Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, biću kratak, mislim samo deset minuta, kao ovlašćeni predstavnik SPS. Sigurno da će SPS i njeni poslanici ovde u parlamentu glasati za svih pet zakona, od 26. do 30. tačke. Komentarisaću samo tri, i to prvo ovu konvenciju, a potom ova dva zakona koji se odnose direktno na železnicu. Zašto? Ova zemlja ima tri prioriteta u privredno pogledu. Prvi je energetika, drugi je poljoprivreda, treći je saobraćaj. To je tako bilo uvek i tako će biti i dalje, i svaka vlast koja se bavi rukovođenjem u ovoj zemlji to treba da prihvati. Meni je drago da je najzad, i posle petooktobarskih događaja, jedna vlast prihvatila taj koncept razvoja. Doduše nikada ga nisam video u papirima, ali osećam po reakcijama i po realizaciji pojedinih projekata da to ide. Dakle, iz oblasti saobraćaja, kojoj pripadam, postoji jedan od najznačajnijih projekta u ovoj zemlji, a to je Koridor 10. Molio bih poslanike da pročitam, pošto sam ovih sedam godina vodio bitku sa većinom ministara, od kojih neki nisu ni znali šta je Koridor 10, da pročitam šta je to koridor 10. Tema nije neinteresantna i neću vas daviti mnogo. Dakle, Koridor 10 je jedan od važnijih panevropskih pravaca. Osnovna trasa je Salcburg-Ljubljana-Zagreb-Beograd-Niš-Skoplje-Solun; grana Budimpešta-Subotica-Novi Sad i Beograd, i grana prema Nišu, od Niša do Dimitrovgrada. To je Koridor 10 i u železničkom i u putnom saobraćaju. Sve ostalo nije Koridor 10. Na Koridoru 10 imao sam čast da radim od 1987. godine do 1997. godine. U vreme najtvrđih sankcija mi smo uspeli da uđemo u Evropskoj uniji u UIC, međunarodnu uniju železnica, da uđemo u koridore i u Koridor 10. Godine 1997. u Helsinkiju su definisani koridori od kojih je Koridor 10 dobio prioritet. Posle 1997. godine, 10 godina se radilo na realizaciji projekata koji su prošle godine u Solunu verifikovani, i to je ova konvencija o kojoj sada ovde govorimo. Moram da kažem da je već tada, između 1987. i 1997. godine, dosta toga u zemlji urađeno, mada to nekim poslenicima nije bilo jasno. Država je donela zakon o realizaciji tog projekta i na osnovu tog zakona država je izdvojila 20% sredstava za realizaciju tog projekta. Urađena je projektna dokumentacija i počela realizacija na čvorovima Novi Sad-Beograd, delimično Niš, i pograničnim stanicama Dimitrovgradu i Subotici. To možda nije bilo vidljivo za građane ove zemlje, ali to se radilo, da bi danas bili u poziciji da možemo da idemo i dalje, i zbog toga ovaj projekat podržavam. Nažalost, moram to da kažem, 5. oktobra svi razvojni projekti u ovoj zemlji su stali, pa i taj, iz isključivo revanšističkih razloga prema Slobodanu Miloševiću, a možda - iako nisam toliko važan – i meni, što je bila notorna glupost i što je doprinelo tome da tek danas mi idemo dalje u realizaciju tog projekta. Neću da vas davim tehničkim podacima, ali član 3. Konvencije kaže (ovo se odnosi na gospodina ministra i njegovog saradnika i molim da se to striktno prati):najmanja komercijalna brzina na prugama treba da iznosi 130 km na čas, to je brzina kojom idu putnički vozovi, a projektovana brzina 160 ili 220 km na čas. Dakle, to je već sfera pruga velikih brzina ili brze pruge, koju sam promovisao davne 1997. godine i za koju sam često trpeo kritiku tadašnje opozicije, jer je to bio marketinški potez, navodno. Nije to bio marketinški potez. Šta to znači, gospodine ministre? To znači da nema remonta pruge, a to se danas dešava, van toga da se donji stroj obezbedi za ove brzine. Mi smo jednu deonicu između Inđije i Pazove uradili još 1997/1998. godine za 220 kilometara, jer Vojvodina to dozvoljava, a tamo su postavljene šine za manju brzinu i to nije dobro. Dakle, u tom delu insistiram da se prati ova konvencija do tančina, samo je tako moguće da se ovaj projekat i realizuje. Što se tiče vremena u kome treba završiti ceo taj projekat, ova karta to govori, mislim da gospodin ministar i ljudi u Železnici to imaju, 2013. godine ovaj koridor mora da bude spreman za ovu brzinu. Dakle, to je pet godina od sada, mi moramo da se vozimo vozovima 130 km na čas i da putujemo po zemlji za daleko kraće vreme. To je zadatak i zbog toga diskutujem u pozitivnom smislu o ovom projektu, a ne kritički ili kritizerski, jer mislim da nije vreme da se na ovakvom ozbiljnom projektu sada raspravljaju neke druge stvari i diskutuje o tome. Godine 2020. godine moramo završiti i barsku prugu, to je ova karta ovde, i barska pruga tada ulazi kao deo tog koridora u evropsku mrežu železničkih pruga. To su zadaci koji stoji pred Železnicom Srbije. Zašto sam rekao javna preduzeća? Javna preduzeća su okosnica našeg razvoja. Upravo zbog toga što samo razvojni projekti zapošljavaju i to svaka vlast mora da zna. Razvojni projekti daju šansu mladima, a mi danas, sve stranke ovde u parlamentu su jednoglasno zaključile, i u predizbornim kampanjama, i danas o tome govorimo, da je nezaposlenost naših ljudi najveći problem. Upravo ti projekti zapošljavaju. Oni često puta nisu vidljivi odmah, mada ću reći jedan podatak koji je vrlo važan. Za one ljude koji se bave, a vidim da ovde ima stručnjaka koji se bave time, stepen rentabiliteta ove magistralne pruge je 8,5-9% internog rentabiliteta i 16% eksternog. Šta to znači? Interni - vraća pare, eksterni - društvena zajednica dobija korist od toga. Naravno, lepo je neko govorio ovde o pruzi prema Nišu, pa naravno da dolaskom novih tehnologija, afirmacijom železnice i stvaranjem uslova da brže idu vozovi, da dolazi nov svet ovde. Vrlo važan podatak za strategiju razvoja naše zemlje jeste činjenica da hoćemo da budemo lider Balkana i jugoistoka Evrope u svakom pogledu. Apsolutno, mi socijalisti se pridružujemo tome. Ali, ako je to tako i ako Beograd treba da bude centar usluga ovog dela sveta, a on to treba da bude, onda mora da bude povezan najbržim komunikacijama sa svetom. To je zadatak. Znači, izBeograda mora da se stigne u Budimpeštu za sat, u Bukurešt za sat, Sofiju za sat, govorim sada samo o vozovima, a ne o avionima. To su distance na kojima su vozovi rentabilni. Do Soluna za dva sata. Da bi to bilo, moramo da napravimo uslove u našoj zemlji i da obezbedimo da vozovi tom brzinom idu. To jedan vrlo važan aspekt ako želimo da stvarno Beograd bude centar usluga. Naravno, to se ne odnosi samo na železnički saobraćaj, već i na putni saobraćaj, na internet, telekomunikaciju itd., nema ministarke ovde. Dakle, Beograd treba da bude lider Balkana i jugoistoka Evrope, ali treba da ima uslove da bi to bio. Samo razvojem tih sistema velikih mi možemo da razgovaramo o ulasku u Evropu. Imam običaj često da kažem - ne treba mi da jurimo u Evropu, mi moramo da stvorimo ovde uslove da Evropa dođe kod nas, a ona će doći samo realizacijom ovih velikih projekata. Naravno, hteo sam da govorim i kritički o nekim stvarima koje sam primetio u ovih sedam godina, ali sam imao prilike da sa gospodinom ministrom često razgovaram i usmeno i da skrećem pažnju na neke stvari za koje smatram da moraju da se kažu. Danas o tome neću govoriti, upravo zbog toga što želim da dam ozbiljnost temi o kojoj govorimo i da pružim šansu i poslanicima da kažu još neka svoja mišljenja. Zbog toga ću govoriti samo deset minuta, a drugih deset ostavljam za kraj. Ono što je takođe važno, a na pruzi se ne vidi trenutno, to je realizacije čvorova. Čvorovi su Beograd-Novi Sad-Niš-Dimitrovgrad i Subotica. Beogradski železnički čvor, i tu moram da kritikujem ministra, sedam godina ne može da se završi, a nedostaje samo 10% od ukupne vrednosti radova, ukupna vrednost radova je milijardu dinara. Naravno, počeli smo mi davne 1976. godine, ali to je objekat koji je vrlo važan za prugu velikih brzina, jer voz kroz Beograd mora da prođe brzo i da tu ne gubi vreme. Nažalost, mislim da je tu ministar popustio, predao autoritetu gradskih vlasti i projekat Prokopa čeka sedam godina da se završi. Reći ću vam samo jedan podatak, i molim ko mi ne veruje, spreman sam s njim da razgovaram i nasamo. Ako bi se uložilo 50 ili 100 miliona evra u Prokop i završio Prokop, onda bi ceo Beogradski čvor bio završen, oslobodila bi se ona divna dolina Savskog amfiteatra dole ispod železničke stanice, i to je čuveni projekat Europolisa, ime su dali za demokrate, moje prijatelje, gospoda iz DS, mladi Šaper itd, nisam ja izmislio to ime, a vi ste ga naravno, sekli odmah posle 5. oktobra i taj Europolis je druga razvojna šansa ove zemlje, to ne treba nikome da objašnjavamo ovde. Znači, za godinu i po dana, Veljo, može da se završi Prokop i da se oslobodi Savski amfiteatar, da se dovedu strani investitori, kako god već hoćete, i da se stavi u funkciju jedna od najvećih razvojnih šansi Srbije posle železnice i puteva. To je moja najveća kritika. Isto tako nije mnogo urađeno u Novom Sadu. Najzad, moram da kažem, nisam pristalica Nacionalnog investicionog plana, ali sam pristalica svega što se radi. Ako je negde trebalo početi taj Nacionalni investicioni plan, onda je to trebalo početi na mostuu Novom Sadu, Žeželjevom mostu. Na žalost, ni danas ne znam, možda ima podataka, taj most i danas stoji verovatno samo u papirima. Hvala najlepše. Drugih 10 minuta koristim na kraju. Hvala.
Hvala. Obaveštavam vas da su saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele sve poslaničke grupe. Pre nego što dam reč prvom po redosledu, to je narodni poslanik Dušan Bajatović, po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, reklamiram povredu odredbe člana 27, gospodine predsedniče Skupštine, u kojoj se kaže da predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicom Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine, vrši i druge poslove predviđene zakonom i ovim Poslovnikom. Sad vas molim da vratite vreme. Gospodine Duliću, vi ne postupate shodno ovlašćenjima iz člana 27. ovog poslovnika. Vi ste generator krize ovog najvišeg predstavničkog doma. Vi ste upadljivo netalentovani za posao koji obavljate i vi ste krajnje neodgovorni. Mislim, gospodine predsedniče, da je vreme da pokušate sa ostavkom. To bi bilo najbolje i prema narodnim poslanicima i prema građanima Srbije. Zašto? Zato što vi flagrantno kršite Ustav, odnosno odredbe Ustavnog zakona, stavljajući na dnevni red ono što nije prioritet i što nije predviđeno rokovima koji se navode u Ustavnom zakonu, a ignorišući ono što je obaveza iz Ustavnog zakona. Gospodine predsedniče, vi se potpuno bahato i neovlašćeno, mimo odredaba Poslovnika, juče prekinuli sednicu Skupštine, a da za to niste imali nikakvog razloga. Nijednom poslaniku nije izrečena opomena, nijedan poslanik nije udaljen, nije bilo narušavanja reda, a onda ste se vi pojavili odnekle i bahato prekinuli sednicu Skupštine. Gospodine predsedniče, znam da razlog jučerašnjeg prekida sednice nije polemika između poslanika. Vi ste čitavog dana juče pre podne imali polemiku koja nikakve veze nije imala sa dnevnim redom, pa niste prekidali sednicu. Vama je zasmetalo nešto drugo. Nije vama zasmetala ni tema koja je na dnevnom redu, ni ministar Ilić, ni polemika, nego ste dobili nalog iz vrha svoje stranke da prekinete sednicu. Jer kako ćete objasniti svojim biračima da se zalažete za nešto za što ste deklarativno, javno, transparentno uvek bili protiv, i gospodina ministra, i direktora javnih preduzeća iz njegovog resora, i zbog ranijeg vremena i zbog sadašnjeg vremena. Gospodine Duliću, nije ovde bila polemika o vozovima i brzim prugama, nego o moralu i nemoralu, o časti i beščašću, o poštenju i nepoštenju. Završavam, samo da vam kažem nešto. Drugog aprila ove godine francuska železnica te-že-ve "TGV" postigla je najveću brzinu do sada, 574,8 kilometara na sat, na relaciji Pariz-Strazbur. Gospodine Duliću, pošto vam ne ide, predlažem vam da sada polako krenete vozom do Subotice, taman da stignete na vašu omiljenu emisiju "48 sati svadba".
Hvala vam na ovoj duhovitoj opasci, gospodine Batiću, bez namere da ulazim u polemiku sa vama, jer vi polemiku ne zaslužujete. Samo želim da kažem da sam juče prekinuo sednicu iz razloga što se Skupština pretvorila u emisiju koju vi volite, kao što je "Klopka" ili "Zamka", a to nije dopustivo zbog toga što je ovo Narodna skupština Republike Srbije, i sa ove govornice mora da se priča o stvarima koje su na dnevnom redu i mora da se ukazuje na kršenje Poslovnika kada to zaista postoji. Kada mi vi kažete jedan parlament na svetu gde je moguće ući sa vrata, podići papir i dobiti onoliko puta mogućnosti da se javite za reč koliko puta vi to želite, i da govorite o čemu god hoćete, onda ću vama da kažem da je tačno da ovaj parlament ne vodim dobro. Samo se trudim da održim dostojanstvo ovog parlamenta u kojoj meri je to moguće, a jučerašnja diskusija popodne nije bila nešto što treba da ide u prolog dostojanstva ovog parlamenta i to je jedini razlog zašto sam to prekinuo. Dobićete po Poslovniku reč svi redom. Prvo se javio narodni poslanik Slobodan Maraš. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, neću biti duhovit kao gospodin Dulić, citiraću član 98. ovog Poslovnika - predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine kad utvrdi nedostatak kvoruma na sednici Narodne skupštine dok se kvorum ne obezbedi; stav 2. - predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje; predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima, ako to Narodna skupština zaključi. Vi niste Narodna skupština, gospodine Duliću, ni jedan od ovih tri stava juče niste ispoštovali. Vi se bahato ponašate, vi ste došli ovde na 10 minuta, prekinuli sednicu uz obrazloženje da je, citiraću jučerašnji stenogram, molim vas da mi zaustavite vreme dok sam citirao Poslovnik. Znači, gospodin Dulić je ušao na dva minuta irekao ovako: "Hvala vam lepo, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da smo celo popodne potrošili na javljanje po Poslovniku i da se poslanička grupa LDP, koja inače ima 19 minuta (što nije tačno), po Poslovniku javila 30 puta, a da je Nova Srbija tada odgovorila istim brojem.Smatram da je to najneodgovornije ponašanje poslanika otkad smo počeli rad i to nema smisla."Zbog toga prekidate raspravu. Gospodine Duliću, znate šta je neodgovorno? Neodgovorno je kad vi ne poštujete član 104. Poslovnika i govorite za jednu poslaničku grupu da se ponaša najneodgovornije, a ne govorite da ministar Ilić, koji je sa ove govornice prekršio Poslovnik na taj način, znam da nije poslanik, što je vređao, bacao je uvrede po narodnim poslanicima i to niste ni jednog momenta našli za shodno da kažete. Zbog čega je došlo do reakcije LDP? Nakon prekida od strane tada predsedavajućeg, gospodina Albijanića, koji je takođe prekinuo na neovlašćen način, kršeći Poslovnik, sednicu u 13,40 časova, bez ikakvog obrazloženja, a samo zbog toga što ministar Ilić nije bio tu, javio sam se po Poslovniku da reklamiram povredu člana 98. Nakon toga se javio šef poslaničke grupe LDP i u okviru svojih 20 minuta je govorio o temi koja je bila tema. Nakon toga se javio u 15,10 časova ministar Ilić, koji je opet osuo paljbu po poslanicima LDP. Znači, nije osporavao naše navode i naše kritike na njegov rad, nego je on počeo opet lično da se obraća poslanicima. Na to smo mi morali da reagujemo i da zaštitimo, pre svega, sebe kao poslaničku grupu, a i građane koji su nama dali poverenje. Znači, vi opet imate dva aršina. Veoma se dvolično ponašate, kritikujete najmanju poslaničku grupu po broju, a zato ste tri sata istog tog dana trpeli povrede Poslovnika koje su prijavljivali poslanici SRS i ni jednom rečju se niste obratili. Zašto? Zato što ste izašli iz ove skupštinske sale. Znači, nije korektno. Dovoljno je što postoji jedna stranka u ovom parlamentu, gospodine Duliću, koja ćuti na sve. Ne možete očekivati da će LDP ćutati. Imamo prava da kažemo šta mislimo, imamo pravo da reklamiramo Poslovnik, zato što se to nalazi u jednom odeljku koji govori o pravima poslanika. Nemojte više govoriti da se ponašamo neodgovorno, zato što to nije tačno. Za razliku od vas, ponašamo se odgovorno i želimo da skrenemo pažnju građanima na sve teme koje su bitne, a mi smo juče sve vreme pričali o temi koja je bila bitna, odnosno o liku i delu gospodina Ilića, koji je predstavio ovde Predlog zakona.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se neplanirano po tačkama člana 101. i 104. Prvi je član 101, deo u kome se govori da je narodni poslanik pogrešno protumačio nečije izlaganje. Član 104: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Gospodine Duliću, vi ste nas sinoć uvredili i danas ste ponovili tu istu vrstu uvreda. Mogu da razumem da vi za neka izlaganja mislite da su duhovita ili ne, ali ne mogu da razumem vaš stav o tome da vi nećete da polemišete sa narodnim poslanicima. Prema Poslovniku, koji je i dalje važeći, vi ste dužni da odgovorite na primedbu koja vam je upućena. Tu se ne radi ni o kakvoj vašoj želji ili vašem odnosu prema nečijoj duhovitosti. Dakle, za ovo za šta se mi javljamo, mi imamo dobar razlog, gospodine Duliću. Vi ste sinoć došli, ceo dan niste bili u sali, a uzeli ste za pravo da komentarišete ono što se u sali dešavalo. Da li je za vođenje sednice odgovorna jedna opoziciona poslanička grupa ili predsedavajući na sednici? Ako smo već bili u mogućnosti da koristimo Poslovnik i da se po Poslovniku javljamo, zašto ste nam onda to prebacili uveče kada ste se vratili? Trebalo je da kritikujete onoga ko je u tom trenutku predsedavao Skupštinom. Više od 10 povreda Poslovnika, koje smo mi prijavili, bile su traženje da se prekine sednica i zakažu konsultacije, prvo, jer ministar - predlagač nije bio prisutan u sali, a drugo, konsultacije smo tražili iz razloga da bismo primedbe koje imamo na ovaj zakon uputili vama, sa šefovima poslaničkih grupa. Dakle, nikakve svađe ovde juče nije bilo. Mi smo upozoravali na jedan problem o kome ćemo i danas govoriti, ali vi nemate pravo da nas vređate. Tome se stvarno oštro suprotstavljamo.
Po Poslovniku se javila narodna poslanica Nataša Mićić.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu imperativne norme, ako to vama, gospodine Duliću, uopšte nešto znači, sadržane u članu 104. Poslovnika Narodne skupštine, po kojoj su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a prema članu 113. tu dužnost imaju i članovi Vlade. Gospodine predsedniče, vi ste, nažalost, rodonačelnik kršenja Poslovnika u ovoj skupštini. Ne samo da nemate snage i volje da sprečavate druge poslanike da krše, nego ga upravo vi konstantno kršite. Na primer, juče u prepodnevnom delu SRS je do pola dva reklamirala Poslovnik i koristila poslovničku mogućnost da iskaže svoje nezadovoljstvo sednicama Skupštine Grada. Niko ih nije sprečavao, još im je Skupština izašla u susret i zakazan je Odbor za lokalnu samoupravu, kako bi oni mogli o tome da raspravljaju. U popodnevnom delu poslanička grupa LDP je, gospodine predsedniče, koristila ne samo ovlašćenje i pravo iz člana 226, po kome narodni poslanici ne samo imaju pravo nego i obavezu da prisutnog resornog ministra pitaju i zatraže obaveštenja, a mi smo, da vas podsetim, samo tražili da nam ministar iznese program i plan kako namerava da utroši sredstva koja će na osnovu usvojenih konvencija dobiti. Izražavali smo našu sumnju da će to biti u skladu sa standardom dobrog domaćina, jer je gospodin Velja Ilić više puta pokazao da to nije. To što je DS odustala od uverenja da gospodin Ilić nije dobar ministar, ne znači da će LDP svoje mišljenje da promeni. Prosto se radi o doslednosti i o principijelnosti. Gospodine predsedniče, DS je najviše stalo, prioritet svih prioriteta jesu predsednički izbori. Nadam se da ćete, pošto ne poštujete Ustav ni zakon, makar u ovoj normi ispoštovati, niti poštujete međunarodno pravo, pošto obesmišljavanje međunarodne poternice nije ništa drugo nego kršenje međunarodnog prava, o kršenju Poslovnika sam već govorila. Dakle, gospodine predsedniče, što se tiče predsedničkih izbora, samo ću da konstatujem: nikada radikali nisu bili slobodniji u jednoj skupštini nego za vreme vašeg predsedavanja. Štitili ste jednog, u odnosu na narodne poslanike, što nije vaša dužnost, člana Vlade, odnosno ministra koji je već najavio kandidaturu za predsednika Republike, a onda će vam đavo biti kriv ukoliko Boris Tadić izgubi izbore.
Po Poslovniku se javila narodna poslanica Milena Stanković i potom narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine Duliću, javljam se po članu 225. Sednicu ste juče završili rečima: "Poslanička grupa LDP, koja inače ima 19 minuta, po Poslovniku se javila 30 puta, a da je, naravno (sa akcentom na naravno), Nova Srbija odgovorila istim brojem. Smatram da je to najneodgovornije ponašanje poslanika od kada smo počeli sa radom i da to nema smisla". Potom ste prekinuli sednicu. Gospodine Duliću, žao mi je što vam se obraćam okrenutih leđa, ali je ovo moje obraćanje, u stvari, namenjeno vama. Ponašanje LDP juče je bilo, zapravo, primer odgovornog ponašanja odgovornih političara, koji jasno kažu "ne" svim retrogradnim snagama u Srbiji. Znam da DS pokušava da predstavi Srbiji da su retrogradne snage jedino snage devedesetih, znači SRS i SPS, a mi kažemo da se tu spisak retrogradnih snaga u Srbiji ne završava, nego da je vrlo važno da se jasno naglasi da sistem vrednosti devedesetih i politiku devedesetih u ovom trenutku na još ogoljeniji i transparentniji način oličavaju političari NS i, što je jako važno naglasiti, i DSS. U ovom parlamentu je sve dozvoljeno. Vi dozvoljavate, na primer, gospodinu Vučiću da po Poslovniku govori i po 10 minuta. Poslanici DS ćute kada poslanik SRS izađe za govornicu pa vređa šeficu poslaničke grupe DS. Za LDP važe neka druga pravila, jer kada je LDP glasna, vidi se koliko DS ćuti i na šta sve DS pristaje. Što je jako važno, vidi se koliko je politika DS danas daleko od politike DS 2000. godine. Gospodine Duliću, vaše ponašanje je jedna tipična reakcija defanzivne, gubitničke politike, koja je nesposobna da odgovori zahtevima moderne građanske Srbije danas. Postojanje LDP u ovom parlamentu samo potcrtava nesposobnost DS. Društvo plaća veliku cenu neodgovorne politike DS, a DS će tu cenu platiti na izborima, za koje se nadamo da će biti uskoro, ali to ne znamo, zato što i to zavisi od DSS. Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, reagujući na reklamiranje povrede Poslovnika vi ste sebi dozvolili razne komentare, ali niste odgovorili na ono što sam reklamirao, na povredu odredbi člana 27. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Gospodine Duliću, mene vaše impresije uopšte ne interesuju i ne možete vi, kao predsednik Narodne skupštine, da kažete da li neko zaslužuje ili ne zaslužuje odgovor. Vi morate da postupate po Poslovniku. Kažem vam da vi ne zaslužujete da budete predsednik parlamenta, jer kršite Ustav, Ustavni zakon, Poslovnik, elementarnu etiku, sve što piše u samom Poslovniku. Rekao sam da ste upadljivo netalentovani za taj posao i to nije ništa loše, ali ste krajnje neodgovorni. Zašto? Osam meseci, otkako ste predsednik parlamenta, Srbija nema Ustavni sud. Obećali ste i obmanuli ste i narodne poslanike i građane Srbije da će doći pre nekoliko sedmica to na dnevni red. Vi ste najodgovorniji da se starate o Ustavu i poštovanju Ustava. Vi ste obavezni da predsedavate parlamentom, to je vaš prvi prioritetni, osnovni, glavni posao. Vi to činite povremeno. Sve drugo što radite može da bude povremeno, a predsedavanje parlamentom konstantno. Neprestano kršite Poslovnik i nemate pravo da se svrstavate ni na jednu, ni na drugu stranu. Od vas tražim odgovor na povrede Poslovnika koje sam reklamirao, a ne vaše impresije, one zaista danas nikoga ne interesuju. Znamda je ova polemika prilično bolna za stranku koju predstavljate, jer pokazuje lice i naličje, jer pokazuje dvoličnost. Kako objasniti građanima i biračima tu silnu višemesečnu, ako hoćete višegodišnju polemiku i neprestano osporavanje Velimira Ilića i njegovog rada, do ovog nivoa do koga ste sada stigli, da zarad opstanka na vlasti i tobož nekih viših interesa, a ti viši interesi su fotelje i pare, sada morate da se ljubite u usta. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ako već držite lekcije o Poslovniku, o tome šta koja norma znači, onda ne bi bilo loše da se pođe, pre svega, od toga šta ovaj poslovnik dopušta, a šta ne. Dakle, član 100. nedvosmisleno kaže - narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Povreda Poslovnika ne može biti član 225. i 226, na koje se uporno pozivate. Po tom osnovu ne biste mogli da dobijete reč pre ostalih koji se javljaju. Mogli biste da dobijete reč kao poslaničko pitanje možda na kraju ako to utvrdimo. Dakle, povreda Poslovnika, pravo da se reklamira povreda Poslovnika jeste potreba da se povredom procedure ne povredi demokratski princip koji mora da važi. To što vi radite jeste povreda procedure i po tom osnovu ne biste mogli da se javljate za reč. Ono što je sada ovde sasvim očigledno jeste da je za neke izborna kampanja počela, da se isključivo bave izbornom kampanjom. Potpuno je jasno da LDP fokusira svoje napade u izbornoj kampanji na DS. Ono što moram da kažem je da će DS, i u opoziciji i na vlasti, zahtevati javnost rada svih državnih institucija i javnost rada svih javnih službi. Kao što smo, dok smo bili u opoziciji, insistirali na tome, tako smo i kada smo ušli u vlast insistirali na tome da se objavi, da javnosti bude potpuno dostupan ugovor o koncesiji. Činjenica da smo kritikovali neke ministre sa kojima smo sada u vladi ne znači da ćemo biti popustljivi prema pojavama, iako prihvatajući političku realnost shvatamo da je pitanje interesa Srbije pitanje formiranja i opstanka ove vlade. Kako god neko mislio da je to prikrivanje nekih drugih razloga, potpuno je jasno da je DS preuzela odgovornost, za razliku od drugih koji mogu sasvim komotno da stoje po strani ida negiraju sve ono što se sada radi. Dakle, i dalje ćemo insistirati na tome i ono što je poseban razlog zbog koga DS podržava ove dokumente jeste činjenica da je to interes Srbije, da je interes Srbije da železnice, koje su sada u stanju koje zaista nije za modernu zemlju, budu u boljem stanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević, kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba DSS-NS. Dobićete po Poslovniku reč, prvo da završi govornik. Izvolite.
Poštovane kolege poslanici, poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, za razliku od ovih diskusija koje su vođene tokom jučerašnjeg dana i ovom početku sednice današnje, na Odboru za saobraćaj i veze vođena je sasvim drugojačija diskusija i u sasvim drugojačijem tonu. Naravno, vođena je konstruktivna diskusija, gde su članovi Odbora za saobraćaj i veze apsolutnom većinom svih prisutnih usvojili današnje zakone o kojima treba da odlučujemo. Ne samo da su usvojili današnje zakone, već su u pohvalnom tonu diskutovali o radu Železnice i gospodinu direktoru Šarančiću, magistru ekonomskih nauka. U vrlo stručnim diskusijama ljudi koji su i kompetenti za pitanje železničkog saobraćaja rečeno je da je na Železnici protekle tri godine učinjen veliki zaokret nabolje, da je jedna glomazna firma, koja je imala 50 ćerki firmi, počela restrukturiranje te firme, da su napravljeni veliki napreci i da je ona danas savremenija no što je bila ranije. Naravno, čulo se i to da to treba biti još bolje i da je to nedovoljno za savremeni svet, za savremenu Evropu i, ako hoćemo da budemo sastavni deo sveta, sastavni deo savremene Evrope, moramo učiniti mnogo više upravo na tom Koridoru 10, koji, u krajnjoj liniji, predstavlja kičmu jedne privrede, a naravno to od nas traži i savremen svet, tj. savremena Evropa. Šta je konstatovano tada šta su stvarno objektivni problemi železnice danas? Pored jednog glomaznog sistema, koji je imao 50 ćerki firmi, konstatovano je i rečeno da postoji loša infrastruktura. Infrastruktura koja na mnogim delovima pruga širom Srbije ne dozvoljava da vozovi idu većom brzinom od 44 kilometra. Rečeno je, takođe, da su mnogi delovi koloseka zatvoreni zato što nisu za upotrebu. Stare lokomotive, neke bi mogle da budu u tom savremenom svetu i muzejski eksponati, ali nažalost zbog ekonomske situacije u kojoj se Srbija nalazi one su i danas u Srbiji značajan deo tih vučnih sistema železnice, ali naravno skupe za remont, za održavanje, vrlo glomazne, jer imaju enormno veliku potrošnju. Ono što je posebno naglašeno kao veliki problem, to je jednokolosečni sistem pruga u Srbiji, pa bih na neki način podsetio gospodina Batića, koji se vozio brzim prugama evropskim i rekao mu - da, vozio se, ali dvokolosečnim prugama, a ne jednokolosečnim prugama. Tu je pored te loše infrastrukture, slabih vučnih kompozicija i garnitura, jedan od velikih problema ukrštanje vozova, čekanje, zaustavljanje i tu se traži i sigurno i nalazi onaj veliki problem srpske železnice, a to je kašnjenje. Sve su to problemi koje je i prošla i ova Vlada nasledila. Ono što je bitno reći, skoro da ovde nema političke strukture, nema političke partije, nema lidera koji u protekloj deceniji nije imao prilike i šanse da inkorporira svoje znanje i da pitanje i stanje srpskih železnica popravi. Svi su se tu na neki način oprobali, ali su učinili možda nešto, ali nedovoljno i danas se postavlja pitanje otkud ljudskog morala pojedincima, koji su imali šanse da nešto učine i urade, a nisu ništa učinili i ništa uradili, da kritikuju ljude koji su nešto učinili, uradili i pomogli da danas srpska železnica bude i operativnija, i da bude manje glomazna no što je bila, i da bude deo koji će se vrlo brzo inkorporirati u razvoj privrednog sistema Srbije. Toliko o nekim ljudima koji su mogli, a nisu. Zašto nisu, neka sami sebi daju odgovor. Pričano je ovde o nekih deset garnitura koje su kupljene i kritikovana je Nova Srbija. Imate pravo i imaju prava pojedinci da kritikuju. Ništa nije nemoguće kritikovati. Ali, treba biti malo i objektivan. Deset garnitura je plaćeno koliko jedna nova garnitura. A zašto smo uzeli deset garnitura? Zato što oni koji su bili pre nas nisu kupili nove garniture, nego su nam ostavili stare garniture, muzejske eksponate. Sa muzejskim eksponatima možete da se vozite po Srbiji, niko vam neće praviti problem, ali ne možete da idete u Evropu. Niti hoće Evropa, sa savremenim garniturama, da dolazi na ovakve pružne prelaze, gde će oni vozovi, kojima se gospodin Batić vozio brzinom od 160 km, da se voze brzinom od 44. Prema tome, Evropa hoće da viti Srbiju kao jedan zajednički sistem modernih pruga, moderne železnice i to Evropa traži od nas, i svet. Mi smo rekli da hoćemo da budemo sastavni deo ekonomski razvijene Evrope, da budemo ekonomski razvijena Srbija. Mi jesmo geografski u Evropi, ali nismo sastavni deo ekonomsko razvijene Evrope, i to moramo da budemo, i Evropa želi da nam u tome pomogne. A mi se ovde busamo, bijemo u grudi, želimo na svaki način tu pomoć pruženu da odbijemo. Evropa hoće da finansira neke projekte u Srbiji, hoće da finansira projekte od kojih ona ima interesa, interes savremenog sveta, da finansira železnicu Srbije, zato što će ona te koridore i koristiti. Postoje projekti za koje Evropa nije zainteresovana, zato ćemo te projekte mi naravno realizovati iz Nacionalnog investicionog plana, ali pošto ni u tom planu i programu nema dovoljno para koliko Srbiji treba, moramo koristiti i povoljne zajmove, kredite koje nam Evropa nudi. Zato imamo ove zakone koje danas treba da usvojimo. Saradnja sa svetom je strategija prošle vlade. Ona se nastavlja u kontinuitetu. Saradnja sa svetom je strategija i ove Vlade, i to je nešto što je sasvim normalno. Mi smo dužni kao ljudi, političari koji sa ove govornice određujemo budućnost Srbije, da sarađujemo sa svetom i naravno da napravimo bolju budućnost no što smo imali prošlost. Postoje oni ljudi, ima ih sigurno svuda u Srbiji, ima ih i među poslanicima, koji i dalje vode onu politiku - što gore to bolje - pa računaju, ako je gore Srbiji, bolje je njima. To je jedna nazadna politika i razmere takve jedne politike imali smo prilike da vidimo i u prošlosti, loše smo sa takvom politikom prošli. Prema tome, budućnost demantuje prošlost, demantuje i sadašnjost, koja zna da bude negativna, i naš zadatak je da zajedničkim snagama napravimo ovu zemlju boljom, da nam se sutra naša pokolenja, naša deca ne bi smejala i kritikovala što smo ih napravili da žive van Evrope, a mogli su da budu sastavni deo sveta. Železnički saobraćaj je vrlo bitan za razvoj privrede. Srbija je u velikim privrednim reformama i, naravno, jedan od potencijala razvoja privrede su ovako krupni projekti, kako su to rekli neki prethodni govornici, koji čine upravo da nezaposlena Srbija bude uposlena. Znam da ima onih ljudi koji misli da mi možemo da živimo sami, da nam svet nije potreban, da nam pomoć nije potrebna i da imamo toliko neuposlenih ljudi da bi naše vozove mogli da guramo. Ima takvih, ali nažalost ne možemo gurati te vozove, moramo pratiti moderne trendove i moramo uvesti da Srbija bude jedna moderno razvijena zemlja i da se vozovi kako se voze u okolini u Evropi voze i po Srbiji. Na kraju, reći ću nešto šta mi danas treba ovde da odlučimo. Upravo zbog ovakve infrastrukture kakva ona jeste, mi treba da danas usvojimo ovde Predlog zakona, gde nam međunarodna zajednica daje po 60 miliona evra za razvoj i obnovu infrastrukture železničke. Sada oni koji su protiv toga da imamo bolje pruge, oni će se tako i izjasniti na glasanju, ali oni koji su za oporavak putne infrastrukture, oni će glasati pozitivno. Takođe, međunarodna zajednica ulaže 80 miliona za obnovu prioritetnih železničkih pruga, elektrifikaciju pruga na koridoru 10, pa da ne nabrajam sada ovde Beograd - Šid - hrvatska granica i tako dalje. Pretpostavljam da su poslanici sve to pročitali. Ovo je nešto što je neminovnost da se u bliskoj budućnosti učini i uradi. Najbolje bi bilo kada bi Srbija imala dovoljno novca svog da ovo uradi svojim sredstvima, ali nažalost nemamo, ne možemo, moramo koristiti povoljne kredite i moramo uraditi ono što od nas zahteva svet, a bogami i mlađa pokolenja. Što se tiče zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju železničke mreže visoke performanse u jugoistočnoj Evropi, mislim da je gospodin Mrkonjić rekao dovoljno. Srbija mora da ima pruge na kojima će se vozovi obrtati brzinom od 100 i voziti brzinom od 130, 160, a možda nekada u budućnosti i 220 km. Šta želim da kažem? Želim samo da pomenem da su mnoge zemlje iz jugoistočne Evrope potpisale ovaj sporazum, pa kaže, za Republiku Albaniju, za Bosnu i Hercegovinu, Republiku Bugarsku, Republiku Hrvatsku, za bivšu jugoslovensku Republiku Makedoniju, Republiku Grčku, Republiku Rumuniju, Srbiju, Crnu Goru, Tursku, Moldaviju. Ako smo mi najpametniji od svih ovih zemalja, onda ovo nećemo prihvatiti, nama ne treba ni Evropa, ni svet, mi smo dovoljni sami sebi. Mislim da ćemo da prihvatimo, jer naravno probleme ne možemo rešiti sami, a sami ne možemo ni živeti bez okruženja. Na kraju, dame i gospodo, da ne dužim mnogo, Predlog zakona o potvrđivanju Protokola od 3. juna 1999. godine o izmenama Konvencije o međunarodnim železničkim prevozima COTIF od 9. maja 1980. godine, Protokol iz 1999. godine, gde je Jugoslavija bila jedan od osnivača. Šta u stvari ovo predstavlja i šta ovo uređuje? Ovo je jedan zajednički zakon, dokument mnogih zemalja, koji reguliše prevoz robe, putnika, međugranični prelaz, prevoz opasnih materija, prava putnika, prevoz prtljaga, nadležnost sudova, znači jednostavno kako se železnički transport mora odvijati među ovim zemljama. Ovo ne usvaja samo srpski parlament, ovo ne treba da glasamo samo mi, pa bih pročitao opet koje su zemlje potpisnice ovog dokumenta i čije su sve vlade usvojile ovaj dokument. Da bi građani Srbije videli, znali i mogli da procene one ljude koji kritikuju, oni ne samo sa kritikuju ovaj dokument, kritikuju sve ove zemlje, i time ću završiti. Za Narodnu Demokratsku Republiku Alžir, za Saveznu Republiku Nemačku, za Republiku Austriju, za Kraljevinu Belgiju, za Bosnu i Hercegovinu, za Republiku Bugarsku, za Republiku Hrvatsku, za Kraljevinu Dansku, Kraljevinu Španiju, za Finsku, Republiku Francusku, Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Severne Irske, za Grčku, za Republiku Mađarsku, za Irak, za Islamsku Republiku Iran, za Republiku Irsku, za Republiku Italiju, Republiku Liban, Kneževinu Lihtenštajn, Republiku Litvaniju, Vojvodstvo Luksemburg, za Bivšu Jugoslovensku Republiku Makedoniju, Kraljevinu Maroko, Monako, Norvešku, Holandiju, Poljsku, Portugaliju, Republiku Rumuniju, Republiku Slovačku, Sloveniju, Kraljevinu Švedsku, Švajcarsku Konfederaciju, Arapsku Republiku Siriju, za Republiku Češku, Republiku Tunis, Republiku Tursku. Vidite, sve ove države su potpisnice ovoga. Ako neko smatra da mi treba da budemo ti koji smo najpametniji i ovo treba da odbijemo, to je njegov problem. Siguran sam da većina u ovom parlamentu i građani Srbije ne misle tako. Oni koji smatraju da ovo ne treba usvojiti, a mislim da tu postoje partije, da im sada ne dajem šlagvort, sami će se javiti, da se javljaju po Poslovniku, vidim da se već smeškaju, to je jedan cinizam, već poznat, protiv su građana Srbije, protiv Republike Srbije, protiv svojih glasača, protiv budućnosti, a naravno, mislim da su u teškoj manjini i da će srpski parlament sve ovo usvojiti, a sve će ovo omogućiti boljitak i razvoj Srbije sutra. Zato Nova Srbija, koja vidi jednu novu Srbiju sutra, jednu modernu Srbiju koja će biti sastavni deo ove Evropske zajednice, sa zadovoljstvom će glasati za ove zakone zarad boljitka Srbije sutra.
Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Mićić. Obaveštavam narodne poslanike da je ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba LDP, narodni poslanik Ivan Andrić.
Gospodine predsedniče, opet ste vi prekršili Poslovnik. Naime, prekršili ste Poslovnik u članu 100. stav 3, po kome je predsednik Narodne skupštine dužan da narodnom poslaniku, koji reklamira povredu Poslovnika, da odgovor. Meni niste dali nikakav odgovor, bilo kakav odgovor. Dakle, ponovo ste prekršili Poslovnik i, nažalost, moram da kažem da ga jedino ne kršite kada ste odsutni, gospodine predsedniče. Umesto vas, pokušala je da mi odgovor da predsednica poslaničkog kluba DS, gospođa Nada Kolundžija. Naime, moje pitanje je glasilo - odakle crpite ovlašćenje da poslanicima uskratite pravo i obaveze iz člana 226, a uGlavi XVI koja se tiče prava i dužnosti narodnih poslanika. Dakle, član 221. kaže - narodni poslanik je dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine.Član 226, gospođo Nado, ne odnosi se na poslanička pitanja. Poslaničko pitanje je regulisano članom 198. Ona se postavljaju na kraju sednice. Član 226. glasi ovako: ''Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja, kako od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika.'' Dakle, to je ovlašćenje narodnog poslanika. To ovlašćenje narodni poslanici mogu da koriste samo kada je ministar prisutan. Mi nismo govorili mimo teme dnevnog reda, npr. o Skupštini grada Beograda. Mi smo govorili o železnici, tražili smo od ministra da nam objasni kako namerava da troši sredstva koja će na osnovu konvencija, koje se nalaze na dnevnom redu, usvojiti. Dakle, poslaničko pitanje nema veze sa ovim ovlašćenjem. Drugo, to je pravo i obaveza narodnih poslanika. U našem slučaju, u našoj krhkoj demokratiji, to je pravo opozicije. U razvijenim zemljama i poslanička većina kontroliše vladu, a kod nas će to biti kada naša železnica bude išla 160 km/h, a sada 44. Do tada, gospodo, mi imamo pravo i ovlašćenje, a predsednik Skupštine neka mi navede odredbu po kojoj može da nam uskrati to pravo, obavezu i ovlašćenje. Pošto imam još malo vremena, to ne radimo u cilju stranačke promocije, ne radimo čak ni samo zbog naših birača, radimo zbog svih birača, koji su glasali za bilo koju poslaničku grupu, a u prvom redu, gospođo Nado, zbog birača koji su glasali za Demokratsku stranku, pošto ne verujem da imaju poverenja u ministra Velju Ilića.
Reč ima gospodin ministar, a potom narodni poslanik Milorad Belić.
Gospodine predsedniče, gospodo i dame poslanici, želeo bih da odgovorim na ovo pitanje narodnog poslanika, koje se provlači već više puta i nisam imao nameru da komentarišem bilo šta, jer video sam čemu to sve vodi, jer su diskusije, sem gospodina Mrkonjića i pojedinih poslanika koji su diskutovali o problemu koji je na dnevnom redu, potpuno marketinške. Zato nisam ni smatrao da treba nešto posebno odgovarati. Vlada Republike Srbije, Ministarstvo i srpske železnice konkurisale su za kredit sa određenim projektima. Znate da ima problema, da je propala infrastruktura na železnici godinama, da su zbog toga neke pruge u teškom stanju, satrulili potpuno tragovi i železnica je u stanju potpune rehabilitacije. Treba 4.000 km rehabilitovati. Mi smo uradili jedan deo. Radimo svake godine i ne može ni izvođački da se stigne da se to sve uradi odjednom. Evropske banke su podržale naš projekat i formirale svoj tim. Taj njihov tim je bio u tenderskoj komisiji. Raspisan je međunarodni tender. Ako sada mi ovo odobrimo, znači ide međunarodni tender, javljaju se izvođači na međunarodnom tenderu i Evropska banka kontroliše sprovođenje ovog programa i projekta tačno po stavkama koje su date u projektu. Tako smo i do sada radili. Prema tome, nemojmo manipulisati javnošću. Ovde, srpske železnice, sa svojim nadzorom i stručnim kadrom, deo su tima koji će kontrolisati ceo proces. Tačno se zna i definisano je šta uraditi na pruzi Beograd-Šid, odnosno Golubinci-Batajnica, šta uraditi na relaciji Niš-Dimitrovgrad. Tačno se znaju stavke koje su definisane. Potpuno se slažem sa nekim poslanicima, a posebno sa Mrkonjićem, koji je dosta stručno diskutovao o ovom problemu. Tačno je da ima problema, ponavljam, imamo pruge gde je dozvoljena brzina 10 km. Zašto? Sve je trulo. Ne može da se promeni. Treba 4.000 pruga promeniti u Srbiji. To košta jedno 10 milijardi evra, otprilike. Znači Srbija nema ta sredstva. Idemo fazno i radimo ono što je najpotrebnije u državi i gdesu trenutno i najveće frekvencije saobraćaja. Strategija je urađena, Vlada podržala, usvojena je svojevremeno ta strategija i moramo je realizovatido kraja. Evropa hoće da pomogne i to stoji. Tačno je, isto, da ima pruga koje su u očajnom stanju, koje je trebalo da se zatvore, a na intervenciju lokalne vlasti pustili smo da funkcionišu sa malim brzinama. Mi bismo želeli da imamo brze pruge. Tamo gde je rekonstruisano brzine su 120 do 130 km, i to stoji, a gde nije rekonstruisano ne možemo pustiti vozove u sunovrat, da budu neke tragedije itd. Tuneli se moraju rekonstruisati. Vi znate da se Šarganski tunel nedavno obrušio sam od sebe. Rekonstruiše se. To košta sedam miliona eura. Znači, dotrajala infrastruktura u državi, sankcije, 20 godina nije bilo ulaganja, nismo mogli zbog sankcija da dođemo do međunarodnih kredita, i sada smo krenuli i radi se. Gospodo, da skratim ovu priču. Kada su se u prethodnoj vladi delila javna preduzeća, železnice niko nije hteo da uzme. Na kraju kada su ostale od svih preduzeća železnice, onda su rekli - evo neka resorni ministar uzme. I uzeo sam i činim sve što mogu. Tamo su svi kadrovi ostali koji su stručni i dobri. Ima tamo i socijalista, i radikala, i demokrata, i svi rade dobro, jedan su tim i čine, ali treba mnogo para. Para nema. Vi znate koliko košta jedna lokomotiva, jedna kompozicija, jedan vagon, koliko košta. Svi su oni jedan tim i to je dobro, to jekompaktno i oni se slažu odlično. Jedino nema niko iz LDP-a. Meni je jako žao što nemaju nikog ko se u to razume. Evo, možda će onaj dramaturg napisati neku dramu, vidim da ga danas nema, o železnicama, o tim putovanjima, pošto on sve zna. To je jedina partija koja nema svoje predstavnike. Svi imaju, i mnogi su i direktori, i vrlo su stručni, i dobro rade svoj posao, ali treba mnogo para za železnicu. Verujte, jedan km rekonstrukcije pruge je od 1-3 miliona evra. Prema tome, lepo je to, ali 4.000 km. Juče je neko rekao da je 2.400 pružnih prelaza. Tačno, ali jedan pružni prelaz košta 120.000 eura da se montira. Mi smo prošle godine namontirali oko 10-12. Ako ima para, ajde namontiraćemo 100 i 200, i nema problema, ali nema, gospodo, para. Sada kada smo razgovarali o NIP-u rekli su - nema dinar za železnice. Šta ću, ako ima, ako se izdvoji, naravno namontiraćemo. (Vjerica Radeta, sa mesta: Neka se ne da za Karadžića i Mladića. Treba uzeti za železnicu.) Izvinjavam se, u tome nisam učestvovao i ne znam, ali verujte, železnica je uvek bila na margini i železničari su godinama radili sa malim platama i pod najtežim uslovima, i jednostavno bili vrlo korektni, jer oni vole svoju železnicu. Drago nam je da sada tamo ima 26.000 ljudi i da je restruktuiranje javnih preduzeća najviše uspelo na železnici. Najsiromašnija je firma, ali ti koji su tamo bili, bili su najkorektniji ljudi, prihvatili su da odu, da dobiju te otpremnine kolike su bile i vrlo su korektni bili. Prema tome, dajte da ubrzamo ovaj proces. Nemojmo na železnici, kojoj svi sada ovde treba da pomognemo, da ubiramo neke sitne političke poene, da se sada jurimo, da pljujemo jedni druge, psujemo, vređamo itd. Nemojte misliti, na železnici, gospodo, plate se daju iz subvencija države. Tamo nije imalo šta da se ukrade, i nemojte sve samo tako - lopovi, lopovi. Nemojte tamo je uvek kriza, verujte, železnica je jedina firma kada sam došao za ministra kojoj je EPS isključio struju. Zamislite, u momentu kada su na otvorenim prugama bili vagoni i vozovi u punom zamahu - neko je isključio struju i sve je u momentu stalo, što nije smelo da se dogodi. Rekli su - nemate pare, doviđenja. Železnica uspeva da ispunjava sve obaveze, i struje, maziva i goriva, i kod NIS-a, i kod EPS-a je najuredniji platiša od javnih preduzeća, a najsiromašnija je. To sve trpe ti jadni železničari koji tamo imaju male plate i nisu dobili stanove. Tačno je da železnica ima imovinu ne 17%, nego 11% zemljišta, ali sve je to u Direkciji za imovinu, a Železnica Srbije je korisnik određenog dela imovine - ništa ne može da otuđi, ništa ne može da proda, ništa ne može da zameni, već sve mora da ide preko državne Direkcije za imovinu. Još jednom vas pozdravljam, zahvaljujem se na današnjoj vrlo konstruktivnoj diskusiji koja je bila od pojedinih poslanika, vrlo stručnoj, i nadam se da će i ovaj parlament pomoći da ubrzamo proces restruktuiranja srpskih železnica, a mi ćemo u Ministarstvu i Vladi to raditi. Ako nešto loše uradimo, slobodno kritikujte, nema problema.
Hvala, gospodine Iliću. Meni deluje da se vi rastajete od nas, mi tek počinjemo sa diskusijom, upravo od prvog govornika. Nadam se da ćete biti ovde i saslušati sve govornike. Reč ima narodni poslanik Milorad Belić, a neka se pripremi narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, poštovani ministre, set zakona o kojima danas razgovaramo, a tiču se unapređivanja železničke mreže i železničkog saobraćaja, zaslužuje posebnu pažnju iz više razloga. Pre svega zbog potrebe uključivanja naše železnice u međunarodni železnički prevoz putnika i robe, zatim zbog potrebe ulaganja u modernizaciju i rekonstrukciju naše železnice, što je naravno bilo dosta zapostavljeno poslednjih godina, ali i zbog neosnovanih napada koji se periodično obnavljaju i vode i protiv menadžmenta Nove Srbije, i protiv resornog ministarstva. Pođimo redom. Konvencija o međunarodnim železničkim prevozima je osnovna konvencija koja reguliše međunarodni železnički prevoz putnika i robe između država članica organizacije, o čemu je moj uvaženi kolega dr Vučićević govorio. Eventualnim neusvajanjem ove konvencije Srbija bi bila izolovana, kao što je bila od 1992. do 2001. godine. Međunarodni železnički prevoz bi ostao pravno neregulisan, bez mogućnosti za direktnu otpremu i putnika i robe. Kakve bi negativne posledice bile za železnice Srbije i celokupnu srpsku privredu nemoguće je sagledati, a kamoli izračunati. To je dakle što se tiče konvencije. Što se tiče Sporazuma o uspostavljanju železničke mreže visoke performanse u jugoistočnoj Evropi, to se odnosi na povezivanje železnicom glavnih gradova ovog dela Evrope, olakšavanje procedure na graničnim prelazima, na poboljšanje železničke infrastrukture, koordinaciju aktivnosti na projektima koji su u toku ili koji su planirani, povećanje bezbednosti u železničkom transportu itd. Drugim rečima, stvara se pravni okvir za koordinaciju svih ovih aktivnosti. Ono što je izazvalo možda najveću pažnju i diskusiju, a to su predlozi zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji Republike Srbije i Evropske investicione banke, odnosno Evropske banke za razvoj u vezi zajma od 80 miliona evra i u vezi zajma od 60 miliona evra. Najpre, što se tiče Evropske investicione banke i ovih 80 miliona evra, o tome je i ministar finansija govorio za šta će biti namenjeni, i zaista je krajnje nekorektno da sa ove govornice poručujemo građanima, mi znamo, mi poslanici, u obrazloženju predloga ovih zakona da sve detaljno i taksativno piše, za šta će pare biti utrošene. Prosto, i radi vremena i radi možda bespotrebnog gubljenja i vremena i pažnje, ne želim sada to vama da čitam, ali radi građana samo ću podsetiti za šta će biti upotrebljeno 80 miliona evra. Za obnovu prioritetnih železničkih pruga na koridoru 10 i nabavku novih voznih sredstava i opreme. Onda, kaže, sve taksativno - rekonstrukcija, modernizacija deonice Ćele kule, staničenje pruge Niš-Dimitrovgrad-bugarska granica, gospodin Dejan Rajčić je juče govorio o tome; rekonstrukcija i modernizacija deonice Gilje-Ćuprija-Paraćin pruge Beograd-Niš; rekonstrukcija i modernizacija deonice Batajnica-Golubinci pruge Beograd-Šid-hrvatska granica; pa nabavka novih teretnih vagona; nabavka i ugradnja potpornog struga za obradu točkova itd. Stvarno ne razumem potrebu da neko kaže, mi se plašimo za šta će te pare biti utrošene. Dalje, što se tiče drugog Predloga zakona o potvrđivanju ovog ugovora o garanciji između Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u iznosu od 60 miliona evra, dakle, ta sredstva će biti utrošena za nabavku oko 1.100 novih teretnih vagona. A čuli smo juče i od ministra i zbog činjenice da je jedan vakuum postojao u radu ovog parlamenta, da je dosta vremena izgubljeno i da se možda sada ne može nabaviti svih 1.100 vagona, ali iz ovog materijala o radu i finansijskim i komercijalnim efektima radaželeznice videćete zbog čega je to veoma bitno i kako železnica pokušava da premosti taj problem. Dakle, ovde bih se malo zadržao i informisao javnost i poslanike o pojedinim konkretnim pokazateljima u poslovanju železnice. Juče smo negde stali otprilike oko broja prevezenih putnika itd, prihoda od prevoza robe, ali veoma je bitno da kažem da su ukupni transportni prihodi u 2001. godini i, naravno moramo s tim porediti, iznosili negde oko preko 4 milijarde, a u 2006. godini preko 9 milijardi. Šta je tu bitno? Na devizni račun Železnice Srbije 2003. godine bilo je uplaćeno samo dva miliona evra, dok je ta cifra 2006. godine 50 miliona evra. Evo ga jedan od odgovora na pitanje kako se železnica snalazi, dakle, pre svega, iz unutrašnjih rezervi i resursa da obezbedi ta potrebna sredstva. Dalje, iz sopstvenih prihoda smanjen je dug za čitavih 120 miliona evra, što zaista nije bio slučaj u celom prethodnom periodu. Produktivnost rada je značajno povećana, oko 2, 3 puta veća nego 2001. godine, a malopre smo čuli i da su značajni pomaci urađeni na restrukturiranju čitave železničke mreže, kao i na smanjenju broja zaposlenih po različitom osnovu. Dalje, veoma je bitno ovo što ću vam reći sada, a tiče se broja vučnih vozila i kako železnica pokušava da reši onaj problem koji je nasledila iz 2001. godine, kada su i evropski partneri i zajmodavci tražili da se povuče više od 540, ako se dobro sećam, 543 km pruge da se stavi van funkcije. Prosečno je dnevno u 2003. godini radilo 63 lokomotive ili garniture, a u 2006. godini prosečno dnevno saobraća 75 elektrolokomotiva; u 2007. godini raspolaže se dnevno sa optimalnih 95 elektrolokomotiva, što je za 50,8% više nego 2003. godine, a najviše u poslednjih 15 godina. Dakle, kao što uvažene kolege ekonomisti ovde često govore, govorimo o ciframa, a one su u stvari najbolji argument. Veoma bitna stvar, u 2003. godini prodato je bilo 2.700 teretnih vagona, a nijedan dinar od toga nije uložen u opravku postojećih i u rekonstrukciju železničke mreže. Dakle, 2.700 vagona je bilo prodato i onda se diže, naravno, kampanja i napadi, neosnovani, zbog čega se nabavljaju elektrogarniture, a hoćemo u Evropu i hoćemo da premostimo onaj problem od 40 ili 50 km itd. U ovom trenutku Železnica Srbija upravo realizuje taj tender za nabavku oko 1.100 lokomotiva, odnosno teretnih vagona, o čemu sam govorio. Bitno je da će domaći remonteri popraviti oko 600 teretnih kola. Samo u prošloj godini je uključeno ponovo u saobraćaj oko 500 teretnih vagona. To opet niko ne može osporiti ljudima napore i rezultate koje su postigli. Što se tiče tih subvencija, malopre je gospodin ministar rekao nešto o subvencijama. Nijedna jedina državna železnica u Evropi nije bez subvencija, od Grčke, Češke, Engleske i ovih najrazvijenijih država. Međutim, mora se naglasiti da su najveće subvencije deljene železnici u 2003. godini - 10,2 milijarde dinara, što je realno mnogo, mnogo više od subvencija planiranih za Železnicu Srbije u ovoj godini. Na kraju, još samo nekoliko stvari zaista koje će nadam se pomoći i razuveriti one najskeptičnije i one neverne, zbog čega treba da podrže ovaj set zakona, a to je da Železnice Srbije beleže vidne rezultate i značajan napredak u odnosu od 2004. do 2007. godine. Jedini odgovor na napade koji dolaze od ove ili one političke stranke ili od ovog ili onog političara, može se samo tumačiti političkim marketingom i željom da se unize ti rezultati, ali isto tako i da se smanji rejting stranke, jer je nepobitna činjenica da su resorni ministar i direktor železnice članovi Nove Srbije. Ne vidim drugog razloga ni motiva ako nas ove cifre demantuju. Važno je znati i ako se ulaže u razvoj i modernizaciju železnice Srbije, da će to uticati na skoro 2.000 domaćih preduzeća, odnosno na nekoliko stotina hiljada radnika koji rade u tim preduzećima. Juče ste čuli od gospodina Ilića da je to čitav jedan sistem i da je to veoma bitna stvar za funkcionisanje cele srpske privrede. Ne možemo se ponašati prilično autistično da, s jedne strane, tražimo modernizaciju i tražimo uključenje u Evropsku uniju, brže pruge, tražimo evropske integracije, a sa druge strane nećemo ništa da ulažemo i da se ponašamo kao što smo radili do 2004. godine. Ovaj poziv da se podrže ovi predlozi zakona zaista važi i to sam rekao, čini mi se juče, prilikom prvog obraćanja, i poziciji i opoziciji, jer se to pre svega tiče budućnosti Srbije. Na kraju, dozvolite, pošto dolazim iz zapadne Srbije, odnosno iz Valjeva, da samo nekoliko rečenica kažem u vezi moguće realizacije projekta pruge Valjevo-Loznica, što je jedna od ključnih investicija koju građani zapadne Srbije očekuju. Gledao sam nedavno intervju i ankete sa građanima Krupnja, Osečine i Loznice. Naravno, za Valjevo, verujte mi na reč, ima i mojih kolega koji dolaze iz Valjeva, ono što će dići zapadnu Srbiju jeste realizacija ovog projekta Horgoš-Požega. Zbog toga smo i zaista bili zabrinuti zbog svega ovoga što se dešava oko koncesionara i koncesije i shvatili smo da je to zaista neka kuhinja koja nema nikakve veze ni sa koncesionarom, niti sa pravim interesima građana Srbije, nego da je kuhinja negde drugde i da su u pitanju drugačiji interesi. Dakle, i Horgoš-Požega, i Valjevo-Loznica, realizacija ove pruge, mislim da su glavne investicije koje građani zapadne Srbije očekuju od ove Vlade i verujem da će oni to i učiniti. Zahvaljujem.
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao šef poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke, a neka se pripremi narodni poslanik Ivan Andrić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pretvaranjem Vlade Srbije u feude, koji se nazivaju ministarstva, doveli ste nas u situaciju da ovde mogu samo šizofreni ljudi da razmišljaju, govore o zakonima, odlučuju kako će da glasaju. Mi smo sada čuli kritiku od jednog poslanika Nove Srbije na račun onih koji kritikuju zakon i on kaže, kritikujete ga samo zato što je ministar Velimir Ilić predložio zakon. Istovremeno on jedini put izađe za govornicu da hvali zakon kada njegov ministar predloži zakon. U čemu je razlika? Prvo, železnica je uvek bila pod brigom države i u svojim diskusijama, napadima na prethodni režim, nikada niste rekli da ni on nije brinuo toliko koliko je mogao. Železnica je izvor i nevolja, ali i profita. Nevolje su jasne. Vi sada hoćete do 2020. godine da terate lokomotive 160 km na sat, a od momenta kada je ovaj sporazum potpisan prošla je godina i možda četiri ili pet meseci i ništa još nije urađeno. Tako prolaze godine. Mi to ne možemo da stignemo, daj bože, voleo bih, ali bi jedan budžet bio sasvim dovoljan godišnji da železnice dovedemo u red. Zašto govoriti protiv ovoga? Samo zbog ministra. Inače, ratifikacije, sporazumi o jeftinim kreditima, prilagođavanje naše zemlje svemu onome što znači svet, ne kažem namerno Evropa, nego svet, ne može da naiđe na neku veliku osudu. Ali, vi ovde ova dva zakona, ove dve tačke dnevnog reda predstavljate kao spomenik Velimiru Iliću i nagonite druge poslanike da vam o Velimiru Iliću kažu ono što oni misle. I pretvorili ste raspravu u raspravu da li Velimir Ilić može da bude ministar ili ne. Po tome koliko može da radi, on može da bude ministar. Po tome kako živi i kako se ponaša, ne može da bude ministar. I eto priče, vi ćete ga hvaliti kako radi, a mi ćemo ga napadati kako živi i kakav utisak ostavlja u javnosti. I pretvaramo Skupštinu u priču o pojedincima. Za vas je Vlada skup pojedinaca koje treba hvaliti ili napadati, koji troše državni novac kao svoj. Gospodin Velimir Ilić u svom ministarstvu, oškrbljenom za ono što mu je uzeo Đilas, troši novac kao svoj. On nama juče kaže, napravio sam toliko i toliko kilometara puteva, a vi svi ćutite. Niko nije napravio. To Srbija pravi. Možda bi neko drugi napravio bolnicu, možda bi neko drugi nešto drugo uradio s tim novcem. Ministarstvo je dobilo toliko novca, treba ga rasporediti pravilno, pa u čemu je tu zasluga ministra. Zašto idete po selima i pričate, napraviće vam Velja put, napraviće vam onaj. Napraviće narod sam sebi put, a na Velji je da taj novac ne bude pokraden, to nije uspeo da spreči, ne bude ludo trošen, i to nije uspeo da spreči. Otkrili ste mu aferu oko naplate putarina. Ne daj bože da počnu da stavljaju rampe na pruzi, da se naplaćuje vozarina na pruzi, koliko bi tek kriminalci pokrali para. Kako može da bude da se uopšte ne osetite prozvanim vi iz Nove Srbije, koji napraviste tolike puteve, zbog toga što su vaši činovnici krali naplaćujući putarine na tim putevima? Sa ove govornice ministar Ilić je rekao da dovodi generala koji će da zaustavi krađe na naplatnim rampama. Taj general je sada u bekstvu, jer mu je javljeno iz Ministarstva, dok se vraćao iz Bosne, da uopšte ne dolazi u Srbiju, produžio u Crnu Goru, koja ga krije ko majka svoje dete. Srbija ne traži da on bude izručen, pobuniće se Velja, izaći će iz Vlade. Tako vi tretirate ovu našu Srbiju, tako tretirate Vladu, tako tretirate budžet, za koji mi jedva izdvajamo novac. Posvađate se u Vladi koliko će koje ministarstvo da dobije, jer to je snaga stranke i samo gledate koliko će stranka biti jaka, koliko će novca iz budžeta da potroši i hoće li televizije da je prate kada taj novac bude ulagala u državu kao svoj lični privatni novac. Ili se čovek lepo oseća kada tamo na klizištu kod Trstenika ministar Velimir Ilić, s kamerama, i oni mu kažu, evo ovde ovaj put više nemamo, odnelo ga klizište, a on telefonom, pred kamerom, zove i kaže - sutra ujutru projekat, a prekosutra počinju radovi. Malo sam te građevine radio, samo 15 godina. To traje godinu dana, a ne noćas projekat, sutra počinju radovi. Ali, može, Velja sve može. Kampanja u Kraljevu, Velja dolazi i kaže - dobićete put od Drlupe do Godačice. Eno pola puta urađeno, uradio Velja pola puta; došo, obećo i uradio. Ne može Srbija tako da funkcioniše, zato što je njegov kandidat. Ne može tako da funkcioniše Srbija. Ne može Velimir Ilić da obećava koji će put da bude urađen, koji neće. Ne može Koštunica da obećava šta će da uradi, šta neće. Ne može onaj da obećava šta oće onaj, šta neće. Jesmo li mi država ili smo skup stranaka koje su na vlasti? Šta fali da prilagodimo železnice, da idu i ti evropski vozovi. Ne daj bože, uplašili bi se kada stignu do naših pruga. Hoće li ijedan njihov voz, verujem da pretovaraju vozove, uopšte ići kod nas. Ne znam, plašim se kada vidim voz. Kao u Kragujevcu, jeste li ste videli nekada voz od jednog vagona? To u Kragujevcu ima. Zaustave rampu, čekam, čekam, 10 ili 15 minuta u Stanovu, prođe jedan vagon, sam, sam za sebe ide. To je onaj danski kraljevski, koji je nekad bio opevan u našim serijama, dnevni voz za Kraljevo, zvali su ga - Danski kraljevski voz. Znam, mnogo je lepše praviti puteve, mnogo je lepše tu sticati poene za svoju stranku. Na železnici se to teško stiče, posebno ako imate neka dugovanja, pa ta železnica služi u stvari da se prebijaju dugovanja. I sad nam ovde hvalite ono što nije urađeno na železnici. Pričate o nabavci vagona, pa lepo, neka fabrika u Evropi će napraviti i te vagone za nas. Zašto mi ne možemo da pravimo te vagone? Jer ste upropastili fabriku. Fabriku, koja je svoju godišnju proizvodnju recimo Mjanmaru prodavala, unapred naplaćivala proizvodnju, a sada ne može ni za Mjanmar, a nekmoli za Srbiju da pravi vagone. Sve ovo je lepo, dobiješ kredit i stranci dođu, uzmu ti taj kredit, prvo uzmu procenat što su dali kredit, pa ti odrede ko će da troši taj kredit, pa ti odrede i ko će da ti proizvede robu da potroši taj kredit. Mi ništa nemamo što bismo iz tog kredita iskoristili za svoju privredu. Dobićemo vagone, za koju brzinu sad, recimo, ako dobijemo ove godine, za koju brzinu naručujete vagone, za 160 kilometara ili za 45. Sramota vas je da naručite za 45, a šta će vam onda za 160, taj je dva ili tri puta skuplji od onoga. I sve tako unedogled. Iz dana u dan u ovoj skupštini mi slušamo predstavnike političkih stranaka, a ne predstavnike Vlade, i to mnogo boli. Zato, gospodine ministre, ovo čačkanje između vas i narodnih poslanika, i zato ste uspeli sinoć da budete toliko isprovocirani, da otkrijete i onu negativnu stranu svoje ličnosti, na koju mi ukazujemo iz dana u dan. A i negativnu stranu DOS-a, jer je bilo zaista zanimljivo čuti da ste vi pijančili u Moroviću, da ste vi iz DOS-a pijančili u Moroviću. Mogao bih drugu iz vojske da kažem - sećaš li se one naše pijanke kad je istekao vojni rok. Al da kažem nekome ko je bio predsednik Srbije - sećaš li se ti one naše pijanke? Ovde više nikoga nije sramota za ono što radi. Jer je ta pijanka bila u znak proslave što je uhapšen Slobodan Milošević? Našli ste razlog zbog čega ste pijančili. Nego vama i ne treba razlog. Vi pijančite iz dana u dan, razlog je pijančenje, a pijančenju ne treba nikakav razlog. Dakle, gospodin Šami me je pitao malopre da li ćemo da glasamo za ovo. Pitam ga, a da li ste ikada u SRJ u Skupštini videli da glasamo za nešto ovako? Ima vas 126, zadužujete se, modernizujete, ispravljate, glasajte. Glasajte za to. Ne očekujte naše glasove. Nekada nismo ni diskutovali. Ponekad nećemo ni diskutovati i to opet zavisi od političke stranke koja to predlaže. Ima ovde nekih stranaka i nekih ministara kojima i ne znaš ni šta da kažeš. Juče nisam ni poznao onu što kaže da je ministar, mislio sam da će da hvata beleške, ona kaže da je ministar. Šta sad njoj da kažeš kada dođe ovde da predstavi neki zakon? Poštanska štedionica, svaka ti čast. Pa dobro, bar ne pijančiš po Moroviću. Ali, ima ministara koji iritiraju, izazivaju na potpuno drugačiji vid diskusije nego što to priliči ovoj Narodnoj skupštini. Dakle, modernizujte, dižite, gradite, to radi Velika Srbija. Nova Srbija nam izgradi zemlju, Nova Srbija nam pravi puteve, Nova Srbija nam pravi železnice, Veljo napravio put, Veljo podigao dom, Veljo pokrio kad je odneo vetar, sve Veljo, stigao Veljo svuda. Da smo mi na vlasti, Vlada bi radila, Skupština bi donosila zakone, ne bi bio ni Pera, ni Mika, ni Laza, ni Veljo, ni Toma, nego bi bila Srbija. Ali, vi to ne shvatate. Bili smo mi na vlasti, ministre, slažem se, u to vreme ti si bežao i krio se po šumama i manastirima da te slučajno ne uvate. Ponavljamo ono što sam rekao, i Šešelj i ja smo znali gde se kriješ i nismo nikome rekli, da te ne bi uvatili. Gospodine ministre, ti danas ovde ne bi sedeo. Ali, to nije osnov moje diskusije. I tada kada smo bili na vlasti ne stidim se nijednog trenutka, nijednog sekunda, ni stranka se toga uopšte ne stidi. Ne biste se ni vi stideli kada bi vam odrezali, vašem ministarstvu, ono što treba da uradi i kada biste vi to uradili. Ne treba vam ni pompa, ni vaši poslanici da o tome pričaju. Srbija bi znala da ste to uradili. Ali, vi ste ko ona krava što da mleko, pa ugazi balegavom nogom, pa pokvari mleko.
Hvala. Po Poslovniku su se javili narodni poslanici Sulejman Spaho, pa potom Vladan Vučićević, pa potom po dnevnom redu neka se pripremi narodni poslanik Ivan Andrić.
Dame i gospodo, reklamiram član 104. Poslovnika Skupštine Srbije. U četvrtak sam izašao ovde i obavestio javnost zbog situacije trenutne na prostorima Novog Pazara, da želim da dočekam moj praznik u miru i blagostanju. Možda sam na neki način uspeo, ali to je iskoristio gospodin Omerović da me uporedi u jednoj emisiji na "Foksu" sa Sulejmanom Ugljaninom. Vi dobro znate ko je Sulejman Ugljanin, i Ljajić, i muftija, neću da ga spomenem, oni su se deklarisali 90-tih godina da su članovi SDA, i na sve načine u ono vreme su pokušavali da otcepe, sa njihovom politikom, Sandžak ili Rašku od Srbije. Ja sam Spaho Sulejman, Srbin muslimanske veroispovesti, član SRS već 17 godina, i zalažem se za celovitu Srbiju, a mogu da kažem da se vas 90% ovde, čak i ministar, zalažete za veliku Srbiju. Svi vi koji ste patriote, samo što ne smete da kažete, zalažete se za to. Srbija treba da bude građana svih veroispovesti i nacionalnosti. Javio sam se zbog toga da vam kažem, pošto se deklarišem kao Srbin-Musliman, i sve gde stoji srpsko ispred toga to ću prihvatiti. Pošto je ova beogradska linija srpska islamska zajednica, prihvatiću je pre nego sarajevsku ili bošnjačku islamsku zajednicu.
Hvala. Replika, narodni poslanik Vladan Vučićević, kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba DSS-NS. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, ne znam da li da krenem od početka što je gospodin Nikolić rekao, ili od kraja. Ali, ajde od kraja, da smo mi na vlasti, radila bi Vlada. Naravno da Vlada i sada radi, samo što Vlada ima svoje resorne ministre. Vlada pravi program i strategiju, a ministri je sprovode. Ali, radila je i Vlada kada su gospodin Tomislav Nikolić i SRS bili na vlasti. Naravno, u tom nekom periodu mi smo nasledili zemlju koja je bila zemlja visokog rizika za ulaganje stranog kapitala u ovu zemlju, upravo zbog kriminala, mita, korupcije i svega onoga što se dešavalo. Ne kažem da su se time bavili ministri SRS, nisam ni isledni organ, niti to znam, ali to je ono što smo mi nasledili i kako nas je obeležila međunarodna zajednica. Svi smo mi to negde pričali u predizbornim kampanjama da ćemo suzbiti kriminal. I ova prošla Vlada je krenula upravo da rešava pitanje kriminala u ovoj zemlji, imala je hrabrosti da uhapsi i svog ministra, i to je veličina jedne vlade, da uhapsi svog ministra, da uhapsi putnu mafiju, ali ta putna mafija se nije izrodila 2004. godine, ona je na delu bila 20 godina unazad. Sad mi nismo istraživali da l' među tim lopovima ima više članova jedne partije, druge, treće, četvrte. To su neki ljudi koje smo mi nasledili, a oni su imali sistem krađe i lopovluka, koji je ovo ministarstvo otkrilo, sankcionisalo i procesuiralo. To je vrlo važno. Ono što je bitno za Kragujevac reći, kaže gospodin Nikolić - čeka rampu i prođe jedan vagon, ide vagon sam. Tačno je, često se to dešava, a to je zato što je taj deo relacije nerentabilan za železnicu. Štaviše vidite da je to jedan putnički vagon, a i on je prazan. Sada vidite, u periodu kada ste vi bili, kada ste sprovodili vaš program Vlade, zbog marketinga je išla lokomotiva i 300 praznih vagona. Ali, to je bilo seljakanje iz Kragujevca prema Kraljevu, nazad itd., vozili se prazni vagoni, ali nije komercijalna, već marketinška vožnja. Na kraju da završim, kada se budu kupili vagoni, vagoni se ne kupuju da bi se vozili ni 160 ni 40 kilometara, vagoni se kupuju zarad potreba razvoja privrede Srbije, za prevoz robe. Znači, Srbiji u ovom trenutku nedostaju ti vagoni da bi mogla da prevozi robu za potrebe privrede Srbije. Siguran sam da će se u ovom trenutku voziti onom brzinom kojom pruge to dozvoljavaju, tamo gde je 40 kilometara - 40, tamo gde je 120 - 120. E, zato i želimo da usvojimo ovaj set zakona, da bi svuda mogli da se voze 120 kilometara. Hvala.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Meho Omerović. Izvolite. Nadam se da će vaša diskusija biti u pravcu da se onda završi nesporazum sa gospodinom Spahom.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam iznenađen, ali očigledno ove brze pruge nas vratiše u četvrtak, 11. oktobra, u dan kada je gospodin koji se pre javio, a spominjao moje ime, Sulejman Spaho, obraćao poslanicima sa ove govornice i nešto govorio. Dakle, mene je lično, a nadam se i vas, obradovala činjenica da je gospodin Spaho gledao televiziju "Foks" i to je dobra vest. Naprosto, dobro je što gledate televiziju, gospodine Spaho, to je prilika da se informišete i verovatno da povećavate svoja znanja, i tome se radujem. Nažalost, vas nemam prilike da gledam, ali ono što ste vi rekli je vaše pravo. Ne sporim nikome u ovoj skupštini, pa ni vama, da se izjašnjavate kako god hoćete. Vi se izjašnjavate kao Srbin muslimanske veroispovesti, to je vaše pravo i to vam pravo ne mogu osporiti. Isto tako je veoma indikativno da u kontekstu, u kome ste pokušali da izazovete repliku i uspeli, vi ste se stavili na stranu predstavnika jedne od političkih partija, koja se direktno umešala u ono što se dešava u okviru Islamske zajednice i to je bila tema o kojoj sam govorio, a nikako ne vi. Samo toliko. Zahvaljujem.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Amdžad Migati, potom narodni poslanik Dragan Todorović.
Član 104. Gospodin Meho, vi ste u taj emisiji na "Foksu" izneli dosta neistinitih činjenica. Prvo, duhovno sedište islama je Meka, jedina i jedinstvena. Sarajevo ne može da bude duhovni centar muslimana u bivšoj Jugoslaviji. To je proces, sa otcepljenjem bivše Jugoslavije počela je svaka islamska zajednica da ima svoju samostalnost. Drugo, svuda u svetu je centar islamske zajednice svake države u samoj državi. Nema ni jednog primera gde je administrativni centar islamske zajednice van države. Treće, Reis-ul-ulema u Sarajevu, poznato je, devedesetih godina je bio političar, a ne poglavar verskih zajednica, vodio je kampanju koja se sada zove "govor mržnje" protiv Srbije i Srba. Tada sam se bavio profesionalno novinarstvom i pratio sve. Bilo je žalosno da čujete šta on govori o tome. S obzirom da je svuda u svetu poznato da nacija ne može da bude vera, u Jugoslaviji je to bilo čudan primer, gde su muslimani pretvoreni u naciju. To nigde nema. Nijedna nacija ne može da bude jedna vera. To je apsurd. Podsećam vas da su se do 1974. godine muslimani u Jugoslaviji deklarisali uglavnom kao Srbi islamske veroispovesti, uključujući i gospodina Izetbegovića. U arhivi postoje dokumenti iz njegove lične karte. Prema tome, nemojte sada da dozvolimo snagama koje hoće da se otcepe od ove Srbiju, da kroz islam opet prave taj razdor. Islamska zajednica u Srbiji treba da bude jedinstvena, to je tačno, ali njen centar mora da bude Srbija, odnosno Beograd. A duhovni centar, to je opštepoznato, kod muslimana to je Meka. Zato nemojte da zamenjujemo teze i nemojte opet muslimani da budu žrtve nekih međunarodnih planova, bivši ambasador Nemačke je već obavestio šta će da bude, i da ih koriste protiv Srbije, gde oni žive i rade.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao nameru da se javljam po Poslovniku, ali diskusija poslanika iz Nove Srbije me je na ovo, na neki način, obavezala, da radi istine, radi građana i poslanika, kažem neke činjenice vezano za naplatu putarine, odnosno za krađu na naplatnim rampama. Nažalost, otkako su uvedene naplatne rampe pojavila se krađa na naplatnim rampama. Postoje dve vrste krađe: pojedinačne krađe, u koje su umešani pojedinci koji to rade samostalno, i postoji onaj drugi deo koji je organizovan od grupe ljudi. Ta grupa ljudi je egzistirala u nekadašnjoj Direkciji za puteve, u Odeljenju za naplatu putarine. U jednom delu je bila čak povezana sa još nekim drugim državnim organima. U vreme dok sam bio ministar saobraćaja potrošili smo dosta vremena da uđemo u trag krađi na naplatnim rampama zato što te krađe nanose ogromnu štetu Srbiji. Bez obzira što je u to vreme, u vreme sankcija, promet vozila bio dosta mali, te su krađe, takođe, bile izuzetno izražene. Ono što smo uspeli da uradimo, to je da dođemo do nekih podataka da unutar Direkcije za puteve postoji organizovana grupa koja je uspela da u informacioni sistem ubaci određene izmene koje bi omogućile da se vrši krađa. O tome je Ministarstvo saobraćaja obavestilo predsednika vlade i, čini mi se, 11. februara 1999. godine, tadašnji predsednik vlade je naredio MUP i Ministarstvu pravde da se sprovede istraga. Nažalost, znate da je 23. marta počelo bombardovanje Srbije i sve je to otišlo, što bi se reklo, na neki način, ad akta. Nažalost, krađa nije otišla ad akta, ona se nastavila. Nastavila se odmah posle 2000. godine. Verovatno je i sada u manjem delu organizovana, ali i dalje se krade na naplatnim rampama. Šta je problem u vreme dok je ministar Ilić... (Predsednik: Gospodine Todoroviću, pošto ste jedini po Poslovniku, izvolite.) ... problem je što nije Ministarstvo i ministar Ilić otkrio krađu na naplatnim rampama. Problem je što je organizovana grupa, u vreme dok je ministar Ilić bio na čelu Ministarstva, još uvek krala. Krađu je otkrila policija. Tek kada je ona otkrivena, umešalo se i Ministarstvo svojim izjavama da treba ići do kraja itd. A o čemu se radi? Radi se o ljudima koji su tu postavljeni od strane ministra: braća Nedeljković, Klopanović, superkontrolor Grujica Spasović, bivši general, Davidović, pardon. Slični su oni. Problem je što je u vreme kada je otkrivena krađa na naplatnim rampama, Miloš Nedeljković, vraćajući se iz Rovinja sa direktorom Direkcije za puteve, obavešten da je došlo do otkrivanja krađe na naplatnim rampama, pa je on izašao iz auta, nije se vratio u zemlju. Pa mu je naknadno direktor Direkcije za puteve dao godišnji odmor, pa je Grujica Spasović otišao u Crnu Goru, Davidović. Grujica Spasović, to je onaj Cijin major, pa me uvek ta dva podatka vuku. I dan-danas se oni verovatno nalaze u Crnoj Gori. Jedan od braće Nedeljković je izvršio samoubistvo u zatvoru. Oni koji se danas nalaze u zatvoru, među njima, to dobro znate, to zna i MUP, a zna i Ministarstvo pravde, postoji jedna grupa koja je spremna da sarađuje, oni ne okrivljuju nikoga drugog, oni prihvataju krivicu, obezbeđeni su oni i njihove porodice, da istraga ne bi išla dalje. Ali, objasnite kako je moguće da u to vreme Miloš Nedeljković, koji je sve vreme vodio i bio glavni akter u krađi na naplatnim rampama, da protiv njega nije čak ni podignuta krivična prijava. Kako je moguće da, ne mogu da govorim za druge osobe, ali po svom formacijskom mestu, u Direkciji za naplatu putarine uopšte ne budu pozvani na odgovornost? Kako vi možete da objasnite da su najodgovorniji inkasanti? Završavam. Ovo je tema koja je dosta opširna, za koju se treba dobro pripremiti i izaći sa podacima. Kako je moguće da, na dobronamernu ponudu da se daju podaci koji bi pomogli da se otkrije organizovana krađa, iz Ministarstva stigne optužba da je to želja da se na neki način politički diskredituje politički protivnik itd. Ti podaci bi omogućili, vrlo brzo i vrlo jednostavno, da se otkrije kompletan sistem krađe na naplatnim rampama. (Predsednik: Gospodine Todoroviću...) Završavam. Svi ovi podaci nesumnjivo pokazuju da idu do samog ministra. Neću da kažem da je u to umešan ministar, neću, jer nemam definitivno podatke, ne mogu da kažem taj i taj je odneo pare ministru, ali znam da su neki koncerti plaćani u kešu. To je vrlo interesantno i to u desetinama hiljada evra...
Gospodine Todoroviću, moraću ovde da vas prekinem i predložim vam da o ovoj važnoj temi možete da se prijavite za govornika i da govorite, pa da se ne bi ovako na tri minuta...
To nije na dnevnom redu. Onog momenta kada bude to na dnevnom redu, javiću se sa zadovoljstvom i sa pripremljenim materijalom, činjenicama, imenima, prezimenima, datumima kada se i šta sve radilo kada je u pitanju krađa na naplatnim rampama.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Šami.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče su poslanici LDP pokušali, reklamirajući povrede Poslovnika i pokušavajući da dobiju neke informacije za koje smo smatrali da su važne, pokušali smo da skrenemo pažnju na problem koji mi imamo oko ovakvog predloga i usvajanja ovakvog predloga zakona. Dakle, nije sporno, u uvodnim diskusijama je govoreno o tome, kako je našoj železnici potrebna rekonstrukcija, rehabilitacija pruga, kako su potrebna sredstva. Mi to nijednog trenutka nismo doveli u pitanje. Nijednog trenutka nismo doveli u pitanje potrebu, pošto država nema ta sredstva, da se ta sredstva nađu iz nekog kredita ili iz neke donacije. Ono o čemu smo govorili to je da poučeni prethodnim iskustvom i ponašanjem ministra resornog i ljudi koji vode železnicu mi imamo sumnju u to kako će taj novac biti potrošen i zbog toga odbijamo da na ovakav način damo garanciju u ime države da se takvim ljudima poveri novac ili sredstva. Mi smo o tome govorili sve vreme. Dakle, opet ću ponoviti nekoliko sistemskih problema koje imamo sa ovakvim načinom donošenja ovakvih predloga zakona. Prvo su sva javna preduzeća podeljena po feudalnom principu. Taj princip znači da su direktor i upravni odbor iz iste stranke. Dakle, više nije moguća ni međustranačka kontrola, koju je koaliciona vlada i koaliciono upravljanje bar donekle omogućavalo. Da ministar i uprava železnice ne poštuju zakon, to zna svaki građanin ove zemlje, i dovoljno je bilo da čita bilo koje novine ili gleda bilo koju TV stanicu ili TV program u protekle četiri godine. Nama je objašnjavano ovde kako nije bilo potrebno uzeti vagone po Zakonu o javnim nabavkama, odnosno da se raspiše tender, kako je taj zakon prevaziđen, star, kako ga treba ukinuti. Mislim da su dotle išli predlozi, ako se dobro sećam. Zatim, po svakom pitanju vidimo simboličan odnos ministra Ilića prema poštovanju zakona. Poslednji primer je ova klinika koju je pokušao da izgradi tu negde u okolini Čačka i njegov odnos uopšte prema tom delu koji se tiče regulacije građevinskih dozvola. Potpuno je reč o čoveku i koji je taj duh uneo u to ministarstvo, koje potpuno zakon ne priznaje. Dalje, kontrola javnosti... (Iz sale: Gde je on sada?) Hvala vam, to sam hteo da kažem, ali s obzirom da znamo kakve odgovore od ministra možemo dobiti, možda je i bolje da ne bude ovde. Znači, kontrola javnosti ne postoji. Svaki put kada se postavi pitanje - kako vi trošite novac, mi dobijemo odgovor - ti si u izbornoj kampanji, a ti nisi, ne znam ni sam, poneo kupaće gaćice ili šta smo sve čuli juče ovde. To je već viđen metod. On nama ne smeta. Vaše je pravo da se ponašate kako god hoćete. Poslanička većina ćuti, nema nikakav problem sa tim, plašeći se da ne ugrozi ona druga javna preduzeća koja su feudalnim sistemom stekla, dakle, da svoje pozicije ne ugrozi. Ministar će tu da dođe, eventualno ako baš bude raspoložen nekog će išutirati, kada bude prolazio ovuda udariće par poslanika, ako ga novinar nešto pita, razbiće mu kameru, poliće ga vodom i sve će proći. Ne može, to tako ne funkcioniše, gospodo. Jedini razlog zbog koga smo mi juče odabrali da, reklamirajući povrede Poslovnika, skrenemo pažnju na ovo, to je zbog vašeg ignorisanja, to je zbog ignorisanja svih činjenica koje smo izneli. U svakoj ili maltene svakoj povredi Poslovnika mi smo citirali nekog iz DS ili DSS. Citirali smo vaše izjave koje ste davali pre nego što ste ušli u koaliciju sa Velimirom Ilićem, pre nego što ste feudalnim sistemom njemu dodelili kontrolu i moć nad privatnim preduzećem Železnice Srbije, privatnim preduzećem u vlasništvu stranke Nova Srbija. Znači, sve afere koje smo pomenuli, evo samo ću podsetiti, to je ta nabavka lokomotiva, to je afera od koju je podigla DS; gradnja bez dozvole, ne znam koje, videli smo na TV; koncesije na autoputu Horgoš - Požega, hiljadu pitanja i nijedan odgovor. Mi nismo pomenuli još sto afera, nismo pomenuli firmu "Global fajnans", čuvene stručnjake iz Australije koji su bili angažovani da za račun Velimira Ilića i njegovog ministarstva skupljaju novac od dijaspore za pomoć Srbiji. Međutim, pošto je utvrđeno baš da postoji krivični dosije tog vlasnika, onda je ambasador Srbije iz Australije zvao ministarstvo i tražio da se poništi ugovor sa tom firmom. Dakle, drumska mafija, mi je nismo pominjali, danas je bilo reči o tome. Čega god su se uhvatili, pored čega god je prošao ministar Ilić, tu je bila afera. Vi ste došli i tražite od poslanika Skupštine Srbije da mi, uz sve ove uslove koje smo naveli, damo garancije da će takav čovek, i takvo ministarstvo i takva uprava železnice trošiti novac na način za koji postoji samo njihovo obećanje da će ga tako trošiti. Mi nijedan odgovor na pitanje kontrole juče nismo dobili. Nijedan. Danas smo dobili ministrov odgovor. Dozvolite da kažem kako sam ga razumeo. Ne bojte se, neće ovi naši krasti, tu će biti ovi iz Evrope da ih kontrolišu. Da li nam je to rekao ministar? Tu će biti raspisan međunarodni tender, u kome će delom učestvovati predstavnici železnice, ali većinu će tu činiti predstavnici onih koji kredit daju. Nemojte da brinete, ti iz Evrope neće dati ovim našima da kradu. To za nas nije dovoljan odgovor. To za nas nije dovoljan razlog da podržimo ovakav predlog. Realni smo, vidimo da postoji većina. Tu je rezervna partija Vlade, to je SPS. Mi stoga računamo da su neki od vas poslanika dovoljno svesni da neće podržati ovaj predlog na ovakav način. Dozvolite mi da ponovim još jedanput, sigurno ukoliko se ovakav predlog usvoji i on ovako glasi, bez dodatnih kontrola, bez smene ljudi u železnici, bez promene ministra Ilića, sigurno će biti afera, sigurno ovaj novac neće biti trošen onako kako je rečeno sada, danas i juče ovde. Sigurno je da to tako neće biti, u to nas uverava cela prošlost Velimira Ilića. Tada o tome razmišljajte sada. Ne kada se to desi. Ko digne ruku danas, a bez predloga da se ove tačke dnevnog reda dopune nekom dodatnom kontrolom, da eventualno odbor dobije sve predloge i na neki način odbor skupštinski to kontroliše, ko danas digne ruku za ovaj predlog zakona bez tih dodatnih garancija, taj je gospodo saučesnik. Ćutanje je omogućavanje da se to desi, to je saučesništvo u tome. Meni je žao, nije tu gospođa Kolundžija, koja nas je optužila da smo mi u nekakvoj izbornoj kampanji. Ne, nismo mi u izbornoj kampanji, ali vi nam dajete toliko povoda da je za nas svaki dan kao da je izborna kampanja. To govori o vama, ne o nama.
Zahvaljujem narodnom poslaniku gospodinu Andriću. Reč ima narodni poslanik dr Zoran Šami.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, najpre bih rekao jednu opasku. Postoji naravno dosta zakona koji se predlažu i koji su na određen način politički obojeni stavom one većine koja je trenutno formirana. Međutim, postoje i zakoni koji nemaju nikakve veze sa tim ko je na vlasti, a ko u opoziciji i, odmah da kažem, ovo je jedan takav set zakona. Drugim rečima, održao bih ovakav govor kakav ću da održim i da je moja stranka trenutno u opoziciji. Najpre nekoliko reči o tačkama 28, 19 i 30. Radi se o međunarodnim konvencijama, prve dve iz domena železnice, a treća iz pošte. Radi se o konvencijama koje bi, da nije bilo izolacije zemlje deset godina, odavno već bile ratifikovane i ne bi, a kolega je čitao spisak zemalja koje su te konvencije potpisale, mi verovatno sada bili na kraju. Nema potrebe da vas uveravam kako je besmisleno uopšte i pomisliti da ne pristupimo konvencijama u ovoj oblasti. Malo više bih se zadržao na tačkama 26 i 27. Radi se o kreditima. Jedan je za nabavljanje vagona, voznih sredstava, a drugi je za prugu. Ono što ovde nisam čuo, a što mislim da je veoma važno da se kaže, to je da je ako je reč o železnici strašno važno paralelno ulagati i u vozna sredstva iu prugu. Naime, mi imamo interese da ulažemo i u jedno i u drugo. Svet oko nas nema tu vrstu interesa, naprotiv. Druge zemlje su jako zainteresovane da mi ulažemo u prugu, ali nisu nikako zainteresovane da ulažemo u vozna sredstva, jer ako mi nemamo vozna sredstva, voziće oni. Prema tome, u vođenju te saobraćajne diplomatije i politike, valja uvek ovako raditi, dakle, paralelno ulagati i u vozna sredstva i u prugu. Kada se uzimaju neki krediti, onda je obično sva pažnja usmerena na to pod kojim uslovima se dobijaju krediti i kolike su kamate, rokovi otplate i tako dalje. Mislim da je nešto drugo još važnije, a to je na šta se troše krediti. S druge strane, naša zemlja ako ima neki prioritet, neku pogodnost, neku šansu u nečemu, to je nesumnjivo saobraćaj. Kada kažem saobraćaj, ne mislim samo na železnicu, na drumski saobraćaj, mislim i na vazdušni saobraćaj. Mi se nalazimo takođe, to mnogi ne znaju, na važnoj raskrsnici vazdušnih puteva. Lome se iznad našeg neba putevi i za Daleki Istokom i za Evropu i za Afriku. Mi razvojem vazdušnog saobraćaja u smislu izgradnje aerodroma, robnih terminala i tako dalje imamo veliku šansu. Nemojte to povezivati sa JAT-om, to ko je prevoznik to je manje-više nebitno. Bitno je da tu svoju poziciju možemo da iskoristimo. Mi se nalazimo na važnom koridoru 7, to je Dunav, valja ulagati i u rečni saobraćaj. Mnogi ne znaju, mi perspektivno imamo 2.000 km vodnih puteva u Srbiji. Nažalost, dobar deo tih puteva trenutno nije osposobljen i to valja osposobljavati. Nema potrebe, moj kolega iz DS-a je nešto juče pričao, da vam objašnjavam koja je to šansa da uvezivanjem svih ovih vrsta saobraćaja nešto napravimo. Naravno, posebna kategorija su pošta i telekomunikacije i to je takođe važno, jer ako je nešto globalno u ovom svetu to su upravo telekomunikacije. Dakle, radi se o jednoj oblasti u koju je dobro investirati novac. Kada investirate novac u saobraćaju imate još jedan efekat i to je poznato decenijama u svetu. Naime, novac investiran u saobraćaj po pravilu se troši u zemlji, bez obzira da li je izvođač radova ovaj ili onaj, na kraju i prugu, i put, i robni terminal i tako dalje grade naši ljudi i za to dobijajunovac. Te pare ostaju u zemlji. One generalno uzevši nisu ni potrošene, jer se zapravo kroz džepove građana, kroz prihode države i sve ostalo ponovo ostaju državi. Bilo je takvih primera u istoriji, neću da ih navodim, tih velikih poslova kod gradnje puteva, autoputeva i tako dalje, gde je čak osnovni motiv bio taj da se narod zaposli. Kada je pre neki dan na Odboru gostovao direktor Železnica, tada sam na odboru, a ponoviću i ovde, rekao da očekujem da i kod poslova vezanih za vagone dobar deo tih poslova, odnosno sve što je moguće, obavljaju naše firme, i to je jako važno. Jako je važno, nije važno ko je vlasnik firme, u tim firmama rade naši građani, naši ljudi i treba od tog kolača, od tog vagona kojeg naprave ili poprave da njima ostane novac, na taj način, generalno uzevši, novac ostaje državi. Meni se čini, razumem političke motive svih stranaka, to je pravo opozicije da li će da podrži ili ne podrži, ali pozivam ipak da razmislite i prosto vas molim da na jednom ovako kapitalnom primeru... ovo je primer dobrobiti za državu, ne za stranku, ne za ovu ili onu vladu, ovo je nešto što je dobro za državu Srbiju, i to imajte na umu.. Konačno, time ću da završim, ovde sam čuo razne govore, da ne prepričavam, koji iza sebe imaju jednu pogrešnu logiku, nezavisno od toga šta je precizno rečeno. A logika je otprilike ovakva, tačno je da je zemlja okrugla, ali mi ćemo to priznati kada nam se bude dopala Vlada, odnosno ministar. Ponoviću još jednom, ajte malo da razmišljamo o državi Srbiji i, verujte mi, ovaj zakon bih, a verujem i stranka DSS, podržali čak i da smo opozicija.
Po Poslovniku za reč se javio Dragan Vujadinović.
Poštovane dame i gospodo, javljam se po članu 225. i 226. Dozvolite mi da pre toga kažem jednu rečenicu. Kolega Dragan Todorović je verovatno omaškom rekao da je gospodin Grujica Spasović učesnik drumske mafije, pa se posle popravio da je major Cije, a ja vas izveštavam da je gospodin Grujica Spasović bivši glavni i odgovorni urednik lista "Danas", a trenutno je ambasador Srbije u BiH. Javio sam se po članu 225. i 226. i žao mi je što ministar Ilić nije tu, jer po mom mišljenju, Vlada, izvršna vlast, niti Skupština ne treba da beže od stanja naših javnih preduzeća. Ne treba niko da beži od trenutnog katastrofalnog stanja naših javnih preduzeća, što nije ni čudo. U svim zemljama jugoistočne Evrope, javna preduzeća su prilikom ulaska u sistem tranzicije i promene vlasništva bila u katastrofalnom stanju, jer ih je država, kao dokazano loš preduzetnik, u suštini dovela u takvo stanje. To nije sporno. Mi sada to treba da priznamo i da kažemo da taj vrući krompir, koji se zove povećanje efikasnosti 17 javnih preduzeća na republičkom nivou i 450 na lokalnom nivou, da je to jedan od prioriteta izvršne vlasti i da se ne može odlagati, ali ne može odlagati korenita promena politike na toj sferi. Po meni, prva tačka te korenite politike jeste da pred Skupštinu i u javnost uđe dokument koja se zove Strategija povećanja efikasnosti, restrukturiranja i privatizacije javnih preduzeća, ovih 17, gde ćemo mi videti namere i mogućnosti i termin-plan, rokove, aktivnosti i rokove u kojima će se javna preduzeća restrukturirati, odnosno povećati efikasnost. Neki ekonomski analitičari, možda je nabiflano, ali oni kažu da u toku jedne godine NIS bog neefikasnosti i zbog loše organizacije, iako je monopolista, gubi 300 miliona evra, odnosno 24 milijarde dinara. Eto nam za infrastrukturu i za poboljšanje efikasnosti Železnica. Dakle, nužno je da se ministar za infrastrukturu i ostali ministri i svi mi kao država suočimo sa problemom koji se zove povećanje efikasnosti, restrukturiranje i privatizacija javnih preduzeća i da na osnovu jednog konkretnog termin-plana, sadržaja i rokova zaista uđemo u taj proces.
Replika, narodni poslanik Dragan Todorović.
Izvinjavam se, to što trenutno nisam u sali, ne znači da ne pratim Skupštinu. Spremam se za Odbor za lokalnu samoupravu. Pretpostavljam, svi članovi koji imaju prilike i koji su dobili stenogram da shvataju o razmerama neverovatnih stvari koje su se desile u Skupštini Grada. Kada je u pitanju Grujica Spasović, stvarno se čudim da vi izlazite i tako olako dajete ocenu i pokrivate Grujicu Spasovića činjenicom da je on ambasador. Nažalost, ubeđen sam da je od 2000. godine, otkako je DOS došao na vlast, postavilo bi se pitanje ko nije špijun ili ne radi za neke druge strane zemlje ili nečije druge interese. Kada je u pitanju Grujica Spasović, tu su stvari potpuno jasne. Imate knjigu koja je izašla, zove se ''Cijin major Grujica Spasović''. Pročitajte to, pogledajte sve dokaze koji su navedeni u toj knjizi, pa dođite da o tome raspravljamo. Šta je to čudno za situaciju i za zemlju u kojoj smo mi živeli i u kojoj smo se nalazili? Mi smo bili potpuno izbušena zemlja od strane stranih agentura, u kojima su jedan deo navodno novinara suštinski radili za strane obaveštajne službe, među njima i Grujica Spasović. To što ste se vi njima odužili, meni je potpuno jasno, jer i među vama su bili ljudi koji su radili za strane obaveštajne službe. Ne mislim na vas personalno, govorim o DOS-u, a vi pripadate toj grupaciji. Možda se vi ne osećate kao pripadnik DOS-a, ali je to činjenica. Neke stvari onda raščlanite sami sa sobom. Potpredsednik Vlade DOS-a, general u penziji, Momčilo Perišić, bivši načelnik Generalštaba, koji je, između ostalog, i smenjen zbog toga što su postojale opravdane sumnje da poverljive informacije daje stranim službama, bio je smenjen sa tog mesta, a uhapšen je pred kamerama kako daje podatke Džonu Nejboru, agentu CIA, koji je radio na našim prostorima. Pogledajte sada, evo imate zadnjih dana vodi se polemika oko uloge nekih ljudi u otmici Slobodana Miloševića, njih šest u Engleskoj, između ostalih, Džon Nejbor, koji je na vrlo misteriozan način poginuo u Mađarskoj. Ali, ovaj drugi, Talbot, koji je došao ovde i praktično organizovao otmicu Slobodana Miloševića, s kim je on to uradio? Sa čelnicima DOS-a, na čelu sa Zoranom Đinđićem i svima ostalima. Vi pričate o nekim stvarima ovde, iznosite i kažete to što je on novinar i što je ambasador da je to činjenica koja ga abolira od svega onoga što je uradio protiv naše zemlje.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je prof. dr Vojislav Šešelj napisao knjigu ''Cijin major Grujica Spasović'', to je bilo pre sedam godina, on je na osnovu ne samo njegovih izjava, nego i raznih medijskih nastupa, pres-klipinga, dijagnostikovao još jednog izdajnika među tom branšom, koga vi, gospodine Vujadinoviću, hvalite. Međutim, tragedija našeg naroda je što su najgori od najgorih i došli na vlast 2000. godine i što nas takvi, nažalost, predstavljaju u našoj diplomatiji. Njega ste poslali upravo tamo gde on treba da štiti interese napaćenog srpskog naroda, kome je oteta jedna trećina teritorije i kome hoće da, sada zaokruženu celinu Republiku, otimaju i dalje i da nas potpuno obesprave. Međutim, moram da vam dam jedno obaveštenje. Zbog svoje veleizdajničke delatnosti, sada na mestu kao ambasador, koga ste vi iz DOS-a postavili, on je u međuvremenu u Ciji avanzovao, pa više nije major, nego je pukovnik i verovatno će da nastavi dalje, pošto mu je izdajnička uloga takva.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvinjavam se, kada vi budete rukovodili, gospodine Mihajloviću, onda vodite. Prema tome, molim socijaliste da se malo smire. Jeste da je železnica lepa tema, ali smirite se malo. Gospodin Dušan Bajatović je na redu sada da govori. Imate tada priliku da govorite i o tome. Ako misle socijalisti da mogu da rukovode svi, pa neka izvole.
Dame i gospodo poslanici, govorim po članu 225. stav 1 - narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Svakako da su svi narodni poslanici koji su ovde u sali vrlo zainteresovani da saznaju neke detalje, evo kada smo već pomenuli Cijinog majora Grujicu Spasovića, sasvim slučajno je gospodin Todorović pomenuo njegovo ime i ne znam zašto je nekome palo na pamet da ga brani, da brani neodbranjivo. Tačno je da je dr Vojislav Šešelj izdao knjigu ''Cijin major Grujica Spasović''. Ta knjiga, između ostalog, sadrži komplet sudski spis, s obzirom da je gospodin Vojislav Šešelj, koji je inače uvek pre svih iznosio činjenice, pogotovo o funkcionerimaDOS-a, evo juče smo bili svedoci kada je ministar Velja Ilić pominjao Morović, pijanke Nataše Mićić itd, Vojislav Šešelj je o tome govorio 2001. godine i tada su svi reagovali otprilike kako je sada, sigurna sam potpuno nezlonamerno, kolega ovde reagovao. Dakle, trebalo bi da imate svest o tome da ono što kažemo mi iz SRS, makar vam se u tom momentu i učinilo da nije istina, vrlo brzo ćete se uveriti da to jeste istina i ovako, s vremena na vreme, kao Velja Ilić, kada ga naljuti Dragan Đilas, mada se ovde odnosilo na neke druge, ali vidim danas u novinama da su ga u stvari naljutili Boris Tadić i Đilas, ali o tome ću govoriti kada on bude ovde prisutan. Dakle, taj Cijin major, Grujica Spasović, tužio je prof. dr Vojislava Šešelja za klevetu, za uvredu, zato što je iznosio činjenice o njemu i naravno da je taj sudski spor izgubio, kao što ga je izgubio i Nebojša Čović, i Dušan Mihajlović i svi oni koje je Vojislav Šešelj na konferencijama za novinare i sa ovog mesta javno prozivao, kao što to mi danas radimo, sigurna sam neuspešnije nego što je to radio dr Vojislav Šešelj, ali ipak dosta smo od njega naučili i nemamo nikada problem da sa ovog mesta i sa bilo kog javnog mesta iznesemo ono što znamo da je istina. Nikada ne lažemo, ne zbog vas, nego zbog građana Srbije. Zato nam građani Srbije veruju i zato građani Srbije veruju i znaju da je Grujica Spasović, alkoholičar, Cijin major.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović, a posle po Poslovniku, gospodin Mihajlović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, javio sam se i po Poslovniku. Jeste da ste mi kolega, potpredsednik SPS-a, ali to morate da poštujete. Evo, samo zbog vas ću to prećutati. Molio bih vas da mi odbijete ovih 15-16 sekundi što ste mi već ukrali, jer hoću da repliciram gospodi iz LDP-a. Nije problem, imam 20 minuta. Možeš da se javiš po Poslovniku kad god hoćeš, ako te Mrka vidi. Znači, šta je suština? Gospodin iz LDP-a, gospodin Ivan Andrić, izneo je jednu notornu laž, glupost, kako god hoćete. Kaže - SPS je rezervna partija. Kome to? Ako je neko spreman da glasa za nešto što je dobro, čini mi se, za sve građane Srbije, a o lopovlucima koji će se desiti u ministarstvu ili prilikom tendera možemo da pričamo posebno, onda mislim da SPS služi na čast što je u ovom parlamentu glasala za one stvari koje su opšteprihvaćene i očigledno namenjene svim građanima. Onima kojima je žao što nisu u vlasti, a pripadali su DOS-u, pa sada svojim saborcima pričaju ono što jedni o drugima znaju, a cela Srbija zna da nije bilo nijedne plišane revolucije bez strane agenture, kao što u 20. i 21. veku nije bilo nigde uvođenja demokratije i ljudskih prava, od Hitlera do Buša, bez bombi, aviona i vojske. To se Srbiji sve desilo. Nemam nikakvu sumnju u prirodu delovanja gospodina Spasovića. Veliki su spiskovi, ali danas neću više o njemu da govorim i neću više da govorim gospodi iz LDP-a, kojima je žao što nisu u vlasti. Je l' znate - najlakše se jedna zemlja razbija kada ste u vlasti? Kada dovede neko svoju vlast u neku zemlju, onda mu više ne trebaju bombe, ne trebaju mu više avioni, dovoljno je da ta vlast ne zna tačno šta treba da radi, ili još gore, ako zna šta tačno treba da radi, a nije na korist naroda i države. Ovde sam završio repliku, gospodine Mrkonjiću, pa ako bih mogao da dobijem reč za ostalo?
Nema problema, imate dovoljno vremena.
Hvala, gospodine Mrkonjiću. Što se tiče SPS iznosim ponovo principijelni stav i on će važiti u toku ovog zasedanja, ukoliko ova vlast baš ne pretera, a blizu je, da oni projekti, one međunarodne ratifikacije, u ovom slučaju oni zajmovi koji su u funkciji razvoja srpske privrede, u funkciji poboljšanja standarda građana, možda čak i u funkciji otvaranjanekih novih radnih mesta, jer takvih projekata najmanje vidim kada je u pitanju sadašnja vlast, ne znači da ih u potpunosti nema, za sve takve projekte unapred želim da kažem svima, i onima kojima se to sviđa i onima kojima se to ne sviđa - da će SPS principijelno glasati za. Zato je narod glasao za nas - da probamo da obezbedimo da mu bude bolje. Meni je žao što naša poslanička grupa nije veća da možemo više da utičemo, ali zato imam jedan predlog za svoje kolege radikale. Ajde da skupimo, imamo više od 1/3 poslanika, pa sve ove teme koje iznosimo da su kriminalne da ih stavimo na dnevni red, kao što smo hteli da stavimo na dnevni red poverenje Vladi i da o tome zaista pričamo na jednoj sednici do kraja jasno i javno, i da ovde sedi sudski zapisničar, čovek iz MUP-a i iz UPBOK-a, pa da se to sve zabeleži. Onda će gospoda iz DOS-a pričati malo o nama, da najzad raščistimo tu srpsku političku scenu, da vidimo ko su naši lopovi, ko su njihovi lopovi, i da svi lopovi i naši i njihovi najzad odu u zatvor, da može ovde normalno najzad da se radi. Znam da to izaziva polemike, ali zaista mislim da svaki lopov, pre svega naš, ako je bilo takvih, kad kažem ''naš'', to su oni koji su koristili partiju da protivpravno steknu sredstva za svoje lične potrebe, da treba da odu u zatvor. Ne znam šta je tu sporno. Što se tiče železnice, molim vas, ono što nama ovde smeta, bio sam u prethodnoj Saveznoj skupštini, jeste činjenica da se i ovi krediti, kao i mnogi drugi potezi Vlade, rade bez jasne strategije. Pogledao sam ovu navodnu strategiju Vlade Republike Srbije. O njoj je veoma stručno i dovoljno dobro govorio kolega Mrkonjić, koji tu oblast odlično poznaje. Ali, činjenica što mi znamo šta treba da uradimo od projekata, kako treba da rekonstruišemo preduzeća, jer su nam to uglavnom rekli Evropljani, ali smo sami shvatili, nije vezana za jasnu metodologiju, za jasne rokove i za jasne prioritete. Biću nežniji nego kolege radikali. Ne može da ode ministar u neko selo i da kaže, makar to bilo i zbog izbora, makar bilo zbog čega, ovde ću da ljuljnem milion, dva, tri, pet evra. Možda on čovek i nije ukrao, možda su ti građani zaista dobili put, ali se postavlja pitanje ... (Dragan Todorović s mesta: Odakle ljulja?) Od naših para, gospodine Todoroviću, od PDV-a, od naroda, od kredita koje mi treba da vratimo. Znači hoću da pričam, bez obzira što ovde nije gospodin Ilić, da je često u ovih sedam-osam godina dosovske vlasti, a juče sam definisao pojam eksperta, molim vas.Ekspert je čovek kome niko ne zalazi u stručnost, a koji zahvaljujući svojoj partiji i njenom ucenjivačkom kapacitetu u okviru koalicije koja je na vlasti, ima mogućnost da bude postavljen na neko odgovorno mesto i na tom mestu radi u cilju sticanja lične i partijske koristi. Dakle, o tome govorim. Dakle, ono sa čime bih se sporio ovde, kada bi mi vodili ovde ozbiljnu raspravu, o aferama ću malo kasnije, jeste da nemamo jasne rokove, da nemamo jasnu metodologiju i nemamo jasne prioritete. Znam da je ministar ovde, izašao bi za govornicu i rekao vama - pa kako ne znamo, pa Koridor 10, pa tunel, pa bušiš, pa daš pare, pa uzmeš kredite. Sve je to u redu, ali to u strategiji ne stoji jasno. Mi nemamo jasne rokove. Gospodo, mi ozbiljno kasnimo. Kada čovek ode u Hrvatsku, onim novim autoputem, što god mi mislili o Hrvatima i njihovoj državi, o načinu na koji je stvorena, onaj autoput prema primorju je sjajan. Ovaj od Beograda do Zagreba su završili. Uzeli su milijarde, ali te milijarde koje su uzeli same sebe vraćaju. O tome je govorio uvaženi prof. Šami i to je sa naučnog stanovišta i stanovišta privrede zaista tako. Zašto osam godina posle sankcija, u uslovima kada mnogi tvrde da su oni koji su bacali bombe na Srbiju danas navodno saveznici, izuzimajući pitanje otimanja 15% teritorije u zamenu za ekonomske pogodnosti, oko čega se nikada nećemo složiti sa takvom politikom u Srbiji, dakle ako su nam i oni saveznici, ako pričamo o jeftinim kreditima, ako lako dolazimo u pregovaračku poziciju, zašto imamo tako malo realizovanih kapitalnih projekata u Srbiji? To je pitanje o kome mi treba da razgovaramo. Što se mene tiče, ta je nesposobnost vezana za Vladu i za vlast. Ovde je govoreno o jednoj činjenici, o feudalizaciji ministarstava. Ta feudalizacija za posledicu nema samo to da nije moguće kontrolisati jedni druge, nego stvara sistemski okvir za korupciju, gospodo. Onog momenta kada imate sistemski stvorene uslove za korupciju, a to je ta feudalizacija ministarstava – pa iako ste popravili Zakon o državnim činovnicima, koji doduše ne funkcioniše, koji je odložen, jer niste stigli da se dogovorite kako ćete imati i predstavnike upravnih odbora i direktore javnih preduzeća, a kamoli nešto drugo; dakle, to što je trebalo da uvede poboljšanje u činovničku strukturu, niste u stanju da sprovedete – u takvim uslovima vama zaista u ministarstvima sede oni ljudi, koje sam, čini mi se, jako dobro opisao kroz sadašnje moje shvatanje pojma ''ekspert''. Ne kažem da ministarstvo, ili ministarstva, ili vladine agencije, koje su takođe feudalizovane i rade šta hoće i kako hoće, ne angažuju stručne ljude, ali je prečesto tamo gde bi struka morala da bude isključiva u odlučivanju, i da daje zadnju i presudnu reč, prisutna politika. Sama ta činjenica govori da tu nešto nije u redu. Prema tome, molim vas, ne vidim ni u sadašnjem nastojanju i ovde nije priča samo o jednom ili o drugom kreditu. Slažem se da Srbiji fali 2,5 hiljade vagona, je l' tako? Ali, isto tako imamo činjenicu da danas od smrada ne možete da putujete putničkim vagonima. Je li to nemamo za prašak? Da li nemamo dovoljno čistačica? Da li mi ne znamo činjenicu kojom se prugom i kojom brzinom vozi, pa nam vozovi kasne satima i slične stvari? Šta hoću da govorim? Govorim o unutrašnjim resursima. Dalje, Srbija ne kasni samo sa železničkom infrastrukturom. Pogledajte ovu klanicu oko JAT-a. U pravu ste, gospodine Šami, Aerodrom treba da bude jedno preduzeće, JAT i prevoznici treba da budu drugo, ali to treba da bude i u železnici. Ne mora samo ŽTP da ima lokomotive i vagone. Znam da jeste, ali trenutno imamo monopol faktički, osim oko Smederevske železare, koja čini 22% prihoda železnice danas. To govori o tome da ni naša privreda ne funkcioniše, da vam ne ponavljam ovde što se već čulo i izbegavam prosto ovo o čemu smo govorili. Ako vama jedno preduzeće, makar to bila i Železara Smederevo, donosi 22% prihoda, šta ćete vi onog momenta kada se možda ta železara preorijentiše na rečni transport? Šta ćemo sa potencijalima u vodenom saobraćaju koji takođe nisu izgrađeni? Tu govorim o metodologiji i tu govorimo o redosledu gde mi, gospodo izvinite, ali nemamo jasno definisanu strategiju i nemamo jasno definisane prioritete. Čini mi se, s obzirom da sam potpuno ubeđen da tog tzv. jeftinog novca nema, a i tu sam ubeđen da termin "jeftini novac" koristimo samo zato da bi ubedili građane kako je dobro da povlačimo mnogo kredita. To je kredit, on je sa malim stopama kamatnim, ali neko mora da ga vrati. Dakle, ovde ne govorimo o poklonima. Znam za činjenicu da je EBRD, odnosno Evropska banka za razvoj, imala drugačiji tretman prema kreditima nego Evropska investiciona banka. Evropska investiciona banka nam je ponešto i oprostila. Nama ti krediti trebaju, ali građanima treba objasniti da su to krediti i da pri tome zaista, ukoliko gledamo šta je urađeno danas u Srbiji, neka je Velja napravio i 3.000 km puta, ne sporim, ono što sporim jeste nadzor u velikom broju radova, jer se sada već vidi da svi ti putevi nisu dovoljno dobro urađeni, ili neki. Dalje što sporim i što veoma zameram generalnoj politici Vlade - zašto gradnja nije imala prednost? Znate šta, potpuno sam svestan činjenice, kada vam daju te jeftine međunarodne kredite, oni gledaju da zaposle svoju privredu, a mi valjda pošto uzimamo para kojih danas pomalo ima i viška na tržištu evropskom, treba da vodimo računa da zaposlimo svoju privredu. Pa onda ispadne da je u jednom velikom broju projekata "Mostogradnja" proizvođač. Zašto nismo napravili tenderske uslove koji bi dali prednost našim firmama, našim svetskim firmama. Primer "Prokopa", zašto smo tek sada u poziciji da "Energoprojekt" nastavlja da radi projekat koji stoji 15-20 godina, i to posle propasti dogovora sa "Trigranitom"? "Energoprojekt" je poslovao juče i prekjuče, i pre šest meseci, i pre dve godine. Zašto izbegavamo domaće firme? Uzimajmo kredita koliko god hoćemo. Potpuno se slažem da za ove poslove uzmemo milijarde kredita gde god možemo, pod najpovoljnijim mogućim uslovima, ali dajte da damo zaista podsticaj domaćoj privredi. Ne znam da li je "Goša" u ovom momentu spremna da pravi vagone brzine do 200-250 km na sat, ali znam da je to nekad bila informacija. Pa hajde da vidimo da li smo onda u procesu privatizacije ili u procesu tzv. tranzicije? Možda smo upropastili neka preduzeća koja su mogla da zaposle naše radnike. Želim o tome da polemišem sa gospodinom Ilićem ili uopšte sa Vladom. Zašto u tenderskoj politici, zašto u priči, u stvaranju politike, izvinite, a i kada govorimo o efikasnosti sistema, mnogi takvi sistemi kao što je železnica u drugim zemljama u svetu, kao što je Francuska, Nemačka itd, njihova ekonomska efikasnost se ne dovodi samo za vlasničku strukturu, tu država ima dominantnu ulogu. Ovde pričamo da država treba da stvara sistemski okvir. A kako ga ona stvara? Tako što ispada da tenderska dokumentacija, raspisana doduše kao međunarodni konkurs, više favorizuje međunarodne firme, pa nam onda objašnjavaju da je to zbog bankarskih uslova. Pa ajte da napravimo uslove, da skinemo naše banke iz stečaja, pa da ukinemo bankarske oligopole, pa da onda ovde damo licence ozbiljnim stranim bankama, pa će onda i naša preduzeća, poput "Energoprojekta", ili "Mostogradnje" ili nekih drugih građevinskih firmi, biti u prilici da pod istim uslovima, kao strane kompanije, konkurišu za poslove. Ovde su mnoge strane kompanije, nemam ništa protiv dolaska stranaca, naravno, niti želim da imam privredu koja je konkurentna samo zato što je država štiti, mi treba da razvijamo privredu koja može da izađe na evropsko tržište, oko toga nema spora, ali zašto mi onda ne čuvamo ono što imamo, ono što je konkurentno i ono što je dokazano? Izvinite, molim vas, dalje se postavlja sledeće pitanje: mi danas u Srbiji imamo dobar deo građevinske operative koja je sposobna da obavlja sve ove poslove. Nadam se da će i u Nacionalnom investicionom planu, koji će se navodno odnositi takođe na infrastrukturu, na objekte od interesa za građane itd, zaista biti sve transparentno i da ćemo uposliti tu građevinsku infrastrukturu, te stručne i dobre ljude da rade za tih, koliko beše, 600-700 miliona evra ove godine. Kada dalje polemišemo sa Vladom, možemo još neke stvari da konstatujemo. Ovde je neko pričao ko je hapsio svoje ministre, ko nije. U naše vreme je uhapšen jedan ministar - Sava Vlajković ili tako nešto. To nas ne opravdava, ne može se jednim grehom pravdati neki drugi greh, niti bi mi trebalo, ako hoćemo da ostavimo dobar utisak kod naroda i ako hoćemo da budemo odgovorna politička elita, sada jedni druge da prozivamo na taj način. Mi treba da obezbedimo da svi lopovi odu u zatvor. Sada postavljam sledeće pitanje: ako pratimo naša sredstva javnog informisanja, neka to bude i period pre 2000. i period posle 2000. godine, koliko je to afera vezanih za rad Vlade, nije bitno u kom sastavu, završilo na sudu? Malo koja. Onda mi gospoda iz LDP-a, čiji je lider optužen za razne kriminalne poslove, za razna kriminalna udruživanja, možda čak i neka ubistva po nekim svedocima, drži lekcije o moralu Socijalističke partije Srbije. Dalje, kada polemišemo sa Vladom, jeste situacija da se u mnogim sferama našeg društva – a to je, siguran sam, situacija i u zdravstvu, čak i u školstvu, neko je ovde spomenuo, kolega Dragan je spomenuo iz Demokratske stranke da je NIS imao ne znam koliko milijardi zbog loše organizacije – to je ono što se, tvrdim sistemski, ne koristi na najbolji mogući način ono što postoji kao rezerva u javnim preduzećima. Nije to samo NIS. Pogledajte plate u javnim preduzećima. Pristao bih na te plate u javnim preduzećima kao socijalista, ali pod uslovom da i oni radnici, koji plaćaju tim monopolističkim preduzećima, imaju iste tolike plate. Ta su preduzeća prenatrpana; s kime? Stranačkim prvoborcima. Govorimo ovde o kvalitetu menadžmenta. U mnogim danas javnim preduzećima, zato što je imenovano po partijskoj infrastrukturi, moram da pozdravim dolazak gospodina ministra Ilića, u mnogim javnim preduzećima, gospodo poslanici, postoje unutrašnji resursi. Još jedna stvar oko koje mislim da treba polemisati sa Vladom Republike Srbije, a odnosi se i na železnice, ali i na aerodromski transport, na rečni transport itd. Mislim da nismo dovoljno inicijative napravili za privatne investicije, one koje ne idu od strane države i one koje ne idu po osnovu kredita. Malo smo uradili za grinfild investiciju u Srbiji i malo smo uradili da dokažemo kako je naša država do kraja pravna država, iako mi se čini da se oko toga debelo trudimo. Pošto mi ističe vreme, a siguran sam da će gospodin Mrkonjić mene da prekine tačno onda kada to bude vreme, je l' tako, mi socijalisti to poštujemo, molio bih da ovde ubuduće, pre nego što ovakvi zakoni dođu na dnevni red, pošto u ovoj skupštini sve ide po hitnom postupku, a ne vidim zašto po hitnom postupku dobijamo materijale koji su stari šest ili devet meseci, tipa CEFTE ili ovaj ugovor, potpuno sam siguran da nije odgovoran nijedan ministar, nego prevodilačka služba, ali možda grešim. Gospodine Iliću, moram da vam kažem, i vi ste, kao i mnogi drugi ministri ovde, optuživali Skupštinu da Skupština dobro ne radi svoj posao, pa se po svaku cenu nastoji predstaviti u javnosti kako poslanici uzimaju samo dnevnice, a ne rade ništa. Možda vas nisam dobro razumeo. Izvinite, molim vas, to što Skupština nije zasedala pet meseci u periodu izbora, pola vas je bilo u toj vladi, bili ste ministri, kao što je pola u ovoj. Žao mi je, gospodin Mrkonjić verovatno zna što tu nije gospodin Dulić, od njega šefovi poslaničkih grupa imaju informaciju da sve što je bilo u proceduri do ove skupštine, stavljeno je pred ovu skupštinu. Molim da se taj utisak u javnosti, prosto osećam potrebu da branim i sebe i sve kolege poslanike, skine sa dnevnog reda. Sve što je došlo u Skupštinu od strane Vlade Republike Srbije sve je u proceduri. Gospoda iz Vlade neka uzmu ogledalo, pa umesto da vode kampanju sa poslanicima, ne rade to svi ministri, to neki ministri rade, neka malo pogledaju svoj rad i neka izađu pred nas ovde da se oko svega razjasnimo. Ne bojim se nijednog ministra, čak ni Velje Ilića.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Dušanu Bajatoviću. Po Poslovniku, narodni poslanik Miletić Mihajlović, pa potom narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku, pa se za repliku javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, već dva puta u toku današnjeg dana LDP gradi neku svoju poziciju, neke svoje poene grabi za sebe na račun SPS. Reklamiram povredu Poslovnika, član 104, jer osećam da je izvršeno atakovanje na dostojanstvo narodnih poslanika, bar što se tiče SPS. Dakle, SPS nikako ne može da bude rezervna partija nikome. Zarad jasnoće i pred vama i građanima, SPS je opoziciona partija, ali to ne znači da će uvek, po svaku cenu, glasati protiv svih predloga ovde koji dođu. SPS je državotvorna partija, koja će glasati za ono što je u interesu Srbije, a naravno uvek će kritikovati vlast, kao što to i činimo. Sa druge strane, onoliko koliko je LDP-u dopušteno da tvrdi da je SPS rezervna partija, isto toliko, mogli bi da kažemo da je to rezervna partija američkih stranaka, kao što je Demokratska američka ili ova druga Republikanska, ili da je ona ekspozitura tih partija ovde u Srbiji. Sada sam mislio na onu američku pravu, a ovo je druga priča. Onoliko koliko je vama, gospodo iz LDP-a, dopušteno da ocenjujete da je SPS retrogradna, zajedno sa drugima koje su bile na vlasti pre 2000. godine, u istoj meri bih mogao da kažem ono što se u dobrom delu javnosti tvrdi da je vaša stranka plaćenička, i to američkim novcem, i da vodite američku politiku ovde u Srbiji, zarad njihovih interesa, a protivu interesa Srbije. Znači, uzvraćam samo istom merom, ili koliko se tvrdi da je SPS anahrona, isto tako tvrdim da SPS vodi računa o sistemu vrednosti koji proizilazi iz istorije, tradicije, a što ide u korist građenju srpskog nacionalnog identiteta. Dakle, u istoj meri mislimo da je vaš sistem vrednosti, o kome vi stalno pričate, veoma sumnjiv i da u vezi sa tim treba uzeti u obzir i ono što je vaša uloga, odnosno uloga podzemlja u onome što je ubistvo Zorana Đinđića itd. Dakle, žalim što nisu ovde predstavnici LDP-a, ali neka se ostave SPS i neka grade svoju politiku, a politika SPS decidno je jasna i ide u korist ove Srbije i njenih građana.
Reč ima narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta.
Član 87. Poslovnika - na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove. Kada sam se javljala po Poslovniku, povod je bio to što gospodin Velimir Ilić nije jedan duži period bio u ovoj sali. Tačno ste rekli, gospodine Iliću, da je Skupština radila, da bi ovo bilo sve završeno na vreme. Dakle, vi gospodine Iliću, ne smete na taj način da se obraćate narodnim poslanicima, mi vama možemo. I nije tačno da je Skupština kriva za nerad Vlade, a onoliko koliko je kriva Skupština, krivi ste vi kao jedan od koalicionih partnera u Vladi Republike Srbije, koja nije dozvolila konstituisanje Skupštine i normalan rad Skupštine ni do današnjeg dana. Jer, složićete se da je Srbija još uvek u neustavnom stanju, još uvek vi iz Vlade niste Narodnoj skupštini dostavili određene zakonske predloge koje ste bili u obavezi, a još uvek ste u obavezi, prema Zakonu o sprovođenju Ustava, ali tu je osim Vlade i osim Borisa Tadića, rekla bih, najodgovorniji Oliver Dulić, ali o tome ćemo drugi put. Gospodine Mrkonjiću, s obzirom da je počela rasprava o svim ovim predlozima, nije da mi je žao gospodina Ilića i da će samo on ovde da dobija packe zbog nerada Vlade ili njegovog ministarstva, ne raspravljamo mi samo o predlozima koje ovde predstavlja gospodin Velimir Ilić. Vi ste, gospodo iz skupštinske većine, a evo danas vas je sedam u sali, neka kamera okrene, neka vide građani Srbije, prihvatili opet da spojite babe i žabe u jedinstvenu raspravu i u obavezi su ovde, pored gospodina Velimira Ilića, da sede gospođa Aleksandra Smiljanić, ministar, i gospodin Cvetković, takođe ministar. Mi ne govorimo samo o predlozima vezanim za železnicu, nego i o onim predlozima koje predstavljaju ovo dvoje ministara. Vas, gospodine Iliću najlepše molim, znam da vi imate ovako, da ne kažem, kratak fitilj, tako se to u narodu kaže, i da vi imate problem sa komunikacijom i sa narodnim poslanicima, i sa novinarima, i sa javnošću uopšte, nemojte da napuštate salu zato što su vas iznervirali Dedijer, Boris Tadić i Đilas, nego kažite građanima Srbije ovo što ste izjavili jednim novinama. Molim vas, samo još 15 sekundi. Kaže Velja Ilić - visoki funkcioner DS u Vladi, preko svoje firme iz Holandije, sa jednim od bosova duvanske mafije, koji je u zatvoru, hoće da kupi hotel u Sokobanji. E da vidimo šta će da rade kad im Velja sve to pokaže crno na belo. Gospodine Velimire Iliću, u obavezi ste da građanima Srbije, da ovom parlamentu kažete, ako je ovo tačno, da kažete o kome se radi, a ako nije tačno, onda takođe da kažete da ste se šalili. Drugi deo priče je, gde je vama moral da sedite sa nekim u Vladi koga ste opisali u jednim novinama iz žutog lopovskog preduzeća. Dakle, insistiram na vašem odgovoru, morate kao narodnom poslaniku i Skupštini da odgovorite na ovo pitanje.
Hvala, gospođo Radeta. Slažem se sa gospođom, ne oko veličine Veljinog fitilja, nego da ministri koji treba da referišu po ove dve tačke nisu ovde i molim gospodina Marka Danilovića da obezbedi prisustvo gospođe Smiljanić i gospodina Cvetkovića. Za repliku se javio narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, za repliku sam se javio zbog poziva gospodina Bajatovića da sednemo ovde i da raspravimo o našim-vašim lopovima, kako se već on izrazio. Što se tiče SRS, mi ćemo vam omogućiti da o toj temi polako, natenane raspravite do mile volje i da napokon utvrdimo ko je sve lopov. Što se tiče srpskih radikala, nema potrebe da učestvujemo u toj diskusiji, lopova u SRS nema.Da ih ima u drugim strankama, imali ste prilike da čujete sada i ove podatke koje je pročitala Vjerica Radeta, i za ovo sam siguran da gospodin Velimir Ilić nikada ne bi rekaonapamet, nego da za to poseduje podatke i da zna sigurno da ono što je rekao da je tako. Tu nemam dileme. Kako mi onaj drugi deo poziva gospodina Bajatovića da uzmemo za ozbiljno kada je u pitanju ova skupština, da raspravimo o tim aferama, da zovemo državnog tužioca i da on odmah, praktično posle tih rasprava, utvrdi ima li argumenata, nema li argumenata i da krenu krivične prijave. Da vas podsetim, sećate se da je u onom prošlom mandatu osnovan Anketni odbor vezano za delovanje energetske mafije, da je taj odbor radio dosta dugo, da je došlo do problema izdvojenog mišljenja, jer zaključak nije mogao da bude jednoglasno usvojen zato što je energetska mafija nesporno inkorporirana u sistem, odnosno preko pojedinih ministarstava u Vladu, i da je posle toga SRS zbog nemogućnosti, zbog blokade bila prinuđena da sama sedne, presavije tabak, napiše krivičnu prijavu i da do dana današnjeg državno tužilaštvo nije reagovalo. Nije to jedina krivična prijava koju je podnela SRS radeći posao državnih organa, između ostalog za "Sartid". Nema afere za koju mi nismo podneli krivične prijave, sa valjanim dokazima da je izvršeno krivično delo, a daiz tužilaštva nema nikakvog odgovora ili jednostavno da usledi onaj lakonski odgovor - nema dovoljno elemenata. Kako uopšte da imamo poverenje u ovu skupštinu kao instituciju da će učiniti sve kako bi se smanjiokriminal i korupcija, kad tog izveštaja sa Anketnog odbora oko uloge energetske mafije do dana današnjeg nema. Šta vi onda očekujete od nas? Kako da mi uopšte verujemo da vi imate nameru i želju da raščistite sa korupcijom i kriminalom?
Zahvaljujem narodnu poslaniku Draganu Todoroviću. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a neka se pripremi narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da i mi radikali želimo da nam železnica bude bolja, sigurnija, veliki se novac ulaže, ali izražavamo otvorenu sumnju - da li će se opredeljena sredstva namenski i upotrebiti. Juče je ovde bilo mnogo govora o začecima srpske železnice i samo bih dopunio ono o čemu je juče bilo reči, konkretno o onome što je pisalo u novinama "Pravda". Rečeno je - 1884. godine, 1. maja, kralj Milan je krenuo na prvo putovanje železnicom do Niša.Taj put je trajao pet sati i 35 minuta, i to parnjačom. Danas, kada bi predsednik Srbije, Boris Tadić, krenuo da putuje do Niša i kada bi mu ministar, kako juče reče, poslao jednu šveđanku, odnosno lokomotivu, taj put bi trajao čitavih šest sati i pet minuta. Znači, kralj Milan bi pre 123 godine stigao za pola sata ranije u Niš. Pre nego što budem neštorekao o ovim predlozima zakona, a tiče se uglavnom davanja garancija za nove zajmove teške preko stotinu miliona evra, morao bih kao građanin ove države i kao pripadnik srpskog naroda da kažem sledeće - Srbija ima svoj budžet, Srbija takođe zajmom od stranih banaka dobija određena sredstva, ali Srbija nema pravo, ni moralno, ni istorijsko, da od našeg novca, od novca srpskih rodoljuba, srpskih junaka, izdvoji jedan jedni dinar, a kamoli milion evra za glavu čestitog srpskog generala Ratka Mladića. Ova istorijska bruka i sramota biće kruna beščašća onih koji vladaju Srbijom od 5. oktobra do danas. Pred sobom imamo nekoliko predloga zakona koji se tiču konkretno železnice, odnosno funkcionisanja pošte u okvirima pravilnika Svetskog poštanskog saveta. Po običaju, kako se to radi u Vladi Republike Srbije, izgleda i u Ministarstvu za infrastrukturu, ranije Ministarstvu za kapitalne investicije, u pitanju su krediti i to ogromni, namenjeni jednom ministarstvu, odnosno ministru, kako se čitavo vreme to ovde predstavlja. Po prvom predlogu zakona radi se o čak 60 miliona kredita, a po drugom predlogu zakona radi se o 80 miliona evra za, kako se kaže, obnovu koloseka na prioritetnim železničkim prugama duž koridora 10. Dakle, ukupno imamo 140 miliona, plus 125 miliona evra iz budžeta koje će Republika Srbija uložiti u modernizaciju železnica Srbije. Koliko se sećam, pre godinu dana prethodni saziv parlamenta je takođe izglasavao većinom glasova vladajuće koalicije garancije za potrebe ovog ministarstva. Pre svega, to su ogromne pare, radi se o milionima evra. Pitanje je gde i kako se ulažu, jer je sumnja opravdana. Ministar Ilić se jedini može "pohvaliti", to je otežavajuća okolnost, pre svega, za rad njegovog ministarstva, da u delokrugu njegovog ministarstva, nažalost, obitavaju ilegalno čak tri mafije. Kao prvo - drumska mafija, drugo - asfaltna, treće - građevinska, možda je tu i železnička, neku sam možda zaboravio da pomenem, unapred se izvinjavam. Kada se malo bolje razmisli, ko će da sačuva projekte vredne 140 miliona evra od ljudi koji nisu imuni na krađu, korupciju, nameštanje tendera, ustupanje poslova itd. Svima je jasno da će Republika Srbija isplatiti ovaj dug kao garant jer Železnica Srbije to nije u stanju i to se lepo vidi u članu 2. U ovom istom članu, u odeljku 202, Republika Srbija, tj. garant će biti u obavezi da obezbedi i nova sredstva ako zafali nešto više od ovih 140 miliona. U prevodu, to će se desiti onda kada ministar Velimir Ilić zatraži ta sredstva. U protivnom, zna se, Vlada će pasti. Nije ovo uzaludno napisano, jer će zauzvrat Republika Srbija, odnosno garant pripremiti nacrt zakona, koji će od Železnice Srbije zahtevati da se usvoji nova struktura preduzeća, gde se podrazumeva i privatizacija za sada tri sporedne delatnosti ovog javnog preduzeća, u odeljku 203. Voleli bismo da čujemo koje su to sporedne delatnosti. Dakle, posle ovog sledi restrukturiranje, socijalni programi za radnike i kupovina pojedinih delova preduzeća, verovatno od prijatelja nosilaca izvršne vlasti. Ova prva garancija, kao ovde piše - Železnice Srbije, vozna sredstva - verovatno se odnosi i na nabavku lokomotiva i drugih transportnih sredstava. Sada bih da se setimo nekih voznih sredstava, tačnije švedskih lokomotiva, nabavljenih uz svesrdno izgaranje i požrtvovanje direktora Železnica Šarančića. Toliko su te lokomotive dobre da su u Srbiju došle čak u jednom komadu, čak su u Beogradu uspeli da ih puste u pogon. O toj aferi je bilo dosta toga izneto u javnosti. Kakav je epilog - niko još ne zna. Takođe, kao i za ovu drumsku mafiju, samo je direktor ostao čist, nije znao ništa, a pljačka se godinama odvijala. Sećate li ste možda slika švedskih lokomotiva? Izvukli su ih sa nekog spoljnog depoa. Na njima su i narkomani, avanturisti i propali umetnici vežbali svoje slikarsko umeće raznim sprejevima i bojama. Takve su ih dovukli u Beograd. Koliko su vredele, koliko su plaćene, nikada zvanično nismo čuli. Jedni su ih računali kao staro gvožđe, drugi preskupo. Jednostavno, voleli bismo da znamo koliko je plaćeno za te famozne švedske lokomotive. Prvi ugovor je potpisan 14. jula, a ovaj drugi nešto kasnije. U članu 2. kao da je opisano ono što će da se uradi od strane pojedinaca, a piše sledeće: "Garant u celosti garantuje potpuno i blagovremeno izvršenje svih novčanih obaveza zajmoprimca prema banci u pogledu iznosa glavnice, kamata, bez ikakvih ograničenja, bez provizije i svih ostalih naknada". Dame i gospodo narodni poslanici, čuli ste, zabranjena je provizija. Da li vi verujete da se pojedinci, koji su umešali prste u drumsku mafiju, u građevinsku, u železničku, asfaltni, neće ogrešiti o zakon? Da li to veruje neko od građana koji sada slušaju ovo. Kada smo već kod provizije, utemeljivač uzimanja provizije u Srbiji, Nemanja Kolesar, inače tadašnji šef kabineta predsednika Vlade Zorana Đinđića, znate već njegov minuli rad, cementara, železara, brodogradilište itd, jedan je od pionira dosovskog načina razmišljanja o putu u Evropu sa punim koferima para. To se proteže svih ovih godina od 5. oktobra do danas. Smešno je kada se u ovom članu 2. politički naslednici DOS-a ograđuju od pomisli na proviziju, a kamoli da se nešto tako usude da urade. Na kraju, zbog čega sumnjam u pravilnu upotrebu i trošenje sredstava iz zajma? Pre svega zbog čelnika određenih preduzeća u okviru ovog ministarstva, kao i u strukturi rukovodstva Železnice Srbije. Drugi razlog, kada pogledamo kako je rekonstruisan dobrim delom autoput Beograd-Niš. Prošle godine čitave deonice autoputa su se presvučene novim asfaltom i umesto da to traje najmanje pet, šest ili deset godina, sada se otvaraju bukvalno mali krateri, rupe u nizu, i to na autoputu. To više nije autoput. To, kako bih rekao, liči na neku tursku džadu. Bukvalno sam svakog dana na autoputu i sada bih pitao poslanike - neka obrate pažnju na relaciju od Markovca do Pojata. Videće rupe, ako neku ne pogode, iskrpljen je asfalt. Sada postavljam logičko pitanje - koji je to nadzorni organ primio rekonstruisani deo autoputa i isti pustio u upotrebu, a nije trajao ni pola godine, na nekim delovima su se već posle par meseci pojavila oštećenja?
Poslovnik reklamira narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću prisustvo ministra Ilića da dođem do objašnjenja ili uopšte obaveštenja o važnim životnim problemima koji muče narod dole. Član 226. Mi imamo ogromnih problema na magistralnom putu M 25/2, koji povezuje Preševo sa magistralnim putem M1 Beograd-Skoplje, zbog prelaza pruge kod železničke stanice, gde adekvatnog rešenja nikada do sada nije bilo, ali su problemi za putni saobraćaj na magistralnom putu uvišestručeni od 1992. godine, kada je započeta na železničkoj stanici Preševo da se obavlja pasoška kontrola i druge procedure koje iziskuje jedno pogranično mesto. To je postao ne samo problem za obične prelaske, nego uopšte i za ekonomski razvoj, jer se tu može čekati ponekad i više od pola sata. Naravno, mi smo sve vreme tražili od nadležnog ministarstva rešenja. Ministar Ilić je pre dve godine malo detaljnije upoznat sa tom problematikom. Do sada nije ništa konkretno urađeno. Dodao bih da, od dvadesetak pružnih prelaza na teritoriji opštine Preševo, samo su dva zaštićena rampama, ostali su sasvim nezaštićeni. Na onim glavnim, kada se radi o lokalnim putevima, koji povezuju nekoliko naselja sa po hiljadu stanovnika, često se dešavaju veoma teške tragedije. Naročito je to kod puta na ulazu u sela Rajince i Crnotince. Tu postoje projekti već godinama. Međutim, još uvek nije došlo do realizacije, da bar ovi važniji pružni prelazi na najvažnijim lokalnim putevima budu zaštićeni, onako kako se to radi u svim drugim prilikama kada postoji veliki protok saobraćaja, a postoje u velikoj meri opasnosti da se ponavljaju tragedije koje smo imali unazad nekoliko godina, i to veoma teške, kada strada više osoba. Pitanje je uglavnom upućeno ministru, da se vidi koje su tu mogućnosti da se najurgentnije ova problematika reši u opštini Preševo.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stanimirović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, set zakona pred nama je izuzetno važan za železnički saobraćaj. Svi smo se ovde složili da je Koridor 10 prioritet nad prioritetima. Naravno da su potrebna izuzetno velika sredstva da se kompletna, ne samo vozna infrastruktura, već i sama infrastruktura popravi. Nije bitno samo srediti Koridor 10, a da ne spomenemo da je izuzetno važno da se i barska pruga poveže sa Koridorom 10. Dakle, modernizacija infrastrukture je nužna. Stiglo se u tom pravcu sa elektrifikacijom, praktično, završava se od Čačka do Kraljeva, a infrastruktura je u očajnom stanju i nastaviće se do Kruševca. Naravno da su potrebna velika sredstva. Ne moram da objašnjavam zašto je bitno da se Koridor 10 poveže sa barskom prugom, jer bi napravili svojevrstan trougao. Veoma je važno povezati Srbiju sa barskom lukom i preko Koridora 10 sa drugim delovima Evrope. Ono što ću posebno da istaknem jeste i to da Železnice Srbije, koja su u izuzetno teškoj situaciji, jer mi ne bi danas pričali ovde da nije tako, čine napore i uspevaju da u ovim teškim situacijama zarađuju novac. Moram da kažem da su od 2004. godine Železnice Srbije vratile oko 120 miliona evra nasleđenih dugova i da su u unutrašnjem planu negde oko 16 miliona evra uspele da vrate. Dakle, država neprekidno pomaže Železnicu Srbije, ali marljivi, vredni radnici Železnice Srbije i rukovodstvo uspevaju na taj način da amortizuju i sami tešku situaciju. Izuzetno je bitna, u smislu voznih sredstava, nabavka višesistemskih lokomotiva. To je jedan od načina da se izađe iz okvira granica nekadašnje SFRJ, jer reći ću vam da su naše pruge višefazne, a da bismo krenuli dalje ka Sloveniji i Italiji, gde je monofazni način prenosa kod elektrovuče, bitna je nabavka i višesistemskih lokomotiva, kako bi taj Koridor 10 još više bio u funkciji. Jako je bitno da se vratimo i u međunarodne organizacije, praktično bili smo onemogućeni zbog sankcija, organizaciji OTIF-u i KOTIF-u. Reći ću vam i to da je organizacija OTIF izuzetno važna,da smo 6. oktobra 2000. godine ponovo, posle sankcija, podneli zahtev za članstvo u OTIF-u i po skraćenom postupku 1. avgusta 2001. godine postali punopravni članovi ove osnovne međudržavne železničke organizacije. Praktično članstvo u OTIF-u od SRJ pravno je nasledila državna zajednica Srbija i Crna Gora, a potom Republika Srbija. Izuzetno je bitno da ovaj sporazum donesemo i da ovaj zakon prihvatimo. Konvencija KOTIF-a ostaje i dalje osnovna konvencija iz međunarodnog železničkog saobraćaja koja obezbeđuje direktan međunarodni železnički prevoz putnika i roba. Toliko bih. Naravno, teška je situacija na železnici, ali mi upravo sve ovo i činimo kako bismo što pre uspeli da železnicu prilagodimo i vratimo njenu ulogu i značaj koju ona ima u održavanju saobraćaja, da je vratimo i da pokušamo da modernizacijom, i voznih sredstava i infrastrukture, što pre se prilagodimo modernom trendu i, naravno, od 2010/ 2020. godine, kako je gospodin Mrkonjić rekao, do tada nadamo se da ćemo uspeti da postignemo brzine kakve su u Evropi. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Srđanu Spasojeviću. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović, neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovane kolege poslanici, radi javnosti, pošto često ova diskusija ode u neku stranu koja nema baš željeni tok, da kažemo da u ovoj objedinjenoj raspravi govorimo o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji Železnice Srbije - vozna sredstva između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada; Predloga zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke - Projekat obnove železnica dva, a koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju železničke mreže visoke performanse u jugoistočnoj Evropi i Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola od 3. juna 1999. godine o izmenama Konvencije o međunarodnim železničkim prevozima od 9. maja 1980. godine i Konvenciji o međunarodnim železničkim prevozima od 9. maja 1980. godine u verziji na osnovu Protokola o izmenama od 3. juna 1999. godine, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Negde u januaru 2005. godine, kada je donošen Zakon o železnici, takođe sam govorio o ovom problemu. Možda se ne bih sada ni javljao, jer zaista mislim da nema građanina u Srbiji koji ima uvida u stanje naše železnice koji će reći da nisu potrebna ova sredstva i ovi zakoni, predlozi zakona da se usvoje, kako bi došlo do ozdravljenja jednog od najviše devastiranih, najviše uništenih javnih preduzeća u Srbiji. Stanje u železnici je umnogome i posledica pogrešnog puta kojim smo mi krenuli tamo početkom poslednje decenije prošlog veka, kada je srušen Berlinski zid. Nažalost, mi se nismo najbolje snašli. Naša država je otišla nekim drugim putem, cela Evropa je otišla drugim putem, tako da mi danas kaskamo za mnogim zemljama koje su tada bile i pod 20, 30 godina mnogo iza nas, a da ne govorimo samo o železnici i o privredi, pre svega ekonomiji itd. Sećam se ovde tog vremena jedne vlade, a mislim da je to bila Zelenovićeva vlada, kada je ministar Prohaska pokazivao grafikone, govorio o brzim prugama, o autoputevima, o razvojnim šansama Srbije, itd. To su zaista bile dobre namere, ali se i ovog puta pokazalo da je i put u pakao popločan dobrim namerama. Mi smo imali dobre namere, a gde smo stigli govori situacija u kojoj se nalazi naša železnica danas, jer je to jedna od tema, kako ozdraviti našu železnicu. Kada postoji jedna teza koja kaže da svaka država je onakva kakvu železnicu ima. Čuli smo ovde kakva je železnica u Nemačkoj, kakva je železnica u Francuskoj, a takva je i država i tako je i organizovana. Mogli bismo slobodno da kažemo da smo mi u takvom stanju zatekli i državu 2000. godine kakvu smo zatekli železnicu. Ovde ću reći neke podatke u kakvom je stanju zatečena železnica 2000. godine, kada je faktički došlo do promene vlasti. Francuska železnica i francuska država izgleda onako kako izgleda francuska železnica ili nemačka država izgleda onako kako izgleda nemačka železnica, a srpska država danas izgleda nažalost još uvek onako kako izgledaju naše železnice, u velikoj meri uprkos mnogobrojnim naporima da se ovo stanje u proteklih sedam-osam godina popravi. Kakvo je stanje železničke infrastrukture bilo 2000. godine i kakvo je u velikoj meri danas? Blago rečeno katastrofalno. Železničku infrastrukturu sačinjavaju železnička pruga, objekti na železničkim prugama, elektroenergetska i stabilna postrojenja, električne vuče sa pripadajućim objektima, telekomunikaciona i informatička postrojenja sa objektima, zemljište u pružnom zaštitnom pojasu, zgrade železničkih stanica, depoi i ostali objekti na železničkim stanicama, koji su u funkciji železničkog saobraćaja na neracionalnim osnovama. Dalje, faktički nepostojeća strategija razvoja ovog javnog preduzeća, prilično nestručno i neodgovorno rukovodstvo je u tom vremenu, bez minimuma kompetentnosti, trošenje sredstava na promašene političke, a ne stručno zasnovane projekte. Zaista u tim teškim vremenima i vremenima sankcija i teškog života kod nas rađeni su neki projekti kao što je stajalište Vukov spomenik, zemljani radovi na virtuelnoj brzoj pruzi Valjevo - Loznica, rušenje, pa ponovna gradnja, delova železničke stanice Prokop u Beogradu. Vidimo da je ovde intencija i nadam se da će to biti ostvareno u bliskoj budućnosti da se to jednom završi kako bi se otvorio taj Savski amfiteatar. O tome je već govoreno i o tome ne želim više da govorim. Sve ovo je činjeno u teškim uslovima opšte propasti naroda i države. Mislim da je taj novac mogao da se na mnogo bolji način utroši i da nam železnica danas ne bi bila u ovakvom stanju. Ukupna otpisanost pruga je bila 96 posto, a oko 80 posto pragova su drveni i njihova prosečna trulost je oko 15 posto, a na 55 posto ukupne dužine pruga dozvoljeno je osovinsko opterećenje ispod 22,5 tone. Remont pruga u poslednjoj deceniji prošlog veka izgleda ovako: od 1990. do 1995. godine remontovano je 110 kilometara pruge, u 1996. godini 10,5 kilometara, u 1997. godini 13,5 kilometara, u 1998. godini 10,8 kilometara, a u 1999. i 2000. godini nije remontovan ni jedan jedini kilometar pruge. Znači, za ovu deceniju od 1990. do 2000. godine remontovano je svega oko 140 kilometara pruge u Srbiji. Ovo govori o razmerama posla pred kojim se mi nalazimo na ozdravljenju jednog potpuno uništenog sistema, kao što su Železnice Srbije. Ciklus remontovanja magistralnih pruga nije izvršen u poslednje 34 godine. Koridor 10, o kome pričamo i koji treba da bude naša prednost, stalno smo govorili da nam je mana što se nalazimo na putu, a to bi trebalo da u budućnosti bude naša velika prednost. Vozovi Beograd - Niš idu nešto većom brzinom nego što smo ovde govorili o prosečnoj brzini od 44 kilometara, idu negde oko 63, 29 kilometara na čas i stižu po redu vožnje za 4 sata i jedan minut. Ne verujem da su ikad stigli tačno na vreme, pošto i sam često putujem tom prugom. Svojevremeno je postojao projekat koji se zvao "dva sata i 58 minuta", jer je naime za toliko trebalo da stigne voz iz stanice Beograd do stanice Niš. Danas se od Kikinde do Pančeva stiže za 4 sata i 30 minuta, a 1958. godine Beograd - Kikinda stizalo se za 2 sata i 58 minuta. Iz Zrenjanina do Beograda, oko sedamdesetak kilometara pruge, putuje se danas oko šest sati. Delovima pruge Beograd - Niš i Beograd - Bar vozovi se kreću brzinama o kojima je ovde govoreno, oko 40 kilometara na sat. Pre 2000. godine poslednje mašine za održavanje koloseka u ŽTP Beograd nabavljene su 1985. godine. Procenat amortizovanosti svih kapaciteta je veći od 100 posto. Prosečan procenat amortizacije odbijačica je 188,7 posto, odnosno tri od pet odbijačica za skretnice je u trećem radnom veku, preko 200 odsto amortizacije. Slična je situacija i sa mašinama angažovanim na investicionom održavanju pruga, mašinama za održavanje i kontrolu tehničkog stanja koloseka, gde je procenat amortizovanosti bio od 140 do čak preko 300 odsto. Vozna sredstva su u potpuno istom katastrofalnom stanju. Dizel i elektrolokomotive, motorni vozovi i šinobusi i elektromotorni vozovi su u ovom periodu oko 75 posto bili van stroja. Umnogome i kao posledica jedne od odluka bivšeg rukovodstva da se obustave redovni šestomesečni remonti. To vam je isto kao da u vašem automobilu koji posedujete ne menjate ulje, filter za ulje, filter za vazduh i tako dalje, sve ono što mu pripada, nego kažete - nek ide dok ide, a onda morate da izvršite generalni remont kompletnog automobila. Umnogome je jedna od ovakvih odluka kumovala da dođemo do ovakve situacije i stanja u železnici. Posledica jedne ovakve odluke, između drugih loših odluka, koje su donete, jeste da prema podacima iz 2001. godine od 513 vučnih vozila bilo je ispravno svega 133, a od 392 putničkih kola bilo je ispravno 130, a neispravno 262, a od ukupno 14.601 teretnih kola bilo je ispravno 5.264 kola. Uređaji iz elektrotehničke delatnosti stariji su od tri decenije i na granici su potpune amortizacije. Automatska telefonska i telegrafska mreža i analogni sistem prenosa su stariji od 25, pa do 40 godina, i potpuno su prevaziđeni, i za njih se više ne proizvodi oprema, ni rezervni delovi. Ovo su neka podsećanja, čisto da se uverimo kolika je veličina ovog problema i koliko je zaista država u tom periodu bila neko ko je vrlo loše upravljao ovim sistemom i dozvolio njegovu potpunu devastaciju. Nama je potrebna i privatizacija, potrebno je korenita promena i reforme u kompletnom sistemu i postavljanje na potpuno drugim osnovama. I naravno da je potrebno i tehnički, i organizaciono i kadrovski opremiti ovaj sistem kako bi on mogao da bude restrukturiran, kasnije privatizovan i potpuno efikasan, na dobrobit svih građana Republike Srbije. Da ne dužim dalje, Jovan Cvijić nekada govoreći o tome, ona naša stalna, česta teza, o tome kako smo napravili kuću na putu, to zaista kao što sam i rekao u mom prethodnom izlaganju treba da bude naša prednost, a ne naša mana. I taj koridor 7, i koridor 10, i železnička pruga i autoput. Jovan Cvijić je tada rekao - ako smo već napravili kuću na putu, imamo dva načina kako da se prema toj kući odnosimo, da je stalno branimo puškom ili da naplaćujemo putarinu. Mislim da je došlo vreme da naplaćujemo putarinu i suviše smo dugo ratovali braneći taj put. Potrebno je da napravimo taj put, da naplaćujemo putarinu i da izgradnjom infrastrukture, koridora 10, železnice, puta, vodnih puteva koje imamo kroz našu zemlju, omogućimo brz, efikasan i zamašan razvoj Srbije, kako bi ne dostigli, nego prestigli sve one koji su bili i po 20, 30 godina u razvoju iza nas.
Reč ima po Poslovniku narodni poslanik Zdravko Topalović, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo, građani Srbije, držeći se dnevnog reda, hteo sam da postavim jedno pitanje resornim ministrima. Pošto je članstvo u COTIF suspendovano 1992. godine uvođenjem sankcija, želim da postavim pitanje resornim ministrima - šta u slučaju ako se sankcije, ne daj bože, ponovo uvedu, zbog toga što Srbija eventualno ne pristane na nepovoljno rešenje statusa Kosova. Potpisujemo ove konvencije, nigde reči o tome, za ta članstva se plaćaju i neke članarine, mislim da sam u materijalu našao negde što se tiče COTIF da je negde oko 50.000 švajcaraca, možda nešto i niža. Želim da vam postavim pitanje - šta u tom slučaju, ko će snositi posledice i ko će nadoknaditi ekonomsku štetu poštama i železnicama u tom slučaju? Pitanje je vrlo ozbiljno. Mi smo tu situaciju devedesetih godina već imali. Ovo je vrlo ozbiljno pitanje. Nigde u Konvenciji nisam našao, u slučaju nepridržavanja te konvencije i suspendovanja članstva jednom članu, ko nadoknađuje tu štetu. Nažalost, ministre, moram da vam dam jednu opasku, da je Ana Karenjina naš savremenik, sigurno bi ostala živa i zdrava, i da živi u Srbiji, jer ne bi dočekala taj voz da skonča svoj život.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Miloš Simonović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Stanimirović me malopre podsetio na to da mi treba da se zalažemo da naplaćujemo putarinu. Tu ste potpuno u pravu, slažem se, ali sećate se šta se desilo posle te naplaćene putarine. No, o tome neću govoriti, to nije predmet moje diskusije, ja ću sada govoriti o nečemu drugom. Ne mogu da prihvatim insinuacije nekih ministara, a i ministar Ilić je u toku jučerašnjeg ili današnjeg dana rekao da je Narodna skupština, odnosno da su poslanici Republike Srbije krivi zbog toga što efikasnost Vlade Republike Srbije nije bila značajnija. Neću mnogo zbog toga, ali sigurno to ne stoji – nažalost neki od poslanika, čini mi se ovlašćeni predstavnik iz DSS-a, možda on jeste, mada sumnjam, kriv i odgovoran zašto ovaj parlament nije zasedao češće i u kontinuitetu – to apsolutno, poštovani građani, ne zavisi od narodnih poslanika. Čim dobijemo obaveštenje i saziv, mi se nalazimo u Narodnoj skupštini i radimo po onome što je utvrđeno dnevnim redom. Međutim, tu postoje neki drugi problemi. Nemogućnost ministara, odnosno predsednika određenih političkih stranaka koje participiraju u vlasti da se dogovore o nekim pitanjima, i to je onaj problem što muči i Vladu Republike Srbije i Narodnu skupštinu Republike Srbije takođe. SRS jeste za moderne železnice i imamo maksimalno razumevanje za sve zaposlene koji su, prihvatam deo priče gospodina ministra Ilića, koji je rekao da posebnim naporima, rekao bih čak i nadljudskim, zaposleni u železnici Srbije pokušavaju da građanima Srbije pruže kvalitetnije usluge i da svoj deo posla odrade profesionalno i korektno. Da li oni koji rukovode železnicom, oni koji rukovode određenim ministarstvima u Vladi Republike Srbije daju sve od sebe da bi to tako bilo? Koliko je nepraktično pet tačaka dnevnog reda uvrstiti zajedno i objediniti raspravu, a niste imali problema zato što ste vi to glasanjem došli do toga, pokazala je i jučerašnja rasprava, kada smo pravili česte pauze da bi ministri, ovlašćeni za pojedine tačke, došli da prisustvuju i mi u ovom momentu nemamo samo raspravu po tačkama koje se odnose na železnicu Srbije, nego imamo i ostale, i ne vidim da prisustvuju ministri iz tog ministarstva. Ministar Cvetković je rekao da zaduživanje za njega nije problem. Upravo zbog toga poslanici SRS detaljno i proučavaju i analiziraju ove predloge, jer je rečeno na kraju ovih zakona da sredstva obezbeđena za ove ugovore jesu u budžetu Republike Srbije. Da bih građanima Srbije pokazao o čemu se radi, uglavnom su poslanici NS afirmativno govorili o ministru Iliću i potrebi da se železnica Srbija zaduži, da se izgrade pruge koje bi omogućavale brzine koje postoje i u svetu, govorili su samo na afirmativan način, a niko nije otvorio predloge ovog zakona, da vidimo šta tamo piše, da li postoji mogućnost zloupotrebe, odnosno da li postoji neka opasnost za građane Srbije. Zbog čega moramo da se zadužimo? Poznato vam je da je 125 miliona evra po tekućem budžetu izdvojeno za Železnice Srbije, i uvažavamo potrebu da se naprave i dodatna zaduženja da bi se železnica Srbije modernizovala, osavremenila, ali vidite šta piše u članu 2. odeljak 201, garant ovim bezuslovno garantuje kao primarni dužnik. Garant je Ministarstvo finansija, odnosno Republika Srbija. Garant neće nametnuti nikakve direktne ili indirektne poreze, dažbine, naknade i ostale troškove bilo koje prirode stranim konsultantima angažovanim od strane banke ili zajmoprimca. Ovo je za nas nedopustivo, opasno. Neće nametati nikakve obaveze, nikakve poreze, a da se radi o privrednim subjektima iz Srbije, tu bi bila situacija potpuno drugačija. Zatim, kakva je kamata? Kamata je varijabilna. Šta je još opasno, odnosno može da bude opasno po osnovu ovih zakona? Na nepovučene iznose zajma plaćala bi se naknada po osnovu angažovanja sredstava po stopi od 0,5%. Prošlo je mnogo vremena, a da ovaj parlament ne snosi nikakvu odgovornost od momenta kada se ovaj ugovor potpisao, pa do momenta kada je on pred narodnim poslanicima, da bi se izvršila ta ratifikacija. Ima ovde još jedan problem, čini mi se da su sredstva kojima se želi zadužiti železnica da bi izvršila potrebne radove bila predviđena i u momentu kada je bila zajednica Srbija i Crna Gora, i ta sredstva su i danas potrebna. Onda se postavlja opravdano pitanje, da li je ta članica zajednice bila potpuno zanemarena u smislu razvoja železnice, iako vi sada govorite o drugom kraku pruge Beograd-Bar, ali ne proizilazi to iz ovoga o čemu ste govorili, pa se plašim da to nije bio jedan od razloga zbog čega je Crna Gora pokazivala interes da napusti ovu državnu zajednicu. Šta se može desiti ukoliko mi, donošenjem i prihvatanjem ovog zakona, prezadužimo građane Srbije? Može se desiti da nećemo imati dovoljno sredstava u budžetu ove, sledeće ili možda za dve ili tri godine za isplatu plata zaposlenima u zdravstvu, u školstvu i u niz drugih delatnosti za koje smo dužni da obezbedimo sredstva, a uzimanjem poreza od građana Srbije dužni smo da obezbedimo dovoljno sredstava za funkcionisanje tih segmenata društva u Srbiji. Ne možemo da budemo potpuno sigurni da ovo ne može da proizvede neki problem, jer vidite koliko se dugo Vlada Republike Srbije dogovarala o podeli javnih preduzeća u smislu čiji će biti direktor, čiji upravni odbor, i videli ste sada da je DS lansirala jednu tezu da u javnim preduzećima, gde je direktor iz njihove stranke, moraju i upravni odbori da imaju većinu, predsednika ili možda bukvalno kompletan upravni odbor da bude iz te stranke. Izostaje kontrola od strane drugog koalicionog partnera. Sumnjamo u funkcionisanje ove vlasti, ali pod uslovom da ste svi koji sačinjavate ovu vlast u ovom momentu podjednako uključeni, da imate pravo da kontrolišete drugog, sigurno bi to bilo manje opasno za građane Srbije. Na kraju, da zaključim, SRS jeste za moderne i dobre železnice, za pomoć zaposlenima u železnici, ali izražavamo sumnju da bi ovde mogli da nastupe određeni problemi. Ministre, jedne novine su juče, pitate me koje, to je ''Pravda'', objavile da sada u Srbiji postoji 55% anketiranih građana koji se zalažu za smrtnu kaznu u Republici Srbiji. To je veoma opasno i to premijer ove vlade treba da zna, to treba da zna ministar unutrašnjih poslova, ministar pravde. Ukoliko određen broj građana u tom broju izražava potrebu uvođenja smrtne kazne u krivično zakonodavstvo, to ukazuje da su određeni funkcioneri izgubili poverenje, ne samo da su izgubili, nego da u velikoj meri zloupotrebljavaju svoje položaje i da zbog toga građani Srbije žele da se na jedan sigurno nepopularan način obračunaju, pa makar i uvođenjem smrtnih kazni. Ne morate ministre odmah, ali želeo bih da prilikom završne reči po ovom pitanju date odgovor na dva pitanja. Jedno ste doduše pominjali, konkretni planovi na izgradnji pruge Loznica-Valjevo, i niste vi, to je mnogo davno započeto, mnogo davno postoji taj projekat. Da li imate dinamiku kada će se pristupiti ozbiljnije toj izgradnji. I most na reci Drini, koji je u određenoj meri lokalna samouprava Ljubovija, gde treba i da se gradi taj most, određene stvari uradila, odnosno predradnje, da nam kažete nekoliko rečenica o tome.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, član 87. Poslovnika - na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove. Zaista je nedopustivo, a pogotovo nerazumljivo od strane poslanika koji podržavaju Vladu Republike Srbije da dozvoljavaju da ministri Vojislava Koštunice na ovaj način ponižavaju Narodnu skupštinu. Pre sat i po vremena sam tražila da, gospodine Mrkonjiću, poštujete ovaj član Poslovnika, da se pozovu ministri koje je Vlada odredila da ovde predstavljaju predloge zakona. Pored gospodina Velimira Ilića, koji ovde sedi, ovde treba da budu gospodin Cvetković i gospođa Aleksandra Smiljanić. Niti ste nam rekli dali ste ih pozvali, niti ste nam rekli zašto ih nema. Mislim da takav odnos članova Vlade Republike Srbije prema ovom parlamentu je zaista nedopustiv i posle se čudimo zašto novine pišu o narodnim poslanicima ovo ili ono, kada mi sami sebi dozvoljavamo da nas na ovaj način omalovažavaju, da vređaju dostojanstvo Narodne skupštine ministri Vojislava Koštunice. Zaista očekujem, gospodine Mrkonjiću, a očekujem i od gospodina Olivera Dulića, koji pretpostavljam negde prati rad ovog parlamenta, pošto on očigledno ima mnogo prečih poslova nego što je onaj koji mu je prevashodni, insistiram, još je malo vremena do pauze u prepodnevnom radu, insistiramo mi iz SRS-a da u popodnevnom radu budu prisutni svi ministri, koje nismo mi tražili, Vlada ih je odredila da budu ovde predstavnici Vlade kao predlagača. Nije to nikakva naša volja, nikakav hir, jednostavno Vlada mora da pošalje gospodina Cvetkovića, a znamo mi zbog čega on neće ovde da dođe. Neće zato što zna da ćemo njega da pitamo od čijih para ima nameru da isplati eventualno 2,5 miliona evra koje je obećao za prodaju srpskih glava i da mu poručimo da narodnim parama ne sme na taj način da se ponaša, da kažemo građanima Srbije šta sve za ta 2,5 miliona može u Srbiji da se uradi, koliko obdaništa, koliko novih radnih mesta, koliko plate mogu da se povećaju, i da poručimo Vladi Vojislava Koštunice i Borisu Tadiću - nema u Srbiji više duša za prodaju. Sve što je bilo za prodaju već je kupljeno. Kupili su vas Amerikanci, Soroš, Šiptari, Englezi, ostali su časni i pošteni, koji nikada i ni za koje pare neće prodati nijednog Srbina.
Još prilikom vašeg javljanja prošli put sam rekao da smo pozvali ministre. Gospođa je stigla, upravo očekujemo ministarku Smiljanić i nadam se gospodina Cvetkovića. Prema tome, preduzeli smo mere. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ko je gospođa? Novoimenovani ministar?) Državni sekretar u Ministarstvu. Što se mene tiče, preduzeo sam sve mere. Gospodin Ilić sedi strpljivo ovde i sluša. Po Poslovniku, narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku, pošto je tu ministar Ilić, zašto država Srbija ne naplaćuje drumarinu švercerima i profiterima, pošto na hiljade i hiljade transportera dnevno prolazi i isključuje se sa autoputa kod Smedereva i prelazi u severni deo Srbije i tako ugrožava saobraćaj, opterećuje saobraćaj i pričinjava ogromnu štetu. Prema nekim našim procenama, u odnosu na dnevni protok saobraćaja od Smedereva prema Kovinu, Pančevu, Zrenjaninu, Opovu, Kovačici i severnom delu Srbije, milijarde dinara su ostale nenaplaćeno. Ne znamo koji su razlozi, zašto se ne naplaćuje drumarina, zašto se naplata ne vrši pri ulasku u našu zemlju i koji su razlozi da do sada država, i Vlada Republike Srbije i nadležni državni organi nisu preduzeli nikakve mere. Na tom delu su, ljudi verujte, drumovi razbijeni, po 30, 40, 50 tona, kada krenu šleperi. To nije autoput, ni kategorija autoputeva koja može da izdrži to opterećenje. Ti putevi u severnom delu Srbije se uništavaju, a naplata drumarine od međunarodnih profitera i švercera se ne vrši. To je propust Vlade. To je direktna pričinjena šteta državi. Zbog toga postavljam pitanje gospodinu ministru, ako nisam u pravu, da danas odgovor da na ovo pitanje - postoji li mogućnost i ako plaćaju gde plaćaju, ako ne plaćaju, na kom delu ne plaćaju? U kojoj to državi ima na svetu da drumarinu plaćate na parče? Uđete na granicu u jednu državu, platićete 50 km, a ostalih 200 nećete, zato što ćete uhvatiti krivinu negde sporednim putem - ne, on mora da plati drumarinuna ulasku. To se vidi iz njegove dokumentacije koju poseduje, odakle dolazi i kuda ide. Zbog toga tražim odgovor na ovo pitanje i mislim da će ministar Ilić dati valjano obrazloženje, postoje li uslovi, postoje li zakonske mogućnosti i da li građani Srbije, odnosno država trpi na ovaj način štetu.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Petru Jojiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Despotović, po Poslovniku. Izvolite.
U vezi člana 226., dame i gospodo narodni poslanici, povodom dešavanja i stanja u železnici, o čemu se ovih dana raspravlja u Skupštini, obratili su mi se radnici obezbeđenja mostova u stanici Prijepolje. Prosečan radni staž tih radnika je otprilike 32 godine. U avgustu 2007. godine došlo je do odvajanja datog sektora obezbeđenja od železnice i njihove prodaje. Usled takve prodaje ukinula su se mnoga radna mesta na ovom delu pruge. Trenutno ti isti radnici se nalaze u teškoj ekonomskoj situaciji. Radnici nisu upoznati sa uslovima rada niti im je ponuđen nekakav socijalni program, s obzirom da su mostovi neodvojivi objekti železnice i značajni za obezbeđenje od opasnosti, i da se moraju čuvati i poštovati železnički propisi. Oni su se i obratili ovom visokom domu jer ti isti radnici žele da se vrate na železnicu, jer su počeli i svoj radni vek u toj železnici, bez obzira na teškoće, u kojoj i kakvoj situaciji se danas nalazi železnica. Moram da vam napomenem, gospodine ministre, da ste vi u obraćanju javnosti rekli da niko neće ostati bez posla i da će biti raspoređeni ti isti radnici iz jednog sektora u drugi. Prekvalifikacija i doškolovavanje radnika, sa radnim stažom od 32 godine, nije realno moguće i oni ne žele da u tome učestvuju. Molim vas da nam pojasnite ovakve i slične probleme, a naravno i rešite, ako je to moguće. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Despotoviću. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Javljam se po Poslovniku.
Sačekajte, kada sam već pozvao čoveka.
Javljam se po Poslovniku i ne mogu da čekam.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku. To je Miloš Simonović, izvinjavam se.
Hvala. Resetujte vreme, kolega. Hvala. Gospodine Iliću, mislim da je u vašem interesu da pokušate da stupite u kontakt sa gospodinom Mirkom Cvetkovićem, vašim kolegom ministrom u Vladi Srbije, da ga zajedno pitamo ono što je koleginica Radeta malopre apostrofirala, ali bi bilo i interesantno da nam vi kažete šta mislite o tome. Vi ste ministar u Vladi Republike Srbije koja se oglasila, BIA, tako se zove, dala je javni oglas i pozvala izdajnike u Srbiji da cinkare slavnog srpskog generala Ratka Mladića, gospodina Hadžića i Župljanina, raspisala nagrade, Radovana Karadžića i ostale srpske junake, samim tim sve one ljude za koje smatraju da njima pomažu. To je najnečasniji čin koji može da doživi jedan čovek koji ima ulogu ministra da sedi sa takvima u okruženju, sa takvom, moram da kažem, bandom izdajnika, koja je u toj nečasnoj ulozi dodvoravanja Karli del Ponte, koja je direktno odgovorna za to što su ubijeni Srbi u Haškom kazamatu, što je predsednik naše stranke, na pravdi boga, već pet godina tamo. Vi znate, gospodine Iliću, pošto ste juče sve lepo ispričali ko je i kada otpočeo od dosovske kriminalne vlasti sa pisanjem lažne optužnice protiv našeg predsednika. Lepo da vi pozovete vašeg kolegu da dođe, pošto se on onako izbezumljen smejao u kameru pre dva dana kada su krenuli sa tim oglasom i pozvali izdajnike da to rade, i rekao - pa nije nikakav problem, ima para u budžetu, lako će to da se reši. Kaže - nisam čuo za to, ali naći će se 2,5 miliona evra za prodaju srpskih junaka, srpskih glava. U međuvremenu nam je stigla informacija da se na taj broj koji je BIA dala, 9191, javljaju neki izdajnici odjutros u Srbiji. Raspituju se da li se plaća u kešu, da li treba da plate PDV i takve stvari. Poručujem svima onima koji bi, zajedno sa izdajničkom vlašću, koja je spremna da tako trguje, da se upuste u tako nešto da će uvek na pameti da mi bude, zbog takvih koji bezočno to rade i ne znaju šta rade, slika od pre par meseci kada smo u Batočini održali promociju jedne knjige Vojislava Šešelja. Naime, tamo je došla grupa srpskih patriota sa majicama sa likom slavnog srpskog generala Ratka Mladića i pored toga što je pisalo ''uhvati me'', dole je stajalo ''malo sutra''. Malo sutra će to i da se desi ili u nekom zaboravljenom mestu gde je održana neka sednica AVNOJ-a davne 1943. godine. Vi se, gospodine Iliću, zapitajte kao Srbin, kao ministar u Vladi Republike Srbije, kakva je onda vaša uloga u svemu tome, kakva je uloga svakoga koji podržava takve izdajničke poteze u vlasti u traganju za onima koji su čuvali i branili srpske nacionalne interese. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Simonović. Da li je tu? Da li je Miloš Simonović u sali? Nije. Hvala. Dajem pauzu. Izvolite. Nastavak sednice će biti u 15,00 sati.
Nastavljamo popodnevni rad. Po Poslovniku, narodni poslanik Lidija Vukićević. Izvolite.
Hvala vam najlepše. Javila sam se po članu 226, da ne bih posle prekidala raspravu koja traje već dva dana o železnici. Mislim da ovo sada što ću da kažem da je veoma bitno da čuju građani Srbije, ukoliko nisu upoznati, a mislim da nisu dovoljno upoznati, s obzirom na to da uglavnom situaciju, koja se dešava na prostoru Kalemegdana u zoološkom vrtu, samo prati list - časopis "Pravda". Mogli smo još ponegde neku noticu da vidimo, međutim, moja je dužnost, kao čoveka i kao poslanika, da obavestim građane Srbije o čemu se radi. Naime, već osmi dan, gospodin Vuk Bojović, upravni Zoološkog vrta, štrajkuje glađu. Pridružujem se ogromnom delu Beograđana, i ne samo Beograđana, nego i svim građanima Srbije koji ga podržavaju u svojim zahtevima. Apelujem na gradsku vlast da ne krši i da se ne poigrava više zakonom, da se ne ponaša kabadahijski i da omogući čoveku da radi, kao što je i do sada radio, iz prostora u kome radi već 22 godine. I, naravno, samim tim će prestati da štrajkuje glađu. Takođe, upozoravam gradsku vlast i nadam se da su toliko razumni da će ljudima, kojima su pre nekoliko dana porušili kioske, vratiti hleb u ruke. Pitam se da li smo u ovoj zemlji počeli da dokazujemo svoj rad, pravilno postupanje i postupanje prema zakonu, tako što ćemo da zalažemo svoj život. Eto, otprilike dotle smo došli. Dakle, Zoološki vrt je 55 godina društvena firma, koja se sama finansira. Gospodin Vuk Bojović, koji je upravnik zoološkog vrta, 22 godine je na čelu zoološkog vrta, uredno plaća sve ono što su državne obaveze, dakle zemljišnu rentu, državni porez i od jedne rupe, svi Beograđani znaju, u koju smo odlazili i koja je imala veoma mali broj životinja i bila nikakva, napuštena, napravio je jedan zaista prelep zoološki vrt, koji zadovoljava sve evropske standarde i nekako mi je najpribližnije da ga poredim sa zoološkim vrtom "Emen" u Holandiji. Dakle, veoma me podseća na taj zoološki vrt. Ono što je bitno i ono što je ključ ovoga jeste da je atak na zoološki vrt i na upravnika vuka Bojovića počeo od trenutka kada je prodat "Beko". Za one koji ne znaju, "Beko" se nalazi, odnosno nalazio se ... već je kraj, javiću se ponovo.
Hvala vam. Riječ ima narodni poslanik Miloš Simonović, nije tu. Sada možete, gospođa Lidija Vukićević, po Poslovniku.
Sada ću ubrzati i samo ono najsuštinskije. Dakle, gradska vlast se ponaša kabadahijski. Gospođa Hrustanović kad god hoće nešto da modernizuje, ona to uništi. Tako je prvi atak na zoološki vrt bilo izmeštanje dečijeg maratona jer je ona procenila da ta atletska staza nije dovoljno dobra, međutim, posle nekog vremena, kada je svetski atletičar Bob Bimon došao u zoološki vrt i prošetao, konstatovao je da je ta staza odlična i da može da se održava dečiji maraton. Međutim, svesrdno se zalaže za Bir-fest, koji se nažalost završio tako kako se završio, opet nebrigom gradske vlasti. Srušili su ljudima kioske, koji su sve radili prema zakonu i imali su sve papire, osim jednog. Da su oni bili blagonakloni i da su hteli da pomognu tim ljudima rekli bi koji to papir fali, pa bi verovatno ljudi pronašli taj papir i ne bi ih izmeštali. Stvarno se pitam da li su to jedini nezakoniti lokali u Beogradu, pa su morali tako urgentno da se izmeste. Dakle, gospođa Radmila Hrustanović i neki diplomirani biolozi, koji još uvek nisu naučili da se biologija i biolog piše bez ''j'', uporno podrivaju i uporno žele da unište i zoološki vrt i gospodina Vuka Bojovića, koji već 22 godine uspešno radi i vodi taj prostor. Naš veliki književnik i pisac, Ljubivoje Ršumović, koji je otišao u zoološki vrt i dao gospodinu Vuku Bojoviću podršku, rekao je sledeće: "Stanovnici zoološkog vrta su najpošteniji građani Beograda. Oni nikome ništa nisu ukrali, nisu iznosili pare na egzotična ostrva i nemaju lokale na Mirijevskoj pijaci". Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Momir Marković takođe nije tu. Riječ ima Milovan Marković, narodni poslanik, nije ni on tu. Onda Dragan Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas i nije potrebno biti stručan za oblast železničkog saobraćaja da bi se shvatilo u kakvom je položaju Železnica Srbije: ruinirana, napuštene železničke stanice, pruga i koloseci na najvećem delu uslovljavaju uvođenje tzv. laganih vožnji, tako da se vreme putovanja voza višestruko povećava u odnosu na predviđeni red vožnje. Lokomotive su malobrojne i u jadnom stanju, svakodnevno se otkazuju polasci putničkih vozova na raznim pravcima zbog nedostatka lokomotiva i putničkih vagona. Sredstva za sporazumevanje su dotrajala, a stanje sigurnosnih uređaja su u sličnom stanju. Broj zaposlenih sa visokom stručnom spremom ne prelazi 3% i oni su raspoređeni na rukovodeća radna mesta, uglavnom po političkoj pripadnosti. Plate zaposlenih na železnici su najmanje od svih javnih preduzeća, ne stimulišu zaposlene da daju maksimalni doprinos u radu. Važeći Zakon o železnici, na koji je u postupku donošenja i usvajanja u Narodnoj skupštini republike Srbije, SRS imala mnogobrojne primedbe i uložila veliki broj amandmana, dodatno je otežao položaj železnice. Na primer, javno preduzeće odnosno upravljač može obustaviti javni prevoz putnika i robe na železničkoj infrastrukturi ili delu železničke infrastrukture na kojoj javni prevoz putnika i robe nije rentabilan, uz saglasnost Vlade. Sa druge strane, Vlada Republike Srbije ili jedinica lokalne samouprave može na pojedinim relacijama u javnom prevozu putnika i robe u železničkom saobraćaju utvrditi prevozniku obavezu prevoza, koju prevoznik, kada bi uzeo u obzir svoje komercijalne interese, ne bi preuzeo ili ne bi preuzeo u istom obimu i pod istim uslovima. U takvom slučaju, Vlada Republike Srbije ili jedinica lokalne samouprave dužna je da prevoznicima, kojima je utvrđena obaveza javnog prevoza, nadoknadi razliku između utvrđene cene od strane Vlade Republike Srbije ili jedinice lokalne samouprave i opravdane putne cene koštanja prevoza. Sada postavljam pitanje, koja to jedinica lokalne samouprave, bilo opština bilo grad, može u svom budžetu da izdvoji sredstva za takve namene, ako upravljač zbog nerentabilnosti obustavi javni prevoz putnika i robe na određenom delu železničke infrastrukture, a jedinica lokalne samouprave ima potrebe za tim prevozom? Naravno, to ne može nijedna. Zato se javno ne objavljuju obustave javnog prevoza putnika na pojedinim relacijama, ali se svakodnevno otkazuju polasci vozova na pojedinim pravcima. Navešću vam primere koji su meni kao poslaniku iz Niša poznati, na pruzi Niš-Kuršumlija i Niš-Dimitrovgrad putnički vozovi gotovo da ne saobraćaja, a svakako da postoji potreba za takvim saobraćajem. Današnji predlozi zakona koji se tiču pitanja železnice Srbije neće rešiti te probleme. Iz obrazloženja jednog od ponuđenih zakona, jasno se vidi svrha gde će za korisnike kredita garant biti Republika Srbija. Naime, u Predlogu zakona o utvrđivanju ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke, Projekat obnove železnice - dva, u obrazloženju stoji: ''Razlozi za donošenje zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke, potpisanog 8. 12. 2006. godine u Beogradu, sadržani su u činjenici da je Evropska investiciona banka spremna da odobri zajam od 80 miliona evra za obnovu prioritetnih železničkih pruga na Koridoru 10 i nabavku voznih sredstava i opreme.'' Dakle, zajmodavca interesuju samo glavni pravci, prevesti što veći broj putnika i što više robe po najpovoljnijim uslovima, znači, brzo, efikasno i jeftino. Oni će dati pare, Železnice odnosno država Srbija će to vraćati sa odgovarajućom kamatom. Znači, niko nam ništa ne poklanja. A onda će tako izgrađenu infrastrukturu dati na korišćenje dodelom trasa. Dodeljivanje trasa upravljač vrši pod jednakim uslovima i imaćemo situaciju da gledamo kako za male pare na železničkoj infrastrukturi, koju smo sami izgradili, jer kredit se zaboga vraća, tutnje tuđi vozovi bez zadržavanja i prerade, a naši problemi će ostati isti. Kako danas stoje stvari? Sa stranačkim direktorima Javnog preduzeća Železnice Srbije, sa ministrima u Vladi Republike Srbije, kao što su Đelić, Velimir Ilić, Mlađan Dinkić, Đilas i ostali, sa stranačkim guvernerom Narodne banke Republike Srbije, umešanim u mnogobrojne afere, sa ovakvom celokupnom Vladom Republike Srbije, SRS nije spremna da podrži ove predloge zakona, kojima se Srbija zadužuje, a novac vraćaju svi osiromašeni građani Srbije. Treba podsetiti građane Srbije na afere vezane za Železnice Srbije, koje se odnose na uvoz elektromotornih vozova iz Švedske, lokomotiva iz Slovenije, remonta 1.000 vagona, nabavke skretnica, gde su bili umešani generalni direktor Milenko Šarančić i ministar Velimir Ilić. Ovo napominjem zato jer je na utvrđivanju zakonitosti ovih poslova radio i UBOPOK, ali zvaničnog izveštaja još uvek nema ili se nalazi u nekom od radnih stolova učesnika afera. Čak i premijer ćuti o svim ovim aferama, iako su sve ove afere u svim sredstvima informisanja objavljene. Bezbroj puta su građani Srbije, od onog 5. oktobra, kada su Dosovci, koji danas čine vlast u Republici Srbiji, pučem došli na vlast, bili prevareni, da bismo im sada mogli da verujemo. Što više obećavate, što nam više nudite Evropu, građanima Srbije je sve gore. Sve je više radnika na ulicama, sve je više mladih, sposobnih i školovanih ljudi koji napuštaju Srbiju i zauvek odlaze van zemlje. Jednostavno, vama se ne može verovati. I na kraju, moram da vas podsetim na član 2. odeljka 2.01, garancija Predloga zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke za obnovu i razvoj Železnice Srbije, vozna sredstva, u kome se kaže: ''Garant (a to je Republika Srbija) ovim bezuslovno garantuje, kao primarni dužnik, a ne samo kao garant, propisno i pravovremeno plaćanje svih iznosa plativih po osnovu Ugovora o zajmu, bilo po navedenom dospeću, po osnovu ubrzanja ili po nekom drugom osnovu, i pravovremeno izvršenje svih ostalih obaveza Zajmoprimca, a sve kako je navedeno u Ugovoru o zajmu.'' Da li ste vi sposobni i spremni da nešto bezuslovno garantujete? Mi srpski radikali mislimo da niste sposobni ni da građanima Srbije obezbedite minimum egzistencije. Ali, ko zna, možda i uspete, ali zato ćete građanima Srbije oguliti i kožu sa leđa. Sreća da neće još dugo to da traje.
Reč ima narodni poslanik Milan Vuković. Nije tu. Onda narodni poslanik Milosav Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svog izlaganja želim samo da, zbog građana i javnosti, dam jedno objašnjenje, jer je predsednik Odbora za saobraćaj i veze, gospodin Vladan Vučićević, izjavio da je na Odboru za saobraćaj jednoglasno prihvaćen ovaj paket zakona. Član sam tog odbora, ali želim da podsetim javnost da članovi odbora iz SRS ne učestvuju u radu ovog odbora iz poznatog razloga, jer smatramo da predsednik odbora ne može biti iz stranke iz koje je ministar. Dakle, mi ne učestvujemo u radu tog odbora i zbog javnosti želim to da saopštim. Da se vratimo na dnevni red. Na dnevnom redu je set zakona vezano za železnicu i za poštu, dva su od toga vezana za ekonomiju i dva za tehniku. Osnovni postulat razvijenog kapitalizma danas je da je neophodno da se obezbede što bolji uslovi za ravnopravnu konkurenciju svih ili istih roba različitih proizvođača, bez obzira na lokaciju proizvođača ili kupca. U tom cilju se u svim kapitalističkim državama, naročito onim sa velikom površinom teritorije, forsira što jeftiniji i što brži transport. Nije stoga slučajno da su najčešće železnice i pošta osnovni nosioci transporta roba u državnom vlasništvu i da rade sa gubitkom ili na granici rentabiliteta. Drumski transport roba se snažno stimuliše jeftinim gorivom za kamione kao privrednim vozilima, a ceh plaćaju vlasnici putničkih vozila visokom cenom goriva za ta vozila i raznim taksama za puteve. Naglim širenjem EU navedene činjenice postaju sve značajnije i u Evropi, koja je zbog izraženog nedostatka energenata, ruda i drugih neophodnih sirovina ili polufabrikata zaista prinuđena da snažno forsira izvoz svojih roba, uglavnom roba visokog stepena obrade. Stoga je veoma značajan što jeftiniji i što brži transport roba, velikim delom pravcem severozapad-jugoistok prema Aziji i delimično prema Africi. Pošto se Srbija nalazi na osnovnom pravcu saobraćaja severozapad-jugoistok, Koridor 10, zaista ne iznenađuje snažan pritisak na Srbiju da se Železnice Srbije što više modernizuju. Isprazno i naivno deluju pretnje da bi se mogla koristiti alternativa Mađarska, Rumunija, Bugarska, i sa stručne strane tačkeposmatranja ta alternativa je apsolutno neprihvatljiva zbog veoma neprihvatljive geografske konfiguracije, izrazito planinskog zemljišta, što bi mnogo poskupelo izgradnju tog pravca. Ovim predlozima zakona koje danas razmatramo Srbija se, između ostalog, obavezuje da omogući relativno brz železnički saobraćaj, sa brzinama 120 do 160 kilometara na sat na nekim svojim železničkim pravcima, uglavnom na Koridoru 10. Ako se analizira aktuelno stanje železničke infrastrukture u Srbiji danas, ne iznenađuje razuman zaključak da bi realizacija tog programa angažovala veoma velika finansijska sredstva, skoro kao da se gradi sasvim nova železnička infrastruktura. Čak i kad se razmišlja o znatno manjim projektima, neophodno je prethodno obaviti niz sukcesivnih stručnih analiza izvodljivosti, odnosno rentabilnosti. Projekat bi morao i mogao biti prihvaćen tek ako te analize pokažu da je odnos kost-benefit bar na pozitivnoj nuli. Pokazano je i bez detaljnih analiza da je cena za Srbiju ogromna. Postavlja se pitanje, koliki je benefit. Teritorija Srbije je relativno mala i prelazak sa sadašnje prosečne brzine železničkog saobraćaja u Srbiji od oko 60 kilometara na čas na projektom predviđene prosečne brzine od 120 ili čak 160 kilometara na čas značilo bi razliku od 10-tak ili nešto više časova trajanja transporta, čak i u slučaju transporta s jednog kraja Srbije na drugi. Na vreme trajanja železničkog transporta u Srbiji pretežno utiču vreme manipulativnog rada, ranžiranje, formiranje maršrutnih vozova i slično, tako da tu treba tražiti mogućnost znatnog smanjenja vremena železničkog transporta. Zbog toga direktna benefit za Srbiju od brzih pruga skoro da ne postoji, naročito ako se uporedi sa ogromnom cenom projekta. Imam određena pitanja za gospodina ministra, pa se nadam da će brzo da se vrati. Drugi deo moguće koristi za Srbiju bile bi naplaćene tarife za prolaz "evropskih vozova" Koridorom 10. Kroz Srbiju bi uglavnom prolazili maršrutni vozovi EU, koji koriste njihove vagone, ne bi bilo znatnijeg pretovara, pa bi se usluge svele na eventualno vuču i opsluživanje železničke infrastrukture. Ta benefit ne može da bude naročito velika, ali to treba proceniti kroz niz stručnih tehno-ekonomskih studija. Vrlo je verovatno da bi cena na godišnjem nivou, a to je servisiranje finansijskog duga korišćenog za realizaciju ovog projekta itd, bila mnogo puta veća i od najoptimalnijeg očekivanja benefita za Srbiju. Veoma je neobično, možda to nije slučajno, provizija itd, da se u tako skup projekat ide takoreći zatvorenih očiju, bez ikakve analize. To liči na poznate afere "Sartid", cementare, šećerane itd. Jasno je da je cena od ovog projekta, ali za EU, veoma velika, naročito ako bi se obavila maksimalna optimizacija železničkog transporta na Koridoru 10. Stoga bi jedan vrlo ozbiljan predlog bio da se usvoji narodna mudrost izražena kroz poznatu poslovicu - koga svrbi, taj neka se češe. Neka bogata EU preuzme na sebe troškove izgradnje neophodne infrastrukture. Sigurno je da bi oni angažovali naše firme, bar kao podizvođače, samo bi nekoliko vrhunskih menadžera bili uključeni sa njihove strane. Može se na brzinu baciti pogled na bar osnovne elemente cene predloženog projekta. Da bi se obezbedile tražene brzine železničkog transporta, 120 do 160 kilometara na sat, najveći deo infrastrukture morao bi da se gradi iznova: fundiranje, nasip, šine itd. Brzi voz ne podnosi krivine malog poluprečnika, pa bi sama trasa na mnogim mestima morala da se menja. Pošto otpori pri svakom kretanju rastu bar sa kvadratom intenziteta brzine, neophodna potrošnja električne energije za vuču bi bila znatno veća. Dakle, morali bi se graditi novi dalekovodi, trafostanice, jača trola itd. Za veće brzine treba modernizovati i postojeću signalizaciju, automatizaciju i telekomunikacije. Još jednom treba naglasiti da je za eventualno prihvatanje ovakvog projekta neophodna sveobuhvatna precizna tehno-ekonomska analiza, pa je zaista neozbiljno, štetočinski i neodgovorno na predloženi način pristupiti prihvatanju ovog projekta. Ponovo se treba setiti mnogih afera. Da li se i ovde naziru provizije? Sigurno da. Pošto je hitna realizacija ovog projekta od ogromnog značaja za bogatu EU, sigurno da bi EU brzo prihvatila da ona finansira predloženu železničku infrastrukturu, a ulogu Srbije svesti na veoma rentabilno servisiranje usluga, uz korektnu nadoknadu, po ceni ekvivalentnog radnog časa u EU. Apsolutno je izvesno da bi posle kratkotrajne "gnjavaže" EU prihvatila da ona finansira predloženi projekat. Da vas podsetim, oni su pre izvesnog vremena u znatno drugačijoj konstelaciji snaga platili u celosti izgradnju brane na Đerdapu, neophodne za punu validizaciju kanala Rajna-Majna, tj. transportnog koridora za vodeni transport zapad-istok. U slučaju ovakvog rešenja su jedino u opasnosti očekivane planirane provizije. Dakle, korupcionaši ne dajte se, veliki je plen u pitanju. Imam jedno pitanje za gospodina ministra, nadam se da će sekretar preneti ovo pitanje - da li je milion evra bankarske garancije, koju je kanadsko-kiparska firma "Trigranit" položila kao potvrdu da će zaključiti ugovor sa železnicom Srbije o izgradnji stanice "Prokop", oprošteno? "Trigranit", da vas podsetim , prema tenderskim uslovima je morao da do kraja septembra prošle godine potpiše konačni ugovor sa železnicama, ali to nije učinio. Dakle, 30. septembar je bio krajnji rok do kojeg je uprava ovog javnog preduzeća morala da traži isplatu garancija od jednog miliona evra. Da li je direktor železnica, Milanko Šarančić, tada pristao na zahtev Kiprana da se garancija ne produžava? Time je oštetio svoju firmu za milion evra, kada je na kraju dogovor sa "Trigranitom" propao. Hvala.
Po Poslovniku se javio gospodin Vladan Batić, a onda gospodin Vladan Vučićević.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, reklamiram povredu člana 226. Evo o čemu se radi. Sa iste ove govornice uputio pitanje ministru pravde - da li će nešto preduzeti povodom insistiranja svog prethodnog kolege u opštinskom tužilaštvu u Beloj Crkvi da se pošto-poto pokrene krivični postupak protiv Stefana Cvetkovića, vlasnika nezavisne radio-televizije "TNT" iz Bele Crkve, koji je opet razotkrio, sećate se one afere sa policajcem u Beloj Crkvi koji šmrče heroin i nezavisno od toga, neke finansijske malverzacije, mahinacije i zloupotrebe ljudi u lokalnoj vlasti u Beloj Crkvi. To sam saznao 1. oktobra ove godine, pošto je DHSS otvorila sedište svojih stranačkih prostorija u Beloj Crkvi, kojima je prisustvovala i lokalna televizija, što je, valjda, normalno. Sutradan sam to izneo za ovom govornicom. Šta se posle toga desilo? Pošto sam dobio i-mejl od gospodina Stefana Cvetkovića, narednog dana sedam pripadnika MUP u civilu, sa nekakvim volšebnim nalogom, upali su u prostorije TN televizije u Beloj Crkvi, tri sata vršili nekakav pretres, nekakvu premetačinu i, pošto ništa nisu pronašli, a ispred televizije se već okupilo nekoliko stotina građana, pitali su vlasnika televizije da li se sreće sa Čedomirom Jovanovićem, Vladanom Batićem, Nenadom Čankom i Bebom Popovićem i da li mu je poznato ko su ti ljudi, kakve su im namere i zašto ponekad dolaze u Belu Crkvu itd. Dakle, ovog puta od ministra unutrašnjih poslova tražim odgovor na pitanje - dokle će meta biti ljudi koji se bore za istinu, koji obelodanjuju zloupotrebe u lokalnoj vlasti, finansijske prirode, koje čine odbornici iz njegove stranke; dokle će se zloupotrebljavati policija, zato što je on obelodanio ono što čine pojedini pripadnici lokalne policije? Navodno, ti koji su poslati nisu bili iz Bele Crkve nego negde sa strane, pa je čak pokušano neko saopštenje preko njihovog centra u Pančevu, da je, navodno, protiv vlasnika televizije podneta krivična prijava zbog nekih finansijskih zloupotreba, pa su brže-bolje to povukli itd. Da li je to ta evropska Srbija do koje treba da stižemo, između ostalog, i brzim prugama?
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo poslanici, javio sam se po Poslovniku, član 101, a podstakla me diskusija prethodnog govornika SRS da se javim i kažem nešto. Tačno je da SRS ne učestvuje u radu Odbora. To je njeno legitimno pravo. Lično mislim da treba da učestvuje u radu odbora, jer se na odborima puno toga može promeniti, a kako reče jedan poslanik, skupštinska sala je arena. Za mene nije logično da se učestvuje u areni, a da se ne učestvuje u radu odbora. Ali, to je pravo svake stranke i u to se ne mešam. Ono što je za mene neprimereno, to je da poslanik izađe i da kaže da su ovo maltene neozbiljni, štetočinski projekti i da su ovo samo projekti zarad neke provizije i - korupcionaši, borite se, veliki je plen. Vidite, ima pravo SRS da razmišlja da ne treba ništa u državi modernizovati i dovesti je u neko bolje stanje. To je pravo jedne stranke. Lično mislim da ovo nije stav SRS, da je ovo ipak stav jednog poslanika, jer nemojte misliti da sada niko nije uradio analizu projekata, da smatra da je ovo neopravdan projekat i da Srbiji ne treba modernizacija, da neko vreme prolaska, kako reče poslanik, deset sati kroz Srbiju, treba amortizovati tako što ćete da se organizujete da imate brži utovar, istovar ili pretovar robe. Mislim da je to smešno prema građanima Srbije, smešno prema ozbiljnim ljudima koji nešto znaju i prate neki trend, i žele, u krajnjoj liniji, da neku situaciju poprave. To je više nego smešno. Ono u šta sam apsolutno siguran, to je da poslanik treba da zna da naše železnice, ne samo da je u pitanju deset sati, kako on to reče, ali imate problem, dolazi vam savremena lokomotiva koja ide 120 ili 160 kilometara, a sada treba da se vozi Srbijom 40 kilometara. S druge strane, imate vi sada vašu lokomotivu koja treba da izađe i uđe u susednu državu, a vi imate dizelku, morate da je kačite tamo i da je neko šlepa. Prema tome, dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem da je urađena analiza ovih projekata, da je međunarodna zajednica uradila analizu, da su radili naši stručnjaci analizu i da je ovo neophodno za Srbiju, da bi modernizovali železnički saobraćaj, pogotovo taj Koridor 10, koji povezuje jugoistočnu Evropu. Mislim da je krajnje nekorektno da neko spočitava ovde neko poštenje, priča o korupciji, a sve zbog žala što on ne može učestvovati, valjda, u toj korupciji. Nama ovde nije interes niti razmišljamo o korupciji i procentima. Oni što razmišljaju o procentima, mislim da imaju pogrešan stav zarad budućnosti. Mi razmišljamo da Srbija treba da bude sastavni deo moderne Evrope, razmišljamo o tome da moramo imati savremenu železničku komunikaciju, savremenu železnicu i da, u krajnjoj liniji, Srbija ima čime da se podiči i pohvali, da je u jednom vremenskom intervalu uspela da napravi nešto da bude za poštovanje, a da sve to omogući bolji i perspektivniji život građana Srbije, naravno i da otvori radna mesta. To je ono što je važno. Borimo se za ove mlade ljude koji su bez posla. Ovo je jedna od mogućnosti da dobiju posao.
Pravo na repliku, kolega Milosav Miličković.
Dame i gospodo, samo želim da razjasnim dve stvari. Prva stvar je vezana za skupštinske odbore. Dakle, nije tačno da SRS ne učestvuje u skupštinskim odborima. Učestvuje tamo, bio sam jasan, gde ministar nije iz iste stranke iz koje je predsednik odbora. Trećina članova Odbora za saobraćaj ne učestvuje u radu tog odbora, a to su poslanici SRS, čiji sam član. To je prvo, gospodine Vučićeviću. Drugo, što se tiče tehnike, nemam šta sa vama, ja sam inženjer, vi ste lekar, zubar i ne mogu da pričam o toj tehnologiji, ali o tehnici o kojoj sam govorio ne bih da polemišem sa vama. Što se tiče provizija, informišem se sa sajta Vlade Srbije. Lepo uđem na sajt Vlade Srbije, ukucam Ministarstvo za kapitalne investicije i dobijem sve ono što tražim. Pošto ste tražili đavola, sada ćete da ga dobijete. Sada ću da čitam do kraja sednice sve ono što piše na sajtu Vlade Srbije i u novinama iz kojih se, takođe, kao opozicioni poslanik, informišem. Da krenemo redom: 14. septembra 2006. godine piše sledeće: "Padom vlade Zorana Živkovića odlazi rukovodeća garnitura Železnica Srbije. Dolaskom vlade Vojislava Koštunice i stvaranjem Ministarstva za kapitalne investicije, sa ministrom Velimirom Ilićem na čelu, stvara se novo rukovodstvo ovog javnog preduzeća, a Ilić lično imenuje prvog čoveka Milanka Šarančića, do tada nepoznatog javnosti, uspešnog ugostitelja, koji sa železnicom nije imao nikakvog posla. Slično njemu, imenovan je i direktor nabavke Svetozar Manojlović, koji je do tada imao zajedničku firmu sa bratom Velimira Ilića Vojislavom, sadašnjim predsednikom opštine Čačak. Ovakvo zavičajno pakovanje vrha železničkog rukovodstva garantovalo je da će, makar u znak odgovornosti prema ministru Iliću, sve teći bez većih potresa i ministar je u njih verovao. Dolazi veliki posao rekonstrukcije hiljadu vagona, najavljen kao posao kojim će se popraviti "imidž" železnice, da se domaćinski posluje i sve u tom smislu". Posao dobija "Želvoz" iz Smedereva, ćerka firma ŽTP-a, koja nažalost...molim vas sedam ipo minuta je govorio prethodni govornik.
Nije. Nisam stopirao vreme, to sam računao.
Onda se opet javljam po Poslovniku. Da li mogu da nastavim?
Bolje se javite ponovo. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ministre, javio sam se u pogledu povrede člana 100. ovog poslovnika. Gospodine predsedavajući, malopre je prethodni poslanik rekao da je poslanik pre njega, član Nove Srbije i član vladajuće koalicije, govorio sedam i po minuta. Vi ste prokomentarisali da niste zaustavili vreme. Da li ste ga zaustavili ili ne, da smo sabrali prethodno, to je mnogo više od onog što je dozvoljeno.
Kolega je govorio tri minuta i 20 sekundi. Merio sam, ali nisam stopirao na vrijeme.
Samo sam hteo da vas podsetim da je pre neki dan gospodin Dulić, predsednik ove skupštine, jednom kada je navratio u ovu salu rekao da će svi morati da se pridržavaju Poslovnika, odnosno člana 100. i da će morati da nakon tri minuta napuste govornicu. (Predsedavajući: Tako je.) Ako mogu da završim. Molio bih vas da se i vi pridržavate toga, da za sve poslanike važi isto, a ne samo da poslanici vladajuće koalicije mogu da govore duže. Hvala.
Po Poslovniku, kolega Miličković. Izvolite.
Dakle, "posao dobija "Želvoz", koji je u tom momentu dugovao državi preko 400 miliona dinara na ime poreskih obaveza. Ali, život ide dalje. Tender za rekonstrukciju famoznih 1.000 vagona nikad nije objavljen, mada je ogroman posao bio u pitanju. Počinje prava mala drama, jer "Želvoz" ne može sam da obavi poklonjen posao. Pod još nerazjašnjenim okolnostima dolaze pravi izvođači radova, kao nosioci poslova pojavljuje se generalni direktor Milanko Šarančić, njegov zamenik Predrag Vukadinović, bivši julovac, sa sedam krivičnih prijava na nejakim plećima, Svetozar Manojlović, direktor Sektora za nabavku, koga je direktno ministar iz Čačka doveo." Sudeći po izvoru koji sada čitam,"jedini mu je motiv bio da uzme stan od ŽTP-a ne manji od 100 kvadrata. U momentu davanja tako velikog posla ŽTP Beograd duguje "Želvoz"-u iz Smedereva preko 100 miliona dinara. Mnogi su se pitali zašto ŽTP Beograd ne izmiruje dug kroz osam hiljada tona starog gvožđa, kada se zna da je cena ove robe na tržištu u Srbiji i van Srbije više nego povoljna. Konstrukcija plaćanja ovog posla dalje ide preko "Šinvoza" iz Zrenjanina, gde je glavni filozof finansijske operacije Novica Davidović, isti čovek koji je u svojoj bivšoj firmi "Bratstvo" oštetio ŽTP Beograd za nekoliko miliona evra prilikom rekonstrukcije 200 vagona. U tadašnjoj ekipi su bili Branko Skendžić, bivši direktor Sektora za nabavku, i Slobodan Rosić, bivši generalni direktor u Vladi Zorana Živkovića. Iz kog razloga nije raspisan tender za rekonstrukciju 1.000 vagona, tog velikog kapitalnog posla Velimira Ilića. Zašto nije, ako je već odabrana ćerka firma kao nosilac posla, izvršeno direktno plaćanje pomenutog duga starim gvožđem u količini od osam hiljada tona? Da li se zna o kojoj vrsti gvožđa reč i zašto nije bili licitacije za tako veliku količinu i vrednost, ako se radi o 10 miliona evra, već je sve urađeno prostom pogodbom. Kako to da "Šinvoz" iz Zrenjanina, kome je ŽTP dugovao oko 80 miliona dinara, daje beskamatni avans za prevoz u iznosu od dva miliona evra, pri čemu je limitirana cena prevoza za ko zna koliko dugi period. Ova i druga pitanja nikada u javnosti nisu razjašnjena". Javiću se ponovo.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika. Imam pitanje za predsednika Skupštine, koji je, baš kao i ja i ostali potpredsednici, juče dobio pismo koje nam je faksom prosleđeno iz Gnjilana od predsednika Upravnog odbora Zdravstvenog centra Gnjilane gospodina Božidara Perića i za ministra za Kosovo i Metohiju Slobodana Samardžića. Moram da vas podsetim, napraviću kratki uvod, da sam pre mesec dana, kada sam saopštila javnosti da se jedan častan oficir, pukovnik Vojske Srbije nalazi u štrajku glađu u selu Šilovo, pokraj Gnjilana, zbog nečasnih radnji, odnosno kriminalnih aktivnosti dr Milorada Todorovića, člana DSS. On je bio, podsetiću vas, prvi šiptarski ministar, odnosno Srbin ministar u šiptarskoj vladi – zar to nije isto, podvucite znak jednakosti – koji je godinama harao, žario i palio po Kosovskom Pomoravlju i koji je bio načelnik Kosovsko-pomoravskog okruga, a da smo godinama sa skupštinske govornice govorili o njegovim mnogobrojnim zloupotrebama i mahinacijama, otimačini para, naročito preko tadašnjeg Koordinacionog centra, koji je vodio Nebojša Čović. Tražila sam od rukovodstva DSS da mi objasni, bilo ko od njih, tu je sedeo na mestu gospodina Ilića tada ministar Jočić, potpredsednik DSS, ko štiti ovog kriminalca? Čoveka koji ne radi za interes Srba, nego za interes Šiptara, i to svaki čovek u ovoj sali zna, svako ko ima bilo kakvu sponu i veze sa Srbima na Kosovu i Metohiji. Reakcije su bile takve da su me ljudi danima zvali, nepoznati ljudi, slali SMS poruke, zahvaljivali se, iz Novog Brda, iz Klokota, iz Šilova, ne mogu više da se setim, ali niko nije reagovao. Šta se dešava? Juče nam gospodin Perić šalje pismo i od nas traži, od Narodne skupštine, od predsednika i potpredsednika, da zaštitimo lekare u Zdravstvenom centru Gnjilane od osionog i bahatog ponašanja člana DSS dr Milorada Todorovića. Jer je Upravni odbor, koji broji 20 članova Zdravstvenog centra Gnjilane, dobio u nasleđe od prethodnog da izvrši izbor direktora Zdravstvenog centra na mandatni period od četiri godine. Oni su to, u skladu sa zakonom i svojim ovlašćenjima, uradili. Izabrali su dr Jelicu Krčmarević, izvinjavam se, pošto je nečitko i stigao ovaj faks, ako se gospođa doktor tako ne zove. Međutim, Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, na čijem čelu je ministar Slobodan Samardžić, a čiji je savetnik član DSS ovaj kriminalac, evo završavam, gospodine Džudževiću, ovaj Milorad Todorović preti Zdravstvenom centru, svim zaposlenima, i gospodinu Božidaru, Periću, i dr Jelici Krčmarević, da će da poništi njen izbor zbog toga što nije po volji Todorovića. Todorović vam je kao UNMIK i KFOR okupator, samo u ulozi koju su mu dali, i legitimitet, Vlada Republike Srbije i ministar Samardžić. Šta vi sada hoćete? Da krene ceo Zdravstveni centar da štrajkuje ili ne znam šta da radi, da sednu u autobus i ne znam kako da biraju dan kada im je slobodan prolaz i kada se stavljaju u božije ruke, i da dođu u Beograd da štrajkuju ispred Vlade, da traže Samardžića. U isto vreme, završavam gospodine Džudževiću, jer i vi ste trebali takođe da izađete po ovom dopisu, i gospodin Dulić, i svaki potpredsednik, i da pitate ove iz DSS, čekajte, što vi držite tog kriminalca više u vašim redovima. Ko je taj čovek? Kako on sme tako da se poigrava sudbinama ljudi? Je li je taj glavni tamo? Šta je on? (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Vi mi se zahvaljujete i lepo je to što se vi meni zahvaljujete, vi samo da me otkačite i da ne koristim više vreme. Tražim konkretan odgovor, pravo da vam kažem. Jer ovi ljudi zahtevaju, kao i svi privrednici sa Kosova i Metohije, to je drugo pismo koje sam primila, na moje ime naslovljeno, jer ste ih izabrali iz registra privrednika. Ti ljudi, koji su obespravljeni, koji znaju da država njih mora da štiti, jer je preuzela obaveze na to po Rezoluciji 1244, ona vam je potrebna samo deklarativno da pričate o Kosovu i Metohiji, o zaštiti Srba, a vidite šta mi šalju u prilogu. Da mi pomognu da vama ilustrujem kako Tadić i Koštunica ne brinu o Srbima na Kosovu i Metohiji, šalju mu Glasnik Kosova i Metohije, pa kažu - bio je Boris Tadić, 13. februara 2005, pa kažu - molim vas, ostanite tu, bez vas mi ne postojimo. Naravno da ne postoje, jer država ne brine o njima. Prepušteni su na okupiranom području sami sebi, a vi izvolite iz DSS-a, koliko sutra, zovite Koštunicu, zovite Samardžića, zaustavite ovo bahato ponašanje Todorovića i obavestite nas da ste se takvog kriminalca, jednog od mnogobrojnih, oslobodili iz svojih redova.
Riječ ima narodni poslanik Radovan Milovankić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, objedinjena rasprava o ovim tačkama ponovo pokazuje da ne postoji stvarna želja da se prepoznaju problemi i da se tada krene u rešavanje problema. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju železničke mreže visoke performanse u jugoistočnoj Evropi u svom prvom članu kaže: ''Svrha ovog sporazuma je implementacija Mreže železnica visoke performanse u jugoistočnoj Evropi za putnički, robni i intermodalni saobraćaj koja nudi brže, kvalitetnije i konkurentnije železničke veze sa značajno redukovanim vremenima (posebno ovo naglašavam) putovanja između ključnih gradskih i komercijalnih centara.'' Dakle, naglasak se daje na redukciju vremena, što je bitno, i putovanje između gradskih i komercijalnih destinacija. Parametar vremena na čudan način se definiše u ministarstvu kojim predsedava gospodin Ilić. Ovo kažem iz razloga što gotovo dve godine se pristupa i radi rekonstrukcija pruge Stalać - Kruševac. Pruga je u dužini od 12 km počela da se rekonstruiše 5. novembra 2005. godine. Ovih dana je puštena u saobraćaj za teretni prevoz, za putnički nije i pitanje je kada će. Zbog čega je ovo bitno? U prvoj polovini prošlog veka 35 km pruge Kruševac - Vrnjačka Banja napravljeno je za kraće vreme, a dužina od 35 km je otprilike tri puta duža nego što je trebalo da se ova pruga rekonstruiše. Drugi problem koji je nastao u vezi rekonstrukcije ovog dela pruge tiče se privrede Kruševca. Privreda Kruševca, odnosno roba i proizvodi koji su nastajali u proizvodnji pravili su put duži od 200 km, zaobilazni, samo iz razloga sporosti rekonstrukcije ove pruge. Kolike su štete zaRasinsku privredu tek će se meriti, jer pun smisao ima izreka da je vreme novac. Iz ovog razloga pojedine firme nisu bile konkurentne, odnosno nisu bile u povlaštenom, nego u podređenom položaju. Mreža železničkih osa koje su navedene u priloženom aneksu ne predviđa nikakvu aktivnost na liniji Požega - Kraljevo - Kruševac - Stalać. To je i kolega poslanik iz NS upravo prepoznao kao problem. Tačno, taj problem postoji. Zbog čega? Pravo je pitanje, jer se nije radilo na atraktivnosti ove mreže. Namerno kažem atraktivnosti, svestan da nije možda moglo ući u ovaj projekat. Zbog čega se ne radi i ne pristupi atraktivnosti ovog dela mreže, s obzirom da ova horizontalna osa, po svojim prirodnim potencijalima, predstavlja žilu kucavicu Srbije. Resursi vode, šume i poljoprivrednih proizvoda bili bi sigurno dostupniji tržištu. Vi ste, gospodine Iliću, sami rekli da pruga trpi posledice usled male komercijalne brzine do 60 km na sat. Treba reći da bi ova veza praktično povezala tri sliva: Jadranski, Egejski i Crnomorski sliv. Na ovaj način ne samo da bi se ispoštovao i ravnomerni regionalni razvoj, za koji se vi tako srdačno zalažete, već bi i proizvodi, odnosno robe koje nastaju u Zlatiborskom, Moravičkom, Rasinskom i Raškom okrugu bile konkurentnije. Ovim načinom su razmišljale i ostale potpisnice ovog dokumenta. Podsetiću vas da Hrvatska ima interesa, dakle Budimpešta-Zagreb-Rijeka da pristupi Zagreb - Maribor - Grac, a mi nismo imali interesa da povežemo Požegu i Stalać. Čudan je način i kako ćete nam objasniti da ovo treba potpisati. Kada već pominjem Rasinski okrug iz koga dolazim, iz Kruševca, gospodine Iliću, vaše ministarstvo je bilo zaduženo da izvrši poštenu raspodelu kuće u selu Bogdanje nakon pojave klizišta. Pitanje i konstatacija - dokle se stiglo sa problemom? Useljeno je 18 kuća, kategorizaciju su radili Opštinski štab i Koordinaciono telo Vlade, nisu bili pravilno sinhronizovani, usaglašeni, takao da je problem eskalirao, došlo je do štrajka glađu u četiri porodice koje su se uselile u kuće koje su im, po dokumentima koje imamo, pripadale. Ovih dana, tačnije juče im je stigao nalog da se do 23. 10, dakle 23. ovog meseca, pod pretnjom prinudnog izvršenja, isele iz ove četiri kuće. Vi ste upoznati dobro sa tim problemom. Podsetiću vas, 3. maja, kada je zasedalo Koordinaciono telo, doneta je odluka da se obezbede kuće za sve porodice koje se nalaze u ovom ugroženom području. Obećanje za useljenje su imali i od gospođe Aleksandre Damnjanović, ako se ne varam. A dobar primer kako se može postupiti je primer SRS, koja je upravo u Bogdanju izgradila kuću površine 115 kvadrata na kat. parceli broj 26 i dala jednoj mnogočlanoj porodici na upotrebu.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministre, posle izlaska narodnih poslanika poslaničkog kluba SRS ne bih puno pričao o železnici Srbije kao železnici Srbije, koliko su brzi vozovi, kakvo je stanje na prugama, signalizaciji, prelascima i tako dalje, ali ću se osvrnuti na ono što ste vi ovde nama pričali da ne postoji u železnici Srbije niti korupcije, niti kriminala. Upoznaću vas sa jednom firmom, a to je "Šinvoz" iz Zrenjanina, koja postoji 120 godina i radila je do pre nekih pola godine. Za vašu informaciju, gospodine ministre, "Šinvoz" je firma specijalizovana za remont svih vrsta šinskih vozila. To se odnosi na lokomotive, šinobuse, elektrovozove, dizel i motorne vozove. Još što je bitnije, to je jedna firma u Srbiji, u stvari jedina firma u Srbiji koja vrši remont manevarski dizel i elektrolokomotiva. Ne može se reći da ovo nije bitno za ovu temu koja je danas. Normalno, ova firma je do 2004. godine brojala oko 900 zaposlenih. Privatizacijom u 2004. godini ostalo je negde oko 470 radnika, da bi danas možda brojala negde oko 200. Nju je kupio gospodin Nebojša Ivković, koji je inače kupio i "Jugopapir" Beograd. Za direktora je postavljen gospodin Jeftović i to sve uz saglasnost sa gospodinom Šarančićem. Ništa tu ne bi bilo sporno, ni neverovatno, ali ta firma počinje da vrši seču vagona. Tu seču vagona vrše radnici "Šinvoza". Vagoni se kupuju od Železnice Srbije, po ceni negde od 9 do 10 din po kilogramu, dovlačeni, sečeni i prodavani Železari Zenica. Ni to nije problem, problem je onaj veći. Radnici "Šinvoza" seku, čak je i smrtnih slučajeva bilo prilikom tih radnji, prodaje se Železari, a ide novac na žiro račun TTC Logistik, ne ide na žiro račun "Šinvoza" Zrenjanin. Ti radnici su radili, sekli te vagone i od toga "Šinvoz" nije imao nikakve koristi, automatski time i radnici nisu imali faktički ni plate. Tu je normalno udela imao i jedan otpad starog gvožđa iz Valjeva. Gospodine ministre, preuzimanjem od strane Ivkovića Šinvoza 2004. godine, u 2005. godini saplate im je skidano negde oko 20% i niko nije objašnjavao zašto i kako. U 2006. godini isto je rađeno i skidano im je od plata 20-30%, a u 2007. godini nisu napravili nijedan ugovor za rad Šinvoza, ni jedan ugovor nisu napravili. Međutim, gospodine ministre, želeo bih da vas upitam, a vi ćete mi i pismeno odgovoriti, nadam se, a ovo bi bilo i poslaničko pitanje. Kako je došlo do kupovine 50 lokomotiva od Železnice Srbije, ko je vlasnik tih lokomotiva i šta će biti sa njima? Te lokomotive se nalaze, jedan deo u krugu Šinvoza Zrenjanin, u Nišu, Zaječaru, Lapovu, Beogradu, Kraljevu. Samo za informaciju, ako su i one kupovane po 10 dinara kilogram, jedna, sve zavisi od serije, teška je od 60 do 120 tona. Da li je te lokomotive moguće popraviti? U pitanju je 50 lokomotiva, a nalaze se u ovim destinacijama koje sam već rekao pune dve godine. Gospodine ministre, u petak 12. oktobra bio je izvršen komisijski popis od strane suda mašina i voznog parka radi prodaje i naplate poveriocima u Šinvozu Zrenjanin, gde su glavni poverioci, kao što sam rekao, TTC Logistik i Kargo prevoz. Evo još jednom umešanosti gospodina Šarančića, direktora Jeftovića i vlasnika Ivkovića, koji je uspeo sa 900 radnih mesta da dovede jedan gigant, koji je bio jedina firma u Srbiji koja je specijalizovana da vrši remont manevarski dizel i elektrolokomotiva. Da li treba sada tu firmu uništiti, pa onda lokomotive iz Srbije slati u remont negde u Rumuniju, u Arad, ili treba tu firmu postaviti na zdrave noge, videti ko je šta i kako umešan i jednom sprečiti taj kriminal koji je jednostavno ušao u tu firmu. Još da podsetim, ministre, radnici koji su ostali u Šinvozu Zrenjanin od marta ove godine ne primaju platu. Mnogi napuštaju, svakog dana ih je sve manje i manje, a kao što sam rekao ugovora u 2007. godini od strane Jeftovića, od strane Ivkovića nema i Šinvozu predstoji samo jedna propast, odlazak u stečaj i onda poverioci naplaćuju, a opet to je ona firma kojoj je prebacivana ona seča vagona, ono staro gvožđe, TTC Logistik i Kargo prevoz.
Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, skoro da ne mogu da verujem čime se sve bavi Vlada Srbije i Narodna skupština Republike Srbije i zato pozivam predsednika Narodne skupštine da, kao i u slučaju juče ili prekjuče kada je Nataša Jovanović ukazala na jedan akt, da odluči kako ćemo dalje i šta ćemo. Naime, od Ministarstva omladine i sporta, sa faksa Beogradskog fonda za političku izuzetnost, dobio sam pismo u kome me obaveštavaju da Ministarstvo omladine i sporta Republike Srbije i Beogradski fond za političku izuzetnost, Sonja Liht, pozivaju SRS da učestvuje u radu Savetodavnog odbora podmladaka političkih partija koji će biti uključen u konstruktivni proces izradeNacionalne strategije za mlade. S leve strane potpis Ministarstva omladine i sporta Republike Srbije, Snežana Samardžić-Marković, ministar, a sa desne strane potpis Beogradski fond za političku izuzetnost, Sonja Liht, predsednica. Vi zaista ponižavate ovu državu. Sonja Liht je sada zadužena da izradi nacionalnu strategiju za mlade, a Ministarstvo joj služi da pokrije tu izradu nacionalne strategije za mlade. Formiraju se savetodavni odbori, ima ih šest. Jedan je Savetodavni odbor omladinskih nevladinih organizacije, drugi Savetodavni odbor podmladaka političkih partija, treći Savetodavni odbor lokalnih vlasti, četvrti Savetodavni odbor ekonomskog sektora, peti Savetodavni odbor medija i šesti međunarodnih organizacija i donatora. Pa dobro, gospodine ministre, ko će da odbrani ovu državu ako vi iz Vlade pustite Sonju Liht da nam pravi nacionalnu strategiju za mlade? Sada apelujem na vas kao čoveka koji ovu Srbiju voli, ne zna u njoj baš uvek najbolje da se ponaša, ali vi je zaista uvek volite, to ne mogu da sakrijem. Da li vi znate da ta ministarka, koja je radila u Ambasadi Norveške u Beogradu kao činovnik, pa odatle otišla u našu ambasadu u Norvešku kao činovnik, odatle došla za pomoćnika ministra odbrane, odatle otišla za ministra za omladinu i sport, kao Bora Šnajder imala izuzetno dobar razvojni put, da li ste saglasni da ova vaša koleginica ovo radi za omladinu Srbije u saradnji sa Sonjom Liht? Ako ste saglasni, nemojte više u Skupštinu da dolazite, 81 poslanik radikala će govoriti protiv vas. Ako niste, evo, prekidamo raspravu o železnici. Samo izađite ovde i recite da je ovo bruka i sramota za Srbiju. Sonja Liht da pravi nacionalnu strategiju za mlade. Ko je ta, čija je ona produžena ruka? Ako se vi, kao čovek koji je izgradio stotine i stotine kilometara puteva, popravio tolike vagone, ne slažete sa ovim, gospodine ministre, mi ćemo raspravu da prekinemo. Ako se slažete, onda ste vi upali u tu masku, vi ste upali kao čovek koji se predstavlja patriotom, u stvari u zamku koju su vam priredili, jer njima treba i takav ministar. Ako sve budu njihovi ministri, oni ne mogu da prevare sve građane Srbije. Znači, njima treba i ministar Velimir Ilić, koji će drugačije da se predstavi u Srbiji, a da ćuti kada oni krenu na mlade, jer ovo su krenuli na mlade, da nam otmu decu. Sada tek shvatam kako je ta dospela da bude ministar za omladinu i sport. Neko bi rekao nevažno ministarstvo. Ne, nego najvažnije, važnije i od železnice i od puteva. Šta ćemo sa mladima, to nam je budućnost. Ako imamo dobru omladinu, mogu da idu i peške. Ako nemamo, džabe da ih voze vozovi 160 kilometara na sat. Ako ih predamo izdajnicima i banditima u ruke, sve nam je uzalud, gospodine ministre. Vi imate decu, ne verujem da bi vaše dete u ovome učestvovalo ili vas ne poznajem baš najbolje. Ima u ovoj sali onih koji bi ovo rado radili, ali ogromna većina građana Srbije biće zgranuta. Mi smo ovoj Sonji Liht sada izgleda zaustavili tu akciju u Skupštini, pobegla je od 81 poslanika SRS, ono što je zakazivala pre neki dan otkazala je i kaže - preselila u Gradsku skupštinu. Mi i tamo imamo 30 i nešto odbornika. Dakle, poručujem Sonji Liht - gde god se bude pojavila, od sada imaće prilike da razgovara sa srpskim radikalima.
Riječ ima narodni poslanik Milorad Buha, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, umesto danas da razgovaramo o nacionalnoj strategiji razvoja železničke privrede i sistema u celini, koja bi morala obuhvatiti pravu analizu postojećeg stanja, mere i aktivnosti za prevazilaženje ovog stanja, utvrditi parametre koji se odnose na modernizaciju i elektrifikaciju sistema, utvrditi šta možemo rekonstruirati, šta možemo učiniti sa postojećim prevoznim sredstvima, kako finansijski konsolidovati železnički sistem i železničku privredu, mi razmatramo samo segmente tog sistema. Nije to samo u ovoj oblasti. To je i u drugim oblastima. Kada se utvrdi nacionalna strategija razvoja određene oblasti, preporučljivo je po konceptu Evrope, vi se zalažete za Evropu, oni to rade 20, pa čak i 50 godina, onda nema odstupanja od te nacionalne strategije. Ona je obavezujuća, pa i za ministre, a kada je nemamo, onda ministri odu, idu po Srbiji i obećavaju, i ministar Ilić, i Đilas, i Dinkić, a gotovo i svi drugi koji dođu u Srbiju. Čak ima jedna anegdota koja vlada Vladom Srbije, kažu, tri dana smo bili u Srbiji, puno smo obećali, ne smemo mnogo, jer će se narušiti finansijska struktura našeg budžeta sa kojim određeno ministarstvo raspolaže, jer zahtevi su ogromni, a lagano se obeća. Želje su građana velike, pa se onda ispusti određeno obećanje i onda moramo izaći i napraviti ono što obećamo. Mi danasovde imamo na dnevnom redu dva zakonska projekta koji se odnose na potvrđivanje ugovora o garanciji. Za njih moramo reći da su protuustavni, govorimo samo o ugovorima, i protuzakoniti.Protuzakoniti su zbog toga što narušavaju pravni sistem ove države. Zakon o obligacionim odnosima i Zakon o javnom dugu kažu za ove ugovore da su oni strogo formalni, da su to ugovori privredno-pravnog karaktera koji imaju jasno utvrđenu formu. Ugovori o garanciji, koji su nam ovde predloženi, potpisani su od strane bivšeg ministra Dinkića. Sigurno pravna služba nije razmotrila ove ugovore i oni kao takvi su u suprotnosti. Sada ću pokušati da objasnim. Naime, Zakon o obligacionim odnosima, u članovima od 1083. do 1088, jasno kaže kako izgleda ugovor i pravna priroda ugovora o garanciji. Ono što je bitno, onaj je star gotovo 30 godina, najnoviji, odnosno novijeg datuma je Zakon o javnom dugu iz 2005. godine koji u članu 20. kaže da otplatu obaveze za koju je Republika dala garanciju vrši dužnik. Sledeći član kaže - otplata obaveze nastupa za Republiku ukoliko je dužnik ne izvrši. Kada vidimo i pročitamo Predlog ovog zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji, vidimo potpuno druge odredbe. U članu 2, Odeljak 2.01. Garancija, kaže ovako: ''Garant ovim bezuslovno garantuje, kao primarni dužnik...'' Znači, i Zakon o obligacionim odnosima i Zakon o javnom dugu jasno kažu - da su to formalni ugovori, da su ugovori u kojima garant istupa kao drugopozivni, ne kao prvopozivni, a i u jednom i u drugom zakonu kaže se da je primarni dužnik, a ne samo kao garant. To je u suprotnosti sa zakonom i to nije sporno i u jednom i u drugom zakonu. Kada su se Vlada i resorno ministarstvo opredelili za reformu u oblasti železničkog saobraćaja krenuli su u normativnu aktivnost. Donet je Zakon o železnici. Doneta je odluka od strane Vlade o formiranju javnog preduzeća, o agenciji za železnicu. Međutim, imamo tu i nekoliko drugih zakona koji nisu inovirani, ali zakonodavac ih mora, odnosno Vlada i resorno ministarstvo ih moraju menjati, a to su- Zakon o bezbednosti u železničkom saobraćaju i Zakon o ugovorima u železničkom saobraćaju, koji se moraju inovirati zato što su prevaziđeni, zato što ne ispunjavaju sve standarde koje traži EU i savremeno pravo koje se odnosi na železnicu. Kada govorimo o ekonomskim pokazateljima i ekonomskom aspektu, moramo reći da je naša železnica ovoga trenutka veliki gubitaš. Za 2006. godinu je ostvaren gubitak od 7,2 milijarde dinara. To nije samo ove godine, nego je to i duži vremenski period. Verovatno će se ovim trendom i nastaviti. Sredstva koja dobijemo od ova dva kredita sigurno neće učiniti ništa na polju obezbeđenja finansijskih sredstava kojima možemo sanirati postojeće stanje. Ministre, kada se ulazi u projekciju, moramo videti, snimiti i napraviti analizu ekonomskih i finansijskih pokazatelja. Nisam siguran da ste ih u Ministarstvu napravili. Ako putem ovih kredita dobijete nekih 140 miliona evra, to je otprilike jedna jednogodišnja subvencija koju država daje za unapređenje postojećeg sistema i za održavanje postojećeg sistema železničke privrede. S obzirom da povlačenje ovih sredstava po kreditima ne ide istovremeno, ne ide odjednom, nego ide na više rata, kada to razbijemo na otprilike 12, 13 godina, koliko ćemo povlačiti ova sredstva, onda dobijemo zanemarljive iznose od desetak miliona evra. Moj je predlog - nemojte ulaziti u ovu vrstu finansijskih povlačenja sredstava zato što su oni preskupi, zato što su oni na duži rok, zato što su oni neizvesni i sa puno uslova. Samo ću zbog vremena ukazati na dva-tri uslova, ali možete videti da ima desetak uslova. U formalno-pravnom smislu to je neprihvatljivo sa aspekta našeg pravnog sistema. Ne može se ugovorom o garanciji uslovljavati - mi to ne smemo dozvoliti. Oni sa uslovima koji su predviđeni u članu 2, Odeljak 2.03, ulaze čak u našu organizaciju, u naš sistem, uslovljavaju određenu politiku u ovoj oblasti itd., što je nedopustivo sa aspekta našeg pravnog sistema. Na kraju, moj je predlog - ne prihvatajte, krajnje je neprihvatljivo da ulazimo u ovakva zaduživanja. Ali, ako znamo da mi na naše finansijsko tržište nismo dozvolili da uđu banke iz Rusije, iz Kine, banke iz Japana, onda imamo ovakve ucene. Ovo je kredit sa ucenom, ovo je kredit sa uslovima hoćeš-nećeš. Mi smo to prihvatili. Da smo prihvatili rusku banku verovatno bi bilo potpuno drugačije. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Slaviša Topalović. Izvolite.
Javljam se po Poslovniku, član 226. i tražim odgovor od ministra policije, Dragana Jočića. U opštini Stara Pazova već duže vreme nestaju građani. Ja sam u susednoj opštini Zemun, tako da mogu da čujem i da vidim kako ti građani žive i u kom strahu. Prijavljeno je u SUP-u nestanak četvoro lica u zadnjih par godina. Imam ovde novine ''Pazovačka Revija'' jun-jul 2007. godine i tu je objavljen nestanak Milana Stokuće. Već je prošlo više od dve godine kada je na svetog Stevana krenuo Milan Stokuća, 52 godine, iz Nove Pazove, poznati zanatlija, vlasnik radnje "Lav", u šetnju i kod prijatelja na slavu. Izašao je iz kuće i potom mu se gubi svaki trag. Imamo sledeći nestanak, koji je "Revija" objavila, zagonetniji nestanak 88-godišnjeg seljaka iz Golubinaca, Mate Rauka, otišao je na njivu pre tri godine i do dana današnjeg o njemu ni traga ni glasa. Kada je rodbina išla u potragu za Mate Raukom, obišli su sve prvo u selu, da li je možda svratio kod nekoga, međutim, kada su videli da nema nikoga, ujutru su otišli na njivu i zatekli su traktor kako ore brazdu, još uvek upaljen, a od vozača ni traga ni glasa. Sledeći nestanak, krepka starica i pored svojih 68 godina -gospodine ministre, vama je ovo smešno? Molio bih vas da se malo uozbiljite, jer ovo su ozbiljne stvari i ne obraćam se vama, tražim odgovor po Poslovniku od ministra policije. Mara Rodić, koja je išetala iz svoje kuće, Save Kovačevića 27, u Staropazovačkom naselju Mala Bosna, kako bi časkom u obližnjoj prodavnici kupila nešto slatko da pojede, izašla je tog popodneva iz dvorišta i više se nikada nije vratila kući. Četvrti zabeleženi nestanak, skoro će drugi mesec od misterioznog nestanka opet jednog Golubinčanina, ovoga puta u maju je nestao Iva Rauk, 57 godina, zvani Džeger, instruktor vožnje iz Golubinaca. Tog jutra, kao i mnogo godina unazad, krenuo je do obližnjeg kioska u selu da kupi novine, kupio je novine i više se nikada nigde nije pojavio. Nestao je i jedan pilot, čiji je automobil pronađen na benzinskoj pumpi na autoputu Novi Sad-Beograd. U Golubincima nađena je iskopana raka na njivi, dva metara dubine, koju je našao vlasnik kada je došao da bere kukuruz. Situacija je krajnje ozbiljna, molim ministra policije, Odbor za bezbednost i premijera da nam odgovore na ovo pitanje - gde su ti ljudi, gde su ovi građani? Mi smo svedoci nestanka malog Luke Opačića i njegovog ujaka, oni su pronađeni raskomadani i iskasapljeni, sa odrubljenim glavama, na obali Dunava u Banovcima. Zločin je izvršio monstrum Jakupek. Narod je u strahu. Ne kreću se ulicama noću, danju je ograničeno kretanje. Građani strahuju za svoje najbliže. Šta je to zavladalo ovom sremskom opštinom?
Kolega Topaloviću.
Ako možete da mi dozvolite samo da završim. Mislim da je stvarno ozbiljna situacija i da ovo nije politički, ovo je interesu svih nas i svih građana Srbije. Ako možete samo da mi dozvolite da završim.
U redu.
Priča se da je sekta, kao u slučaju malog Luke Opačića i njegovog ujaka, narod pretpostavlja i priča se da postoji organska mafija, koja ubija i prodaje organe. Građani ove opštine, ovih sremskih sela su preplašeni. Ko može od nadležnih organa da garantuje bezbednost tim građanima? Pominje se beli kombi sa zatamnjenim staklima, koji stane i pita za ulicu, a onda se otvore bočna vrata, žrtvu ubace u punoj brzini i nestanu u nepoznatom pravcu. Da li je tačno, gospodine Jočiću, da je policija išla iza rodbine i skidala sa oglasnih tabli slike nestalih i kontakt telefone, uz obrazloženje... (Predsedavajući: Molim vas, završavajte.) (evo, još samo dve rečenice) ...uz obrazloženje da ne bi uznemirilo građane. Ako je to tačno, kome je onda u interesu da se ovakav zločin ne otkrije? Šta je od svega ovoga tačno da li može neko da nam odgovori, da bi se građani opštine Stara Pazova smirili i da bi mogli da nastave normalan život, a ne da žive u strahu?
Zahvaljujem. Riječ ima narodni poslanik Milan Škrbić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u ovoj objedinjenoj raspravi ovih tačaka, malopre smo čuli, što jeste tačno, da su ovi zakoni podeljeni što se tiče železnice na dva tehnička i dva finansijska. Kada su finansije i zaduženja u pitanju, naravno da su svi poslanici oprezni kada diskutuju, iz jednog prostog razloga što sledi još jedno novo zaduženje. Možda je taj aranžman kreditni dobar, možda su ti uslovi dobri, međutim, ako ti koji nam daju kredite uslovljavaju, pa kažu da moramo od njih da kupimo repromaterijal, da će njihovi stručnjaci da rade taj posao na rekonstrukciji železnice itd, nama ostaje samo da vraćamo taj kredit, a nikakve koristi od toga nema, jer nećemo zaposliti svoje ljude i nećemo repromaterijal, proizveden u Srbiji, da ugradimo u rekonstrukciju železnice. Mislim da je to osnovno kada govorimo o ovom paketu zakona finansijskih. Gledajući ove predloge zakona, i ako ih čitamo nekome ko zaista nije upućen i ne zna šta oni predstavljaju u stvarnosti, stiče se utisak da naša bajna Vlada, sa bajnim rukovodstvom Železnica Srbije i sa direktorom Železnica Srbije, koji je, da kažem, prošle godine, čini mi se, proglašen za menadžera godine, da imaju sjajnu razvojnu politiku, u stvari politiku koja predstavlja model za ostale zemlje kako se radi, a u stvari to nije tačno. Znamo kakvo je stanje u železnici. Ako se malo zainteresujemo i pročitamo ove predloge, ulazimo u zaduženja.Kako ćemo ih vratiti, ne znam, a ishod svega može biti fatalan po državu, i po Srbiju, i po preduzeće Železnice Srbije, i to pre svega u smislu gubitka najatraktivnijih železničkih pravaca, kao i u smislu gubitka prateće infrastrukture. Svima je poznato koliko svakom regionu znači frekventnost, odnosno mogućnost eksploatacije samog železničkog prevoza i kolika je zainteresovanost, pre svega, privatnih preduzetnika koji železničko središte uzimaju ne pitajući za cenu, jer znamo koliko je ono atraktivno ako se nalazi pored železničke stanice. Sve ovo bi mogli da povežemo sa Zakonom o železnici i sumnjamo da postoji ipak nešto drugo u samim ovim zakonima. Nameće se automatski dosta pitanja. Zašto ne kažemo građanima Srbije šta je to do juče sa onim kolegama radnicima koji su ostali bez posla i kakvo je stanje u železnici. Zašto ne kažemo da se, preko svojih špijuna i doušnika pravilno raspoređenih širom železnice, puštaju pretnje i priče o zatvaranju pruga i zatvaranju pojedinih stanica? Zašto ne kažemo građanima Srbije da je korupcija na železnici tolika da se ne može rečima opisati, pa makar koliko to neki iz Vlade negirali? Zašto ne kažemo da veliki broj radnika preraspoređenih putuje i preko 50 km na posao, a Ministarstvo ili preduzeće Železnice redukuje im putne troškove i pravi im probleme? Hiljadu zašto. Ministarstvo izbegava da kaže da su na najodgovornija mesta postavljeni neki ljudi po partijskoj liniji, u stvari u izmišljenim sektorima, kakvog su kvaliteta, to je vreme pokazalo i pokazaće. Ponavljam, isključivo po partijskoj liniji. Želimo samo da vas upozorimo, i vas, gospodine ministre, a i javnost Srbije, da mi u SRS imamo apsolutno sve podatke, počevši od imena i prezimena gospode koja su do juče pijana i uneređena na radnom mestu bili predmet podsmeha i sprdnje. Neću sad da ih imenujem, ali danas prezentuju i vas i vaše Ministarstvo i Železnice Srbije. Nekada je, u vreme kraljevine, ministarstvo železnice bilo odvojeno, bilo je posebno i kao takvo je u ono vreme bilo uspešno i dobro organizovano. Da vas podsetim, poštovani narodni poslanici, da je na čelu tog ministarstva bio gospodin Mehmed Spaho, deda poslanika SRS Sulejmana Spahe. Što se tiče sporazuma o uspostavljanju mreže visoke performanse u jugoistočnoj Evropi, mogu reći da to ne predstavlja ništa drugo nego samo nadgradnju i usavršavanje već postojećih sporazuma i vidova saradnje, dok se našoj javnosti to predstavlja kao neki sporazum decenije koji je, kao fol, ova vlada uspela da ostvari i pripiše kao svoj uspeh. Toliko slatkorečivo stručan i lažljivo utanačen podseća neodoljivo na ideju koja se zasigurno krije iza cele priče. Opet će nekome iz Nemanjine broj 6 pasti na pamet da, radi pravilnog sprovođenja nečega što faktički odavno postoji, primi desetak savetnika ili običnih administrativnih radnika po partijskoj liniji, koji će imati samo jedan jedini cilj, da podržavaju Ministarstvo i ministra i da primaju platu. Dok sa druge strane, ljudi koji zaista vole železnicu i koji od nje žive, računajući tu čitave generacije, žive u strahu za svoju egzistenciju i sa prezirom gledaju u tu gumenu zgradu, kako je posprdno nazivaju, Upravnu zgradu Železnice, u Nemanjinoj broj 6, gde je zaposleno više hiljada ljudi, od kojih iskreni i pravi poznavaoci prilika na železnici dobijaju ospice i ne mogu im ništa, jer pod vašom vlašću, partijska knjižica predstavlja nešto što je jače od struke i od iskustva, a to nije, svedoci smo, slučaj samo na železnici. Šta reći o izmenama Konvencije o međunarodnom železničkom prevozu ili kako već glasi skraćenica COTIF. (Ministar Velimir Ilić dobacuje sa mesta: KOTIF. Ne znate kako se kaže.) Gospodine ministre, ne možete me zbuniti, možete pričati koliko hoćete, mene za govornicom ne možete zbuniti. Ako hoćete, mogu i ja da budem šaljiv. Pre svega, to bi trebalo malo uprostiti i reći običnim narodnim srpskim jezikom, evo kada me već provocirate, pošto se ta konvencija piše na tri jezika, engleskom, nemačkom i francuskom, svaka država članica prevodi je na svoj službeni jezik i svoje potrebe, pa me ne bi iznenadilo da Vlada samo zbog ovoga donese odluke da jedan od pomenuta tri jezika bude službeni, samo za ove potrebe, jer ako vam to budu prevodili gospodin ministar Velja Ilić i njegovi saradnici, ko zna šta na kraju može pasti i ispasti. Posle njihovog prevoda bi moglo biti da umesto da se kaže stvarno šta je bilo do sada, a to da pomenuta konvencija ima pravnu snagu i nju ratifikuju vlade država članica, pošto je reč o međunarodnom ugovoru, možemo doći u situaciju da posle prevoda Veljinih stručnjaka dobijemo iznenadnu mogućnost da odluku o tome donese SO Čačak, a tada znamo šta nas čeka. Možda ne bih ni ovo rekao, a evo gospodine ministre, dobacujete mi, a to govori o vama. Jednobrazna pravila u ugovoru o međunarodnom železničkom prevozu za sve zemlje članice u prevozu robe, putnika, prtljaga je u stvari najprostije rečeno COTIF. Niko danas o COTIF-u nije pričao konkretno. (Ministar Velimir Ilić dobacuje sa mesta: KOTIF. Ne znate kako se kaže.) Cotif, tako piše. Gospodine ministre, ispričaću vam posle jedan vic, vezan je za vas. Kada već pričamo o ovome, zasigurno treba reći koliko je veliko interesovanje gospodina ministra Velimira Ilića za granične prelaze i u koju svrhu oni njemu služe. Tako na primer imamo jedan granični prelaz koji je otvoren uz veliku pompu, sasvim slučajno u jeku predizborne kampanje, a do danas tim prelazom nije prošao ni jedan voz, pa mi recite da i to nije tačno. Radi se o prelazu Bogojevo, prelazu sa Hrvatskom. Iako smo obavešteni, ima jedan nagoveštaj da je skoro trebalo da prođe taj jedan, ali to je bio bezuspešan pokušaj. Nećemo u detalje, jer nema potrebe da vam dokazujemo da smo maksimalno informisani i vi to vrlo dobro znate. Kada se taj granični prelaz otvarao, opet je glavni junak bio, niko drugi, nego, zamislite, gospodin ministar, i to u svom stilu, sav sretan što se most otvara, kasnio je svega dva i po sata, a predstavnici zemalja ambasada Norveške i Belgije na velikom minusu, jer je bila zima, čekale su strašnog ministra. Zašto da ih Velja poštuje, kada je već uzeo pare od njihovih vlada za sanaciju mosta i tog graničnog prelaza koga sam spomenuo. Puno toga bi mogli reći, ali, gospodine ministre, možete odmahivati glavom. I na kraju moje diskusije ipak rekao bih da, pored dve formalnosti, imamo u tom ministarstvu ruski rulet sa dva metka, koji će Ministarstvo za infrastrukturu, zajedno sa Vladom i vama koji predstavljate skupštinsku većinu, usvojiti, a mislim na ugovor o garanciji i odnos železnica - Vlada, kao i odnos Vlada - Evropska banka, zavrteće se i opaliti. Prvi metak će zasigurno pogoditi radnike Javnog preduzeća Železnice Srbije, a onda ostaje još jedan. Pitamo se koga će pogoditi taj drugi, kada radnici skoče i počnu da traže krivca. To je istina i tako treba u oči govoriti. Ja već znam, a vi razmislite, dame i gospodo narodni poslanici, za koga je spreman taj drugi? Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Borka Vučić i ostaje 26 minuta za poslaničku grupu SRS.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, javila sam se da vam pravo kažem kao eks-bankar i htela sam ako mogu nešto da kažem iz onog iskustva koje se odnosi na razvojne projekte i na naša iskustva u periodu kada smo mi cvetali u razvoju, a sada se nalazimo u toj poziciji. Ne cvetamo u razvoju, ali moramo svi zajedno da doprinesemo da nam projekti razvojni, počev od infrastrukture, ipak krenu. Htela bih da kažem da smo mnogo vremena izgubili diskutujući ovako, sve stranke, sa onima koji ćute, oni su nosioci ideje, ali moramo ipak stati i konstatovati sledeće, dužna sam da vas upoznam. Od ove tri banke, htela bih da istaknem da je ugovor Evropske investicione banke, gospodin ministar je o tome veoma stručno govorio, malo sam začuđena da je toliko ušao u detalje ugovora, jedna investiciona banka Evrope koja sa nama radi više od 15 ili 16 godina, ako se oduzme ovih sedam godina kada nismo ništa sa njom radili, ali je za vreme tih sedam godina, rekla bih, da Evropska investiciona banka i Evrofima su ove projekte železnice, o kojima danas najviše diskutujemo, veoma podržavale i čak finansirale, iako je bilo zabranjeno finansiranje i uopšte naš odnos sa inostranim bankama. Prema tome, to treba da pamtimo. Taj najveći kredit od 80 miliona je namenjen rekonstrukciji železnice, novoj opremi, njenom osposobljavanju, mislim da je veoma važan i da od toga ne smemo odustati. U tom ugovoru nema ovih problema na kojima smo se mi zadržavali kada se radilo o Evropskoj banci za razvoj i kada se radilo o razvojnoj banci Saveta Evrope. To je nešto drugo. Na tom planu do danas se nismo izborili i stvarno klauzule u ova dva ugovora su sasvim drugačije, i veoma teške, na kojima ćemo imati mnogo problema, jer se ovi projekti moraju nastaviti izgleda zajedno, ali ako bi se mogli postići uslovi u ove dve druge banke, koje su nove, koje su tranzicione banke i koje kod nas ulaze u ovom periodu, kada se sve inostrane banke koje su došle kod nas, pa i te razvojne banke Evrope ili međunarodnih institucija, bore isključivo za profit, ali su one našle modele kako sebe da zaštite u tom profitu. U ovom slučaju, kod sva tri ugovora, izuzela bih Evropsku investicionu banku, to je stvarno banka koja nas je podržavala, ne samo po projektima. Mi smo uživali i za vreme sankcija, sve banke naše razvojne koje su postojale, uživale su depozite kada nisu mogle da dobiju kredite od ove banke. Do ovoga smo došli samo zato što smo svi krivi, i mnogi od vas koji kao korporativni predstavnici sede, kao akcionari, da izgubimo i likvidiramo sve četiri razvojne banke, koje bi bile vanredan filter danas, da pre izlaska na Skupštinu, institucija koja se nalazi u Skupštini, preko odbora i drugih institucija, mogla je da doprinese da se neke klauzule naše, koje bi prethodno doneli, primene na ove ugovore, mi smo to radili. Bila je klauzula nezakonitosti, mi smo izašli na Skupštinu, dobili da ne može to da se potpiše i onda to poštuju i međunarodne institucije. Naša je greška što nemamo filter, a taj filter bi danas bile za ovu infrastrukturu ove banke, jer su naši kadrovi školovani baš u tim institucijama, govorim o Evropskoj investicionoj banci, Svetskoj banci,ISA i drugima. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, koleginica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Iliću, za vas imam jedno obaveštenje i pitanje, mada ne znam koliko ste upoznati sa ovim što ću sada da iznesem pred javnost kao ministar u Vladi Republike Srbije. Pre 10 dana izvršili ste vi u Vladi raspodelu plena na osnovu participiranja političih stranaka, kome će da pripadne koji deo kolača što se tiče javnih preduzeća i upravnih odbora. ''Službeni glasnik'' je pripao DS u vašim novim mahinacijama, trgovini i ucenijednih prema drugima. Dobila sam katalog izdanja Službenog glasnika za 2007. godinu. Pažljivo me slušajte. Službeni glasnik je javno preduzeće, čiji je osnivač Republika Srbija, i koji je, pre svega, zadužen za to da objavljuje propise i zakone koje usvoji Narodna skupština Republike Srbije, ali, naravno, ima onaj deo svog izdavaštva koji ide u komercijalne svrhe i treba, kao i svako preduzeće, da proceni da li mu se isplati da u tom komercijalnom smislu, u te svrhe štampa ili ne štampa neko izdanje iz bilo koje oblasti, bez obzira da li su publikacija, udžbenici, brošure, monografije itd. Ono što sam pogledala, verovatno ćete i vi svi ako dobijete, naša reč je zakon, i videla u ovom katalogu za 2007. godinu je zaista skandalozno. Postavljam pitanje vama, a vi pitajte na Vladi Republike Srbije, jer onda ste i vi, gospodine Iliću, nepravedno izostavljeni, a sada ću da vam objasnim kako. Koji je interes Vlade Republike Srbije da štampa sabrana dela Dragoljuba Mićunovića? Knjiga kaže - Reči u vremenu, Dragoljub Mićunović, 14h20 centimetara, 469 strana, tvrd povez itd. Kaže - 106 skupštinskih govora sakupljenih u knjizi - Reči u vremenu. Pa ako je tih 106 skupljenih govora Dragoljuba Mićunovića, zamislite koliko knjiga treba da se štampa poslanicima SRS. Meni bi trebalo da štampaju 10 tomova, Tomislavu Nikoliću 30, 50, 60, gospodinu Vučiću, o predsedniku Šešelju da ne govorim i svakom radikalu pojedinačno. Zamislite, vi štampate i kažete - to je doajen srpske demokratije, našeg parlamentarnog života i ima interes Službeni glasnik kao javno preduzeće da štampa Mićunu tu knjigu. Slušajte dalje, Narodna skupština Republike Srbije usvoji zakone iz raznih oblasti, Zakon o turizmu, Zakon o crkvi i verskim zajednicama, pa niz drugih zakona, o zaštiti potrošača, državnim službenicima, predgovor, pogovor, sve na naslovnoj strani knjige. To nije osnovna uloga tog javnog preduzeća da objavi zakon, ne, nego predgovor ili pogovor pompezno naslovljen. Napiše ministar bivši ili aktuelni, ovom Lončaru je svejedno, on je bio ovo, sad je ministar za prosvetu, samo se istumbao sa jedne na drugu stranu, njegovo autorsko delo. Onda se zaista postavlja pitanje - šta vi to radite sa narodnim parama, kako to upravljate javnim preduzećima? Vi da zgrabite ko će da bude predsednik upravnog odbora, ko će da primi koliku nadoknadu, 100, 200, 300 hiljada dinara. Razumem da štampate knjige profesora Miodraga Jovičića, zaista jednog od vrsnih pravnika, naslednika učenja i dela Slobodana Jovanovića, ali da štampate englesko i srpsko izdanje Božidara Đelića - Kada će nam biti bolje, zapitajte se kada će stvarno da nam bude bolje. Kad sve vas oteramo sa vlasti i kada građani budu imali ovaj sat koji je Đelić stavio na svoju ruku kada se slikao za ovu knjigu, koji košta najmanje par desetina hiljada evra. Tada će da nam bude bolje i kada kriminalci završe tamo gde im je mesto. A ovakve publikacije i ovakvo razmetanje državnim parama, to je nešto što je stvarno skandal i treba građani da vide. A vi se onda zamislite - što su vas, gospodine Iliću, izostavili. Vi ste ministar koji je autor, u tom izvornom smislu, kao ministar u prethodnoj vladi, pojedinih zakona, pa vidite što vama nisu dali. Što? Vi niste sposobni, nepismeni ste pa ne znate da napišete predgovor ili pogovor... (Predsedavajući: Vreme.) ... i da objave vaše autorsko delo? Ovako ćemo mi da javno žigošemo svaku zloupotrebu položaja svakog državnog funkcionera, a ovo je više nego zloupotreba pri vršenju javne funkcije. Hvala.
Po Poslovniku Vladan Batić, a neka se pripremi poslednji govornik u ovoj debati, gospodin Slaviša Topalović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, član 226 - objašnjenje od Vlade i resornih ministara. Evo o čemu se radi. Meni se obratilo nekoliko članova u poslaničkoj kancelariji koju imam, nekoliko članova inicijativnog odbora za rešavanje statusa slovenačkih penzija. Mislim da to treba da podignemo na nivo parlamenta i Vlade, jer se radi o preko 3.000 naših građana koji su godinama uplaćivali doprinose u Fond za socijalno i penziono osiguranje tadašnje Republike Slovenije. Srbija je sa svim bivšim jugoslovenskim republikama zaključila bilateralne konvencije i rešila problem penzija na koje, u tim bivšim republikama, naši građani imaju pravo, izuzev sa Slovenijom. Moram da kažem da su se ljudi koje tišti ova muka, a ponavljam radi se o preko 3.000 građana, čime Srbija mesečno gubi preko milion evra, godinamaunazad obraćali na sve moguće adrese, kucali na sva vrata ministarstava inostranih poslova, ministarstava za rad i socijalnu politiku, i kako u svojim brojnim dopisima i dokumentaciji koju su mi prezentirali kažu da su jedino korektan odgovor dobili od nekadašnjeg ministra za rad i socijalnu politiku, gospođe Gordane Matković, naravno, ministra u Vladi Zorana Đinđića. Moram da vas podsetim da je Bosna ovaj problem nerešenih penzija sa Slovenijom rešila jednom vrstom ultimatuma Skupštine BiH, čak pretnjom prekidom diplomatskih odnosa sa Slovenijom. Naravno, ne moramo ići toliko daleko, ali moramo jasno staviti do znanja da nas problem Slovenije i njihova tvrdnja da bi zbog velikih izdataka, naplatom ovih penzija, Slovenija, odnosno njihov Fond penzionog i invalidskog osiguranja maltene bankrotirao. To nas ne interesuje. Srbija mora da vodi računa, ako je ozbiljna država, o interesu svakog svog građanina. Ovde se radi o preko 3.000 ljudi sa njihovim porodicama, to je značajan deo populacije. Srbija do sada nije pokazala nikakav naročiti interes da se ovim problemom pozabavi, pa apelujem da se ova stvar definitivno pomeri sa mrtve tačke. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima narodni poslanik Slaviša Topalović, a vrijeme od 26 minuta, koliko pripada SRS, koristiće i narodni poslanik Zorica Stevanović. Izvolite, kolega.
Više poziva smo danas imali u poslaničkom klubu SRS, radi se o službenim stanovima koje je dobio veliki broj zaposlenih u Železnici, s tim što ti ljudi koji su dobili stanove mogu samo da ih koriste. Dakle, oni plaćaju stanarinu, a nemaju mogućnost otkupa. Gospodine ministre, vama se obraćam. Prema rečima Slobodana Vojinovića, jednog od njih, tih stanova u Srbiji je više hiljada. U ime tih naših građana postavljam pitanje ministru Velimiru Iliću - kada će izvršiti prenamenu ovih službenih stanova koje su ovi naši građani-železničari stekli višedecenijskim poštenim radom i da li će moći da ih otkupe? Gospodine ministre, mi srpski radikali smo, naravno, za bolju i savremeniju železnicu. Na našim prugama putuju vozovi čak i do 160 kilometara na sat. Da se razumemo, mi nismo protiv toga, ali smo sigurno protiv ulaganja koja su nam sumnjiva. Zašto su nam sumnjiva ta ulaganja? Sumnjivo, jer vi, gospodine ministre, sedite na čelu Ministarstva za infrastrukturu Vlade Srbije. Gospodine ministre, ne sumnjamo mi da i vi u ministarstvu imate problema od strane NIP-a. Danas u izlaganju ste rekli da za železnicu ne daju ni dinar. Gospodine ministre, na čelu NIP-a, kao što svi znamo, sedi Dragan Đilas iz DS. To je vaš koalicioni partner. Vi ste, gospodine Iliću, birali s kim ćete da sedite u vladi. Vi ste za tog istog Đilasa govorili ranijih godina da je lopov. Šta onda tražite, ako kažete da je lopov, sa tim lopovom u vladi? Ko tu sada krade, ko troši državni novac kao da je njegov, a ne da je od Vlade Srbije? Ko kome sada podmeće nogu u radu između vas i gospodina Đilasa? To samo znate vi, gospodine ministre, i gospodin Đilas. Očigledno postoji neki problem u vašoj saradnji. On vama ne da državni novac, ponaša se kao da je njegov, a pri tom vi koristite novac koji imate, gradite puteve po Srbiji, koristite kao da je vaš. Pojavi se Velja, sutra mašine; pojavi se Velja, sutra asfalt. Vi sve radite u zavisnosti gde se pojavite i koji je problem komunalne prirode na toj teritoriji. To ne odgovara ni DSS-u, ali šta će, moraju da vas trpe zbog vladajuće većine. U kampanji ste govorili po Srbiji i obećavali kule i gradove. Vi ste u Bujanovcu, u selu Lopardince, obećali most i aerodrom. Zamislite most u selu Lopardince, selo koje nema reku, nema ni potok. Obećanju ministra da će da pravi aerodrom, građani su se smejali. Šta će njima aerodrom u tom selu! Vaši koalicioni partneri iz DSS-a su govorili - kad Velja uzme mikrofon, mi se samo sklanjamo. Kod njega sve može, on obećava i moguće i nemoguće. Gospodine ministre, vi sebe predstavljate kao Srbina patriotu, sedite u Vladi sa onima, vi im dajete većinu, onima koji su ucenili glave naših srpskih heroja. Gospodine Iliću, vi ste, zajedno sa DS, DSS i G17, koji su odredili cenu za glavu Ratka Mladića - milion evra, za glavu Radovana Karadžića - milion evra, vi ste sa njima u Vladi. Odredili ste cenu za Gorana Hadžića 250 hiljada evra, za Župljanina - 250 hiljada evra. Znate, ili nemojte sa njima više da sedite u Vladi ili izađite ovde i javno recite da više niste patriota i niste pravi Srbin. Nemojte govoriti da vi niste za to. Oni da nemaju vašu podršku, ne bi ni vladali, ne bi imali većinu. Za vas upućeni kažu da hodate po ivici zakona. Znate, lako je hodati po ivici zakona kada vas Vlada Srbije drži za kaiš, pa i ako slučajno padnete, Vlada Srbije vas izvuče, jer im trebate. Promeniće se vlast, a onda ćemo videti da li tu ima osnova, jer neće imati ko da stopira istragu u vašem pravcu, kao u slučaju drumske mafije. Nama to izgleda kao da vama manipulišu Boris Tadić i Vojislav Koštunica, da vi niste svoj gazda nego da se oni, u stvari, pitaju za vaše poteze. Mi smo rekli da nam je ovo sumnjiva investicija zbog vas, pa bih vas molio da mi odgovorite na nekoliko pitanja. Rekli ste da nemate novca za železnicu, da ste u nedostatku, da jedan pružni prelaz košta 120 hiljada evra. Koliko pružnih prelaza možete da uradite za novac koji ste svi vi iz Vlade zajedno ponudili za srpske glave? Gospodine ministre, ja ću da vam pomognem, 208,4 pružna prelaza za te pare možete da izgradite po Srbiji. Izvinjavam se ako je greška. Kako ste rešili onaj problem sa SIZ-om u Čačku, pre nego što ste počeli da se bavite politikom? Znate, to je bila zamena starih radijatora za nove, pa niste vratili te nove, niste ih ugradili. Priča se da ste završili to preko SKJ, tako nešto. Recite mi šta je istina u svemu tome? Kako objašnjavate to što Čačani jednu ulicu u Čačku od milošte zovu "Veljova ulica"? To je Karađorđeva ulica u Čačku. Priča se da tu posedujete tri najlepša objekta, i to posle i za vreme vašeg prvog mandata kao predsednika opštine Čačak. Dva se vode na nekog drugog, ali građani tvrde da su sva tri objekta vaša. Da li je to istina, gospodine Iliću? Da li je tačno poništenje ugovora o prodaji "Tehnosa" iz Čačka Rusima? Kada je istražni sudija u Čačku pritvorio pravnog zastupnika firme, predugovor je bio već obnarodovan na sednici SO Čačak, a sutradan poništen. Kakva je vaša uloga u svemu tome i da li je ima? Skandal oko autoputa Horgoš-Požega. Kako to, gospodine ministre, da se koncesionar ne zove više FCC Alpina, konzorcijum sa kojim je vlada sklopila ugovor, već je tu sa 50 posto u poslu austrijski PORR? Ko je tu pobedio na tenderu? Ko je naknadno ubacio još jednog koncesionara, čija je to inicijativa i ko stoji iza svega toga, gospodine ministre? Da li je tačno da firma PORR gradi u Mađarskoj deonicu puta od 58 kilometara, četiri plus dve zaustavne trake, po daleko nižoj ceni nego što će graditi u Srbiji? Da li je to istina i da li je u pitanju provizija? Da li je tačno da je kod nas provizija mnogo veća nego u Mađarskoj? Gospodine ministre, da li ste vi informisani, a trebalo bi da budete, i da li je uopšte istina da je firma "Alpina", to može da se proveri, imala veliki skandal oko davanja mita prilikom izgradnje stadiona u Minhenu? Kako ste mogli sa firmom "Alpina" da sklapate bilo kakav ugovor dok ne proverite poslovanja firme? Vama možda odgovara njihovo poslovanje na taj način. To su razlozi naše sumnje, uz sve ovo što je vezano za vas. Mislim da će građanima Srbije biti jasno zašto nećemo podržati ove predloge zakona koji su vezani za vaše ministarstvo, gospodine ministre.
Reč ima narodni poslanik Zorica Stevanović.
Dame i gospodo, gospodine ministre, očigledno da je i pored objedinjene rasprave o više tačaka dnevnog reda, svima bila železnica najzanimljivija. Pošto dolazim iz Niša, iskoristiću priliku da vam postavim dva pitanja. Kada ćete dugo obećavano izmeštanje pruge u Nišu, sa aktuelnim gradonačelnikom Smiljkom Kostićem, okončati ili završiti? Interesuje me kada će biti završena rekonstrukcija Bulevara 12. februar, koja traje već godinu dana, a vi znate da je to jedna od malo važnijih saobraćajnica u Nišu, na samom ulazu iz Beograda u Niš. Drage kolege, vidim da gospođe ministra za telekomunikacije i informatičko društvo Aleksandre Smiljanić nema, pa jedno moje viđenje vezano za Svetski poštanski savez. Upoznala bih vas sa nečim i želela bih da skrenem neku svoju pažnju, gledajući ovu tačku dnevnog reda. Svetski poštanski savez održao je svoj 23. kongres u Bukureštu od 15. do 5. oktobra 2004. godine. Prethodni je bio u Pekingu 1999. godine, to ste videli u obrazloženju. Srbija, kao zemlja članica, trebalo je da ratifikuje Sedmi dodatni protokol Ustavu Svetskog poštanskog saveza, Opšti pravilnik Svetskog poštanskog saveza, Svetsku poštansku konvenciju i Završni protokol Svetske poštanske konvencije, aranžman o poštanskim novčanim uslugama. U članu 4. stav 2. Sedmog dodatnog protokola Ustava Svetskog poštanskog saveza kaže se doslovce, a nadam se da ste se vi držali toga, iako sene vidi da jeste, da izmene usvojene na kongresu zemlje članice ratifikuju što je moguće pre. Kako to u našem slučaju izgleda, kada Vladu Republike Srbije čine stranke okrenute evropskim vrednostima, evroatlantskim i svakojakim drugim integracijama, u kojoj sede vredni, radni, marljivi, onako evropski ministri, sa sve stručnim službama? Koliko vi na sav glas vičete i koliko pominjete Evropu? Što više pominjete Evropu mi smo sve dalje. Sve to lepo zvuči, ali nažalost voz za Lapovo stoji na slepom koloseku i to već tri godine, bukvalno zaboravljen. Ušli smo u jedan aranžman koji će budžet Republike Srbije da košta dva miliona dinara, nadam se od ove godine, ili mene interesuje, pošto ministar nije tu, da mi kaže da li će to biti retroaktivno. Akta koja su usvojena na poslednjem kongresu 2004. godine stupila su na snagu 1. januara 2006, a naše vrle vlade, i bivša i sadašnja, nisu našle za shodno da jedan obavezujući akt, koji ne predviđa korekcije, akt koji ne iziskuje nikakve posebne dodatne radnje u smislu pripreme, osim tečnog prevoda, nisu bile u stanju da stave na dnevni red već pune tri godine, a ovo je i četvrta godina. Ovim pokazujete da ste evropejci, da ste tačni, brzi i da ste ažurni. Ubiste se od posla, a sve to za dobrobit građana i naravno u cilju daljih evropskih integracija. Kada je jedan ovakav posao u pitanju, praktično urađen i pripremljen od strane Svetskog poštanskog saveza, kome je trebalo dodati samo propratni akt koji, zajedno sa obrazloženjem, na kraju broji nepune četiri strane teksta. Niste bili u stanju da pune tri godine uvrstite ovo u dnevni red. Mogu lepo da zamislim, a mogu i građani Srbije da zamisle, da radite nešto tako važno, a da u stvari pare nisu u pitanju, jer to su jedine stvari kada se radi o novcu da se tokod vas brzo završava. Poštovani građani Srbije, kada kažem da urade nešto stvarno važno, mislim da su oni kompletni autori, od ideje do realizacije nekog bitnog zakonskog akta, a da im i to ne stave gotovo na sto njihovi zapadni sponzori. U obrazloženju doslovce stoji da Kanada ne prepoznaje pošiljku sa povratnicom. Onda Libija ne dozvoljava pošiljke sa vrednim stvarima: novac, nakit itd. Ne mogu dane iskoristim priliku i govornicu da vama ukažem da i sa ove strane, vezano za ovo ministarstvo i vezano za ovu oblast, kako se vi ponašate prema haškim optuženicima. U momentu smrti člana porodice dr Vojislava Šešelja, odnosno njegove majke, na mom primeru videćete šta sam doživela u jednoj pošti u Nišu. Kada sam htela da pošaljem telegram prigodan, znači telegram saučešća, rekli su mi da sliku ne prepoznaje međunarodni saobraćaj. To je bio njihov prvi otpor. Drugi otpor je bio kada sam pristala i na običan telegram, ne može njemu. Kada sam pitala - kada će telegram stići, ide do Beograda, možda večeras, a možda ujutru. Imam broj telegrama, pa ako je gospođa ministar zadužena, volela bih da znam da li je telegram stigao. Stičem utisak da vi vladate i radite po sistemu - nebo visoko, more duboko. Na kraju, dame i gospodo, možda i do sada to ne bi stigli ažurni evropejci, ali približava se novi kongres naredne 2008. godine vezano za poštanski savez, pa kao i svi loši đaci požurili ste da u zadnjem momentu, pišući na kolenima, uradite domaći zadatak od pre tri godine. Šta su tri godine kada kažu da nas do svetle budućnosti i ulaska u EU deli 30 godina. Naravno, sa vama na vlasti. Ali, moram da vas podsetim da idu izbori.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo po članu 93. Poslovnika. Vladan Batić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet član 226. Tražim objašnjenje od potpredsednika Vlade, a i od čitave Vlade, a tiče se neprestanih obećanja da će Srbija u vrlo kratkom roku pristupiti evropskim integracijama, da će potpisati Sporazum o stabilizaciji i asocijaciji. Želeo sam da podsetim da je Crna Gora juče potpisala taj sporazum i da je, pored BiH, još samo Srbija ostala van tog evropskog koloseka, pošto se danas i juče bavimo terminologijom iz oblasti železnice. Danas smo čuli od gospođe Kolundžije priču o preuzimanju odgovornosti. Navodno, svi mi iz opozicije smo, odnosilo se na LDP, poslanik sam DHSS, ali svejedno, komotni, a oni koji su na vlasti, oni su odgovorni. Takođe je bilo konstatacije da je pitanje opstanka ove vlade pitanje interesa Srbije. Mislim obrnuto. Srbiji nema spasa ako je ova vlada bude vodila dalje. To je, uostalom, zadatak opozicije da kritikuje vlast, da ukazuje na propuste vlasti. Tvrdim da nije odgovorna nego neodgovorna, kada imamo vlast koja ne poštuje ni ustav koji je sama donela, da nije odgovorno nego neodgovorno kada nemamo mnoge najvažnije institucije u ovoj zemlji, poput, recimo, Ustavnog suda.Kada nam je republičko tužilaštvo donedavno vodio penzioner, a sada imamo vršioca dužnosti. Kada se u parlamentu ne donose najvažniji zakoni iz oblasti odbrane, spoljnih poslova, vojske, čitav set izbornih zakona, čitav set pravosudnih zakona, zakon o denacionalizaciji, nego se protura šarena laža i pravi jedna dimna zavesa za građane Srbije. Čitav oktobar ćemo provesti baveći se ovim dnevnim redom i predlozima zakona koji bi bili značajni u nekim normalnim uslovima i u nekoj normalnoj zemlji, ali pošto smo mi neprestano u vanrednom stanju, ovi su zakoni za nas potpuno trivijalni. Ovo služi za zabavu građana Srbije i za skretanje pažnje sa osnovnih gorućih tema. Ako imamo rast korupcije, onda to nije odgovornost nego neodgovornost. Ako imamo rast kriminala,pročitajte naslovne strane u novinama svakog dana, gore nego u vreme zemunskog klana, onda to nije odgovornost nego neodgovornost. Ako imamo privredu u kolapsu, onda to nije odgovornost nego neodgovornost. Završavam, obećali ste i tada ste tvrdili da nećete nikada sa Veljom, evo Velje živog i zdravog, sa Šarančićem, Jocićem, tu su. Tvrdili ste, insistirali ste da mora da bude smenjen šef državne bezbednosti ako se ne ostvari puna saradnja sa Tribunalom. Govorili ste, biće to za tri meseca, Rade Bulatović je i dalje na mestu šefa Bije. Tvrdili ste izbori moraju do nove godine. Nema ništa od izbora do nove godine, neće biti ni raspisani. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Batiću.) Dakle, to nije pitanje odgovornosti i neodgovornosti, a taoci i žrtve te neodgovornosti su građaniSrbije. Hvala.
Poslednji prijavljeni je narodni poslanik mr Srboljub Živanović. Ukupno preostalo vreme 13 minuta.
Dame i gospodo poslanici, kao što reče moj kolega poslanik, ovde su dva predloga zakona finansijska, i da ih tako nazovemo, dva tehnička predloga. U stvari bih se osvrnuo na ovaj predlog zakona koji je u stvari potpisan sa Evropskom bankom negde 14. jula 2006. godine. Tačno pre godinu dana i više, ali da to bude u funkciji nabavke 1.100 novih teretnih vagona. Pitao bih vas kako, kao što je rekao predstavnik Demokratske stranke, prvi govornik, kada je potpisan ovaj ugovor i sada kada treba da počne njegova implementacija, više ne može da bude 1.100, da ih nazovemo, ovih teretnih vagona, već u stvari negde oko 900 zbog cene čelika koja se danas kreće na tržištu. Pitam vas kada krene ovaj zakon, odnosno ovaj ugovor kada počne da funkcioniše, plašim se da to ne bude spalo na brojku 500, što govori da u stvari ovde republički parlament treba da donese ovaj ugovor ili ovaj predlog sa potpisom Evropske banke, ali vas pitam da li će ili ko će vršiti kontrolu potrošnje ovih sredstava. Neće to vršiti republički parlament, već će to vršiti verovatno neko u Ministarstvu za saobraćaj, što smatram da to kao i do sada, kao što su obično svi ovi ugovori ili ratifikacije koje su potpisivane, obično se posle toga izgubi trag tom novcu za šta je taj novac bio namenjen. Sada ću vam pročitati takođe nešto što mi je zapalo za oko, a to je da po ovom ugovoru može da se koristi varijabilna kamatna stopa, pa se posle toga kaže - ali, kasnije u korišćenju ovog zajma videće se da li, kako i na koji način da se pređe na ovu fiksnu kamatu. To mi nije jasno, verovatno će ministar na to pitanje odgovoriti, dok sad ili na početku ovog potpisivanja ugovora biće ta varijabilna kamata, a kasnije kada budu te tranše, kako se bude taj novac dizao, onda će doći do te fiksne kamate, što je meni to uopšte nejasno, ne mogu da shvatim. Drugo, ovde obično i piše da 0,5% će biti u stvari plaćanje nekakvih penala, ako ne dođe na vreme do realizacije korišćenja zajma. Ono što takođe mi bode oči jeste da sama garancija korišćenja ovog zajma je nedovoljna ili moram reći iskreno dosta nestručno obrađena, tako da mislim da bi jedan srednjoškolac ovako nešto, bar što se tiče ovog člana 2, mogao to malo studioznije da objasni, odnosno ipak se ovde radi o velikom ulogu novca, tako i mislim da je trebalo drugačije formulisati i drugačije ovo objasniti, ili 60 miliona evra koje će se koristiti u realizaciji ovog projekta. Dame i gospodo, trebalo je već samim potpisivanjem ovog ugovora da ministar za saobraćaj ne samo sa tri-četiri rečenice koje je izneo ili koje je stalno ponavljao za ovom govornicom da kaže da mi želimo da uđemo u evrointegracije, pa nam trebaju te brze pruge, trebaju nam brzi vozovi, treba nam rešavanje svih tih problema koji su u toj železničkoj infrastrukturi. Znamo mi svi dobro koji po Srbiji putujemo i krećemo se u kakvom se stanju nalazi železnica. U tu železnicu stvarno nije ulagano godinama. Bilo koji da se menjao poredak, ali nije došlo do realizacije da ta ključna, da ih nazovemo, ključna infrastruktura koja je bila potrebna u privredi Srbije nije se u nju ulagalo. Ali, trebalo je napraviti jedan plan, program prioriteta, pa reći da li će se to pruga revitalizovati vezano od juga Srbije, da li od severa, da li sa istoka ili zapada, znači videti tamo gde su ti privredni kapaciteti, gde privreda funkcioniše, da li ona ne funkcioniše ili funkcioniše u zavisnosti od korišćenja ove železničke infrastrukture. Vi ste to sinhronizirano napisali, stanice će se prvo ofarbati, srediti. Ni to nije loše, to ide u prilog, ali trebali ste prvo napisati tamo gde će se te stanice, gde će se ta pružna infrastruktura revitalizovati. Meni je drago što je gospodin doktor stomatolog izašao da brani ovaj projekat, da brani ovo što je gospodin Velja Ilić sa svojom stručnom službom pripremio, ali čini mi se ne toliko stručno... izvinjavam se, gospodin hirurg, ali još gore, verovatno je hteo tim hirurškim nožićem da preseca tamo gde je to stalo. Kažem vam, ima u ovoj Srbiji verovatno i nečeg prečeg i nečeg težeg, ali ono što je problem u ovom projektu, vi nigde niste naveli da li će ova sredstva da se koriste u firmama koje treba da izvode ove radove, kao što je Fabrika vagona Kraljevo, kao što je ''Goša'' Smederevska Palanka, gde će naši mašinoprojekti biti uključeni i naša mašinska industrija biti uključeni u realizaciju ovog projekta. Ovde to nigde niste naveli, nigde ovde nema tog, da ga nazovem, idejnog dela gde ste hteli da istaknete da li će taj proces uzimanja ovog novca biti opravdan, kao što na početku rekoste da će doći do zapošljavanja velikog broja radnika u Srbiji. Dame i gospodo, opet mislim da kako se bliži politička kampanja plašim se da jedan deo ovog novca ne bude našao svoj drugi put, tamo gde vi mislite da ga koristite u svoje političke kampanje. Dobro znamo, dobro smo upoznati, moram vam reći, na sednicama skupštine opštine, da bi gospodin ministar znao, potičem iz šabačke opštine, iz Šapca, gde realizacija te putne infrastrukture je takva da stvarno mislim da nigde većeg kriminala nema, nego baš u toj barži. Da bih vam to slikovito prikazao, reći ću vam kako se putevi grade ili kako se to u šabačkoj opštini čini. Čini se tako što posle godinu-dve dana kada se asfaltira put, posle toga opet se vraćamo na isto, pa posle opet dolaze iste mašine, ista mehanizacija, isto sve, ponovo se asfaltira. Tako se plašim da i ovo što vi mislite sa železnicama da se to ne desi, da se nasuprot ne desi gde vi mislite da ćete zaposliti jedan veliki broj naših ogolelih ljudi, gladnih građana koji su ostali bez posla ili milion ljudi koji su ostali bez posla, da ćete tim rešiti nekakav mali, minorni deo. Ako pogledamo železnicu koja je nekada povezivala jedan jak hemijski industrijski centar, Hemijsku industriju "Zorku" iz Šapca, moram vam reći da već sigurno negde tri-četiri godine ili posle dolaska DOS-manlijske vlasti na vlast u Srbiji da su pruge zarasle i da nema ko njima više da ide, zato što su fabrike prestale da funkcioniše, prestale su da rade. Prema tome, najviše čini mi se sada imaju oni koji seku vagone, gde se sve to odnosi na otpad. Verovatno su oni ti koji imaju najveći danas profit. Verovatno i ministar misli na to da i njegovo Ministarstvo za saobraćaj verovatno će sa takvim otpadnim firmama biti povezano, da se taj sekundarni materijal ponovo vraća u železare, jer to će biti jedini način kako da zaposle ljude ili kako da dođu do profita.
Reč ima narodni poslanik Milutin Mrkonjić, ovlašćeni predstavnik SPS-a. Imate još deset minuta.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, u drugom delu svog izlaganja hteo sam da govorim o ekonomskim parametrima, šta to znači jedan ovakav razvojni projekat za našu zemlju. Ali, prethodno diskutanti koji su bili pre mene i ceo dan govorili potvrdili su koliki je značaj ovog projekta i uopšte železnice u celini za naš narod, bez obzira što je bilo dosta primese ličnog i personalnog, što mislim da jedan ovakav posao ne zaslužuje, posebno jedan ovakav projekat kao što je modernizacija železnica, zadovoljan sam što Skupština u celini ovako zrelo razgovara o tom projektu. Naravno, železnica ima dva života. Jedan je tekući i to su sve oni problemi o kojima ste vi govorili, svi uglavnom, spori vozovi, prljavi vozovi, stari pragovi, dotrajala železnica itd. Drugi je razvojni. Dugo godina većina naših političara nije shvatila šta je to razvoj železnice i ne samo železnice, nego uopšte velikih sistema. Danas mislim da je došlo vreme da se to polako shvata. Bez razvoja, to sam rekao i u prvom delu svog govora, svoje diskusije, nema života, nema zapošljavanja, nema perspektive, i naravno ono što je najvažnije za većinu naših stranaka, nema Evrope, bez razvoja. Kada govorimo o tome kako, sklon sam da predložim danas, bez ikakve note kritike i kritizerstva, princip kooperacije. Mi još uvek imamo, bez obzira na divlju privatizaciju i nekontrolisanu privatizaciju, koja se odvija od 5. oktobra do danas, naših preduzeća, još uvek imamo dosta preduzeća sposobnih da delove, kroz vašu diskusiju se to osetilo i videlo, dobro poznajete materiju, tog projekta realizujemo sami. Dakle, onaj problem koji ste svi naglasili ovde, uglavnom kritički, problem kontrole. Evo kako, država i danas postoji, Skupština, Vlada, Odbor za saobraćaj, Ministarstvo za saobraćaj i železnica i prateći pododbori. Tu ne treba ništa drugo. Sada u ovoj skupštini ovde sede kolega Obradović, kolega Šami, kolega Dragan Todorović, znači pola ministara iz naših vlada sedi ovde u Skupštini. Šta će veća kontrola za jedan takav projekat? Železnica sama ima kadrovske snage. Moram da kažem gospodinu ministru da nisam zadovoljan zadnjih sedam godina kako su se angažovali, više su bili u drugom planu stručnjaci jer je uglavnom politika vodila projekte razvoja. Znači, moraju da imaju više snage da izađu sa svojim predlozima. To je taj deo kontrole o kome ste uglavnom svi govorili, koji nedostaje. Drugo nama ništa i ne treba. Doduše, moram da kažem, neće gospodin ministar da se naljuti, ne vidim zašto imamo Ministarstvo za infrastrukturu ako država zna da bez investicija nema života, a to svi redom danas govore, onda potpredsednik Vlade za investicije, Ministarstvo saobraćaja i transporta, Ministarstvo građevine, kao u svim normalnim zemljama. Onda Velja ima trojicu ljudi koji mogu u toj vladi da mu pomognu, da mu daju lobi. Bio sam protiv toga da bude Ministarstvo za kapitalne investicije, ali kapitalne investicije su termin iz doba tvrdog komunizma. To vama koji ste osvajali vlast 5. oktobra ne znači mnogo, ali nije to trebalo ni praviti tako. Prema tome, danas u ovoj zemlji ima malih i srednjih preduzeća koja mogu na jednom tako velikom projektu mogu da ostvarerealizaciju onoga što žele, uz kooperaciju sa stranim firmama, pre svega u delu telekomunikacija, žao mi je što je otišla koleginica, signalno-sigurnosnih postrojenja itd. Namerno ovo govorim jer sam video da kolega Vučićević, kao lekar, zna i više od mene tih termina upotrebljava, pa moram sada da dokažem da i ja nešto znam. Uz kooperaciju sa tim svetskim firmama mi dovlačimo i novu tehnologiju u našu zemlju i eto posla i za naše ljude. Ako ceo projekat vredi, izvinjavam se, možda neću pogoditi, u moje vreme kada sam taj posao radio na železnici, to je bilo negde oko 2,5 milijardi evra, cela magistrala, koridor 10. Pet godina po 500 miliona godišnje, od toga sigurno da pola novca treba da ostane u našoj zemlji. Za ove ljude koji su stručniji i znaju šta je to, donji stroj naravno ceo možemo sami da radimo, gornji stroj su šine, pragovi, pa nagore, stubovi električne energije itd, možemo da radimo u kooperaciji. To je ono što ovaj projekat svrstava u red naših najvećih razvojnih šansi. Zbog toga SPS kao državotvorna stranka, ceneći javna preduzeća kao naše najveće izvorne šanse, upravo i glasa za ovih pet zakona i daje punu podršku ljudima koji na tim projektima rade. Naravno, kontrola je potrebna i s tim se slažem.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Predrag Umičević, ovlašćeni predstavnik Demokratske stranke.
Poštovano predsedništvo, predsedavajući, gospodine ministre, za kraj, osvrnuo bih se na ovaj naš rad i juče kada sam govorio pričao sam o jednom malom istorijatu železnice koja je stara 123 godine ovde u Srbiji i starija je od bilo kog mandata bilo koje stranke ovde u Parlamentu. Zato treba gledati železnicu kao nešto što traje i što čini, možemo slobodno da kažemo, kičmu razvoja jedne zemlje, naša železnica Srbije čini kičmu industrije Srbije i ono što smo pričali o njenom geostrategijskom položaju na tlu jugoistočne Evrope, ova železnica jeste transevropska železnica, i ako potpišemo COTIF, a nadam se da hoćemo, kao i sve ostale sporazume, jednostavno našu železnicu uključujemo u red železnica zemalja u okruženju, a samim tim i u železnice Evrope, jer ona jeste transevropska. Možda bi neko da je transsibirska radije potpisao, ali u ovoj situaciji je deo jugoistočne Evrope. Bilo je mnogo reči na temu kontrole. Obratio bih pažnju na jedan momenat. Pred nama je ugovor o garanciji, gde mi kao država dajemo garanciju. Ovde, osim Ministarstva za kapitalne investicije, učestvuje i Ministarstvo finansija i poseban je ugovor koji se sačinjava, jednostavno kompletna kontrola, mislim da će javnost biti upoznata sa tim, a i mi smo o tome govorili vrlo konstruktivno na Odboru za saobraćaj, tako da mislim da kontrola neće izostati, a sam ugovor vrlo konkretno definiše okvirno 95% finansijskih okvira, odnosno za šta su ta sredstva konkretno i namenjena. Ne možemo na osnovu sumnji obarati kvalitet ovog projekta i podržavati ga zato što sumnjamo da li će neko da učini nekakvo kriminalno delo. Nije uloga nas poslanika, bar ja to tako doživljavam, da mi budemo finansijski inspektori, da mi budemo revizori, već da pomognemo da brzim donošenjem seta ovakvih zakona ubrzamo proces tranzicije u zemlji, jer to gubljenje vremena može skupo da košta našu privredu, jer mnoga preduzeća su i otišla pod led zbog spore promene, zbog spore tranzicije. Brzo donošenje ovakvih zakona, čuli smo malopre, jedan kolega ovde je pomenuo ono što sam u uvodnom izlaganju pričao, koliko gubimo samo zato što se sporo potvrđuje jedna ovakva ratifikacija i potpisivanje ovakve jedne garancije. Preciznom matematikom može da se utvrdi da ako se izgubilo oko 200 vagona za ovih 14 meseci, mi smo izgubili po ceni vagona danas oko 16 miliona evra, što znači 40.000 evra dnevno. Zaista je veliki gubitak koji ne možemo da izračunamo zato što godinu dana nismo koristili ta sredstva, zato sam i pričao o koridoru četiri, gde zemlje u okruženju prave jedan zaista konkurentski koridor četiri kroz Bugarsku i Rumuniju, i jednostavno naša inertnost i naša sporost, ne samo železnice, nego sporost i ovog parlamenta, može skupo da košta ovu državu u razvojnom smislu. Kontrola potrošnje sredstava ne bi smela da bude tema rasprave ovde u Parlamentu, jer postoji čitav paket i kroz određena ministarstva ova zemlja je donela svoje zakone. Mi imamo revizora koji može da izvrše kontrolu poslovanja, ali nikako sumnja u način trošenja ovih sredstava ne sme da bude prepreka potpisivanju jednog ovakvog ugovora. Isto tako, bilo bi neozbiljno reći da oni koji ne glasaju za ovaj set zakona, svih ovih pet tačaka, da nisu za razvoj Srbije. Jednostavno, postoje političke stranke koje imaju određeni program i jednostavno mogu da glasaju i protiv ovog zakona ili da budu uzdržane, a da pri tom ne umanjuju značaj ovog projekta. Isto tako bi bilo neozbiljno reći da će kontrola izostati, rekao sam da ova država ima svoje institucije, duboko sam ubeđen da će ta sredstva biti adekvatno potrošena. Za sve ostale koji ne rade svoj posao dobro postoje određene sankcije, postoje određeni aparati koji će delovati ako je u pitanju bilo kakva kriminalna pojava. Demokratska stranka ovde ne podržava nijedan lični aspekt bilo koje stranke i ono što smo ovde pričali, a to su činjenice, da se Srbija nalazi na Koridoru 10, da je Koridor 10 panevropski pravac, da Bugarska i Rumunija prave konkurentski koridor i da železnica jeste manipulativna kičma industrije Srbije. Demokratska stranka u glasanju za ovaj set zakona, kada pričamo o železnici, o ova četiri zakona, glasa upravo za jednu međunarodnu železnicu Srbije gde ćemo se povezati, DS glasa za jednu razvojnu železnicu Srbije, koja za sobom povlači razvoj industrije Srbije, glasamo za jednu železnicu koja će, pored Koridora 10, jačati i Koridor 7. O tome sam pričao. Jednostavno, ovo jeste razvojni projekat Srbije. To je ono zašto ćemo mi glasati o ovom setu zakona. Hvala lepo.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Da li ministar želi reč? (Da) Pre nego što zaključimo zajednički jedinstveni pretres, reč ima ministar Velimir Ilić. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, samo bih odgovorio na neka pitanja koja su po meni bila vrlo ozbiljna i postavljena od nekih poslanika. Ima i onih pitanja koja su vrlo neozbiljna i ne smatram da treba nešto ozbiljnije odgovarati. Na primer, konkretno je to Bujanovac. Kasete svih postoje iz kampanje u Bujanovcu. Samo smo jednom bili i posetili smo fabriku Simpo, i razgovarali sa radnicima i generalnim direktorom Simpa. Te priče - napravićemo most, ta nemamo reku, aerodrom u Bujanovcu,ne znam, to je priča za malu decu i otrcani stari štos. Ne treba time da se bavimo. Što se tiče službenih stanova železnice, službeni stanovi železnice se koriste na pojedinim železničkim stanicama za osoblje koje opslužuje stanicu ili mora da se prave novi za novo osoblje koje zamenjuje one što odu u penziju. Ne može koristiti železnički stan na železnici ili se mora napraviti novi stan za lice koje dođe da opslužuje železničku stanicu. Znači, to je službeni stan za osoblje koje opslužuje železničku stanicu u tom momentu. Toma me je pitao za gospođu Sonju Liht. Niko od omladine Nove Srbije, ni moja deca neće ići na to - to je sigurno. Ko hoće da ide neka izvoli, to je sto posto. Što se tiče mosta koji je urađen na granici sa Hrvatskom, Bogojevo, mi i Hrvati smo ga uradili. On je bio bombardovan i porušen. Nema vozova, nema protoka robe između Hrvatske i Srbije. Ne mogu da pustim prazan voz da se vozi. Sve je urađeno, sve je završeno, ali nema nijedna firma interes da nešto vozi na jednu i na drugu stranu. Građani koji putuju u Hrvatsku idu kolima. Nema jedan putnik da se javio da želi vozom da putuje. Prema tome, pruga je napravljena, prelaz je otvoren, to su tražili građani. Most je završen, sve je urađeno, pušteno u saobraćaj, ali ne znam šta da vozimo ako privreda nema interes za tako nešto. Drugo, pitali ste kredit, da ne ide tri do 15 godina. Kredit ide samo tri godine, takav je ugovor sa bankom i to je dogovoreno. Treće, preduzeće i mnogi koji su kritikovali i napadali generalnog direktora Šarančića, ovoga i onoga, nije bitno, ponavljam, upravni odbor upravlja preduzećem i sve odluke donosi upravni odbor koji odslikava stanje u Vladi - kakav je odnos u Vladi, takav je odnos u svakom upravnom odboru. Znači, procentualno u svakom upravnom odboru se nalaze ljudi isto kao u Vladi. Pre je bilo, ko ima direktora ne može da ima predsednika upravnog odbora. Upravni odbor donosi odluke, potpisuje i daje nalog direktoru za izvršenje. Prema tome, direktor ne donosi odluke. O prodaji vagona, o seči vagona, o nabavkama, o svemu je upravni odbor organ koji donosi i daje direktoru zaduženje. Dalje ste pitali za ''Želvoz'', zašto nije bio tender. Želvoz je donedavno bio ćerka firma Železnica Srbije, za ćerke firme ne ide tender. Pitali ste za ''Šinvoz'' iz Zrenjanina. Šinvoz je bio društveno preduzeće, a od 2004. je privatno preduzeće. Tačno je da gazda ima još jednu firmu i kad završi posao on stavi račun jedne ili druge firme. On je vlasnik firme i on je gazda u preduzeću. Ne može niko uticati na njega. To je nekada bilo. Sada je to potpuno privatno preduzeće i niko ne može da mu odredi šta će on da radi i gde će da prebaci svoj novac koji mu se uplati. On ima i drugu firmu i ako ima tužbe radnika on prebaci na drugu firmu, jer su njih dve vezane i on to koristi. Tu su razne finansijske inspekcije koje mogu to kontrolisati. Neko je pitao za obezbeđenje koje je radilo na mostovima. Obezbeđenje koje je radilo na mostovima i na zaštiti pružne infrastrukture su ljudi koji su bili posebna ćerka firma Železnica Srbije. Po Zakonu o privatizaciji oni su potpuno otišli u privatizaciju i oni su otkupljeni od jednog našeg Srbina, poreklom iz Amerike, koji je kupio na tenderu firmu. On može da otvori svoju privatnu firmu i da čini usluge za železnicu. Ako oni to nisu organizovali, molim radnike da se jave u Železnice Srbije da zasnuju radni odnos sa Železnicama Srbije da nastave da čuvaju mostove koje su i do sada obezbeđivali Što se tiče mosta u Ljuboviji, CIP radi projekat. Projekat će biti gotov očekujem za mesec-dva dana. Planirali smo znači da se radi most kod Ljubovije na Drini. Pruga Valjevo - Loznica košta 200 miliona evra. Vi znate kada smo napravili sporazum sa Vladom Austrije i Vlada Austrije je donela odluku da pomogne finansiranje ovog projekta. Ponudila je uslove kao što su od ovih banaka koje smo sad odlučivali, potpuno iste kreditne linije na 20 godina i na našoj vladi i na vama je da odlučite da li ćemo to da prihvatimo ili ne. Oni traže da finansiraju po međudržavnom ugovoru koji smo pre godinu dana potpisali sa Vladom Austrije. Znači njihove firme i njihova banka Austrije bi finansirale ovaj projekat i možemo radove početi veoma brzo. Jedan deo je smatrao da treba da idemo na tender da vidimo kako će biti. Međutim, po projektu mi smo uradili, ako želimo ovaj odnos sa Vladom. Što se tiče gospodina iz Preševa, predsednik opštine, vama bih odgovorio. Mi smo stali sa radovima jednim delom. Zašto? Što vaši sugrađani su toliko podigli cene da je skuplja cena otkupa zemljišta nego izgradnja puta. Dogovorite se. Mi hoćemo u skladu sa zakonom. Vi znate da autoput, druga traka koja treba sada da prođe od Preševa, vi ste podigli cene i cena hektara zemlje, neke šikare pored reke itd, košta više nego asfaltiranje autoputa. Ne mogu da shvatim da je to toliko i zato vas molim - uzmite ovo u obzir i dovedite cene kao lokalna vlast na pristojnu mericu, odmah ćemo ući u projekte. Što se tiče pružnih prelaza, evo ja ću poslati komisiju, ako je neki izuzetno kritičan odmah ćemo krenuti u izvođenje. Znači, nema problema. Neki su tu rekli da su putevi propali. Zamolio bih da me lično odvedu. Evo u petak sam raspoložen da pođem sa njima da mi to pokažu. Kao što su oni rekli da pruga Beograd-Bar nije u redu, rekao sam idemo u voz Beograd-Bar, idemo i zaustavićemo voz tamo gde vi kažete da nije u redu. Poveli smo i kameru i novinare, i snimite, i sve je bilo u redu. Molim vas, iz Šapca, evo dolazim u Šabac da mi pokažete put koji je propao za pola godine. Posebno me interesuje, jer ćemo odmah dati nalog izvođaču da uradi ponovo radove o svom trošku. Spreman sam da odmah pođemo, evo u subotu. Što se tiče putarine za naplatu na ovom delu puta prema Kovinu, ne može zakonski da se vrši naplata, već samo na autoputevima ili kraku autoputa, jedino je odobren krak autoputa za naplatu Novi Sad-Subotica. Ništa drugo u Srbiji nije odobreno. Ako bi počeli na magistrali od Smedereva prema Banatu, onda bi tražili i na Ibarskoj, onda bi to krenulo lančano i imali bi naplatu u celoj Srbiji. Znači, sada se projekti na tom delu autoput od 32 kilometara, radi CIP i interes je da se od Bubanj Potoka spoji autoputem prema Pančevu 32 kilometara. Izbeći će se ovaj deo. Mi smo neki dan bili u Smederevu, gde ćemo smederevski put potpuno rešiti, priključak na drugi način. Ali, naplata putarine zakonski nema osnova. Mislim da je još ostalo, pružne prelaze, to smo rekli, još nešto. Ovde se pričalo drumska mafija, pričalo se svašta, general. Tačno je da je general Davidović u bekstvu i tačno je da je data optužnica, ali general Davidović nije optuženi u drumskoj mafiji. To vas molim, sto puta sam čitao u novinama da pričate, njega terete sa stečajnom mafijom i on nikakve veze nema sa drumskom mafijom. Molim vas, nema nikakve veze stečajna mafija sa drumovima, sa ministarstvom itd. Gospodo, da se razumemo, drumska mafija - jedan deo je u zatvoru. Posao i prvooptuženi u celom postupku je radnik koji je radio na softveru, krađa putarine je predviđena bila u softveru, programirana, i to je bila krađa da kaplje za nekoga, to će se videti kada presude budu i to traje 16 godina. Posle prve godine mi smo posumnjali kada smo radili studiju brojanja saobraćaja za Koridor 10, zbog ovih puteva koji se dole projektuju i nije se uklopilo brojanje auta i naplata putarine u celom mesecu. Posumnjalo se, prijavilo se MUP-u i MUP je krenuo u istražne radnje i posle nekoliko meseci otkrilo se ovo što se otkrilo, da su oni imali prostoriju i nosili tamo novac itd, među sobom delili i to je u toku suđenja. Postupak je u toku i to nema nikakve veze sa političkim strankama koje su sada na vlasti. Tražio sam mišljenje i od MUP-a i od Bije da li je neko od direktora koji su postavljeni umešan u to. Dobio sam odgovor da nije. Da je umešan istog časa bi bio smenjen i sproveden postupak. Molim vas, nemojmo sada to mešati i ponavljam, to je nešto što je ukupno trajalo 16 godina. Ti ljudi koji su uhapšeni oni rade tamo 15-20 godina i to je jedan lanac koji je godinama funkcionisao i hvala bogu je završen. Naravno, banke kontrolišu kredite, postavljaju svoje nadzorne organe, mi postavljamo svoje, budžet svi kontrolišu normalno, a ako ima nekih nepravilnosti što se realizacije ovoga tiče, možemo videti. Idu međunarodni tenderi, postoji kontrola i plaća se, ponavljam, ponovo, ne plaća se nikada Železnici, niti Ministarstvu, niti Vladi, direktno banka prebacuje novac izvođaču radova, koji dobija posao na tenderu po situacijama. Tako je i na putevima. Svi putevi koji se rade iz međunarodnih kredita rade se tako što se situacije plaćaju izvođaču koji dobije posao na međunarodnom tenderu. Molim vas, nemojte mešati. Taj jedan jedini dinar ne ulazi u firmu, ni u Vladu, ni u ministarstvo, niti prilazi budžetu. To su sredstva potpuno po situacijama. Mi sada radimo most Bešku. Most Beška se plaća po situacijama koje se ostvare direktno izvođaču radova. Mi sa time nemamo ništa. Banka po situacijama u tranšama prenosi. I moramo otpoštovati, inače nam se kredit skida. To je sve i mislim da smo dobro sarađivali, i dobro je da se pitanje železnice pokrenulo, i dobro je da smo diskutovali o železnici. Niko nikada nije našao za shodno da sasluša, da priča o železnicama, to je jedan veliki problem u državi i ovo je jedno ozbiljno pitanje. Drago mi je da ste svi učestvovali u ovim raspravama i da smo vrlo korektno razgovarali na taj način. Naravno, imalo je tu i politike i politiziranja, i to je nešto prateće. Kampanje se bliže i svi vode svoju kampanju. Zahvaljujem na saradnji i pozdravljam vas. Drago mi je da smo ovo jedno ozbiljno pitanje pokrenuli i o tome razgovarali. Hvala vam.
Zaključujem zajednički jedinstveni pretres po tačkama 26. do 30. dnevnog reda. Povreda Poslovnika - narodni poslanik Slaviša Topalović. Izvolite.
Gospodine ministre, ako možete samo sekund. Vi ste rekli da niste rekli u Lopardincu za most i za aerodrom. Godina 2006, juni, lokalni izbori za predsednika, drugi krug, vi ste bili tamo, pogledajte te vaše kasete, pošto verovatno nećete priznati. Evo, da vas podsetim i šta ste juče rekli. Velja Ilić: "Sećaš se, Čedo, kada si DOS vodio na ručak, prva kuća gde ima bazen u dnevnoj sobi, pa do ovog monstruma iz Stare Pazove, mislim da je Vlada bio, ali nije poneo kupaće gaće da se kupa, da li je bilo tako? Išli smo a nismo znali gde idemo, jer si nas ti vodio kao veliki lider DOS-a." Verovatno Velimir Ilić neće reći da je i ovo rekao. Ima tu još toga o Vesni Pešić, o Meksiku, kako se udavala, ne znam da li je to rekao juče gospodin Ilić.
Hvala vam. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Mislio sam dok je gospodin ministar ovde, poštovani poslanici, dame i gospodo, jedino oko autoputa Leskovac-granični prelaz sa Makedonijom. Nije apsolutno tačno da se on ne izvodi zbog nesporazuma cena, uopšte kompenzacije zemljišta. Činjenica je da 2003. godine ušlo se u posao bez dokumentacije, ušlo se u posed građanima i posednicima bez odgovarajuće dokumentacije. Inače, ako je državni interes i ako država hoće da gradi taj autoput, zna se kakve su zakonske procedure. Uzmimo samo primer graničnog prelaza, on je izgrađen, a kompenzacija se građanima preko sudskog postupka obavlja 10 godina nakon toga. Tako da apsolutno ne prihvatamo ozbiljnim odgovor da se odustalo od izgradnje autoputa Leskovac-granični prelaz zbog problema sa kompenzacijom. Ima problema, takvih problema ima od 1992. godine kada je granični prelaz izgrađen, ali to se može rešiti. Međutim, verovatno je neki drugi interes Vlada našla u nekom drugom području da se gradi, a ne u tom, a ni u kom slučaju mislim da nije i da ne stoji opravdanje koje je maločas gospodin ministar dao. Inače, slažem se sa ovim delom, ako je stvarno ozbiljno shvaćen, da se oko onih pružnih prelaza efikasnije i ozbiljnije nešto odradi. Hvala vam.
Hvala, gospodine Halimi. Time završavamo današnji rad. Nastavak je sutra u 10. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika, molim prisutne da utvrdimo kvorum. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Aleksandra Jerkov, Dušan Mrvoš, Čedomir Jovanović i Srđan Milivojević. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz dnevnog reda tačke 31. i 32, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika koji pripadaju poslaničkim grupama. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Prelazimo na 31-32. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA AKTA POVERENIKA ZA INFORMACIJE I ZAŠTITNIKA GRAĐANA Saglasno članu 160. stav 2. i 3, a shodno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički pretres o tačkama 31. i 32. dnevnog reda. Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Dragan Todorović. Nakon njega Momir Marković, pa Nemanja Šarović, dva poslanika SPS-a, pa Vjerica Radeta.