalbi, državne institucije su se najčešće žalile na to, odnosno odbacivale zahteve građana, pojedinaca, organizacija pozivajući se na službenu tajnu. Poverenik će svojim autoritetom činiti sve da zakon postane jasniji i samim institucijama da znaju kada na neko pravo mogu da se pozivaju, a kada ne, da u potpunosti sarađuju sa građanima i samim poverenikom, ali mislim da je takođe jako važno, na današnji dan i izbor poverenika iskoristimo i da mi kao Skupština damo punu podršku i povereniku i svim nezavisnim institucijama koje smo izabrali i iza kojih stojimo. Hvala.
Zahvaljujem predstavnici predlagača gospođi Jeleni Trivan. Da li neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka nema neke velike primedbe na rad dosadašnjeg poverenika za informacije od javnog značaja, gospodina Rodoljuba Šabića, u uslovima u kojima je on delovao, manje – više, on je korektno obavio svoju funkciju, ali ovde se radi o tome da Vlada Republike Srbije kreira jedan ambijent u kome one najvažnije informacije koje se tiču države i koje se tiču građana krije od javnosti. Prosto je neverovatno da o nekim temama koje su značajne za državu i za građane pre raspravljaju neki međunarodni forumi, nego što raspravlja Narodna skupština Republike Srbije. Prošlo je više od mesec dana od kako je poslanička grupa SRS tražila hitnu sednicu Narodne skupštine koja bi bila posvećena problemu KiM. U međuvremenu, pre nekoliko dana, Savet bezbednosti UN je raspravljao o situaciji na KiM i tu sednicu mogli ste da pratite preko talasa RTS i svako onaj ko je pratio tu sednicu mogao je da izvuče jedan, jedini mogući zaključak - da je Ruska Federacija, odnosno stalni predstavnik Ruske Federacije u Savetu bezbednosti UN, gospodin Vitalij Čurkin, praktično jedini branio interese Srbije na KiM, a to znači život, slobodu i imovinu srpskog narodna na KiM. Na toj sednici američki predstavnik u Savetu bezbednosti UN izneo je stav da su komplikovanje situacije na severu KiM izazvali ekstremisti sa srpske strane koji su napali predstavnike KFOR. Ruski predstavnik u Savetu bezbednosti UN izneo je stav da to nije tačno, da je KFOR pogazio svoja ovlašćenja koja su definisana Rezolucijom 1244 i da se otvoreno stavio na stranu privremenih institucija samouprave u Prištini, srpskim jezikom rečeno - šiptarskih secesionista. Praktično, ruski predstavnik u Savetu bezbednosti UN je demantovao i vlast u Srbiji i dobar deo medija u Srbiji, da su probleme na severu KiM izazvali tzv. srpski ekstremisti i kriminalci i jasno je uperio prst u KFOR i Euleks kao izazivače nemira na severu KiM. Zašto sve ovo govorim? Pa, skandalozno je da se o situaciji na severu KiM pre izjašnjava Savet bezbednosti UN, da o KiM raspravljaju Rusi, Francuzi, Britanci, Kinezi i neki drugi narodi, a da narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije od kraja jula meseca o tome nisu u mogućnosti da razgovaraju zato što nema sednice Narodne skupštine Republike Srbije koja bi bila posvećena toj temi. (Predsednik: Molim vas da dovedete to u vezu sa tačkom dnevnog reda.) Hvala vam, gospođo predsednice. Pokušaću da objasnim zašto je važno da se kandidat za poverenika za informacije od javnog značaja pozabavi problemima koje ću da iznesem u svojoj raspravi. Dakle, narodni poslanici su iz medija, sa veb stranica obavešteni o tome da je tzv. šef pregovaračkog tima Beograda za pregovore sa Prištinom, Borko Stefanović, postigao sporazum o administrativnim prelazima. Gospodin Ljubomir Kragović kao predsednik Odbora za KiM Narodne skupštine i danas je morao da prekine sednicu tog odbora zato što predstavnici Vlade Srbije, ministar za KiM i šef pregovaračkog tima, nisu se udostojili da dođu na sednicu Odbora, niti su dostavili u pisanoj formi na srpskom i engleskom jeziku tekst Sporazuma o tzv. administrativnim prelazima. Sednica Odbora za KiM danas nije održana. Ako i jedna informacija danas u Srbiji ima karakter informacije od javnog značaja, onda je to informacija o tome šta je Borko Stefanović prihvatio u ime Republike Srbije u Briselu u razgovorima sa tzv. privremenim institucijama samouprave u Prištini. Budući da nisam dobio zvaničnu informaciju, dakle javnu informaciju, od Vlade i od tog tzv. pregovaračkog tima, morao sam da konsultujem medije, odnosno da probam da na Internetu pronađem tekst sporazuma o tzv. administrativnim prelazima. Evo kako glasi tekst tog sporazuma. Naslov je – dogovoreni zaključci o integrisanom upravljanju prelazima. Ovo nije adekvatan prevod na srpski jezik zato što je skraćenica na engleskom jeziku "IBM". Ovo "B" znači "bord" na engleskom jeziku. Svako ko se imalo razume u engleski jezik zna da "bord" ne znači prelaz nego da znači granicu. Iza naslova ovog sporazuma imate fusnotu broj jedan koja kaže: "Jedna strana priznaje liniju kao granicu", šiptarska strana, "druga strana", tj. Borko Stefanović, "priznaje liniju kao administrativnu graničnu liniju". Na kraju krajeva, potpuno je nebitno kako Borko Stefanović tumači pojam prelaza, granice, odnosno granične linije, bitno je kako taj pojam tumači EU. Kako EU tumači taj pojam? Kao državnu granicu između dve posebne države, Srbije i KiM, odnosno tzv. republike Kosovo. U članu 1. ovih zaključaka piše sledeće: "U skladu sa Lisabonskim sporazumom, relevantnim propisima EU, a s obzirom na to da su obe strane deo agende EU za zapadni Balkan, od njih se zahteva da postepeno harmonizuju svoje zakone sa pravnim tekovinama EU, a naročito da primenjuje koncept "IBM"". Dakle, integrisano upravljanje granicama. Ovde se postavlja sledeće pitanje – da li bi kandidat za poverenika za informacije od javnog značaja mogao da nam protumači ko su strane kao deo agende EU za zapadni Balkan? Ko su uopšte članovi EU?Članovi EU su suverene države. Ako u sporazumu koji je prihvatio Borko Stefanović piše da su obe strane deo agende EU za zapadni Balkan, to znači da država Srbija i formalno priznaje državnost tzv. Kosova i da je za Borka Stefanovića ta tzv. državna tvorevina republika Kosovo deo agende EU za zapadni Balkan, odnosno za člana u EU, jer članovi EU nisu ni privremene institucije ni lokalne samouprave, članovi EU su države. To znači da je Borko Stefanović tačkom 1. ovog sporazuma prihvatio republiku Kosovo kao suverenu državu. Pitamo poverenika za informacije od javnog značaja, odnosno kandidata za poverenika i aktuelnog poverenika, gospodina Rodoljuba Šabića, da li to značida je Borko Stefanović prihvatio sporazum sa šiptarima u skladu sa Lisabonskim sporazumom? Koliko znam, Republika Srbija nije član EU. Kako je moguće da Lisabonski sporazum tagira državu Srbiju, njenu Vladu, njena ministarstva odnosno njen pregovarački tim? Tu ne postoji bilo kakva veza. Inače, pojam EU se u ovim dogovorenim zaključcima o integrisanom upravljanju granicom pominje čak šest puta. Na jednom mestu se spominje Evropska komisija, spominje se koncept "IBM" u tački 1, u tački 2, u tački 4. i ni na jednom mestu se ne spominje Ustav Srbije, ne spominje se rezolucija 1244 i ni na jednom mestu se ne spominju UN. Gospodo iz Vlade, više ne vredi da govorite da nikad nećete priznati nezavisnost KiM, ovim sporazumom ste to učinili. Dakle, od kako je Borko Stefanović prihvatio ovo što ovde piše vi ste priznali da je KiM posebna država, odvojena od Srbije. To se vidi i iz ostalih tačaka iz ovog, novinari su preneli, sporazuma, a u stvari dogovorenih zaključaka o integrisanom upravljanju granicom. U tački 2. se kaže: "U interesu bržeg i efikasnijeg postupanja, obe strane pod sveobuhvatnim rukovođenjem EU primeniće koncept "IBM"". Kako može da to bude sveobuhvatno rukovođenje od strane EU u situaciji kada su 90% država članica EU priznale nezavisnost KiM i kada najmoćnije države u EU, poput Velike Britanije, Francuske i Nemačke, smatraju da je pitanje KiM rešeno tako što je KiM odvojena od Republike Srbije? Pitam i kandidata za poverenika za informacije od javnog značaja – da li igde postoji država u svetu koja je tražila političko mentorstvo od jedne zajednice država koja otvoreno radi protiv njenih interesa? Republika Srbija je presedan u međunarodnim odnosima, da insistira na sveobuhvatnom rukovođenju od strane EU u situaciji kada je EU učinila sve da odvoji KiM od Republike Srbije. U tački 3. se kaže – obe strane, a to znači države, jer su te strane deo agende EU za zapadni Balkan. (Nada Kolundžija, sa mesta: Nema smisla.) Što ste nervozni, gospođo Kolundžija? Pa, to su informacije od javnog značaja. I vi ste nervozni gospođo Trivan, polako, budite malo parlamentarni. Gospođo predsednice, zaista se trudim da postavim kao problem neka pitanja koja su verovatno interesantna za poverenika za informacije od javnog značaja. Koja je važnija informacija od javnog značaja od ove o kojoj sada govorim? Da li je država Srbija priznala KiM, ili nije? Da je sve čisto, da je sve u skladu sa Ustavom, da nema nikakvih problema, prosto, uključite malo razum, zar bi konstantno predstavnici Vlade izbegavali Odbor za KiM, zar bi izbegavali da nam dostave tekstove tih sporazuma? Šta je problem što narodni poslanici hoće da znaju šta u ovim sporazumima piše? Mi ćemo očigledno imati još jedinu instituciju kojoj ćemo se moći da se obratimo da nam dostavi ove sporazume, a to je gospodin Rodoljub Šabić. Ne znamo kome više da se obratimo. Kada se obratimo Vladi, kažu - nismo nadležni. Kada se obratimo Ministarstvu za KiM, oni kažu – obratite se Borku Stefanoviću. Mi se obratimo Borku Stefanoviću, on kaže – vi srpski radikali ste divljaci, vi ste primitivci, sa vama nemam o čemu da razgovaram, neću da dođem na sednicu Odbora za KiM i neću da vam dostavim tekstove sporazuma koje sam potpisao sa Šiptarima. Sada vas pitam, gospođo iz vladajuće koalicije – kome mi srpski radikali da se obratimo, da bismo dobili te informacije, ne od javnog značaja, od opšteg državnog interesa? Ne postoji druga državna institucija koja meni sada u ovom trenutku, padne napamet, sem Rodoljuba Šabića. Zato mi sve ovo i govorimo. Dakle, mi bi voleli da za poverenika za informacije od javnog značaja bude izabrana jedna stručna, kompetentna i nezavisna ličnost, koja će moći nama da pomogne da dobijemo ove informacije. Sada raspolažem sa onim informacijama koje nisam dobio od državnih organa jer neće da nam daju, nego sa informacijama koje sam pronašao u medijima, odnosno na internetu. Želim da upoznam građane Srbije, jer Vlada Srbije i Borko Stefanović, to ne žele da učine sa tekstom sporazuma koje je Borko Stefanović prihvatio u ime Republike Srbije, pa neka sami građani procene da li je to u njihovom interesu ili ne. Ne vidim potrebu da se bilo ko nervira. Ako vi smatrate da je ovo sve u skladu sa interesima građana Srbije, pustite me da i ja malo doprinosim tim interesima, da upoznam građane Srbije kako će im biti lepo, sada kada je Borko prihvatio sporazum sa Šiptarima. U tački 3. se kaže – obe strane nameravaju da postepeno ustanove zajedničke integrisane punktove na svim njihovim zajedničkim IBM prelazima. Ova saradnja će slediti najbolju evropsku praksu. To je smešno. Ovakva praksa ne znam gde postoji, što će nadalje postepeno razvijati, pazite, Evropska komisija, ne UN, ne UNMIK, nego Evropska komisija. Kakve veze Evropska komisija ima sa ovim problemom i kakve veze Evropska komisija ima, kada je reč o politici Republike Srbije prema KiM? Nema nikakve veze. Vi sami iz vlasti dajete mandat i dajete legitimitet, odnosno politički autoritet EU, istoj onoj zajednici država koja je uradila sve što je objektivno mogla da nam otme KiM. To piše, kad se malo bolje zagledate u ovaj tekst, u ovom sporazumu. Ovaj posao, kaže, dobiće visok prioritet. Projekti će biti identifikovani zajednički i biti implementirani što je pre moguće u praksi. Znači, Republika Srbija, da stvar svedem na proste stvari, je priznala da na njenoj teritoriji postoje dva carinska područja. Jedno je carinsko područje KiM, a drugo je carinsko područje Republike Srbije, odnosno ostatka Republike Srbije. Sada pitamo poverenika za informacije od javnog značaja da nam odgovori – u kojoj još evropskoj državi na njenoj jedinstvenoj teritoriji postoje dva carinska područja? Da li to postoji u Velikoj Britaniji, u Francuskoj, Nemačkoj, Italiji, Španiji, Portugaliji? Da li to negde postoji? Ne postoji. Zašto onda Borko Stefanović prihvata, navodno, u vidu najbolje evropske prakse nešto što nigde ne postoji u Evropi? Ako to postoji u tim državama, najmoćnijim u EU, nemam nikakav problem da to postoji i u Srbiji, ali to tamo ne postoji, a u Srbiji će morati da postoji, jer je to gospodin Borko Stefanović prihvatio, pozivajući se na nekakvu najbolju evropsku praksu koja ne postoji i ta evropska praksa je izmišljena. U tački 4. zajednički integrisani, jedinstveni i bezbedni punktovi nalaziće se u sklopu zajedničke zone … (Predsednik: Zaista vas molim da se vratite na temu.) … zajedničke zone IBM prelaza.
Ne možete govoriti o temi koju vi stavljate na dnevni red. Skupština je usvojila današnji dnevni red. Molim vas da se vratite toj temi.
Gospođo predsednice, prosto sad od vas tražim pravnu pomoć.
Ne možete od mene da tražite pravnu pomoć, nego samo red u ovoj sali, a red u sali za koji sam ja zadužena. Ne mogu da vam dam pravnu pomoć.
Dajte mi onda neko svoje mišljenje ili neki svoj savet – kome poslanička grupa SRS da se obrati u ovoj državi da bi dobili u zvaničnoj formi tekst sporazuma koji je Borko Stefanović prihvatio u razgovorima sa delegacijom Prištine?
To nije danas na dnevnom redu.
I te kako jeste.
Nije danas na dnevnom redu. Nemojte molim vas. Gospodine Martinoviću, vi ste pravnik i vi znate da to nije danas na dnevnom redu.
Mogu li da kažem svoje mišljenje? Ne vidim razloga zašto se nervirate i zašto stvarate atmosferu nervoze u radu Narodne skupštine. Ako Vlada Srbije to neće da učini i neće da pošalje svoje predstavnike na sednicu Odbora za KiM, ako gospodin Borko Stefanović neće da dođe na sednicu Odbora za KiM, ako neće da nam dostave tekstove sporazuma na srpskom i na engleskom jeziku, nama narodnim poslanicima, ako vladajuća koalicija izbegava sednicu Narodne skupštine o situaciji na KiM, a istovremeno Savet bezbednosti o tome raspravlja, evo molim vas najljubaznije, kažite mi koja je to državna institucija, sem poverenika za informacije od javnog značaja, kome narodni poslanici mogu da se obrate da bi dobili te informacije od javnog značaja? Ne znam kome da se obratimo.
Molim vas, ne na način na koji to činite. Možete da napišete pismo povereniku za informacije od javnog značaja.
Kažite mi kako?
Nemojte da polemišemo. Govorite 18 minuta o nečemu što nije na dnevnom redu, što je izuzetno važno i bitno, ali nije na dnevnom redu.
Izvinite, i te kako je bitno, zato što hoću da vam dokažem da ono što Borko Stefanović iznosi u medijima jednostavno nije tačno. Imali ste informaciju od pre dva dana u medijima kako je on navodno dogovorio da Šiptari neće biti carinici, nego nekakvi carinski svedoci. Otprilike, oni će da stoje i da posmatraju kako Euleks vrši kontrolu prelaza. Ali, to nigde ne piše u ovom sporazumu. Lepo piše i tački 5. – sporazumi će uključivati, u skladu sa zahtevima, izbalansirano prisustvo svih pripadajućih službi obeju strana, kao što su carina, policija itd. i pokrivaće materiju kao što su lokacija prelaza, svojstvo objekata, radno vreme itd. I ovi prelazi koji su tretirani ovim sporazumom su Jarinje, odnosno Rudnica, Brnjak, Končulj, Merdare, Mutivoda i Mučibaba. Istovremeno ste imali informaciju od gospodina Borka Stefanovića kako se ovo odnosi samo na Jarinje i Brnjak. Sada se vidi da se ne odnosi. Odnosi se i na druge te tzv. administrativne, odnosno po tumačenju EU granične prelaze. Zaista nam nije jasno zašto izbegavate raspravu o ovim temama. Vi biste hteli da se ova rasprava svede na to da mi hvalimo ili kudimo Rodoljuba Šabića. Mi to ne želimo da činimo. Mi tražimo informaciju od relevantnih državnih organa kakva je politika prema KiM.
Vreme. Predstavnik predlagača ima reč, gospođa Jelena Trivan. Izvolite.
Evo, kolega Martinoviću, probaću da vam dam neke odgovore koji pišu u zakonu. Kao vrstan pravnik, kako se predstavljate, bilo je lepo i duboko korisno da pročitate Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, pa biste znali na koji način do njih da dođete. Vrlo je jednostavan put. Pročitajte zakon i onda ga koristite, kao i gomila građana koji nisu pravnici i profesori na Pravnom fakultetu. Taj zakon se, inače, bavi dostupnošću informacija. Poverenik ima posao da učini dostupnim informacije, ne da ih analizira. Da ste pročitali zakon, vrlo biste jasno videli da je malo nemoguće da pitate poverenika gde postoji integrisano upravljanje granicom u Evropi, nego biste mogli da dobijete dokument. Takođe biste morali da znate kako dokument postaje javan. Dakle, to što ste vi našli na internetu, čini taj dokument javnim. Ne sporim uopšte vaše pravo da kao poslanik dobijete zvanično obaveštenje od pregovaračkog tima i potpuno vas podržavam u tome, ali nemojte se služiti neistinama zato što ste ušli u predizbornu kampanju u borbi za cenzus. Sada je Kosovo, vi ste uvek u tim ideološkim i velikim temama, i sada je Kosovo omiljeni prostor i teritorija naše zloupotrebe. Sada kažete da ne možete da dođete u kontakt sa pregovaračkim timom koji se inače nalazi ovde i do sada je bilo sedam sednica Odbora za KiM. To što je danas odložen, cela javnost zna da Borko Stefanović redovno podnosi izveštaje nadležnom odboru i da tu možete dobiti sve informacije i da ćete dobiti ponovo te informacije na odboru koji je pomeren, ne otkazan. Tu nema nikakvog spora. Danas ste dobili njegova javna uveravanja da će biti dokument dostupan i na internetu i svim institucijama i prosto to sve nije tačno. Dakle, nemojte koristiti izbor poverenika za takvu jednu glupavu, prljavu političku kampanju o tome koja košta života neke ljude koji danas stoje na barikadama. Nemojte ih lagati. To je sve što je potrebno, a za sve informacije koje su vam potrebne, obratite se Povereniku u proceduri koja je propisana zakonom. Ovo nije Poverenikov šalter, ovo je Skupština.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Aleksandar Martinović. Replika? (Da.) Nema osnova za repliku. Po Poslovniku? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni zaista nije jasno čemu ovolika nervoza, žuč i čemu ovolika količina ružnih reči od strane… (Predsednik: Koji član je povređen?) Povređen je član 107. Prosto, gospođi Jeleni Trivan ne stoji lepo kad ovakve reči izgovara. Dakle, sednica Odbora za KiM, gospođo Trivan, ne da nije održana danas, nego nije održana ni prošle nedelje, ni one tamo nedelje, zato što gospodin Borko Stefanović sistematski bojkotuje rad Odbora za KiM, i da neće da dođe i neće da nam dostavi tekst Sporazuma koji je postigao sa Šiptarima. To obaveštenje o kome vi govorite, sada ću da ga pročitam. Stiglo je od ševa Kabineta ministra za KiM, Sergeja Bulajića. Kaže – obaveštavamo vas da je ministar Goran Bogdanović sprečen da prisustvuje 39. sednici Odbora za KiM, koja seodržava u ponedeljak, 5. decembra 2011. godine, sa početkom u 12,00 časova. Sa poštovanjem, šef Kabineta Sergej Bulajić. Kafe kuvarici se ne šalje ovakvo pismo. Petnaest minuta pre početka sednice Odbora za KiM, nama stiže ovakvo obaveštenje. Sa kojim obrazloženjem je ministar sprečen? O čemu se radi? Boli ga zub, ide na pijacu. O čemu se radi? Jednostavno, on je sprečen i neće da dođe. Vi sada govorite o tome, kako navodno Borko Stefanović ima neku veliku želju da sa nama radi, samo eto neće da dođe na sednicu Odbora. Nijedan sporazum koji smo dobili na sednici Odbora za KiM, nismo dobili tako što ga je Borko Stefanović dobrovoljno dao, nego smo morali da izvršimo žestok politički medijski pritisak, da bi se gospodin Borko Stefanović udostojio da nam neke od tih sporazuma dostavi. Još uvek nemamo u pisanoj formi Sporazum o priznavanju diploma, niti imamo Sporazum o ovim tzv. graničnim prelazima.
Vreme. Gospodine Ostojiću, prijavite se ponovo, da bih vam dala reč. Izvolite.
Hvala, predsednice, malobrojne koleginice i kolege, jasno je da svu ovu polemiku koju slušamo, posledica je načina kako se vode pregovori. Činjenica je da o tome što je dogovoreno, moramo da razgovaramo u Skupštini, pre ili kasnije. Svakako da nam tu gospodin Šabić neće pomoći. Jednostavno, posledice ovoga su dogovori koji nisu posledica promene politike, nego nečega što se zove muljanje i petljanje u zadnjem trenutku, koje i izazivaju ovakve reakcije. Rodoljub Šabić je radio dobro svoj posao. Mislim da oko ovoga teško može da nam pomogne, iako je dobro radio svoj posao. Vlada je svakako obavezna da dogovore Borka Stefanovića brani u Skupštini i da vidimo da li se tu menja politika, ili se i dalje mulja ispod žita. Rodoljub Šabić je radio svoj posao, po našem mišljenju bolje nego mnoge druge nezavisne institucije. Zato smo ga predložili za ponovni mandat. Znate, u jednom demokratskom društvu koje tek izgrađuje institucije, nesporno je da je institucija, koju predstavlja Rodoljub Šabić, stekla kredibilitet kod građana. Nesporno je da je svoj posao radio u jednom teškom vremenu i snažne partijske države, kada je pomagao i javnosti i građanima i medijima da se izvuku informacije koje su se često krile. Nažalost, postoje i dalje institucije, javna preduzeća itd, koje odbijaju da izađu u susret povereniku za informacije, gospodinu Šabiću i pre se odlučuju da plaćaju kazne. Nesporno je da je gospodin Šabić sa svojim saradnicima uspeo da stvori kredibilitet te institucije. Mislimo da je to dokaz kako neko može kao ličnost polako da stvara kredibilitet jednoj instituciji. Možemo da kažemo da je institucija Poverenika zaista postala kredibilna i stvarno nezavisna, za razliku od nekih drugih nezavisnih institucija, koje moramo da stavimo pod znake navoda sa tim nezavisnim. Nesporno je da gospodin Šabić ima i podršku brojnih organizacija civilnog društva. Vi znate da LDP u načelu podržava ono što podržava civilni sektor. To je još jedan argument zašto smo stali iza ovog predloga, da se gospodin Šabić izabere za naredni mandat. Jasno je da moramo da budemo svesni da je gospodin Šabić radio u zaista nezgodnim i teškim uslovima i da je učinio sve da bude i efikasan. Koliko znamo, mesečno njegova služba prima oko 400 zahteva građana za postupanje po dva zakona po kojima Poverenik ima ovlašćenja. Činjenica je da, za razliku od nekih drugih institucija, recimo, Ustavnog suda, ovi zahtevi građana se, uprkos ograničenim resursima i malom broju ljudi, relativno brzo i efikasno rešavaju. Mislimo da ono što je sada i danas aktuelno, ostavimo za neku drugu sednicu. Mislimo da, ne samo poslaničke grupe koje su podržale gospodina Šabića, nego i one koje nisu, ako im je stalo do izgradnje demokratskih institucija, treba da se zadrže na ovoj tački dnevnog reda, da kažemo šta mislimo, ako imamo nešto da zamerimo, da zamerimo. Mi nemamo da zamerimo ništa i zato smo ga i predložili, i da nastavimo sa izgradnjom institucija od kojih je ova na dnevnom redu, a posle ćemo se baviti, nadam se gospodo iz većine, onime što je zaista aktuelno, a to je sticanje statusa kandidata i uslove koje Srbija treba da ispuni, ali ne na način daleko od javnosti, nejasno itd, jer to može samo da izazove ovakve kontraverze, ovakve rasprave i da nas odvede sa ove tačke dnevnog reda. Na kraju krajeva, to nije fer prema onim ljudima koji su gurnuti na barikade pre četiri meseca, a da se sada kaže da je njihova misija završena i da treba da se sklone. Jednostavno, mora mnogo više da bude transparentnosti o tako velikim stvarima, kao što su pregovori sa Prištinom. Što se tiče Poverenika, nadam se da će dobiti nepodeljenu podršku parlamenta i da će u drugom mandatu biti još bolji nego što je bio u prvom mandatu. Na kraju krajeva, to ne zavisi samo od njega, nego i od svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se niko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa više nije prijavio za učešće u radu, obaveštavam vas da su shodno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele dve poslaničke grupe, poslanička grupa SRS i poslanička grupa ZES. Dajem reč narodnom poslaniku Aleksandru Jugoviću.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, SPO je podržao reizbor Rodoljuba Šabića na mesto Poverenika za informacije od javnog značaja, jer smatramo da je on u prethodnom periodu dobro radio svoj posao. Međutim, ta oblast – informacije od javnog značaja, bi trebalo da tretira i svoje ime na način koji bi bio dostojan, pogotovo poslanicima ovog parlamenta i svim građanima Srbije, da mogu doći do informacija koje su vezane za njihovu egzistenciju, koje su vezane za njihov dalji politički rad i za istinu koja se često prikriva kada je u pitanju funkcionisanje države Srbije. Relativno skoro smo imali, a ja ću navesti tri primera, kada se nešto što nikako ne sme biti proglašavalo državnom ili službenom tajnom. Prvo, ili prvi primer jeste kada je pokrenut postupak protiv novinarke Jelene Spasić i urednika Nacionalnog građanskog Milovana Bojovića u Novom Sadu. Zatim smo došli do oprečnih saopštenja, informacija i na kraju je zaključeno da oni nisu terećeni od strane države već od nadležnog suda, pa je relativizovan ceo taj postupak i celo to odavanje državne tajne, ukoliko je uopšte i bilo odavanje državne tajne. Zajedno sa poslanicima SPO ja sam uputio jedan zahtev Vladi Republike Srbije u kome sam tražio da nam se dostavi zapisnik sa sednice Vlade, sa glasanja o Predlogu zakona o rehabilitaciji. Dakle, zahtevamo da nam dostavite ko je od ministara glasao za, ko je bio uzdržan a ko protiv, imenom i prezimenom, zbog našeg neslaganja sa predloženim Zakonom o rehabilitaciji, koji je povučen iz skupštinske procedure. Odgovor Vlade Republike Srbije je nešto što je neprihvatljivo, nešto što ne vodi ka demokratizaciji društva i nešto što će SPO zajedno, nadamo se, sa Poverenikom za informacije, pokušati u narednom periodu da promeni, je bio: "U vezi sa vašim zahtevom od 3. oktobra 2011. godine, za dostavu zapisnika sa sednice Vlade na kojoj se glasalo o Predlogu zakona o rehabilitaciji odnosno podataka o tome kako su glasali članovi Vlade, obaveštavamo vas da, nažalost, nismo u mogućnosti da iste dostavimo, s obzirom na to da nam je odredbom člana 59. stav 3. Poslovnika Vlade propisano da to kako je član Vlade glasao se smatra službenom tajnom stroge poverljivosti, a u konkretnom slučaju predsednik Vlade može drugačije da odredi." Ovo je neprihvatljivo. Zašto ministri imaju poseban status? Od čega čuvamo ministre? Da li su oni ugroženi? Da li su oni planinske gorile, crni nosorozi, džinovske pande ili neke vrste koje se na sve moguće načine pokušavaju….
Narodni poslaniče, dužni ste da saslušate predsedavajućeg kad vas podseti da se ne držite teme dnevnog reda. Tema o kojoj govorite nema nikakve veze ni sa Zakonom o slobodnom pristupu informacija, a pogotovo ne sa izborom poverenika. Tema o kojoj govorite je tema iz obima rada narodnog poslanika definisana Poslovnikom Narodne skupštine, članom koji poslaniku daje pravo da traži sve vrste informacija i objašnjenja koja su mu potrebna za rad. Član Poslovnika koji to opisuje nema nikakve veze sa Zakonom o slobodnom pristupu informacija, pa vas molim – o temi dnevnog reda.
Mogu li ja vas da pitam – da li je zahtev poslanika SPO da dobijemo informaciju ko je od ministara na Vladi za Predlog zakona o rehabilitaciji kako glasao, informacija od javnog značaja? Možete li da mi odgovorite na to pitanje? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ja vas sada upozoravam da sam ja ovde da vas podsetim da kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine.) Čime? (Predsedavajuća: Onim što govorite a što nema veze sa temom dnevnog reda. Molim vas – ili o temi dnevnog reda, ili ću biti prinuđena da vam izričem mere koje predsedavajućeg obavezuju za svakog narodnog poslanika koji smatra da odredbe Poslovnika Narodne skupštine ne važe samo za njega ili nju.) Na sajtu Vlade Republike Hrvatske nalazi se video klip cele i svake sednice Vlade koja je održana, gde se vidi ko je kako od ministara glasao i gde se vidi ko je kako od ministara diskutovao. Naravno, ja neću prekinuti svoje izlaganje iz razloga što mislim da mi poslanici ne bismo smeli da budemo u podređenom položaju u odnosu na ministre iz Vlade. Ukoliko mi transparentno radimo svoj posao i ukoliko svako zna na koji način mi radimo svoj posao, onda ne vidim razlog i apsurdno i nelogično je da upravo oni koje smo birali od nas kriju ili ne žele da nam kažu na koji su način glasali. Treća stvar, kada je u pitanju državna tajna ili informacija od javnog značaja, vezano je za najave posle saopštavanja istine u vezi sa Odborom za bezbednost, kako je ko od članova Odbora za bezbednost čuo ili prezentovao javnosti informacije vezane za Jarinje… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas da me saslušate, pošto sam u obavezi da primenjujem Poslovnik Narodne skupštine. Potpuno razumem i delim vaš stav, kao i svih drugih 248, uključujući i nas dvoje, da Vladu treba kontrolisati, ali onda kada je to na dnevnom redu ili sednice Narodne skupštine ili sednice sa aktuelnom temom. Takođe, smatram da najbolje kontrolišemo Vladu terajući je i vršeći pritisak da primenjuje sve propise koji se na nju odnose tako što ćemo mi sami primenjivati svoje propise. Ono što pokušavate da delite sa nama i sa javnošću nema veze sa temom dnevnog reda, pa vas molim o temi dnevnog reda.) Poverenik za informacije od javnog značaja, Rodoljub Šabić, mnogo je pomagao SPO u prethodnom periodu na pisanju i na pokušajima da na dnevni red stavimo zakon o otvaranju tajnih dosijea. Da li su to informacije od javnog značaja, ko je šta radio u prošlosti i na koji način je nanosio nesreću ljudima iz bliske okoline? Otvaranje dosijea bi, naravno, uspostavilo jednu demokratsku ravnotežu u kojoj bismo mogli da vidimo i da dobijemo informaciju ko je iz okruženja ili iz državnih struktura bio saradnik službi bezbednosti. Pa, ukoliko imamo primer da je u Bugarskoj, koja je doživela demokratske promene… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ili dovedite u vezi Rodoljuba Šabića, kao saradnika službe ili kako god, ili vas molim….) Rodoljub Šabić je mnogo radio na tome i pomagao SPO da se zakon o otvaranju dosijea nađe na dnevnom redu…
Narodni poslaniče, imaćete vremena i prostora da obrazložite ono što želite, ali u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupšti-ne. Dakle, zakon o dosijeima nije ni u kakvoj vezi, postojeći ili bilo koji u nacrtu ili predlogu, sa temom dnevnog reda. Molim vas da sve što želite da saopštite o temama koje vi smatrate da su u vezi sa temom dnevnog reda, učinite tako da i mi ostali ostanemo van svake sumnje da je u vezi sa temom dnevnog reda. Istrošili ste sedam minuta od vremena poslaničke grupe. Molim vas da se prijavite i da nastavite da koristite svoje vreme.
Još dve rečenice ću, a možda i malo više od dve rečenice. Moram reći da otprilike postoji strah od nekih ljudi zbog otvaranja dosijea. SPO je 2004. podneo zahtev za otvaranje dosijea. Godine 2010, krajem prošle godine dobili smo obećanje od ovog parlamenta da će se naći u prolećnom zasedanju, pre gotovo godinu dana, više od pola godine, a nije se našao. Mislim da je to obaveza svih nas da učinimo, kako bismo i informacije od javnog značaja učinili dostupnim svim ljudima koji se nalaze u tajnim dosijeima. Međutim, ovo je zemlja u kojoj disidenti prodaju svoje vile na Dedinju, posle progona od svake političke vlasti. Ovo je zemlja u kojoj jedna politička stranka priča će nas uvesti u EU, a ne može svoje funkcionere da uvede ni u Hrvatsku i ovo je zemlja u kojoj je potrebna veća kontrola Vlade i sprovođenje demokratskih zakona. Pošto nemam mogućnost u parlamentu, a ne znam koje bi to drugo mesto moglo da bude da iskažem svoje stavove vezane upravo po ovoj tački dnevnog reda, svoje izlaganje ću završiti, a vama se zahvaljujem što ste jako bili strpljivi.
Osam minuta i 30 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, posle njega narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista mislim da sam jedan od narodnih poslanika koji je možda i najviše koristio pogodnosti date ovim Zakonom o dostupnosti informacija od javnog značaja. Međutim, današnja rasprava je specifična zbog toga što veliki broj predmeta koje ima Poverenik i veliki broj zahteva, u skladu sa zakonom, da Poverenik bude taj koji će omogućiti građanima da dobiju određenu informaciju, zapravo, znači to da institucije Republike Srbije rade sve lošije i lošije iz godinu u godinu. U skladu sa zakonom, svaki građanin ima pravo da od nadležnog organa zatraži određenu informaciju, a Povereniku se obraća tek onog trenutka kada, u skladu sa zakonom, državni organ ne odgovori i ne dostavi traženu informaciju o onome koju je nju tražio. Imali smo priliku da čujemo i predstavnici vladajuće koalicije se ponose time što se broj tih neispunjenih zahteva državnim organima ne povećava iz godinu u godinu. Koliko suštinski ova vladajuća koalicija želi sprovođenje zakona, koliko želite te demokratske institucije, bolje od tog vašeg formalnog zalaganja za njih govori činjenica koliko ste stavili novca na raspolaganje Povereniku za informaciju o javnog značaja. Onaj ko zaista želi da se u tom smislu ta situacija popravi, da je to vama zaista cilj, onda biste kancelariji Poverenika omogućili idealne uslove za rad. Podsetiću vas da se tu ne radi o stotinama, milionima dinara ili evra, već o znatno nižim platama i znatno nižim iznosima. Ako može Republika Srbija da izdvoji stotine miliona dinara za bezbroj agencija koje ste formirali, praktično, nema novog zakona koji se donosi, a da se ne bira nova agencija, kako je onda moguće da vama suštinski nije stalo do toga da ovoj instituciji, da kažem čiju vrednost prepoznaju građani, bez obzira na političku opredeljenost, omogućite normalan rad? Imali smo priliku da, da kažem sarađujemo sa gospodinom Šabićem, uslovno rečeno da sarađujemo, je do te saradnje dolazi onda kada drugi državni organi ne ispoštuju svoje zakonske obaveze. Praktično nas vi danas stavljate u položaj da mi treba da se zahvalimo Rodoljubu Šabiću zbog toga što je on taj koji poštuje zakon. Naravno, mi nemamo bilo kakav razlog, posebno razlog da napadamo Rodoljuba Šabića, ali u normalnoj državi, u demokratskoj državi, poštovanje zakona je normalno. Nije normalno da se vi dičite time što postoji ta kancelarija i Rodoljub Šabić, da ta kancelarija ima sve veći broj predmeta, jer to suštinski znači da državne institucije ne funkcionišu. Govoriću o dve grupe zahteva koje sam podnosio. Dakle, govoriću samo na osnovu činjenica. Da bih ilustrovao kao primer, jedan deo su zahtevi koje sam podneo, na koje još uvek nisam dobio odgovor, a jedan deo su zahtevi na koje jesam, uz pomoć kancelarije Poverenika, dobio odgovor. Mislim da je to u prethodnom periodu bilo veoma važno za građane. Jedna od informacija, koja je svakako bila propraćena u medijima, je informacija o tome kako je SNS finansirala svoje najviše funkcionere preko preduzeća "Profajler tim", a novcem iz budžeta opština Zemun i Voždovac. Naime, u dve opštine u Beogradu su na vlasti predstavnici SNS i, odmah nakon što su došli na vlast, oni su zaključili nekakve fantomske ugovore do kojih, moram reći još uvek, i pored toga što smo ih tražili i tražimo već duže od godinu dana, nismo došli, ali smo, preko zahteva o dostupnosti informacija o javnog značaja, koji smo uputili Trezoru NBS, došli do konkretnih novčanih iznosa koji su iz budžeta opština Zemun i Voždovac prebačeni na račun preduzeća "Profajler tim", da bi, zatim, preduzeće "Profajler tim" isplaćivalo platu Aleksandru Vučiću, zameniku predsednika SNS i drugim funkcionerima SNS. Samo za godinu dana je prebačeno, ni manje ni više, nego 11.038.900 dinara. I sam Aleksandar Vučić je, u emisijama u kojima je gostovao, potvrdio, npr. 4. novembra u emisiji "Raspakivanje" kako radi u preduzeću "Profajler tim", do duše nije znao kako se to preduzeće zove, ali je rekao kako vredno zarađuje svoju platu, iako, navodno, kako tvrdi nije na grbači građana, on se time ponosio, kao što vidite, jeste. On je tada tvrdio kako oni sprovode nekakve privredne kampanje, a mi smo, kroz Agenciju za privredne registre, utvrdili da se 80% prihoda ovog preduzeća odnosi na prihode upravo od ove dve opštine. Kada se tome doda još nekih 600 hiljada, 700 hiljada koje su dobili za prelom opštinskih novina, onda se vidi da je taj procenat i veći od 80%. Mi postavljamo pitanje: koje je to privredne kampanje za koja preduzeća osmišljavao Aleksandar Vučić, ako se vidi da možda za godinu dana svega dva miliona dinara otpada na prihode koje mi u ovom trenutku ne možemo identifikovati, ali ćete se saglasiti da bilo koja ozbiljna privredna kampanja zahteva neuporedivo više novca? Naravno, to nije prestalo u trenutku kada smo mi izašli sa tim u javnost. I dan – danas, saopštiću to na nekoj od narednih sednica, opštine Zemun i Voždovac iz svog budžeta, iz onoga što ovako osiromašeni građani uplaćuju u budžet, finansira najviše funkcionere SNS. Podaci koje smo, takođe, dobili od Trezora NBS, su podaci koji se odnose na finansiranje, praktično stranačkog lista SNS, preduzeća koja su u vlasništvu, takođe funkcionera i bliskih krvnih srodnika i uopšte bliskih srodnika najviših funkcionera tih stranke jer, verovali ili ne, od onog trenutka, u septembru 2008. godine, kada je ova izdajnička grupa pokušala da napravi prevrat u SRS i kada su ukrali mandate SRS, kreće izdašno finansiranje, praktično stranačkog lista "Pravda", od budžeta grada Beograda i, između ostalog, od nekih javnih preduzeća. Mi nismo uspeli da dođemo do podataka od svih, ali smo došli, npr. do podatka o tome koliko su dobili od "Telekoma Srbija". Za kraj 2008. godine, odmah nakon izdaje, radi se o novembru i decembru, "Pravda", koja dotle nije dobijala ni dinar iz gradskog budžeta, dobija za ta dva ili tri meseca iznos od 1.669.464 dinara. Odmah nakon izdaje Đilas, koji je nalogodavac budžeta i koji samostalno odlučuje koliko će kom listu dati, kreće to da isplaćuje "Pravdi". U 2009. godini dobijaju znatno veći iznos, tj. 9.859.254 dinara, pa u 2010. godini dobijaju iznos od 7.088.498 dinara. Ukupno u 2008. godini, kraj 2009. i 2010. godine iznos je 18.661.889 dinara. Koliki je iznos iz budžeta grada dobili za 2011. godinu još nismo saznali, ali pošto se približava kraj budite sigurni da ćemo i to znati već početkom sledeće kalendarske godine. Ono što je zanimljivo, to je da je to preduzeće koje je formalni izdavač Pravde, skoro dve godine u blokadi. Verovali ili ne, oni su u blokadi od januara meseca 2010. godine, što znači da su oni skoro dve godine u neprekidnoj blokadi. Iznos za koji su bili u blokadi bio je 60 miliona i 660 hiljada dinara, u međuvremenu, od mog poslednjeg obraćanja i provere, taj iznos je porastao na 61 milion četristo i nešto hiljada dinara. Istovremeno kako bi praktično prevarili dužnike oni su osnovali novo preduzeće, inače istine radi, dakle,direktor preduzeća Pravda pres i zastupnik preduzeća Pravda pres je supruga Nebojše Stefanovića, visokog funkcionera SNS, a kada je ovo preduzeće palo u blokadu oni su osnovali novo preduzeće pod nazivom Pravda plasman, u kome je većinski vlasnik ista ta Ana Stefanović, supruga Nebojše Stefanovića, visokog funkcionera SNS. Oni su na preduzeće Pravda pres koje je u blokadi ostavili dugove, a novoosnovano preduzeće je to koje ubira prihode i preko koga oni praktično i dalje funkcionišu, pretpostavljam isplaćuju plate ili šta god drugo. Ono što je takođe zanimljivo je to koliki iznos je to preduzeće dobilo od "Telekoma Srbije",koje je javno preduzeće, praktično koristi javno dobro, a nekada i monopolski položaj i na osnovu toga veoma dobro zarađuje. Videli ste kako su oni histerični bili kada se govorilo o prodaji JP "Telekom Srbija". Mi najpre nismo znali o čemu se radi, ali kada smo utvrdili kako ih izdašno finansiraju i koliko su desetina miliona dinara dobili, onda su stvari mnogo jasnije. Za 2008. godinu preduzeće Pravda je dobila 20 miliona 257 hiljada i 300 dinara odJP "Telekoma Srbije",za 2009. godinu – 18. 786.600 dinara. Za 2010. godinu iznos od 23 miliona dinara, što znači da su takozvaneopozicione novine. Za tri godine od javnog preduzeća u većinskom vlasništvu Republike Srbije je dobila, ni manje ni više, nego 76.430.600 dinara. Kada se na taj iznos doda iznos koji su dobili od grada Beograda, odnosno iz budžeta grada Beograda, ukupan iznos koji je Pravda dobila je 94.705.779 dinara, praktično milion evra u osiromašenoj Srbiji za opozicioni list stranke koje deli vrednosti zadnje dve godine koje promoviše DS prethodnih 20 godina. Postavljam pitanje – kako je moguće da vi iz vladajuće koalicije ovako terorišete jednu opozicionu novinu? Zašto ne počnete na isti taj način terorišete stranački list SRS "Velika Srbija", pa da i nama isplatite, možete retroaktivno za taj prethodni period od tri godine, iznos od 120, 130miliona dinara, pa da i mi malo kukamo kako smo ugroženi. Gospodin Jugović je maločas govorio o policijskim dosijeima, o tome kako oni nisu dostupni javnosti. Policijski dosije dr Vojislava Šešelja dostupan je javnosti. To isto da je želeo mogao je učiniti i Vuk Drašković. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, Zakon o otvaranju dosijea nije na dnevnom redu, pa vas molim, o dnevnom redu.) Gospođo Čomić slažem se. Jedan od poslednjih dokumenata koji sam dobio preko poverenika za informacije od javnog značaja, odnosno od gospođe Gordane Šunjevarić, pomoćnika generalnog sekretara, pre nekoliko dana sam obavešten, dakle konačno sam dobio, od opštine Voždovac smo zahtevali da saznamo kolika je nadoknada za članove i predsednika upravnog odbora. To je nešto na čemu smo insistirali skoro godinu dana, jer su predstavnici SNS bili zgroženi kako se u gradu Beogradu u javnim preduzećima čiji su budžeti i po 5,6 ili 10 milijardi dinara, nadoknade članova upravnih i nadzornih odbora po 10, 20 hiljada dinara. Oni su naravno krili tu informaciju kao zmija noge, ali smo došli do podataka. Odmah nakon što su formirali vlast, jedna od prvih odluka na Skupštini gradske opštine Voždovac, 27. januara 2010. godine naprednjaci su imenovali Snežanu Žugić za direktora SC "Šumice". Oni su imenovali predsednike i članove upravnog odbora, itd, Novak Stanišić je bio predsednik upravnog odbora. U to vreme nadoknada je bila 10 hiljada dinara. Nadoknada za predsednika Upravnog odbora. Druga odluka koju su doneli je odluka o isplati naknade po rešenju skupštine gradske opštine Voždovac – odobreno je povećanje nadoknade za predsednika Upravnog odbora, gospodina Novaka Stanišića, na iznos sa 10 hiljada dinara povećava se na, ni manje ni više, 70 hiljada dinara, koji će se isplaćivati u dva dela po 35 hiljada dinara. Pogledajte kako licemerje vlada kod poslanika SNS. kada je opština njihova, kada su na vlasti, u pitanju ona za preduzeće čiji je godišnji budžet možda 50 miliona dinara, 70 hiljada mesečno je adekvatna nadoknada. To je na godišnjem nivou nekih 840 hiljada dinara, 840 hiljada u odnosu na budžet od 50 miliona dinara, au gradu Beogradu gde su preduzeća, npr. GSP ima planirani gubitak u budžetu od 6 milijardi dinara, nadoknada za predsednika upravnog odbora je 25 hiljada dinara i oni kažu kako je to ogromna nadoknada. Ovakvih primera ima još koliko hoćete, ali sada da se povežemo, jedno od važnijih pitanja, da se povežemo na ono što nismo dobili. Imajući uvidu da su neki sporazumi između pregovaračkog tima, kako kažu Prištine, odnosno tih privremenih institucija i srpskog pregovaračkog tima postignuti još u julu mesecu, onda sam ja, kao i drugi članovi Odbora za KiM, ostali smo uskraćeni da dobijemo informacije. Još u avgustu mesecu sam podneo, pročitaću, pošto je gospođa Trivan maločas pitala kako se koristi, zarad građana ću pročitati kako zvuči zahtev: "Zahtev za pristup informaciji od javnog značaja – Obraćam vam se shodno članu 15. stav 1. u vezi sa članom 5. Zakona o slobodnim informacija od javnog značaja i zahtevam da mi u propisanom roku iz člana 16. dostavite informaciji o sadržaju sporazuma, dakle sa privremenim institucijama samoupravi u Prištini, koji su se odnose na katastarske knjige." Pokušavali smo i kroz institucije sistema, to je ono što je posebno loše, pokušavali smo kao narodni poslanici da dođemo do te informacije. Apsurdno je da mi kao narodni poslanici, kao predstavnici Narodne skupštine Republike Srbijekoja je najviši organ u Republici Srbiji, da smo mi prinuđeni da preko Zakona o dostupnosti informacija od javnog značaja dobijamo informacije koje su relevantne za naš rad. Tu informaciju smo dobili, nisam dobio u skladu sa zakonom, nego sam dobio redovno kao poslanik, o sporazumima postignutim u oblasti carinskih pečata, o Sporazumu u oblasti slobode kretanja, matičnih knjiga i katastra, ali tek, kao što se vidi, 11. novembra 2011. godine, sa nekoliko meseci zakašnjenja. Radi se o tome da mi ovde nismo imali, mora proći određeni rok da bi smo podneli zahtev povereniku, da bi poverenik mogao nešto da učini, ali je to nešto što je potpuno skandalozno. Ono što je još gore to je da u tom odgovoru pregovarački tim za dijalog sa privremenim institucijama kaže i sledeće – da su određeni narodni poslanici, oni mole. Evo da pročitam sve. Želeo bih da iskoristim priliku da se obratim sa molbom da se svi izveštaji pregovaračkog tima dostave svim narodnim poslanicima, pošto su određeni narodni poslanici protestvovali zato što nisu upoznati ni sa jednim izveštajem pregovaračkog tima. Ti određeni poslanici, kako ovde kažu, to su poslanici SRS, među kojima sam ja i gospodin Kragović i gospodin Božidar Delić i svi drugi koji su prisustvovali sednicama Odbora za Kosovo i Metohiju,bez obzira na to da li su članovi ovog odbora ili ne.
Narodni poslaniče, ipak vas molim o temi dnevnog reda, a u skladu sa članom 27. i vas i službu poverenika za informacije obaveštavam da postoji akt o kojem je se ova skupština izjasnila krajem jula 2011. godine koji propisuje kad i kako se podnosi izveštaj. Tako da, molim sve učesnike u zahtevima za traženje i u dostavljanju informacija od javnog značaja da pročitaju i druga dokumenta koja se tiču eventualnih zahteva bilo koga, narodnih poslanika ili građana. A vas molim o temi dnevnog reda.
Zaista se trudim gospođo Čomić sve vreme da govorim o tome, evo govoriću još o poslednjem zahtevu koji sam podneo danas na današnji dan i to je opet, mogu pročitati kaže – zahtev za pristupu informacija od javnog značaja, obratio sam se pregovaračkom timu za dijalog sa privremenim institucijama ...
Narodni poslaniče, sad vas podsećam da imate ovlašćenja kao narodni poslanik, da postoje Poslovnikom utvrđene odredbe u komunikaciji između Skupštine i Vlade i da tema da li ili ne, mi svi zajedno uspevamo da kontrolišemo Vladu ne može biti tema rada poverenika niti može biti tema zakona o slobodnom pristupu informacijama. Tako da vas molim da ne zloupotrebljavate podele Poslovnika.
Gospođo Čomić, još nekoliko rečenica, ali zaista ne znam zašto me prekidate. Pokušao sam iz svog ugla... (Predsedavajuća): Zato što kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine. ... da iz svog ugla kažem koliko je gospodin Šabić doprineo da se ova zakonska prava koja mi imamo ostvaruju i u praksi. Ništa drugo. Dakle, ne govorim apstraktno, govorim o konkretnim, evo mogu da vam donesem da vam pokažem zahtev koji sam podneo ...
Narodni poslaniče, ne bih vas prekinula i podsetila na teme dnevnog reda da niste konkretno kazali da povereniku Kancelariji poverenika upućujete zahtev da vam dostave dokumenta na koja je obavezna Vlada Republike Srbije. Dakle, malo svi više da čitamo bilo bi mnogo jednostavnije. (Nemanja Šarović): Molim vas da mi se vrati vreme. ..Narodni poslanik Nemanja Šarović, ne boravi dovoljno često u sali za sednice, pa nije imao prilike da iskustvom zapamti da nikad, ali nikad ne oduzimam vreme koje je na raspolaganju narodnom poslaniku, bez obzira da li je vreme poslaničke grupe ovlašćenog predstavnika ili poslanika koji koristi vreme kao predsednik poslaničke grupe za ono vreme koje moram da iskoristim da bi ga podsetila na odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Dakle, od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 16 minuta. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, posle nje narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u ovom parlamentu 2004. godine usvajan zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja poslanici SRS su utvrdili ono što danas takođe možemo da potvrdimo da je i ovaj zakon prilično predstavlja samo mrtvo slovo na papiru i da njegova primena neće doneti do onoga što je valjda bila intencija zakonodavca. Radi seo tome da je ovo bio loš zakon i godinama unazad smo slušali upravo gospodina Rodoljuba Šabića koji se žalio na taj zakon pa je inicirao njegovu izmenu dva puta, pa smo imali izmenu tog zakona, evo sad vidimo u najavi takođe da Rodoljub Šabić ima nameru da inicira izmenu ovog zakona i onako kako je on to sada najavio, čini se da je to dobra ideja. Samo ne znamo šta će biti kad zaista dođe do toga da budemo raspravljali o tom zakonu. Podsećamo da je Rodoljub Šabić je izabran na ovu funkciju davne 2004. godine, više godina je kuburio sa problemima koje je imao, kako je on tvrdio sa predstavnicima izvršne vlasti. Prvo nije imao prostorije, te nije imao dovoljan broj zaposlenih da rade sve one poslove koji su u nadležnosti poverenika, s obzirom na zakon koji je usvojen, pa je bilo problema i sa visinom zarada, itd. Ono što je suština jeste da i vi kada ste donosili ovaj zakon i kada ste prvi put birali gospodina Rodoljuba Šabića za poverenika, kao ni danas nemate baš iskrene namere i niste baš u praksi pokazali da poštujete tzv. nezavisna regulatorna tela, kad kažem vi mislim pre svega na predstavnike izvršne vlasti, a svakako i skupštinske većine koja tu izvršnu vlast, odnosno Vladu Republike Srbije podržava. Čuli ste od poslanika SRS da smo mi na konkretnim nekim primerima zapravo uspostavili, rekla bih korektnu saradnju sa gospodinom Šabićem. Mnogo toga što smo objavljivali u našim stranačkim novinama "Velika Srbija" dobijali smo na osnovu naših saznanja, tražili smo i dobijali smo podatke od gospodina Šabića. Naš anti-korupcijski tim koji predvodi jedan vrlo sposoban mlad čovek, Ivan Ninić, takođe ima korektnu saradnju sa gospodinom Šabićem, ali postoje ipak problemi. Postoje problemi i to na više koloseka. Najpre gospodin Rodoljub Šabić ne može da vrlo često dođe do informacija koje su od javnog značaja ako se od njega to traži, pa onda on dalje traži i problem bude da on mora da vas obavesti i obaveštava, kaže – znam da to treba da dobijete ali ne daju oni iz Vlade, oni iz Javnog preduzeća, itd, iz Pošte, zavisi od koga se to traži i na šta se zapravo odnosi taj zahtev. Takođe, jedan veliki problem u funkcionisanju poverenika jeste zakon koji je tako koncipiran i takav je usvojen da zapravo poverenik čak i kada bi hteo da ovaj posao radi još bolje nego što ga radi, ne bi to mogao zato što se njegov posao završava na tome da zatraži informaciju i da je dobije ili ne dobije. Ako je ne dobije, nikom ništa. Može tamo neko da plati neku kaznu od 200 hiljada dinara i on može kao poverenik da izrekne tu meru, a znate kada je u pitanju neki kriminal od više miliona evra i kad neko treba da da informaciju o tom kriminalu, onda će on pre da prihvati da plati kaznu povereniku od 200 hiljada dinara, nego da daje tu informaciju koja je mnogo, mnogo veća, prevedeno u dinare ili evre svejedno. Dakle, to je jedan problem. Sledeći problem je što i tamo gde uz pomoć zainteresovanih lica, gospodin Šabić dođe do određenih podataka i kad je očigledno jasno da se radi o nekim kriminalnim radnjama i tu se stavlja tačka. Može da se objavi u nekom mediju, rekoh mi to objavljujemo u "Velikoj Srbiji", možda još po neki mediji po nešto od toga objave, ali nema reakcije državnog tužioca, nema reakcije MUP i šta smo radili, ništa. Dakle, to je feler u zakonu, a pre svega problem u funkcionisanju državnog tužioca koji bi trebao da prati i ovaj parlament i medije itd. i da na osnovu saznanja pokreće odgovarajuće postupke. To je obaveza državnog tužioca i zapravo svih javnih tužilaca i njihovih zamenika. Postoji još jedan problem, gospodin Rodoljub Šabić, zapravo poverenik za informacije od javnog značaja u ovom slučaju je to Rodoljub Šabić, ima obavezu da reaguje slično javnom tužiocu i kad dođe do određenih saznanja on treba da pokuša da dođe do podataka da bi raščistio neku situaciju, neke notorne činjenice koje se pojavljuju u javnosti i tu imamo problem da nismo baš imali neku veliku ažurnost u tom delu gospodina Šabića. Gospodin Šabić je ovih dana inicirao jednu temu i mediji se bave tim, odnosi se, kako on kaže zloupotrebu ličnih podataka građana u nastupima nekih političkih stranaka, odnosno aktivista političkih stranaka. Ovo je tema o kojoj smo mi u SRS više puta govorili i konkretne podatke smo iznosili. Činjenica jeste da pojedine političke stranke zloupotrebljavaju tu činjenicu da imaju vlast u nekoj lokalnoj samoupravi i da na osnovu toga mogu da dođu do biračkog spiska i taj birački spisak sa svim podacima koriste u svoje stranačke svrhe. Gospodin Rodoljub Šabić, bar što se obraćao u javnosti, primetio je da postoje određeni problemi. On kaže da se podaci dobijaju i od lokalne samouprave, iz vojske, policije, školskih ustanova itd, ali čini nam se da se nije ovim problemom pozabavio na pravi način, onako kako smo mi iz SRS o tome govorili i kako ćemo i danas o tome da govorimo. Srpska radikalna stranka sada vodi jednu veliku akciju, zapravo kampanju pod naslovom "Nećemo u EU". Nije dobro, čini nam se, da se mediji sad baš bave ovim stavovima Rodoljuba Šabića, jer to može pogrešno da se protumači. Gospodin Šabić govori o zloupotrebi podataka građana. Kako? Kako se to dešava? Tako što smo, recimo, imali, sećate se kada su naprednjaci prikupljali potpise za promenu Ustava, a kad su kao hteli da smanje broj poslanika, a u stvari su hteli da brišu preambulu da je KiM sastavni deo Republike Srbije, i onda su oni prikupili ne znam ni ja koliko potpisa, ti potpisi su stigli u Skupštinu i na Odboru za ustavna pitanja smo se dogovorili da se ti potpisi provere zato što je postojala sumnja da ti potpisi nisu baš uzimani od građana, već da je tamo neko sedeo u nekoj kancelariji i štancovao potpise istom olovkom, istim rukopisom, samo malo pomešano i tada je rečeno na Odboru da ti svi potpisi budu odneti u MUP na proveru i prošlo je od toga više meseci, nemamo nikakve informacije o tome. Da li je MUP utvrdio da je tu bilo zloupotrebe biračkih spiskova? Mi u SRS tvrdimo da jeste. Neki naši ljudi su bili svedoci kako su se prepisivali podaci iz biračkog spiska i kako su službenici, koji primaju plate u opštinama gde su ovi na vlasti, potpisivali umesto tih nekih građana, stavljali potpise. To se dramatično razlikuje od onog što radi SRS. Mi u našoj kampanji "Nećemo u EU" dolazimo kod građana sa praznim obrascem i građani dobrovoljno nam daju svoje podatke - ime, prezime, matični broj, broj telefona i lično se potpisuju na taj obrazac koji mi donosimo. Zaista imamo izvanredan odziv građana Srbije koji znaju da ne treba da se plaše SRS, koji znaju da SRS neće da zloupotrebi to što od njih traži i koji nikada ne zloupotrebljavaju i nisu ni kada smo mogli da dođemo i gde imamo vlast, gde možemo da dođemo, recimo, do biračkog spiska, nikada to nismo radili. Dakle, sa praznim papirom dolazimo kod građana da nam daju potpise. Takođe, ono čime je gospodin Šabić trebalo da se malo bavi to jefinansiranje političkih stranaka, odnosno, konkretno finansiranje Napredne stranke Interesantno je da čovek koji je poverenik za informacije od javnog značaja nije postavio pitanje Agenciji za borbu protiv korupcije koja je ostala potpuno gluva i nema na informacije koje smo mogli da pročitamo u medijama, recimo, da je žena Tomislava Nikolića, Dragica, njegovi sinovi, snaje, ujne, strine itd, da su pre nekoliko godina davali neke ogromne pare za finansiranje te Napredne stranke, pa je onda Vučić rekao da je Tomislav Nikolić došao do nekih para, ali pošto je tada je bio loš Zakon o finansiranju političkih stranaka nije mogao sam to da uplati pa je morao da to razdeli po rodbini, da se to uplaćuje. To je informacija kojom je trebala da se bavi i Agencija i poverenik i javni tužilac. Nažalost, to je izostalo, kao što je izostalo i reagovanje poverenika vezano za informacije koje je objavljivao "Vikiliks", kako je to, kako je rekao Manter, Miki Rakić mu je rekao da je dobio nalog od Borisa Tadića da, kako je rekao, pomogne Nikoliću i Vučiću u pokušaju puča u SRS. Kako se nije gospodin Šabić zainteresovao kako je on to trebao to da im pomogne? Naravno, parama. Jasno je, ali smo očekivali da će gospodin Šabić kao poverenik, kao i mnogi drugi kada budemo govorili i o drugim nezavisnim telima, podsećaćemo vas na to. Naravno, ono što svakako treba da podsetimo gospodina Šabića, pošto se danas raspravlja o njegovom reizboru pretpostavljam da prati rad Parlamenta, da smo mi iz SRS tražili da nam dostavi podatak koji ministri su glasali za priznavanje Vrhovnog suda tzv. države Kosovo u sporovima oko katastra koje je prihvatio Borko Stefanović.
Iskorišćeno je 11 minuta i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić, a posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što su rekli moji prethodnici, mi iz SRS smatramo da je u postojećim okolnostima Rodoljub Šabić korektno obavljao svoj posao, ali očekujemo da nam se pre izjašnjavanja o njegovom reizboru, odnosno ponovnom izboru, objasni zašto ni organi javne vlasti ni njegova kancelarija nisu odgovorili na neka pitanja koja su postavljena i da nam objasni da li i ko iz izvršne vlasti sprečava dostavljanje traženih informacija. Iz tih razloga i zbog građana Srbije, pošto su u pitanju izuzetno značajne teme, podsetiću na neke od traženih informacija na koje nisu dobijeni odgovori. Prvo, koliki je iznos pomoći i donacija iz inostranstva koje su u Republiku Srbiju ušle od 1. januara 2001. godine do danas? Podsećam javnost da je nakon postavljanja ovog pitanja ministru u Vladi Mirka Cvetkovića, gospodin Mrkonjić izjavio da je u pitanju suma od oko 65 milijardi evra, dok pojedini opozicioni političari tvrde da je u pitanju najmanje 90 milijardi. Postavlja se pitanje gde su te milijarde? Ovo pitanje je izuzetno značajno ako se imaju u vidu sledeće činjenice. U Srbiji ima milion nezaposlenih. U poslednje četiri godine 350 hiljada ljudi je ostalo bez posla, 700 hiljada ljudi živi ispod granice siromaštva, 60 hiljada ljudi se hrani na kazanima narodnih kuhinja i 360 hiljada ljudi nema svoj krov nad glavom. Druga informacija na koju nije dobijen odgovor je zašto se od javnosti krije objavljivanje delova ugovora koji je Vlada Republike sačinila sa italijanskim "Fijatom" o prodaji "Crvene Zastave" iz Kragujevca. Šta Vlada u tim zatanjenim delovima ugovora krije od svojih građana? Podsećam da je prodaja "Zastave" dogovorena u predizbornoj kampanji 2008. godine. Podsećam da su pojedini političari sada vladajuće koalicije, konkretno Mlađan Dinkić i Boris Tadić, izjavljivali da će "Fijat" po tom ugovoru u Srbiji investirati oko 700 miliona evra i da će nova fabrika proizvoditi godišnje najmanje stotinu hiljada novih automobila. Nemamo odgovor na ovo pitanje, ali imamo činjenicu da još uvek, ni posle četiri godine, nemamo novog automobila, nemamo ni italijanskih miliona, imamo samo informaciju da su Republika Srbija i grad Kragujevac, što kroz direktne finansijske investicije, što kroz raznorazne olakšice, u ovaj zajednički posao uložile oko 300 miliona evra. Sledeća informacija na koju još uvek nema odgovora – šta su nadležni organi utvrdili o ubistvu vođa Zemunskog klana Dušana Spasojevića Šiptara i Mileta Lukovića Kuma? Da li su isti zaista ubijeni u razmeni vatre sa policijom u beogradskom prigradskom naselju Meljak ili su zarobljeni, nakon toga streljani… [[Isključen mikrofon.]]
Narodni poslaniče, dokumenta iz policijske istrage ne mogu biti informacija od javnog značaja. Vrlo pažljivo slušam svakog narodnog poslanika koji obrazlaže temu – izbor poverenika za informacije od javnog značaj, nije reizbor, nego izbor, pa vas molim da argumentaciju ipak dovedete u vezu sa zakonom o slobodnom pristupu informacijama i sa izborom. Nastavite.
Hvala. Sledeće objašnjenje koje očekujemo jeste objašnjenje - zašto nisu obelodanjene informacije gradske vlasti Grada Beograda o tome zašto su samo nekoliko dana nakon ubistva premijera Republike Srbije Zorana Đinđića, lokalne, gradske vlasti izvršile rušenje…
Narodni poslaniče, podsetila sam vas da je tema dnevnog reda – izbor poverenika i da argumentacija o izboru poverenika može da bude u okviru zakona kojim se definišu njegove nadležnosti, a narodni poslanik koji odlučno ne želi da govori o temi dnevnog reda je u takvoj situaciji da moram da ga podsećam da ste u obavezi da poštujete temu dnevnog reda. Dakle, sve vrste informacija od javnog značaja, sva nadležnost iz Zakona o slobodnom pristupu informacijama naravno da je poželjno za argumentaciju svakog od narodnih poslanika koji slobodno odlučuje da li će ili ne, glasati za izbor Rodoljuba Šabića za poverenika za informacije. Ali, kršenje Poslovnika i smatranje vremena koje vam je na raspolaganju takvim da možete da pričate o čemu god hoćete, to ne mogu da dopustim. Tako da vas molim o temi dnevnog reda.
Obaveza poverenika za informacije od javnog značaja jeste da građanima obezbedi pristup svim informacijama od javnog značaja kojima raspolažu nadležni državni organi. Da bi se mi izjasnili o ponovnom izboru gospodina Šabića, mi smatramo da bi bilo korektno da nas gospodin Šabić, ili neko drugo, obavesti o tome zašto na neka pitanja, koja smo postavili njegovoj kancelariji, povereniku za informacije od javnog značaja, i nadležnim organima, nismo dobili odgovor. Sledeća informacija koju smo tražili, za koju nismo dobili odgovor, ne znamo da li je u pitanju volja gospodina Šabića ili je u pitanju pritisak izvršne vlasti, zašto nije obelodanjena potpuna tenderska dokumentacija o privatizaciji Luke "Beograd", koju je kupio Milan Beko i centru "Ušće", koju je kupio biznismen Petar Matić, a u kojima je država oštećena za oko dve milijarde evra? Zatim, zašto nije obelodanjena tenderska dokumentacija o privatizaciji tri šećerane u Srbiji, koje za tri evra kupio…
Narodni poslaniče, pitanje, odnosno zahtev koji se šalje povereniku je zahtev da vam se dostavi neka informacija. U Zakonu o slobodnom pristupu informacijama jasno je napisano šta se smatra informacijom od javnog značaja i oblik koji se kao zahtev upućuje povereniku. Dakle, molim vas bez retoričkih pitanja, nego o onome što ste vi uputili kao zahtev povereniku, ako je bilo u skladu sa Zakonom o slobodnom pristupu informaciji od javnog značaja.
Gospođo Čomić, po Zakonu o informacijama od javnog značaja sva ova pitanja o kojima govorim su informacije od opšteg značaja za građane Srbije, a posebno su od značaja za poslanike SRS, da bi mi znali kako ćemo se ponašati po pitanju ponovnog izbora gospodina Šabića u danu za glasanje. Znači, mi očekujemo da nam se odgovori da li informacije koje smo tražili nisu dobijene zato što gospodin Šabić nije hteo da ih da, u šta ne verujemo, ili nisu dobijene zato što je došlo do opstrukcije od strane Vlade i nadležnih državnih organa? Podsećam vas na činjenicu da je gospodin Šabić više puta javno iznosio činjenicu da njegova kancelarija nailazi na opstrukciju od strane sadašnje vlasti. Sledeće pitanje, sledeća tema koja nije razjašnjena, koja je ostala nerazjašnjena, jeste – pod kakvim uslovima, mislim na tenderske uslove, je Železara u Smederevu američkom kupcu prodata za 20 miliona dolara? Ovo je izuzetno značajno pitanje iz razloga što su nezavisni analitičari procenili, stručnjaci procenili da je ova cena znatno manja od cene koja se mogla uzeti da je Železara prodata kao staro gvožđe. Sledeće pitanje od izuzetnog značaja za građane Srbije tiče se bezbednosti građana Srbije, jeste – zašto nema podizanja optužnice protiv kriminalaca koji su 5. oktobra 2000. godine, podsećam vas, zauzeli zgradu stanice Policije Stari Grad u Majke Jevrosime i tom prilikom iz te stanice milicije ukrali više od 500 komada, uglavnom automatskog naoružanja? To naoružanje još uvek nije pronađeno. Podsećam, u pitanju je osam mitraljeza, šest puškomitraljeza, 203 automatske puške, 13 heklera, 10 snajpera, 293 pištolja M 57, 25 pištolja CZ 99 i šest hemijskih pušaka i pištolja. Jedino što smo saznali o ovom ukradenom naoružanju jeste tvrdnja nadležnih iz MUP da se procenjuje da su ovim oružjem na teritoriji Beograda izvršene najmanje 23 likvidacije. Sledeće pitanje na koje nije dobijen odgovor jeste – šta je sa istragom o milijardama evra koje su Slobodan Milošević i njegovi saradnici, navodno ili stvarno, izneli iz Republike Srbije? Ovde ne mislim na istragu tužioca i nadležnih sudskih organa, nego na istragu državnih organa, a podsećam vas da je ta istraga bila pokrenuta i da su o njoj Mlađan Dinkić i Boris Tadić pričali na sva zvona. Podsećam, lideri DOS su u predizbornoj kampanji pre 5. oktobra 2000. godine tvrdili da je u pitanju iznos od najmanje deset milijardi evra. Nakon toga, posle 5. oktobra formirana je Vlada Srbije u kojoj je Mlađan Dinkić dobio mesto potpredsednika, u tom svojstvu ovlašćen od strane Republike Srbije…
Narodni poslaniče, moram sad da vam dam informaciju od javnog značaja. Mlađan Dinkić nije bio potpredsednik nijedne vlade 2000. i 2001. godine, pa vas molim, ako već hoćete da argumentujete temu koja se zove izbor poverenika od informacija, na osnovu Zakona o slobodnom pristupu informacija, da to radite uz poštovanje elementarnih činjenica koje su svima poznate i za koje nikog ne treba pitati, dakle, ne retorički, nego da argumentujete u vezi sa temom dnevnog reda na koji način Rodoljub Šabić nije ili jeste dobro obavljao posao da bi zaslužio vaš glas kao jednog od 250 narodnih poslanika.
Dakle, korigujem svoju rečenicu. Mlađan Dinkić je kao ovlašćeni predstavnik Republike Srbije putovao na Kipar. Nakon toga je građane Srbije obavestio…
Narodni poslaniče, sad stvarno moram da vam dam dodatnu informaciju od javnog značaja. Mlađan Dinkić u vreme o kojem govorite je bio guverner Narodne banke Jugoslavije. Molim vas o informacijama, da ne bi zajedno sa vama i ja učestvovala u izvrgavanju ruglu jedne ozbiljne teme, kao što je izbor poverenika za informacije. Najlepše vas molim.
Gospođo Čomić, nesporna činjenica, suštinska činjenica, vezano za ovu temu, jeste da mi nismo dobili informaciju o tome da li je istina ono što je izjavljivao Mlađan Dinkić da je prilikom boravka na Kipru utvrdio da je i Srbija…
Narodni poslaniče, to ne može biti tema ni Zakona o slobodnom pristupu informacija, niti može biti tema iz delokruga rada poverenika.
Ali, može biti tema rasprave.
Ne može biti tema rasprave ono što nije tema dnevnog reda. To je toliko jednostavno. Stvarno vas molim da me ne prisiljavate da izričem mere opomene, zato što insistirate da vi govorite o čemu god vi hoćete, nezavisno od toga oko čega smo se kao tačke dnevnog reda ovde sastali. Molim vas o temi dnevnog reda.
Evo, gospođo Čomić, pošto mi očigledno nije omogućeno da govorim, završiću.
Sad vas molim da ne obmanjujete javnost. To je nedopustivo. To da vam nije omogućeno da govorite, govorite 11 minuta. Na osnovu Poslovnika vas moram podsetiti da ste rešili da kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine, jer se ne obazirete na činjenice i na temu dnevnog reda. I nakon toga vi obaveštavate javnost u Srbiji da vam nije omogućeno da govorite. Ne postoji reč u Poslovniku, ali sad vas upozoravam da svaki sledeći prekršaj te vrste znate da mene prisiljava da vam izreknem mere opomene.
Da li mogu da dobijem jednu informaciju od vas, u vezi ove teme, da vidim da li sam u temi, zaista? Znači, zanima me, upitanju je zahtev Povereniku za informacije od javnog značaja, šta je sa 10 milijardi evra koje su, navodno, pronađene na Kipru? Da li se nekad na Vladi Republike Srbije raspravljalo o tom pitanju? Šta je rečeno, šta je zaključeno? Ovo pitanje smo postavili iz razloga što postoji…
Narodni poslaniče, to je pitanje iz kapaciteta vas kao narodnog poslanika Narodne skupštine. To nije pitanje koje je za vašu komunikaciju sa Poverenikom. To vi znate bolje nego ja, pošto znate šta nas 250 treba da radimo u pokušaju da izgradimo punu kontrolu i nadzor nad Vladom Republike Srbije. Nemojte omalovažavati ugled ove skupštine, smatrajući da kao narodni poslanici, mi nemamo nikakve mogućnosti da kontrolišemo Vladu. Ako zajedno ne dogovorimo da ne mešamo ono što je voljom narodnih poslanika i Zakonom o slobodnom pristupu informaciji omogućeno svim građanima i ono što su naša ustavna ovlašćenja, naše ustavne obaveze, onda imamo ogroman problem sa razumevanjem, ne samo odredbi Poslovnika koji vas obavezuju da govorite o dnevnom redu, nego sa institucijom narodnih poslanika generalno. Ako želite da potpišete zahtev za sednicu sa aktuelnom temom, ja ću biti sa vama prva u zahtevu za sednicu sa aktuelnom temom, pa da kao narodni poslanici propitujete članove Vlade Republike Srbije o pitanjima koje mimikrijski stavljate kao temu dnevnog reda, a ne mogu biti. Jedanaest minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Posle njega narodna poslanica Marina Toman.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je danas rasprava o izboru Rodoljuba Šabića, a s obzirom da smo na početku ove rasprave čuli čiji je on predlog i čiju će on podršku danas u Skupštini dobiti, mi se iskreno nadamo da čovek nije gledao skupštinski prenos. Možda ga to do kraja ovog zasedanja, odnosno ove rasprave pokoleba i možda čovek odustane od ove kandidature. Zašto to SRS kaže? Ne možda, nego sasvim sigurno će čovek to i da uradi, zato što je ovo licemerje po principu – mi smo vas, gospodine Šabiću, predložili, mi ćemo vam dati podršku, mi ćemo vas izabrati, a vi se onda, gospodine Šabiću, davite u sistemskom blatu koje istovremeno mi kao vlast u Srbiji i stvaramo. Mi, koji 10 godina promovišemo evropske vrednosti i evropske principe, mi ćemo učiniti sve da ne profunkcionišete onako kako bi to trebalo da se desi, jer ste zbog toga i osnovani. Sada mi treba da hvalimo gospodina Šabića zato što smo posle pet ili šest meseci dobili informaciju kolika je plata direktora javnog preduzeća. Nemamo nameru gospodina Šabića ni da kudimo, jer je čovek pokazao određenu volju i opredeljenje da se materijom, koja mu je poverena u ruke, bavi na adekvatan način. Ali, ovde suštinu problema i izvorište i ishodište predstavljate vi, vi koji ste vlast i koji ste učinili sve da i njegov posao i zakon kojim se rukovodi i instituciju koju predstavlja obesmislite i urušite. Uopšte nije slučajno što SRS danas spominje i KiM i sav kriminal u koji je Srbija uvijena i kojim je obavijena. Kod sebe imam jedan dokument koji je napisao Rodoljub Šabić. Između ostalog, pročitaću jednu rečenicu tog dokumenta. Dakle, nije dovoljno samo to da se organi vlasti na odgovarajući i korektan način odnose prema zahtevima za slobodan pristup informacijama i da po istima postupaju. Potrebno je da organi vlasti što više informacija o svom radu objavljuju na proaktivnoj osnovi i bez posebnih zahteva. Vi mesecima trgujete sa 15% naše teritorije i ne znamo šta se dešava i o čemu se radi. Zato se danas na sednici pominje KiM, a ne zato što hoćemo ili želimoneku raspravu da obesmislimo. Danas ste ovde slušali o gomili informacija vezanih za kriminalne i sumnjive, i ovakve i onakve radnje aktera političkog života u Srbiji. To ne može da reši Rodoljub Šabić, to moraju da reše institucije sistema. Nažalost, tim institucijama sistema upravljate i rukovodite vi. Na čelu tih institucija su vaši politički izbori i vaši politički nameštenici. Šta da očekujemo? Da vi ovo rešite? Ili da vas, ne daj Bože, zameni Tomislav Nikolić i njegov premijer Milan Beko, pa da oni ovo rešavaju? Kako da ne. Milo Đukanović, Cane i ekipa, oni da uređuju stvari koje nam život čine ovakvim kakav jeste. Niti je to moguće, niti će se to desiti. Danas se postavlja jedno objektivno pitanje – kakav je smisao izbora i reizbora? Da budemo zadovoljni činjenicom da podnesete zahtev na lokalnonivou jednom bednom direktoru u javnom preduzeću koje 10 godina posluje sa gubitkom i pitate ga koliku platu ima, a on neće da vam odgovori. Neće da odgovori zato što mu je plata veća od plate narodnog poslanika. Ali, istovremeno, svako će da zaviruje u džep i u tanjir narodnom poslaniku, da obesmišljava instituciju narodnog poslanika i Narodne skupštine Republike Srbije. Tom istom direktoru postavite pitanje – koliko i koje stipendije delite od javnog novca, od javnih sredstava? Čekate šest meseci da vam Poverenik obezbedi da eventualno dobijete podatke. Kada dobijete informaciju, onda vidite da su tu deca direktora, zamenika direktora, rukovodioca opštinskih itd. Sad u takvoj atmosferi mi treba da očekujemo da će ovde nešto da se desi, da se promeni i da će Rodoljub Šabić ovim izborom da nastavi da radi u nekim drugačijim i izmenjenim okolnostima. Rešenje i za tog čoveka i za Srbiju i za korisnika ovog zakona i njegovih, da kažem, funkcija i mehanizama je da odete sa vlasti, jer niste u stanju da stvorite ambijent u kome će ovakve institucije da funkcionišu. Zašto to govorim, gospodine Vlahoviću, vidim da odobravate? Kod sebe imam prekršajnu prijavu protiv predsednika Prekršajnog suda koji neće da postupa u skladu sa Zakonom o dostupnosti informacija od javnog značaja. To je sudija vašeg reformisanog pravosuđa. To su vaši evropski standardi. Sada treba da zabijamo glavu u pesak ili pod tepih, kako je sve super, jer vi dajete podršku Rodoljubu Šabiću. Da se naježimo i mi i on i svi zajedno. Vi mu dajete podršku. Sudija, pa ćete da se žalite, je li, Povereniku i onda ćete da podnesete prekršajnu prijavu predsedniku ustanove koja treba da odluči po toj prijavi. Tu mi živimo. To je ambijent politički, evropski koji stvarate vi ili koje bi trebali da nam stvaraju izdajnici SRS, koji se u taj evropski kazan utrkuju da utrče, ko će pre u propast – da li vi, da li oni? Rodoljub Šabić, ko god da jeste umesto Rodoljuba Šabića, dokle god ste tu gde jeste, niti će moći da radi, niti će funkcionisati onako kako treba. Ovoj državi trebaju istinske promene u sudstvu, istinske promene u gomili drugih institucija koje će obezbediti primenu ovog zakona. Možete vi danas i da ne pričate i da nerado slušate priču o KiM, nerado da slušate priču o kriminalu u koji je, ponavljam, Srbija obavijena, ali to su činjenice i to je stvarnost. Ono što treba da predstavlja objektivnu raspravu, vi bežite od toga. Vi bežite od toga zato što morate sa sobom da se suočite, zato što ste vi uspostavili i promovisali sve sistemske slabosti zbog kojih Rodoljub Šabić ili bilo ko drugi ne može da radi. Tu je problem. Zato je SRS prema ovom izboru i ovoj odluci indiferentna. Ovo je najmanje priča o Rodoljubu Šabiću. Ovo danas je najmanje priča o Rodoljubu Šabiću, a najviše je priča o institucijama o Vladi Republike Srbije koja je učinila sve da njegovo postupanje opstruiše i obesmisli. To vi dobro znate. Od vas, nećete mi zameriti na izrazu, od vas je Vlada Republike Srbije, i to ste sami prihvatili, stotinu puta napravila krpu. Na to ste vi pristali. Zašto? Zbog čega? Ko vas je na to terao? Sada ćete da perete ruke svi pojedinačno od te vlade i da očekujemo da se ne posvađate do vremena za glasanje, da bi Rodoljub Šabić bio izabran. Baš nas briga i za Rodoljuba Šabića i za instituciju Poverenika. Vi ne date da funkcioniše i da radi kako treba, zato što su konsekvence njegovih podataka i informacija do kojih se, maltene, na silu dolazi, su sve vaši politički izbori i istomišljenici. To je suštinski problem ove države i dok se to ne reši Rodoljub Šabić će i dalje da diše na cevčicu u tom institucionalnom, odnosno pežorativnom smislu, neće mi ni on zameriti šta sam mu rekao. Što se SRS tiče, odavde pa na tamo, dok takva politika uređuje ovu državu, evropskih standarda, evropskih vrednosti, mi ćemo živeti u blatu koje ste vi bolesnom evropskom politikom organizovali i uspostavili u Republici Srbiji. Hvala vam.
Narodni poslanik Marina Toman ima reč.
Dame i gospodo, govoreći o reizboru gospodina Šabića nemoguće je zaobići dva ključna problema, koja se odnose na primenu samog Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Svakako, ta dva ključna problema određuju i status samog Poverenika. Zapravo, ta dva ključna problema pokazuju kako to izgleda u praksi kada se neko u javnosti zalaže za transparentnost u radu, a sa druge strane na sve moguće načine pokušava u praksi da to ne sprovede. Ta dva problema zapravo pokazuju iskrenost, odnosno neiskrenost Vlade u doslednom sprovođenju ovog zakona, Vlade koje se navodno zalaže, da ponovim još jednom, za transparentnost, a pri tome je u praksi opstruiše. Ta dva ključna problema su pre svega odbijanje Vlade da reaguje po rešenjima Poverenika i zastarelost prekršajnih postupaka. Pre nekoliko dana, kada su se neki ljudi, kojima su uskraćene informacije od javnog značaja, požalili jednom službeniku jednog ministarstva, rečeno im je – ne brinite, gospodin Šabić će već pronaći načina da to reši. Da se zakon primenjuje, odnosno da ga Vlada poštuje, ne bi bilo ovakvih opaski i gospodin Šabić ne bi trebao da pronalazi zaobilazne puteve i načine kako da se zakon ispoštuje. Rešenja Poverenika su obavezujuća, konačna i izvršna, što stoji u članu 28. Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja. Isti član takođe navodi da se u postupku administrativnog izvršenja rešenja Poverenika ne može izjaviti žalba koja se odnosi na izvršenje. Ako Poverenik ne može sprovesti svoje rešenje na način iz stava 2. tog člana, Vlada mu na njegov zahtev pruža pomoć u postupku administrativnog izvršenja tog rešenja, primenom mera iz svoje nadležnosti. Tu dolazimo do problema, odnosno do opstrukcije Vlade, koja se, kao što se pokazalo u praksi, više puta oglušila o ovaj član i nije odradila svoj deo posla. Postoji na desetine rešenja koje organi nisu izvršili, a koje je Poverenik prosledio Vladi, koje je trebalo da obezbedi njihovo izvršenje. Uostalom, to navodi sam Poverenik u svom izveštaju za 2010. godinu. On tvrdi da je pomenuti problem bio prisutan u većoj meri do maja 2010. godine, nakon čega su usledile izmene zakona, i to nakon većeg broja razgovora sa predstavnicima nadležnih organa, uključujući i predsednika Vlade, pisanih inicijativa i javnog reagovanja. Ovaj zakon bi zapravo mogao da bude primer upravo kako se zakoni selektivno primenjuju, odnosno da zakoni nisu za sve obavezujući. Upravo sama tvrdnja Poverenika da je zakon promenjen nakon reagovanja, odnosno razgovora sa predstavnicima nadležnih organa, sa premijerom, raznoraznim inicijativama, pokazuje i potvrđuje ovu činjenicu, jer da se zakon zaista sprovodio u svojoj punoj meri ne bi bilo potrebe da Poverenik ide okolo i ubeđuje one koji krše zakon da se zakon promeni i da zakon krene da se primenjuje. Vlada je ta koja je Poverenika bila stavila u krajnje neprijatan položaj, odnosno nije li Vlada ta koja je tim svojim stavom i tim svojim nečinjenjem poslala jasnu poruku uprkos zakonu? Mi smo ti koji odlučujemo o svemu, pa i o tome u kojoj meri će se zakon sprovoditi. Ta ista vlada koja se navodno zalaže, da ponovim, za transparentnost rada državnih službi. U javnosti je inače ovih dana, kao i u prethodnom periodu, bilo dosta polemike da će Vlada doneti akt kojim će urediti ovo pitanje, odnosno uredbu kojom će precizirati njeno postupanje. Međutim, još uvek ništa nije učinjeno na tom polju. Ovaj problem je mogao biti izbegnut da je bilo više spremnosti Vlade da mnogo ranije predloži odgovarajuće izmene zakona, tvrdi Poverenik. Slažemo se u njegovoj oceni, ali samo delimično, jer je ključno pitanje zapravo koliko je Vlada spremna? Mi smatramo nedovoljno. Vlada i ostali državni organi procenjivaće i dalje šta je od javnog značaja i na osnovu njihove selektivne subjektivne procene odlučivati i pravu koje je propisano zakonom. Primera u praksi je mnogo. Navešću samo nekoliko. Od decembra 2010. godine, novinar "Velike Srbije", Ivan Minić, kome je inače pre nekoliko dana izašla iz štampe knjiga "Pustošenje Srbije", koja zapravo predstavlja praktičnu primenu Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja, pokušava više od godinu dana da dođe do informacija koje bi ukazale na to kako se odvijala realizacija tzv. posla veka, odnosno konsolidacije zajedničkog srpsko-italijanskog preduzeća "Fijat automobili Srbija". Na adresu Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja upućeno je niz pitanja koja se odnose na poštovanje preuzetih obaveza od strane "Fijat grupe" iz Torina i Republike Srbije, ali iz te institucije nema odgovora već više od godinu dana. Prvo pitanje odnosilo se na sve budžetske rashode i subvencije u 2008, 2009. i 2010. godini, koje je naša država realizovala u Fasu. Postavljeno je pitanje – kada sve, koliko novca, na koji broj računa, kome, po kom osnovu je uplaćivano iz državne kase i niz drugih pitanja. Odgovori na prethodna pitanja međutim nisu stigli, tako da još uvek ostaju nedoumice i dileme koje bi trebale da otklone zapravo to ključno pitanje – koliko su građani i država dobili tim ugovorom, a koliko su izgubili? Po svemu sudeći, pošto se te informacije i dalje kriju, odnosno ne dostavljaju se na uvid javnosti, one samo potvrđuju tu jednu činjenicu da je u pitanju bio prosto jedan predizborni posao i da će na kraju od njega najveće koristi imati zapravo "Fijat". Takođe, sam Poverenik u svom izveštaju naveo je podatak da su se građani žalili i na rad pokrajinskih organa. Primer koji ću navesti savršeno oslikava da su nadležni pokrajinski organi dali sebi za pravo da procenjuju koje su informacije od javnog značaja, a koje ne. Naime, Pokrajinski sekretarijat za urbanizam, graditeljstvo i zaštitu životne sredine odbija da da informacije koje se odnose na izdavanje lokacijske dozvole za gradnju fabrike "Junidisk" u Kovačici, fabrike za preradu opasnog industrijskog otpada, između ostalog i azbesta na oko četiristo metara od prvih kuća. Međutim, za pokrajinski sekretarijat zabrinutost stanovnika Kovačice za zdravlje, za posao, u pitanju je inače poljoprivedni kraj, nije bitna i tražene informacije nisu od javnog značaja. Ne može da u zahtevu o nekoliko hiljada građana odlučuje nekoliko službenika i čelnih ljudi pokrajinskog sekretarijata. Kakva je onda šansa građana, koji nemaju mogućnost da izvrše pritisak preko medija, da dobiju informacije od javnog značaja? Nikakva. Zbog toga, kada govorimo o ovoj temi, o instituciji Poverenika, o njegovom reizboru, važno je govoriti o ovim problemima. Svi ćemo se složiti da je načinjen napredak u primeni ovog zakona, ali pre svega zahvaljujući samom Povereniku. Ali, pomak je učinjen, odnosno urađen do određenog nivoa, do tog nivoa do kog je procenila Vlada da treba da se ide, iako je zakon jasan. Dok se to ne promeni neće biti nikakvog govora o potpunoj primeni ovog zakona. Takođe, kada govorimo o zastarelosti prekršajnih postupaka, važno je navesti neke podatke koje navodi i sam Poverenik, da je procenat onih koji su odgovarali za povredu Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i dalje veoma mali. Služba Poverenika inače je dostavila spise za oko 2.000 slučajeva nadležnim ministarstvima, i to Ministarstvu kulture, od čega je u najvećem broju slučajeva nastupila zastarelost. U toku su promene, odnosno pripreme izmene ovog zakona u kome se rok za pokretanje prekršajnog postupka produžava na pet godina. Mi smatramo da je to jedna dobra izmena, ali takođe očekujemo da se ovaj zakon što pre nađe pred poslanicima u ovom parlamentu kako bi o njemu raspravljali. Na kraju, još jednom da podvučem da će Vlada na kraju biti ta koja će odlučiti u kojoj meri će se zakon poštovati. I da ponovim – zamerke na rad Poverenika nemamo, ali i te kako, još jednom podvlačimo, sudbina samog zakona a takođe i sudbina, odnosno koliko će sam poverenik uspeti da ispoštuje ovaj zakon, zavisi pre svega od Vlade, odnosno od onih koji opstruišu sprovođenje ovog zakona.
Narodni poslanik Petar Jojić ima reč.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS su se izjasnili i dali svoje mišljenje u odnosu na predloženog kandidata za Poverenika za informacije od posebnog značaja. Ono što se može reći, to je da smo imali dosta podataka u javnosti da je Poverenik imao dosta problema kada su u pitanju podaci od javnog značaja da budu objavljeni i da građani o tome znaju, da je Poverenik imao velike probleme i da, po mom dubokom uverenju, nije dobijao valjane podatke, niti ih je dobio precizno, ni u obimu u kojem je tražio. Ono što je primećeno u toku primene ovog zakona, a to je selektivna primena ovih odredaba zakona, u zavisnosti od onoga ko informaciju traži ili ko je izjavio žalbu na odluku nekog državnog organa. Ono što je predviđeno u članu 9. ovoga zakona, a to je – kad se može isključiti i ograničiti slobodan pristup informacijama od javnog značaja, ovde često u primeni dolazi do zloupotreba. Mnogi organi, odgovarajući na zahteve podnosilaca zahteva za dobijanje informacija, često se pozivaju na odredbu člana 9. ovoga zakona, jer je tu u pitanju jedna otvorena mogućnost i jedna zakonska šupljina i u mnogim brojnim slučajevima neograničeno može da se pozove organ da nije dozvoljen pristup tražiocu određenih podataka zbog života, zdravlja, sigurnosti pravosuđa, odbrane zemlje, nacionalne i javne bezbednosti, ekonomskih dobara zemlje i tajni. Sve ovo, gospodo, možete sada u svakom predmetu da ostvarite uvid i da vidite da ovde ima najviše zloupotreba i da su ovde građani uskraćeni da dobiju pravo i da dobiju prave informacije koje oni traže. Ono što moramo uvek isticati i parlament to mora da zna, kao i građani Srbije, da mi nemamo precizne podatke o tome koliko je ko podneo pritužbi i koliko je ko podneo žalbi i koliko je ko podneo zahteva. I drugo – kakav je ishod pritužbi i žalbi koje su građani ili druga lica, bilo pravna ili fizička lica koja su tražila određene podatke, da li su oni u tom slučaju obavešteni u skladu sa zakonom ili nisu? Iznenađen sam da gospodin Šabić, bez obzira na svoju kvalifikaciju i svoje stručno iskustvo, koje je nesporno, kako to, gospodo, do današnjega dana nisu objavljeni podaci o hapšenju 12 i po hiljada građana marta meseca, aprila i maja i juna 2003. godine u akciji "Sablja"? Šta je tu bilo? Što nemaju građani Srbije pravo na informaciju koliko je lica bilo privedeno, koliko je bilo uhapšeno, koliko je lica zadržano, protiv koliko lica je određen pritvor u trajanju od 30 dana, u trajanju od dva meseca, tri meseca, šest meseci? Drugo, šta je bilo sa ishodom tih krivičnih prijava, tih sumnjivih okolnosti, ko je od njih optužen i ko je osuđen? Tu su bile teške povrede osnovnih sloboda i ljudskih prava. Što se tiče odgovora na postavljena pitanja, očigledno da mi često ne dobijamo odgovore na postavljena pitanja. Postavio sam pitanje i tražio odgovor – kako je sprovedena privatizacija u preduzećima u Pančevu: Veterinarska stanica, list "Pančevac", "Pan sirovina", "Utva vozila", "Kibernetski centar", "Jabuka", Industrija skroba, "Utva servis" Pančevo, "Tamiš informatika" Pančevo, "Utva point" Pančevo, "Silomont" Pančevo, "Mlekara AD" Pančevo, "Konstruktor" Pančevo, "Seme Tamiš" Pančevo, "Tamiš trgovina" Pančevo, "Minel oprema" Pančevo, "El promet" Pančevo, "Gaj" Pančevo, "Staklo" Pančevo, "HIP Petrohemija" Pančevo, "Zvezda auto-moto društvo", "Ukras", "Profi stil" Pančevo, "Tehnički centar" Pančevo, TP "Trgoprodukt" Pančevo, UP "Sloboda", "Krznara" – fabrika krzna Pančevo, "HIP Azotara" Pančevo. Kada je u pitanju "HIP Azotara" Pančevo, gospodo, nisam dobio odgovor, iako sam tražio, a poznato vam je da je 2006. godine Azotara prodata za 13,5 miliona evra, a da je njena knjigovodstvena vrednost bila 45 miliona evra, da su mangupi iz inostranstva, uz pomoć profitera iz Srbije, demontirali Fabriku "Karbamit 2" koja je prodata i raspakovana, odvezena u inostranstvo i prodata za 32 miliona evra. Građani i radnici su se obraćali Povereniku bezbroj puta, ali nisu dobili valjane odgovore. Ono što je ohrabrujuće, tek je Ivica Dačić pre neki dan, iako smo mi o tome raspravljali i u Skupštini, pokrenuo pitanje prodaje Azotare i odgovornosti određenih lica, to se krilo do pre neki dan, da je podneo krivične prijave protiv odgovornih lica zbog zloupotrebe službenog položaja, jer je državi naneta šteta samo prodajom Azotare od preko 50 miliona evra. Zašto se Poverenik ne uključuje, ne odgovara i ne saopštava javnosti? To je ono što mi imamo kao primedbu, što se ti podaci prikrivaju i stavljaju pod tepih. Ne sme tako da se radi. To je bio slučaj i sa "Pekarskom industrijom Pančevo", "Stari Tamiš" Pančevo, "Pamučni kombinat" Pančevo, "Fabrika sijalica". Građani pitaju, pošto su građani Pančeva ostali i bez posla i bez imovine, postavljaju pitanje – pošto je onda prodato Pančevo? Drugo, gospođo predsedniče, kada će biti objavljeni stenogrami sednica Vlade od 12. marta 2003. godine do 1. januara 2005. godine, da bi videli građani šta je kojiministar predlagao, za šta je glasao i da li su u to vreme poštovani Ustav i zakoni? Ako jesu, u redu je, ali to do današnjeg dana nije objavljeno i to do današnjeg dana predstavlja neku tajnu. Mislim da to nije nikakva tajna. To je bila Vlada koja je došla posle 5. oktobra. Interesantne za javnost su upravo sednice od 12. marta do 1. januara 2005. godine. To je ono što mislimo da ne treba da se krije, građani će to kad-tad saznati. Brojne informacije, brojni podaci i brojne žalbe koje se rešavaju, nije dovoljno da postoji, pre svega, Poverenik i da se samo bavimo brojkama. Kad pogledate od 2004. godine kakvo je stanje po pitanju osnovnih ljudskih prava i njihove zaštite iz godine u godinu. Imate pokazatelje da se povećava broj žalbi i pritužbi na organe uprave, a da poverenik reaguje, ali njegove reakcije ne daju nikakva rezultat i one se povećavaju, što znači ipakda nešto nije u redu i da se upravo krše osnovna ljudska prava od strane organa koji rade u upravi. Poznato je dagrađani imaju pravo da izjave žalbu na odluku državnog organa, ali, vidite gospodo poslanici, u opštinama i gradovima kako vam radi administracija,koliko građani čekaju na obično rešenje ina običnu dozvolu. To je problem, tu se najviše građani žale. A žaliti se nekom gradskom ili opštinskom organu ne vredi. Zato poverenik treba da ima veća ovlašćenja i veću odgovornost.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre nego što zaključim pretres pitam da li želi reč neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. našeg poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres od Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstven pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem 5. decembar 2011. godine sa početkom u16,00 časova kao dan za glasanje o jedinoj tački dnevnog reda Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tački dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Izjašnjavamo se o 1. tački dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA I ZAŠTITU PODATAKA O LIČNOSTI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 30. stav 1. Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja, Narodna skupština bira Poverenika većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Od 129, 127 je glasalo za ovaj predlog. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Čestitam gospodinu Šabiću na izboru i želim mu mnogo uspeha u daljem radu. Vama zahvaljujem na saradnji, bićete informisani o našim daljim aktivnostima. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njoj, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini.