Dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuju 183 narodna poslanika i molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum i da su prisutna 192 narodna poslanika. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stanko Kovačević, Neda Arnerić, Miodrag Jaćimović, Borivoje Drakulović, Slobodan Pavlović, Radoslav Veselinović, Višnja Nežić i Branko Pavlović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", Nacionalnog demokratskog instituta, Udruženja univerzitetskih profesora i nastavnika Srbijei USAID-a . Pozdravljam prisutne goste. Dostavljen vam je zapisnik Druge sednice Drugog redovnog zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini, održane 12. novembra 2002. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, tačnije 200 poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativng odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnik sa prethodne sednice i stavljam na glasanje zapisnik Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini, održane 12. novembra 2002. godine. Za 146, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 58, od 204 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sa prethodne sednice. Javljanje po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS pozivam predsednika Narodne skupštine da primeni odredbe 109. i 104. stav 2. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije i izrekne meru udaljenja sa sednice narodnom poslaniku koji je juče fizički nasrnuo na poslanika SPS-a. Naime, juče, na sednici Administrativnog odbora, koja je održana na predlog poslaničke grupe SPS, a na zahtev predsednika Narodne skupštine, gospođe Mićić, za vreme trajanja sednice desio se težak incident, koji mora biti primereno kažnjen. Naime, za vreme trajanja sednice Administrativnog odbora poslanik ove skupštine, Aleksandar Stefanović, najpre je prešao sa jednog na drugi kraj sale i fizički nasrnuo na poslanika SPS-a Rajka Baralića; prisutni poslanici su tada sprečili direktan sukob. Na zahtev predsednika Administrativnog odbora, gospodina Ristića, Rajko Baralić je krenuo da izađe iz Skupštine. Dok je prolazio pored poslanika Stefanovića, poslanik Stefanović je fizički napao poslanika Baralića. Najpre ga je udario, a potom i odgurnuo. Narodna skupština Republike Srbije mora ovo da kazni, mora da primeni odgovarajuću meru. Očigledna je namera da se u drugi plan stavi ono o čemu Administrativni odbor juče nije želeo da raspravlja, iako je predsednik Narodne skupštine to od njega tražio, a to je činjenica krađe pet poslaničkih mandata SPS-a. Moram da konstatujem da je pomenuti poslanik Stefanović sinoć u medijima rekao da je ova tuča i ovo batinjanje trebalo da počne još 6. oktobra, što govori da je reč o jednom scenariju i da predstavlja sastavni deo torture, i fizičke, i pravne, i svake druge, koja se sprovodi prema SPS-u. Smatram da Narodna skupština mora da izrekne primerenu kaznu i time pokaže da ne stoji iza ovakvih narodnih poslanika. Jer, u suprotnom, ovo dobija karakter onoga što mi socijalisti stalno tvrdimo, da je reč o smišljenoj kampanji DOS-a da se uništi SPS i pojedinci kazne. Hvala.
Gospodine Obradoviću, ne postoji povreda člana 109. Poslovnika, na koji ste se pozvali, a koja kaže da se odredbe ovog poslovnika o redu na sednici primenjuju i na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. To samo govori da je predsednik odbora ovlašćen da primenjuje Poslovnik i da izriče sankcije po Poslovniku u toku trajanja sednice odbora. Nema rasprave o ovome, dakle, nema povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni odgovorom, Administrativni odbor u roku od 24 časa će odlučiti o povredi Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Poštovana gospođo Mićić, povredili ste član 104. stav 2. Poslovnika u kome stoji: "Mera udaljenja sa sednice može se izreći narodnom poslaniku i bez prethodno izrečenih mera, u slučaju fizičkog napada, odnosno drugog sličnog postupka, kojim se ugrožava fizički ili moralni integritet učesnika sednice, u zgradi Narodne skupštine". Dakle, ne mora. Naravno, može da ceni šta je gore - kupanje vodom ili udarac, naravno. To je sada stvar predsednika Narodne skupštine da ceni. Međutim, ne možete da kažete da po Poslovniku ne možete da izreknete meru. Vi po Poslovniku možete da izreknete meru udaljenja za svaki incident u zgradi Narodne skupštine, od ulaza pa do krova, ali vi sada cenite - da li to što se juče desilo zaslužuje kaznu isključenja sa sednice? Ako smatrate da to ne zaslužuje, onda vodite računa da može biti strašno neugodan presedan. Ne možete sutra za isti slučaj nekoga isključiti, a danas ne isključiti. I, postavlja se pitanje - koje kriterije primenjujete, da li su to objektivni kriteriji, koji se odnose na sve narodne poslanike, ili vi te kriterije prilagođavate zavisno od toga kojoj političkoj partiji koji poslanik pripada.
Predsednik Skupštine, na osnovu člana 109. Poslovnika, ceni da je nadležan za udaljenje sa sednice i za izricanje svih sankcija u ovom slučaju bio predsednik Odbora. Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovane kolege narodni poslanici, u skladu sa odredbama ovog poslovnika, član 96. stav 6. ostajem pri tvrdnji da je povređen Poslovnik i smatram da je sramota što se ne primenjuje mera udaljenja sa Skupštine. Juče se u javnosti napravila prava frka oko izjave jednog fudbalskog trenera, uperena protiv jednog sportskog novinara, a ovde se poslanik tuče, a Skupština se ponaša kao da se ništa nije desilo. To je veoma loše po Skupštinu i pokazuje da je deo, apsolutno, jednog šireg scenarija. Pozivam predsednika Narodne skupštine da u skladu sa članom 96. stav 6. sazove Administrativni odbor i da se konstatuje povreda Poslovnika. Poslanik mora da se udalji zbog onoga što je uradio. Mi, poslanici SPS, u ovakvim uslovima, kada predsednik Vlade kaže da Narodna skupština neće prihvatiti stavove pojedinih poslaničkih grupa, kao naš za puštanje predsednika Miloševića, ili kad se naši poslanici tuku, a Skupština o tome ne reaguje, a očekujete da su stvoreni normalni uslovi za rad, mi u takvim uslovima ne možemo da radimo i poslanička grupa SPS će napustiti zasedanje. Hvala.
Gospodine Obradoviću, već sam pozvala Administrativni odbor da u roku od 24 časa raspravi o povredama Poslovnika koje ste vi reklamirali. Nastavljamo rad. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. (Poslanici poslaničke grupe SPS napuštaju salu.) Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda sednice. Reč ima predsednik poslaničke grupe DOS gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na početku današnjeg rada dugujemo izvinjenje svim građanima Srbije koji su trpeli zbog naše političke nesposobnosti da u okviru parlamenta pronađemo onaj neophodan put koji bi nam omogućio nesmetani rad. Imajući upravo u vidu izgubljeno vreme, poslanička grupa DOS, u skladu sa članom 87. Poslovnika o radu Narodne skupštine i u skladu sa dogovorom koji je postignut sa predlagačem sporne tačke dnevnog reda, to je poslednja tačka dnevnog reda koja se nalazi pred vama, a koja je posledica inicijative koju je potpisalo 180.000 građana Srbije, zatražiće od predlagača gospodina Batića i njegove stranke, koja je članica našeg poslaničkog kluba, da povuče ovaj predlog; ali, dužan sam da vas upoznam sa političkim dogovorom koji je postignut u okviru naše koalicije, dogovorom koji apsolutno čuva kredibilitet parlamenta i odluka koje parlament donosi, a s druge strane poštuje i Ustav i prava građana ove zemlje. Ideja referendumske inicijative je ideja koja je iskazana u članu 81. još uvek važećeg Ustava Republike Srbije i još uvek važećeg Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. To su prava koja se daju građanima ove zemlje u situacijama u kojima političke stranke ili drugi akteri u političkom životu ne žele ili ne mogu da pokrenu određenu političku inicijativu, kako bi dobili odgovor na politička pitanja na koja imaju pravo da ga traže. Imajući tako nešto u vidu, smatramo potpuno neodgovornim i neprihvatljivim ignorisanje inicijative koju je podržalo 180.000 ljudi. Naravno da smo svesni političkih posledica koje bi pratile prihvatanje rasprave i eventualno glasanje o jednoj takvoj tački dnevnog reda, jer bi se zapravo time devalvirala sva ona naša ozbiljna nastojanja da se ustavno definiše zajednica Srbije i Crne Gore. Imajući u vidu te dve namere i jasne posledice koje mogu pratiti izglasavanje jedne, odnosno druge odluke, mi smo pokušali da pronađemo kompromisno rešenje kojim, s jedne strane, ne iskazujemo nepoštovanje građana, niti dovodimo u pitanje njihova prava potvrđena Ustavom i Zakonom o referendumu i narodnoj inicijativi, a sa druge strane ne osporovamo sebe kao parlament koji je usvajanjem Beogradskog sporazuma i definitivno potcrtao politički projekat koji ne može biti devalviran ili osporen referendumskom inicijativom, što bi se učinilo kada bi, recimo, u ovom trenutku o tome raspravljao republički parlament ili kada bi na osnovu odluke republičkog parlamenta bila doneta neka dalja odluka o raspisivanju referenduma u Srbiji. Mislim da su pitanja koja su otvorena ovom inicijativom ozbiljna, da mi na njih moramo pružiti argumentovane i ozbiljne odgovore, jer, ukoliko tako nešto ne učini parlament, pitam vas koja će institucija i koji pojedinci će donositi odluke umesto nas. Skupština Srbije nema razloga da se toga plaši. Mi, kao poslanička grupa DOS, imamo vrlo jasne političke stavove. Mi izjašnjavanje iz decembra meseca po ovom pitanju smatramo svojevrsnim referendumom, s tim što, naravno, ne možemo osporiti bilo koje pravo u okviru svoje koalicije ili društva koje je suprotno ovom našem. Dakle, apelujemo na predlagača, gospodina Batića, i na njegovu stranku da povuče sa dnevnog reda današnje sednice predlog rasprave o referendumu. Na takav način iskazujemo poštovanje građana koji razmišljaju o tome, koji politički deluju, ali s druge strane uvažavamo realnost, jer se u ovom trenutku naše kolege u Saveznom parlamentu bave projektom ustavne definicije, koji ne treba dodatno otežavati. Hvala. (Narodni poslanik Šešelj traži reč po Poslovniku.)
Izvolite, po Poslovniku.
Gospođo Mićić, možda su i vaše namere i namere Čedomira Jovanovića najbolje moguće namere, ali vi i Čedomir Jovanović dužni ste da striktno poštujete Poslovnik. (Čedomir Jovanović, sa mesta: To se nismo dogovorili.) Da poštujete Poslovnik? Niste se dogovorili? Ako se niste dogovorili da poštujete Poslovnik, onda je krajnje vreme da se dogovorite, gospodine Jovanoviću, a ja vas upozoravam da ste već prekršili član 86. stav 2. Poslovnika, koji kaže: "Predlozi za proširenje dnevnog reda predlozima akata koji su, po odredbama ovog poslovnika, ispunili uslove da se uvrste u dnevni red, dostavljaju se najkasnije tri dana pre dana određenog za održavanje sednice Narodne skupštine, a predlozi koji se odnose na izbore, imenovanja, razrešenja i prestanak funkcije, povlačenje pojedinih tačaka iz predloženog dnevnog reda; spajanje rasprave i za promenu redosleda tačaka, dostavljaju se najkasnije 24 časa pre određenog početka sednice Narodne skupštine". Dakle, vi ste sa tim zakasnili. Ne možete vi to danas da uradite. To može ako ste ubedili Vladana Batića da povuče, pa on sam da povuče, da se odrekne svoje ideologije i da se prikloni toj vašoj ideologiji. To bi moglo. Ali, da vi sada, uprkos odredbama Poslovnika, to uradite umesto Batića, to ne može na pravni način. Može na protivpravni. A, za nas bi bilo veoma interesantno da vodimo raspravu o ovoj Batićevoj inicijativi, da vam i to iskreno kažem. Jer, on je u vašoj vladi i u vašoj koaliciji. Ne može vaša koalicija po suštinskom državnom pitanju imati dva dijametralno suprotna stava. Šta je onda vaše zajedničko, ukoliko se razlikujete po ovome što je najvažnije, da i to razmotrimo. Ali, naravno, sada ne otvaram raspravu o suštinskim pitanjima. Samo otvaram raspravu o formalnim, proceduralnim pitanjima i intervenišem da slučajno još jednom ne bi došlo do kršenja Poslovnika koji je krajnje jasan. A vi možete da ga kršite, ne bi vam bilo prvi put.
Nema povrede Poslovnika, odredbe 86. Poslovnika, zato što narodni poslanik Čedomir Jovanović nije povukao predlog, nego je pozvao predlagača da to učini u skladu sa članom 139. Poslovnika, koji kaže: "Predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine". Prema tome, nije se uopšte radilo o povlačenju, niti o bilo kakvom proceduralno propustu, gospodine Šešelj. Izvolite, reč ima predstavnik predlagača za raspisivanje republičkog referenduma radi izjašnjavanja građana o pitanju državne samostalnosti, gospodin Vladan Batić.
Uvažena gospođo predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni gosti, ovde ne nastupam kao predsednik Demohrišćanske stranke Srbije, niti kao član Vlade Republike Srbije, nego kao prvopotpisani građanin - predlagač inicijative za raspisivanje referenduma za samostalnu Srbiju. Činjenica je, istine radi, da je organizator te inicijative Demohrišćanska stranka Srbije. Ono što mene iznenađuje to je ono što se čulo sinoć posredstvom medija - da je na nekakvom dogovoru šefova poslaničkih klubova postignut sporazum da se osma tačka u predloženom dnevnom redu, "izjašnjavanje povodom inicijative za raspisivanje referenduma"; skida sa dnevnog reda, izbacuje sa dnevnog reda, odbacuje iz dnevnog reda, zavisno od toga kako je koji medij to preneo. Gospođo predsednice, ne znam ko se sa kim dogovorio i ko ima ovlašćenje da se o tome dogovara. Da li ste se dogovorili, ne sa 184.000 nego sa 400.000 građana koji su potpisali ovu inicijativu? Jedino ste sa njima mogli da se dogovarate. Pa, ako su oni saglasni, ili da pozovete mene kao prvopotpisanog da vam odgovorim da li sam sa predlogom da se ova tačka dnevnog reda skine saglasan. Ovako ne znam ko se s kim dogovarao, utoliko pre što o povlačenju jedne tačke dnevnog reda iz predloženog dnevnog reda na predlog poslanika, grupe poslanika, poslaničke grupe, 24 sata pre zasedanja, mora da se izjasni parlament. Jedino izjašnjavanjem parlamenta ta tačka može da se skine sa dnevnog reda. To je što se forme tiče. Takođe, posredstvom medija saznali smo da je nekoliko poslanika Socijaldemokratske partije podnelo taj pismeni predlog za povlačenje ove tačke dnevnog reda. Ako je to tačno, onda postoji formalno-pravni osnov da se ova tačka skine sa dnevnog reda. Čuo sam i za argumente zašto se to predlaže. Kaže se, bar one oficijalne argumente, da nije vreme da se o tome sada raspravlja. Ko je taj ko određuje vreme? Kada je pravo vreme za Srbiju da se izjasni o svojoj državnosti? Ko je taj merilac vremena za takvu inicijativu? Dokle Srbije treba da čeka da Ustavna komisija, kojoj je rok po Beogradskom sporazumu na koji se pozivate, bio kraj juna, a sada je novembar mesec. Nije u izgledu da ta Ustavna komisija, a čiji pojedini članovi ne mogu sami da pređu ulicu, donese takav ozbiljan dokument kao što je ustavna povelja. Ali, dobro, čuli smo i argument da, navodno, inicijativa nije u skladu sa Zakonom o referendumu i narodnoj inicijativi, da su u skladu sa odredbama tog zakona predviđeni određeni rokovi. Moram da kažem tim pravnim diletantima da treba da razlikuju ta dva instituta, referendum i narodnu inicijativu. Sam zakon to jasno razlikuje ako se tumači teleološki, dakle, ciljano, semantički, odnosno pojmovno, etimološki, odnosno jezički, ali dovoljno je i gramatičko i logičko tumačenje. Mogu ponekad i da pročitaju i Slobodana Jovanovića koji pravi jasnu distinkciju između referenduma i narodne inicijative. Dalje, gospodo, ovo je najviši izraz narodnog suvereniteta, zahtev, inicijativa za raspisivanje referenduma. Pre neki dan u Irskoj je bio održan referendum, gde su se građani Irske izjašnjavali da li su saglasni da se od 2004. godine Evropska unija proširi sa postojećih 15 na 25 članica. Dakle, Evropska unija izjašnjavala se o sudbini drugih zemalja i drugih naroda. Građanima ove zemlje ne dozvoljava se da se izjasne o svojoj zemlji i o njenoj sudbini. Istine radi, pošto je usledio ovaj predlog, predsedništvo DOS-a, na svojoj poslednjoj sednici, dalo je rok Ustavnoj komisiji da do kraja novembra napravi taj famozni tekst ustavne povelje. Skeptik sam i tvrdim, i videćemo se još, da Ustavna komisija u njenom ovakvom sastavu nikada neće usaglasiti tekst ustavne povelje, a svaki izgubljeni dan za Srbiju je jedna izgubljena godina. Dakle, na dnevnom redu su poreski zakoni koji predviđaju poreske olakšice za građane Srbije. Nikada ne želim da smetam da se ovako važni zakoni donesu i da ponovo dnevni red propadne. Podsećam vas, poreski obveznici Srbije taoci su ne republičke Vlade i ne poreskih zakona na nivou Republike Srbije, nego poreskih obaveza, akciza, carina, taksa na saveznom nivou. Oni su za državu od koje nemaju nikakve koristi, već samo štete, ove godine izdvojili preko milijardu evra i neko želi da se ta vrsta talaca i dalje pravi od građana Srbije. Dakle, pošto postoji formalna inicijativa i pošto postoji ovakva odluka predsedništva DOS-a, samo mogu da prihvatim, u ime 400.000 potpisnika inicijative, da se rasprava po ovoj temi, po predlogu poslanika Socijaldemokratske partije, odloži za vreme posle 1. decembra, da vidimo da li će ta znamenita Ustavna komisija da napravi neki dokument, u šta ja ne verujem. Bilo da se danas o tome raspravlja, bilo da se ta tačka povuče sa dnevnog reda, bilo da se kada bude na dnevnom redu parlament izjasni protiv raspisivanja referenduma, Srbija će biti suverena, nezavisna i samostalna, ne zato što to želi Demohrišćanska stranka Srbije, već zato što to žele njeni građani i zato što je to njen jedini pravi put. Hvala.
Gospodine Batiću, da li mogu da konstatujem da ste povukli ovu tačku dnevnog reda, u ime 184.000? (Vladan Batić, sa mesta: Nije moj predlog, već Socijaldemokratske partije, a sa kojim mogu da budem saglasan.) Dobro. Znači, vi ostajete pri predlogu. Glasaćemo o predlogu. Po Poslovniku? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Milojević, predsednik poslaničke grupe Socijaldemokratske partije.
Gospođo Mićić, zahvaljujem se, poštovano predsedništvo, poštovane kolege, gospodin dr Vladan Batić mi je naravno u svom izlaganju dao mogućnosti i da repliciram. Reći ću samo nekoliko stvari. O predlogu poslaničke grupe Socijaldemokratske partije, odnosno o predlogu Socijaldemokratske partije će se glasati kako Poslovnik nalaže. Dakle, o inicijativama za izmene i dopune dnevnog reda se glasa i o tome će se izjasniti Skupština. Nekoliko stvari nije na odmet reći, a to je: prvo, inicijativa, još na prošloj sednici, da se 8. tačka skine sa dnevnog reda je apsolutno dobronamerna inicijativa koja pokazuje razumevanje Ustava i koja pokazuje razumevanje narodne inicijative. Naime, preko 180.000 potpisnika traži referendum i podnosi inicijativu o referendumu za samostalnost Srbije. Mi to poštujemo. Naravno, socijaldemokrate ne bi prenebregle činjenicu da se 180.000 građana želi o nečemu izjasniti i želi raspravu u Skupštini o tome. Pre toga smatramo da je prioritet rasprava o budućnosti zajedničke države i donošenje ustavne povelje. Smatramo da su ne samo zahtevi Evropske unije, koji su tako glasni i tako direktno upućeni i poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije i čitavoj zajednici, da se konačno dogovorimo o izgledu i budućnosti zajedničke države, da se desi tokom novembra. Mislimo da nije vreme iz tog razloga, a ne zato što postoji nekakav brojač ili tajmer koji će govoriti kada je vreme da se raspravlja o narodnoj volji. Politički odgovorno je da se jedan posao završi. Politički odgovorno je da ono što smo dogovorili kao nacionalni dogovor, a to je da budemo članica Saveta Evrope, i ispunimo. Politički je odgovorno da raspravljamo o predlozima o izmenama i dopunama poreskih zakona, zato što je za to vreme. Politički je odgovorno da idemo u susret olakšicama koje predlaže Ministarstvo finansija i politički je odgovorno da te olakšice i prihvatimo. Jedno sa drugim ne ide, ne ide. Slažemo se da se o ovoj inicijativi raspravlja tokom redovnog zasedanja Skupštine. Slažemo se da jeste to ustavna obaveza i da spada pod Zakon o referendumu. Slažemo se da to može biti na jednoj od sednica redovnog zasedanja i slažemo se da Skupština o tome kasnije raspravlja. Hajde da pređemo na stvar i hajde da od tačke 1. do 7. o poreskim zakonima konačno raspravljamo, da bismo konačno obradovali građane Srbije, naše birače, jednom pravom vešću. Hvala.
Pre nego što odlučimo o ovom predlogu za povlačenje 8. tačke, imamo jedan predlog za razmatranje po hitnom postupku. Grupa od 13 narodnih poslanika poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije predložila je da Narodna skupština, po hitnom postupku, donese odluku kojom se obavezuje Vlada Republike Srbije da, u saradnji sa Vladom Savezne Republike Jugoslavije, zvanično zatraži prekid postupka koji se pred Haškim tribunalom vodi protiv bivšeg predsednika Jugoslavije Slobodana Miloševića, a radi omogućavanja njegovog adekvatnog lečenja, odnosno pružanja odgovarajuće medicinske nege u zemlji; predlog su podneli Narodnoj skupštini 11. novembra 2002. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 23, protiv 112, uzdržan jedan, nije glasao 61, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na predloge za povlačenje pojedinih tačaka iz dnevnog reda sednice. Narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović i narodni poslanici Nataša Milojević, Olgica Kirćanski, Slavica Tatomir i Miroslav Hristodulo podneli su istovetne predloge da se iz predloženog dnevnog reda sednice povuče 8. tačka - Predlog odluke o raspisivanju republičkog referenduma radi izjašnjavanja građana o pitanju državne samostalnosti Republike Srbije, koji je Narodnoj skupštini podnelo preko 100.000 birača 26. jula 2002. godine. Molim poslanike da utvrdimo kvorum pre glasanja. Konstatujem da imamo kvorum. Sednici prisustvuje 184 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog za povlačenje 8. tačke dnevnog reda. Za 136, protiv 19, uzdržanih pet, nije glasao 31, ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog o povlačenju 8. tačke dnevnog reda. Narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović predložila je da se dnevni red proširi novom tačkom - Predlog odluke o dopuni poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je Narodnoj skupštini podnela grupa od 71 narodnog poslanika, 14. februara 2002. godine. Da li narodna poslanica želi reč? Reč ima narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović.
Poštovano predsedništvo, poštovane koleginice i kolege, poštovani gosti, ja sam na osnovu tačke 86. našeg poslovnika tražila proširenje današnje sednice, stavljanjem na dnevni red predloga koji je još 14. februara podnesen našoj skupštini. Predlog je da se u Skupštini Srbije oformi još novi odbor, odbor za ravnopravnost polova. Međutim, naknadno, posle stavljanja na dnevni red, u nekim konsultacijama sa koleginicama saznala sam da postoje još četiri inicijative za promenu Poslovnika. Dogovorili smo se da predlog za stavljanje na dnevni red povučemo, ali da prosto kažemo da očekujemo da na sledećem zasedanju Skupštine u dnevnom redu bude ova tačka. Ako ne bude, naravno, tražićemo tada proširenje dnevnog reda. Znači, povlačim moj predlog.
Zahvaljujem narodnoj poslanici i konstatujem da je narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović povukla predlog za proširenje dnevnog reda. Narodni poslanik Ivan Andrić, na osnovu članova 86. i 136. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona po tačkama 2. do 7. predloženog dnevnog reda. Stavljam na glasanje predlog o obavljanju zajedničkog načelnog pretresa od tačke 2. do tačke 7. Za 151, protiv 31, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je većinom glasova prihvaćen predlog da se obavi zajednički načelni pretres po tačkama 2. do 7. Pošto smo se izjasnili o predlogu za hitan postupak i o predlozima za izmene i dopune predloženog dnevnog reda, molim narodne poslanike da se izjasnimo o dnevnom redu sednice u celini. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 153, protiv 30, uzdržanih nema, nije glasalo šest, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: PREDLOG ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Čedomir Jovanović, zajedno Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević, zajedno Dragan Jovanović, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Slobodan Tomović i Hranislav Perić, zajedno Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković, zajedno Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić, zajedno Rajko Baralić, Ljubomir Mucić, Nebojša Jović, Živodarka Dacin, Radojko Petrić, Hranislav Perić i Milan Janković, Aleksandar Vučić, Miroljub Veljković, Božidar Vučurović, Gordana Pop-Lazić, Nataša Jovanović, Tomislav Nikolić, zajedno Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Dragan Jovanović, Dušan Cvetković i Milan Janković, Đorđe Mamula, Bratoljub Janačković i Milorad Stanulov. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da je, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe pet časova i da se to vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim predsednike poslaničkih grupa da mi dostave listu sa prijavama za reč. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, ministar finansija gospodin Božidar Đelić, želi reč? Izvolite.
Gospođo Mićić, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, pred vama je danas jedan poreski paket. On predstavlja drugu fazu naše poreske reforme koja treba da broji tri ključna koraka. Imajući u vidu dnevni red, reći ću samo nekoliko reči o celokupnom paketu i odmah preći na prvu tačku dnevnog reda - Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Setimo se, aprila prošle godine se desio taj prvi korak u ovoj poreskoj reformi, kada ste usvojili ceo niz materijalnih zakona koji su objedinili materiju koja je bila razbacana umnogobrojnim tekstovima, zakonima, uredbama, odlukama. Bilo je tu dosta haosa, mnogobrojnih fiskalnih formi koje, jednostavno, više niko nije mogao u celini da sagleda. Prva stvar koja se desila, to je da smo pojednostavili taj sistem, vratili se na nekoliko ključnih poreskih formi i time smo značajno približili naš poreski sistem sa sistemima zemalja koje su u našem okruženju i zemljama iz Evropske unije. Naravno, ako gledamo da li je taj prvi korak uspeo ili ne, moramo prvo pitati građane. Porez uvek boli, naročito u nemaštini i u teškoj ekonomskoj situaciji, gde je i dan danas naša zemlja. Znači, ovde nema nikakvih trijumfalističkih ocena koje treba neko da donese. Jednostavno, u datim okolnostima moramo postaviti tri ključna pitanja oko tog prvog koraka. Da li je danas porez pravičniji? Odgovor je, mislim, da, jer danas niko ne može ući u moj kabinet i izaći sa poreskom povlasticom. Pre je to bilo moguće. Neka preduzeća, neki sektori su mogli da dobiju mnogo manje poreske obaveze, time se teret prevaljivalo na sve manji i manji broj poreskih obveznika i tako smo došli do nečega što uopšte nije bilo pravično. Druga stvar je bila da li je danas sistem transparentniji? Odgovor je - da; jer jednostavno, ako neko želi da bilo šta promeni, mora da prođe kroz ovaj dom, kroz ovu skupštinu. Treća stvar, mogu da kažem da se to često izgubi iz vida, ti spojeni sudovi između, s jedne strane jednog poreskog sistema i sa druge strane javnih finansija ili budžeta koji treba da podmiruju neke obaveze i neka zakonski uređena prava, da li je ovaj poreski sistem opravdao poverenje za sada? Odgovor je - da. Ovo je već drugi budžet koji izvršavamo bez lomova, druga godina za redom - isplaćuju se penzije, plate za one koji žive od budžeta, premije za mleko, otkup pšenice, nužne subvencije, strukturiranje naših preduzeća, jednom rečju, sve ono što je zacrtano u budžetu je isfinansirano. Biće više priče o tome kada dođemo do budžeta sredinom sledećeg meseca, siguran sam. Želim da vam kažem da naša predviđanja sada pokazuju da ćemo na prihodnoj strani imati, kao i prošle godine, isto ono što smo predvideli. Znači, ovaj naš poreski sistem je sada mnogo stameniji i izvršava svoje obaveze. Zahvaljujući njemu, onih 217 milijardi dinara rashoda će biti isfinansirani. Imajući u vidu da će inflacija biti za neki procenat manja ove godine nego što je predviđeno, nekih 16% umesto 20%, to znači da je u realnom iznosu naš poreski sistem dao nešto više. Da li je to zbog toga što smo više oporezovali, da li smo uveli nove poreze? Ne, naprotiv. Ono što se desilo posle onog prvog inicijalnog koraka, to je da smo u tri navrata smanjili ili ukinuli neke poreze. Često je ta floskula prisutna u našem javnom mnjenju; to je - smanjite stope, proširiće se osnovica i time će porez biti bezbolniji, ljudi će ga platiti i tako će svima biti bolje. Ima istine u tome. Međutim, mi to moramo raditi na odgovoran način. Ne možemo lišiti one koji žive od budžeta i koji očekuju nešto od njega. Ta novonastala sigurnost se ne može remetiti tek tako. Zbog toga smo mi to u tri koraka uradili. Da vas podsetim, 1. juna prošle godine, objedinjavanjem raznih neoporezivanih elemenata zarada i realnog smanjenja za nekih 12% stopa doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, mi smo smanjili namet na plate za toliko, realno, sa nekih 100-105 dinara, na 100 dinara neto, sišli smo na 71,9. Nije sve realno smanjenje, nekih 10 do 12% je realno smanjenje. Time su mnoga naša preduzeća bila u stanju da povećaju plate. Drugi korak se desio decembra prošle godine, kada ste izglasali ukidanje poreza na promet na mnogobrojna dobra, voće i povrće, jaja, meso, lekove sa pozitivne liste, komunalije. Na taj način su u januaru cene tih proizvoda pale za nekih 16,7%. Moramo to uvek pomno pratiti, jer loša je navika kod nas, kvazikartelsko ponašanje je i dalje kod nas veoma prisutno, da proizvođači i trgovci ne iskoriste taj novi prostor da podignu njihove marže i cene. Zbog toga mislim, do toga ćemo doći sredinom ove nedelje, i ova predložena poreska oslobođenja nisu sama po sebi lek, moraju se veoma pomno pratiti i kontrola mora biti dosledna, da se to pretoči i u niže cene za naše potrošače. Zadnja stvar, a to je treći korak posle tek prvog talasa, bilo je ukidanje poreza na finansijske transakcije, na davanje i vraćanje kredita, na mnogo štošta i smanjivanje u agregatu u ponderisanom iznosu za 1/3 poreza na finansijske transakcije na naloge. Time je cena kapitala za naše preduzetnike, za naše građane, za naše poljoprivrednike, ta cena kapitala koja je bila 7 do 8% na mesečnom nivou januara prošle godine, sada pala na i dalje visokih, ali mnogo prihvatljivijih 1,5 do 2%. Da sumiram; aprila prošle godine prvi poreski paket; mnogo bolji poreski sitem koji je opravdao očekivanja. Posle toga, jedan američki ekonomista koji se zove Lafer, koji to uopšte nije izmislio, ali rekao bih da je dobro nacrtao na jednoj salveti, pa su svi shvatili: ideja je da stope budu što prihvatljivije u datom momentu za građane, tako da osnovica bude što šira; to smo uradili u tri navrata. Tako ćemo nastaviti da radimo svaki put kada se nađe prostora, ali na odgovoran način, ne ugrozivši ni u jednom momentu novonastali bilans naših javnih finansija. Danas je pred vama paket, taj drugi korak poreske reforme. Dobili ste jedan informativni materijal. Želeo bih samo da kažem da smo mi u maju ove godine pokrenuli, ne volim mnogo tu reč, jednu kampanju. Vidite, tu je ta šolja, videli ste i te majice. To je najmanje važna stvar. To je bio samo jedan povod da pokrenemo ponovo debatu za ovaj drugi korak. Bili smo u 15 gradova Srbije da sretnemo i sindikalce, građane, preduzetnike, ljude iz društvenih i privatnih firmi, da vidimo šta je to što može da se unapredi u našem pravnom sistemu što se tiče poreskih propisa. Danas se ovo završava i time se zaokružuje ovaj krug, dolazi tamo gde mora da se o tome raspravlja, a to je u ovom cenjenom domu. Mi imamo četiri ključna elementa u ovom poreskom paketu. Naš cilj je jednostavan, a to je da poreski sistem Srbije bude najatraktivniji u svim zemljama u tranziciji. To nije samo parola, nego je to jedan mukotrpni rad kroz diskusiju koju smo imali na terenu sa profesionalcima iz poreske uprave, sa mnogobrojnim domaćim i inostranim ekspertima. Želeli smo, objektivno, kada se nepristrasno pogleda naš poreski sistem, da i oni koji ne znaju dovoljno koje su okolnosti kod nas, zaključe da se on približava tom cilju, a to je da on bude najpovoljniji, najatraktivniji i najefikasniji u svim zemljama u tranziciji. Imamo četiri elementa u tom poreskom paketu. Prvi je da ćemo vam kao Vlada predložiti da usvojite jedan broj poreskih oslobađanja. Neću danas o tome pričati. Želim samo da kažem da je najbolja socijalna politika ona koja se dešava na rashodnoj strani u budžetu. Poreska oslobađanja su samo tu u onom momentu kada država još nema sistem prema kojem može dovoljno precizno da cilja one kojima je pomoć stvarno potrebna. Mislim, u datom momentu, za sve ono što je neelastični deo tzv. potrošačke korpe, stvari bez kojih se ne može, da je opravdano da se u ovom momentu oslobodi od poreza na promet. Zato očekujemo na onome što je danas predloženo, tu ima i nekih amandmana, neke smo prihvatili, biće tu još neke diskusije, da i tu cena padne za nekih 17%, koliko već krajem sledeće nedelje. Drugi element, a to je, mogu da kažem, srce ovog drugog poreskog talasa i poreske reforme, to su značajni podsticaji za našu privredu - smanjivanje naših stopa na najniži nivo u celoj Evropi, veliki podsticaj zapošljavanja i investicija. O tome ćemo kasnije mnogo više pričati. Treća stvar je suzbijanje sive ekonomije. Jednostavno, u momentu kada naša ekonomija beleži rast industrijske proizvodnje, videli ste da je predviđeno za nekih 2 do 3%, a realni rast našeg bruto nacionalnog dohotka biće 4%; isto, sa nešto manjom inflacijom nego što je predviđena. Pravi je momenat, kada smo stabilizovali ovaj sistem, da se predloži jedan broj podsticaja za ono što je ključno za sve nas, a to je stvaranje novih radnih mesta i investicije, tako da naša preduzeća budu što konkurentnija. Znamo da posle 10 do 15 godina i veoma malo investiranja nema ni jednog preduzeća gde nova oprema nije veoma nužna da bi oni bili konkurentni i mogli da izvoze. Kao temelj svih tih stvari imamo efikasnu poresku administraciju i poreski postupak. Dozvolite da sada pređem na ovo što je prva tačka dnevnog reda, i to je ovaj jedan, rekao bih, uistinu sistemski, zakon koji je danas pred vama. Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji je tekst na kome radimo već nekih godinu dana. On treba da postane sveto pismo naših poreskih obveznika i naših poreznika. Ono što je urađeno prošle godine, a to je objedinjavanje poreskih materijalnih zakona, i to na nekoliko prepoznatljivih materijalnih zakona i formi, ovaj zakon treba da uredi u onome što je procesni deo i organizacioni deo poreske materije. Želeo bih samo da dam nekoliko primera zbog čega je ovakav zakon nužan i preko potreban Srbiji danas, zbog čega; mi smo se svojski trudili u zadnjih nekoliko dana da postignemo što širi konsenzus u ovome domu, da što veći broj poslaničkih grupa, a ja se nadam da će sve podržati ovaj zakon, jer on, čini mi se, ima malo toga što je stvarno sporno. Mogu da vam kažem da 7.000 žena i ljudi u poreskoj upravi, i isto toliko njih u ZOP-u i veliki broj naših poreskih obveznika, čeka da vidi kolika je podrška ovom tekstu u ovom domu. I što bude šira podrška ovom tekstu, utoliko će biti, čini mi se, pravičnije i bolje sproveden ovaj zakon sledeće godine i to svima nama veoma nužan. Šta bih hteo da kažem oko ovog zakona? Da krenem sa nekoliko primera zbog čega je on nužan. Lično nisam mogao da verujem da od Drugog svetskog rada nijedan naš građanin nije u redovnom postupku, ponavljam po redovnom postupku, proveren sa poreskog aspekta. Da li je ta osoba platila porez ili nije? Jedna jedina osoba u Srbiji posle Drugog svetskog rata nije imala poresku kontrolu. Da, postoji zakono poreklu imovine, postrevolucionarni, koji je imao puno problema. Jedina smo zemlja u Evropi gde po redovnom postupku nemamo proveru fizičkih lica i to je nešto što ovaj zakon treba da ukloni i nije čudo zašto mnogi naši građani, preduzetnici kažu - da, želim da platim porez, time pokazujem da sam punopravni član ovog društvo, ali kako je moguće da u mom gradu ima ljudi koji na veoma jasan način izbegavaju plaćanje poreza i koji nikada nisu bili kontrolisani. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, ovaj zakon će najzad otkloniti tu nenormalnu situaciju i taj nenormalni fenomen u našoj zemlji. Drugi primer, ako pogledamo drugi primer, to je da u našem zakonodavstvu danas nije moguće oporezovati nelegalno stečen prihod, verovali ili ne. I meni se desilo, i poreskoj upravi, da su neki ljudi koji su očigledno zaradili u ilegalnoj zoni, sa osmehom rekli; da, ali vi ionako po zakonu ne možete mi ništa i oni su bili u pravu. Jednostavno, naše zakonske odredbe u ovom momentu gledaju samo ono što ide preko računa, ono što ide preko papira i tu pokušava da ustanovi šta se dešava. Znači, činjenica je, fakcititet, kako vole da kažu pravnici, nije bilo ništa uvaženo i to je bilo prosto neverovatno. I nije ni čudo zašto su neki koji su radili protiv zakona i protiv interesa društva i njih samih na dugi rok, a to je već druga stvar, bili u privilegovanom položaju. Ovaj zakon će otkloniti, ukoliko ga izglasate, i taj problem. Treći primer, ako pogledate i samo delovanje našeg poreskog zakonodavstva, vidimo da od Drugog svetskog rata i ovde više ne govorimo o fizičkim licima, već o odgovornim licima i pravnim licima u preduzećima i niko nije bio ozbiljnije ugrožen zbog toga što se vrši utaja poreza. I naravno, teško je tu očekivati da se jača ta nužna fiskalna disciplina, koja će omogućiti da i dalje širimo tu osnovicu, da i dalje smanjujemo te poreske stope, ukoliko ne postoji jasna kazna. I naravno, ako pogledamo one kazne, one jesu već danas u našim poreskim zakonima nešto tvrđe nego što su u nekim drugim zakonima, ali sigurno nisu bile dovoljno visoke, niti dovoljno ozbiljne za one koji su vršili poresku utaju da oni odluče, kada dođu i kada počnu da vagaju: da lida platim porez ili da imam neki rizik ako me neko uhvati da nisam platio; kolika je kazna; i naravno da, nažalost, ta ravnoteža nije bila u korist zakona, u korist nekog uređenog društva. To je nešto što bih hteo, kao ključna filozofija ovog zakona, da ostane sa nama. On predlaže našem narodu i našim građanima, našim preduzetnicima, našim privrednicima novu poresku ravnotežu, gde sa jedne strane predlažemo neke od najnižih stopa u Evropi, ali istovremeno predlažemo jedan procesni zakon koji će omogućiti da te pogodnosti ne budu zloupotrebljene, gde ćemo imati nešto što će najzad biti dovoljno dobro, zakonske odredbe koje će omogućiti jednoj duboko reformiranoj poreskojupravi da sprovodi zakon po istom aršinu u interesu svih naših građana. Želeo bih samo da kažem i da naznačim nekoliko ključnih tačaka u ovom zakonu koje će omogućiti, ukoliko ga izglasate, da Srbija dobije najzad onaj procesni zakon i novu poresku upravu koja je toliko nužna. Imam nekoliko elemenata i želeo bih tu da izdvojim i nekoliko elemenata koji su bili predmet debate, a nekad i sporenja u odborima i u nekim kontaktima koje smo imali. Prvo pitanje je bilo-zašto uopšte jedan procesni poreski zakon; zar nemamo jedan zakon o jednom opštem postupku, zar to nije dovoljno. Odgovor, decidno je - ne. Mogu da kažem da ono što je veoma važno ovde, to je da je u interesu naših građana da to poresko procesno pravo bude objedinjeno na jednom mestu. Nisam mogao da verujem, neka to bude i zadnji primer koji ću upotrebiti ovde, kada mi je jedan privrednik doneo dva poreska rešenja po istom predmetu, iz istog poreskog centra Niša, gde je jedna ekipa iz Niša, a druga iz Leskovca, da je kontrolisala u razmaku od dve do tri nedelje i dali su različita rešenja po istom predmetu. Danas, dame i gospodo, poreski zakoni se ne sprovode na isti način na našoj teritoriji; ne samo što smo imali, dok je taj procesni deo bio razbacan po raznim materijalnim poreskim zakonima, različiti postupak po poreskim formama, što je samo po sebi apsurd, nego smo imali zbog toga što nije bilo dovoljno jasno kakav je taj postupak, šaroliku primenu po istoj poreskoj formi, u zavisnosti o kojojpodručnoj jedinici RJUP-a je reč ili pak zavisno od načina na koji su oni interpretirali zakon. Jedan ovakav procesni zakon koji jasno naznačuje i objedinjava tu materiju na jednom mestu, biti veoma važan da se najzad desi ono što mora da bude glavni član zakona, a to je da on bude isti za sve, na svakoj tački te naše teritorije u bilo kom momentu. Znači, zbog toga jedan ovaj procesni zakon toliko potreban. Drugi element koji bih hteo da napomenem, to je da nazjad uređujemo ne samo ono što su obaveze jednog poreskog obveznika, nego i njegova prava i ona su u skladu sa standardima OECD-a. Mnogo toga je bilo i nakalamnjeno i približno našim uslovima, ali da vam kažem kao ministar finansija: i meni je dosta da dobijam dopise naših građana, naših privrednika koji mi govore o nekom zidu koji se zove RJUP, gde ne mogu da dođu do njihovih podataka, gde ne mogu da znaju dokle je stigao njihov predmet, ne mogu da znaju ko odlučuje, na koji način i osećaju da su u nekoj situaciju koju je najbolje opisao Kafka; jedna administracija gde ne znaju kako se ulazi, ko odlučuje i šta će na kraju krajeva i na koji način izaći iz nje. I zbog toga, na uredno uređeninačin neka prava, pored svih obveza su ovde određena; naravno, pravi test ukoliko izglasate ovaj zakon će biti na koji način će to biti primenjeno, ali vidite da poreski obveznikima pravo na sve informacije koje se tiču njega, kao i na ono što nije manje važno i što je često veoma malo, rekao bih dubinski, shvaćeno u našoj zemlji, a to je da poreski obveznik ima pravo na privatnost. Poreske obaveze i finansijska lična materija su samo predmet datog građanina ili datog pravnog lica. Niko ne sme da vitla i da dobija neke podatke koji se njega ne tiču i to je jedan ključni element demokratije. Naravno, sa druge strane, ukoliko dođe do pravosnažne odluke i suđenja, gde se dokaže da postoji poreska utaja, u tom momentu mora to da bude veoma javno i da se zna ko je utajio porez, na koji iznos i koje su sankcije koje to fizičko ili pravno lice treba sada da snosi. Zbog toga, tu je bilo puno pitanja - da li ovaj zakon krši neka građanska prava? Kažem - naprotiv, ovaj zakon najzad u realnom životu u mnogo čemu će unaprediti ono što su ključna građanska prava građanina naše zemlje, a to je da administracija, ma koliko ona bila ovlašćena da zavuče svoju ruku u njegov džep, mora to da radi po zakonu, na dobro utemeljeni način i gde su garantovana zakonom neka prava našeg građanina u tom postupku. Treći element, i o tome smo malopre pričali, to je najzad načelo fakticiteta; da naši poreznici ne dođu u situaciju da gledaju ono što je najmanje bitno, neke knjige koje u stvari nemaju blage veze sa životom, neka dokumenta koja nemaju ni najmanju nit sa onim što se stvarno dešava u datom preduzeću i, najzad, imaju zakonski utemeljen i uređeni način na koji mogu da pogledaju realnu situaciju poreskog obveznika i gde se poreska obaveza prati prema njenoj suštini, a ne prema nekim pravnim radnjama koje bi trebalo da obezbede da se ona diskvalifikuje i da se dođe do poreskog oslobađanja ili pak smanjenja stope. Četvrti element to je najzad, posle deset godina, ogromne rupe i zastoji u reformi naše poreske administracije; imamo objedinjenje onoga što nikada nije trebalo da bude podeljeno, a to je ona prethodna kontrola ZOP-a, ritual lupanja pečata svakih 15 dana, za one koji isplaćuju plate dva puta mesečno; nečega što treba da bude kontrola, a ona je u stvari u velikoj meri slepa, rutinska, nije ušla u srž i koja, gle iznenađenja, bar za one koji su otkrili ovaj sistem, nije davala ni najmanji element našim fondovima, ili pak poreskoj upravi, da može da postupi u onoj kontroli koja bi dolazila naknadno; tako da smo imali totalno rasulo, i rekao bih, apsolutnu odvojenost iz nečega što ne bi ni u kom slučaju trebalo da bude odvojeno. Simultano, od 1. januara sledeće godine imaćemo nekoliko veoma važnih stvari i ovaj zakon je kamen temeljac za te velike organizacione promene. Prvo, ZOP se ukida i platni promet prelazi u poslovne banke. Ta reforma koja je odložena već desetak godina najzad se sprovodi, ali istovremeno to znači da se aktiviraju neke funkcije koje su bile državne u ZOP-u;znači ono što je kontrola prihoda, naročito u onome što je poreski odbitak: porez na plate i doprinosi za obavezno socijalno osiguranje, a to je kičma naših javnih finansija. Kada uzmete te dve forme, one predstavljaju negde oko dve trećine svega što se ubire sa strane naših građana. Znači, ovde uopšte ne govorimo o nečemu bezazlenom, ovde govorimo o ključnim stvarima. Kontrola treba da pređe i preći će na poresku upravu, a ta poreska uprava treba da sprovede mnogo precizniju kontrolu. Da vam dam još jedan primer - to je da smo 1. oktobra uveli jedan centar za velike poreske obveznike u Beogradu i to daje mnogo bolji servis našim poreskim obveznicima, ali istovremeno najzad se gleda malo i platni spisak. I pitanja za neka od naših najuspešnih preduzeća - kako je moguće da za vaše vodeće ljude vi, kao najuspešnija firma, navodno u papirima plaćate plate od 14.000 dinara neto? To je nešto što ZOP uopšte nije kontrolisao, to je realnost i ne treba veličati ono što je u stvari bila neka rutinska kontrola. Najzad, jedna poreska uprava će postaviti prava pitanja. S druge strane, uvodi se poreski identifikacioni broj. On je već dodeljen pravnim licima koja isplaćuju plate. Taj proces je u ogromnoj meri već sproveden i sledeće godine će naši građani dobiti njihov jedinstveni poreski identifikacioni broj, koji će im biti baza za diskusiju sa poreskom upravom; i na taj način, sa jedne strane, oni će bolje ostvariti svoja prava, ali isto tako biće lakše sprovesti kontrolu. I najzad, ova naša uprava neće prebacivati na naše građane ceo teret nošenja papira, dokazivanja za neka prava, nego će najzad početi da skuplja u dobro uređenim bazama podataka, gde će koren biti za sve taj poreski identifikacioni broj - šta je plaćeno, koja su se prava na taj način stvorila, tako da najzad izađemo iz tog apsurda, koji je Kafka i 19. vek, da za penzionisanje jedne osobe mora da se odvoji jedan inspektor iz PIO fonda da ide i da kopa u svakoj firmi - gde je taj papir, pre 20-30 godina, gde se dokazuje da je nešto uplaćeno, ili pak, traži se od naših studenata da donesu uplatnicu ZOP-u da vidimo da li mogu da se upišu negde. Vreme je da na ovaj način naša država postaje država, da ima neke podatke o našim građanima, najmanje zbog toga da bi ih maltretirala, a najviše zbog toga da bi im olakšala život. I verujte, sa ovako uređenom poreskom administracijom, to se neće desiti za nekoliko meseci, ali za dve ili tri godine najzad ćemo imati situaciju gde će naši poreski obveznici doći do jednog šaltera i gde u jednoj bazi podataka, ma gde bilo, na kojoj tački naše teritorije, moći će da znaju: koje su njihove obaveze, gde su njihovi predmeti, ko odlučuje o tome, kakva su njihova prava, kada treba da plate; ali isto tako, koja su njihova prava, dokle se stiglo, koliko meseci do penzije, koliko treba da se doplati; najzad, nešto što će ličiti na jednu civilizovanu uređenu državu. Zbog toga je ovaj zakon od prvoklasnog značaja i očekujem da ga veoma široko podržite, jer bez njega nećemo biti u stanju da krenemo u ono što će biti bar dve do tri godine duboke reforme, koje će najzad omogućiti da naši građani vide u svojoj državi jedan servis, a ne samo nešto što traži od njih podatke; umesto da sama država podržava ono što je evidencija, koja je nužna da bi se sproveo neki zakon i neka prava. Peta stvar koju bih hteo da napomenem, i bilo je dosta priča o tome, to je unakrsna procena poreske obaveze. I da budem veoma jasan, ne uvodi se "lov na vešitice", nema nekog retroaktivnog efekta ovog zakona, na način na koji bi sada poreska uprava trebalo da traži od svih ljudi naše zemlje, svih preduzetnika, da izvole da dokažu šta su uradili zadnjih deset godina. To niti je nužno, niti je preporučljivo, i u krajnjem slučaju nije izvodljivo. Ali sa druge strane, mogu da kažem, kroz bezbrojne kontakte sa našim građanima, privrednicima, postavi se taj "lakmus test", kako bi rekli oni koji barataju latinskim jezikom - šta je sa onim ljudima koji žive u mom gradu, koji očigledno već godinama ne plaćaju ni dinar državi, čiji način života nema ama baš blage veze sa onim što je u knjigama; gde je pravda u tome; da li treba u ovoj državi i dalje oni koji su zaposleni i koji rade po zakonu da budu oni koji plaćaju za njih? Zbog toga, ovde vam je predloženo ono što je sa uspehom primenjeno u nekim drugim zemljama, a to je da sledeća godina bude godina evidentiranja i da se pruži šansa onoj ogromnoj većini naših preduzetnika i građana, koji žele da mirno spavaju, koji žele da podmire svoje obaveze prema državi i prema njima samima, i budućim pokolenjima, da plate poreze i da budu punopravni član našeg društva. Mnogi od njih zadnjih 10-15 godina možda nisu platili sve do kraja, ali to su bila teška vremena. I u ovom zakonu imate pruženu ruku tim ljudima, koji žele da uđu u red, koji žele da imaju, kao i naša država,novi početak. I, do 30. juna, svi građani koji imaju imovinu u Srbiju, ali i u inostranstvu, i da napomenem, račun na Kajmanskim ostrvima, da se to kvalifikuje kao imovina, kao u Švajcarskoj, i u Lihtenštajnu, i on se mora prijaviti poreskoj administraciji. To će biti evidenticiona baza i to moraju prijaviti svi oni koji imaju više od 20 miliona dinara po tržišnoj vrednosti te imovine, da onda mogu da krenu na jedan normalni način da plaćaju porez i na taj način prirast imovine će biti upoređen sa njihovim prihodima. Na taj način, najzad, oni koji plaćaju, biće u privilegovanoj poziciji, a oni koji izbegavaju zakon, ostaće u sivoj zoni, ali ovoga puta, poreska uprava ima i zakon, i postupak, da ide za njima. I često čujem - šverceri će izbeći, šverceri i oni trafikanti drogom, oružjem, oni će izbeći, oni time neće biti zahvaćeni. Pa naravno da će ovde ogromna većina ljudi prijaviti svoju imovinu, naravno da će ogroman broj naših ljudi na taj način početi da plaća veoma umerene stope naših poreza; i onda će poreska uprava krenuti na onu mnogo limitiraniju listu ljudi, koji neće da idu po zakonu i koji žele i dalje da ostanu u sivoj zoni. To je ključni zadatak koji će imati poreska policija. Ne da ide za onim ljudima koji su prošvercovali tri kante petroleja ili nafte, nego za onih nekoliko stotina ljudi koji, po svemu sudeći, neće iskoristiti ovaj način ili ako ga iskoriste u budućnosti neće biti u stanju da objasne koja je to legalna aktivnost koja omogućava te prihode. Čini mi se da smo tu predložili jedan pravi balans između ekonomske budućnosti naše zemlje, s jedne strane, i jedne socijalne pravde na drugoj strani. Verujte, jedan od ključnih zadataka za poresku upravu će biti baš to - da se sledeće godine, 1. jula, kada te prijave dođu do poreske uprave, da se onda izvoli postupiti po njima; da se vidi koje su to "krupne ribe" koje jednostavno neće da uđu u red i da vidimo šta je iza toga i šta se tu može uraditi. Ali, ovog puta, mnogo bolje opremljeni i zakonom i postupkom. Šesta stvar koju želim da napomenem - bilo je dosta priče o tome da li ovaj zakon krši neka ključna građanska prava time što uvodi element solidarnosti između poreskih obveznika. Samo u članu 103. ta solidarnost je veoma limitirana. Ona se tiče pokretnih stvari, gde ne može vlasnik da bude individualno imenovan, a ne na ono gde postoji dobro utvrđena imovina. Primera radi, video rikorder, televizor, ne znamo kome pripadaju u familiji, ali što se tiče kola to znamo, znači to već ne potpada. Moramo imati zakon koji je primenjiv u Srbiji. Ako kažemo da nema nikakve solidarnosti, jasno je da će se nastaviti nacionalni sport prebacivanja realnosti, fakticiteta neke imovine i nekih prihoda na članove porodice. Ako ukinemo elemente solidarnosti, jasno je šta će se onda desiti. Pogledajmo šta će se desiti ako nema takve odredbe i shvatićete zbog čega ona već danas postoji u našem zakonodavstvu; mi je nismo uveli ovim zakonom; kao i zašto nam je ona toliko nužna sutra takvi smo, eto takvi smo. Možda u nekim drugim okolnostima, ali ovakav element i ova solidarnost nam je nužna u ovom momentu danas u Srbiji. Zadnja stvar koju bih rekao je to da mi uvodimo ovde neke nove elemente koji se tiču krivičnih dela, kazni i poreske policije, koja je specijalna jedinica u poreskoj upravi, koja treba da da dovoljnu snagu našoj poreskoj upravi da sprovede ono što mora da sprovede, a to je naplata poreza u zemlji Srbiji, u kojoj i dan-danas pola poreza ulazi prinudno. To je naša realnost, od dva dinara jedan mora poreska uprava da "utera". Ne možemo sa jedne strane o tome imati neku debatu, kao da smo Danska, gde 99,6%, proverio sam cifru, poreza ulazi dobrovoljno, sa Srbijom gde 50% ulazi prinudno i jasno je da u jednoj takvoj situaciji, bar u nekoliko sledećih godina, moramo imati dovoljno snage, i u postupku i u samoj poreskoj upravi, da se taj porez naplati. Zbog toga smo uveli ono što je toliko bilo manjkavo u prethodnom zakonu i setu zakona koji su uređivali ovu oblast, a to je - nova krivična dela poreske utaje, gde nismo ništa izmislili nego smo jednostavno uzeli najbolje takse koje postoje u zemljama u okruženju, uključujući i Republiku Srpsku, koja je imala značajan uspeh u suzbijanju poreske utaje u poslednjih godinu dana. Želim ovde da se zahvalim gospođi Bisić koja vodi tu poresku upravu, a koja nam je u mnogo čemu pomogla u izradi ovog zakona. Da ne kažem da nam je dosta pomogla i u tome da suzbijemo fantomske firme između Republike Srpske i Republike Srbije. Pitajte neke u Bijeljini šta im se sada desilo. Imamo ne samo nova krivična dela, nego imamo i postupak po kome je poreska uprava u stanju, i tu je razgraničenje sa policijom, sa MUP-om veoma jasno, da to dovede do nekog logičnog zaključka. Istakao bih da smo kroz određenu diskusiju prihvatili amandmane kojima se oduzima pravo nošenja oružja poreskoj policiji; i, uistinu, ako neko treba da ima viziju u tome na šta treba da liči ta poreska policija, lično bih mnogo više voleo da profili ljudi koji ulaze u tu poresku policiju budu takvi da vole kompjutere, da budu oni koji znaju "u kom grmu leži zec", koji nisu tu da vitlaju nekim pištoljima, nego da njihovo glavno oružje bude znanje i kompjuter; jer, jasno je da danas u modernom svetu, u poreskoj kontroli, prva stvar na koju se ide je hard-disk, a ne knjige, ide se na kompjuter i tu se otkriva ono što je paralelno računovodstvo, koje se sprovodi u mnogim našim preduzećima. To su ti profili i u toj poreskoj policiji očekujte da vidite mnogo informatičara. To su ljudi koji će biti u stanju da zastraše ljude svojim znanjem, a ne tako što će ispoljavati neku silu, pa je sasvim prihvatljivo da zakon naznači da njima nije potreban pištolj za to. Mi imamo MUP i oni će imati saradnju sa kolegama iz policije, ako sutra neko treba da se privede ili ako nešto treba da se pleni. Time bih zaključio i sumirao, od mnogobrojnih zakona koje sam imao čast da predložim u ime Vlade Republike Srbije u ovom domu, verujte - ovaj zakon je jedan od najvažnijih. Jednostavno, to je jedna poreska administracija koja je moderna, koja ima dobar zakon, gde je procesno nešto urađeno na pravi način i koja će imati resurse da sprovede svoje zadatke. To je jedan ogroman korak, civilizacijski korak, rekao bih, za državu i za nas. U tom slučaju, na Vladu pada jedna ogromna odgovornost, na moje ministarstvo, na žene i muškarce koji rade tu, a ogromna većina njih je čestita i samo čeka da ima pravo oruđe u rukama da odradi svoj zanat. Ovaj zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji će omogućiti isto, da tranzicija, posle ukidanja ZOP-a, bude urađena najbolje što je moguće. Neće biti lako u prvom tromesečju. To je ikustvo i Republike Srpske, Makedonije, Hrvatske i drugih zemalja gde su imali SDK i gde se pokazuje da to ne ide tako glatko, ali ovde ćemo imati sve što je nužno da izradimo novu sistematizaciju, nove propise, i da najzad Srbija, krajem sledeće godine, kada ćemo vam predložiti i zadnji, treći korak poreske reforme, ima jednu upravu na koju može da bude ponosna. Ovo je drugi korak, drugi paket, a treći paket sledeće godine će se baviti porezom na dodatu vrednost i mnogo čega što imamo u ovom zakonu i ovom paketu priprema primenu tog zakona; isto tako i sintetičko oporezivanje građana i, najzad, kada sve ovo sagledamo, u slučaju da ovakav pristup dalje radi na tome da se proširi poreska osnovica; a na rashodnoj strani, ali o tome ćemo pričati kada dođemo do budžeta, uradimo racionalizaciju koja može da se uradi u tom momentu; rekao bih da je ovde dato obećanje godinu dana unapred. Verujte, ključni cilj će biti - krajem sledeće godine, ukoliko se dovoljno dobro radi i na rashodnoj i na prihodnoj strani, predložićemo smanjenje nameta na plate, koje nisu više od onih koje postoje u okruženju, ali koje su i dalje dosta velike za naše preduzetnike i naše privrednike. Zadnja stvar - u momentu uvođenja poreza na dodatu vrednost, maksimalni napor će biti uložen da današnju stopu od 20% smanjimo. Tu bih dodao da bismo 2003. godinu mogli da završimo uvođenjem ona dva ključna zakona koji još nisu efektivni kod nas - PDV (porez na dodatu vrednost) i porez na dohodak građana, onaj sintetički; i isto tako maksimalni napor da učinimo da imamo i te dve ključne fiskalne forme, što danas nije moguće, a to je značajno poboljšanje za naše građane. Hvala vam na pažnji. Iskreno se nadam da će ovaj zakon imati veoma veliku podršku u ovom domu. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem ministru finansija i ekonomije. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom zakonskom projektu ima dobrih stvari i moram odmah na početku da priznam za ono što je dobro da je zaista dobro, za razliku od ranijih zakonskih projekata koje smo dobijali od ministra finansija Đelića, koji su često bili konfuzni, često nesistematizovani, često neadekvatni našem društvu, osnovnim društvenim potrebama i principima pravnog poretka. Ovog puta veći deo zakona je logično sitematizovan i predstavlja sređivanje jednog segmenta državne uprave i pojednostavljenje njenog rada, što je u svakom pravnom sistemu dobro, pozitivno i što treba podržati. Međutim, nisam se javio za reč da opširno govorim o onome što je u ovom zakonskom projektu prihvatljivo. Težište ću dati onome što je predmet moje kritike, što smatram da nije dobro. Gospodine Jovanoviću, vi se dogovarate sa ovim vašim iz Koštuničine stranke, nemojte sa mnom. To što piše u "Nacionalu", to je iz pera Aleksandra Tijanića i Momčila Mandića, njima ću se posebno pozabaviti, ali nemojte sada kada govorim o ovom zakonu o poreskoj administraciji.
Molim narodnog poslanika da stvarno i govori o zakonu o poreskoj administraciji.
Otvaram sada i dosije Momčila Mandića, možda još danas, a najdalje sutra. (Iz sale: KOS radi za DOS.) Da li vi mislite da me sprečite na taj način da govorim? Ne možete me sprečiti. Ne možete ni da ispadnete duhoviti, jer vam nije u krvi. Vlast vam se ljulja i to je ono što vas najviše ugrožava. Ali, da idemo na ono što je loše u ovom zakonu. Ovaj zakon ne bi smeo da sadrži krivično pravne norme. Nažalost, u naše pravnom poretku već ima više od 45 zakona, što saveznih što republičkih,koji sadrže krivično-prane norme. Tamo gde veći broj zakona sadrži krivično-pravne norme dovodi se u pitanje princip zaštite ljudskih sloboda i prava. Od Francuske buržoaske revolucije jedno od glavnih načela modernog pravnog poretka je da sve krivično-pravne norme budu sistematizovane unutar jednog zakona, krivičnog kodeksa. Prvenac u toj oblasti predstavlja Napoleonov krivični kodeks koji se u struci naziva kode penal, a to Đelić možda bolje zna, kode penal (Code penal), pošto sam taj francuski u drugim okolnostima učio u odnosu na one u kojima je on, dijametralno suprotnim, da li je tako, gospodine Đeliću, pa se ne bih upuštao u te jezičke finese. Vi niste do sada pokazali volju da mi jedno od osnovnih načela modernog pravnog poretka u našem pravnom sistemu realizujemo. Kako vam koji zakon padne na pamet, da unesete u taj zakon, po pravilu ugrađujete krivično-pravne norme. Ovde ste čak išli tako daleko da ste predvideli da usvajanjem ovog zakona prestaju da važe neke odredbe Krivičnog zakona Srbije, član 139, na primer, stav 1. tačka 3. To je nešto što je neprihvatljivo i što do sada nismo imali u praksi, čak ni komunističkog režima od 1945. godine, da se bilo kojim zakonom menja krivični zakon. Imajte još ovde u vidu da zakonom o poreskoj administraciji vi stavljate van snage odredbe mnogih drugih zakona koji nemaju nikakve veze sa poreskom administracijom. Po logici stvari, zakonom o poreskoj administraciji mogli biste van snage da stavljate sve ranije zakone koji uređuju poresku problematiku. Međutim, vi ovim zakonom menjate i Zakon o PIO na jedan neadekvatan način, zatim Zakon o zdravstvenom osiguranju, Zakon o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica itd. To po svojoj prirodi nisu poreski zakoni, a vi na taj način stvarate zbrku u pravnom poretku. Ta zbrka nije dobra, jer osnovni problem kod tumačenja prava je problem usaglašavanja nekada međusobno suprotstavljenih pravnih normi. Ovde ste u članu 3. kao jedno od osnovnih načela ovog zakona formulisali: "Ako je drugim zakonom pitanje iz oblasti koju uređuje ovaj zakon uređeno na drugačiji način, primenjuju se odredbe ovog zakona". To je ono što je posebno problematično. Vi bi trebalo da znate, a nažalost, izgleda da nemate baš dobre pravne stručnjake u vašem ministarstvu, da postoje generički zakoni i pravne norme, odnosno zakoni in species ili kako je to kod nas popularno ovde nazivano ledž specialis. Ne možete vi generalno ovom odredbom isključiti mogućnost da se neke stvari po nekom novom leks specijalisu i za određene pojedinosti predviđene ovim zakonom drugačije urede. Niti možete ovako generalno da promovišete stav - sve ono što je u drugim zakonima protivno ovom zakonu ne važi. To ne može. U našem pravnom sistemu svi zakoni su međusobno ravnopravni. Tamo gde se donosi ledž specialis, on derogira leks generalis. To je jedan od principa koji mora da se poštuje. Vi sada sprečavate Narodnu skupštinu, načelno, da uopšte donese zakon kojim će da kaže u jednom konkretnom slučaju ili u nekoliko konkretnih slučajeva, neće se primeniti to i to. To ne može da se radi. Dakle, uprkos možda dobroj želji da se sredi stanje u poreskoj administraciji, da ona bolje funkcioniše, ako ste to zaista želeli, vi stvarate problem u mnogim drugim sferama života koje se regulišu pravnim normama. Najgore od svega je što vi terate ljude da za jedan problem i za rešavanje jednog problema moraju da konsultuju veliki broj zakonskih tekstova. Pametan zakonopisac nikada tako neće postupiti. Drugo, vi ovde govorite sada o poreskoj policiji. Imali smo ranije finansijsku policiju i taj naziv je uzet više za to što se nekome sviđao naziv policija, a čak mislim da je ta finansijska policija uvedena dok smo imali miliciju za redovne policijske poslove. Koliko me sećanje služi, možda tu baš nisam do kraja precizan. Ta finansijska policija je obavljala poslove finansijske inspekcije. Vi sada uvodite nešto što liči u pravom smislu reči na policiju, a nije policija, ne može da bude policija. Ako zaista mislite da može, onda će nam se desiti da imamo poresku policiju, pa će ministar za ekologiju predložiti ekološku policiju, ministar zdravlja će predložiti zdravstvenu policiju, ministar prosvete će predložiti prosvetnu policiju, pa će minsitar vera predložiti versku policiju da utvrđuje ko se krsti, ko se ne krsti, ko se moli, ko se ne moli, itd. Ne igrajte se sa tim terminom policije, i pogotovo - šta će poreskim inspektorima oružje. U modernom pravnom poretku je logično da poreski inspektor radi svoj posao, a čim ga neko sprečava u tome da mu priskoči u pomoć redovna policija. Ne treba imati veći broj policijskih službi, jer preti opasnost da u praksi dođe do suprotnosti u njihovim ovlašćenjima, u njihovim željama ko će pre nekoga da otkrije. U određenoj situaciji mogu se sukobiti policajac finansijske policije i redovni policajac i njihov sukob u praksi da se reši na taj način: ko pre potegne, ko pre puca.
Narodni poslaniče, da li koristite i drugih 10 minuta?
Da, i sledećih 10 minuta. Zato to nije dobro. Sva policijska ovlašćenja moraju da budu koncentrisana u jednom organu fizičke prinude. Naravno, imamo izuzetak u Ministarstvu pravde, gde postoji sudska straža i zatvorska straža, ali oni su ograničeni samo na ustanovu. U praksi smo imali slučajeve kada pobegne robijaš da ga jure zatvorski stražari po gradu. To nije ispravno sa aspekta osnovnih principa pravnog poretka, jer zatvorski stražar ima ingerencije u zatvoru ili u onoj marici kojom transportuje robijaša. Sve van zatvora i van suda mora biti stvar redovne policije. Ako ćemo ići u ovom pravcu specijalizacije policijskih službi, onda će nas to daleko dovesti i onda ćemo se pretvoriti u policijsku državu. Sutra može bilo koji ministar da podnese zakonski projekat i da traži policiju u svom ovlašćenju. To jedva čeka ministar Veselinov, ministar poljoprivrede. On bi mogao da uvede poljoprivrednu policiju, da hapsi ko ore pre zore ili ko seje pre noći itd. ili ko hrani one ptičice koje on lovi i izvozi. Pola miliona ptica pevačica je pobio i u Vojvodini uopšte ne možete cvrkut ptica da čujete, samo gavranovi, čavke, vrane i po neka svraka. Naravno, ovo malo karikiram da bih vam stavio do znanja koliko je to opasno kao manir. Ja vas pozivam da od toga odustanete. Dovoljno je da imate inspektore sa širokim ovlašćenjima i svaki put kada inspektor u praksi naiđe na problem da je obaveza Ministarstva unutrašnjih poslova da mu pruži podršku, da doda svoju fizičku prinudu kao argument u ruke inspektoru, a ne inspektor sam da primenjuje tu fizičku prinudu. Svaka civilizovana država teži da 100% naplati porez. Naplata poreza je jedan od osnovnih problema svake države. Međutim, poreska administracija po ovom i po zakonima drugih država ima toliko velika ovlašćenja da je veoma opasno, ako tome pridodate i redovna i policijska ovlašćenja. Ne smemo dozvoliti da poreska policija postane država u državi ili da poreska uprava bude strah i trepet. Tražite meru između postizanja maksimalne naplate poreza i maksimalne zaštite ljudskih prava i sloboda. Ne sme se naplata poreza staviti iznad principa zaštite ljudskih prava i sloboda. Ako nemate ovako koncipiranu poresku policiju, nego se oslanjate na pomoć drugog ministarstva, onda tu postoji već jedan vid kontrole. Naravno, treba obavezati redovnu policiju da pomogne poreskom inspektoru, ali će i redovni policajac, ako mu je nešto sumnjivo, podneti pismeni izveštaj svom šefu i signalizirati da se desilo to i to. Reč je onda o ministarstvu koje nije pod kontrolom Ministarstva finansija. Ovde dolazimo do novog principa, da ministarstva međusobno treba u određenim situacijama da se kontrolišu i baš je u tome suština, relativne samostalnosti svakog ministarstva. Svaki ministar je gotovo suveren u oblasti svoje nadležnosti, dok ga ne obori naredna skupština. Baš zato što ima velika, gotovo neograničena ovlašćenja u okviru svoje nadležnosti, nije na odmet da bude maksimalno kontrolisan i u slučajevima u praksi da ga kontrolišu druga ministarstva. Vi ovde stvarate jedan zatvoreni sistem. Poreska administracija, odnosno poreska uprava je jedan zatvoreni sistem u odnosu na ukupnu državnu upravu, a to nije dobro. Uveli ste ovde poreski identifikacioni broj. Nije on neophodan ako postoji matični broj. On može biti neophodan za strance, rezidente, one koji ostvaruju određene privredne aktivnosti koje dolaze pod udar poreza, a nisu naši državljani. Ako postoji matični broj, onda taj matični broj mora da bude identičan za matične knjige rođenih, umrlih, venčanih itd. i za poreske obaveze, za zdravstveno osiguranje i za sve ostalo. Idealno bi bilo da taj jedinstveni matični broj služi za identifikaciju u svim oblastima gde čovek dolazi u kontakt sa državnim organima, bilo kada ima neku obavezu prema državi, bilo kada zahteva da država neko njegovo pravo realizuje. Ovako, ako ćete nagomilavati te razne identifikacione brojeve pitanje je dokle će nas to odvesti. Znate, u zapadnom svetu postoje identifikacioni brojevi po pitanju socijalnog osiguranja - social security, kako se to zove, i to je u Americi osnovni identifikacioni broj, nema matični broj. Pošto kod nas postoji matični broj, mi sve to možemo da obuhvatimo. Dakle, matični broj - i u ambulantu kada ode čovek radi lečenja, i kada ode u poresku upravu, bilo šta drugo da je u pitanju, da ima jedinstven matični broj. Ogroman broj ljudi u našoj zemlji nije zapamtio ni ovaj matični broj koji postoji nekih 10, 15, možda i 20 godina. Ogroman broj ljudi ga ne zna napamet, pa vi sada uvedite nekoliko identifikacionih brojeva, pa ćete videti kakvu ćete zabunu izazvati. Drugo, desiće vam se u praksi da čovek popunjava poreski formular i u zabuni upiše matični broj, a kada ide da ostvari pravo iz zdravstvenog osiguranja da upiše poreski broj itd. Ljudi nisu dužni da budu stručni za sve oblasti. Tu je onda država da im pojednostavi proceduru, da im pojednostavi pravnu formu u kojoj se pojavljuje pred njom. Zato bi, po mom mišljenju, trebalo na tom mestu da se ispravi ovaj zakon, da taj jedinstveni identifikacioni broj važi za sva fizička lica, a postoji poseban registar pravnih lica. Taj registar vode sudovi, a broj iz sudskog registra treba da važi i pred poreskom upravom. Ne može poreska uprava na taj način da se izoluje u odnosu na sudske nadležnosti, ono što su danas nadležnosti privrednih ili trgovačkih sudova, kako ste to sada nazvali. Tim stalnim promenama termina velika se zabuna unosi u javnost. Taj identifikacioni broj bi morao da bude jedinstven i preko njega mogu da se kontrolišu stanja na raznim bankarskim računima. Ubaci se ono što se zove on line i u jednoj banci možete da dobijete podatke, teorijski, pošto to kod nas još uvek nije moguće, jer ste napravili haos u bankarskom sistemu, a niste ga sredili. Možete da dobijete podatke koliko je neko solventan i sa kojim novcem raspolaže u svim bankama na prostoru jedne države. To je onda najbolja kontrola koju možete da postignete. (Božidar Đelić: Od 1. januara. Posle ću da objasnim.) Samo vi objašnjavajte, ali popravite ovaj zakon. Nije stvar u objašnjavanju, nego je stvar u onome u čemu vam zakonski projekat nije dobar i u pokazivanju vaše volje da to zaista poboljšate. To se može poboljšati vrlo jednostavno, ali vi niste pokazali volju ni da to ostvarite u sferi najobičnijih biračkih spiskova, a pogotovo ćete to da uradite u ovoj malo suptilnijoj sferi kada je reč o finansijama i poreskim obavezama. Šta se još vidi iz toga? Vidi se da nema koordinacije između pojedinih ministara i ministarstava. Mi donosimo pre nekoliko meseci Zakon o penzijskom osiguranju, vi ste ga izglasali, a mi smo bili protiv i sadodjednom vašim zakonom o poreskoj administraciji menja se taj zakon. To nema smisla. To znači da za ove dve godine Ministarstvo finansija nije imalo nikakve koordinacije sa Ministarstvom za socijalno osiguranje ili, kako se to zove, za rad i penzijsko osiguranje, za penzijsko i invalidsko osiguranje. Niste imali nikakve koordinacije. Zašto bi onaj deo nadležnosti, koji vi sada tretirate u zakonu o poreskoj upravi, bio obuhvaćen Zakonom o penzijskom i invalidskom osiguranju? To smo doneli negde u maju, junu mesecu, pre nekoliko meseci. Dakle, ovaj zakon bi se mogao prihvatiti ukoliko pristanete da njegov sadržaj poboljšate, u ovom smislu u kome sam govorio.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo uvaženi poslanici, nepotrebno je govoriti o potrebi donošenja ovog zakona. DSS je uvek insistirala na zakonima koji su istinski reformski. Ovaj zakon jeste istinski reformski, jer se ovim zakonom predviđa reforma državne uprave i, ono što mi svakako želimo i što je cilj, izgradnja jakih institucija. Ovo je nešto novo za našu državu, ovo još nije postojalo. Samim tim je ovaj zakon, u odnosu na zakone drugih zemalja, po svemu specifičan i mora da bude prilagođen organizaciji naše države. Efekti i rezultati ovog zakona svakako neće biti vidljivi kroz šest meseci, već kroz par godina. Zato je na sprovođenju ovog zakona pre svega potrebna jedna istrajnost zbog toga što će biti puno prepreka i posledica prilikom realizacije. Prva od tih, ukidanje Službe za platni promet ili Zavoda za obračun i plaćanje i uvođenje da se poslovi vode preko poslovnih banaka. Kontrola koja je postojala od strane Zavoda za obračun i plaćanje prelazi sada na poslovne banke i pitanje da li će ona biti savesna kao što je bila savesna kontrola ZOP-a, naročito prilikom isplate zarada, gde ZOP nije puštao isplate zarada dok se ne podmire sve obaveze državi. Sada ćemo videti kako će to funkcionisati. Zato je kontrola koju će vršiti nova uprava nešto što će morati da utera finansijsku i poresku disciplinu kako bi država mogla da funkcioniše. Rešenja koja se ovde nalaze, kao što sam rekao, ima onih koja su slična rešenjima u drugim zemljama, ali ima i onih koja su specifična. Ono što je važno a što ovaj zakon mora da izmeni i što je već učinjeno u jednom razgovoru, tj. više razgovora koje smo imali i sa samim ministrom i sa njegovim saradnicima i na čemu je DSS insistirala, to je da on ne sme da iskače iz pravnog poretka, ne sme da bude u suprotnosti sa drugim zakonima, kako ne bi došlo do paralisanja celog sistema koji mi sada imamo. Ovo je sigurno najvažniji zakon koji je predložilo ovo ministarstvo i najozbiljniji zakon. On je poreski utoliko što se reorganizuje uprava, što nema novih nameta. Znači, ne odnosi se puno na finansije, već na samu organizaciju uprave. Zato je važno da ovaj zakon, koji vodi ka izgradnji institucija, mora da bude u skladu sa ostalim zakonima, naravno, kao jedan početak, jer je neophodno da se u mnogim drugim oblastima krene sa reorganizacijom državne uprave. Ovo je prvi zakon za dve godine koji je krenuo u pravcu reorganizacije državne uprave i izgradnje novih institucija od temelja. Mi smo svi na tome insistirali. Ovo je jedan prvi korak, možda malo kasno, ali dobro je što je i sada napravljen. Mi ne možemo da sudimo sada o tome da li su ova rešenja dobra ili loša, pošto su ona nova. O njima ćemo moći da sudimo tek kroz koju godinu, kada videmo kako će zaživeti u praksi. DSS je insistirala iu amandmanima koje je stavila, od kojih je veliki deo prihvaćen, a to je da ne sme poreska policija da bude naoružana, da ne sme da ima ovlašćenja koja ima klasična policija, da ne sme da dođe do jednog prožimanja koje može da dovede do sukoba nadležnosti, da postavi konflikt između klasične policije i poreske policije koja se uvodi ovim zakonom. Postupak ne sme da bude onaj koji će se identifikovati sa postupkom koji vodi policija. Ne smeju se vređati prava građana. Ima puno delova koji se odnose na imovinska prava i ličnu imovinu članova porodičnog domaćinstva, koja je po Ustavu kao takva zaštićena i nepovrediva. Znači, te odredbe u ovom zakonu treba putem amandmana izbrisati. Po pitanju te poreske policije, mora se utvrditi da to bude primereno policiji i da to bude jedan postupak primeren ovoj upravi, da taj postupak ne iskače iz nadležnosti ove uprave. Veliki problem predstavlja i uvođenje novih krivičnih dela ovim zakonom, što svakako nije dobro, pogotovo što pojedini instituti u ovom zakonu imaju nejasne definicije. Krivična dela u uređenim državama uvode se i postoje jedino u Krivičnom zakonu. To je nešto što je sa pozicije interesa građana najbolje i najpraktičnije, jer postoji jedan jasan presek krivičnih dela u jednom zakonu, te da građani ne moraju da poznaju ili jure po velikom broju propisa kako bi našli neka krivična dela koja će eventualno učiniti, već da to mora da postoji radi jasnoće pravnog sistema i pravnog poretka na jednom mestu. Zato je loše uvoditi nova krivična dela ovim zakonom. To je pod jedan. Pod dva, ne mogu se ovim zakonom stavljati van snage pojedine odredbe Krivičnog zakona. To je nešto što je nepotrebno i loše. To upućivanje sa jednog zakona na drugi stvara konfuziju u pravnom poretku i dovodi u pitanje mogućnost građana da budu informisani i da znaju šta je sve štetno po njih ukoliko pribegnu pojedinim radnjama. Znači, ima više stvari koje su dogovorene i koje je Ministarstvo finansija prihvatilo, amandmana koje je DSS predložila i ima onih o kojima još treba Skupština da raspravlja, da se o njima izjašnjava. Svakako treba podržati donošenje ovog zakona. DSS će glasati za ovaj zakon u načelu, pošto smatramo da je on nov, dobar i preko potreban, uz ove primedbe i amandmane koje je Vlada već prihvatila, kao i uz one koje nesumnjivo mora da prihvati, kako bismo dobili tekst koji bi bio u skladu sa pravnim poretkom, kako ne bi iz njega iskako i unosio pravnu nesigurnost. Znači DSS će glasati za ovaj zakon u načelu. Amandmana ima, veći deo je prihvaćen, još ovih nekoliko, da se postigne jedan dogovor koji će nam omogućiti da donesemo zakon koji će sigurno biti nešto novo i čiji će efekti biti pozitivni, a ne negativni; jer, posledice lošeg zakona koji treba da utiče na izgradnju institucija mogu da budu veoma loši i da dovedemo ne do poreske discipline i jakih institucija, već da jedan loš zakon dovede do anarhije i do rasturanja državne uprave, što svakako nama nije cilj. Zato trebamo mi koji radimo na donošenju ovog zakona posve ozbiljno da pristupimo i amandmanima, bez političke ostrašćenosti, jer je ovo zakon kojim se gradi država, a ne da se prikupljaju politički poeni; to je nešto što je iznad svih nas.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Reč ima predstavnik Vlade Republike Srbije, ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Dame i gospodo, intervenisaću nekoliko puta za neka razjašnjenja, a hteo bih sada, posle istupanja šefova poslaničkih grupa, da kažem nekoliko stvari povodom onoga što je sada pomenuto. Prva stvar, što se tiče samog mesta ovog zakona u našem pravnom poretku, naravno da je naša pravna tradicija kontinentalna i jedna od lepih stvari kod nas je to da se trudimo da imamo dobro uređen sistem, gde s jedne strane imamo materijalne zakone, a sa druge strane imamo procesne. Ako pogledate uporedno pravo, i to kontinentalno, ne govorim ovde o nekim anglosaksonskim i nekim drugim tradicijama,realnost je da poresko-pravna procedura ima svojstvo ledž specialis-a. Pogledajte i debatu koja je postojala u parlamentu Republike Srpske, Makedonije, da ne govorim o nekim zemljama koje su dalje od nas. Za profesora dr Šešelja, sutra ću mu doneti iz moje sada dosta bogate kolekcije u poreskom domenu, ne samo taj "kod civil", nego "kod dezampo", koji je građen decenijama u toj Francuskoj, pa isto tako "kod de profesiorfiskal", tj. ista ta dva kodeksa koja uređuju poresku materiju i to ne samo s jedne strane materijalne zakone, nego i sa druge strane ono što je stvarno zakonik - procedura. To nije bio model, zato što ima mnogo toga što uopšte nije primenjivano na nas, ali indikativno da iz te tradicije koja je puno hranila našu tradiciju i koju treba da gajimo, pokazuje se da poresko - pravna procedura ima specifičnosti i da od tih specifičnosti ne treba bežati, već treba prihvatiti da u ovom zakonu imamo elemente koji su specifični, koji izlaze iz onoga što je opšti upravni postupak, i da postoje neki elementi koji nisu u Krivičnom zakoniku u ovom momentu. Identifikovali smocarinski zakon i mnoge druge, i tu ima elemenata krivičnih odredaba koje bi, po nekoj tradiciji, trebalo da se nađu u Krivičnom zakoniku, a ne u tim zakonima. Međutim, to je naša realnost i nije samo naša realnost. Za izvesno vreme možda treba obaviti jednu reformu, sveobuhvatno, tog krivičnog zakonika i vratiti sve što po nekoj tradiciji bi trebalo da bude u njemu. Želim samo da napomenem da ovo ni u kom slučaju nije upereno protiv našeg pravnog poretka; veoma smo pazili ne samo da se ne povećava element neznanja ili, rekao bih, haosau sistemu,nego da ovo bude bolje uređeno. I sa ovim zakonom imate ono što sam malo pre nazvao - sveto pismo poreskog obveznika i samih poreznika: na jednommestu stvari su regulisane. Čini mi se da je to jedan značajan napredak za demokratiju. I samim tim, uz one mnogobrojne promene koje smo prihvatili da ne bi bilo preplitanja sa Krivičnimzakonikom, da se prihvati to što je u ovome nužno, propisati nekemalo preciznije stvari koje su nužne i koje se ne mogu naći u tom Krivičnom zakoniku. Rekao sam malo pre da danas imamo veoma nepovoljnu situaciju, tako da ono što bi trebalo po istom postupku da je urađeno u jednom materijalnom zakonu, vi danas imate veliku šarolikost pristupa, pa samim tim i rezultate na terenu. I zbog toga apelujem na vas da podržite ovakav pristup koji je veoma dobro utemeljen u naš pravni sistem, gde će sve biti veoma jasno;sada ću ilustrovati to kroz pitanja te poreske policije, šta je različito i zašto ona treba da postoji. U današnjoj poreskoj upravi, imate tzv. civilni i policijski sektor. Naravno da je to bilo dobronamerno, u početku kada se to ustanovilo, ali kao što je često slučaj kod nas, sledi se samo do pola; gvarda di financa možda ona italijanska, koju su Rumuni u mnogo čemu imitirali, ali desilo se to da danas imamo jednu upravu koja ima stvarno dva odvojena dela. I imate apsurd gde Kadija koji razreže porez, taj Kadija sudi i treba da naplati, pa čik pogodite kakve diskusije mogu da se dese na terenu. I na taj način, ovaj zakon će omogućiti jednu mnogo normalniju organizaciju same poreske uprave, gde, sa jedne strane, naravno, imate jedan broj ljudi koji će najzad da prikuplja podatke, sledeća tačka će biti relacija sa organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, da prikuplja ono što su podaci svih javni prihoda, ne samo poreza, nego i svega onoga što plaćaju naši građani i privrednici u državi. Nego, imamo onda jedan drugi deo koji je sastavljen od poreskih inspektora. Znači, nema više te podele između civilnog i policijskog dela, nego ljudi koji bi trebalo mnogo više da postanu oni koji će gledati suštinu stvari, koji će mnogo više vremena provesti na analizi onoga, uključiti mozak, ne ići na teren i reći - daj da vidim knjige, po možda osmi put u prošloj godini, jer ni tu nismo imali dovoljno dobro urađen postupak; i da, imamo mnogo maltretiranja na terenu. Trebalo bi da imamo način gde će neko uključiti mozak, uporediti činjenice, uporediti sa sektorom, uporediti sa pređašnjim nekim periodom i videti šta se tu dešava. Sa prelaskom tih fiskalnih funkcija sa ZOP-a u poresku upravu najzad će ti ljudi koji bi trebalo da obavljaju taj posao imati prave informacije i koje će im biti pristupačne na pravi način. Informacioni sistem -to je jedna od najružnijih stvari koje smo nasledili, nemaština, manjak investicija u ljude. Niko u poreskoj upravi 12 godina nije imao jedan jedini dan obuke, ponavljam, nijedanjedini dan obuke niko u poreskoj administraciji nije imao u zadnjih 12 godina. U poslednjih nekoliko meseci smo najzad počeli, ali možete zamisliti koliki put treba da se prođe da bi oni postali ono što želimo, jedna profesionalna, dobro opremljena, prava poreska uprava. I druga stvar, jedna od najvećih, da kažem tako, sramota koju sam doživeo kao član Vlade; kada smo imali mnogobrojne susrete u sklopu ove kampanje, baš da vidimo kakav je njihov realni život sa poreskom upravom, poreski obveznici su mi pokazali, šest nedelja posle one najzad dobijene reforme, promene na saveznom nivou - gde se u Zakonu o poreskim osnovama, koji je totalno iskočio iz zgloba, ako već hoćete da govorite o nekim pravnim normama koje više nisu na njihovom mestu, najzad vratilazatezna kamata na nešto što je mnogo prihvatljivije, a ne na onih 0,2% dnevno,zbog toga što oni nisu imali pravu informacionu podršku - ljudi na terenu su izbacivali rešenja gde se i dalje obračunavala ta zatezna kamata po jednom zakonu koji više nije postojao. Nisu oni bili krivi, kriv je bio manjak investicija u aktivnosti i bude koji su vršili adaptaciju tih informatičkih sistema, tako da su čestiti ljudi morali da dožive blam i sramotu pred poreskim obveznicima i da rukom prepravljaju ta rešenja. Znači, mi ovde i na ovom zakonu govorimo o postupku, o organizaciji, i isto tako o nužnim investicijama koje nas očekuju;lično sam se trudio da ogroman deo tih investicija padne na neke inostrane poreske obveznike, a ne na naše; da se uloži naročito iz fondova Evropske unije, što su donacije, nisu krediti, tako da na taj način, najzad, ono što je velika bruka, prestane, i ono što je velika nepravda, svakodnevna, kod naših građana, da to najzad bude stvar prošlosti. I da napomenem nekoliko elemenata koji se tiču relacije, o tome je jedan govornik pričao, sa PIO fondom, sa zdravstvenim fondom i sa drugima. Problem nije u tome što ovaj zakon zadire u nečiji tuđi domen, nego zbog toga što i sama poreska uprava nije bila u stanju da sprovede pravu kontrolu iz razloga koje sam malo pre razložio; i PIO fond, i RZZO, i tržište rada i ko još nije razvio svoju kontrolnu funkciju, tako da imamopreduzetnike i privredu koji bukvalno imaju u njihovim zgradama kancelariju za kontrolu. Imaju sve opremljeno da opsluže mnogobrojne kontrole koje se ređaju: i kada završite sa finansijskom policijom, dođe PIO fond, onda evo ga RZZO, akone navrati tržište rada i kada se sve to završi, stiže ponovo poreska policija. I tu mogu da ostanu koliko im se hoće, nema normative, nema onoga što treba da bude uređeno na taj način. To nije uvažavanje prava naših poreskih obveznika i zbog toga imate promene u tim zakonima. Najzad, i to je jedna sjajna vest za naše preduzetnike, za našu privredu, imaće jednu kontrolu koja će gledati knjige, a ne sijaset kontrola koje gledaju jednu te istu stvar; i bez iznenađenja: u zemlji Srbiji dolaze različita rešenja. Imamo čak situacije gde poreska uprava kaže - trebaplatiti odmah sve, a nekoliko nedelja posle dolazi kontrola PIO fonda i kaže - dajemo vam pet rata. I šta sad? Ako ste građanin, preduzetnik i privrednik koji želi da poštuje zakon, kako odlučiti u tome? Kroz ovaj zakon, i zbog toga su i te prelazne odredbe, najzad imamo objedinjavanje te kontrole, kako da ona bude efikasna, da bude jedinstvena, da postupa po jednom svima znanompostupku, po nekim normativima koje ćemo veoma pomno pratiti i naravno pitaćemo se, ukoliko vidimo da ta kontrola ide često kod nekih, a nikada kod drugih, šta se tu dešava. Dešava se, takođe kao rezultat manjka investicija u znanje, u reforme jedne takve ključne institucije, bukvalno, feudalizam na lokalnom nivou, malo preterujem, ali situacija gde je jednostavno plan kontrola bio nešto isključivo lokalno. I, da, otkrili smo kroz neke kontrole da smo imali začaurene lokalne sredine, siguran sam da i dan danas postoje; jedan od elemenata koji je sadržan u ovom zakonu, a to je da se to razbije, između, sa jedne strane, poreske uprave i nekih privrednika, i ne daj bože ponekad i lokalne samouprave, i ne daj još manje bože nekada sa drugim organima naše države. Time i kroz informacioni sistem imaćemo najzad elemente znanja o tome šta se dešava. Posle 31. marta, o tome se malo priča, jer to nije neki senzacionalizam, poreska uprava je na jednoj bazi podataka otvorila svoje računovodstvo, i šta smo otkrili - 28% knjiženja je bilo nepravilno. Znači, više od četvrtine onoga što je postojalo u našoj poreskoj upravi bilo je nekorektno. I najzad, evo, svake nedelje mi čistimo tu bazu podataka, da vidimo šta se tu dešava. I da pređem sada na te relacije oko ZOP-a, da kažem da banke neće biti novi kontrolori, jer ni to nije tržišna ekonomija, ne možemo prebaciti ono što je suština državne funkcije, a to je da se kontroliše naplata javnih prihoda, na poslovne banke. Uspostavljamo nešto, i to je uz objedinjavanje tih kontrola druga sjajna vest za našu privredu i građane u ovom zakonu, a to je da će najzad moći da posluju kao svuda u svetu. Hajde da ne idemo dalje od Republike Srpske,od Makedonije, od Hrvatske i od nekih zemalja gde postoji SDK, što je danas postao kod nas ZOP, a to je da će moći da isplate plate i poreze po odbitku, bez prethodne kontrole, ali to naravno ne znači da neće biti kontrole. I tu imate jednu zakonsku odredbu koja je veoma stroga, pod pretnjom veoma oštrih sankcija moraju istovremeno, u roku od 24 časa, dostaviti poreskoj upravi izjavu tj. prijavu da su platili te poreze i te odbitke. Znači da će tako biti svako na svom mestu - poreska uprava će kontrolisati da li je plaćeno, a banke će raditi svoj zanat, a to je da sprovode platni promet i da vrše ono zašta postoje kao institucije, u sklopu jedne tržišne ekonomije. Naravno, očekuje nas delikatni momenat, januar i februar. Zahvaljujem se ovde, stotinama ljudi koji su angažovani u ZOP-u, u poreskoj upravi, u mom ministarstvu i ministarstvima koja su nadležna za ove fondove, obaveznog socijalnog osiguranja, koji već nedeljama i nedeljama rade na tome da ta tranzicija bude što manje opasna za naše državne finansije, ali to će biti jedan trenutak istine prema nama kao građanima, da nam se ne desi ono što se desilo u Republici Srpkoj, kada je uprkos pripremama, u prva dva meseca došlo do značajnog pada javnih prihoda. Mi radimo na tome da se to ne desi, ali verujte, mi smo u stanju velike pripravnosti i videćete kroz koju nedelju na rashodnoj strani, u izmenama Zakona o budžetskom sistemu, koji je isto sistemski kao ovaj na prihodnoj strani, na istoj razini, imaćemo neke odredbe tako da elementi funkcije trezora iz ZOP-a pređu na državni trezor Republike Srbije. ZOP - naravno, to je bila jedna dobra kontrola, ali uzmite primer Valjeva. U Valjevu smo ustanovili, i to nije uopšte nešto specifično za Valjevo i za taj okrug, da imamo više od četrdesetak preduzeća koja nemaju ni jednog zaposlenog, a gde je mesečni promet na računima veći od 50 ili čak 100 miliona dinara. O čemu mi ovde pričamo? Naravno da pričamo o fantomskim firmama i naravno da pričamo o utaji poreza. Da napomenem da je u Novom Sadu, da ne bude samo Valjevo,otkrivena jedna poreska utaja - Centrobanka (a čovek koji je vodio tu poslovnu jedinicu u Novom Sadu je u bekstvu), formirala je 632 fantomske firme, koje su izvršile utaju, čujte me dobro, od 6 milijardi procenjenih dinara poreske utaje od poreza na promet. Jer jednostavno u našem sistemu i našoj državi posvećivao je malo pažnje detaljima, institucijama i njihovoj izgradnji, obuci ljudi iobezbeđivanju materijalnom i finansijskom. Mi moramo da radimo na tome, jer jednostavno, naša država je do dan-danas u velikoj meri slepa, da kažem gluva, a da ne kažem malo priglupa, na način kako ona deluje na terenu. Zbog toga, poreski identifikacioni broj, o kome ovde govorimo, biće najbolji način da se najzad iščisti naš promet, i platni i drugi promet, od tih fantomskih firmi, da najzad naši privrednici koji rade po zakonu znaju da ne postoji u tom sistemu tolika rupčaga da bilo ko, ko ima dovoljno veza sa nekim iz nekoga suda ili iz neke lokalne samouprave, i ne znam još gde, može godinama da posluje, navodno, dobivši sve pečate koje treba u ZOP-u, a u stvari vrši veliku poresku utaju. Zbog toga i prelazak ovih funkcija na poresku upravu i ovaj postupak, veliki su koraci. Slažem se sa onima koji su govorili da će dokaz uspešnosti ovoga zakona biti ono što će biti na terenu, ali sam optimista da ćemo već u prvih šest do 12 meseci videti neki napredak. Mislim da je mnogo toga već sada pripremljeno. Čeka se na ovu zakonsku odredbu, da može da se radi. Zadnja stvar se tiče poreske policije. Neće više biti finansijske policije i mogu da kažemda se postavlja pitanje koje danas imamo o njihovoj ulozi. O tome sam pričao na početku svog izlaganja. Da li finansijski policajci treba da idu sa tržišnom inspekcijom, da gledaju da li postoje paklice cigareta bez akcizne markice, da li je to stvarno nešto što treba da radi poreska uprava? Za mene je odgovor - ne. To treba neko da radi, ali ne poreska uprava, na način na koji se to radi. Ovde imamo, kao što sam napomenuo, najzad jednu novu funkciju poreskog inspektora, podelu onoga što je razrez i kontrola i naplata, tako da ne može, sa jedne strane, kadija da kaže koliko, a sa druge strane, da odredi kada i koliko treba da se plati. Odvojene funkcije. Time će stepen korupcije da padne drastično; i ne samo to, imate poresku policiju koja vrši postupak u predkrivičnim radnjama. I prihvatili smo, a mislim da su to veoma korektni amandmani, i sve u svemu, čini mi se da je pravi momenat došao, da se ta poreska policija zove policija zato što radi na otkrivanju nekih krivičnih radnji. Njih će biti 200-300, ne više, i naravno, njihov mandat nije da idu i da zatvaraju trafike, nego da pomognu lokalnoj poreskoj upravi da otkrije najteže slučajeve poreske utaje; i naravno da će ona biti centralizovana; i naravno da ona neće staviti taj teret na ljude na lokalu, da oni koji žive svakoga dana sa nekim moćnicima ne budu oni koji će biti izloženi svakodnevnom pritisku, oni i njihova porodica, nego će doći neka druga ekipa,koja će sarađivati sa ovom lokalnom, i otkriti i sprovesti postupak, i sarađivati sa MUP-om za privođenje. Mislim da za tekovinu, ne samo poreskog poretka, nego rekao bih same demokratije, nije loše za Srbiju da se ne stvara jedna paralelna policija, sa pravom privođenja i nošenjem pištolja. Hvala.
Da li ima još predsednika poslaničkih grupa koji žele reč? [[Poslanik Vojislav Šešelj traži repliku]] Pravo na repliku? Osnov za repliku? Pogrešno tumačenje vašeg pitanja. Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, pravo na repliku na odgovore iz izlaganja ministra Božidara Đelića.
Ministar je, odgovarajući na moje primedbe, rekao da bi bilo neprimereno kada poreski inspektor naiđe na ulici na prodavca ili preprodavca cigareta da poziva i policajca da bi zaplenio, nego mora biti u mogućnosti da to sam zapleni. Vidite, mi smo imali u praksi drugu vrstu zloupotrebe ovlašćenja i preuzimanje tuđih ovlašćenja. Vi ste organizovali spaljivanje zaplenjenih cigareta i umesto zaplenjene cigarete da spaljuje nadležni organ, spaljivao je nenadležni organ. To je zloupotreba ovlašćenja, kada predsednik Vlade ili pojedini ministri spaljuju zaplenjene cigarete. To ne može. To po pravu ne može. To je i zloupotreba ovlašćenja, a to je i otimačina, nezakonito raspolaganje zaplenjenom robom. Jer, umesto zaplenjenu robu da uništi onaj ko je za to nadležan, zaplenjenu robu zloupotrebljava neko ko je nenadležan, jer vi ste zloupotrebili zaplenjenu robu da biste ostvarili propagandni efekat. Doveli ste televizijske kamere, predsednik Vlade, ministri, ubacuju u peć termoelektrane, sa šlemovima na glavama. Je li vam to službena odeća, taj šlem, šta vam je to? I gumene čizme. Dobro bi bilo da i u Skupštinu dođete sa šlemovima i u gumenim čizmama, ministre, ako već idete u termoelektrane. To niste smeli da uradite. To je morao da radi neko ko je nadležan, a vi, eventualno, sa strane da posmatrate. To bih vam razumeo i tu vas ne bih naročito kritikovao. Ali, da vi ubacujete u peć termoelektrane, to je zloupotreba službenih ovlašćenja. Vi ste zapravo neovlašćeno raspolagali zaplenjenom robom, zloupotrebili ste. Morate da nadokadite vrednost zaplenjene robe i morate krivično da odgovarate što ste zloupotrebili svoju funkciju i uništavali zaplenjenu robu. Čak nisam siguran da je protekao onaj zakonski rok u kome ste morali robu da čuvate dok se završe svi sudski postupci po redovnim pravnim lekovima i po vanrednim pravnim lekovima, jer roba ne sme da se uništava dok ne isteknu rokovi i za vanredne pravne lekove. Vi samo što ste zaplenili vi ste uništavali. To niste smeli da radite. Možda je taj jadnik, koji je bio vlasnik, bežao glavom bez obzira, možda ste mu obećali da ćete mu oprostiti samo da se ne buni, ko zna šta ste još tu radili. Ali, nikako vi niste smeli to da spaljujete. Da mi sada imamo ozbiljan pravni poredak, vi biste samo zbog neovlašćenog spaljivanja morali da budete smenjeni.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković. (Glasovi: Koja je to grupa?) Predsednik poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Dame i gospodo narodni poslanici, sigurno je da je osavremenjivanje poreskog postupka i usavršavanje rada poreske administracije jedan od dobrih puteva za stvaranje stabilne države, jer poreska politika i njena realizacija su i osnov funkcionisanja Vlade Republike Srbije i stabilnog budžeta. U tom smislu i razumem izlaganje ministra Đelića, doduše vrlo detaljno, koje je na određen način bilo i emotivno obojeno; to ukazuje da je on ovaj posao uradio sa velikom voljom, željom, znanjem i iskustvima; međutim, ne mogu da prihvatim da se, u želji da se pokaže koliko će biti dobro, zaboravlja da su neke stvari rađene dobro i ranije i da nema potrebe da u crno boji sve prošlo što je bilo, da bi bilo što svetlije ono što je danas ili što će sutra biti. U ovom poreskom paketu koji je predložen, u kome se nalazi zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, kao jedini zakonski projekat, i šest izmena i dopuna postojećih zakona, nailazi se zaista na jedan broj kvalitetnih rešenja koja treba podržati, ali se nailazi i na rešenja koja govore o manjim terminološkim intervencijama, tamo gde bi morali da se povuku značajniji potezi, da bi se uopšte govorilo o poreskoj reformi. Pored svega, ostaje otvoreno pitanje - ako je već sve ono pre bilo loše, da li je to možda izgovor da se upravo zbog toga zahteva da pojedinci koji raspolažu kapitalom većim od 20 miliona dinara izvrše prijavljivanje svoje imovine i faktički na taj način verifikaciju onoga što su stekli u prošlosti, bez ikakve kontrole i obaveze da plate poreski dug. Međutim, o tome ćemo kasnije govoriti. Jasno je da je suština i značajna promena pre svega u tome što je ovo pokušaj da se urede značajne poreske oblasti, ali nema prave reforme dok se ne izvrše izmene i dopune u ključnim zakonskim projektima, kao što su: Zakon o MUP-u; Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju; Zakon o katastru i nepokretnostima; Zakon o trgovinskim sudovima; Zakon o lokalnoj samoupravi i na nivou savezne države savezni Zakon o ličnom radu. Tek kada bi se u tim zakonskim projektima izvršile bitne promene vezane za poreski sistem i rad poreske administracije, onda bismo mogli da počnemo da govorimo o jednoj ozbiljnoj poreskoj reformi koja treba da se sprovede u Republici Srbiji. Ovako, sa zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i izmenama i dopunama zakona, gde se pre svega vrše oslobađanja neopravdano velikih nameta uvedenih upravo od strane ministra Đelića i njegovog ministarstva, ne možemo govoriti o ozbiljnoj poreskoj reformi. U poreskom paketu koji nam se predlaže, a o tome ćemo detaljnije govoriti, ima i dobrih rešenja, a pre svega se tu misli na ona rešenja vezana za oslobađanje od poreza na promet ili umanjenje poreza na promet, ali ono rešenje o kome ovde sigurno ozbiljnije treba govoriti je uvođenje pojma poreske policije, statusa poreske policije, davanje određenih prava i obaveza, u nekim članovima predloženog zakona, koji su pre svega vezani za Zakon o MUP-u, da li je vredniji život jednog poreskog policajca ili jednog običnog policajca, jer oni su uvek nečije dete, otac ili majka i, prema tome, sigurno je da se u ovom zakonskom projektu, tu su prethodni govornici zaista bili u pravu, preuzima pravo regulisanja određenih rešenja koja pripadaju drugim zakonima kao matičnim. Posebno bih istakao, a što zahteva ozbiljniji pristup samog ministra Đelića, koji sada nema vremena da sluša predsednika poslaničke grupe, već vodi drugu priču ovde, to je činjenica o obavezi poreskog prijavljivanja onih lica koja raspolažu imovinom većom od 20 miliona dinara. Šta to znači? Da li to znači da je ranije bila crna rupa totalno, pa se ne zna ko koliku imovinu ima, ili je to sada pokušaj da svi oni koji su, sigurno i pošteno, u teškim vremenima stekli tih 20 miliona, a neko i 200 miliona, neko možda i 2 milijarde dinara, da sada prijavljivanjem svoje imovine faktički budu amnestirani od dokazivanja načina sticanja te imovine. To sve posebno dobija na težini u momentu kada se na ovaj način, kakav se događa, primenjuje Zakon o privatizaciji, jer mi dolazimo u poziciju da se tokom prodaje, transparentno i putem tenderske privatizacije, kako se to moderno govori i u Skupštini, i u novinama, pojavljuju lica koja mirne duše sa 10, 20, 30, 50 ili 100 miliona dinara kupuju preduzeća. Da li te naše građane neko pita odakle im ta sredstva. Da li će svi oni sada, prijavljujući se po ovom zakonu, o kome mi treba da odlučujemo, faktički verifikovati svoju imovinu i biti poreski obveznici samo za budućnost, za razliku između imovine koju će sticati na bazi imovine koju već imaju i samo za tu razliku plaćati porez. Zašto nema ovde omiljene retroaktivnosti? Ako smo u Zakon o ekstraprofitu uveli retroaktivnost, da proverimo kako su ljudi, da kažemo, legalnim tokovima, ali na ilegalan način, sticali imovinu, zašto ne bi i ovde uveli obavezu retroaktivnosti. Zašto ne bi ovde rekli - gospodo, vi koji prijavljujete 20 miliona, 30, 50, 100 ili 200 miliona imovinu, dokažite, gospodo, odakle vam ta imovina. Platite porez na tu imovinu, pa se onda pojavite kao kupci na tenderskoj aukciji i privatizaciji društvene imovine i u procesu svojinske transformacije. Da li mi na ovaj način, prećutno, u ovom zakonu, kod onih ljudi koji prijavljuju tu imovinu od 60, 200 ili 500 miliona dinara, faktički vršimo legalizaciju imovine stečene zasigurno sivom ekonomijom, jer je Zakon o ekstraprofitu obuhvatio tek jednu sedminu načina sticanja imovine. Svi mi dobro znamo da je šest sedmina, zbog embarga i mnogo čega drugog, bilo u zoni sive ekonomije. Zakon o ekstraprofitu nije obuhvatio one koji imaju kuće na Dedinju od 1.000 kvadrata i bazene, da ih pita - odakle vam to. On je obuhvatio onog radnika koji je možda dobio troiposoban stan od 95 kvadrata, pa je morao da plati porez na tih pet kvadrata više, iako ima sedmoro dece, jer ta olakšica kod vas koji se ne bavite socijalnom politikom ne postoji. A zašto mi sada ovde jednostavno samo kažemo - obaveza prijavljivanja imovine vrednije od 20 miliona dinara i tačka. Nigde ne piše obaveza da će proveru vršiti moderni informacioni sistemi, koje ministar Đelić sigurno treba da uvede, i on tu, verujem, ima nepodeljenu podršku svih poslanika bez obzira na političko opredeljenje; da li oni ne mogu da provere otkud imovina kupcu "Zdravlja" iz Leskovca ili neke druge fabrike, a građaninu Srbije koji je tu imovinu stekao u minulom periodu. Da li mi u suštini pomažemo da se ovde stvara neki novi sloj građana ove zemlje, koji postaju nedodirljivi, ili su oni bili podrška raznim, evo ovde se pominju, ali da ne govorim prezimena, faktički nekima da dođu na vlast, pa se na ovaj način amnestiraju. Prema tome, suštinska primedba koju narodni socijalisti imaju na prvu tačku dnevnog reda, to je ovaj zakon koji razmatramo, upravo je u tome - ako neko ima obavezu da prijavi imovinu veću od 20 miliona dinara, onda mora da ima obavezu i da dokaže kako je stekao. I ne može da se pojavi na procesu prodaje, na neku aukciju i da privatizuje preduzeća, da dobija čak i poreske olakšice zato što kupuje preduzeća, a da ne dokaže kako je stekao imovinu kojom ta preduzeća kupuje. Hvala lepo.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu redosledom narodnih poslanika prema prijavama za reč o Predlogu zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Đorđe Mamula, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić. Ukupno vreme DSS-a 54 minuta.
Bilo bi dobro da smo saznali kako se na Vladi glasalo o ovom predlogu zakona, šta je mislio ministar pravde. Inače, kada je reč o zakonima smatram da je bolje imati originalni plagijat, nego loš original. Ovaj predlog zakona ulazi u red osrednjih originala. Raspravu o ovom predlogu zakona održavamo u trenutku kada je obelodanjeno da se po ekonomskim slobodama, a što je vrlo bitno kada je reč o porezima, nalazimo na 144 mestu u svetu od 155 država. Podatak je objavljen januara 2002., a u obzir je uzeto 50 elemenata do jula 2001. godine. Verovatno da januara 2003. nećemo odmaći dalje od ovog mesta na kome se sada nalazimo. Inače, to je rezultat istraživanja Heritedž fondacije, a rečeno je da su vrlo bliski republikancima, pa da su ekstremno liberalni, ali mislim da to nema nikakvog značaja. Kada je reč o poreskim propisima, pa i ovom predlogu zakona, o investicijama i o tome gde se nalazimo po slobodi potencijalnih investitora da investiraju ovde, nalazimo se na 66. mestu u svetu. Prvi je Singapur, treća je Amerika, osma Slovenija, 25 Hrvatska, 45. Kolumbija, a mi smo 60 i neki. Verovatno će i ovaj predlog zakona uticati na poslovnu klimu i opredeljenje stranih investitora zbog rešenja koje ovaj predlog zakona ima. Inače, predlog dolazi u trenutku kada je, prema nekim nezavisnim organizacijama, objavljeno da oko 70% ljudi živi kao što je živelo i ranije ili nešto gore. Po mom mišljenju, utisak je da ovaj predlog zakona treba da bude neka vrsta popravnog ispita za Zakon o ekstraprofitu. Koliko se sećam, po tom zakonu planirano je da se naplati oko 800 miliona evra, a naplaćeno je 60 miliona, dakle 13,5 puta manje. Ovde je malopre pomenut Zakon o privatizaciji; hteo sam samo da vas podsetim da je poslanička grupa DSS-a, a što je takođe vezano za ovu temu, po mom mišljenju, povodom privatizacije imala predlog da niko ne može da uđe u posao privatizacije; ako ne plati obavezu po ekstraprofitu. Posle je to izmenjeno da je dovoljno da da izjavu da je izmirio obaveze da bi ušao u postupak privatizacije. Amandmani DSS-a po svojoj sadržini idu u tom smeru da ova država, kada je reč o poreskoj upravi, ne postane policijska država i da se ona ljudska prava koja se štite međunarodnim dokumentima o ljudskim pravima poštuju i u ovoj oblasti, tim pre što će uskoro Evropski sud za ljudska prava biti nadležan i za nas po mnogim pitanjima, pa i u ovoj oblasti. Mislim da ovaj zakon sa ovlašćenjima koja se daju i nejasnim formulacijama krivičnih dela može da utiče na poslovnu klimu i investicije. Što se tiče njegove primene, nameće se pitanje, zbog razvijene korupcije u ovom društvu, kako će on biti primenjen. Naime, kao što znate, godine 1999. Srbija je bila na 90. mestu od 99 država na rang listi po korupciji, a 90. mesto je visoko, i jednocifreno mesto imaju one države kod kojih korupcije gotovo da i nema. Godine 2000. smo bili 89. od 90, a 2002. smo 93. od 126, što jeste poboljšanje. Nedavno ste, gospodine ministre, a kada je reč o ovom zakonu, objavili da ste bili u sportskim društvima "Crvena zvezda" i "Partizan" i da su obećali da će od 2003. godine voditi poreske knjige i da više neće biti duplih poreskih knjiga. Dakle, priznali su vam da su falsifikovali svoje poreske knjige. Biće vrlo zanimljivo kakav će biti tu postupak prema njima. Ovo je objavljeno, a nije demantovano u "Blicu" od 14. novembra ove godine. Kada se pogledaju neke odredbe koje se odnose na krivično pravo i Zakon o krivičnom postupku, očigledno je da predlagači zakona nisu bili zadovoljni rešenjima iz Krivičnog zakona i Zakona o krivičnom postupku, ali se ovim zakonom ne može poboljšavati Krivični zakon niti zakoni u krivičnom postupku, koji imaju zaista loša rešenja. Bilo bi nužno da se izmeni Krivični zakon i zakoni u krivičnom postupku, a ne da se to radi na ovaj način. Moram da kažem da primedba koja je ovde izneta tokom rasprave da se sporednim zakonom ne može menjati glavni, to ostaje. Ovaj zakon u odnosu na Krivični zakon je sporedni, tako da smatram da se krivično delo izbegavanja plaćanja poreza, koje se u Krivičnom zakonu Srbije naziva krivično delo poreske utaje, ne može izmeniti. Pored toga, pošto je reč kod tog dela zapravo, po formulaciji u ovom predlogu o poreskoj prevari, navođenje namere je potpuno pogrešno, jer kada se navodi namera kod ovih dela, onda je jasno da se delo vrši u nameri pribavljanja protivpravne i imovinske koristi. Po predloženoj formulaciji znači da neko ko izbegava da plati porez to ne činiti zato da bi zadržao novac za sebe, već da bi izbegao plaćanje poreza. Međutim, ključna stvar je u tome da to čini da bi zadržao novac za sebe. Tako da je ta formulacija potpuno pogrešna. Uz to, bilo je naglašeno da će se ovde sada ovom promenom vršiti oporezivanje i onih koji se bave nezakonitim delantostima. Ako bi se naplatio porez od onih koji se bave nezakonitom delatnošću, to bi značilo da bi njihova delatnost bila proglašena zakonitom. Pored toga, moram da vas podsetim, gospodine ministre, nezakonito stečeni prihodi ili druga primanja ne mogu biti, po logicvi stvari, predmet prijavljivanja, jer niko nije dužan da prijavljuje svoje nezakonito poslovanje. Dakle, ovo nije bitno vezano za krivično pravo, nego za logiku. Pored toga, kada je reč o poreskoj prevari koja se ovde predstavlja kroz član 175, bitno je da se naglasi da je delo izvršeno podnošenjem lažne prijave ili nepodnošenjem prijave. A ne, u nameri sticanja protivpravne imovinske koristi. Ovo vam kažem zbog toga što se na ovaj način otvara mogućnost za izvanredno dobru odbranu pred sudom ljudi koji budu bili gonjeni zbog ovoga. Inače, bilo bi dobro da ste pogledali rešenja o poreskoj utaji u krivičnom zakonu Francuske i da ste pogledali kako se štite prava okrivljenih i svedoka u Francuskom zakoniku o krivičnom postupku. To bi bilo moje izlaganje.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega narodni poslanik Slobodan Adžić. Poslanička grupa ima šest minuta ukupno.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju ovaj zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, on šire pokušava da reši značajna pitanja iz prethodnog zakona o kontroli i naplati javnih prihoda. Mislim da je to važna oblast, jer očigledno da je mnogo toga manjkalo u prethodnom periodu kada je u pitanju snaga pojedinog službenika, činovnika ili uprave, poreske uprave. Međutim, moram da kažem da najznačajnije oblasti predviđene da tretiraju sivu zonu nisu obuhvaćene ovim zakonom i mislim da pun pogodak, pun efekat ovaj zakon neće postići u praksi. O čemu se tu radi? Znači, i dalje će ostati kod opštinske lokalne samouprave, čini mi se, najznačajnija stvar, a to je registracija ili otvaranje zanatskih radnji. Ne mislim da je to dobro rešenje, jer poreska uprava će preuzeti poreski identifikacioni broj, ali njega će moći da dobije svaki poreski obveznik koji dobije rešenje od lokalnog organa uprave ili od trgovinskog suda, koji i dalje kod sebe zadržava pravo da donosi rešenja o otvaranju preduzeća, kompanija ili svega onoga što je na privrednoj sceni u Srbiji. Sujete tih organa, pojedinaca iz službi, pokušaji da zadrže svoj značaj, godinama su opterećivali poresku upravu na više načina. Prvi i osnovni način je, po meni, mogućnost daviše lica u istom objektu, samo promenom osnivača, obavlja delatnost ili se preseljava na neku drugu lokaciju, a maltene ista lica nastavljaju da obavljaju delatnost, ostavljajući spornog poreskog obveznika u delu utaje, u delu izbegavanja plaćanja poreza, da visi u nekoj formi u kojoj ne možete da munaplatite porez, a suština je u naplati poreza. Takođe, kada su u pitanju pravna lica, subjekti, govorim o preduzećima, privrednim subjektima, postojala je praksa i mislim da postoji još uvek, jer se teško može ta kategorija prevazići, da uveče odete do nekog suda, a ujutru već imate u rukama rešenje o promeni osnivača ili promeni obavljanja delatnosti ili dodavanju oblika proširenja delatnosti, iz čega se dešava određena vrsta utaje u prethodnom periodu. To, ukoliko se ne reši, neće biti dobro. Moram da kažem, kada je u pitanju kontrolna funkcija, po meni suštinska kontrolna funkcija mora da bude kod nosioca poreske politike, a to je poreska uprava. Ona je i dalje razuđena i dalje ostaje u delovima. Znači, poreske obveznike mogu da tretiraju mnogi državni organi, od odseka za privredni kriminal do novoformirane poreske policije, amislim da to treba da bude jedinstvena služba i da radi isti posao. Znači, tretira poreskog obveznika i proverava da li plaća, ne plaća porez, da li je izvršio utaju ili nije i da li je redovno. Onog momenta kada se u ovoj državi najveći broj kontrola bude završavao sa nulom, to će biti najveći uspeh organa i onda ćemo doći u apsolutnu fazu poreske discipline i poreske evidencije. Na kraju da kažem da ovaj zakon ima dobru ideju i dobru formu, ali bez onih ključnih segmenata taj realan poreski zahvat neće biti ostvaren i mislim da ćemo ostati na delu ideje. Ima u sebi kvalitet, ali nije uhvatio suštinu. Mislim da se, što je rekao profesor Ivković, još u jednom delu zakonodavne regulative mora značajno pomeriti reforma, da bismo dobili jedan sveobuhvatan zahvat u poreskoj sferi.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Adžić, a posle njega narodni poslanik Miloš Todorović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, poštovani predstavnici Vlade, pred nama je Predlog zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, kojim se želi reorganizovati poreska uprava, propisati njeno postupanje prilikom utvrđivanja i naplate poreza i urediti poreska krivična dela. Predlog zakona je jedan konglomerat normi procesnog prava i materijalnog prava, kojima se uređuje poreska uprava kao deo državne uprave, kao i poreska krivična dela. Smatram da to nije baš najsrećniji konglomerat, ali prihvatam da može biti nužan. Ne osporavajući nameru predlagača, Vlade Republike Srbije, da želi na bolji način nego do sada da uredi odnose u oblasti sprovođenja poreske politike, odnosno uvede poresku disciplinu, kao što je do sada postojala, mislim da predlog kratkoročno neće imati očekivani efekat kada bude usvojen na ovoj skupštini. Stavljanjem zakona u proceduru predlagač priznaje da ovu oblast treba bolje urediti. Vlada smatra da će se usvajanjem zakona popraviti rad poreskih organa, te da će se time omogućiti veći priliv u budžet. Nasuprot takvom stavu, mišljenja sam da se, i posle usvajanja ovog zakona, u ovoj oblasti neće brzo izmeniti postojeće stanje. U praksi već imamo primere, kao što su Zakon o privatizaciji, koji se jako teško sprovodi i Zakon o ekstraprofitu, čija je primena veoma sporna. Ukoliko želimo veće prihode u budžet i veću finansijsku disciplinu moramo uporedo doneti niz drugih zakona, pre svega onih kojima ćemo stvoriti uslove da u Srbiji imamo zdrave poreske obveznike, a mislim pre svega na poreske obveznike koji imaju punu zaštitu države. Nažalost, mi takve danas imamo, ali veoma malo. U državi ne postoji povoljan pravni ambijent. Koliko težak položaj poreski obveznici danas imaju možemo videti samo ako se informišemo koliko pravosnažnih i izvršnih sudskih presuda po trgovinskim sudovima u Srbiji stoji i ne izvršava se. Dakle, i dalje nema pravne sigurnosti i šta očekivati od poreskog obveznika nego da se prema državi odnosi onako kako se država odnosi prema njemu. Ovde bih pomenuo još jednu, po obveznike važnu činjenicu, a to je da u Srbiji i dalje ne postoji imovinska sigurnost. Društvo još uvek nije dekriminalizovano, vlasnici imovine se i dalje suočavaju sa pojavama reketiranja, a ti isti vlasnici se istovremeno javljaju kao naši poreski obveznici. Mogli bismo navoditi i niz drugih primera, ali je potpuno jasno iz ovog primera zašto u Srbiji nema poreske discipline. Slažem se sa Vladom Srbije da je nema u onoj meri koja je potrebna, kako bi jedna država mogla biti nazvana ozbiljnom državom. Oko sadržaja ovog zakona poslanici poslaničke grupe mogu voditi polemiku i predlog zakona osporavati ili podržavati. Ako pažnju koncentrišem samo na odredbe zakona, ne uzimajući u obzir širi ambijent, podržao bih ipak ovaj zakon i to iz više razloga. Prvo, nesumnjivo je da se poreski postupak kvalitetnije uređuje, nego što je bio uređen Zakonom o utvrđivanju, kontroli i naplati javnih prihoda. Drugo, ako se uzme u obzir da usvajanjem predloženog zakona prestaje da važi niz odredaba 11 važećih zakona, a jedan zakon u celini, jasno je da predlagač ima nameru da ovu materiju bar u izvesnoj meri kodifikuje. Treće, predlagač, a kada to kažem više mislim na Ministarstvo finansija nego Vladu Srbije, uložio je maksimalne napore, nudeći neka specifična zakonska rešenja, kako bi loš rad pravosuđa u ovoj oblasti, zatim Ministarstva pravde i Ministarstva unutrašnjih poslova, na neki način kompenzirao. Ovde, pre svega, mislim na rešenja kojima se izvesni državni poslovi, otkrivanje poreskih krivičnih dela i vođenje dela poslova istrage prenosi na poresku policiju. Takođe, može se uočiti zalaganje da se ovim zakonom bolje definiše kriminalitet poreskih obveznika u odnosu na zakone čisto krivično - pravne materije. Četvrto, predlagač čini napore da jedan deo državne uprave, dakle poresku administraciju, reorganizuje, suočavajući se sa problemom nesprovedene reforme državnog aparata u Srbiji. U ovakvim okolnostima predlozi rešenja u ovom zakonu o poreskim organima, a pre svega o poreskoj policiji, mogu biti dobri. Imajući u vidu sve što je napred navedeno i sve primedbe, ovaj zakon treba podržati u načelu. Zakon se može podržati i u celini, ukoliko budu prihvaćeni pre svega amandmani poslaničke grupe DSS-a, koje je uložio i obrazložio u prethodnom izlaganju Đorđe Mamula, kao i još neki amandmani koji idu na to da ovaj zakon poprave.
Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović. Sledeći prijavljeni za reč je Petar Cvetković.
Poštovano gospođo predsednik, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, dragi gledaoci, uvaženi gospodine ministre, ovaj zakon u svom predlogu i obliku koji je predstavljen narodnim poslanicima je dosta dobar. Međutim, pokušaću, kao dugogodišnji državni činovnik, da to pogledam sa nekog drugog aspekta i da malo vidimo kako to izgleda iz neke druge perspektive. Paket poreskih zakona, koji na ovoj sednici razmatramo, tipičan je primer kako život demantuje nerealne projekte koji su vladini eksperti prošle godine odnekle iščupali i pokušali kod nas da presade. Taj se hibrid nije primio, osušio se i sada njegov tvorac vegetira u vidu izmene i dopuna. Nešto što je doživelo totalni debakl ne treba menjati i dopunjavati, jer to i nije moguće. Treba angažovati novu stručnu ekipu sa novim idejama, koje će Srbiji dati adekvatne poreske propise. Pre nego što pređemo na sam Predlog zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, ne mogu da se ne osvrnem na neke događaje od pre nekoliko dana. Naime, posle odlaganja sednice Narodne skupštine 12. novembra, ministar Đelić i jedan visoki zvaničnik ove skupštine izjavili su da će narod pretrpeti ogromnu štetu jer neće moći da kupi već tog dana ulje i šećer jeftinije nekoliko dinara. Krivci su, rekoše, oni koji nisu hteli da usvoje vladin dnevni red koji je bio čudno sočinenije od paketa poreskih propisa i nakaradnog referenduma. Tom prilikom ništa nisu rekli o šteti koju je ovom narodu naneo poreski sistem usvojen u aprilu prošle godine, po predlogu te iste Vlade i istog ministra. Ti predlagači i tvorci loše poreske politike sada odustaju od kursa čvrste ruke, oslobađaju narod od plaćanja praktično nenaplativog poreza. Samo se pitam zarad čega. Ministar Đelić je ovih dana poveo pravu kampanju da objasni sportistima kako je za njih spasonosno da plaćaju porez na dohodak. Tako će, kaže, izaći iz sive zone poslovanja. Sportisti, gospodo, nikada nisu bili u sivoj zoni. To se eventualno može reći za razne mešetare iz te oblasti koji su godinama prodavali i trgovali sa najtalentovanijim sportistima naše domovine, a novac ulagali u strane banke. Uzmite njima porez, gospodine ministre, a sportiste u Srbiji ostaviti na miru, jer njima ovde malo ko plaća, ako im uopšte ko plaća. U Evropi mogu da plaćaju porez od 30%, jer imaju hiljadu puta veći prihod od naših sportista. U toku karijere oni se materijalno obezbede za ceo život. No, da se vratimo na Predlog zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. On je zaista preveliki zalogaj za osiromašenu Srbiju, sa upropašćenom ekonomijom i građanima sa najnižim standardom u Evropi, a možda i u svetu. Za upravu javnih prihoda, koja je kadrovski i tehnički vrlo slabo osposobljena, preveliki je zadatak da preuzme sve obaveze koje ovaj zakon predviđa. Ukidanjem Zavoda za obračun i plaćanje, bivši SDK, na slaba pleća poreske uprave dolaze poslovi koje ona sigurno neće uspešno da obavi. Kada se ima u vidu i novi obiman način poreske kontrole putem inspekcije i poreske policije, nov način prinudne naplate dugovnog poreza i obiman spisak poreskih krivičnih dela i poreskih prekršaja, teško je uopšte pretpostaviti da će poreska uprava preuzeti sve ove poslove 1. januara 2003. godine i da će imati bilo kakvog uspeha u radu na kraju iduće godine. U Predlogu tog zakona predviđeno je da pojedine odredbe imaju povratno dejstvo, što je, po mišljenju poslanika SSJ, protivustavno i protivzakonito. Jedna odredba u Predlogu ovog zakona dovodi nas zaista u jednu veliku nedoumicu - šta će biti sa ekstraprofiterima, da li se taj problem gura u zapećak? Naime, u članu 9. doslovno se kaže: "Kada su na propisima suprotan način ostvareni prihodi, odnosno stečena imovina, poreska uprava će utvrditi poresku obavezu u skladu sa zakonom kojim se uređuje odgovarajuća vrsta poreza". Dakle, posle onolike galame oko i ekstraprofitera oduzimanja ekstraprofita od istih, specijalnih komisija i konačnog kraha tog poduhvata, sve se svaljuje na poresku upravu. Kako reče narod - pojeo vuk magarca. Biće isto kao i 70-tih godina, kada je uprava društvenih prihoda ispitivala poreklo imovine. Posao je trajao deset godina, a rezultat je bio ravan nuli. Na kraju, poštovane kolege poslanici, apelujem na vas da pažljivo razmotrite ovaj paket poreskih propisa i još pažljivije o njemu glasate, da nam se dogodine opet ne bi dogodile nove izmene i dopune koje će reći da sada, kao ono prošle godine, ne znamo šta radimo. Zahvaljujem se na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Tomislav Nikolić. Došlo je do zamene, reč ima narodni poslanik Dušan Budušin, pošto narodni poslanik Petar Cvetković nije prisutan.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, konačno smo dobili jedan zakon koji će DSS podržati, a podržaće ga zato što, iako ima na njega zamerke, predstavlja istinski reformski zakon. Ja ga shvatam, kada am ga prvi put pogledao, unekoliko i kao popravni u odnosu na zakon koji smo usvojili prošle godine, koji je izazvao dosta polemike i koji je, sada je to već postalo konačno jasno, promašen i jedan nepotrebno donet zakon. Naravno, radi se o Zakonu o oporezivanju ekstraprofitera, koji je i tada smo to isticali, kao osnovnu zamerku, imao retroaktivno dejstvo. Zato prva pohvala ovom zakonu. Iz njegovih odredaba proizilazi da retroaktivnog dejstva nema. To je ono što je dobro. Dobro je i to da se ovim zakonom uređuje sistematika koja ima unutrašnju logiku. To je sasvim sigurno tako. Dobro je to što je najzad ovaj predlog zakona ugledao svetlost dana, iako je morao mnogo ranije da ga ugleda. Međutim, nekoliko zamerki stoji. Vi ste videli amandmane DSS-a. Neki od tih amandmana su usvojeni. Bilo je nepotrebne polemike oko toga. Podsećam da se radi o onom oružju. Međutim, taj amandman je usvojen i zato je to nepotrebno govoriti. Ali, ima još nekoliko stvari koje su istakli prethodnici a koje, mislim, zbog svog značajada treba ponoviti. O čemu se radi? Radi se o tome da je u svom poletu, rekao bih tako, da se ovaj zakon predstavi što više reformski, a on to jeste - i uopšte kada je reč o radu Vlade Republike Srbije najmanje je prigovora sa naše strane bilo na rad ovog ministarstva, daleko su bili teži prigovori na rad drugih ministarstava - u svoj tih ambicioznosti mislim da se preteralo. Rečeno je to, ali treba podvući. O čemu se radi? Radi se o tome da se nepotrebno u ovaj zakon uvode krivično-pravne norme. To je opasno iz više razloga. Stari princip kaže: "Nulea pona sine lege", što znači: "Nema kazne bez zakona", a takođe nema ni krivičnog dela ukoliko nije u zakonu. Ovde je taj, dakle, nullum crimen sine lege, taj princip je ovde samo delimično poštovan. Poštovan je utoliko što je, doduše uzet kao krivično delo, ali ga nema u kodifikovanom Krivičnom zakonu koga imamo. To je vrlo opasno rečeno; rečeno je ovde, to zadire u prava građana; ali ja bih rekao još jednu konstataciju, verujte mi, u praksi će to dovesti dosta teškoća i stvoriće pravnu konfuziju. Podsetiti ću vas, u čuvenom eksploatisanom Zakonu o oružju imali smo član 33. koji se odnosio na držanje i nošenje oružja, što je u praksi bio jedan od najčešće primenjivanih članova za poslednjih šest ili sedam godina ili nešto više, koliko je trajala ova naša agonija. To je preambiciozno i to mislim da je moralo da izostane. Takođe, ukazujem na član 133. DSS je tu podnela amandman koji nije usvojen. A o čemu se ovde radi? Ovde se direktno negira pravo na svojinu članova domaćinstva; negiranje prava svojine, to je dakle povreda Ustava. Ne mora da znači ako postoji jedna stvar, pokretna stvar, ukoliko je posebno ona veće vrednosti, da ona može da se pleni, ukoliko jedan od članova tog domaćinstva duguje porez. To je vrlo opasno i stvorilo bi presedan, a posebno će imati velike teškoće u praksi. Još nešto je zasmetalo u Predlogu ovog zakona. Podsetiću da član 45. dovodi poziciju poreskog obveznika u situaciju da praktično sarađuje sa poreskim organom, znači sa poreskom upravom, u pravcu svoga kažnjavanja, odnosno osude. Ja ću vas podsetiti na davno zaboravljeni, ali još uvek po zlu poznati zakonkoji su komunisti tako vešto doneli, a radilo se o Zakonu o ispitivanju porekla imovine. Tu je probijeno nekoliko najosnovnijih postulata modernog krivičnog zakonodavstva, ali ujedno je i teško povređeno ljudsko pravo. Naime, u tom zakonu obveznik je bio dužan da sam daje podatke i da sam sebe brani, praktično bez optužbe. To je isto jedna od ujdurmi prethodnog režima, a gospoda koja su pripadala tom režimu setiće se, a mislim da i danas crvene kada se pomene taj zakon. I najzad, član 47. je u direktnoj konfuziji sa članom 46. jer se sužava krug privilegovanih svedoka, a ujedno su i nejasne odredbe člana47. i upravo smo tu intervenisali amandmanima, od kojih jejedan prihvaćen, drugi nije, ali time se onda narušava logika jer su ta dva člana u tesnoj vezi. Još jedna stvar na kraju, sporno je šta se želelo članom 186. Tu se u stvari direktno menja Krivični zakon Srbije jer se praktično otkriva krivično delo poreske utaje. To je upravo ono o čemu sam govorio na početku da će stvoriti dosta konfuzije, a posebno da će doneti dosta teškoća u praksi. Zato vas pozivam i molim da vidite i pažljivo proučite amandmane koje je podnela DSS, posebno one koji nisu prihvaćeni na Zakonodavnom odboru i da izrazite svoje slaganje sa ovim amandmanima, jer verujte da će samo njihovo usvajanje poboljšati ovaj, inače u osnovi dobar, zakon. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Anđelković Zoran.
Dame i gospodo, narodni poslanici, ovo je taj Predlog zakona za koji je ministar pokušao da izbegne raspravu tako što je rasprava o njemu bila strpana u raspravu o mnogo drugih zakona, Nevolja DOS-a je u tome što izgleda da je najmarljivijeg ministra postavio na mesto na kome se ubiraju državni prihodi pod njegovom vlašću, "derikoža" naroda i bilo bi dobro da ako već takav ministar, koji toliko voli da radi i voli svoj posao, postoji u Vladi Srbije, da brine o privredi, da brine o bezbednosti građana, a očigledno da je promašena profesija za ovog ministra kome je porez iber alles. I vi imate bilbordove u gradovima Srbije gde ne piše da li voli Srbiju, da li se borio za nju, nego piše - da li si platio porez. Do sada je Republička uprava javnih prihoda bila izvan Ministarstva finansija, a sada je Ministarstvo finansija sa svojom poreskom upravom izvan sistema i izvan Vlade Republike Srbije. Jedan zaokruženi sistem koji će samo da buja i da raste, nekontrolisan od drugih. Jedan sistem koji ovim predlogom zakona zalazi u sva ostala ministarstva, zalazi u prava i slobode čoveka i građanina, a naplata poreza je posle usvajanja ovog zakona i u Srbiji važnija od svega, i od vode, i od vazduha i od zemlje. Kako da se to dokaže? Članovima Predloga zakona na koje smo podneli amandmane; član 3. koji ne čini sređivanje, nego uvodi haos u pravni poredak i an blok važi poreski zakon i primenjuje se u slučaju da se u bilo kom drugom zakonu neko usudio da pomene materiju koju sada ovaj zakon reguliše. Nisu taksativno nabrojani članovi, nego se kaže - ako je nekim drugim zakonom regulisano nešto što se ovim zakonom reguliše, primenjuje se ovaj zakon. A zašto predlagač zakona, to je Vlada Republike Srbije, zašto odmah nije predložila izmene i dopune svih onih zakona koji više neće važiti zato što će se primenjivati ovaj zakon o poreskoj administraciji. Ponovo se članom 5. uvodi retroaktivnost; nema pravne sigurnosti za poreske obveznike. Ustavzaista kaže da pojedine odredbe nekog zakona mogu da važe retroaktivno, ali ovde se uvodi pojam da poreska obaveza može da važi retroaktivno. Pa, sada nađite privrednika koji će seusuditi da namiruje poreze ovoj državi, da ništa ne ukrade, da ne ostavi ništa za crne dane, a ne zna hoće li nekim zakonom biti uvedeno i to, propisano, da iako je namirio sve poreske obaveze, deset godina posle toga neko mu zakonom propisuje novu poresku obavezu koju je već namirio. Uostalom, onaj haos koji se nastavo posle vaše revolucije, zakonima koje ste donosili i koji su retroaktivno važili i koje sad sudovi ispravljaju, a vas baš briga, vi se ponašate kao da nikakvu štetu državi niste naneli, pouka su za poslanike SRS. Član 8: učestalost i trajanje poreske kontrole ograničavaju se na nužnu meru. Ima li tako široke odredbe zakona koja će reći poreskom obvezniku - neće te niko maltretirati; i šta to znači nužna mera? Odbijanjem ovog našeg amanamdna, predlagač zakona je napisao - vodićemo mi računa o tome šta je nužna mera. Nećete da vodite računa. Evo sada situacije kada bilo ko da hoće da pomogne na bilo koji način SRS, pet knjiga ako kupi od nas i plati preko računa, sve pijavice državne ulaze u njegovu firmu i neizlaze dok mu ne isisaju svu krv. To je ta nužna mera. Znači, nužna mera je da će poreski obveznik morati da bude onaj ko će pomagati one koji su na vlasti i onda će policijski inspektori da se ponašaju potpuno drugačije. O jedinstvenom poreskom broju ili o poreskom broju koji uvoditedovoljno je rečeno; možetesamo da zamislite kako bi izgledalo ako svako ministarstvo uvede identifikacioni broj za svakog građanina Srbije, u šta bismo to doveli? Vidite, članom 35. stavom 3. vi kažete da ovlašćeno lice poreske uprave može da donese izuzetno i usmeni akt na licu mesta. Ako se vratite na član 34. poreski akt je i poresko rešenje. Vi uvodite pravo poreskoj upravi, ovlašćenom licu poreske uprave, da na licu mesta usmeno izdaje poreska rešenja. E, u tim uređenim zakonodavstvima, na koja se pozivate, to ne postoji. Vi kažete da je poresko rešenje dostavljeno onog časa kada je predato na poštu preporučenom pošiljkom. Gde to ima? A gde to ima da je za vas dokaz da ste uručili poreska rešenja to što ste ga predali pošti. Poresko rešenje je uručeno kada ga potpiše poreski obveznik, ili onaj ko je njegov zastupnik, ili onaj ko je ovlašćen. Usmene informacije;apsurdni član 45; jer kaže da, ako nije dao pismenu informaciju, on će na službenom mestu da da usmenu informaciju. Odmah se tu sastavlja zapisnik, znači pisani zapisnik o tome šta je rekao, i on dobija primerak zapisnika, u kome piše šta je usmeno rekao. Pa zar nema pravo poreski obveznik da odmah diktira svoju izjavu i da to bude pismena izjava, a ne usmena izjava, po kojoj se pravi zapisnik? Samo da se stvari komplikuju i da se zabrljaju. Veštačenje - poreska uprava odlučuje o potrebi veštačenja. Poreska uprava određuje veštaka. Ako poreski obveznik prigovori, onda rukovodilac organizacione jedince poreske uprave, koji je odredio veštaka, rešava po prigovoru poreskog obveznika. Vi morate dashvatite, u tom sporu su ravnopravni poreska uprava i poreski obveznik. On nije biće niže vrste, on finansira državu i sve njene potrebe, i sudstvo, i zdravstvo, i školstvo, i vojsku, i policiju, sve državne izdatke. Uviđaj bez sudskog naloga, bez prisustva lica u čijim se prostorijama vrši uviđaj, pa čak nema obaveze da se u zapisnik uvede da uviđaju nije prisustvovao poreski obveznik. Član 52. je za smeh. Moram da pročitam njegov stav 3. - "sumnja koja proistekne zbog uskraćivanja informacija, odnosno nedostavljanja dokaza od strane poreskog obveznika, može u postupku utvrđivanja poreske obaveze biti na njegovu štetu." Znači, vama poreski obveznik ne dostavi neku informaciju, a vi onda, kada utvrđujete obavezu kažete - e sada, pošto nisi ni dostavio informaciju, pa sam sumnjao da ne radiš u skladu sa zakonom, a utvrdite da radi u skladu sa zakonom, na tvoju poresku obavezu dodaje se još nešto, na štetu, iz člana 52. Kome to sumnja može da šteti? Sumnja poreskog organa da neko hoće da utaji porez ne može da bude na štetu poreskog obveznika. Na njegovu štetu može da bude samo ako se utvrdi da je utajio ili da nije u roku platio, ili već kako to regulišemo ovim članom zakona. Član 62. ne verujem da može da protumači ministar. Namerno sam preskočio 2-3 člana, koji jezički ne mogu da se protumače, ali član 62. kaže: "Porez na dohodak građana ne može biti manji od iznosa izračunatog na osnovu formule, po kojoj se određeni indeksi primenjuju na faktore koji predstavljaju indicije luksuznog životnog stila poreskog obveznika". Pa ministre, brate, nema smisla. Pa gde nam je sada ta formula, pa gde su te indicije, šta je luksuzni život? Ko će da određuje? Kaže - Vlada će na predlog ministra da utvrđuje ko to luksuznije živi, nego što plaća porez. Za kog poreskog obveznika se utvrđuje da ima indicija luksuznog životnog stila? Luksuzni životni stil, to bih morao da znam, da li je pecivo koje je 10 puta skuplje od običnog hleba, da li je luksuzni životni stil poreskog obveznika? (Milka Marinković dobacuje iz sale.) Zamolio, bih vas Milka,da se u skladu sa svojim odevanjem i ponašate. Član 67. - "Radi obezbeđenja naplate poreza koji nije dospeo za naplatu ili koji nije utvrđen..." Ministre, ja sam zadužen za Milku, a vas bih zamolio da malo obratite pažnju, jer vi ovde uvodite poresku diktaturu građanima Srbije, to im treba reći. "Radi obezbeđenja naplate poreza, koji nije dospeo za naplatu ili koji nije utvrđen, a postoji opasnost da poreski obveznik osujeti, onemogući, odnosno učini neefikasnom njegovu naplatu, poreska uprava može rešenjem ustanoviti privremene mere za obezbeđenje naplate. U te privremene mere spada i zabrana raspolaganja novčanim sredstvima koja ima na računu. Radi obezbeđivanja naplate poreza, koji uopšte nije utvrđen, gospodine ministre, a to znači svim građanima Srbije, odjednom rešenje - zabrana raspolaganja pokretnom, nepokretnom imovinom, novčanim sredstvima, a sada ću da ti utvrđujem porez. A u kojoj to državi postoji? Izvinjavam se poslaničkoj grupi, odmah ću da završim, oduzeo sam im dragoceno vreme. Vi se ovde pozivate na zakone kojima se italijanska finansijska policija bori protiv mafije. E pa, sada nam prvo recite ovde ko su pripadnici mafije u Srbiji; i drugo, zbog koga naoružavate finansijsku policiju, i treće, hoće li svaki poreski obveznik morati da odredi stalak za odlaganje naoružanja policijskog inspektora, dok on pretresa hard diskporeskog obveznika.
Reč ima ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo predsedniče, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želeo bih da odgovorim na nekoliko primedbi na zakon, da se zahvalim na nekim pohvalama koje smo dobili i da ukažem možda ponovo na to zašto su neka rešenja koja su ovde predložena, onakva kakva jesu. Prvo, što se tiče krivičnih dela, nesporno je (možda već drugi ili treći put o tome pričamo) da ne treba da imamo preplitanje. Istina je da imamo već, rekao bih, nešto što postoji u našem pravnom prometu, a to je da imamo zakone koji predviđaju krivične odredbe, to je činjenica; možda za neku buduću diskusiju treba razgovarati o sveobuhvatnoj reformi tog krivičnog zakonika, da bi se on inovirao, jer možda i postoji razlog zbog čega postoje neka pravna akta koja uređuju i postupak i neke kazne na ovakav način. Zbog toga, uvažavajući naravno primedbe koje postoje, mogu samo da vam kažem da postoji jedno drugo načelo, a to je načelo efikasnosti. Kod svih direktora poreskih uprava i ministra finansija, koji su napravili iole veći napredak u naplati poreza, a kad to kažem, to značimogućnost da se u postepenom vremenskom periodu smanji stopa zahvaljujući boljem obuhvatu, svuda su postojale ovakve odredbe. I u nekim pravnim sistemima, koji su slični nama ili je naš sličan njihovima, imate takve odredbe. Zbog toga shvatam zašto takva primedba, rekao bih, u nekoj veoma čistoj interpretaciji onoga kako treba da izgleda jedan pravni poredak, zašto to ne bi trebalo da se nađe u ovom zakonu, ali to nalažu načelo efikasnosti, činjenica da to postoji u mnogim drugim zakonima, i sama činjenica da, ako pogledate rangiranje jednog ovakvog akta u svim zemljama, on ima veoma visoki status. Kod nas ne postoji ništa između Ustava i zakona, nemamo tzv. organske zakone, nemamo tzv. Ustavom uređene kategorije sistemskih zakona, ali ovaj zakon je na istom nivou, kao sve ono što se nalazi tik ispod Ustava, i samim tim, zbog toga što on treba da bude sveto pismo onoga što je jedna od najvažnijih stvari u našoj zemlji, a to je podmirivanje javnih obaveza,apelujem na vas da izglasate zakon kakav jeste. Uvažili smo jedan veliki broj amandmana, ali u ovom momentu čini mi se da dalje raščlanjivanje ovog zakona može u stvari obezvrediti sve ono što postoji u njemu. Nadam se da ćemo doći i do tog zaključka u našoj raspravi. Naravno, sledeći korak, u slučaju da treba, ne samo u ovom zakonu, nego i u onih 40 i kusur drugih, gde ima takvih odredaba, zašto da ne, onda razmisliti o jednoj sveobuhvatnoj reformi tog krivičnog zakonika i ponovo staviti u taj procesni zakon ono što treba da bude ponovo u njemu. Lično nemam ništa protiv toga, ali dozvolite da naša poreska uprava i naša reforma ne čekaju na taj momenat da bi mogli da rade mnogo bolje svoj posao. To je nešto što je najvažnije u ovome što je preostalo od nekih spornih tačaka. Želim da napomenem pitanje računa, odnosno nisam odgovorio na to pitanje. Kako je moguće u Srbiji da imate preduzeća koja nemaju nijednog zaposlenog, a imaju promet po nekoliko stotina miliona dinara godišnje? Kao što je neko malopre rekao, mislim da je to bila grupa SPS, ili već kako se zove ta grupa, u svakom slučaju u tom domenu moramo primetiti da imamo veliki problem u svakodnevnom životu sa nekim rešenjima koja, zaista, neki sudovi olako daju, da ne govorim o tome da dozvole za privremeno obustavljanje poslovne aktivnosti date firme omogućava, sa tim papirom iz lokalne samouprave, da se onda obezbedi jedan poreski raj za datog poreskog obveznika. Zaista, kroz neke formalne promene, u samom vlasništvu tog preduzeća, tj. osnivačkim udelima, moguće je premestiti težište na neko drugo mesto. I, u izradi ovog zakona, pogledajte neke članove koji se odnose na to. Mi smo gledali Srbiju kakva jeste, sa svim manama, sitnim, bednim trikovima, koje oni koji žele da izbegnu zakon koriste; i zbog toga imamo podosta konkretne odgovore u ovome zakonu; da ta poreska uprava najzad gleda sve više tamo gde je utaja i da vremenska lokacija ne bude uvek i stalno ka onima koji imaju neke knjige i trude se koliko-toliko da poštuju zakon, nego da sve više vremena i najkvalitetniji resursi te uprave idu tamo gde je najveća poreska utaja, ganjaju te fantomske firme i imaju dobro uređen postupak, dobro uređene kazne, primerene, nego šta, da bi mogli da ih kazne na pravi način. Zbog toga, ako pogledate sve ovo, meni je, naravno, i te kako drago i veoma je važno da ni u ovom momentu ne izgubimo ono što je iznad svega važno, a to je naročito važno posle perioda koji smo doživeli, da se prava građana, osnovne ljudske slobode poštuju. S druge strane, moramo isto tako imati i jednu poresku upravu koja ima dovoljno snage da sprovede ovaj postupak i kada bi se brisale i krivične odredbe, ovo što su krivična dela, onda se bojim da će ceo zakon izgubiti u potpunosti smisao. Jednostavno, i u nekim najpitomijim demokratijama, ako hoćete, pitajte oca Štefi Graf, u zatvoru, kako mu je zbog toga što je izbegao porez. Pitajte Karla Lagerfelda kako mu je bilo kada je poreska uprava - a govorio je da živi u Monaku, ali kada je provereno šta i gde, odakle on telefonira, kada se videlo koliko je telefonskih impulsa išlo iz njegove kuće u Parizu - sve to okvalifikovalakao francuskog poreskog obveznika i razrezali mu nekoliko desetina, čak mislim da je to bilo 200 miliona evra naknadnog poreza. Za one koji govore o ekstraprofitu, na samoj debati je rečeno da će ovaj zakon biti prirodni komplement po nekoj redovnoj proceduri tog leks specijalis-a, naravno, neki su vitlali sa basnoslovnim sumama, ali nikada ja. I, ono što je danas naplaćeno, zahvaljujem i nekim poslanicima na plaćanju tog poreza, prema raspoloživim dokumentima, govori da je zakon postigao svoj cilj. Takođe, kada imamo ovu stvar, u vezi sa čim je bilo postavljeno pitanje jedne druge poslaničke grupe, da se na taj način sve ono što je krivično delo jednostavno briše; jer neko ko je kršio zakon, samim tim što je prijavio imovinu i što je počeo da plaća porez, to ne znači ni u kom slučaju aboliciju, to nije indulgencija, to ni u kom slučaju ne znači da oni ne treba da odgovaraju ako su kršili neki zakon; i naravno da oni, po svemu sudeći, neće prijaviti ono što imaju i da su to naravno oni koji ne mogu ni na koji način da objasne iz koje legalne aktivnosti crpe svoje prihode. Najzad će se u Srbiji, sledeće godine, napraviti razlika između ogromne većine ljudi koji plaćaju po mnogo nižim stopama, među najnižima u Evropi, što je taj novi balans koga moramo naći i kod nas za te poreze, i one manjine ljudi koji ni u kom slučaju ne žele da uđu u legalno poslovanje. A, što se tiče knjiga, onih koji kupuju knjige, mislim da je to pitanje koje ćemo razmotriti kroz koju nedelju i videti to, odnosno pitati se - kako je moguće da su u pređašnjem periodu neka ministarstva kupovala na hiljade knjiga, neke statistike, što je u stvari bilo finansiranje nekih političkih partija, ali o tom-potom, to je za koju nedelju. Hvala.
Zahvaljujem. Određujem pauzu do 15 časova. [[Posle pauze 15,40.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastavitirad. Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, a sledeći prijavljeni je Zoran Nikolić; Zoran Anđelković nije prisutan. Reč ima Zoran Nikolić; ni on nije prisutan! Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić - reč ima Zoran Anđelković. Izvinjavam se gospodinu Lukiću. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, Nova demokratija kao stranka liberalne orijentacije neće podržati Predlog zakona, jer ugrožava interese privatnih preduzetnika i preti da uguši njihovu delatnost. To ne samo da nije u državnom interesu, nego je u suprotnosti sa Ustavom Srbije zbog predložene retroaktivnosti u naplati i Uvođenju odgovornosti članova porodica poreskih obveznika. Na sastanku poslanika Nove demokratije sa predstavnicima predlagača, Ministarstva finansija, došli smo do zaključka da se radi o suštinskim i koncepcijskim razlikama: predlagač zakona štiti isključivo državne interese, dok je Nova demokratija na strani građana i privatnih preduzetnika, jer se samo tako najbolje štite i državni interesi; sami predstavnici Ministarstva finansija su rekli da će se pod udarom ovog zakona naći oko 200.000 privatnika kojima preti propast. To je za Novu demokratiju neprihvatljivo jer je u suprotnosti sa našim istinskim reformskim opredeljenjima i uverenjem da izlaz iz ekonomske krize leži upravo u stvaranju što boljih uslova za razvoj privatnog sektora, a ne za njegovo gušenje. Nova demokratija će i dalje sve svoje programske i kadrovske kapacitete staviti u ukupne reforme Srbije i naravno, u ukupne evropske i evroatlantske integracije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram prvo da primetim da nemamo predstavnika Vlade i pitanje je koliko diskusija bez predstavnika Vlade ima smisla, s obzirom da bi trebalo oni, valjda, da čuju šta mi mislimo, pa da to i primene. Što se tiče Predloga zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, ministar reče da je ovo jedan od najvažnijih Zakona; nekoliko puta je upotrebio izraz Sveto pismo itd. S druge strane, reče da je to rađeno čitavu godinu dana, ali moramo svi zajedno da se složimo u jednoj stvari: ovaj zakon nije pratila odgovarajuća javna diskusija; zatim, nisu obavljene konsultacije sa ljudima koji su kompetentni za ovu materiju, jer moramo priznati da ova država ima stručnjake za ovu oblast i ljude koji godinama rade u naplati javnih prihoda i u finansijskoj policiji, ljude koji se pored operativnog rada bave i naučnim radom, istražuju u ovoj oblasti, i mogli su da ponude odgovarajuća rešenja. Sam način na koji nam je ovo dostavljeno, a sećate se da je to bilo sa jednim vrlo kratkim rokom za podnošenje amandmana, takođe govori da je ovaj zakon trebalo maltene kradom da prođe da uđe u ovu skupštinu, da bez mnogo buke bude usvojen. Sigurno da oblast koju reguliše zaslužuje da bude na jedan način prokomentarisana. Moram takođe da konstatujem: u Predlogu zakona nigde nemamo pojam poreske administracije,nije definisan ni pojam poreske policije, a kasnije se razrađuju nadležnosti itd. Nije bilo naodmet definisati šta je to, s obzirom da će, u jednom drugom periodu, da se prepliću i nadležnosti i sve radnje koje treba ovaj organ da izvršava u odnosu na druge postojeće organe u državi. Na adekvatan način nije obaveštena ona grupa ljudi na koju se ovaj zakon odnosi - ljudi koji sada rade u Republičkoj upravi javnih prihoda; u finansijskoj policiji; MUP-u; ZOP-u; drugim organima i slično. To su ljudi čija je sudbina na neki način, vezana za ovaj zakon, i samo naslućuju poslednjih meseci šta će se desiti kada ovaj zakon stupi na snagu. Ovaj zakon, kao i mnogi drugi, najavljivan je kroz medije i to je izgleda postalo popularno da se mi sa zakonskim tekstovima, pa i sa danom početka sednice Skupštine i slično, upoznajemo preko medija. Smatramo da je trebalo sve te ljude uključiti u ovu diskusiju, jer se radi o njihovoj sudbini. Što se tiče Službe za obračun i plaćanje, moramo se složiti sa konstatacijom da dosadašnji način platnog prometa preko ove službe funkcioniše i da je jedan od najbržih, ako se upoređujemo sa zemljama iz okruženja. Trebalo je to znanje iskustvo i tu tehniku, na neki način, sačuvati i primeniti, bez obzira na ideju, koja je na mestu, da se platni promet preseli u banke. Činjenica je da banke trenutno nisu spremne da prihvate ovaj posao; očekujemo da će sigurno doći do odlaganja primene ovog propisa. Kroz medije su takođe pomenute i fiskalne kase, o čijoj ceni se takođe govorilo. To je nešto što je zabrinulo mnoge ljude, jer morate znati da postoje, recimo, seoske prodavnice koje bi trebalo da imaju ovu kasu, koje bi trebalo više godina da rade da bi ostvarile i taj profit koji bi izdvojili za kupovinu ove kase. Postavlja se nekoliko pitanja, kada je reč o primeni ovog zakona; pomenuto je da imamo oko 7.000 radnika zaposlenih u ZOP-u i oko 7.000 radnika zaposlenih u Republičkoj upravi javnih prihoda. Pitanje je - ko od tih ljudi ostaje bez posla, da li će poreski policajci biti isključivo ljudi sa visokom stručnom spremom, šta će se desiti sa ljudima koji imaju srednju ili višu stručnu spremu? Takođe, to nije samo političko pitanje, to je jedno životno pitanje za veliki broj koji je zaposlen u ovim službama. Moramo takođe da se složimo sa jednom konstatacijom, koja provejava kroz sve diskusije, a to je da bi trebalo izbegavati praksu da se krivična dela propisuju posebnim propisima. Ovoga puta imamo situaciju da su ovim zakonom predviđena krivična dela sa zaprećenom kaznom i do 10 godina. Mišljenje SSJ-a je da, ipak, Krivični zakon treba da bude božije slovo, a ne neki drugi zakoni. U Krivičnom zakonu treba kodifikovati sva krivična dela, jer moramo takođe da se osvrnemo i na primenu onih drugih zakonskih propisa koji su propisivali krivična dela, a u praksi nisu nikada izricane te kazne. Podsetimo se Zakona o izgradnji objekata gde je zaprećena kazna do tri godine, a do sada nijedan postupak nije sproveden, niti je bilo ko osuđen po ovom zakonu. Takođe, kada se govori o formulaciji krivičnih dela, mislimo da je, ipak, krivično-pravna materija specifična; da kod formulacije ovih krivičnih dela i kod svega onoga što treba da sadrže, nije na adekvatan način to urađeno. Na ovaj način jedan izuzetak postaje pravilo i sve češće ćemo imati priliku da nam se Krivični zakon menja, čak, da se pojedini članovi ukidaju nekim drugim posebnim propisima. Želo bih da iskoristim priliku da pozdravim ministra i njegove saradnike. Gospodin ministar je u nekoliko navrata, a i po mom ličnom mišljenju, čisto kao frazu pomenuo podsticaj za privredu, pomenut je rast proizvodnje, nova radna mesta, nova oprema, nove mašine itd. Smatramo da ni blizu nismo te situacije da u ovoj državi krene privreda, rast proizvodnje, da oživi poljoprivreda, da oživi zanatstvo. Lako ćemo mi ubirati javne prihode, i postojeći propisi su dosta toga omogućavali. U svakom slučaju, donošenje jednog ovakvog zakona nije naodmet. Imamo jedno javno priznanje da ovim zakonom ukidamo određene organe, a takođe imamo izjavu ministra da će poreska policija i poreska adminsitracija zaživeti do kraja iduće godine. Praktično, imamo čitavu godinu dana pravnog vakuma, situaciju koju mnogi mogu iskoristiti za lov u mutnom i upravo se bojim da će naredni predio od momenta usvajanja ovog zakona do njegove praktične primene, biti zapravo jedan vakum koji će omogućiti da se država znatno osiromaši, odnosno da priliv javnih prihoda ne bude adekvatan. Pomenuto je da je cilj donošenja zakona manja poreska stopa, a veća osnovica - je ono što smo svi mi ponavljali u diskusiji o poreskim propisima, kada je to bilo na dnevnom redu. Pitanje uvođenja poreza na dodatu vrednost, paušalno je objašnjeno da se tek stvaraju uslovi i da će to biti moguće krajem iduće godine. Mi, u Stranci srpskog jedinstva, smatramo da je krajnje vreme, odnosno da je poslednji momenat da se uvede porez na dodatu vrednost, zapravo da se spreči utaja poreza, jer u poslednje vreme je posebno izražena pojava divljih ili kvazi - firmi, koje se registruju na nepoznata lica, nepoznate adrese i, vrlo velike sume novca se iz državne kase odlivaju na taj način, a i mnogi privrednici su oštećeni radom ovih firmi. Još jedna konstatacija, koju moram da napomenem, to je da je ministar ovim zakonom na sebe preuzeo mnoga ovlašćenja. U svakom drugom - trećem članu imate objašnjenje: ministar će propisati ovo, preciznije će urediti ministar.... itd. Ukoliko bi ministar samo radio na realizaciji ovog zakona,da ništa drugo da ne radi, smatramo da jedna ličnost ne može toliko toga da uredi normativno i operativno sprovede, i smatramo da može biti dosta problema ako se ovaj zakon, ovakav kakav je, u celini gledano, i prihvatljiv i potreban, bude primenio na ovaj način, mislim da neće dati prave efekte. Još jednom bih zamolio ministra da odgovori na par pitanja koja sam postavio, a nije bio tu! Šta ćemo sa radnom snagom koja ostaje bez posla? Ko će raditi u poreskoj policiji? Da li je kriterijum visoka školska sprema? Da li će ljudi iz ZOP-a ostati na ulici?
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a sledeći je Marin Krešić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Đelić mi je potpuno razbio koncepciju. Spremio sam se da pričam o zakonu, a sada moram da pričam o onome što je on izgovorio u prepodnevnom delu zasedanja. Kaže ministar, da je sistem naplate poreza pravičniji. Ja kažem, da nije pravičniji; jer, ako je pravičan kako su se onda one silne firme sa liste ekstraprofitera izgubile u vakumu, pogotovo one firme koje su bliske režimu.?! Kako to da najveći ekstraprofiter po svim kriterijumima, Narodna banka Jugoslavije, ne uplati nijedan dinar u budžet ove siromašne Republike? Narodna banka Jugoslavije je otkupljivala devize po zvaničnom kursu i otkupila je, između tri i četiri milijarde dolara, prisilno, od privrednih subjekata koji su, bilo uvozili, bilo izvozili svoju robu. U budžet Srbije nije dala nijednog dinara. Kaže ministar da je transparentniji...?! To ne možemo da utvrdimo sve dok se, po obećanju, ne donese zakon o reviziji budžetskih rashoda, taj zakon postoji svuda, i dok ova skupština bar jednom godišnje, ne bude obaveštena o načinu i dinamici trošenja budžetskih sredstava. Kaže ministar da je poreski sistem najatraktivniji među svim zemljama u tranziciji.?! To jednostavno nije istina! Pogledajte stope oslobađanja poreza na ulaganja u zemljama u tranziciji, u okolnim zemljama, i pogledajte, uostalom, stope poreza na promet u razvijenim zemljama, koje su daleko niže od naših stopa poreza i kako očekujete da će naš poreski sistem privući strana ulaganja, ako strani partneri znaju za zakon o ekstra profitu iako vi u ovom zakonu kažete da ćete otprilike određivati porez ili na osnovu pretpostavki. Iako vi to zovete indicijarnom metodom, svi stranci znaju da je indicio pretpostavka. Kaže ministar Đelić da svaki građanin Srbije treba da kaže: - da, ja hoću da platim porez i budem punopravni član društva. Evo i ja kažem - da, ja hoću da platim porez i budem punopravni član društva; pa 2000. godine platim 800 miliona dinara u budžet Republike Srbije, a onda dođe nova vlada koja mi omogući novi privredni ambijent, daleko povoljniji, pa mi omogući poreske olakšice, pa ja 2001. godine platim porez nula dinara, a 2002. godine čak nula dinara poreza. Kaže ministar Đelić da se ovim štite poreski obveznici?! Ne štite se! Sve dok poreski organi ne budu poštovali odluke sudova nema zaštite poreskog obveznika. Finansijski poreski organi po svom rešenju, koje ne odlaže izvršenje, čak iako se obratite sudskoj instanci, skinu novac sa vašeg računa, zaplene vam pokretnu i nepokretnu imovinu, uzmusve što imate - a onda sud donese drugačiju presudu kojom kaže da to nije naplata poreza, nego reket, a finansijski organi, naravno, ne reaguju uopšte na tu odluku, nego napišu da se vrši deblokada računa, koja se u stvarine izvrši, jer su se nagomilale kamate, ne vrati vam novac na račun, ne otpiše kamate, nego vas drži u blokadi i, uspešna firma ode u stečaj. Vi ste ovim zakonom napravili, odnosno ozvaničili poreski sistem zvani "kadiluk" kadija te tuži, kadija ti sudi; i u prvostepenom i u drugostepenom postupku isti organ! Da ste se bar setili pa da glavnog inspektora izvučete iz finansijske ili poreske policije, kako vi to zovete, pa ga uvedete u Ministarstvo finansija, onda bi to mogao da bude različit drugostepeni organ. Ovaj zakon stavljate u poziciju superiornog zakona u odnosu na sve ostale zakone. O tome su drugi pričali i ja o tome neću da pričam, ali sam termin - finansijska policija - apsolutno je neprimeren, i po preporukama Međunarodnog monetarnog fonda je neprimeren! Ne vredi, imam samo pet minuta...
Reč ima narodni poslanik Marin Krešić, a sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Poštovane koleginici i kolege, predsedništvo, ministre, ja sam morao u ime Demokratskog centra da skrenem pažlju na nekoliko, naizgled, sitnica u ovom zakonu. Naime, potpuno je izvesno da treba prikupljati porez. Potpuno je izvesno da to treba raditi odlučno, strogo i na sve moguće zakonske i legalne načine. Potpuno je sigurno da je to naš način ulaska u civilizovan svet i ovaj zakon bavi se principima tog prikupljanja poreza. Znači, institucijama i procedurama. Institucije u ovom zakonu napravljene su na način da mi nemamo nikakvog razloga da sumnjamo da je to isprojektovano tako da funkcioniše u celini; procedure su uglavnom osmišljene i čitav zakon je proistekao iz jednog dubokog i velikog stručnog rada. Tu nema spora. Međutim, kroz čitav zakon se provlači jedna smetajuća nit koja nas kao stranku koja se uvek zalaže za ljudska prava i građanska prava na prvom mestu i za sve principe demokratije, dovodi u neku vrstu sumnje. Ta nit je napravljena već na samom početku zakona: prvo, članom 3, zapravo, stvari koje se tiču moje imovine kao građanina, iz neke sudske sfere prebacila u administrativnu sferu. to je, samo po sebi, isto moguće rešenje. Moguće je i tako rešavati stvari. U tom slučaju, čitavu tu administrativnu sferu treba izuzetno pažljivo i precizno procesuirati. Međutim, sada dolazi član 4. koji je već na početku zakona unapred opravdao diskrecione odluke poreskih institucija. I tu, od samog početka do kraja, se provlači ta nit koja smeta čitavom zakonu. Znači, to procesuiranje i ta metodologija uvek se oslanja na diskrecione procene jednog čoveka, što ne stoji u istoj korelaciji sa sistemom koji je ovim zakonom, koji ima 200 članova, tako isprojektovan! Zašto jedan čovek da vrši procenu imovine, zašto ne nezavisna komisija?! Znači, sva su rešenja moguća ali kad ostanu na diskrecionom nivou, kad ostanu kao na desetak tačaka od člana 44. i 49; 44. član definiše šta može član porodice uopšte da kaže; član 49. koji definiše ko može da odluči o potrebi veštačenja u nekom sporu. Zašto samo jedan čovek, zašto ne uvek kroz proceduru koja je temelj demokratičnosti u čitavom našem opredeljenju kao neke političke opcije?! Zašto je u unakrsnoj proceni - koja imovina, kada, po kojim principima, zašto ne još nekoliko članova koji razjašnjavaju i otklanjaju opasnost od te diskrecione procene i mogućnosti zloupotrebe? Zašto ne prava porodice, zašto uvek samo ta po jedna jaka tačka koja smeta kroz čitav zakon, do toga da procenu radi samostalno jedan čovek. Zbog togami, pored svih suštinskih kvaliteta čitavog zakona i poštujući napor ekipe koja i nije bila na neki način zadužena da brine o ovoj drugoj pravnoj i demokratskoj strani stvari, imamo dilemu šta da radimo sa ovim zakonom.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Aleksandar Vučić (odsutan).
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista nisam neki ekspert za poreze, nikada nisam bila dužna državi da platim neki porez, nažalost, volela bih da budem u situaciji da mogu da platim porez, ali ću sa čisto pravničkog stanovišta staviti neke primedbe na ovaj zakon koji uređuje poreski postupak i poresku administraciju. Doduše, dosta se čulo danas o tome. Najviše primedbi je i bilo te vrste. Ono sa čime mi ne možemo da se pomirimo, jeste to da se ovim zakonom derogiraju drugi zakoni, a to su, čini mi se da danas nisu bili pominjani, Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa, Zakon o obligacionim odnosima, Zakon o krivičnom i Zakon o izvršnom postupku, o Krivičnom zakonu se danas, čini mi se, dosta govorilo. Argumenti za to jesu već u članu 76. stav 1. ovog zakona, koji uređuje opšte odredbe o kamatama. Kamata može biti samo u visini one stope i regulisana onako kako je regulisana saveznim zakonom, jer se republičkim zakonom ne mogu uređivati obligacije, a samim tim ni kamate. Čak je Savezni ustavni sud poništio član 24. Zakona o obligacijama, koji reguliše ovu oblast. Član 90. reguliše izvršenje rešenja. Izvršenje svih rešenja donetih u upravnom postupku, a i ovo je vrsta upravnog postupka, prinudno sprovodi sud primenom pravila Zakona o izvršnom postupku, a ovde se predlaže da to čini poreska uprava. Mi smatramo da to nije dobro. Dalje, Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa derogiran je na taj način što se članovi domaćinstva poreskog obveznika ovde regulišu kao solidarni jemci za poreskim obveznikom, iako taj pojam "član domaćinstva" ne postoji u Zakonu o braku i porodici, pa ne znamo šta to podrazumeva. Svi članovi, od člana 176. do 180, u stvari sadrže biće nekog od krivičnih dela sadržanih u Krivičnom zakonu, kao što su: poreska utaja, nedozvoljena trgovina, sprečavanje službenog lica u vršenju službene dužnosti. Iako je ministar rekao da je to iz razloga efikasnosti, ne možemo da dopustimo da nas motiv efikasnosti rukovodi kod donošenja nekih zakona ili regulisanja neke materije. Ako hoćemo da budemo efikasni, recimo u naplati poreza, onda je možda najefikasnije da ovaj finansijski policajac izvuče onaj pištolj, ubije prvog poreskog obveznika koji mu nije platio ili prijavio porez i posle će svi da plaćaju porez. Ali, efikasnost nije jedini motiv koji treba da nas rukovodi kod donošenja zakona. U postupku prinudne naplate početna vrednost, po meni, mora se ograničiti tržišnom vrednošću ili nekim procentom koji ne bi trebalo da bude manji od 50% tržišne vrednosti, radi zaštite kako imovinskih prava poreskog obveznika, tako i države, a ne da ministar utvrđuje početnu vrednost nepokretnosti. Ne znam na koji način će to ministar uraditi. U članz 10. treba oročiti obavezu poreske uprave da izvrši povraćaj pogrešno obračunatog i naplaćenog poreza, jer poreska uprava nema nikakav rok. Kaže se da treba to da uradi, a kad će da i kako će da uradi, to nema ništa regulisano, što znači da se stavljaju u neravnopravan položaj poreski obveznik i poreska uprava, a trebalo bi da budu ravnopravni partneri; jer, ipak ne treba da zaboravimo da je taj poreski obveznik onaj koji finansira celokupni državni aparat, pa samim tim i poresku upravu. Princip da je poreska uprava i prvostepeni i drugostepeni organ, potpuno je neprihvatljiv. Doduše, tako je bilo i do sada, ali to nije bilo ispravno. To bi moralo da se na neki način drugačije reguliše i da se obezbedi drugostepena nadležnost suda. Najprimerenije bi bilo da to bude u nadležnosti Trgovinskog suda. Uvodi se institut usmenog pravnog akta. To je za mene potpuno nepojmljivo, pogotovo što ministar kaže - trebaju nam sada obučeni kadrovi, kvalifikovani, oni koji neće gledati knjige nego će direktno s pištoljem na hard-disk, a ne zna da napiše jedno rešenje. Znate, kada se pravi zapisnik, napravi se zapisnik, onda se odmah pismeno donese rešenje i u rešenju piše:nalaže se tom i tom poreskom obvezniku da uradi to i to u tom i tom roku - a ne da tek nakon tri dana, kad se ovaj inspektor vrati u sedište svoje inspekcije, piše neko rešenje. Zatim, utvrđuje se neprimereno kratak rok za izvršenje poreskog naloga za poreskog obveznika, to je tri dana, koji privremeno nema dovoljno sredstava na računu, a kada uprava treba da vrati poreskom obvezniku razliku između cene ostvarene prodajom pokretnih stvari i njegove poreske obaveze, onda je to 30 dana i tu nema nikakve kamate. Ona zadržava pare, a poreskom obvezniku ostaje, u stvari, samo da podigne ruke u vis kad mu dođe poreski inspektor,da se prepusti njegovim sumnjama i da bude na milost i nemilost poreske uprave.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković. To je poslednja prijava za reč; preostalo vreme SRS je četiri i po minuta.
Poštovani narodni poslanici, meni je potpuno razumljivo da država namerava da proceduru utvrđivanja naplate i kontrole javnih prihoda kodifikuje. Potpuno je razumljivo i da država namerava da stvori efikasnu poresku administraciju. To je razumljivo i sa državnog i sa nekog šireg, ako može da se kaže društvenog stanovišta, i to je za svaku pohvalu gospodine ministre. Jasno je i da je dosadašnji način utvrđivanja naplate i kontrole javnih prihoda bio dosta anahron i da je to trebalo menjati, posebno u svetlu ukidanja ZOP-a i prenosa platnog prometa na poslovne banke od 1. januara 2003. godine. Dakle, ovo je jasno i ja tu nameru ove državne administracije pozdravljam. Nije sporan ni napor države da ovim zakonom značajno suzbije sivu ekonomiju ili kako se to stručno kaže, poresku evaziju. Normalno, i to treba pohvaliti. Međutim, za poslaničku grupu SRS izuzetno je sporan ekonomski ambijent u kome se donosi ovaj zakon o poreskoj administraciji. Sporni su pravi motivi donošenja ovog zakona i ovog seta izmena i dopuna poreskih zakona. Ne ovi proklamovani motivi koje smo čuli od ministra i predlagača zakona, već oni pravi motivi. Ja bih nešto o tome rekao. Najpre, vladinom politikom monetarnih restrikcija koja među nama i nije vladina politika, već je to politika i pritisak Međunarodnog monetarnog fonda - vašom politikom, vladinom politikom surove fiskalne ekspanzije, bukvalno je srpska privreda gurnuta u neviđenu recesiju. Mi smo svedoci, svi smo svedoci neviđene recesije koja vlada u našoj privredi. Privredna aktivnost u zemlji je potpuno zamrla. Posledice takve politike najpre se ogledaju u socijalnoj sferi, a to je opšte osiromašenje stanovništva. Sada ovakve sporadične promene poreskih zakona, neće dati bilo kakve efekte, ni u privredi, niti u porastu standarda stanovništva. Mi smo vas u to vreme, kada ste kreirali takvu politiku i sa ove skupštinske govornice upozoravali da je privreda opterećena, znači, spoljnom izolacijom punih deset godina - i, privredna opterećenost strahovito dužničkom krizom, mislim na unutrašnje dugove, neće izdržati tu projektovanu, tzv. vašu šok-terapiju. I, nažalost, vi nas tada niste poslušali sada imamo onu čuvenu situaciju, mislim na srpsku privredu kada to kažem, pacijent je na izdisaju, pacijent je umro, ali zato nam je operacija, odnosno ova šok terapija uspela. Zatim, imamo činjenicu da je projekcija javne potrošnje za 2003. godinu zastrašujuća. Namerno koristim ovaj termin - zastrašujuća. Ova vlada planira javnu potrošnju, tu vas upozoravam, na nivou države, na neverovatnih 8 milijardi evra! Kada kažem javna potrošnja, mislim na republički budžet, mislim na savezni budžet, na budžete fondova i mislim na budžete lokalnih samouprava. Osam milijardi evra - stvarno ne znam gde ova vlada i ova državna administracija misli da ubere te pare. Iz ove privrede u ovakvoj recesiji i od ovakvog osiromašenog stanovništva?! Potpuno sam siguran da to iz tih izvora neće moći, nego će, normalno, ići iz privatizacije srpske privrede, novim zaduživanjem itd. I tako će se budžetske rupe krpiti...! Dalje, kaže se u obrazloženju da će se ovim zakonom o poreskoj administracija saseći siva ekonomija, odnosno sprečiti poreska evazija. Voleo bih da je tako, ali nažalost, to su samo pusti snovi i da budem slobodan da kažem - elementarno neznanje. Pozivam gospodina ministra ili bilo koga od vas iz vladajuće grupacije da mi kažu u kojoj je to državi državna administracija uspela, administrativnim zakonom i administrativnim merama, da spreči sivu ekonomiju u jednoj tržišnoj privredi? Sa ove govornice, neka mi to kaže, gde je i kada je to uspelo. Abeceda javnih finansija da se to može učiniti isključivo sistemskim rešenjima u poreskoj sferi, znači jednim radikalnim rezom u poreskoj sferi; taj radikalni rez, dame i gospodo, u našoj državi sezove uvođenje poreza na dodatnu vrednost. Znam da gospodin ministar to zna, a zašto se taj porez uvodi, samo mogu da pretpostavim - zbog interesa, velikih interesa određenih uticajnih grupa. I na kraju, biću slobodan da dam jednu sumarnu ocenu ekonomskog ambijenta u zemlji, ambijenta u kojem nam Vlada predlaže zakon o poreskoj administraciji, izmene i dopune poreskih zakona: recesija, beda, siromaštvo; zastrašujuća javna potrošnja, fingirane reforme i minimalni pomak u uvođenju stvarne tržišne ekonomije! I dalje etatističko - birokratsko upravljanje privredom, kao pre 20, 30 ili 50 godina. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Završavam, gospođo Mićić; neverovatno mali pomak u procesu privatizacije, veliko zaduženje u inostranstvu radi krpljenja budžetskih rupa, itd! Znači, to je taj ambijent! I samo jedan podatak da vam kažem svi relevantni pokazatelji govore da je Srbija, od svih tranzicionih zemalja u Evropi, a ima ih 15, koje su završile tranzicioni proces ili počinju, na tom zadnjem 15. mestu, a neka me gospodin ministar demantuje da nije tako! Znači, svi pokazatelji to govore. I na kraju, samo kratko, šta je motiv? Motiv je jasan, ne nešto radikalno, ne reforme, motiv je produžiti vek trajanja ove državne administracije! Mi srpski radikali smatramo da je to loš put i da je tako odabrani put poguban i za javne i državne finansije, i za građane ove zemlje. Sav napor ove države i ove administracije treba usmeriti ka povećanju privredne aktivnosti, podizanju standarda; znači, kada krene ekspanzija, lako ćemo gospodine ministre naći metode, metodologiju kako da napunimo državnu kasu. I što kaže naš narod - ne kolje se bik za 100 grama mesa.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili to pravo žele reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Petrović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u ime poslaničkog kluba Stranke srpskog jedinstva uzeću sebi za pravo da dam određene napomene koje mi, kao poslanički klub imamo na ovaj zakon i zbog kojih sigurno nećemo podržati ovaj zakon u načelu. Naime, vi ste u uvodnom izlaganju govorili o razlozima za donošenje ovog zakona, odnosno za ulazak u skupštinsku proceduru i po vama i vašim željama očekujete da se ovaj zakon i usvoji. Govorili ste, da ne ponavljam mnogo, da je to sveto pismo i tako dalje! Iz vašeg izlaganja nisam čuo nijedan razlog da ovaj zakon treba doneti ovako po hitnom postupku jer da ova sednica nije odložena prošlog utorka, verovatno bi ovaj zakon bio donesen po hitnom postupku donet, iako nisu bili ispunjeni elementarni i pravni uslovi i uslovi iz Poslovnika ove skupštine koji smo usvojili da bi bio donesen zakon po ovakvom postupku. Međutim, poslanici ove skupštine su bili razumni, pa nisu prihvatili tada taj predloženi dnevni red i evo, ušli smo u neku redovnu proceduru za donošenje ovogzakona. Govorite o razlozima, a nigde niste pomenuli to Ministarstvo finansija - i uz neka druga ministarstva da stvorite privredni i ekonomski ambijent ovoj državi da može da se radi i da se zaradi, pa da od te zarade može redovno da se plaća porez. Jadna je vlada, po nama iz SSJ-a, koja jedino želi da zavuče ruku u džep poreskih obveznika i da tako puni svoj budžet. Treba, ponavljam, stvoriti uslove da se zaradi, radi i zaradi, da bi moglo iz viška da se plaća porez i onda ne bi bile potrebne ni ove sankcije koje su ovde predviđene za neplaćanje poreza. Ja ću u svom izlaganju, pošto su poslanici SSJ već govorili dosta o ovom zakonu, samo ukazati na neke nelogičnosti nekih članova u ovom predloženom tekstu zakona. Prvo, kada je reč o članu 76. - govorite o kamati i tamo ste napisali neku u stavu 1. jednu rečenicu, mogu da vam pročitam, ja sam konsultovao neke, da kažem tako ekonomiste koji dosta rade u toj oblasti i oni nisu mogli najblaže rečeno da daju odmah tumačenje šta se želi. Međutim, u stavu 4, tog istog člana, napisali ste: "na iznos više plaćenog poreza i sporednih poreskih davanja, kamata se obračunava po isteku roka od 30 dana od dana prijema zahteva za povraćaj". Postavljam pitanje: ako neko ne podnese zahtev za povraćaj više uplaćenog poreza, da li mu država to neće nikada vratiti izašto 30 dana? Znači, država želi da ukrade od poreskog obveznika, ako ona po službenoj dužnosti ne vodi računa da li je neko više platio porez i mora da mu vrati, jer to je ravnopravnost između poreskih obveznika i države, kao kontrolora da li je plaćen porez ili nije. Sa druge strane, zašto niste negde predvideli ili ja to možda nisam video, da država kompenzira sa poreskim obveznicima dospelu poresku obavezu. Naime, imamo slučaj da država duguje poljoprivrednim proizvođačima skoro 20 penzija, to je obaveza države, a vi ćete sutra poreskom obvezniku, poljoprivrednom proizvođaču koji nije u stanju da plati dospelu poresku obavezu, da iznesete televizor i da ... ako to ima, onda u redu... onda povlačim, nisam video, izvinjavam se ako nisam video. Mislim da je to obaveza i znači da ste prihvatili sugestiju SSJ od prošle godine kada smo to predlagali, koliko se sećam. Dalje, moja sugestija se odnosi na član 103. gde se govori da država ima pravo da naplaćuje dospela potraživanja na imovinu članova domaćinstva. S obzirom da kod nas ima dve vrste terminologije, šta je to domaćinstvo, domaćinstvo u užem smislu i domaćinstvo u širem smislu?! Šta ste ovde želeli da kažete, šta se podrazumeva - domaćinstvo u užem smislu čine roditelji i deca, u širem smislu, a to je čest slučaj u Srbiji, čine deca, roditelji, očevi i majke, dede i babe itd?! I da li želite, gospodine ministre, da sutradan nekom detetu koje je dobilo poklon iz inostranstva, najčešće tako, neku vrednu stvar, da li je to televizor, video, kasetofon, nije bitno, da ne nabrajam, da li želite da tom detetu uzmete taj poklon na ime plaćanja poreza, zato što njegov otac nije bio u stanju da izmiri dospelu poresku obavezu prema državi? Na to pitanje biste morali da odgovorite.! U članu 165. napisali ste (zbog šire javnosti i građana Srbije bih morao da ga pročitam), gospodine ministre, vi i vaše ministarstvo predlažete da bude usvojeno, a verovatno će biti: "Inspektor poreske policije ima pravo i dužnost da drži i nosi službeno oružje. Akt o službenom oružju inspektora Poreske policije donosi ministar". Da li to ministar finansija Republike Srbije želi da uzme ovlašćenja koja ima MUP, jer ono određuje ko ima pravo da nosi pištolj, izdaje dozvolu itd? Vi ste ovde napisali da poreski inspektor ima "i dužnost" - šta to znači ako ima poreskih inspektora, koji sada rade u Republičkoj upravi javnih prihoda, koji imaju odbojnost prema oružju? Naročito su to pripadnice nežnijeg,lepšeg pola i ne žele da nose oružje. Da li će morati da nose oružje, ili će izgubiti posao? Na to pitanje morate da odgovorite! I konkretno, bilo je govora o tome da ste ovim zakonom želeli da uredite i krivično-pravnu materiju, što uopšte ne može da se uređuje ovim zakonom, kao posebnim zakonom, jer postoji na nivou Republike Srbije Krivični zakon Republike Srbije, koji reguliše i propisuje krivična dela i kaznene mere, odnosno sankcije za izvršioce učinjenih krivičnih dela. Vi ste, između ostalog, u članu 179. u poslednjem stavu, napisali: "Ako prilikom izvršenja dela iz stava 1. i 2. ovog člana učinilac liši života službeno lice, kazniće se zatvorom najmanje deset godina ili zatvorom od 40 godina". Mislim da u republičkom Krivičnom zakonu postoji krivično delo ubitstva i postoji (u stavu 2, 3. i 4.) posebno otežavajuća okolnost, ako se liši života službeno lice. Prema tome, zašto duplirati ovo, ako već postoji u Krivičnom zakonu Republike Srbije! Mislim da i suviše Ministarstvo finansija uzima sebi za pravo da rešava neku materiju, koju ne treba, i ne može nikako da bude predviđena i rešena ovim zakonom. Iz tih i iz drugih razloga, poslanička grupa, odnosno poslanici SSJ, neće podržati ovaj zakon.
Za reč se javio ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo predsedniče, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, ovo je kraj rasprave ovoga predloga zakona u načelu i želim prvo da se zahvalim svima onima koji su diskutovali. Moram reći da je u poslednje dve godine ovo bila jedna od najkonstruktivnijih diskusija koje smo imali i u odborima, i ovoga puta na sednici. Hteo bih veoma kratko, pre nego što pređemo na razmatranje ovog zakona u pojedinostima, i pre nego što pređemo na amandmane, da naznačim nekoliko stvari koje su se ovde čule. Prvo pitanje je bilo:šta će biti sa ZOP-om? Mi ćemo do kraja ovog meseca na Vladi usvojiti i vama predložiti Predlog izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu, koji će biti pandan, ovoga puta na rashodnoj strani ovoga zakona. Time ćemo vam predložiti da se napravi jedna uprava za javna plaćanja, gde one funkcije koje danas vrši ZOP, u vidu računovodstva, držanja računa i evidencije, i neke druge funkcije, budu predočene toj organizaciji. Time će se cela slika budućnosti ljudi koji danas rade u ZOP-u i šta će biti u toj strukturi, upotpuniti. I da preciziramo, ni u kom slučaju, jer bilo je već priča o tome, ali to je sada već za nekoliko nedelja, neće to smanjiti autonomiju lokalne samouprave, niti njene ingerencije u vidu uprave njihovim sredstvima. Znači, to neće biti neka recentralizacija, kao što se tu i tamo čuje, međutim, što se tiče ZOP-a, mislim da nema nikakvog razloga za socijalne lomove, da su to dobri specijalisti. Njihova budućnost je ili u poreskoj upravi, a to se uglavnom tiče ljudi koji rade na prehtodnoj kontroli, ili pak ljudi koji su inspektori, koji su vršili naknadnu kontrolu, koji će ovoga puta to raditi kao poreski inspektori. Jedan broj njih će se zaposliti u toj novonastaloj upravi za javna plaćanja, i ne samo to; jedan broj njih (a u ovom momentu se to sada radi, kao što se radilo i u svim drugim republikama bivše SFRJ) će biti zaposleno u bankama, jer ako banke treba da vrše platni promet, njima su nužni i ljudi koji znaju da vrše taj platni promet. Najzad, jedan broj ljudi će biti zaposlen u onome što će biti platni promet između banaka i koji će biti jedna usluga pri Narodnoj banci Jugoslavije, i sutra Srbije, i nekoliko manjih organizacija, kao centar za bonitet, a o tome će, naravno, biti malo više reči u nedeljama koje dolaze. Naravno, sve se radi blagovremeno, da bi sve bilo spremno na vreme. Toliko bih rekao o onome što će se desiti sa ljudima iz ZOP-a. Što se tiče kompenzacija i što se tiče diskrecije, pošto je to bila jedna veoma važna stvar, moram da kažem da je današnji zakon jednostavno, toliko monolitan da on uopšte ne odražava ono što je realnost Srbije, a to je nasleđena podosta velika nelikvidnost jednog broja privrednih lica i zbog toga imamo stalni pritisak da se izvrši neko plaćanje putem kompenzacije ili već nečim drugim. Problem je u tome što je takva diskrecija, a to je u smislu člana 3. (što se tiče gospodina iz Demokratskog centra) da nije cilj da se poveća diskrecija, cilj je naravno, da se ta diskrecija koja je jednostavnoneizbežna u jednom normalnom poreskom sistemu, i naročito u sistemu Srbije, bude zakonski uređena kao što je i ovde. Čuli smo i neke kritike da je ovaj zakon prenormiran, da tu i tamo ima previše stvari koje bi mogle da se nađu u nekom podzakonskom aktu.Međutim, imajući u vidu šta je nasleđeno, mislim da nije loše da se počne sa tom dosta obimnom zakonskom materijom, tako da bude što manje diskrecije ostavljeno na plećima izvršne vlasti. Verujte, to nije samo način na koji ćemo izbeći korupciju, mada je to ključni razlog zbog čega se tako radi, nego to u velikoj meri i smanjuje ogroman pritisak lobiranja i pokušavanja nekih privrednih subjekata da dođu do nešto bolje pozicije prema nekima drugima. Zbog toga, čini mi se da je ovaj način kako je to urađeno, takav da, ne samo da imamo veoma jasno definisanu u zakonu diskreciju, nego i za sve ono što će bliže urediti, sa tim se ide na Vladu i to ide u publikaciju, i naravno, biće publikovano u našem "Službenom glasniku"; i to neće biti nikada više pojedinačno rešenje, nego u sklopu jednog kriterijuma, nešto što se odlučuje na jedan kolektivni način. Na taj način, siguran sam, imaćemo dobru ravnotežu između nužnog stepena nečega što je živi sistem, živo biće, i izbegavanja privilegija za neke, nauštrb drugih. Što se tiče upravnog postupka, prvostepeni, drugostepeni, mogu da kažem da je to praksa u mnogim zemljama i već decenijama je to praksa kod nas - da li u nekoj budućnosti, kada stvari bolje profunkcionišu u našemsudskom sistemu, možemo to ponovo revidirati? Možda, ali danasza to mi, jednostavno, nismo zreli! To odgovorno tvrdim, za to vreme još nije došlo! Što se tiče pitanja koja imamo oko kamate, kamata u ovom slučaju nije pitanje obligacija. Ovo je javno-pravni odnos. Uistinu, on se određuje saveznim zakonom, ali to je pitanje koje će veoma brzo biti bespredmetno, imajući u vidu šta je time već ustanovljeno i većinom izglasano u Ustavnoj povelji. Ako pogledamo ovo što se tiče zadnje dve stvari,koje su čini mi se ovde i dalje predmet diskusije, sa stanovišta Vlade smo imali nekih konsultacija za vreme ove pauze, rekao bih koji stav može, čini mi se, da dovede do konsenzusa, i u pojedinostima. Što se tiče člana 103. želim da privučem vašu pažnju na nekoliko elemenata: zamislite da nemamo član 103. i pogledajte šta će se onda desiti, i na koji način Poreska uprava neće biti u stanju da sprovede prinudnu naplatu? Naše iskustvo to već pokazuje, i ne samo to, ova odredba već postoji. Znači, ova odredba ni u kom slučaju nije izronila iz rada na ovom zakonu, već iz prakse. Diskusija koju smo imali, ne samo sa našim poreznicima pokazuje, ako pogledate malo bliže, da se ona ne primenjuje na ono što je u samom opštem upravnom postupku izuzeto iz tog postupka. Prevedeno na srpski jezik - onaj minimum se nikada neće pleniti. Ovo se tiče samo imovine koja nije imenovana. Znači, kada dođemo do kola, to je već imenovano i nije predmet ovog zakona. Još jednu stvar nisam naznačio, ali možda je to i promaklo a veoma je važno, ako gledate pokretne stvari jedan od problema u našem sistemu je što država ima velike privilegije. Znači, ona bukvalno igra po drugim pravilima igre što se tiče pokretnih stvari. Veoma često čujem od privrednika, od banaka, da je jedan od ključnih problema razvoja - hipoteka i zaloga na pokretnim stvarima, što su ogromna prava i to je istina, koja država ima na tim pokretnim stvarima. Ako pogledate ovaj zakon videćete da on priprema i stvara jedan ambijent za zakon koji je Vlada Republike Srbije pre nekoliko nedelja usvojila i vama prosledila na eventualno usvajanje, a to je zakon o zalogu. Tu ćete videti, u tom nacrtu, a i u ovome što je ovde predviđeno, da država ide korak unazad i da i ona, kao i svi drugi subjekti koji žele da polažu prava na neku pokretnu stvar, mora da se upiše, baš kao bilo koji drugi privredni subjekat. To je cela filozofija i ovog ambijenta koji se ovde ustanovljava i onog zakona koji bliže uređuje tu materiju, a koja se pokazala kao veoma važna za dalje pokretanje kreditnih aktivnosti banaka, mogućnosti naših preduzetnika da dođu do kredita i, gledano u globalu, do razvoja tržišne ekonomije. Jer, rekao bih da je u obligacionim odnosima velika smetnja u tome što država može odjednom da se pojavi i da jednostavno izbriše sve one koji su se upisali, njihov red, i da ona bukvalno prva dođe na vrata kada nešto treba da se podmiruje. Vlada Republike Srbije je saslušala te argumente. Već u ovom zakonu imate elemente toga, i onaj zakon koji bliže uređuje tu materiju jeveć predviđen, nadam se da će biti izglasan u ovom domu kroz koju nedelju. Toliko bih rekao o ovom članu 103. On je jednostavno jedan minimum koji mora da postoji u Srbiji danas. U protivnom, verujte, teško će biti sprovesti prinudnu naplatu, a naravno nema ničeg važnijeg od sloboda i prava. Međutim, jedna druga stvar koja se možda kod nas često zapostavlja su - neke obaveze. Ako pogledate zakonski uređeni postupak u mnogim drugim zemljama, gde možda manje poreza ulazi na prinudni način, videćete da imaju apsolutno slične odredbe; iako u našim okruženjima imaju te odredbe onda mislim da treba da ih imamo i mi. Na kraju rekao bih još nešto ukoliko me pri dnu sale žele još malo da saslušaju, to se tiče jedne odredbe koja pokazuje da je ova škola prava u Srbiji i dalje veoma živa i da ono što je naša tradicija je i te kako prisutno. Jednostavno rečeno - ključni razlog zbog koga smo predvideli u ovom zakonu jedan broj krivičnih dela je zbog toga što bez takvih krivičnih dela ovaj zakon ne bi imao smisla. Stovrila bi se jedna pravna praznina i bukvalno, mada je teško to proceniti, ali nekih 70-80% efekata ovog zakona, ukoliko ne bi imalo ove odredbe, ne bi bilo! Bilo je dosta priča o tome. Zbog toga, u ovom momentu, mi predlažemo da to bude u ovom zakonu. Tu, naravno, postoji jedno drugo pitanje, koje jeste vezano ali može i da se uklopi, a to je - gde treba da se nađu te odredbe? Naravno, ako je naša bojazan bila da će postojati jedna pravna praznina, kao što se desilo, nažalost, kod nekih drugih inicijativa, gde bi se neka materijalna ili procesna stvar izglasala, a ono što treba da bude kaznena odredba ili neka nova krivična dela, da nije bio izglasan, pa je za nas izuzetno važno da ovo bude spremno i da bude jasno. Zbog toga vas molim da ovo podržite i da ne izglasate one amandmane koji predlažu njihovo brisanje. S druge strane postoji i ono što je naša tradicija, i verujte ni sa stanovišta Vlade Republike Srbije a ni sa mog ličnog nema nikakvog razloga da mi ne poštujemo tu tradiciju i da ne jačamo naš pravni poredak, gde krivični zakonik treba da bude sveobuhvatan. Obaveza koju danas preuzimamo u ime Vlade Republike Srbije, i u moje lično, to je da ćemo do kraja ovog redovnog zasedanja usvojiti na Vladi Republike Srbije i proslediti ovom domu ne samo promene u krivičnom zakoniku, koji će omogućiti da se ove odredbe "presele" u krivični zakonik, nego ćemo malo proširiti to pitanje, do svih onih pitanja koja se tiču delokruga mog Ministarstva. Naravno, to ćemo uraditi sa Ministarstvom pravde, ali imate naš angažman da će se to desiti. Hvala vam puno.
Da li se javljate kao zamenik poslaničke grupe? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Nastaviću tamo gde sam stao. Radi se o sledećem: ovaj zakon će i dalje, bez obzira na dobar pokušaj, ostaviti mnogo prihoda države u sivoj zoni. Znači, mnogi prihodi neće ni na ovakav način, kako je zamišljen ovaj poreski postupak i rad organa uprave, učiniti nešto značajnijim u oblasti pokrivanja sive zone. Tu pre svega govorimo o nekim parafiskalnim pojavama u društvu. U jednoj suštinskoj stvari nama se u bruto proizvodu privrede Srbije skoro 50% bruto proizvoda nalazi mimo oporezivanja. Kao što je poznato da oblast poljoprivrede učestvuje u društvenom bruto proizvodu sa oko 50%, i ne govorim o sitnim proizvođačima, poljoprivrednim proizvođačima, već govorim o ljudima koji apsolutno kontrolišu otkup poljoprivrednih proizvoda! Mnogo te kontrole se nalaze u bankama i sve je mimo zone prihoda države. Ne verujem da je i jedna od tih, u prošloj godini, prijavila ukupan prihod iz te oblasti, mislim na prihod iz dobiti po Zakonu o porezu na dobit preduzeća ili su pojedinici koji kontrolišu tu oblast prijavili prihod po Zakonu o porezu na dohodak građana. Čuli smo podatak da je svega oko 3.000 lica podnelo prijavu za ukupan prihod građana. Ne slažem se da svi koji su zaradili u sivoj zoni nisu mogli i ne mogu biti oporezovani ili im se ne može utvrditi prihod. Poznato je u svim lokalnim sredinama, pa i ovde u Beogradu, da značajan deo prihoda određenih grupa predstavlja zelenašenje; i Krivični zakon i ova materija tretira tu oblast ozbiljno. To su ogromna finansijska sredstva i apsolutno se nalaze u sivoj zoni, mimo kontrole banaka. Radi se isključivo o gotovini i zna se, javna je tajna, da se taj novac prodaje po 10 odnosno 20% na mesečnom nivou. Sve se nalazi iza nivoa oporezivanja. Ni ovaj zakon ne predviđa, niti će moći da predvidi način i kontrolu svega ovoga. Moram da kažem još nešto:ne mislim da je dobro zbog budućnosti privatizacije i opstanka ovog zakona na kvalitetan način, da se ne zna poreklo novca u privatizacionom sektoru; ljudi koji privatno otkupljuju preduzeća i dobijaju posebne,da kažem i kreditne, a videćemo i u narednim zakonima i poreske olakšice kada je u pitanju, pre svega, porez na dobi preduzeća, sa kojima će se stvoriti uslovi da zaista vrlo lako u narednih pet-šest godina odtkupe taj ogroman društveni kapital koji je stvaran godinama. Govorio sam o poreskom identifikacionom broju, kao da nije postojao poreski broj! Postoji poreski broj i svako od nas, ako može da se seti, zna koji mu je poreski broj u poreskoj upravi. Nije poenta da li ćete dobiti poreski identifikacioni broj koji sam po sebi neće imati nikakvu vrstu kontrole; ako ne kontrolišete dno tog procesa, ako ne kontrolišete registraciju, organizaciju, promenu vlasnika, osnivača i lica koja raspolažu preduzećima. Sve to ukazuje da ovaj zakonski predlog neće u punoj meri, kako se o njemu govori, doneti efekte koji su važni za ovu državu. Mislim da je poreska politika jedan od najvažnijih faktora stabilnosti i budućnosti ove države. Imam utisak da nas je poreska birokratija koja je služila i u prethodno vreme nama, a služi sada i u ovom vremenu, vrlo dobro kontrolisala, a i danas kontroliše i ovu vrstu vlasti, ne dozvoljavajući da se ozbiljno zaore u jednu od suštinskih oblasti da bismo mogli da servisiramo osnovne potrebe stanovništva. Mislim da na ovakav način, bez kako rekoše, radikalne reforme i još niza propisa - reformu u poreskoj oblasti bi mogao da podelim bar na 50-tak posebnih dovoljnih kategorija, u kojoj bi svaka imala značajan deo i zahvatala značajan deo zakonodavstva drugih materija, gde se mora upodobiti u jednu poresku praksu. Ukoliko kontrolne funkcije ne budu objedinjene, a ovde se vidi da neće biti, ostaće na nekoliko nivoa različitih vrsta kontrola, gde će i dalje poreski obveznik odgovarati različitim ministarstvima za svoje obaveze na različit način. Dobijaće od različitih inspekcija ili kontrola rešenja. Nikada se nije desilo u praksi, a neće se desiti ni sada, da se u jednom organu spoje tri rešenja i da se sagleda ukupna obaveza jednog poreskog obveznika. Govorim o tome iz razloga što to nije dobro i neće biti dobro,nije dobro za državu, za prihod države. Ako se značaj i deo prihoda o kojima sam govorio nalazi i dalje u sivoj zoni, i nalaziće se u toj sivoj zoni,hteli mi to ili ne da priznamo! ako se značajne privredne oblasti nalaze totalno van poreske materije, gde se ostvaruju ogromni prihodi, a ne iskazuju u završnom računu; a nekima gde je, posebno oblast poljoprivrede, interesantno da obrađuju 200 hektara zemlje, jer kroz i na taj način mogu da kroz knjigovodstveno i drugo materijalno poslovanje da prikažu, odnosno značajne delove svojih ulaganja da prikriju, prikazujući ih kao ulaganje u proizvodnju, prosto, nećemo doći u situaciju da imamo jednu apsolutnu kontrolu tokova novca; mislim u ovoj fazi to već značajno pomaže i nedovršen bankarski sistem. Ako se bude platni promet prebacio u banke, samo da bi prihvatile onu vrstu prihoda koje su pripadale ZOP-ovima u ranijoj fazi ili kontrolisale račune u nekom drugom obimu, mislim da nećemo postići prave efekte. Ovo mora da prati snižavanje kamatnih stopa za razvoj privrede, stimulisanje privrede u punom smislu, jer nema ni pune poreske reforme, niti poreske izdašnosti, ako privreda ne raste, a posebno ako se kontroliše kamatna politika u bankarskom sistemu. Svi ostali detalji koji govore o pojedinim, a rekao bih, ima i dobrih detalja koji zalaze u dubinu ponašanja poreskog obveznika i prava koja treba da poseduje jedan poreski službenik, ukazuju da se ide, u jednom smislu, u stvaranje uslova da jedan običan poreski službenik postane pravi poreski čivnovnik koga će koliko-toliko država štititi. To su uglavnom nezaštićeni, dobri i stručni ljudi. Ne slažem se da nije bilo obuke ili da oni nisu obučeni ili da ne znaju šta treba da rade. To je dosta dobro obučena služba, samo im treba dati ovlašćenja i mogućnost da se bave svojim poslom na pravi način. Na kraju, želim da kažem da ćemo mi kao narodni socijalisti u ovoj fazi ostati uzdržani kada je u pitanju ovaj zakon, iz prostog razloga što ne vidimo punu poresku reformu. Ako budemo čekali u narednih pet, šest godina da se desi poreska reforma, mislim da će to onda biti kasno za budućnost ove države. Hvala lepo.
Nema više prijava za reč. Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Reč po Poslovniku zatražio je zamenik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije narodni poslanik Siniša Mitrović.
Uvažena predsednice Mićić, poštovane kolege poslanici, u skladu sa članom 137. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predlažem da vreme za raspravu po amandmanima traje tri minuta. Dajem obrazloženje da je to sasvim dovoljno i efikasno za prave argumente i za dobru raspravu.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića da se ograniči rasprava u pojedinostima na tri minuta. Za je 133, protiv 12, uzdržan jedan, nije glasao 21, od ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića. Na član 3. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Aleksandar Vučić i Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predlagač želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo je nešto: od kada su potpisali sporazum sa Vladom Zorana Đinđića ovi iz DSS-a samo gledaju priliku da napuste salu. Što se tiče ovog amandmana, podneo sam amandman na Predlog zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. U članu 3. Predloga zakona briše se stav 1. u kome se kaže: "Ako je drugim zakonom pitanje iz oblasti koju uređuje ovaj zakon uređena na drugačiji način, primenjuju se odredbe ovog zakona". Zakonom moraju taksativno da se navedu odredbe drugih zakona koje prestaju da važe njegovim stupanjem na snagu. Zakoni se donose na isti način, ravnopravni su i ovakvom opštom odredbom jednog zakona ne može da se derogira nepoznata odredba drugog. Naime, ovde se postavlja jedno sasvim logično pitanje. Mi smo inače poznati, kao zemlja, i ne samo u ovom periodu u poslednje dve godine, od kada DOS vlada, već i u prethodnom periodu smo donosili mnoge zakone koji su dopunjavali osnovne zakone koji su postojali u određenim oblastima, te imamo najrasprostranjenije tzv. sporedno zakonodavstvo i nije ni slučajno, nije ni teško pretpostaviti što niko živ ne može da se snađe danas u pravnim normama, koje sadrže različiti zakoni, različiti čak i po svojoj prirodi, a tretiraju istu materiju. Tako nam se čak događa da imamo krivično-pravne norme, ne u jednom krivično-pravnom zakoniku, već u čak više od 30 pojedinačnih zakona. Ovde se postavlja pitanje koji će se zakon smatrati generalnim ili opštim zakonom, a koji će se smatrati tzv. specijalnim ili posebnim, pa da možete da primenjujete čuveno pravilo ledž specialis derogat legi generali, jer u ovom slučaju ne možete da kažete da je reč o nekom ledž specialis-u, kojim ćete moći da derogirate, ukinete, proglasite nevažećim norme nekih drugih zakona, koji su manje opšti, odnosno koji se posebno odnose na određenu materiju. Zato bi bilo, a pre svega zbog činjenice da je neophodno da se takve norme ukidaju, da konačno znamo da imamo sve u jednom zakonu, što se tiče poreske administracije, što se tiče poreske uprave, u Krivičnom zakonu, u krivičnom zakonodavstvu da imamo sve ono što se tiče krivično- pravnih normi, njegovih sankcija, da i ovde vrlo jasno i precizno znamo koje to norme važe, koje to norme ne važe. Ako to ne budemo učinili, čini mi se da ćemo nastaviti samo sa gomilanjem pravnih normi i da će ih svako tumačiti na način na koji želi i da nikada do kraja nećemo moći da znamo šta istinski važi, a šta je ono što može da se primenjuje kako to kome i na koji način odgovara.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Milorad Stanulov, podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Poštovana predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, član 3. zakona sadrži dva stava. Prvi stav određuje poziciju zakona u odnosu na celokupno zakonodavstvo, a drugi stav određuje poziciju ovog zakona u odnosu na opšti upravni postupak. Predložio sam amandman da se u članu 3. briše stav 1, a da stav 2. postaje stav 1. To što ovaj ledž specialis derogira opšti propis iz upravnog postupka je prihvatljivo, s obzirom na prirodu zakona, ali postoji osnovana sumnja da se ovaj zakon proglašava superiornim i nad ostalim propisima u pravnom poretku. Obrazloženje koje je dala Vlada zaslužuje da se u stvari nađe u samom tekstu zakona. Dakle, otvara se proces sukoba zakona u paralelnom važenju, što može da dovede do pravne nesigurnosti ili suprotno namerama zakona, do situacije da se u sudskim odlukama, na bazi sudskog slobodnog uverenja, dakle sudskom praksom regulišu odnosi građana i države u poreskom sistemu. Predloženi zakon nije celovit i jasan i u pogledu procesnih odredbi, jer ako pretenduje na kodifikaciju u poreskom postupku zakon ostavlja da se i naplata poreza na dohodak utvrđuje vrši i dalje po Zakonu o porezu na dohodak, naplata poreza iz imovine i dalje po Zakonu o porezu na imovinu i tome slično.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi možemo da pretpostavljamo samo šta je navelo predlagača zakona da napiše ovako opštu odredbu i da jedan zakon pretpostavi svim drugim zakonima, u kojima bi moglo da se desi da se reguliše oblast koja je regulisana ovim predlogom zakona, ali i predlagač zakona je načinio kontradikciju između člana 2. i člana 3. Predloga zakona. U članu 2. u stavu 1. predlagač kaže da se ovaj zakon primenjuje na sve javne prihode koje naplaćuje poreska uprava, ako drugim poreskim zakonom nijedrugačije uređeno, a u članu 3. stav 1. on kaže - ako je drugim zakonom pitanje iz oblasti koju uređuje ovaj zakon, drugačije uređeno, primenjuju se odredbe ovog zakona. Hoćemo li sada primenjivati odredbe drugih zakona po članu 2. stav 1. ili ćemo primenjivati odredbe ovog zakona po članu 3. stav 1? Predlagač zakona je pokušao pretposlednjom odredbom Predloga zakona da navede taksativno sve zakone i njihove članove koji prestaju da važe stupanjem na snagu ovog zakona, ali je očigledno da u Vladi Srbije nemamo dovoljno stručnih ljudi koji bi ukazali na sve zakone u čije se nadležnosti meša i ovaj predlog zakona, pa tako ide jedna generalna odredba da Narodna skupština prihvati da jednom svojom odlukom, odlukom o donošenju ovog poreskog zakona, poništi svoje odluke, isto tako važne, o donošenju nekih drugih zakona, što jeste moguće ako bi Narodna skupština znala tačno na koji se zakon to odnosi i na koji njegov član. Ovo ponašanje Vlade Republike Srbije, po kome ona tera Narodnu skupštinu da poništi nepoznate članove nepoznatih zakona, neprihvatljivo je za poslaničku grupu Srpske radikalne stranke, tim pre što se ovde zakoni donose na isti način, istom većinom i imaju istu važnost. Zbog toga odredbe tipa ako je negde nešto regulisano na drugi način primenjivaće se ovo ili ako je regulisano drugim zakonom ovo se ne primenjuje, u Predlogu zakona ne mogu da prođu. Tim pre što ne mogu da se poništavaju odredbe Krivičnog zakona ovako generalnim odredbama. Imala je Narodna skupština vremena, imala je Vlada Republike Srbije vremena. Ovo nekoliko krivičnih dela, poreskih krivičnih dela, da budu predmet izmena i dopuna Krivičnog zakona, da oba zakona usvajamo na istoj sednici, da oba potpiše ovaj vaš predsednik Republike i da oba stupe na snagu objavljivanjem u istom broju "Službenog glasnika", a onda ne bi bilo pravnih praznina i ne bi bilo nedoumica šta se primenjuje. Tek sada tumačeći član 2. i član 3, bićemo u velikoj nedoumici, kada se, u kom slučaju koji zakon primenjuje, a onda će poreska uprava najverovatnije da primenjuje svoja diskreciona ovlašćenja, pa će odlučivati sama.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković.
Prdložio sam da se u članu 4. Predloga zakona briše stav 2, a taj stav 2. u članu 4. Predloga zakona doslovce kaže: "U slučajevima kada je poreska uprava ovlašćena da deluje na osnovu diskrecionih ovlašćenja, dužna je da deluje sa svrhom tih ovlašćenja i u okviru zakona". Prvo, sama formulacija je katastrofalna, a i postavlja se nekoliko suštinskih pitanja. Koja diskreciona ovlašćenja? Kada se pomenu diskreciona ovlašćenja mene to asocira na ona vremena, ovi stari se sećaju, socijalistička vremena, pa se sećate da podnese neko zahtev za pasoš i onda policija ima diskreciona ovlašćenja da mu ne da pasoš. Drugo pitanje, ko daje poreskoj upravi ta diskreciona ovlašćenja? Da li je to ministar Đelić? Da li je to neko iz Vlade? Ono što je najosnovnije, šta je svrha tih diskrecionih ovlašćenja? U tom smislu predlažem da se stav 2. ovog zakona briše i da sva svoja prava, obaveze i ovlašćenja poreska uprava je dužna, vrlo prosto, vrlo jednostavno i zakonito da ostvaruje u skladu sa Ustavom i zakonom, upravo sa ovim zakonom o poreskoj administraciji, a ne na osnovu nekakvih diskrecionih ovlašćenja. Zato bih zamolio da mi se odgovori na ova tri pitanja: šta su to diskreciona ovlašćenja poreske uprave, ko je ovlašćen da daje diskreciona ovlašćenja poreskoj upravi i šta je svrha tih diskrecionih ovlašćenja.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ne znam šta je motivisalo predlagača zakona da uopšte ovde pominje diskreciona ovlašćenja. Sva ovlašćenja pripadnika poreske policije ili bilo kog poreskog organa regulisana su zakonom. Svrha tih ovlašćenja je da se postupa u skladu sa zakonom. Široko tumačeći ovaj član Predloga zakona poreski policajac može da kaže - ja imam diskreciono pravo da potegnem pištolj zato što je svrha toga da naplatim porez. Šta to znači, kad imate generalno odredbu da će neko postupati u skladu sa zakonom, a to vam nije dovoljno, nego mu dodajete - i postupanje u skladu sa diskrecionim ovlašćenjima, ako kaže: "postupa u skladu sa svrhom tih ovlašćenja". Ovim četvrtim članom mi polako ulazimo u taj tamni vilajet i ne znamo kako će izgledati naplata poreza ubuduće. Vlada ovim zakonom plaši poreske obveznike. Znači, postupaće u skladu sa diskrecionim, ne sa zakonskim ovlašćenjima; postupaće u skladu sa svrhom ovlašćenja (svrha je, očigledno, da naplate porez) i biće i naoružani. Sama Vlada, umesto da naplaćuje porez, nagoni ljude na razmišljanje kako li će ta naplata poreza u budućnosti izgledati. Zašto, duguje nam neko ovde obrazloženje. Zar nije dovoljno to što će neko postupati u skladu sa zakonom? Vlada u odgovoru na amandman kaže da se podrazumeva da nije dozvoljeno delovanje koje nije u skladu sa zakonom. To bi bilo dovoljno. Međutim, Vlada posle kaže: "Naprotiv, ovom odredbom se upravo ove dve stvari i stavljaju jedna pored druge, kako bi se obezbedio princip postupanja u skladu sa zakonom i onda kada se po prirodi stvari, o pojedinim pitanjima neizbežno odlučuje i diskreciono". Svako diskreciono odlučivanje mora da bude u skladu sa zakonom. Šta sad predviđate onome kome dajete diskreciona ovlašćenja, kakvo pravo? Da li je to možda ona pravna formulacija koja je važila posle Drugog svetskog rata u novoj Jugoslaviji, pa kaže - konstatuje se da je taj i taj umro u prisustvu vlasti. Onda se više nije istraživalo, jer vlast je bila tu kad je čovek umro i nema više dalje nikakve istrage. To su vam ta diskreciona ovlašćenja. Bilo bi dobro da Vlada prihvati amandman. Svrha, smisao zakona i postupanja se uopšte neće promeniti, a jedna nejasnoća iz zakona će biti izbrisana.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 5. kaže: "Poreska obaveza se utvrđuje na osnovu propisa koji su bili na snazi u vreme njenog nastanka". To je u redu. Iza toga stoji zapeta, pa kaže "osim ako je, u skladu sa Ustavom i zakonom, za pojedine odredbe zakona predviđeno da imaju povratno dejstvo". Svojim amandmanom sam tražio da se posle ove rečenice da se poreska obaveza utvrđuje na osnovu propisa koji su bili na snazi u vreme njenog nastanka stavi tačka i da se za preostali deo briše, odnosno da se briše onaj tekst koji određuje da se pojedine odredbe zakona može predvideti da imaju povratno dejstvo. Poreski obveznik mora da ima pravnu sigurnost u vreme nastanka i u vreme izmirivanja poreske obaveze. To je osnov za kreiranje poslovne politike, politike ulaganja, politike trošenja sredstava i svakojake druge politike privrednog subjekta. Ako vi mislite da ćete privući strana ulaganja time što ćete svakom zakonu ili delu zakona dati retroaktivno dejstvo, grdno se varate. Uostalom, da ste bar rekli koje će odredbe ovog zakona moći da imaju povratno dejstvo, retroaktivno dejstvo, pa i da to prihvatimo. Ali, vi onako ofrlje kažete: "pojedine odredbe zakona". Koja je to, na primer, pojedina odredba zakona? Može da bude da sam ja sada platio porez na promet po važećoj stopi ... (Glas iz sale: A nisi.) Jesam, gospodine. To vi iz Kladova ne plaćate porez zato što ste bliski vlasti, a mi moramo. ... pa ćete onda vi retroaktivno da kažete - sada si platio, ali ćeš morati da platiš još 20%, jer sad nam treba još malo para. Ustav samo u pojedinim, i to izuzetnim slučajevima, ekstremnim slučajevima kada je u pitanju opšti interes, dozvoljava retroaktivnost zakona, a nikako ne dozvoljava ovako široko tumačenje da pojedine odredbe zakona mogu da imaju retroaktivno dejstvo. Koje pojedine odredbe?
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Postavlja se pitanje kakvu to poruku šaljemo onima koji će ubuduće biti poreski obveznici u Srbiji. Tu mislim i na naše građane i na strance za koje kažete da će uložiti grdan novac u našu privredu, privatizaciju, na razne načine, novac koji će posle da se oplođuje pa će iz njega nastajati poreska obaveza. Kakva je to poruka kad mi kažemo da se poreska obaveza utvrđuje na osnovu propisa koji važe u vreme njenog nastanka. Umesto da stavimo tačku posle toga, mi onda kažemo: "osim ako za pojedine odredbe zakona nije predviđeno da imaju povratno dejstvo". Sada vas pitam kojeg zakona? Da je bar napisao predlagač zakona, pošto se bavi ovim zakonom - ako pojedine odredbe ovog zakona ne predviđaju povratno dejstvo, pa da ih onda utvrdimo glasanjem o svakom članu za koji se predviđa povratno dejstvo, to bi bilo prihvatljivo. Ali, predlagač zakona kaže - vi ćete biti poreski obveznici, utvrdićemo vam obavezu, a onda ćemo ko zna kojim zakonom ponovo i ponovo i po ko zna koji put, možda i pri svakoj promeni vlasti, da vam nanovo utvrđujemo poresku obavezu. Sad taj princip nije primenjen u drugom stavu. U drugom stavu se odstupa od svih zakona, pa kaže: "Radnje u poreskom postupku regulisane su propisima koji su na snazi u vreme kada se preduzimaju". Da li vi znate, gospodine ministre, da se uvek primenjuje ono što je blaže i da jedna radnja koja nije bila predviđena u vreme kada je otpočeo proces naplate ne sme da bude primenjena, nego se primenjuje ona radnja, u krivičnom zakonodavstvu se primenjuje blaža kazna, iako je možda u međuvremenu zakon promenjen, ali traje postupak za jedno delo koje je imalo predviđenu blažu kaznu. Znači, kad plaćaš porez, mogu u svako doba da predvidim da ću da ti povećam taj porez, a kad ja tebi primenjujem i mere prinude, onda primenjujem one mere koje važe onog časa kad ih ja primenjujem. To zaista ne govori poreskom obvezniku da ga vi uopšte cenite. Vi samo cenite novac koji ulazi u državnu kasu, a ko će da vam taj novac obezbedi? Ovi koji se boje više da ulažu i da investiraju? Ovi koji neznaju koliki je porez? To vam je kao kada bi seljak prodao na pijaci kravu za 500 maraka i posle mesec dana dođe kod onog što je kupio i kaže - ej, duguješ mi još 100 maraka, ono sam ja malo procenio onu moju kravu. Ili, kao kada bi Zakon o bezbednosti u saobraćaju predvideo da se od sada na crveno svetlo prolazi i svi koji su do unazad pet godina prošli na zeleno, da plate kaznu po novom zakonu, pa još da budu i tučeni, pa kažu - primenjuje se postupak koji sada važi, pa uhvate pa biju narod. To je princip primenjen u ovom zakonodavstvu. Zato su naše primedbe, treba nam ovaj zakon, mnogo toga može da bude popravljeno amandmanima i da imamo odličan zakon, aline može ni kaubojski da se donosi zakon i ne može da se gleda samo jedna strana medalje, samo da se naplati. Mora da se omogući onome ko plaća i mora da bude tretiran kao čovek, jer on finansira ovu državu; i nas ovde u ovoj skupštini finansiraju ti kojima se spremate da skinete kožu s leđa.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Ako ne, prelazimo na član 7. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Ljubomir Mucić, Nebojša Jović, Živodarka Dacin, Radojko Petrić, Hranislav Perić i Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Nisu tu.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo poslanici, član 8. predstavlja u stvari jedno načelo ovog zakona, načelo postupanja u dobroj veri. I u tom članu 8. se kaže da strane u poreskom postupku, znači poreski obveznik i poreska uprava, odnosno finansijski policajci su dužni da postupaju jedni prema drugima u dobroj veri. U stavu 2.- da učestalost i trajanje poreske kontrole ograničavaju se na nužnu meru. Amandmanom tražim da se ovaj stav 2. briše zbog toga što je činjenica da je poreska uprava ograničena zakonom. Ako je već ona ograničena zakonom, onda ne može njoj da se ostavi pravo da procenjuje stepen ograničenja. Sam pojam - nužne mere, ne znači apsolutno ništa. To je opet jedno diskreciono pravo da neko proceni šta je nužna mera, a šta je prekoračenje te nužne mere. Naša predsednica ima diskreciono pravo da izrekne neku meru, pa jednom poslaniku za nešto što joj se ne dopada kako govori izrekne meru isključenja sa sednice, a drugom, kao Aci Stefanoviću koji je juče udario poslanika SPS-a Rajka Baralića, ne izrekne tu istu meru. Znači, dolazimo u situaciju čim nekome ostavite da sam odlučuje šta je nužna mera da to može da zloupotrebi. Mi znamo kako to danas izgleda. Finansijski policajac, ova sadašnja finansijska inspekcija, dođe u poresku kontrolu kod poreskog obveznika i kaže - da ti ne bih gledao malo ovo podrobnije što imaš, knjige, a vi kažete - hard diskove će ovi vaši gledati, 400 evra meni u džep, ručak i imaš ovde prekršajnu kaznu ili mandatnu kaznu 2.200 dinara. Tako rade danas ti vaši uterivači poreza i ostalih fiskalnih dažbina. Ali, kada kažete da treba jedni prema drugima da postupaju u dobroj veri to znači da poreski obveznik treba apriori da veruje poreskom policajcu kada ovaj dođe i kada kaže - molim te, daj otvori fioke, otvori knjige, daj taj kompjuter; poreski obveznik se uhvati za fioku, a poreski policajac misli da će ovaj da izvadi pištolj iz fioke, pa onda on repetira pištolj i imamo - šta - zloupotrebu ovlašćenja. Ali, nažalost, vi u ovim vašim odredbama Zakona gde predviđate krivične kazne, ministre, niste nijednu krivičnu kaznu predvideli za službeno lice, a moguće je da postoji. Koliko sam videla, niste. Poreski policajac, opet, trebalo bi da u dobroj veri postupa prema poreskom obvezniku, međutim, videli smo iz kasnijih odredbi da i kada sumnja u poreskog obveznika to ide na štetu poreskog obveznika. Znači, načelo kao načelo, hajde mi verujemo jedan drugom, moglo bi da opstane, ali ovaj drugi stav apsolutno bi trebalo da se briše i nisam zadovoljna obrazloženjem Vlade gde se kaže da kriterijum nužne mere nikako ne predstavlja neposrednu kvantifikaciju, što jeste, ali ipak isključuje svaku učestalost i trajanje poreske kontrole koji bi prelazili određenu najmanju potrebnu meru - opet neodređeno objašnjenje za jedan potpuno neodređeni pojam i zbog toga tražimo brisanje ovog drugog stava.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde treba komentarisati oba stava člana 8. Predloga zakona. Prvi stav glasi: "Strane u poreskom postupku", a definisano je da su to poreski obveznik i poreska uprava, "dužne su da postupaju u dobroj veri". I sada, to načelo bona fides bi trebalo da važi za obe strane, u množini je stav. Međutim, član 52. kaže da poreska uprava uopšte nema vere u poreskog obveznika, prilazi mu sa nepoverenjem, plaši se da će on da prevari; pa čak i kada izrazi sumnju da će on da je prevari, a sumnja nije dokazana, sumnja će biti na štetu onoga ko je sumnju izazvao. Član 67. kaže - kada poreska uprava sumnja da će poreski obveznik da utaji nerazrezani porez može da mu zabrani raspolaganje imovinom; a nigde nema nikakvog prava za onu drugu stranu koja isto ima neku dobru veru i koja bi bila dužna da postupa po načelu dobre vere. Zašto onda kažemo - dobra vera? Ovde država sprovodi prinudu. Stav 2. je zanimljiv zato što ga treba vezati sa članom 4. o kome smo malopre govorili, a koji govori o diskrecionim ovlašćenjima. Diskreciono je, znači, ovlašćenje poreske uprave da utvrdi nužnu meru za obavljanje poreske kontrole i tu neme dobre vere, nego kada se nakaleme na nekoga, kada reše da ga potpuno isključe iz posla, nije im teško da dovlače iz drugih gradova finansijsku policiju, tobož, ne poznaje poreskog obveznika pa će da nastupi korektnije, nije im teško danima, nije im teško da mu odnesu poslovne knjige i da drže po dve godine, tri godine, evo, ja znam, našem Božidaru je finansijska policija tri godine držala poslovne knjige i nije mogao da radi. Možete vi da se smejete koliko god hoćete, vi ste ovde došli da glasate, da primate poslaničku platu, a tu našu platu neko mora dazaradi. Mi je ne zarađujemo ovim radom ovde, mi je ovim radom ovde opravdavamo. Ja upućujem prekor vama koji je i ne opravdavate, bar pročitajte ono o čemu se mi trudimo da saznamo sve i da govorimo i razumno i u skladu sa onim što ovde piše. Dakle, diskreciono je ovlašćenje i da maltretira i da nikada ne uđe u poslovne prostorije poreskog obveznika, u skladu sa tim da li on pripada onima koji sada finansiraju DOS ili ne pripada. I kada mi budete pokazali kontrole "Krmivo - produkta", kada mi budete pokazali kontrole surčinske mafije, i kada to bude na nužnu meru samo svedeno, ja ću da vam verujem da vi imate dobre namere. Ali vi, gospodine ministre, i ta vaša poreska uprava, za vas će neke kapije biti zatvorene i nećete smeti da uđete. Ja vam to sada tvrdim, a vi me razuverite. Mafijaške kapije za vas su potpuno zatvorene, bićete opet kao sirotinja.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na član 9. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Nama u ovom članu Predloga zakona ne smeta njegova suština, smeta nam jezik kojim je ovaj član Predloga zakona napisan i koji mi ne razumemo. Ako narodni poslanici ne razumeju šta piše u Predlogu zakona, mislim da će tek građani imati grdnih muka. Nama na raspolaganju ovde stoje i biblioteke, i lektori, i raznovrsna pomagala. Stav 2. i 3. koji bismo mi da promenimo, glase (ja molim gledaoce da pokušaju to da razumeju): "Ako se simulovanim pravnim poslom prikriva neki drugi pravni posao, za utvrđivanje poreske obaveze osnovu čini disimulovani pravni posao". A stav 3. glasi: "Kada su na propisima suprotan način ostvareni prihodi..." E sada, gospodine ministre, u članu 37. ovoga predloga zakona, čini mi se u stavu 4, vi tražite da se sve prevodi na srpski jezik. Ja bih vas sada zamolio da prevedete ovo na srpski jezik. Kaže: "Kada su na propisima suprotan način ostvareni prihodi"; pa, valjda se kaže: "Kada su prihodi ostvareni na način suprotan propisima", ili "ako prihodi nisu ostvareni u skladu sa propisima", a ne "kada su na suprotan način propisima ostvareni prihodi". Ima sada i simulovanim i disimulovani posao. I sada će moji seljaci iz Batočine da se bave simulovani i disimulovanim poslom, samo im još to fali. Sve su drugo savladali, još da savladaju ovaj simulovani i disimulovani posao, a ministar došao. Ja sam vas slušao više puta, gospodine ministre, grešite u padežima, trebalo bi malo bolje da savladate srpski, ali u Vladi postoji lektor. Razumem, niste to dugo govorili, pogrešite, omakne vam se, to čak deluje i simpatično. Vi delujete simpatično, uopšte kao pojava, ali mora da postoji lektor koji će da lektoriše predloge zakona. Ovo ostaje upisano. Jednoga dana vi ćete reći da ste učinili za Srbiju koliko i Lazar Paču isto, volite da se hvalite time. Pa nađite vi Lazin zakon koji je simulovan i disimulovan, ja ću da ga pojedem ovde.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da li ćete koristiti i vreme za predstavnika poslaničke grupe? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ja ću vrlo kratko reći, primedba je veoma slična primedbi na član 9. Ovde se radi o stavu 1. tačka 2. i delu teksta koji glasi: "Poreskopravni odnos je odnos javnog prava koji obuhvata prava i obaveze u poreskom postupku poreske uprave sa jedne i fizičkog, odnosno pravnog lica sa druge strane, kojim se uređuje...", i sada piše ovako: "obaveza fizičkog, odnosno pravnog lica da, u skladu sa zakonom, ne obavlja plaćanja na način drugačiji od propisanog". Ne može zakon da propiše nekom poreskom obvezniku da ne obavlja plaćanja na način drugačiji od propisanog. To ide u kaznene odredbe. Valjda zakon propisuje da obavlja plaćanja na način propisan zakonom. Kod vas je sve negacija. Ovim predlogom zakona vi propisujete kako će da se plaća obaveza, a ne kako ne sme da se plaća obaveza. Zato što, kada kažete - obaveza se plaća novcem, kompenzacijama, navedete taksativno tri-četiri načina; i onda, kada hoćete da ga ograničite, vi kažete - plaćaćeš samo na načine dozvoljene zakonom,a vi ga ograničavate i kažete mu - nećeš plaćati na načine koji nisu dozvoljeni zakonom. E sada, ima li joštoga; evo sada, u našem pravnom poretku, sigurno imate CD "Službenog glasnika" u kome su svi zakoni, nađite mi još jedan zakon u kome se ovako negacijom obrađujupravne norme, ja ću da se izvinim za sve ovo što danas govorim. Ali, ovo nije stil donošenja predloga zakona, ovde nedostaje lektor, ovde nedostaje Sekretarijat za zakonodavstvo. Ovaj će zakon ostati dugo godina, sa nekim malim izmenama koristiće ga verovatno i kasnije, pa nemojte da nam ostaju ovakvi zakoni, neka budu ljudski zakoni, neka budu zakoni koji odgovaraju građanima Srbije, barem jezički, ako već ne znate šta građanima Srbije treba što se osnova zakona tiče.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Ljubomir Mucić, Nebojša Jović, Živodarka Dacin, Radojko Petrić, Hranislav Perić i Milan Janković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Ljubomir Mucić, Nebojša Jović, Živodarka Dacin, Radojko Petrić, Hranislav Perić i Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 28. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman jepodneo narodni poslanici Bratoljub Janačković. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Prelazimo na član 32. Na član 32. amandman su, zajedno,podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković.
Odmah u startu: sama terminologija, u celom zakonu, ono što je gospodin Nikolić pričao, kaže se npr. poreski upravni akt. Prosto je srpski reći - poresko rešenje. Moj amandman se svodi na to da se u članu 35. brišu stavovi 3. i 4. Zbog čega - kaže se kako se donosi poreski upravni akt ili, bolje reći, poresko rešenje, i da se donosi u pismenom obliku. Znači, član 35. to kaže, ali u stavu 3. se kaže - izuzetno, ovlašćeno lice poreske uprave može doneti poreski akt, koji se donosi u pismenom obliku, u usmenom obliku, i narediti njegovo izvršenje bez odlaganja, ako je ugrožen postupak naplate ili kontrole poreza". Molim vas, ovlašćeno lice ili šef poreske uprave donosi usmeno rešenje, odnosno daje nalog usmeno da se naplati porez i bez obzira što poreski obveznik ima pravo na žalbu na bilo koje rešenje poreske uprave, zamislite, šef poreske uprave naredi usmeno, čovek se žali pošto ima pravo, donese se neko rešenje, i taj šef iste poreske uprave sutra kaže - ja to nisam naredio. Ovim otvarate jedno tako široko polje voluntarizma u postupku donošenja poreskih rešenja i zato predlažem da se ovo briše; ili je ovo propust, neka greška, ili je stvarna namera da se revanšistički deluje, prema simpatijama prema nekim poreskim obveznicima itd. Zamolio bih da se moj amandman prihvati jer ovo stvarno nema nikakve logike.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Mi smo podneli predlog da se u članu 35. brišu stavovi 3. i 4. zato što nam se čini da je to nastavak sakrivanja postupaka koje će poreska uprava činiti, akata koje će donositi, sakrivanje od zakona. Jednostavno, ovakvim odredbama vi od nas koji donosimo ovaj zakon, a tim zakonom rešavamo sudbine mnogih ljudi, krijete u stvari radnje i postupke koje ćete činiti u sprovođenju zakona. O čemu se radi? Po članu 35. poreski upravni akt donosi se, i sada, ministre, pošto ste mnogo pismeni, morate da znate - ne donosi se u pismenom obliku, nego - u pisanom obliku. Jer, ako zahtevate od nekog da bude u pismenom obliku, taj bi vam vratio ovaj predlog zakona jer on nije u pismenom obliku, on je u veoma nepismenom obliku. Dakle, pošto se poreski akt donosi u pisanom obliku, vi predviđate sa dva stava ovog člana da on izuzetno može da bude donet i usmeno. Ne kažete zašto izuzetno, ne kažete kada; potpada pod član 4. -diskreciona ovlašćenja. Biće ih mnogo u ovom zakonu. A, da vas samo podsetim, po članu 34. stav 1, šta sve može da bude usmeno doneto po diskrecionom ovlašćenju: poresko rešenje; zaključak; nalog za poresku kontrolu; zapisnik o poreskoj kontroli i drugi akt kojim se pokreće, menja, dopunjuje, dovršava neka radnja u poreskom postupku. Praktično sve. Sve što poreska uprava radi sa poreskim obveznikom po članu 35. stav 3. može da bude usmeno. Ne može. Ne može usmeno da se donese poresko rešenje. Izvinite, ministre, ne može. Mora da bude u pisanom obliku. Znači, trebalo je navesti koje radnje mogu biti u usmenom obliku i kada. Izdvojiti tačno, taksativno situacije u kojima se to radi. I, naravno, stav 4. postaje bespredmetan, ako nema usmenih poreskih akata onda nema ni rokova za njihovo potvrđivanje pismenim aktom. To je stvarno smešno. Dođe službenik poreske uprave i kaže - porez ti je 15 miliona, pleni stvari, zato što znam da ćeš da ih prodaš, pleni, oduzimaj, vršljaj, a onda kroz tri dana doneću ti i pismeno na koje tek možeš da se žališ. Mada ste vi preuzeli rešenja iz dosadašnjih zakona, pa i kod vas žalba ne odlaže izvršenje rešenja, i to je još jedno ubijanje građanskih i ljudskih prava u ovoj Srbiji, ali to neka ide vama na dušu kao tzv. demokratskoj vlasti. Dakle, poreskih usmenih rešenja u Srbiji ne sme da bude zato što može da se desi da rasprodate čoveku imovinu, da mu stavite zabranu na raspolaganje novčanim sredstvima, da zbog toga ode u stečaj, a da u sudskom postupku dokaže da niste bili u pravu. Hvala.
Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 36. vrlo nepismeno reguliše dostavljanje poreskih akata, u pismenom obliku - ponovo. Čuo sam da ima 30-tak lektora u Vladi. Sve ih otpustite. Oblik je pisan. Elem, član 36. stavovi 5. i 6. regulišu način na koji se poreski akti uručuju .... Opet Milka ima probleme. Tomo, molim te, reguliši to. Ako dostavljanje na način iz stava 2. - 4. ovog člana nije moglo biti izvršeno, smatraće se izvršenim kada se poreski akti pošalju preporučenom pošiljkom ili putem e-maila, ili "emajla", da. Emajla laka. Dostava izvršena na ovaj način smatra se izvršenom istekom trećeg dana od dana predaje poreskog akta pošti. Ovih dana sam pročitao da je neko dobio pismo posle 40 godina lutanja. Ova tri dana su mnogo kratak rok. Dobro je što ste izostavili način dostave, kako se do sada zvalo, pribijanjem na vrata poreskog obveznika. E, trebalo je to da ostavite i sada; onda bi ovaj zakon bio baš pismen, pribijanje simulovano, a onda dođe neko pa ga disimuluje, pocepa, baci, upadne u emajl ili u i-mejl, izbaci pismo iz sandučeta. Nema dostavljanja poreskog rešenja i poreskog akta bez ličnog prijema. Postoji način na koji on izbegava da se on privede, da primi poresko rešenje.
Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ovaj član je veoma važan zato što reguliše nastanak poreske obaveze. Zaista nije svejedno hoće li poreska obaveza nastati danas, kroz nekoliko dana, nekoliko nedelja, nekoliko meseci. To ljudi koji plaćaju poreze vrlo dobro znaju. Postoje razlozi da odlažu tu obavezu. Nekad je to bilo u vreme inflacije, a nekada i ako obavljaju neki veliki posao koji će im doneti zaradu, iz nje će platiti i porez, a neće platiti kamatu zato što im nije uručeno poresko rešenje. E, sad je problem Vlade Republike Srbije da to reguliše i ona ga reguliše na veoma loš način. Stav 2. kaže da se akti smatraju dostavljenim kada se uruče poreskom obvezniku, njegovom zakonskom zastupniku, punomoćniku ili zastupniku po službenoj dužnosti. Stav 3. je već diskutabilan i sa stanovišta Ustava i zakona. On kaže da se, ako je poreski obveznik fizičko lice, odnosno preduzetnik, poreski akti smatraju dostavljenim i kada se uruče punoletnom članu domaćinstva. Ovo je veoma opasna odredba, punoletni član domaćinstva kod vas će postati i poreski obveznik za svog oca, brata, sina; veoma neprijatno je tako određivati naplatu poreza. Ako nema da plati poreski obveznik, platiće njegov brat, njegov sin ili će platiti otac i majka, a seljaku ćete da isterate sva goveda iz štale, kako ja to vidim. Vi kažete da se poresko rešenje smatra dostavljenim i ako je predato na poštu. Tri dana posle predaje na poštu teku rokovi iz poreskog akta, iako vrlo dobro znate da može da se desi da poreski obveznik ne dobije poreski akt. Za akt koji nije dobio, za akt čiji prijem nije potpisao nema nastanka poreske obaveze. Možete da tražite od pošte da vam namiri njegovu poresku obavezu, a njega da tuži, jer šta je sada tu svrha pošte, otkud se ona pojavi u odnosu između poreske uprave i obveznika, a nema obavezu po članu 6, čini mi se, da nastupa u dobroj veri. Šta ako se zagubi pošiljka? Šta ako poštar preporučenu pošiljku ne preda na način utvrđen zakonom, nego ostavi kod komšije, ostavi na kapiji, kao što to rade. Imaćete parnicu... (Predsednik: Vreme. Završavam... u kojoj će poreski obveznik da kaže - nije mi uručeno, a poštar će reći - uručio sam. Ko će dobiti tu parnicu kada se u sudu nađu jedan na jedan bez svedoka. Mislim da treba prihvatiti ovaj amandman, a znam da nećete.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Po Poslovniku, narodni poslanik Siniša Mitrović, zamenik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Uvažena predsednice Mićić, kolege poslanici, obzirom da je 17,32 časa, a u skladu sa članom 81. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predlažem da produžimo raspravu o amandmanima do završetka pretresa. Molim vas da prihvatite produžetak rada sednice, obzirom da bi bilo celishodno da večeras završimo pretres amandmana.
Da stavim predlog na glasanje, nema rasprave o predlogu. (Tomislav Nikolić: Povreda Poslovnika.) On je rekao u skladu sa članom 81, u kome je određeno radno vreme i predlaže produžetak radnog vremena. Stavljam na glasanje predlog da se produži radno vreme do okončanja rasprave u pojedinostima. Posle glasanja, a već sam stavila na glasanje. Za 81, protiv pet, uzdržanih dvoje, nije glasalo 56, ukupno 144 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića. Povreda Poslovnika, izvolite.
Razumem, gospođo Mićić, da ste pravnik i da vas mnogo ne zanima šta piše u ovom našem poslovniku. Vi imate sekretara Narodne skupštine koji je takođe pravnik i koga bi trebalo da zanima šta piše u Poslovniku. A da je bilo ko od nas iz SRS izašao da bilo šta prigovori, najpre biste tražili da kaže po kom je članu, a onda biste rekli da tim članom to nije regulisano. Vama je poslanik Mitrović rekao da na osnovu člana 81, koji reguliše radno vreme Skupštine, predlaže da Narodna skupština produži danas rad. A da bi to moglo da se predloži, produženje rada mora da bude predviđeno tim članom. Članom 81. je predviđeno samo to da sednica može da se održi i drugim danom, dakle ne utorkom, sredom i četvrtkom, nego i drugim danom. O tome odluku donosi predsednik Narodne skupštine i izveštava nas kada zakazuje sednicu za taj drugi dan. Taj član ne kaže da sednica može u 18,00 časova da bude produžena. On vam to ne odobrava. Nije mogao narodni poslanik da se pozove na taj član i na osnovu tog člana odluka o produženju sednice danas ne može da bude doneta. Vaše obrazloženje, sada kada budem sišao, može da bude: nije povređen Poslovnik. Pogledajte se jedno jutro u ogledalu gospođo Mićić, da li ličite na onu istu ženu koja je ušla u Narodnu skupštinu kao narodni poslanik. To, da li je lepša... ja je posmatram isključivo kao predsednika Skupštine, a vi je posmatrate tako. Mene interesuje samo povreda prava narodnih poslanika u Narodnoj skupštini koje neprekidno vršite, gospođo Mićić. A da ste bili poslanik u vreme kada su drugi ovde bili na vlasti, ovakve povrede biste beležili sve do sednice Saveta bezbednosti UN. Malo je Nataša Kandić koliko biste vi graktali nad ovakvim povredama Poslovnika. Šta ćemo sada kada ste u nekoj fiktivnoj većini. Pogledajte koliko je poslanika glasalo za - 88, nema ni toliko, a to su fiktivne kartice. Ne mogu da se donose odluke mimo Poslovnika Narodne skupštine, shvatite to jednom. Kao što ne može mimo zakona, a ovo je doneto na isti način na koji se donose i zakoni.
Gospodine Nikoliću, do sada smo donosili odluke o produžetku radnog vremena i radili smo. Ne vidim ništa loše kada Skupština donese odluku da radi više nego što je to propisano. Osim toga, Narodna skupština je vlasna da donosi zakone i sama je donela Poslovnik; ne vidim ništa loše ako poslanici žele da rade više, i da to bude povreda. (Iz sale: Ne po tom članu.) U Poslovniku je predviđeno radno vreme, od kada do kada. Ako postoji volja, a pokazalo se glasanjem da postoji volja da se radi duže, ispoštovaćemo, naravno, odluku Narodne skupštine. Nastavljamo sa radom. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Đorđe Mamula, na sednici Zakonodavnog odbora, povukao je amandman na član 41. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, reč ima Tomislav Nikolić.
Član 45. reguliše odnos poreskog obveznika i poreske uprave, odnosno obavezu poreskog obveznika da na zahtev poreske uprave i u roku koji ona odredi pruži sve raspoložive informacije neophodne za utvrđivanje činjeničnog stanja od značaja za oporezivanje. Zahtev za davanje informacija poreska uprava je dužna da dostavi, na traženje poreskog obveznika, u pisanom obliku. Sve bi to bilo u redu da nije odredaba, stavova 5, 6, 7. i 8. koje kažu: "Izuzetno", i to više ništa ne znači, jer to se onda ovde primenjuje,"Poreska uprava će narediti licu dužnom da ispuni obavezu iz stava 1. ovog člana da to učini usmeno". Postavlja se pitanje šta je i ovim hteo predlagač zakona, da naredi poreskom obvezniku da usmeno dostavi informacije; ali, kaže - na službenom mestu, i o toj informaciji sastavlja se zapisnik u koji se unose imena prisutnih lica, mesto, datum, sadržina informacije, potpisuje ga službeno lice poreske uprave i lice koje je dalo informaciju. Licu koje je dalo usmenu informaciju, na njegov zahtev, dostavlja se kopija zapisnika. Vi u stvari napraviste pisanu izjavu poreskog obveznika zato što je na službenom mestu, zato što se vodi zapisnik, zato što se svi značajni podaci unose u zapisnik i zato što mu na njegov zahtev dajete kopiju zapisnika. Šta je onda svrha stavova 5, 6, 7. i 8? Da od pisane izjave naprave usmenu izjavu. Koja je pisana izjava? Ne razumete, naravno. Kada bude došlo u praksu da se sprovodi onda će poreski obveznici morati da razumeju. Narodni poslanici ovaj predlog zakona ne razumeju, ali će za njega izgleda da glasaju.
Reč ima ministar finansija Božidar Đelić.
Pažljivo sam slušao šta je gospodin Nikolić rekao i sada sam pozvao one koji su lektorisali i zakonodavstvo. Želim samo da kažem, što uistinu nije moja najjača tačka, kao što ste svi primetili i ponekad mi se desi da pogrešim. Znači, što se tiče prvog pitanja (i to je nekoliko amandmana nazad, izvinite što sada intervenišem), što se tiče simulovanih radnji, to je ustanovljeno u zakonodavstvu u obligacionim odnosima i to je pravilan termin koji postoji u nekim drugim zakonima i taj se mora upotrebiti, a ne fiktivni koji ne postoji. Što se tiče dvostruke negacije, ona je nužna kada se priča o nečinjenju. Znači, kada se nešto čini i mora se uraditi treba se izraziti pozitivno, a u nekim retkim slučajevima kada se opisuje nešto što ne treba da se učini kreće se sa negacijom. Zadnja stvar se ticala pismenog. Mi smo napisali - u pisanom obliku; međutim, zakonodavstvo, i to je provereno u svim srpskim zakonima, piše - u pismenom obliku. To je jednostavno tako i trebalo bi to promeniti u svim našim zakonima ili ostaviti kako je.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Ako bi u ovom članu u stavu 1. stajalo "informacija o činjenicama od značaja za oporezivanje u poreskom postupku", član bi bio jasan. Ovako nije, jer činjenice mogu biti značajne za utvrđivanje poreskog krivičnog dela, koje je predviđeno, a to pitanje reguliše Zakon o krivičnom postupku. Zato kada je reč o uskraćivanju informacija ovde je zapravo reč o pravu da se ne bude svedok, odnosno da se bude privilegovan svedok, pa bi to bila prava formulacija, a ne uskraćivanje informacija, kako je ovde rečeno. Ne znam koji je zakon poslužio kao mustra za ovo rešenje, ali bi bilo nužno da se promeni kao što sam rekao. Ja to predlažem vašem razumu i znanju. Ako prihvatate u redu, a ako ne prihvatate, opet u redu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li narodna poslanica želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, član 49, na koji sam uložila amandman, reguliše veštačenje i uopšte utvrđivanje činjenica u poreskoj kontroli. Tražim amandmanom da se reči "poreska uprava i rukovodilac organizacione jedinice poreske uprave" zamene rečima "trgovinski sud", u odgovarajućem padežu, zbog toga što poreska uprava ne bi trebalo da odlučuje o potrebi veštačenja u isto vreme i da odredi veštaka u postupku po poreskopravnom odnosu između poreske uprave i poreskog obveznika, jer je ona jedna od zainteresovanih strana. Zašto onda niste predvideli da i ova druga strana, poreski obveznik, može da zatraži i odredi veštaka? Obrazložen zahtev za izuzeće veštaka podnosi se poreskoj upravi u roku od tri dana od dana prijema obaveštenja o imenovanju veštaka. Znači, zahtev za izuzeće podnosi se poreskoj upravi. Poreska uprava je bila ta koja je odredila veštaka, koja je imenovala veštaka i od nje sada tražimo da promeni. Što bi ona uopšte donosila neku pozitivnu odluku na zahtev poreskog obveznika, ako je već zainteresovana da određenog veštaka angažuje i da veštačenje bude obavljeno? Po nama bi bilo mnogo logičnije da to uradi sud, jer vi ovde mešate na neki način nadležnosti suda i poreske uprave. Kažete ovde - veštaci se imenuju iz reda poreskih savetnika. Nigde drugde ne spominjete te poreske savetnike, ko može da bude poreski savetnik, koje uslove treba da ispunjava, koju školsku spremu, na kom spisku, ko ih imenuje i slično. A po potrebi, kažete, iz reda sudskih veštaka. Kako ćete vi to da tražite od suda da vam dostavi spisak svojih veštaka i da ih angažujete? Zbog toga mislimo da bi bilo sasvim logično da privredni sud bude taj koji će da obavlja veštačenje, odnosno da se pred njim obavlja veštačenje, ukoliko je ono potrebno, ali da bude ovim članom regulisano i to da i druga strana u tom poreskopravnom odnosu može da zatraži veštačenje.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Neko je ovde pominjao kadiju, mislim baš ministar kada je govorio kako je to nekada izgledalo. Ovaj član 49. govori o tome kako te kadija tuži i kako ti kadija sudi. Stav 1. glasi "Poreska uprava odlučuje o potrebi veštačenja". Stav 2, koji je veoma indikativan, kaže: "Ako ne postoji opasnost od odlaganja, poreska uprava će obavestiti stranke u poreskom postupku o licu koje će imenovati za veštaka". Znači, poreska uprava može da odredi veštaka, a da uopšte ne obavesti poreskog obveznika ko je veštak, pod diskrecionim izgovorom da postoji opasnost od odlaganja nekog postupka. Dalje, za veštaka u određenom poreskom postupku ne može biti imenovano lice koje je povezano sa poreskim obveznikom. To je u redu, a šta ako je povezan sa poreskom upravom? Jesu li ravnopravni učesnici u ovom sporu koji se vodi? Samim tim što veštak zna da će ga poreska uprava angažovati kao veštaka on je u nekom odnosu sa poreskom upravom. Ne sme možda čak ni da poznaje poreskog obveznika, ali u poreskojupravi je on rado viđen gost. On tamo ulazi na mala vrata, a on je veštak. Sad, kad poreski obveznik podnese obrazložen zahtev za izuzeće veštaka, on ga podnosi rukovodiocu organizacione jedinice poreske uprave koja je imenovala veštaka. Tu ima samo jedan kadija. Taj i tuži i sudi, taj i određuje veštaka i odlučuje o prigovoru poreskog obveznika koji traži izuzeće veštaka. U celom tekstu Predloga zakona favorizuje se isključivo poreska uprava. Ona ima sva prava. Poreski obveznik ima isključivo obaveze, zato se i zove poreski obveznik. Nije vam ovde tretiran kao ravnopravan učesnik u bilo kom sporu. Da nije poreskih obveznika, ne bi bilo ni poreske uprave. Tu nema dileme šta je starije - kokoška ili jaje? Poreska uprava je formirana tek pošto su se pojavili poreski obveznici. Inače, nije nastajala pre nego što je počeo bilo kakav promet i pre nego što je konstituisana prva država kojoj je trebao porez da se finansira. Zato poreska uprava koja hoće da finansira državu iz stabilnih prihoda i da poreze rasporedi srazmerno ekonomskoj snazi poreskih obveznika ne donosi ovakve zakone. Naravno, sva sila, prinuda, sva ovlašćenja su kod poreske uprave. Ima čak i oružanu silu. Jednog dana poreski obveznici neće više imati od čega da plate. Onda ni ta poreska policija neće imati od čega da kupuje municiju koju će da stavlja u pištolj kad krene da naplaćuje porez od poreskih obveznika.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 50. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam imala amandman na jedan od prethodnih članova ovog, kako kaže ministar, sistemskog zakona, ali do sada sam bila sa narodom Beograda, na protestnom skupu koji je organizovan zbog bolesti haškog zatočenika, bivšeg predsednika Slobodana Miloševića, koji je u teškom stanju. Narod vam gospodine ministre, zbog toga što zna kakva je ova vlast i kakav ste vi ministar i kakav je, između ostalog, ovaj predlog zakona, poručuje da je gladan, da mu ništa ne znače vaše poreske reforme i da nema mogućnosti da prehrani svoju decu. Podnela sam amandman na član 50. Predloga zakona. Taj amandman, kao i svi prethodni, a i ono što su govorili srpski radikali i naš predsednik u načelnoj raspravi, ukazuje vam na opasnost postojanja takozvane poreske policije za koju vi kažete - šta ima veze ako je to paralelna policija sa postojećom policijom, iz prostog razloga što se i ovaj član zakona, kao i mnogi prethodni i mnogi do kraja ovog zakonskog projekta, kosi sa krivičnim zakonodavstvom, odnosno Zakonom o krivičnom postupku. Gospodine ministre, kada ste predložili prvi paket poreskih zakona u aprilu mesecu 2001. godine,imali ste primedbe poslanika SRS, naše konkretne amandmane na takve članove kao što su bili oni o tome da poreski inspektori, odnosno poreska policija, finansijska policija, može da naplaćuje porez (stajalo je u paketu tog zakona) i danju i noću. Ovde ste izbegli tu odrednicu da li je u pitanju dan ili noć, ali ovde se jasno kaže da (a opet ponavljam da je protivno Zakonu o krivičnom postupku) može bez naloga suda; poreski obveznik može, a i ne mora da bude prisutan; može, a i ne mora da vidi šta će to da stoji u zapisniku kada mu se konfiskuje imovina; da se vrši upad u privatno imanje, odnosno vlasništvo, uz prisustvo, kako mi je Vlada odgovorila, dva svedoka. Znate, to neodoljivo podseća na ono što ste vi kao nečija ideološka deca i na što se dešavalo u Brozovo komunističko vreme posle Drugog svetskog rata, kada su ljudima oduzimane kuće, kada su im oduzimana imanja, kada su ljudi, protivnici režima, premlaćivani. Onda dođe neko, odnosno aktuelni predstavnik vlasti i kaže - taj neko je, ne daj bože da se desi, ali dešavalo se u tom sramnom delu naše istorije, preminuo u prisustvu vlasti. To neodoljivo podseća na to vreme i predstavlja jednu veliku opasnost. Kako ćete vi da objasnite građanima Srbije koji su poreski obveznici da neko može u njihovo privatno vlasništvo da uđe bez naloga suda, a Vlada mi odgovara, odbijajući glatko ovaj kao i sve dosadašnje amandmane, da se to podrazumeva. Ono što nije jasno napisano, što nije precizirano i što se striktno kosi sa pozitivnim zakonodavstvom, Zakonom o krivičnom postupku, ne može da bude prihvaćeno i veoma će biti opasno ako se bude sprovodilo u praksi.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ovde se radi o još jednom diskrecionom ovlašćenju u kome će poreska uprava da deluje u skladu sa svrhom tog diskrecionog ovlašćenja. "Uviđaj se obavlja kada je za utvrđivanje ili razjašnjenje činjenica od značaja za oporezivanje potrebno neposredno opažanje službenog lica poreske uprave. Uviđaj se obavlja bez prisustva poreskog obveznika, ako bi odlaganje uviđaja moglo da ugrozi utvrđivanje činjenica ili bi za posledicu imalo uništenje dokaza od značaja za oporezivanje". Čak kaže ovde: uviđaju može da prisustvuje i veštak. Tri stava ovog člana Predloga zakona su potpuno u vlasti poreske uprave. Znači, poreska uprava odlučuje da li je potreban uviđaj pri kome će njen službenik da utvrdi još neke činjenice. Ona odlučuje da li taj uviđaj može da se obavi bez poreskog obveznika. Ona odlučuje da li je tu potreban veštak. Ako to povežete sa članom 51, sledećim članom, onda ovaj zakon obavezuje i komšije i susede da omoguće neometan prolaz preko svog poseda, kroz svoju imovinu, ukoliko to mora da se obavi da bi se kod nekog poreskog obveznika izvršio uviđaj. Vama je zaista porez (uber alles). Nepovredivost svojine, stana, vi to uopšte ne računate. Komšija ima komšiju koji je poreski obveznik, prođe kroz komšijinu baštu jer ne može drugačije da stigne do poreskog obveznika. Gazi i vrljaj, ulaze tenkovi, razvlače ogradu da bi se izvršio uviđaj. To tako piše ovde. Vlasnik ili držalac imovine ili zemljišta preko koga je potrebno preći, dužan je da omogući da se obavi uviđaj. Kakve su to odredbe zakona? Da li je to zakon koji je primeren jednom demokratskom društvu? Pa, Tito tako nije naplaćivao porez. Što niste ovde napisali - deca poreskog obveznika dužna su da prijave obveznika ako negde hrani svinje ili ako ima neku stoku koju nije prijavio ili ako je ispekao dva kazana rakije da preda poreskoj upravi. Komšija je dužan da ga prijavi, da preda poreskoj upravi, da se izdržava ova država koja je prepuna sponzorstva, donacija i svega.
Reč ima ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Samo bih hteo da ipak napomenem, što se tiče odnosa između poreskog obveznika i poreske uprave, da to nije obligacioni odnos, to je javnopravni odnos i, naravno, ono što se vidi na prihodnoj strani kao jedna obaveza; kako neko reče malopre, prvo je bio poreski obveznik, pa, rekao bih, čim se stvorila bilo koja forma zajednice ili države, onda se stvorio porez. Na taj način se ustanovilo da se zajednica, ili nešto što bi trebalo da se zove tako, znači, začetak neke forme civilnog društva, formiranje nekih zajedničkih funkcija, na taj način označila. To nije neki, rekao bih, dobrovoljni način, to je nešto što je specifično za porez. On se ne plaća zato što se nekome hoće, nego zato što je to tako, naravno, uz sve ono što treba da bude demokratski omeđeno kroz ovaj dom, pre svega, i naravno kroz sve one druge odredbe koje i vidimo u ovom zakonu. Znači, naravno, da postoji i mora postojati poštovanje prava i čini mi se da ovaj zakon, gledajući naše arhive, po prvi put posle Drugog svetskog rata uvodi ove kategorije. Koja su to prava poreskog obveznika, a i to pravo da ne plati porez nije tu. Sa druge strane, na rashodnoj strani, onda se često isti ljudi pojavljuju kao budžetski korisnici, i tu onda nema nikakvog obligacionog odnosa između države, ovog puta budžeta, i ljudi; pa onda, rekao bih, prema nekom dužničkom ugovoru da se odluči da li bi država htela da izvoli da plati neke penzije ili pak da odluči da li ovog meseca treba da isplati dečije dodatke. Naravno da je tozakonski uređeno i to država mora uraditi. To su ta dva aspekta tih javnih finansija, prihodni i rashodni, koji se uređuju na ovaj način. Druga stvar, ne bih hteo da se ovde stvori neka slika da revizija dolazi sledeće godine, spremamo zakon o tim pitanjima. Što se tiče revizije budžeta, ovom domu je prosleđeno i ove godine, jer još nije formiran vrhunski računovodstveni sud, da ovaj dom odluči koji je to revizor koji će nezavisno od Vlade vršiti reviziju budžeta prošle godine. Znači, to postoji i to će biti vaš izbor. Za sledeću godinu mislim da ćemo već imati, i taj izveštaj će biti dostavljen ovom domu, a ne Vladi. Sledeće godine ćemo već imati, to očekujem, taj vrhunski računovodstveni sud. Druga stvar koju sam hteo da kažem, to je da ni u kom slučaju naši građani ne treba da steknu ovde utisak da odjedanput poreska policija može da hara, da ulazi, da ide gde hoće. Naravno, i ustavno i drugim zakonima je to uređeno i ovde se ne derogira stanje. I ne samo to, nego da bi se ušlo u prostoriju mora se imati rešenje suda. Znači, poreska policija, poreska uprava ne derogira od toga, niti ona ima pravo da uđe u stan ako nema za to pravovaljano rešenje suda. Samo toliko.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, ovaj član zakona je verovatno najveći biser u ovom inače komičnom zakonu, i posebno stav 3. ovog člana 52. Čujte: "Sumnja koja proistekne zbog uskraćivanja informacija, odnosno nedostavljanja dokaza od strane poreskog obveznika koji je, u skladu sa ovim zakonom, dužan da ih dostavi poreskoj upravi, može u postupku utvrđivanja poreske obaveze biti na njegovu štetu". Gospodine ministre, da li ste čitali "Sumnjivo lice" od Nušića? Jeste, verovatno, sećate se tamo: plava riba, svastikin but, kljukana dinastija i tako dalje; sada, recimo, vaš poreski inspektor dođe, uzme registrator, otvori tamo recimo bilans stanja za 2003. godinu i tamo nađe tri cedulje: plava riba, svastikin but, kljukana dinastija, pita obveznika - šta je to,a ovaj čovek, možda se deca igrala, ovo, ono, uskrati informaciju i pet miliona dinara. Ili, inspektor dođe pa obvezniku uskrati informaciju da li ima svinjsko meso ili teleće meso za ručak, pa tri miliona dinara i da ne nabrajam dalje; ili ga pita - zašto su ti cipele stare tek tri meseca, i tako dalje, i tako dalje. Mislim da ovakvu glupost, slobodan sam da kažem, iz Predloga zakona treba izbaciti i u tom smislu predlažem da se u članu 52. briše stav 3, da izbacimo kategoriju sumnjivog lica iz poreskog zakona, odnosno Zakona o poreskoj administraciji. Zamislite, sumnjivo lice sumnja, a to je sumnja koja nije dokazana u postupku, ne može biti osnov za nanošenje štete poreskom obvezniku, to je valjda svakome jasno, to je toliko logično. Čuj, sumnjiv je čovek, hajde da na osnovu sumnje i zbog toga što je uskratio neku informaciju, da mu razrežemo porez i donesemo poresko rešenje. U tom smislu, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman.
Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Mi pokušavamo ovim amandmanima da očistimo Predlog zakona tako da ne ostane nikakva sumnja u to šta država želi da postigne ovim predlogom zakona. Država nam ovde kaže da želi da uredi poreski sistem, odnose između poreskog obveznika i poreske uprave, da to dovede na najviši mogući nivo. Hajde, sve smo sredili u državi, sve nam funkcioniše, Ustavna povelja napisana, DOS postoji, sve je sada u redu, samo nam još nedostaje da regulišemo ovaj poreski sistem. Ali, eto, neka bude da su to dobre namere predlagača zakona, ali on mora da ih dokaže svakim članom Predloga zakona. A mi vam već do sada ukazasmo na bar 15 članova koji predstavljaju diskreciona ovlašćenja poreske uprave, pa tako i ovaj član. Vi kažete, ako poreski obveznik uskrati neku informaciju ili ne dostavi dokaz poreskoj upravi i tako nastane sumnja kod poreske uprave da on nešto radi što nije u skladu sa zakonom, ta sumnja može u postupku utvrđivanja poreske obaveze da bude na njegovu štetu. Kada nekome kažeteda će u postupku utvrđivanja poreske obaveze nešto da bude na njegovu štetu, to znači utvrdićemo mu veću poresku obavezu zato što smo sumnjali u njega kada nam nije dostavio informaciju. Može li sumnja poreske uprave da nanosi štetu poreskom obvezniku? Ako se ispostavi da je doneta visoka, previsoka poreska obaveza koja nije u skladu sa zakonom, ako poreski obveznik to dokaže u redovnom postupku, iluzorno je posle govoriti o nadoknadi štete. Tim pre što su kamate za neizvršavanje obaveza mnogo više nego one kamate na koje se obavezao onaj ko vraća sredstva. Drugo, imate zadršku od mesec dana za vraćanje sredstava. Treće, a šta ako propadne poreski obveznik? Zato što ste vi sumnjali u njega, raspisali mu visoku poresku obavezu, on nije mogao da je namiri, otišao je na doboš, u postupku dokazao da jeu pravu; a koga je to država ovde obeštetila tako da mu vrati sve ono što mu je u bilo kom postupku oduzela? Diskreciono ovlašćenje poreske uprave zbog toga što sumnja u poreskog obveznika da mu raspiše višu poresku obavezu nije demokratija. I ne možete da nas ubedite činjenicom da država mora da naplati porez i da se poreski obveznik ne pita da li država mora da naplati. Tako je država, mora da naplatiti porez, ali u skladu sazakonom, a zakon da napiše tako da ima poreskih obveznika. Ovako napisani zakoni rasteraće i ono malo poreskih obveznika koji mogu da plaćaju svoje obaveze.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne, nije prisutan.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodin ministar je danas, u svom uvodnom izlaganju pre podne, između ostalog što je obećavao ovde, govoreći afirmativno o ovom zakonskom projektu, rekao da porezi u našoj zemlji pod njegovim patronatom, njegovog ministarstva, i kako on to kreira, moraju da budu pravični, izvesni i efikasni, a mi pred sobom imamo član 62. zakona koji ima naslov: "Indicijarna metoda za utvrđivanje minimalnog poreza na dohodak građana". Indicio - pretpostavka; latinska reč, ne znam zbog čega, zbog terminologije, koja je vama draža, zapadnjačka; ali, gospodine ministre, ako malo pogledate i one koji su vama uzor, iz zemalja koje su u Evropskoj uniji, a kojima se vi dičite; i svih onih prema kojima ste krojili zakonodavstvo u oblasti poreske politike, videćete da takva metoda pretpostavke u tim zemljama ne postoji, pa čak ni u onoj koju apostrofirate, koliko mi je poznato, to je Italija, sa najvećim procentom utaje poreza. Da bi se sprečila utaja poreza, da bi se uopšte otkrili razlozi zbog kojih dolazi do utaje poreza, mora da se pođe od toga da li su visoke poreske stope, a u ovom slučaju jesu, po svim zakonskim projektima koji su na snazi, pa ih kroz ove izmene koje će sutra biti na dnevnom redu, zbog nepreciznih zakonskih formi, jer to tera takođe poreskog obveznika da traži rupe u zakonu, i zbog rigoroznih kaznenih odredaba ili, s druge strane, nedovoljno rigoroznih kaznenih odredaba. Ali, konkretan ekonomski ambijent, koji ste vi kao ministar finansija u Đinđićevoj Vladi Republike Srbije stvorili, zajedno sa ostalim ministrima, dovodi nas u situaciju da mi pogledamo oko sebe i vidimo da je celokupna privreda i celokupni ekonomski sistem potpuno krahirao. I ako vi u ovakav zakon, kojim se ponosite, za koji kažete da je sistemski, uvodite tzv. indicijarnu metodu za utvrđivanje minimalnog poreza na dohodak građana, objasnite onda sa druge strane onim radnicima koje dalje obmanjujete, i vi i vaše kolege iz Vlade Republike Srbije, koji će to strani ulagači da dođu u Srbiju, dapo za radnike povoljnim uslovima kupe naša preduzeća, kada imate pretpostavku da je nečiji porez toliki i toliki? Znate, gospodine ministre, ja mogu da pretpostavim da na zaradu (kojom ste zbog marketinškog poteza kupili kabriolet marke "Zastava", a to je pitanje da li će posle ovoga fantomskog ugovora sa prevarantom iz tzv. "Nenj car company dalje da se proizvodi) niste platili porez, i to je moja indicija. Mogu takođe da pretpostavljam da vi niste platili porez na zaradu kojom ste kupili svoja skupa odela i sve blagodeti koje uživate. Prema tome, objasnite poreskim obveznicima, koji treba ovde da ulažu, kakav je to porez pretpostavke.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog građana Srbije, na koje će ovo da se odnosi, ja ću pročitati član 62, koji ima samo dva stava. Prvi stav glasi: "Porez na dohodak građana ne može biti manji od iznosa izračunatog na osnovu formule po kojoj se određeni indeksi primenjuju na faktore koji predstavljaju indicije luksuznog životnog stila poreskog obveznika". I stav 2: "Vlada, na predlog ministra, bliže uređuje primenu metoda iz stava 1. ovog člana". Šta ovde nedostaje - ovde nedostaje formula po kojoj će se određeni indeksi primeniti na faktore koji predstavljaju indicije luksuznog stila života poreskog obveznika. Koje su to indicije da poreski obveznik ima luksuzni životni stil, kojim zakonom su te indicije predviđene? Kojim zakonom su predviđeni indeksi, kojim zakonom faktori, kojim zakonom je predviđena formula? Pa vama koji nikada ništa u životu niste ni radili, ni stekli, vama je dopušteno da se smejete. Ovaj prst koji pružam izazvaće smeh bar kod pet-šest poslanika. To je vama lako, a treba čovek nešto i ozbiljno da razmišlja. Vama je lako da dobacujete, da se smejete. Treba čitati zakone, jer jednoga dana, kad ovde bude neka nova revolucija, setiće se ljudi ko je glasao za ove zakone. Vi čak i ne kažete da će Vlada da utvrdi metode, nego će samo da utvrdi primenu metode. Pa ko je taj koji će da utvrdi metodu? Poreska uprava, ministar finansija, ko, recite nam ovde. Šta je za ministra finansija indicija luksuznog života, a šta je za nekog drugog ministra, možda se oni razlikuju u tome. Da li su to putovanja, skupa odela, doručak, ručak i večera u restoranima, troja kola, službena, u pratnji, blindirani automobili, šta je za vas to, putovanje u Ameriku, šta je indicija luksuznog života? Pa ovim ćete moći da oderete i puža golaća, i on ima neku indiciju luksuznog života - vidi ga, čovek šeta, a nema kućicu. Sve mora da bude predviđeno u poreskom zakonu, a vi - diskreciono ovlašćenje, u skladu sa svrhom tog ovlašćenja.
Nema više prijavljenih po ovom amandmanu. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo koliko nas je ostalo, pošto nas je, siguran sam, manje od trećine u sali, znači nije dovoljno ni to kada se pomire Koštunica i Đinđić, da u sali bude dovoljno ljudi. Na osnovu člana 141. Poslovnika predložio sam da se briše član 67. koji govori o privremenim merama obezbeđenja naplate poreza. Naime, ovim što je Vlada predvidela dogodilo bi se nešto što do sada nismo imali ni u teoriji, ni u praksi. Imali smo neku vrstu sličnog instituta, ali ne sa ovako diskrecionim pravima i ovlašćenjima, koja se koriste po ovom zakonu. Za one koji ne znaju šta piše u članu 67. i nemaju zakon ispred sebe, reći ću najvažnije delove. Tu se kaže da "radi obezbeđenja naplate poreza koji nije dospeo za naplatu ili, "pazite "koji nije ni utvrđen, ali je pokrenut postupak utvrđivanja ili kontrole, postoji opasnost da poreski obveznik osujeti, onemogući, odnosno učini neefikasnim njegovu naplatu, poreska uprava može rešenjem ustanoviti privremene mere za obezbeđenje naplate", što znači da onda može da se stavi hipoteka na kuću, založna prava na pokretne stvari itd, pa se postavlja pitanje - a kako kada porez nije ni utvrđen, kako kada u članu 8. ovog zakona kaže da će svi odnosi biti u skladu sa normama bona fide, odnosno u dobroj veri će biti pravljeni između strana u poreskom postupku. Šta ovo znači? Znači - nama se učinilo da neko prosto hoće da izbegne, mi nemamo nikakvo rešenje, nemamo nikakav papir o naplati poreza, čak se ne zna ni da li je ni koje je to lice, jer se ovde kaže - može da se desi da neko pobegne, pa će čovek pre nego što dobije bilo kakav papir o naplati poreza morati da brine o tome da li će neko da mu bane u kuću, finansijski policajac, poreska uprava, da li će neko da mu dođe da ga uhapsi tek onako reda radi, jer je neko smislio da bi on mogao da izbegne nešto slično, pa da mu uvedu založna prava na nepokretnim ili pokretnim stvarima. Potpuno je nepotreban član. Omogućava apsolutnu arbitrarnost poreske uprave i mislim da se to ne sme prihvatiti, posebno zbog poslednjeg stava ovog člana u kome se kaže da žalba iz ovog člana ne zadržava izvršenje. Znači, moguće je da se radi kako hoće i šta hoće. Zanimljivo je, i ja sam to dao u svom obrazloženju i rekao, kako može da bude onemogućena naplata uopšte neutvrđenog poreza. Dakle, vi ovde nemate utvrđen porez, a onda kažete i nekoga unapred optužujete da je onemogućio naplatu poreza koji ne postoji, koji uopšte nije utvrđen. Ovo liči zaista na ozbiljne pripreme za obračun sa svima onima koji nisu bliski režimu Koštunice i Đinđića. Moram da kažem da i u odgovoru Vlade na moj amandman, osim činjenice da se kaže da postoji privremena mera radi obezbeđenja naplate i sada, da takav pravni institut postoji, ništa ne piše i da je ovo jedna rigorozna mera koja nikome neće ići u korist, koja nikome neće služiti, a samo će dovoditi do daljih i sve većih podela u samom društvu. Na kraju bih iskoristio priliku, pošto druge nemamo....
Nemate priliku, iskoristili ste dozvoljeno vreme. Zahvaljujem. Već ste jednom rekli da završavate pa niste.
Završavam upravo, gospođo Mićić, budite strpljivi još 10 sekundi.....
Već je peti minut, gospodine Vučiću.
Završavam za 10 sekundi, imajte strpljenja, neću ništa uvredljivo reći na vaš račun. Dakle, pozvao bih samo sve građane srpske Vojvodine da u petak u 17 časova na Trgu slobode dođu na veliki miting jedinstvenog kandidata srpske opozicije dr Vojislava Šešelja. Vidimo se u Novom Sadu. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Odredbe člana 67. predlagač svrstava u sprečavanje izbegavanja plaćanja obaveze, samo što neće da nam kaže da ta obaveza uopšte nije ni nastala. Čak u dva slučaja može da vam se desi da vam zaplene imovinu - to su sada poreski izvršitelji, nova vrsta izvršitelja, oni koji imaju pravo da vam uđu u poslovne prostorije, na imanje - u dva slučaja u kojima uopšte nemate poresku obavezu. Prvi slučaj je da poreska obaveza uopšte nije utvrđena, a drugi slučaj je da porez nije dospeo za naplatu. Predlagač zakona kaže: "Postupak ustanovljavanja i prestanka založnih prava sprovodi se shodnom primenom člana 88. i 92. ovog zakona". Nije tačno, nego i člana 90. i 91. zato što član 88. vezuje uz sebe članove 90. i 91. Znači, nemate poresko rešenje, nije ustanovljena uopšte poreska obaveza a dođu pa vam popišu pokretne stvari, popišu nepokretnosti, zabrane prenos novčanih sredstava preko računa poreskog obveznika otvorenog kod nosioca platnog prometa i upis zabrane u registar blokiranih računa; zabrane dužnicima poreskog obveznika da poreskom obvezniku plate dugove. Pa, vi na taj način čoveka možete da upropastite zato što imate svog miljenika koji mu duguje novac. Vi sada ponovo štitite dužnika, dužniku omogućavate da ne plaća dug nekom drugom ko još nije ni poreski obveznik. Popišete, zaplenite stvari, uništite imovinu, uništite mu račune, blokirate mu poslovanje i to je za vas jedan pravičan poreski zakon. Ova Vlada će ostati upamćena po članu 67. Komunisti su ostali upamćeni po čupanju brkova, izvođenju stoke iz štale, pa čak i po obavezi koju je imao jedan naš seljak iz Rače Kragujevačke da svoje jedino dobro - plug sakovac donese pred zadružni dom i da ga preda poreskim organima. Plug kojim je orao njivu i hranio decu. E, po ovom članu 67. postaćete vi dosmanlije upamćeni. Vi ćete da otimate imovinu ljudima koji ne duguju nikakav porez i možda ga uopšte neće ni dugovati.
Izvolite, reč ima ministar Đelić.
Naravno, utisak koji se pokušava ostaviti ovde da ovo daje apsolutno pravo poreskoj upravi da radi ama baš šta hoće jednostavno nije istinit. Taj utisak ne sme da ostane zato što jednostavno ovaj institut već imamo u našem pravu. Znači, ovde nema nikakve novine. I u svim latinskim ili zemljama malo južnije u Evropi takav institut postoji, jer jednostavno takva je i poreska disciplina ili, bolje rečeno, poreska nedisciplina. Ako pogledate i uporedno pravo, pa čak i ovo pravo i institut koji postoji kod nas, to već imamo. Naravno, nije tačno da u ovim izuzetnim slučajevima kada postoji jaka indicija da potencijalni poreski obveznik... ako se pročita ceo član vidi se da to nije odjednom, nego da postoji postupak, da je pokrenuto izdavanje poreskog rešenja; znači, to nije iz neba, dođe poreska uprava i odluči neku privremenu meru. Ne. Postoji postupak, samo on nije dovršen i poreska uprava vidi da potencijalni poreski obveznik pokušava da prikrije, da skloni, da uništi, i sasvim je normalno da su tu te privremene mere, koje ne mogu dovesti do toga da dok traju, za tih nekoliko dana dok se ne donese to rešenje, dođe do nekog rasprodavanja te imovine. Naravno da ne. Znači, ovo je samo jedan aspekt, možda ne baš najsjajniji, našeg života, u našem društvu; niti je unikat, niti je prvi put, niti tu ima nečeg strašnog, ali je to nužno zbog toga što je finansijska nedisciplina i dovitljivost takva, a rekao bih i spremnost da se prikriju dokazi, ili da se unište ili da se pak skloni ona pokretna imovina koja može da služi za plaćanje poreza; sve je to nužno u jednoj zemlji kao što je to naša danas.
Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milorad Stanulov.
Poštovana predsednice, poštovane kolege poslanici, u članu 68. definišu se oblici redovne naplate poreza i izuzeci koji su definisani u stavu 4. u kome se kaže: "Izuzetno od odredbi stava 1 - 3. ovog člana poreska obaveza se može namiriti: 1) putem kompenzacije; 2) predajom stvari nadležnom državnom organu; 3) konverzijom potraživanja po osnovu poreza u trajni ulog Republike u kapitalu poreskog obveznika u postupku privatizacije, na način i pod uslovima koje propiše Vlada; 4) u radu, materijalu ili uslugama". Ispred poslanika Nove demokratije podneo sam amandman da se u članu 68. stav 4. alineja 3. briše. Učešćem u kapitalu poreskog obveznika po osnovu poreskog duga i njegovom konverzijom u akcije država postaje akcionar i suvlasnik. Dakle, prodajom akcijskog udela namiruje se ono što redovnom i prinudnom naplatom u novcu i imovini nije uspela. Dakle, postupak privatizacije se navodno ubrzava akcionarstvom i to ne važi za sve, već o tome odlučuje Vlada. Vlada priznaje da uvodi nejednako postupanje, pa time imamo nepredvidivost u poreskom sistemu. Takođe,moguće je da poreski obveznici kroz poreska dugovanja obezbede za sebe izbegavanje stečaja i privilegiju da se reše poreske obaveze. Između akcionarstva države i stečaja, prednost dajemo stečaju kao procesu u kome postoji sudska procedura. Zato smo i predložili da se alineja 3. ovog člana briše. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 68. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanici SSJ nisu prisutni. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanici nisu prisutni. Da li neko drugi želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto se niko ne prijavljuje za reč, prigovaram povredu Poslovnika, člana 82. stav 2. Vi ste izglasali da radimo dok se ne završi rasprava o amandmanima, a sada vaših poslanika u sali nema. (Iz sale: 131.) U sali se nalazi 71 poslanik, sada smo brojali, tri puta. To znači da manipulišete karticama, da ste se porazilazili, ovog dana neće biti glasanja. Znači, mučite nas iz SRS, zato što smo radili na Predlogu zakona, zato što smo napisali toliko amandmana, da ostanemo ovde u sali, tobož, mi smo krivi što smo pisali te amandmane, pa hajde sada još i da sedimo u sali. Vi, kao, hoćete duže da radite, samo vas trenutno nema. Kada hoćete da se duže radi i kada ste kvorum skinuli samo na trećinu od ukupnog broja poslanika, ta trećina mora da bude u ovoj sali svakog časa. Sada više nema da li se odlučuje ili se ne odlučuje. Trećina poslanika mora, a to je 84. Upozoravam vas, gospođo Mićić, ovde se neovlašćeno koriste kartice drugih narodnih poslanika. To što piše na ekranu, to je stanje od pre možda dva sata. Sala je prazna. Ako ćemo da radimo, sedećete. Mi ćemo da radimo, a vi sedite, ali morate da sedite u sali.
Da li ste vi tražili da se utvrdi kvorum? (Da.) Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Da li ste vi ubacili vašu karticu, gospodine? Pa, sada kada sam ja rekla. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Da li se još neko javlja za reč o amandmanu na član 70. (Ne.) Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 76. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanici nisu prisutni. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanici nisu prisutni. Da li neko drugi želi reč? (Da.)
Na osnovu člana 82. stav 4. konstatujem da primenom elektronskog sistema nije utvrđen kvorum za održavanje sednice. Molim da se utvrdi kvorum.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu na član 77? (Ne.) Na član 78. amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanici nisu prisutni. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 81. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 84. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li narodni poslanik želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ime grupe poslanika Nove demokratije podneo sam amandman na član 84. koji se tiče troškova postupka prinudne naplate poreza. Svojim amandmanom predlažem da se stav 1. ovog člana briše. Da vas podsetim, odnosno da pročitam kako glasi taj stav: "Poreska obaveza uvećava se za posebnu i jednokratnu taksu na prinudnu naplatu poreza u visini od 5% od iznosa dospelih, a neplaćenih poreza, koja se obračunava i pripisuje glavnom dugu na dan početka postupka prinudne naplate". Smatram da nije utvrđen pravni status ove dažbine, odnosno da se iz ovoga jasno ne vidi da li je reč o nekakvoj kazni, o oporezivanju same činjenice da je neko već poreski obveznik ili u nečem trećem. Da vam pročitam i obrazloženje Vlade, kojim se ovaj amandman ne prihvata. "Amandman se ne prihvata zato što je reč o specifičnoj meri koja je u funkciji povećanja poreske discipline. Dakle, ne radi se o poreskom prekršaju, već se radi o specifičnoj meri koja je u funkciji povećanja poreske discipline, što znači da se ne radi o kazni, niti o meri koja se primenjuje prema nekome zbog činjenice da je već poreski obveznik, već o instrumentu kojim se obveznik stimuliše, kaznom se stimuliše da uredno namiruje poresku obavezu, odnosno destimuliše opredeljenje da se čeka prinudna naplata poreza". Naravno, nisam tako naivan da ne razumem motive Vlade, koji mogu da budu zaista opravdani. Svi mi znamo da je u prethodnom periodu postojao veliki broj poreskih obveznika čija je poslovna filozofija bila izbegavanje plaćanja poreza. Sa tog aspekta zaista mom amandmanu možda nema mesta i na prvi pogled obrazloženje Vlade je sa tog aspekta zaista u redu. Postoji zaista potreba da se neuredne poreske platiše disciplinuju, ali ću vas takođe podsetiti da je privredni ambijent u Srbiji proteklih godina i ove godine takav da mnogim sitnim poreskim obveznicima, a koji su takođe većina, ni na kraj pameti ne pada da ne izmiruju svoje poreske obaveze, ali da to prosto u ovom ekonomskom ambijentu kada se dnevno suočavaju sa nelikvidnostima raznih vrsta i kada se utvrđuje čvrsta disciplina plaćanja na svim nivoima, prosto nije moguće. Zato mislim da kada je u pitanju neko ko već u kontinuitetu, cele godine redovno ispunjava poreske obaveze i ako se već vrši prinudna naplata, što je takođe u redu i ako se plaćaju troškovi prinudne naplate, što je takođe opet u redu, nije u redu da se plaća posebna kazna. Zato mislim da bi možda moglo nekakvom intervencijom da se za one koji u kontinuitetu pokazuju dobru volju da plaćaju porez ima razumevanja.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 84. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 86. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milorad Stanulov.
Poštovani narodni poslanici, podneli smo amandman za koji je greškom napisano da je amandman člana 85, a u stvari se odnosi na član 86. Član 86. u stavu 1. govori da treće lice, osim člana domaćinstva poreskog obveznika, koje tvrdi da ima pravo na stvar koja je predmet postupka prinudne naplate poreza, a koje bi sprečilo prodaju imovine, može podneti nadležnom sudu izlučnu tužbu. Mi našim amandmanom predlažemo da se brišu reči "osim člana domaćinstva poreskog obveznika". Takođe, u stavu 3. ovog člana koji glasi: "Ako lice iz stava 1. ovog člana pruži dokaz da ima pravo na stvar koja je predmet prinudne naplate poreza, poreska uprava može da prekine, odnosno obustavi primenu mera prinudne naplate nad tim predmetom", mi predlažemo da se umesto reči "poreska uprava može da prekine, odnosno obustavi primenu", navede "poreska uprava prekida, odnosno obustavlja primenu". Zamolio bih predstavnika Vlade, s obzirom da je navedeno u obrazloženju Vlade da nije prihvaćen zato što se obrazloženje ne odnosi na taj član zakona, da ponovo uzme u razmatranje ovaj naš amandman.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 90. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se javlja za reč neko od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Na član 102. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Da li ćete koristiti i vreme za zamenika predsednika?
Pošto ste tako ljubazni, ja ću da iskoristim. Inače, nekada mi se i ne mili da iskoristim sve vreme. Najpre da prigovorim ministru da je, posle pokušaja da nam ovaj zakon po izmišljenom hitnom postupku stavi na dnevni red da ne bi bilo amandmana, sada pod pritiskom naše argumentacije učestvovao u ukidanju direktnog televizijskog prenosa ove sednice Narodne skupštine. Možda ministar ima nekih indicija da ćemo mi osvojiti neki politički poen ovom raspravom, pa nam je odmah izvršio zabranu raspolaganja direktnim televizijskim prenosima, koji su demokratska tekovina ove Narodne skupštine; nije direktan televizijski prenos nastao kada je DOS došao na vlast, nego kada su srpski radikali ušli u Vladu Republike Srbije. Sada, pošto vi možete i bez prenosa, a nekada biste skakali sa mosta da se ubijete što nema televizijskih prenosa, da ja pređem na amandman na član 102. stavove 4, 5. i 6. za koje sam predvideo da se brišu, a kako i da ne predvidimo da se brišu stavovi koji kažu da ako postoje osnovi sumnje da će poreski obveznik onemogućiti prodaju pokretne stvari na kojoj je ustanovljeno založno pravo Republike, stvar će se oduzeti u momentu popisa. Poreski izvršitelj je dužan da obrazloži postojanje osnova sumnje iz stava 4. ovog člana. Meni je Vlada odgovorila da je dovoljno to što će poreski izvršitelj, kako oni kažu, u pismenom obliku to da obrazloži. Međutim, po Predlogu zakona se ne traži pisano obrazloženje poreskog izvršitelja, nego samo obrazloženje. E, da znaju poreski obveznici, a ovo su uglavnom sitni obveznici kojima se plene pokretne stvari, velikim ribama se otima nepokretnost, imovina, stavlja se šapa na platni promet, na račune, na dugovanja, a ovo je sirotinja. Zaplena pokretnih stvari je isplativa samo kad to pokriva poreski dug, a to su mali poreski dugovi: polovan televizor, polovan sto, manji sto može da ostane za familiju, radio aparat. To sada, ako usvojite ovaj predlog zakona, u momentu popisa poreski izvršitelj otima iz ruke poreskom obvezniku ili njegovoj deci koja bez te stvari u kući ne bi smela da ostanu. Samo je još pravo poreskog izvršitelja da obrazloži taj svoj postupak, ne pismeno kako je meni Vlada odgovorila, nego samo da ga obrazloži. Kome da obrazloži kad ne mora u pisanom obliku? Možda rukovodiocu jedinice koja ga je poslala, možda ministru finansija, možda komšijama, ali uglavnom ... Znam da je ministar finansija zainteresovan za ovu diskusiju, a vi, gospodine Bogdanoviću, imate vremena da sa ministrom razgovarate o drugim stvarima u vreme kada se ne održava sednica Narodne skupštine. (Nenad Bogdanović: Ozbiljno razmatramo ovo što vi govorite.) Ne razmatrate ozbiljno. Ja se i ne zanosim time da vi to ozbiljno razmatrate, ali zaista nema govora da sada raspravljate svoja pitanja koja možete u vreme kad nema sednice Narodne skupštine. Omeli ste ministra da sluša raspravu o amandmanu i da bar na neki način pokaže građanima Srbije da ga interesuje ono što opozicija u Skupštini govori. Ne kažem da je ovaj zakon glup. Ministar neće reći da je amandman glup. Mi ćemo u tom odnosu vlasti i opozicije jedan drugog na neki način da poštujemo. Meni se ne sviđa zakon. Možda on misli da ne valjaju ni amandmani, ali ovde postoji jedna igra u koju smo svi mi ušli kandidovanjem na izborima. Ta igra je da ja saslušam ministra, da pročitam njegov predlog zakona, da napišem amandmane, a ministar da dođe i da sasluša i ono što mu je dosadno i ono što neće da prihvati, jer on nema drugi posao danas, osim ovog. Drugi posao nemojte da mu naturate. Možda je sposoban da radi dve stvari u isto vreme, ali to može samo u kupatilu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 103. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 106. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 109. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 116. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 117. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima podnosilac amandmana, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, član 117. reguliše otpis poreza, kao jedan od oblika prestanka poreskog duga. Amandmanom tražim da se stav 1. ovog člana briše, u kome je propisano da Vlada može, na predlog ministra, doneti odluku o delimičnom ili potpunom otpisu poreza i sporednih poreskih davanja poreskog obveznika koji se prodaje u postupku privatizacije, odnosno koji je u postupku restrukturiranja. Mene interesuje po kojim će to kriterijumima ministar izdvojiti jedne poreske obveznike od drugih poreskih obveznika? Zašto ti kriterijumi nisu propisani zakonom, a ne vidim da će biti propisani nekim drugim aktom. Znači da će opet biti neka diskreciona ocena, njegovo diskreciono pravo da odluči za koje će pravne subjekte, koji su već u privatizaciji, predložiti Vladi da im otpiše dug, a kojima neće. Recimo, sada je "Vino Župa" u postupku privatizacije i ima 11 miliona duga. To znamo, čitali smo u štampi. Od toga je 4,5 miliona duga poreza i doprinosa. Ako to preduzeće kupuje neko ko je blizak ministru, ministar će da predloži Vladi da mu se taj dug otpiše, jer normalno je da će se preduzeće lakše i povoljnije privatizovati ukoliko nije opterećeno dugom, nego ako jeste. Ako je neko ko se ministru ne sviđa, onda nema otpisa duga. Svi poreski obveznici i svi subjekti u privatizaciji morali bi da budu ravnopravni. Nisu, gospodine ministre, ako vi možete da odlučite kome ćete da otpišete dug, a kome nećete da otpišete dug. Ako je to vaše diskreciono pravo da vi o tome odlučujete, onda još možete da uzmete procenat od toga ko je privatizovao preduzeće, ko ga je kupio bez duga. Ko će da vam uđe u trag - niko. Zbog toga smatram da je neophodno, da bi se otklonila svaka sumnja i mogućnost zloupotrebe (možda vi nećete, ali neki drugi ministar na vašem mestu možda i hoće da zloupotrebi to pravo), da se ovaj stav 1. člana 117. briše.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
U članu 117. radi se o otpisu poreza, o kategoriji kojom jednog poreskog obveznika možete da privilegujete u odnosu na drugog poreskog obveznika samo zato što se radi o postupku privatizacije. To znači da se neće poštovati princip jednakosti pred zakonom. Naime, Vlada nam je odgovorila i rekla kako se podrazumeva da će Vlada, prema ovoj odredbi zakona, odlučivati o otpisima po istim kriterijumima za svakog obveznika koji je ušao u postupak privatizacije ili restrukturiranja. To ne znači ništa. O čemu se radi? Član 117. stav 1. je jasan. U svojoj nejasnoći on kaže: "Vlada može, na predlog ministra,doneti odluku o delimičnom ili potpunom otpisu poreza i sporednih poreskih davanja poreskog obveznika koji se prodaje". Znači, može potpuni otpis poreza, može delimični. Nema kriterijuma, nema jedinstvene odluke pa da se kaže - poreskom obvezniku koji je ušao u postupak privatizacije ilirestrukturiranja otpisuju se sporedna poreska davanja, nego kaže - može Vlada jednom da otpiše, drugom da ne otpiše; da kriterijum bude, recimo,pozitivno poslovanje, pa kaže - ovaj pozitivno posluje, njemu nećemo da otpišemo, ovaj ne posluje, nije isplatio plate tri meseca, njemu ćemo da otpišemo; koji su to kriterijumi po kojima će Vlada otpisivati porez? Opasno je otpisivati porez i moraju da postoje kriterijumi. Ne može da bude kriterijum neuspešno poslovanje, ni za kakvu nagradu od strane Vlade ne može kriterijum da bude neuspešno poslovanje. Može samo uspešno poslovanje da bude kriterijum, za nagrađivanje će još više poreza da donese. Druga stvar, postupak privatizacije zavisi od toga ko je kupac. Postoji mnogo sumnji u Agenciju za privatizaciju, u tenderski način prodaje, postoje ljudi koji su privilegovani, postoje ljudi bliski režimu, a najlakše je pozvati i reći - otpiši im dugovanja, taj i taj treba da kupi tu firmu. Nemojte da ostavljate ministru ovoliko ovlašćenja, ja ne verujem u političku organizaciju kojoj pripada ministar. Ta organizacija ne želi dobro ni srpskoj privredi ni srpskom društvu u celini.
Da li još neko želi reč? Ako ne, prelazimo na član 131. Na član 131. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Joca Arsić, Rade Bajić, Dušan Cvetković, Hranislav Perić i Miomir Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 134. amandman je podneo Odbor za finansije. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Prihvata. Konstatujem da je u ime Vlade ministar Božidar Đelić prihvatio amandman. Zakonodavni odbor nije razmatrao ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 134. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije je prihvatio, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 137. amandmanje podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Članom 137, a u vezi sa članom 165, regulisana su poreska krivična dela i postupanje poreske policije u otkrivanju krivičnih dela i njihovih izvršilaca. Uz našu generalnu primedbu da krivična dela moraju da budu uređena krivičnim zakonom i da nije bio problem uopšte Vladi Republike Srbije da sva krivična dela ovde nabrojana, umesto da pronalazi u Krivičnom zakonu koje odredbe neće da važe, da sva ta dela svrsta uKrivični zakon, postoji i primedba na stav 3. koja je veoma ozbiljna i nad kojom bi trebalo da se zamisle oni koji će glasati za ovaj zakon. Naime, u stavu 3. predlagač kaže: "Radi otkrivanja poreskih krivičnih dela i njihovih izvršilaca, poreska policija u pretkrivičnom postupku može da postupa kao organ unutrašnjih poslova i ovlašćena je da, u skladu sa zakonom i u saradnji sa ovim organom, preduzima potražne radnje, kao i dapozove i sasluša osumnjičenog", ne poreskog obveznika, "bez prava na njegovo prinudno dovođenje". Ovde se direktno zalazi u ingerencije Ministarstva unutrašnjih poslova; drugih organa unutrašnjih poslova, izuzev u Ministarstvu unutrašnjih poslova, nema. I kada ste formirali državnu informativnu agenciju (kako se zvala ona umesto Udbe) naša primedba je i tu bila da pripadnici BIA-e, bezbednosno informativne, moraju da budu obučeni i jasno označeni kada učestvuju u akcijama zajedno sa organima unutrašnjih poslova. To ste mogli da vidite ako ste pratili uporedno zakonodavstvo. Svi pripadnici različitih oružanih državnih formacija moraju da budu označeni u oružanim akcijama. Zamislite sada jednu akciju, po članu 165. oružanu akciju u kojoj učestvuje policija i policijski inspektori. Ja ne čitam amandmane dok ne dođu na dnevni red, ja čitam predlog zakona. Ovo je ideja predlagača zakona, a to što vi prihvatate neke amandmane, to su možda politički kompromisi, a vaša ideja je ovaj zakon. Vi predviđate akciju organa unutrašnjih poslova i poreske policije u kojoj će sadejstvo biti uz dogovor dva ministra; biće naoružani, a ja pretpostavljam da će poreska policija biti ljudi, ekonomisti i pravnici, u struci koji će biti sposobni da barataju hard diskom a ne pištoljem, revolverom, dugim oružjem, bacačima, topovima i tenkovima. I vi sada predviđate da oni mogu da postupaju kao i organi unutrašnjih poslova. Najlakše je reći - svako ko je naoružan može da postupa kao organ unutrašnjih poslova, ali to jednostavno nije moguće. Zato mi imamo Ministarstvo unutrašnjih poslova; nego, lepo, kada krene u akciju poreski inspektor, ako postoji pretpostavka (a vi sve radite na osnovu sumnji i pretpostavki) da će doći do oružanog otpora, onda se dogovaraju dva ministra da Ministarstvo unutrašnjih poslova obezbedi tu akciju i tako se posao završava. Poreski inspektor nije organ unutrašnjih poslova i nemojte sa time da se igrate.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 140. amandman je podnela Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Član 140. reguliše postupak po krivičnoj prijavi i ovaj član obavezuje državnog tužioca da uzme u razmatranje krivičnu prijavu iz prethodnog člana u roku od tri dana od dana prijema i da o svojoj odluci (u stavu 2.) po ovoj krivičnoj prijavi - pazite sada - obavesti rukovodioca poreske policiije u roku od osam dana od dana donošenja odluke. Znači, javni tužilac mora da raportira šefu poreske policije šta je uradio po krivičnoj prijavi. Upozoravam vas da državni tužilac postupa isključivo u skladu sa zakonom o tužilaštvu i bilo kojim drugim zakonom mu se ne mogu nametati nikakve obaveze. Koja je posledica ako državni tužilac to ne uradi u roku od tri dana ili ako ne obavesti šefa poreske policije šta je uradio sa krivičnom prijavom? Nema nikakve posledice. Uvodite jedan pravni haos, ne poštujete one osnovne zakone, ne poštujete krivični zakon, Zakon o krivičnom postupku, ni na saveznom ni na republičkom nivou i jednim ovakvim leks specijalisom hoćete da nametnete obaveze državnom tužiocu. Meni je jasno da vi imate ovde za cilj efikasnost, hoćete da se brzo rešava po krivičnim prijavama kada su poreska krivična dela u pitanju, ali to vam ne dozvoljava sada da sve okrenemo naopačke u organizaciji pravosuđa. A šta ako su potrebne neke istražne radnje? Ako javni tužilac mora od istražnog sudije da zatraži da se sprovedu neke istražne radnje, on ne može ovaj rok nikako da ispoštuje i vi ste mu onda vezali ruke; onda on po ovom zakonu o javnom tužilaštvu može da bude i neefikasan i smenjen i da mu se to piše kao minus. Tu funkciju javnog tužioca svodite na nekoga ko treba da raportira šefu poreske policije. Šta sada postaje ova poreska policija u državi - postaje država u državi, a to zaista ne bismo smeli da dozvolimo. Zbog toga, ovim amandmanom tražimo brisanje celokupnog člana 140. Mislim da bi na Ustavnom sudu ovaj član 140. mogao da padne.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Uvek kada se piše jedan zakon mora da se razmišlja o tome hoće li biti moguće da on bude ostvaren u praksi, da li će biti primenjiv? Svašta vi ovde možete da napišete, ovde može da se napiše obaveza nekog fudbalskog kluba da bude prvak ove godine, ali to jednostavno neće nikoga da obavezuje. Vi sada ovde kažete, u dva stava ovog člana, da je državni tužilac dužan najpre da uzme prijavu u razmatranje u roku od tri dana, a onda da je dužan i da obavesti poresku policiju šta je učinio povodom prijave. I to bih mogao da shvatim, da tamo pozadi, u kaznenim odredbama, a to je nemoguće državnom tužiocu da napišete, da tamo piše: "ako ne postupi u skladu sa članom 140. kazniće se novčano 5.000 dinara, zatvorom od dva meseca", ja bih shvatio takav zakon. Znači, neko ima obavezu da nešto uradi, a zakon na kraju kaže - ako on ne uradi tu obavezu, iz tog člana, biće kažnjen ovako i ovako. A vi ovde kažete - dužan je državni tužilac da u roku od tri dana uzme u razmatranje prijavu, a šta će biti ako je ne uzme u razmatranje, ko postavlja državnog tužioca? Ko odlučuje o tome? Pa kud baš udariste na državnog tužioca? Što ne podnesete prijavu opštinskom tužiocu, što ne podnesete okružnom? A gde baš na državnog tužioca? A kako da odgovara, pred komšijama, zato što nije uzeo prijavu u razmatranje? Pa vi znate koliko krivičnih prijava u zemlji ima,hoće li to jedan čovek, državni tužilac, sve da postigne? I što obavezujete poreskim zakonom državnog tužioca na nešto što u zakonu koji reguliše njegovu funkciju nije regulisano? Što u Zakonu o državnom tužiocu ne unesete odredbu da je dužan da u roku od tri dana postupi po krivičnoj prijavi poreske policije? To bi mi bilo shvatljivo. E, onda bi u tom zakonu bila i sankcija za državnog tužioca. A u poreskom zakonu obavezivati državnog tužioca, to je napisano samo koliko da zaplaši poreske obveznike, da će tobož državni tužilac da raspravlja o tome da li su utajili porez ili nisu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović podneo je amandmane na član 149. i na član 151. Predloga zakona. Vlada je prihvatila ove amandmane, Odbor za finansije je takođe prihvatio, a Zakonodavni odbor smatra da su ovi amandmani pravno mogući, pa konstatujem da su ova dva amandmana postala sastavni deo Predloga zakona. Na član 165. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli zajedno narodni poslanici Dragan Jovanović, Rajko Baralić, Jovan Todorović, Nebojša Jović, Slobodan Tomović i Hranislav Perić, i narodni poslanici Božidar Vučurović, Đorđe Mamula, Čedomir Jovanović i Milorad Stanulov. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 167. amandman je podneo poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Poslanik Božidar Vučurović tvrdi da mu je amandman odbijen. Proverićemo u izveštaju Vlade. Ali, pošto se radi o amandmanu u istovetnom tekstu... Ima reč narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u izveštaju Vlade stoji da je moj amandman odbijen zbog toga što je prihvaćen amandman gospodina Đorđa Mamule. To tako stoji, ne stoji nikako drugačije. Nisu u istovetnom tekstu. Kod njega piše: "Briše se član 165", a kod mene piše: "Član 165. se briše". Ja sam imao četiri preduslova da se moj amandman prihvati pre amandmana gospodina Đorđa Mamule. Prvo što sam amandman predao u 10,35, a gospodin Đorđe Mamula u 16,55 časova. Drugo, što je moj amandman pismeniji, jer gospodin Mamula kaže u obrazloženju uz ovaj član da bi ovo poskupelo državne troškove. Troškovi ne mogu da poskupe, mogu da se povećaju ili da se smanje. Treće, i ja i ministar se zovemo Božidar, pa valjda je prirodnije da prihvati Božidarov amandman, nego Đorđev. Nego, izgleda, dame i gospodo, da je bračni savetnik u bračnom savetovalištu uspeo da spasi brak između DOS-a i DSS-a,bračni savetnik je Vilijem Montgomeri, i DOS se na ovaj način odužuje DSS-u. Hvala.
Pitam predstavnika Vlade, ministra finansija i ekonomije, da li prihvata amandman narodnog poslanika Božidara Vučurovića, koji je podneo na član 165? (Predstavnik Vlade prihvata amandman.) Na član 171. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Dragan Jovanović, Dušan Cvetković, Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 172. amandman je podneo poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 173. amandman je podneo poslanik Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 175. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Dragan Jovanović, Dušan Cvetković i Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se po ovom amandmanu neko javlja za reč? (Ne.) Na član 175. amandmane su, u istovetnom tekstu, podnelizajedno narodni poslanici Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković, i narodni poslanici Aleksandar Vučić i Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se po ovom amandmanu neko javlja za reč? (Ne.) Na član 176. amandmane su, u istovetnom tekstu, podnelizajedno narodni poslanici Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković, i poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podnela na član 176. se odnosi na ono na šta smo ukazivali jutros ne kao na nedostatak već propust, u smislu direktnog suprotstavljanja pojedinih odredbi ovog zakona Ustavu SRJ, ma koliko ga vi poštovali, ili ne, to mi vidimo kroz vašu izradu tzv. Ustavne povelje; one su u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, sa saveznim Zakonom o krivičnom postupku i sa republičkim Krivičnim zakonom. Zašto to govorim? Zbog toga što su navedene kaznene odredbe i taksativno nabrojani iznosi kod utaje poreza tzv. crnog prometa direktno suprotstavljeni ovim zakonima koji su na snazi i predstavljaju direktno zadiranje u ljudske slobode i prava, u princip zaštite ljudskih sloboda i prava, o čemu je jutros prilikom načelne rasprave govorio i prof. dr Vojislav Šešelj. Mi smo svesni toga, i svaka država u svetu, da postoje oni poreski obveznici, bilo da su fizička a pre svega pravna lica, koji će kako god da se menjaju zakoni o poreskom postupku, ili donose drugi zakoni, pa i ovakav koji vi nazivate sistemskim, da traže određene rupe u zakonu i mogućnost da ih zatvaraju tako što će da vrše utaju poreza. Toje sada relativna stvar u različitim zemljama. Postoje podaci u našem neposrednom okruženju koji govore da je taj tzv. crni promet u ostvarenom društvenom proizvodu najviši u procentima u Italiji, negde oko 33%, u Švajcarskoj 4,1, pa onda malo dalje u Japanu 4,2 itd. Mi nemamo informacije od strane ministra Đelića šta je on ustanovio otkako je na poziciji, odnosno u funkciji ministra Vlade Republike Srbije, koliki je stepen utaje poreza i otvoreno sumnjamo da bi taj izveštaj bio validan zbog toga što smo videli da se selektivnom primenom pojedinih zakonskih odredaba, donošenjem onog fantomskog zakona, koji je takođe suprotstavljen saveznom Zakonu o osnovama poreskog sistema, Zakonu o ekstraprofitu, ne dolazi do jedne jednakosti poreskih obveznika već do selektivne primene.... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Evo završavam. Da bi se, dakle, sve krivično - pravne norme u državi poštovale ne može na ovakav način ministar finansija, zakonopisac dakle, projektujući ovakav zakonski predlog da unosi one elemente, kao što su poreska utaja, u Zakon o poreskoj administraciji, zbog toga što su te stvari sadržane u zakonima koji su na snazi, jer su stariji ti zakoni o kojima sam govorila. Ne može na ovakav način da se pretpostavlja da neko želi, samo zato što to pretpostavlja ministar ili ljudi iz poreske policije, poreske uprave, da utaji porez, a možda je u pitanju neko ko zbog neprecizne zakonske formulacije ne može da sprovede u delo sve ono što država od njega traži. Zato je najbolje da se ne poigravate sa ovakvim zakonskim projektom i najbolje je da se ove krivične odredbe, a svi amandmani SRS idu u tom pravcu, jednostavno izbrišu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 177. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli zajedno narodni poslanici Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković i narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 178. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli zajedno narodni poslanici Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković i narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, narodni poslanici SRS principijelno ulažu amandmane na sve ove članove zakona koji regulišu poreska krivična dela, uz obrazloženje koje smo dali još u načelnoj raspravi - radi očuvanja pravnog poretka. Protiv smo toga da se krivična dela propisuju posebnim zakonima iako je ministar rekao da imamo već 45 takvih zakona koji regulišu krivično-pravnu materiju. To nije opravdanje, nažalost, takvo je i vreme, da se ta krivično-pravna materija kodifikuje i da bude na jednom mestu ako hoćemo da izgrađujemo moderan pravni poredak. Međutim, ovaj član 178. govori o ugrožavanju naplate poreza i poreske kontrole. Naravno, ja tražim da se čitav član briše ali koliko je on besmislen pokušaću da vam dočaram. Govori o tome da će biti kažnjen onaj ko u nameri da ugrozi naplatu poreza, koji je utvrđen njemu ili drugom licu, u postupku prinudne naplate (tu se uvek radi o pokretnim stvarima)odnosno poreske kontrole sakrije, otuđi, uništi ili učini neupotrebljivom stvar koja je predmet prinudne naplate poreza, a to jenešto što iole vredi u kući. Šta to može da bude - frižider, televizor, kompjuter, ne znam šta sve ima u domaćinstvu što može da ima neku cifru kao polovna stvar, a znamo da već godinama koristimo iste uređaje u domaćinstvu. Šta se dešava? Može da se desi da deca, znajući za to da su svi ti uređaji na listi, jednostavno odnesu npr. televizor kod svog druga, drugo dete odnese kompjuter kod svog druga i tako redom. Tata mora u zatvor na godinu dana. Hajde, recite mi da li je to moguće u praksi? Moguće je u praksi. Zato je ovo iluzorno što pišete. Ovo su smešne stvari da ovako nešto stavite u zakon. Imate krivični zakon, možete da podvedete..... Ministre, da li ne može? Da li je moguća takva situacija. Da li je moguće da vaše dete uzme "Sony play station" i odnese kod svog druga? Nema? Vi imate laptop. Dobro, uzme laptop i odnese kod drugarice i sakrije i vi nemate od čega ..... Aha, vi ste uništili ono što je predmet prinudne naplate i odete u zatvor na godinu dana. Nije smešno. To je stvarnost. Jer, onaj kome plenite pokretne stvari znači nema ništa drugo da mu uzmete. To ste mu uzeli. Može dete i kravu da otera iz štale negde i da je sakrije. Može. Može da je pusti na ispašu i da je nikada ne nađete. Ništa to nije smešno. To su životne stvari, ali morate malo da se upustite u razmišljanje kada pišete zakon.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? (Ne.) Na član 179. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli zajedno narodni poslanici Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković i narodni poslanici Tomislav Nikolić i Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 180. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli zajedno narodni poslanici Dragan Todorović, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, Hranislav Perić i Milan Janković, i narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Hvala. Član 180. je u stvari član 147, predstavlja biće krivičnog dela koje je predviđeno članom 147. Krivičnog zakona Republike Srbije - nedozvoljena trgovina, kazna je tri meseca do tri godine, ovde je predviđeno šest meseci do tri godine. Ne razumem zašto ste jedno očigledno krivično delo sa potpuno istim kvalifikacijama, isto je biće krivičnog dela u pitanju ovde i u Krivičnom zakonu, uopšte stavili u ovaj zakon. I, koji ćete zakon da primenjujete u slučaju da dođe do kršenja ovog ..... Molim. Dame i gospodo, mi smo pokušali, evo, da vas ubedimo u to da je čitavo ovo poglavlje zakona koje se odnosi na kaznene odredbe, na poreska krivična dela, apsolutno suvišno u ovom zakonu, da imaju svoj pandan u Krivičnom zakonu (možda jedno od njih nema konkretan pandan), ali da to isto može da se prevaziđe na adekvatan način, da je trebalo da prihvatite ove naše amandmane. Niste ih prihvatili na vašu dušu. Idemo dalje u neki pravni haos, ali tako je kako je.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Amandmani na ova poreska krivična dela imali su za cilj da pokažu građanima Srbije koliko je daleko Vlada otišla u prihvatanju neke svoje činjenice da je porez važniji od svega. Mi smo podneli amandman na član 179. koji je bio apsurdan, neću da koristim grublju reč. Ali, za napad na milicionera pri kome bi mu bila naneta laka telesna povreda Krivičnim zakonom je propisana kazna zatvora od tri meseca do godinu dana. Za napad na poreskog policajca, sa istom lakom telesnom povredom, predvideli ste kaznu od godinu do tri godine zatvora. Tako za sva ostala dela uporedno. Onaj što nosi, recimo, poštansku torbu nije bio zaštićen, a ovaj što nosi poresku torbu je bio zaštićen kao beli medved. Ne može, ako nije zaštićen kondukter u autobusu, ribočuvar, lovočuvar, poštar, ako nije milicioner zaštićen, po kom osnovu ovako izdvajate one koji pripadaju poreskim organima, da ne sme niko na ulici popreko da ih pogleda. Pokušavali smo da vam kažemo da treba srediti poreski sistem i poresku administraciju, ali da pri svakoj ovoj radnji morate da mislite na poreskog obveznika. Mislite na ispunjavanje obaveza prema Svetskoj banci, MMF-u, a jednog dana oni će biti toliko zadovoljni vašim radom, da će vas pohvaliti javno. Mi ćemo ovde, kao u Argentini, da razbijamo izloge i da tražimo parče hleba zato što je država godinama ispunjavala sve njihove zahteve. Ovaj zakon je tog tipa. Setiće se građani Srbije ove rasprave, a imali su prilike da je vide na televiziji. Setiće se stavova, kakve je ko stavove ovde zastupao. Sećaću se ja kada budem ostario, a to me brzo čeka, kako ste mi skoro svi klimali potvrdno glavom iz sale, a pritisnućete drugo dugme. To je ta dvojnost morala koju zapažam kod vas. Ne valja ovaj zakon, to treba reći ministru Đeliću u oči. Bolje je da mu vi kažete, jer njega baš briga za vašu političku sudbinu. Kako je došao, tako će da ode. Možda i brže. Vi ostajete ovde da sa nama delite i dobro i zlo. Ministar ovde nariče za proteklih 10 godina, a ne sme ni da kaže gde je bio u proteklih 10 godina. Kakvih 10 godina u Srbiji, ministre, nemaš ti pojma šta se sve dešavalo i zašto je to bilo. Zato vas pozivam, popravite ovaj zakon, naterajte ministra da napiše zakon po meri ove države, po meri ovih poreskih obveznika. Biće onda i poreza. Evo, zna već, prepun je poreza. (Predsednik: Vreme.) Ako vam prizna reći će da je prepunio porez za ovu godinu, prepunio, zato i smanjuje prihod. Videćemo završni račun budžeta. Ponešto može da se sakrije, a nešto neće moći, ministre. Videćemo koliko ste nas odrali što ne vraćate narodu višak uplaćenog poreza. Mi ćemo biti protiv ovog predloga zakona, niste pokazali dobru volju da ga popravljate, a vi razmišljajte o njegovoj primeni.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 184. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Dragan Jovanović, Dušan Cvetković i Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 196. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 196. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Miroljub Veljković i Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li predlagač želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima ministarfinansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Želeo bih da se zahvalim svima. Želeo bih da ponovim samo: kao što je prošle godine veliki napor napravljen da bi se objedinila poreska materija, što se tiče materijalnih zakona, tamo gde smo imali nešto što se navodno zvala akciza, a bila je mali deo onoga što se naplaćivalo na akciznim proizvodima, ovim zakonom, što se tiče procesnog dela poreske materije, kodifikujemo, uvodimo red. Isto tako, kao što smo videli kroz ovu dikusiju, ponavljam samo angažman naše Vlade da ćemo do kraja ove redovne sednice predložiti izmene Krivičnog zakonika koji će nastaviti ne samo kod ove materije, poreske, nego i kod nekih drugih elemenata, na primer carina, ukoliko to do tog momenta siđe na republički nivo. Pa, da budemo u stanju da i tu kodifikujemo ono što treba da bude kodifikovano. Želeo bih vam da vam se zahvalim i iskreno se nadam da će ovaj zakon biti izglasan i u celini i u pojedinostima od strane velikog broja poslaničkih grupa. Hvala puno.
Zahvaljujem se ministru i zahvaljujem se narodnim poslanicima na uloženom trudu. Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. O danu za glasanje ću vas obavestiti blagovremeno. Prijatno. Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 139 narodnih poslanika i molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Stanko Kovačević, Neda Arnerić, Miodrag Jaćimović, Slavoljub Matić, Radmilo Milošević, Miroslav Martić, Višnja Nežić, Juhas Atila, Petar Mišić i Branko Pavlović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta "Otpor", Nacionalnog demokratskog instituta, Udruženja univerzitetskih profesora i nastavnika Srbije - Sekcija "Kolubara" i predstavnike USAID-a . Pozdravljam prisutne goste. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom poslanička grupa - Demohrišćanska stranka Srbije - Samostalna Srbija, koju sačinjava sedam narodnih poslanika. Za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik prof. dr Predrag Stojanović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Gvozden Jovanović. Nastavljamo rad po utvrđenom dnevnom redu. Pre nego što nastavimo rad, želim da vam kažem da je zakazana sednica Zakonodavnog odbora, odnosno zakazujem sednicu Zakonodavnog odbora u 12,00 časova. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Ivan Andrić, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, a to vreme se raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim predsednike poslaničkih grupa da predaju liste sa prijavama za reč. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA PROMET (zajednički načelni pretres sa 3, 4, 5, 6. i 7. tačkom dnevnog reda) Otvaram zajednički načelni pretres o: - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na promet, - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara, - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, i - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Pitam da li želi reč predstavnik predlagača, ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić? (Da.) Izvolite.