Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Snežana Stojanović-Plavšić, Ivana Kovačević, Donka Banović, Aleksandar Lazarević, Suzana Grubješić, Miroslav Markićević i Nadica Momirov. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BANKAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Mita Avramov, Dragoljub Anastasovski, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Igor Bečić, Branislav Blažić, Milorad Buha, Milan Veselinović, Živan Vladimirović, Boban Vojinović, Milivoje Vuković, Aleksandar Vučić, Gordana Gajić, Rodoljub Gačević, Darko Glišić, Jovan Daja, Stevica Deđanski, Miloš Dišić, Momčilo Duvnjak, Goran Dunjić, Milomir Dunjić, Aleksandar Đorđević, Miodrag Đorđević, Tihomir Đuričić, Dragan Živkov, Stefan Zankov, Radiša Ilić, Branislav Janković, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Petar Jojić, Srđo Komazec, Božidar Koprivica, Ljubomir Kragović, Blagoje Krajinović, Zoran Krasić, Milorad Krstin, Bore Kutić, Nikola Lalić, Srboljub Marinković, Momir Marković, Zoran Mašić, Vojislav Milajić, Dragoslav Milković, Vitomir Milošević, Igor Mirović, Milorad Mirčić, Nenad Mitrović, Paja Momčilov, Miroslav Nedeljković, Tomislav Penezić, Dragutin Perić, Sreto Perić, Vitomir Plužarević, Gordana Pop-Lazić, Mileta Poskurica, Vjerica Radeta, Zlatko Radić, Ivan Radić, Milovan Radovanović, Branislav Rankić, Branko Ranković, Prvoslav Savić, Dragoljub Simonović, Slaviša Slavković, Sulejman Spaho, Dragoljub Stamenković, Mihajlo Stevanović, Milan Stevović, Stojan Tintor, Nikola Todorović, Vučeta Tošković, Goran Cvetanović, Stojan Cvetković, Lazar Čavić, Miljko Četrović, Dragan Čolić, Nemanja Šarović, Milan Škrbić, Ljiljana Nestorović, Meho Omerović i zajedno Milomir Minić i Jovan Todorović. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Mita Avramov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo Dragoljub Anastasovski. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragoljub Anastasovski.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona o bankama u ime poslaničke grupe SRS, kojim tražim da se ovaj član briše. Međutim, pre toga moram da kažem, po starom običaju, nema resornog ministra da prisustvuje ovoj raspravi, da bi mogao da prihvati neki amandman, ali dobro, šta je tu je. Narodna skupština Republike Srbije ne bi smela da bude glasačka mašina u funkciji G17 plus i Vlade Republike Srbije. Predloženi zakon o bankama treba da ozakoni sve zloupotrebe Mlađana Dinkića i njegovih pajtaša, pa je iz tih razloga dostavljen narodnim poslanicima pred sam početak rasprave, da ne bi mogli da prouče zakon i kroz raspravu u Skupštini obaveste javnost o namerama Mlađana Dinkića. Bez obzira na sve pokušaje ministra i Vlade da nam otežaju rad, poslanička grupa SRS će učestvovati u raspravi o Predlogu zakona o bankama povodom svih amandmana. Mislim da su resorni ministar i Vlada zakasnili sa ovim predlogom zakona, jer je trebalo da ga donesu mnogo ranije, odnosno pre uništavanja bankarskog sistema i zatvaranja skoro svih domaćih banaka, te stoga ne vidim svrhu ovog zakona, sem ako ne planirate da sve nelegalne i kriminalne radnje, koje ste počinili, opravdate i ozakonite. Po mom mišljenju, bilo bi mnogo bolje da danas raspravljamo o predlogu zakona o stranim bankama na teritoriji Republike Srbije, koje niču kao pečurke i veoma dobro rade, ali isključivo za sebe. Nijedna zemlja u okruženju nema ovako visoke kamatne stope kao mi i, samim tim, banke imaju ogromne profite, a sve su to mogle da rade naše domaće banke i da profit ostaje u Srbiji. Zbog svega navedenog, poslanička grupa SRS neće glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč o amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Opet bez ministra i opet bez guvernera koji je nadležan kada je u pitanju ova materija, pa čak može da bude i predlagač zakona. Praktično, donosi se novi zakon o bankama, da bi javnost u Republici znala o čemu se radi. Kada budete izglasali ovaj zakon, prestaće da važi Zakon o bankama i drugim finansijskim organizacijama, a to je onaj zakon koji je donet 1993. godine, koji je pretrpeo izmene 1995. i 1999. godine, pa 2002, 2003. i 2005. godine. Znači, danas drugi put pričamo o bankarskom sistemu u nivou normi i propisa koji treba da regulišu poslovanje banaka. Zašto ovaj zakon dolazi i da li postojeći Zakon o bankama i finansijskim organizacijama predstavlja neku smetnju? Da ne bi bilo improvizacija, da pročitam ono što Narodna banka i Ministarstvo finansija odavno pričaju da je potrebno da se uradi u našem bankarskom sistemu, pa vi procenite da li je to baš opravdano i da li je baš neophodno da se u ovom trenutnu radi. To je nastavak politike usmeravanja inostranih investitora na kupovinu akcija banaka u većinskom domaćem vlasništvu, kao i podrška pripajanju pojedinih banaka u cilju ispunjavanja propisanih kriterijuma poslovanja. To je od 2002. godine kontinuirani zadatak. U prevodu se to može protumačiti - uništiti do poslednjeg atoma, da ne postoji ni jedna domaća banka, a sve što postoji na našem domaćem tržištu mora biti inostrana banka, inostrani kapital, nije bitno ime i prezime direktora, bitno je da osnivač mora biti neko iz inostranstva. Dalje, promene vlasničke strukture bankarskog sektora, kako na bazi sprovođenja konverzije potraživanja države po osnovu Pariskog i Londonskog kluba u vlasnički udeo, tako i putem značajnog porasta učešća inostranih banaka u bilansnoj sumi. Znači, sva strateška opredeljenja nadležnih u državi koja se tiču bankarskog sistema uvek imaju prefiks "ino". Zatim, sprovođenje svih aktivnosti vezanih za privatizaciju banaka, što se računa da će biti okončano u 2005. godini, a tiče se slučajno preostalih banaka - Jugobanka, Novosadska banka, Kontinental banka, Vojvođanska banka, Niška banka, Panonska banka, Kredi banka iz Kragujevca. Čitam ono što je zvanični dokument NBS. Nešto je u međuvremenu i urađeno, tako da možda deluje da ovaj izveštaj nije u ovom trenutku aktuelan, ali pričam o opredeljenjima zvanične politike u Republici Srbiji, strateškim ciljevima koje su oni postavili u bankarskom sektoru. Kao kruna svega toga dolazi ovaj zakon o bankama, koji je danas na dnevnom redu. Dalje, ubrzanijeg rasta štednje stanovništva u odnosu na prethodne godine, jer, navodno, kada je strana banka, onda je štedni ulog sigurniji. Sledeći ciljevi: da se dođe do normativnog rešenja koje će da omogući ocenu boniteta potencijalnih sticalaca akcija banaka, u slučaju kada se radi o sticanju preko 15% akcijskog kapitala; poboljšanje sistema informisanja; davanje saglasnosti bankama za obavljanje brokersko-dilerskih poslova itd. To se sve nalazi u jednoj od studija, odnosno to ima svoj pravi naziv - izveštaj o stanju u bankarskom i ukupnom finansijskom sistemu zemlje. Znači, prva etapa, po proceni guvernera i ministra finansija, po njima, stabilizovanja, oživljavanja, a po meni i po članovima SRS, pa i po stanovištu većine građana Republike Srbije, ta prva etapa je bila temeljno uništavanje i formiranje novog bankarskog tržišta, ne samo bankarskog, nego i tržišta kapitala, hartija od vrednosti, ukupnog finansijskog tržišta u kome će da gospodari ino faktor. Ovo što je navedeno u obrazloženju, da je ovaj zakon usaglašenim sa nekim standardima i da, navodno, postoji i naša obaveza da naš bankarski sistem usaglasimo sa tim standardima, verovatno je za ovu grupu koja drma u bankama i bankarskom sistemu najvažniji izgovor. Oni kažu, definicija Bazelskog komiteta za kontrolu banaka, odnosno za kvalitet kapitala, kako to treba da stoji u pravom i originalnom prevodu, samo ukazuje da neki zahtev MMF u ovom delu treba da pojača ono što svi znamo i što svi osećamo, a to je da ino-kapital bude dominantan u našem bankarskom sistemu, ne radi nas, ne radi naše privrede, nego radi onih kojima je ova vlast i ona prethodna na tacnu dala naše kompletno tržište. Kao posledica toga javlja se ino-monopol u Srbiji, tako da od ino-kapitala, ino-osnivača zavisi život u Republici Srbiji, i privredni i ovaj ljudski svakodnevni život. Postali smo taoci stranih banaka, a banka je običan papir preko koga se kreira novac i, po pravilu, novac bez pokrića, i izvlači ona osnovna supstanca od svakog građanina, od svakog privrednog subjekta. Ovaj zakon predstavlja krunu uspeha Mlađana Dinkića, Jelašića i ostalih koji su shvatili svoju poziciju u vlasti - da moraju da čine sve onome ko ih je uzeo u zakup. Zato smo mi podneli ovoliki broj amandmana, da po svakom članu i po svakom amandmanu ukažemo na dugoročno štetne posledice po bankarski sistem i po ekonomiju ove države, tako da, ako se neki put pomene ona čuvena čarapa i oni hekleri, onaj Kipar, Pariski i Londonski klub, gde je pregovarano o nepostojećem dugu, koji postoji u papirima, znate kako bankari to nacifraju, to njima nije nikakav problem, samo da bismo ukazali koja je pogubna politika i kakve sve posledice nas očekuju. Mi koji pretendujemo na buduću vlast moramo unapred da učinimo sve, ako možemo, da spasimo što se spasiti može.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon o bankama je izuzetno značajan zakon za sve građane, a pre svega za privredu Srbije. Mislim da bi svi trebalo da delimo mišljenje da je način na koji je došao pred poslanike neprimeren, nedopustiv, jer se preko noći, u setu zakona koji su izuzetno bitni i regulišu sve oblasti, pre svega zdravstva i finansija, našao i ovaj zakon, a da nije bilo dovoljno vremena da se stručna javnost posveti ovom zakonu, pa ni mi poslanici, nažalost, nismo imali dovoljno vremena, jer je po hitnom postupku uvršten na zasedanje Skupštine. Što se značaja zakona tiče, kao što rekoh, ima izuzetan značaj za celokupnu privredu. Dosadašnje ponašanje Vlade i Ministarstva, kada je u pitanju bankarsko tržište, čine i te kako nezadovoljnom SRS. Naša procena je da je u bankarskom sektoru učinjeno najviše štete u prethodne dve godine, a pre svega kroz jednu privatizaciju u kojoj se niti vidi neka vizija, niti se vidi strategija. I bez strategije i vizije Vlada je krenula u uništavanje svih srpskih banaka. Ovaj zakon, koji je pred nama, samo ima cilj da taj posao koji je započet i, pre svega, urađen u toku ove godine, bude i dovršen. Mi nemamo nijedan razlog, niti jedno opravdanje od strane Vlade zbog čega se pristupilo privatizaciji svih srpskih banaka, zbog čega nije sačuvano bar par banaka, zbog čega nije došlo do integracije pojedinih srpskih banaka i stvaranje možda neke banke koja bi bila lider na ovim našim bankarskim prostorima i koja bi garantovala da ćemo u nekom narednom periodu preko te banke moći da sprovodimo neku ekonomsku politiku. Mi smo na ovaj način izgubili bitne mehanizme kojima može da se utiče na sva privredna kretanja, a u kojoj je situaciji privreda nemam potrebe ni da govorim, to svakodnevno osećaju građani kroz sve veće siromaštvo, sve manji broj radnih mesta, sve veću nelikvidnost privrede. Nažalost, to je možda najveća šteta koju je ova vlada od dolaska na vlast učinila građanima Srbije. Kada je u pitanju konkurencija koja se pojavila na bankarskom tržištu, očigledno je i uvek je bilo zalaganje SRS da se konkurencija omogući na svim tržištima, pa i na bankarskom tržištu. To je prevashodni cilj. U svakom slučaju, bio bi jeftiniji i efikasniji bankarski sistem. Čini mi se da posle godinu dana privatizacije skoro celog bankarskog sektora, niti smo dobili jeftiniji, niti efikasniji bankarski sistem. Kamate koje su najbolje merilo efikasnosti nekog sistema i dalje su prevelike za našu privredu. Krediti koji se nude i dalje su uglavnom kratkoročni krediti. To su krediti za tekuću likvidnost naše privrede. Sve u svemu, nije učinjen pozitivan pomak kada je u pitanju kreditiranje naše privrede, pa samim tim i mogućnost za ozbiljniji privredni razvoj Srbije. Hoću da kažem da smo u prethodnoj godini dobili i povoljniji kreditni rejting, tako da je bilo za očekivati da ćemo imati ozbiljniji pad kamata. To se, po meni, pre svega nije desilo zbog toga što imamo kratkoročnu ekonomsku politiku, koja je opterećena inflacijom i, nažalost, efekti koje smo mogli da očekujemo iz privatizacije pojedinih banaka kroz konkurenciju na tržištu istopili su se u činjenici da je visokim bankarskim kamatama Vlada pokušavala da utiče na smanjenje inflacije, bez obzira što će to dugoročno i te kako da utiče na privredni rast i standard svih naših građana. Vlada ume jako često da se hvali štednjom koja je velika kod građana Srbije. To je samo privid. Činjenica je da je oko 1,5 milijarda danas u depozitima kod banaka širom Srbije. To je samo nekih 25 do 30 posto od ukupnog potencijala koji imaju građani Srbije. Još uvek je veliki novac, što se ono kaže narodski, u slamaricama, a činjenica je da je jedino visokim kamatnim stopama na devizne uloge, koje se nude građanima Srbije, Vlada uspela da jedan deo novca stavi u funkciju razvoja srpske privrede. Nažalost, mnogo veći deo novca stavio bi se u funkciju privrede kada bismo imali razvijeno finansijsko tržište i kada bismo imali čuveni zakon o investicionim fondovima, koji već godinu dana čekamo u Skupštini Srbije. Kada bismo sav onaj novčani kapacitet koji imaju građani Srbije stavili u funkciju razvoja bilo bi više nade i za sve nas i vere da ćemo u nekom budućem periodu kroz ozbiljniju investiciju moći da pomognemo i hiljadama ljudi koji su ostali bez posla. Zakon pred nama koji treba da izglasamo u svakom slučaju neće pružiti veliku šansu domaćim bankama, onim bankama koje još uvek nisu privatizovane, jer je očigledna želja Ministarstva finansija da se uništi domaći bankarski sektor. Još jedanput podvlačim, velika je šteta za privredu, to je jedna kratkoročna politika, koja će uticati bitno na standard i dalje osiromašenje svih građana. Zahvaljujem se i pozivam da sve ove amandmane koje je SRS podnela shvatite kao želju SRS da se ova oblast mnogo ozbiljnije uredi, da sva pitanja u vezi bankarskog sistema budu uređena mnogo transparentnije nego što je to činjeno do sada i da se šansa, propuštenu kroz privatizaciju bankarskog sistema i oživljavanje finansijskog tržišta, ne propusti kroz privatizaciju eventualno velikih javnih preduzeća, koja je pred nama.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Narodna skupština pred sobom ima zakon o bankama i može da se kaže da su pripreme za donošenje ovog zakona započete još pre nekoliko godina. Započete su krajem 2001. godine, početkom 2002. godine. Ni taj datum nije slučajan, jer je u toku 2002. godine otpočela zamena valuta zemalja EU u evre. Pravi početak jeste prvo stidljivo, a kasnije i masovno zatvaranje domaćih banaka koje su bile uglavnom u društvenom kapitalu. Šta je time tadašnji guverner Narodne banke Jugoslavije Mlađan Dinkić želeo i hteo da postigne? Ma koliko to on ovde isticao da su te banke morale da budu zatvorene, mnogi kasniji njegovi postupci su nas navodili na to da to uopšte nije ni trebalo da se desi. Šta je prvo bio cilj? Velike banke, koje su bile u vlasništvu društvene svojine, imale su ekspoziture svuda na teritoriji Republike Srbije. Svuda, i to je bio uglavnom ekskluzivan poslovni prostor, koji se nalazio u centrima gradova, sa određenom infrastrukturom, sa određenom kadrovskom infrastrukturom i jednostavno kao takve predstavljale su ozbiljnu konkurenciju određenim stranim bankama, koje u to vreme nisu uopšte htele da imaju nikakvu zakonsku vezu sa svojim pravim osnivačima i vlasnicima u inostranstvu zato što nisu imali određeno poverenje u Mlađana Dinkića i Dosovu vladu koja je tada bila u Srbiji. Cilj tih banaka je bio taj da sva ona devizna sredstva koja se nalaze kod građana Republike Srbije, a koja nisu bila u evrima, prikupe, izvrše zamenu i, ako je moguće, da se prilikom te zamene ostvari i nekakav profit. To je bio taj prvi cilj koji nije bio mnogo značajan. Zarada u svakom slučaju jeste bila velika, ali to nije bio primarni cilj. Primarni cilj je bio taj da strane banke, bez dinara sa strane, iz inostranstva, dođu do obrtnih sredstava. U tom poslu je najviše pomagao stranim bankama i određenim domaćim bankama i tadašnji guverner Narodne banke Jugoslavije Mlađan Dinkić. Sa gašenjem velikih poslovnih banaka i prelaskom platnog prometa u banke, izuzimanjem iz Narodne banke, stvorio se još jedan deo poslovnog prostora same Narodne banke, Zavoda za obračun i plaćanja, koji je opet poslužio određenim privilegovanim bankama da dođu u posed tog poslovnog prostora. Tu na prvom mestu mislim na Nacionalnu štedionicu, koja je sve veće centre Zavoda za obračun i plaćanja tadašnje Narodne banke Jugoslavije uzela pod svoje. Otpočelo je zamena, odnosno vraćanje starog deviznog duga, štampanje hartija od vrednosti za građane koji su morali to duže da čekaju, da ne spominjemo da je u tom poslu najviše profitirala Nacionalna štedionica. Kada su u pitanju ostale banke koje su ovde poslovale, njihove procene su bile da se ovde na tržištu nalazi negde oko tri, eventualno četiri milijarde maraka tadašnjih i da je to sasvim dovoljan početni kapital za dalji nastavak rada tih poslovnih banaka. U tim procenama su očigledno pogrešili, jer je zamenjeno negde oko 7,5 do 8 milijardi maraka. U svakom slučaju, ta njihova pogrešna procena išla im je na ruku. Šta se tada dešava? Imali smo domaće banke koje su tada bile u društvenom sektoru, koje su istisnute sa tržišta i pojavio se vakuum i odjednom se pojavljuju neke strane banke i tadašnja Dosova vlada i guverner Narodne banke Jugoslavije, Mlađan Dinkić, počinju da tvrde pred građanima, pred srpskom javnošću, kako te banke imaju cilj da investiraju u domaću privredu. Kako se investiralo u domaću privredu? Pojavom strane banke i stranog imena na tržištu htela je da se stvori određena sigurnost kod građana koji su vršili zamenu zapadno-evropskih valuta u evro i da taj evro ostave u depozitu kod stranih banaka. U tome se prilično uspelo, iako je činjenica da su te banke izbegavale da imaju bilo kakvu zakonsku vezu sa svojim bankama u inostranstvu. Dalje, depoziti pod kojima su građani ostavljali svoje devize kretali su se od 1,5 do 2% na godišnjem nivou, a ta ista sredstva bila su upumpavana u kredite i to najčešće kratkoročne, kako građanima tako i privredi, pod kamatnim stopama od 12, 14, 16, 18 i 20%. Tada se tvrdilo da su to jeftini krediti i cilj je bio da se prikaže da je taj novac došao sa strane. Međutim, u najvećem broju slučajeva, 90%, pa i više, novac je bio domaćeg porekla, tako da niko u tom periodu ozbiljnije ni tada, a ni sada nije investirao u srpsku privredu, nije investirao u potrošnju građana Republike Srbije. Jedini cilj je bio taj da se stvori određeni ekstraprofit jer kamate na zapadu se kreću za takve kredite od 6 do 8%, a kod nas, kao što ste čuli i to znate i sami, kretale su se 14, 16, 18, pa i 20 i više posto, u protivvrednosti strane valute, znači ne pričam o dinarskim kreditima koji su trpeli revalorizaciju i razne kamate, tako da je taj procenat izlazio na 30 i više posto na godišnjem nivou. Ko je od toga najveću korist imao? Najveću korist su svakako imali oni koji su u tom periodu bili bliski tadašnjem guverneru NBJ Mlađanu Dinkiću i profitirali su u tom poslu, najviše Nacionalna štedionica, kojom su već tada raspolagali Vuk Hamović i Vojin Lazarević, u tome im je pomogao, doduše bivši, ministar finansija Božidar Đelić i najviše je profitirala Komercijalna banka, odnosno ekspozitura Demokratske stranke u bankarstvu. Zauzeli su sav poslovni prostor koji su imale ugašene banke, Zavod za obračun i plaćanje itd. Još jedan cilj je bio da se, kada se krenulo sa gašenjem tih poslovnih banaka, platni promet prebaci u poslovne banke, ali opet da se smanji broj eventualnih konkurenata, odnosno da konkurenti budu samo oni koji su privilegovani između sebe i da oni vode politiku platnog prometa, odnosno usluga koje nastupaju u platnom prometu. Dotadašnja provizija NBJ za obavljanje platnog prometa kretala se u rasponu od 0,15 do 0,22, eventualno 0,25% na ukupno ostvaren promet novca u nekom obračunskom periodu. Prelaskom platnog prometa na poslovne banke troškovi platnog prometa, koji su se u tom trenutku kretali oko 1,5%, porasli su osam do 10 puta, tako da je to već imalo u toku 2002. godine za posledicu neočekivanu inflaciju, jer svaki trošak koji se napravi na kraju mora da se ugradi u cenu gotovog proizvoda i najveću štetu su u svakom slučaju imali građani Srbije, privreda, a najveću korist banke koje su u tom trenutku bile bliske Ministarstvu finansija. Dalje, tada se počelo sa emitovanjem hartija od vrednosti po raznim osnovama, isplata dečijih dodataka, zaostalih penzija i opet je tu privilegiju imala Nacionalna štedionica, koja je zarađivala prilikom same emisije hartija od vrednosti, a i te kako se trudila da na tržištu stvori uslove da kupuje otprilike, da jedan dinar duga koje je država imala kupuje od građana za pola dinara i već u toku sledeće godine te hartije od vrednosti naplati iz budžeta Republike Srbije. Opet su štetu imali građani i država. Profit: opet Vuk Hamović i Vojin Lazarević. Sve što sadašnje Ministarstvo finansija radi i što je cilj ovog zakona jeste da se ono stanje koje je počelo da se stvara krajem 2001. godine ozakoni. Znači, oni koji su bili u tom trenutku privilegovani, sada će ovim zakonom ubuduće da spreče svako dalje ozbiljnije ulaganje u bankarski sektor, ozbiljniju konkurenciju i da posluju na tržištu finansijskog kapitala kao isključivi monopolisti. To je jedini pravi razlog donošenja jednog ovakvog zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi u nastavku ovim našim amandmanima pokušavamo da skrenemo pažnju. Nama nije bila namera da poboljšamo ovaj zakon, već da ga do detalja razobličimo kako bi se najšira javnost upoznala sa crnim aspektima ove operacije. Član 5. ima naslov - Poslovi koje može obavljati samo banka. Kada se tako nešto stavi za naslov, onda su to isključivo bankarski poslovi, koje niko drugi ne može da obavlja. Ovde je napisano da se niko osim banke ne može baviti primanjem depozita. Stav 2: "Niko osim banke ne može se baviti davanjem kredita i izdavanjem platnih kartica, osim ako je za to ovlašćen zakonom." Vidite i sami ovo što je u stavu 2 - niko, osim ako nekim drugim zakonom nije ovlašćen. Kako se došlo do ovoga? Do ovoga se došlo iz jednog prostog razloga što su član 4. i 5. morali da budu jedan član, pa ako već treba da ima naslov treba da bude - bankarski poslovi, pa u prvom stavu da se navede koji su to čisto bankarski poslovi, pa onda u drugom stavu da se navede šta su to bankarske usluge, pa eventualno u trećem stavu, ako se ide na još neko razgraničenje, da se navede šta su to finansijske usluge. Ova tri pojma su, možete da zaključite, različiti i imaju svoje značenje. Znači, primarna bankarska usluga, koja se samo u bankama obavlja, mora da bude primanje novčanih depozita i odobravanje kredita i drugih plasmana iz tih sredstava u svoje ime i za svoj račun, kao i izdavanje sredstava plaćanja u tom tzv. elektronskom obliku, odnosno platnih kartica. To su primarni bankarski poslovi. Ako imate Predlog zakona, videćete da se i u članu 4. to navodi kao Poslovi koje banka može obavljati. Tu se ne pravi razgraničenje, pa se u tački 1) kaže, depozitni poslovi (primanje i polaganje depozita), tačka 2) kreditni poslovi (davanje i uzimanje kredita), ali nema ove veze. Banka u svoje ime i za svoj račun kada vrši plasmane, a da se pribeglo onome što mi predlažemo, a to je da se razgraniče ti poslovi po stavovima, kako sam malopre naveo, onda u članu 4. stav 1. tačka 10) gde se kaže, poslovi zastupanja u osiguranju, pa to banka može da radi ukoliko dobije saglasnost ili dozvolu NBS. Sve je ovde uslovljeno sa NBS, čak i oni poslovi koji nisu izvorno bankarski poslovi. Znači, pored ova dva osnovna posla, depozitni i kreditni, u svoje ime i za svoj račun, tu bi verovatno trebalo da dođu i poslovi izdavanja garancija idrugih sredstava obezbeđenja plaćanja, kupovina, prodaja i naplata potraživanja. Verovatno bi tu trebalo da dođe i finansijski najam, odnosno lizing, mada smo svesni činjenice da taj lizing je izdvojen i posebnim zakonom je regulisan na drugi način. Narodna skupština je ovlašćena da takav jedan zakon prihvati i Vlada je ovlašćena da to razdvoji. Verovatno bi tu morali da dođu poslovi kreditiranja i uključivanja u potrošačke kredite, hipotekarne kredite, finansiranje komercijalnih poslova, pa onda posebno da se razgraniče poslovi koje banka radi, odnosno trgovina u svoje ime i za svoj račun, ili u svoje ime, a za račun klijenta instrumentima tržišta hartija i ostalim prenosivim vrednosnim papirima, stranim sredstvima plaćanja, finansijskim, terminskim ugovorima i opcijama i da ne čitam čitavu ovu lepezu bankarskih usluga i finansijskih usluga. Ovde je napravljena svojevrsna mešavina, jer član 4. i član 5. čine jednu celinu, a za sve ovo što pričam može predstavnik Vlade da dođe i da kaže, da, mi smo sve to obuhvatili, ali nije u jednom članu nego je u dva člana. Samo vam skrećem pažnju da nema jasne granice kada to radi banka u svoje ime i za svoj račun i kada to radi banka u svoje ime za račun klijenta. Tu je poenta. Zato što nema ovih jasnih stvari dolazi do svojevrsnog mešanja, pa kasnije odredbe o ograničenjima u pogledu svojinske strukture banke, odnosno mogućnosti sticanja akcija od pet do 20, od 20 pa nadalje, uz saglasnost Narodne banke itd, praktično i nemaju svoj značaj. Ovo je opasan predlog zakona kojim se praktično legalizuje sve ono što faktički postoji na našem bankarskom tržištu. Posle ovog zakona koji budete usvojili, ove inostrane banke ili ino-kapital u bankama biće apsolutno nedodirljiv. Zašto? Zato što je maksimalno monopolisan od strane NBS, a koja ima isključivo pravo kontrole poslovanja banaka. Kako bi se taj koncept sproveo do kraja, predlagač je pristupio svojevrsnom mešanju odredbe člana 4. i 5. Predloga zakona, kako bi to učinio razvodnjenim tekstom i da se ne vidi suština. Suština je samo u nomenklaturi bankarskih poslova, usluga, finansijskih usluga i onoga što postoji kao standard. Ovde se unosi namerno zabuna, kao što se ona unosi i u članu 2. Predloga zakona, jer praktično od te magle koja stoji u članu 2. sledi sve ovo kao tehničko rešenje, kao logistika za jedan projekat. Taj projekat se zasniva na onome što sam na početku rekao kada sam obrazlagao amandman na član 2. ovog predloga zakona.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada su juče poslanici SRS pred sam kraj radnog dana izašli iz sale, zbog toga što je prethodno Mlađan Dinkić dozvolio sebi mnogo bezobrazluka i izgovorio dosta uvredljivih reči na račun naše poslaničke grupe i narodnih poslanika, predsednik Predrag Marković je rekao da će strogo poštovati Poslovnik i da više nikome neće dozvoliti da vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Međutim, samo što smo izašli odavde, Mlađan Dinkić je ponovo stao za ovu govornicu, uz dopuštenje predsednika Predraga Markovića, i ponovo se na uvredljiv način izražavao o narodnim poslanicima SRS, o poslaničkoj grupi SRS i Predrag Marković ga nije ni opomenu zbog toga. Pre nego što smo izašli, zamolila sam Predraga Markovića i rekla sam mu da ćemo mi da izađemo iz sale, a da on u toku noći dobro prouči Poslovnik, s obzirom da je, ne samo juče, nego i ovih dana na delu neviđeno i neverovatno kršenje Poslovnika Narodne skupštine. Vidim da Predraga Markovića nema. Pretpostavljam da još proučava Poslovnik i dobro neka ga prouči. Bolje je i da ga nema nego da dođe nespreman. Gospodine Mihailoviću, to se odnosi i na vas. U skladu sa Poslovnikom, ministar koga je Vlada odredila da bude u ime Vlade kada se govori o Predlogu zakona o bankama, Mlađan Dinkić, evo već je 11,00 časova, a mi već radimo sat vremena, on nije u sali, ali jeste tu ispred sale, u hodniku, pijucka kafu, ne znam šta radi... (Iz sale: Čeka kesu.) Čeka kesu; da, pošto je juče ovde šetao kesu sa, verovatno, opranim nekim parama, pošto smo juče govorili o pranju novca. Kada smo već kod jučerašnjeg tog zakona, takođe u našem odsustvu je Dinkić rekao kako narodni poslanici SRS su imali stručan deo rasprave koji se odnosi na to što smo predložili komisiju za pranje novca umesto njegove uprave. Sve ostalo su, kaže, bile priče koje nemaju veze sa strukom. Mlađan Dinkić je to mogao da kaže juče, zato što mi nismo bili tu, ali je izrekao veliku laž. Svi naši amandmani, kao i onaj prvi gde smo predvideli komisiju, odnosili su se na sastav komisije, način formiranja komisije, prestanak članstva u komisiji, razrešenje komisije itd. Sve je bilo apsolutno u tom delu koji je sasvim sigurno stručan i mnogo stručniji od onog što Mlađan Dinkić predstavlja u ovom parlamentu i u javnosti Srbije. Dakle, gospodine Mihailoviću, da bismo mogli da nastavimo da radimo povodom Predloga zakona o bankama u pojedinostima ili napravite pauzu dok se Mlađan Dinkić ne smiluje, ili kao što samjuče rekla, privedite ministra.
Gospođo Radeta, evo ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić je došao, kao da vas je čuo. Hteo bih unapred da obavestim Skupštinu da će danas biti sednica Vlade, da je upravo na dnevnom redu razmatranje sprovodljivosti Rezolucije o Kosovu i Metohiji koju smo pre neki dan usvojili i da imamo razumevanja ako ministar jedan deo vremena i ne bude u sali, jer predstavnici Vlade su tu i mi ćemo raditi. Ako nemamo mi razumevanja, ko će drugi imati razumevanja. Hvala najlepše. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Branislav Blažić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Hvala vam, predsedavajući, malo ste me zaplašili. Sve ovo što je napisano u članu 6. Predloga zakona je napisano na način da se ne razume i da može da stvori konfuziju. Ovo je sve moglo da se napiše mnogo jednostavnije, da naziv - banka u svom poslovnom imenu može da koristi samo ono društvo koje je osnovano u skladu sa ovim zakonom. Dakle, da ima dozvolu NBS i kao takvo je upisano u odgovarajući registar. Tu je kraj priče. Tako je oduvek bilo da se ne bi stvarala zabuna u platnom prometu. Znači, ako se u nazivu koristi reč - banka, to upućuje na organizacioni oblik nekog društva koje se bavi bankarskim poslovima i koje je banka, a dokaz za to jeste upis u odgovarajući registar i dozvola NBS. Ti vrlo prosti i jednostavni zahtevi, koji su izvučeni iz odgovarajućih odredbi sličnih propisa koji regulišu status privrednih društava i upis privrednih društava, ovde su nakaradno dati. Kaže: "Banka u svom poslovnom imenu mora imati reč "banka". Stav 2: "Niko osim banke ne može u svom poslovnom imenu imati, odnosno u obavljanju svoje delatnosti upotrebiti, odnosno koristiti reč "banka" ili izvedenicu od te reči." Šta smo dobili kao garanciju? Šta je uslov? Uslov je, gospodine Dinkiću, da je to privredno društvo dobilo dozvolu NBS, da je organizovano u smislu ovog zakona kao banka i ono ima obavezu da koristi reč "banka" u svom nazivu i niko drugi ne može da koristi. Ovde ste dali ovu zbrku i umesto da bude imperativna norma jasna, vi ovde kažete - banka mora u pravnom prometu da se predstavi da je banka; dobro, to se podrazumeva. Ovo drugo se odnosi na druga lica. Sada se potpuno menja, nešto je zabranjeno. Znači, taj naziv mogu da koriste samo oni koji su dobili dozvolu NBS, koji su osnovani i organizovani u skladu sa odredbama zakona o bankama i kao takvi upisani u odgovarajući registar. To je oduvek bilo tako. Evo tog zakona od 1993. godine, koji je bio izvorni tekst. Ovde ste malo levo, malo desno, malo gore, malo dole zbrkali ovo, a znam da ste hteli da kažete ovim članom ovo što sam i saopštio. To je moglo tako jednostavno da se saopšti. Znači, niko ne može da koristi reč "banka" u svom nazivu ukoliko nije banka osnovana po odredbama ovog zakona i organizovana po odredbama ovog zakona, a za obavljanje bankarskih poslova ima dozvolu za rad NBS i kao takva je upisana u odgovarajući registar privrednih društava koji se vodi i tu je kraj priče. Dakle, poznati su uslovi: registar, dozvola, organizacija u skladu sa ovim. Znači, prvi stav je prihvatljiv, a drugi stav je zbunjujući. Očigledno, radi se o prevodu, slovenački ili hrvatski zakon ste prevodili, a to je inostranstvo, znate i sami postoje problemi sa rečima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već u članu 7. se vidi veza sa prethodnom diskusijom povodom amandmana na član 4. koji sam podneo. Znači, član 7, Zabrana povrede konkurencije. Kaže se u stavu 1: "Banci je zabranjeno da zaključuje sporazume kojima se bitno sprečava, ograničava ili narušava konkurencija i da zloupotrebljava dominantan položaj, ili da sprovodi koncentraciju kojom se bitno sprečava, ograničava ili narušava konkurencija, i to naročito da je sprovodi stvaranjem, odnosno jačanjem dominantnog položaja na finansijskom tržištu." U stavu 2. se kaže: "NBS utvrđuje da je došlo do povrede konkurencije iz stava 1. ovog člana i u vezi sa tim preduzima mere u skladu sa ovim zakonom." Postavlja se pitanje o kakvoj to konkurenciji banaka predlagač, odnosno Vlada priča? Zar nije ovo pravilo konkurencije narušeno davanjem poslovnog prostora Zavoda za obračun i plaćanje Nacionalnoj štedionici, zar ovo pravilo nije prekršila tadašnja vlada Republike Srbije, NBJ i tadašnji ministar finansija i tadašnji guverner Narodne banke Mlađan Dinkić, tako što su preko Nacionalne štedionice isplaćivali staru deviznu štednju i hartije od vrednosti na ime naplate stare devizne štednje. Zar nije tada došlo do narušavanja zdrave konkurencije. Zar nije došlo do narušavanja zdrave konkurencije tako što su Nacionalna štedionica i Komercijalna banka uglavnom preuzele poslovni prostor zatvorenih banaka, koje je po direktivi Mlađan Dinkić zatvarao prilikom zamene zapadnoevropskih valuta u evro. Šta je sada ovde cilj? Dakle, da se pokaže da se Vlada, odnosno predlagač stara o finansijskom tržištu. Dalje se kaže: "Kod utvrđivanja povrede konkurencije iz stava 1. ovog člana NBS može zatražiti mišljenje organizacije nadležne za zaštitu konkurencije." Ovo - može, vrlo je diskutabilno, jer se ostavlja, znači, isključivo diskreciono pravo guverneru Narodne banke da procenjuje da li je došlo do povrede odredaba konkurencije ili nije. Znači, treba da piše, gospodine ministre - mora da zatraži mišljenje organizacije koja je nadležna za zaštitu konkurencije. Zatim: "NBS daje saglasnost na koncentraciju koju banka sprovodi na finansijskom tržištu." To znači, određuje koliko će imati ekspozitura i gde će imati ekspoziture, tako da će pojedine banke imati ekskluzivno pravo da svoju delatnost obavljaju na više mesta u jednom centru, dok će neke druge, koje nisu bliske ministru finansija i guverneru, to morati da rade na nekim manje atraktivnim lokacijama i u nekim regionima i opštinama koje su manje razvijene. "NBS propisuje bliže uslove i način utvrđivanja povreda konkurencije iz stava 1. ovog člana." Zar mi nismo imali, gospodine ministre, sada ovde možda pre mesec dana Zakon o zaštiti konkurencije? Kako to sada NBS propisuje nešto što je već propisano ili će možda biti u suprotnosti sa tim zakonom, a u cilju nečega drugog, najčešće se ovde radi u cilju zloupotreba. "Na postupak utvrđivanja povrede konkurencije iz stava 1. ovog člana shodno se primenjuju odredbe zakona kojim se uređuje zaštita konkurencije." Taj poslednji stav je u suprotnosti sa prethodnim, tako da treba da vodite računa kada pišete i predlažete zakon. Gospodine ministre, zbog vašeg ponašanja juče u sali, poslanici SRS su napustili sednicu, a ostali ste nam dužni jedan odgovor. Kada ste pričali o novcu sa Kipra, spomenuli ste da je postojao neki novac u iznosu 350 miliona maraka ili 360 miliona maraka, ne sećam se tačno, pa ste pisali Haškom tribunalu da se ta sredstva blokiraju. Oni su odgovorili da imaju podatke o tome, da će da blokiraju, da bi na kraju vama poslali obrazloženje da to nije Miloševićev novac nego nekog drugog lica. Imajući u vidu da je 350 ili 360 miliona maraka prilično velika suma, koju je nemoguće zaraditi na pošten način, zašto niste za ovom govornicom rekli ko je vlasnik tog novca. Ko je vlasnik 360 miliona maraka? Da li je taj novac poreklom odavde? Hoćemo da znamo ime i prezime tog gospodina. Ne morate da se plašite da će da vas tuži, jer sa ove govornice imate imunitet koji vam Ustav garantuje. Ne postoji mogućnost da se taj imunitet skine. Interesuje me da nije Vuk Hamović, da nije Vojin Lazarević, da nije Filip Cepter alijas Milan Janković, da nije Stanko Subotić zvani Cane Žabac. Baš nas interesuje da li je taj novac njihov ili nekog iz njihovog okruženja. Interesuje nas, pogotovo, da li je taj novac poreklom odavde. Ako je poreklom odavde, stečen je na nezakonit način. Toliko novca ne može niko pošteno da zaradi, bez obzira koliko da je pametan. Znači, taj novac treba da se vrati državi i kroz budžet da se vrati građanima Srbije.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Dinkić.
Samo kratak odgovor na ovo pitanje. Ne radi se o novcu sa teritorije Republike Srbije, a iz Haškog tribunala nisu želeli da nam saopšte ime vlasnika. Znači, odgovor se može tražiti samo u Haškom tribunalu.
Hvala. Na član 8. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pravo je čudo što Vlada nije prihvatila ovaj amandman, jer onda bi i ceo zakon brisali. Naime, nama jeste bio cilj da se ovakav zakon u potpunosti odbije, da se ne prihvati i, da je bilo pameti, ovaj zakon bi bio povučen iz procedure. Naime, gospodin ministar sada prebacuje na Haški tribunal njegovo istraživanje oko novca sa Kipra. Znači, od sada za svo nezadovoljstvo, sve mahinacije koje je ko činio po našoj zemlji, pa i DOS, G17 plus i svi redom, potrebno je obratiti se Haškom tribunalu. Što se tiče samog bankarskog sistema, samom pojavom vas Dosmanlija na vlasti 2000. godine 5. oktobra, za cilj ste prvo imali da se dokopate tih finansijskih sredstava i banaka. Zato ste, kao i komunisti 1945. godine, odmah pohrlili prema bankama, sa fantomkama na glavi i heklerima, automatima. Eto i primera Narodne banke Jugoslavije, kada je gospodin ministar Dinkić naterao bivšeg guvernera Narodne banke Jugoslavije Vlatkovića da podnese ostavku bez ikakve primopredaje svega onoga što se tamo nalazilo, a da ne govorimo o preuzimanju carina i svih drugih institucija u kojima se nalazio novac, odnosno u kojima su bile te finansijske transakcije. Od tada ste odmah započeli uništavanje našeg domaćeg bankarskog sistema, prevodeći i poslovne prostore i novac usmeravajući prema Komercijalnoj banci, prema Nacionalnoj štedionici, sa ciljem da kontrolišete novac i da to bude pod vašom kontrolom. Još tada ste zametnuli kavgu sa Karićem oko Astra banke i do današnjeg dana izgleda mi da se izmirili niste. Ali, obzirom na sve te transakcije i pranje novca nije isključeno da budete pomireni ili da budete sutra u koaliciji sa njim. Uništavanjem našeg domaćeg bankarskog sistema ojadili ste građane Srbije, a na hiljade i hiljade radnika ste ostavili bez posla. U vašim privatnim bankama upošljavali ste uglavnom vaše članove simpatizere, učlanjavali ste Otporaše i to vam je bila udarna pesnica 5. oktobra, pa se i danas mogu videti tamo nekakva obezbeđenja na radnim mestima, bez obzira na njihovu stručnu kvalifikaciju i znanje, dok su ostali iz domaćih banaka ostali bez posla, ostali na ulici, sa nekakvom apanažom sitnom, pa danas imamo na hiljade pritužbi radnika koji su nezadovoljni takvim ponašanjem gospodina Dinkića i u ono vreme Đelića, današnjeg eksministra finansija. Sećamo se i obračuna gospodina Dinkića i gospodina Đelića, gde je u igri bio isti cilj, samo je u pitanju bilo ko će se dokopati i domoći Narodne banke Jugoslavije, ko će se dokopati svih tih finansijskih transakcija. Danas sve finansijske tokove u zemlji kontroliše ova interesna grupa G17 plus, na čelu sa ministrom Dinkićem. To je poznato javnosti i svim građanima Srbije, a verujem i maloletnoj deci. Imali ste jedan prethodni zakon koji ste doneli 2002. godine, i on vam je smetao, iako ste ga doneli zajedno u tom takozvanom DOS-u. I on vam je smetao zato što niste imali potpunu kontrolu nad finansijskim tokovima. Ovaj zakon, zakon o bankama koji danas namećete da ga ova skupština usvoji, nisam siguran, ali verovatno će ga ova skupštinska većina vaša usvojiti, ima cilj da gospodin ministar finansija Mlađan Dinkić i guverner Narodne banke Jelašić stave pod kontrolu sve ono što se u Srbiji radi na tržištu novca, otvaranje banaka, ekspozitura, znači sav protok novca želite da kontrolišete. Na jednoj strani zaklinjete se u decentralizaciju, a na drugoj strani vršite centralizaciju monetarnog sistema i bankarskog sistema, ali u ovom slučaju, nažalost, želite da naš bankarski sistem i tržište kapitala prepustite inostranim gazdama, koji će kontrolisati sve u našoj zemlji. Možda je to i naređenje nekog od klubova, da li Londonskog kluba, da li Pariskog kluba, da li ovog tima iz Bazela, uglavnom u igri je da idemo do kraja, da jednostavno celu našu imovinu, ceo naš kapital prepustimo drugom, a mi da budemo u vazalnom odnosu prema strancima. To ste uradili privredi, sada radite u bankarstvu, prodali ste sve ono što se prodati može, uljare, šećerane, cementare, sada vodu prodajete, jedino ostaje još vazduh da prodate. Jednostavno, uništavate nacionalni interes naše države. Zar nije imalo mesta da imamo jednu nacionalnu banku, da imamo štedionicu koja će imati ugleda i poverenje građana Srbije, a ne da sve ovo prepustimo strancima i da budemo zavisni od njih. Ovaj član 8. govori šta vi hoćete i koju moć hoćete da primenite prilikom saradnje sa bankama, pa u članu 8. kažete: "Narodna banka Srbije sarađuje sa stranim i domaćim regulatornim telima radi vršenja i unapređenja svoje kontrolne funkcije i obavljanja drugih poslova utvrđenih ovim zakonom". U obrazloženju kažete doslovce: "Cilj donošenja zakona o bankama je usklađivanje zakonske regulative u oblasti bankarstva sa direktivama EU, Definicijama Bazelskog komiteta za kontrolu banaka, savremenim tendencijama i specifičnostima privrednog okruženja u Republici Srbiji". Znači, ni u jednom momentu ne potencirate domaće bankarstvo, ne potencirate ono što nas interesuje u zemlji Srbiji, ne potencirate domaća ulaganja koja bi verovatno pospešila razvoj naše privrede, nego se vezujete za EU, za Bazelski komitet i na osnovu toga hoćete da kontrolišete bankarstvo, da bi posle toga rekli – "konceptualna rešenja usklađena sa Direktivama EU, Definicijama Bazelskog komiteta za kontrolu banaka, Principima OECD-a, savremenim tendencijama i specifičnostima privrednog okruženja u Republici Srbiji." Jednostavno, želite da se dodvorite EU, Bazelskom komitetu, Londonskom klubu, Pariskom klubu, sa ciljem da imate potpunu kontrolu nad celokupnim bankarskim sistemom. To je krajnji cilj. Želim ovom prilikom još da kažem da poslanici ove skupštine imaju veliku odgovornost pred građanima Srbije za odluke koje donose na štetu i građana i cele naše države Srbije. Zato apelujem na vas da nas ne prozivaju generacije koje iza nas dolaze, da mi radikali, koji ćemo uskoro doći na poziciju vlasti u Republici Srbiji, nemamo problema sa vama, da moramo da podnosimo krivične prijave, da moramo da vas pozivamo na odgovornost za sve ovo što činite na štetu građana i države Srbije.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Najmanje postoje dva razloga zbog kojih smo podneli amandman na član 8. Prvi razlog, uzmite Predlog zakona i pročitajte član 8, pa kažite koje bi posledice bile po bankarski sistem i po koncept ovog zakona ukoliko član 8. izbacite. Nikakve. Drugi, još krupniji razlog, nema ga u listu "Politika", nego ovo što ste napisali u članu 8, gospodine Dinkiću, ovo treba da bude u Zakonu o NBS. Nije mu mesto ovde. Ovo je član koji reguliše saradnju NBS sa regulatornim telima. Vi čak u tekstu stavova 1. i 2. nemate ni reč banka. Znači: "NBS sarađuje sa stranim i domaćim regulatornim telima radi vršenja i unapređenja svoje kontrolne funkcije i obavljanja drugih poslova utvrđenih ovim zakonom." Kontrolna funkcija NBS prema bankama regulisana je ovim zakonom, ali takođe i Zakonom o NBS, u onom organizacionom delu itd. Stav 2: "NBS može s telima iz stava 1. ovog člana razmenjivati podatke pribavljene u vršenju svoje kontrolne funkcije i obavljanju drugih poslova utvrđenih ovim zakonom." To je sve u Zakonu o NBS. Ovde nema nijedne obaveze za banku. Ovde se propisuje nešto što je ovlašćenje NBS u komunikaciji, saradnji, kako vi to kažete, sa regulatornim telima. Jedina kopča jeste "povodom kontrole". Ovo prebacite u Zakon o NBS i neće biti nikakve greške. Kad stoji u zakonu o bankama, ovo nepotrebno opterećuje ovaj tekst. Ako NBS treba sa nekim da sarađuje i treba da nalazi pravni osnov za tu svoju saradnju, onda pravni osnov treba da nađe u Zakonu o NBS, a ne u zakonu o bankama. Vrlo prosto i jednostavno. Znači, kompletan tekst člana 8. preselite u Zakon o NBS. Ovaj amandman možete slobodno da prihvatite, ne menja se vaš koncept zakona, kao što vidite, nego pokušavamo da rasteretimo ovaj tekst nepotrebnih stvari.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo poslanik Živan Vladimirović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Živan Vladimirović. ŽIVAN VLADIMIROVIĆ. Dame i gospodo narodni poslanici, baš me iznenadilo što nije prihvaćen ovaj moj amandman. Podneo sam amandman na član 9. zakona o bankama, koji glasi: "Član 9. briše se". Vi znate naše opšte mišljenje o bankama i o bankarskom sistemu. Ministar se smeje, ali je ukinuo bivši Zavod za obračun i plaćanja u Prokuplju, u sedištu okruga, i ima velike zamerke od naroda Toplice. Što se tiče domaćih banaka, znate i sami da su kompletno uništene, da same banke nisu krivci. Znate da su mnoge banke plasirale novac u našu privredu, nisu uspele da naplate svoja potraživanja od propalih preduzeća i kao nelikvidne su zatvarane. Tržište je prepušteno stranim bankama koje po enormnim kamatama plasiraju svoja sredstva ovde, uništavaju i ovo malo sirotinje što je ostalo u Srbiji. Ljudi su prinuđeni da uzimaju kratkoročne kredite po velikim kamatama, a ne znaju na kraju šta ih čeka. Ovo reklamiranje na TV, gde se nudi jedna prevara, kada vide koliko narod treba da plati kamatu, vide da su potpuno upropašćeni. Hteo bih jedno poslaničko pitanje da postavim u vezi sa privatizacijom, a odnosi se na jednu firmu koja je, po meni, neopravdano privatizovana i uništena. Naime, radi se o ŠIK "Kopaonik" iz Kuršumlije, gde je prilikom privatizacije pod istu kapu stavljena i jedna firma koja se zove "Kopaonik-zaštita". Znači, potpuno neopravdano je ta firma stavljena pod šapu i uništena, pa bih pitao ministra za privredu i privatizaciju, pošto su ljudi dobijali tako kontradiktorne odgovore na pitanje da li su privatizovani ili nisu, sasvim dijametralno suprotne odgovore - da nisu privatizovani i da su privatizovani. Pošto te firme dobijaju određenu sumu iz budžeta Republike Srbije, to se odnosi i na Ministarstvo finansija, da je ta firma uništena, da su radnici razjureni. Međutim, dobijaju svoje prinadležnosti iz budžeta Republike Srbije, pa bi to trebalo da se vidi, da se ispita i da se pojasni pravo stanje stvari. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Radi ovih poslanika koji žele da komentarišu sa mesta pojedine odredbe i naše amandmane, podsećam da je ovo još uvek materija Glave I, Osnovne odredbe. Radi se o članu 9. koji ima naslov - Upravni postupak. Vi ste ovde propisali načelo na način koji odgovara konsolidaciji brljotina iz prethodnog perioda od 2001. godine. Vi ste to uradili na taj način što želite da cementirate svoju, verovatno više političku nego pravnu, odluku o gašenju nekih banaka i želite da se obezbedite, zbog činjenice da stalno gubite u upravnim sporovima. Ne mogu tačno da se setim da li 11, 12 puta, koliko puta to se vraća. Način na koji ste to uradili je nedozvoljen. U suprotnosti je sa osnovnim načelima upravnog postupka i načelima koja važe za upravne sporove. Da krenemo redom. U stavu 1. ste zapisali: "Narodna banka Srbije, u postupku utvrđenom ovim zakonom, vrši kontrolu boniteta i zakonitosti poslovanja banaka i, na osnovu nadležnosti utvrđenih ovim zakonom (pa sada kada ste rekli bonitet i zakonitost poslovanja, vi ste na neki način odredili delokrug, a samim tim i nadležnost), rešava o pravima, obavezama i pravnim interesima lica." Kojih lica? Sve što je vezano za upravni postupak i upravni spor u ovoj materiji je na relaciji Narodna banka Srbije i banka. Onda ne treba da stoji - lica, nego banka. Pitanje boniteta vi dižete na nivo zakonske norme. Pitanje boniteta, kao kvalitet poslovanja neke banke, kojoj omogućava da se ona tržišno verifikuje, vi dižete na nivo zakonske norme. Znači, zakonitost poslovanja i ta kontrola u vezi toga radi se u upravnom postupku, ali ovo bonitet nisam baš nešto siguran, jer to treba da opredeli kakvo je stanje konkurencije na bankarskom tržištu i da se izrangiraju prema bonitetu, više kao poruka štedišama i komitentima, nego kao zakonska norma. Kao zakonska norma može ići samo nešto što je minimum. Kada ste već upotrebili reč bonitet, onda ne podrazumeva se samo minimum, nego sva merila i svi kriterijumi koji održavaju stanje jedne banke. Dalje: "Na postupak iz stava 1. ovog člana shodno se primenjuju odredbe zakona kojim se uređuje opšti upravni postupak, ako ovim zakonom nije drukčije određeno." Ovim zakonom vi pravite nešto drugačije. I to suprotno principima koji važe i tu je problem. Onda kažete: "U postupku iz stava 1. ovog člana Narodna banka Srbije odlučuje rešenjem." Prihvatljivo. Sledeći stav: "Rešenje iz stava 3. ovog člana je konačno." Prihvatljiv je stav, međutim, može u praksi da stvori odgovarajuću zabunu, jer verovatno ste u obavezi da obezbedite dvostepenost u postupku odlučivanja. Ako ne obezbeđujete dvostepenost, onda je upravni spor zagarantovan. Vi idete na tu varijantu. Sledeći stav: "Protiv rešenja iz stava 3. ovog člana može se voditi upravni spor (to je ovo drugo, u skladu sa Ustavom, što propisujete), ali tužba protiv ovog rešenja ne može sprečiti ni odložiti njegovo izvršenje." To je dodatak koji je nedozvoljen. U Zakonu o upravnim sporovima tužba podneta Vrhovnom sudu, još uvek je on nadležan, dok se ne napravi taj upravni sud, ne odlaže izvršenje rešenja, ali postoji mogućnost da se traži privremena mera. Ovo što ste ubacili posle zapete je neprihvatljivo. Dalje: "U upravnom sporu protiv rešenja iz stava 3. ovog člana sud ne može rešiti upravnu stvar za čije je rešavanje ovim zakonom utvrđena nadležnost Narodne banke Srbije." To je u suprotnosti i sa Ustavom i sa Zakonom o upravnim sporovima. Gospodine ministre, to ne može da stoji kao poslednji stav ovoga. Zašto? Zato što Vrhovni sud ili sutra upravni sud, koji bude nadležan za upravne sporove, moraće da reši meritorno neke stvari, zato što je Zakonom o upravnim sporovima propisano, pa posebna odredba, čini mi se da je 62. član Zakona o upravnim sporovima, kada upravni organ ne želi da sprovede i da otkloni nedostatke na koje je ukazao upravni sud. Mi imamo problem kao što imate vi. Mi imamo problem sa onim legendarnim džipom. Tri puta Vrhovni sud poništava rešenje MUP i oni neće da vrate. Više vole Vilijema Vokera, koji je taj džip dao teroristima, nego pravni poredak Republike Srbije. Mi smo ponovo pokrenuli tužbu i sada očekujemo da napokon Vrhovni sud sam meritorno reši i da propiše koja je obaveza i prvostepenog i drugostepenog organa u pogledu vraćanja. Vrhovni sud u ovim sporovima gde ste vi gasili ove banke, pokretali postupke itd, ako posle deset puta vas upozorava, doduše ne mogu da kažem konkretno za vas, pošto je sada drugi čovek guverner Narodne banke, jer on je nadležan za to i on ne želi da otkloni nedostatke, već uporno istrajava, pa jedanput stečaj, drugi put likvidacija, pa tako dalje, mora da se autoritet suda poštuje. Ako se autoritet suda ne poštuje, onda nemate pravni poredak i kraj priče. Vi sada ubacujete kao zakonsku normu, sud može da ceni zakonitost, ali ne može da meritorno reši. To vam je zabranjeno. To ne može da stoji u ovom članu ovog zakona. Ako ovo stoji u ovom članu ovog zakona, onda vam uopšte ne treba Zakon o upravnim sporovima. Znači, to što predstavlja vaš zahtev, vaš interes, vaše viđenje kako treba da se reši ova situacija u suprotnosti je sa pravnim poretkom Republike Srbije. Moram da vam kažem i kada se bude menjalo nešto u našem pravnom poretku, ovaj stav povodom upravnih sporova je nepromenljiv, zato što je to standard. Ne možete vi zbog navodno nekog vašeg standarda da menjate neke standarde koji postoje stotinama godina. Ne možete da menjate. Morate negde da kažete - ovo je svetinja, tu se ne ide. Privatna svojina je svetinja, ne možemo da navalimo. Upravni sud sa svojim odlukama koje imaju svoju težinu takođe je svetinja, te odluke moraju da se poštuju. Znači, vraćam se na stav 1 - zakonitost poslovanja, u redu je i treba da se vrši kontrola u upravnom postupku, ali bonitet je na granici. Kontrola boniteta u onom delu gde vi minimalne standarde za ocenu boniteta pretvarate u zakonom propisane obavezne uslove koje mora banka da ispuni, to možete da kontrolišete. To je onda već zakonski uslov, nije bonitet. Bonitet jeste kvalitet, razgraničenje po kvalitetu, po sigurnosti, po kapitalu, po izbegavanju rizičnih plasmana, po obezbeđenju potraživanja. Taj bonitet koji se utvrđuje je vrlo značajan za Narodnu banku Srbije, za ostale banke, za pravna lica, za građane. Ne možete bonitet da stavite kao suvu zakonsku normu. Da li je ova klasa, druga klasa, treća klasa, ne možete. Zašto? Zato što taj bonitet nije minimalan zakonski uslov za poslovanje. U tom smislu se ogledaju ove naše dve temeljne intervencije povodom ovog člana. Naravno, predložili smo brisanje i skrećem vam pažnju na ocenu boniteta i na mogućnost vođenja upravnog spora, odnosno ograničavanja suda kako će da reši u upravnom sporu. U ovom zakonu, u ovom članu ograničenje se daje suprotno osnovnim načelima koja važe za upravni postupak i za upravni spor. Morao je Zakonodavni odbor povodom ovoga da interveniše, ako utvrđuje celinu pravnog poretka i usaglašenost predloženih zakona sa pravnim poretkom. On je morao da interveniše jer su na ovaj način prekršene pre svega odredbe Ustava Republike Srbije koje se tiču ustavnosti i zakonitosti, gde je propisano da je žalba zagarantovana i ukoliko se ne dozvoljava žalba zakonom može da se propiše da se protiv konačnih upravnih akata vodi upravni spor, ali ne možete ovim zakonom da propišete kakva će biti odluka suda. Ako Vrhovni sud Srbije danas, a sutra taj upravni sud ima ovlašćenje da reši određenu stvar, ne možete da mu uskratite to pravo, jer imamo upravo ove nenormalne situacije, gde državni organ ne želi da sprovede odluku suda i sve čini da osujeti sprovođenje odluke suda. Kao što ste videli, ne ulazim u to da li je odluka suda ispravna, da li je odluka guvernera Narodne banke ispravna. Samo govorim o onome što stoji u našim propisima, a što mora da obavezuje i guvernera i Vrhovni sud i sve nas obavezuje u krajnjem smislu da moramo da poštujemo odluku suda.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milomir Minić i Jovan Todorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela poslanik Ljiljana Nestorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Meho Omerović.
Moja koleginica Ljiljana Nestorović podnela je amandman. Ona danas nije tu, proslavlja sa svojom porodicom svoju krsnu slavu Mratinjdan, pa ovom prilikom njoj, njenoj porodici i svima koji slave ovu slavu čestitam od srca. Na član 9. Predloga zakona, koji govori o upravnom postupku, predložili smo amandman da se stav 6. briše, sa jednim jedinim i veoma prostim obrazloženjem, a to je da je ovaj predlog zakona u stavu 6. u suprotnostima sa načelima i odredbama Zakona o opštem upravnom postupku i Zakona o upravnim sporovima. Naime, Zakonom o opštem upravnom postupku propisano je da se protiv prvostepenog rešenja može isključiti žalba i to tako da rešenje postane konačno, pod uslovom da se obezbedi druga vrsta zaštite. Predlog zakona u tom smislu pravilno je uputio prethodnim članovima na vođenje upravnog spora protiv konačnog rešenja NBS, ali je u poslednjem 6. stavu navedenog člana ograničio nadležnost suda. Da vidimo šta Vlada, odnosno resorni ministar kaže u obrazloženju kada odbija ovaj naš amandman. "Amandman se ne prihvata iz razloga što odredbe stava 6. člana 9. nisu u suprotnosti sa Ustavom, niti sa Zakonom o opštem upravnom postupku i Zakonom o upravnim sporovima". To je netačno iz prostog razloga jer ograničavanje nadležnosti suda je suprotno zakonu i Ustavu. "To znači (ukoliko bi se amandman prihvatio) da bi sud bio obavezan da primenjuje sve materijalne odredbe Zakona o bankama, koje su specifične, usko stručne i kombinuju ekonomske, računovodstvene i pravne veštine". Dakle, ministar Dinkić tvrdi da sud nije stručan da primenjuje materijalno pravo koje obuhvata odredbe Zakona o bankama i druge podzakonske akate koji su usko stručni i specifični. Ako bi se ovakav kriterijum primenio na neku drugu oblast, recimo intelektualnu svojinu, ginekologiju, telekomunikacije, onda sudovi, po mišljenju gospodina Dinkića ne bi imali šta da rade. Sada dolazimo u još jedan problem, tri stuba vlasti, zakonodavna, izvršna i sudska. Mi smo do sada imali priliku i praksu gospodina Dinkića da čak i ovaj najviši zakonodavni organ, koji se zove Skupština Republike Srbije, omalovažava preteći nam da će uvoditi privremene mere kao u JAT-u i to je bilo njegovo ponašanje, njegov manir ophođenja prema poslanicima. Međutim, sada verovatno bez znanja gospodina Koštunice, jer sumnjam da bi predsednik Vlade, koji je čuveni legalista, prihvatio da se jedan ovakav odnos primenjuje na treću granu sistema koja se zove pravosuđe. Naprosto oduzima se na ovaj način sudskoj vlasti pravo da radi svoj posao. Mislim da sam bio dovoljno jasan u obrazloženju zašto ovaj amandman treba prihvatiti. U suprotnom nama nije potrebno nezavisno sudstvo, u suprotnom imaćemo samo ministra finansija, odnosno predstavnike Vlade, koji će biti poslednja instanca u svemu što ima veze sa NBS i finansijskim organizacijama.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Ukoliko ne može da se usvoji naš amandman zato što je sveobuhvatan, onda ovaj amandman, mislim da je identičan sa amandmanom SPS-a, to su ista rešenja, morao bi da se usvoji. Ako Vlada neće da usvoji, a verovatno da neće, onda pozivam poslanike i kažem da ste dužni da poštujete Ustav Republike Srbije, a da bih vas ubedio šta znači poštovanje Ustava Republike Srbije moram da vam kažem da prva definicija, prva rečenica koja se primenjuje kada je u pitanju upravni spor jeste da sud vrši ocenu zakonitosti konačnih upravnih akata. Ako je rešenje guvernera NBS povodom nekog pitanja, aspekta, zakonitosti rada i poslovanja, osnivanja rada i poslovanja neke banke, konačni upravni akt, onda zakonitost ceni Vrhovni sud Srbije. Na ovaj način vi ste zabranili Vrhovnom sudu Srbije da ceni zakonitost konačnog upravnog akta. Da budem precizniji, samo ste dali jedan aspekt ocene da se sud eventualno u svojoj presudi izjašnjava: tužba se usvaja, tužba se odbija. Zakon o upravnim sporovima predviđa drugačiju mogućnost odlučivanja. Ako izuzmemo mogućnosti da rešenjem odlučuje, a tiče se pitanja postupka, sud ukoliko usvoji tužbu u upravnom sporu, pod uslovima propisanim Zakonom o upravnim sporovima, ovlašćen je da reši odgovarajuću upravnu stvar. Šta iz oblasti bankarskog poslovanja može biti upravna stvar? To je centralno pitanje. Upravna stvar može biti da li su ispunjeni uslovi prilikom osnivanja, da li su ispunjeni uslovi za rad, da li su ispunjeni uslovi u pogledu poslovanja banke, ali upravna stvar ne može biti bonitet banke. Bonitet banke je jedan vrednosni kriterijum koji ne može da bude zakonska norma. O tome se radi. NBS je ovlašćena da preduzima mere prema određenoj banci, pa ima onih preventivnih i ima onih represivnih mera koje se završavaju sa rešenjem kojim se nešto nalaže, oduzima dozvola, gasi banka itd. To jesu konačni upravni akti, ali ne možete vi ovim zakonom da zabranite sudu da vrši kontrolu zakonitosti konačnog upravnog akta. Vi to radite ovde da biste pokazali da niko ništa ne zna, sve po pitanju zakonitosti rada banaka je u nadležnosti guvernera, u nadležnosti ministra finansija, nema tu mesta za sudsku vlast. Sudska vlast je ovlašćena da kontroliše zakonitost. To njeno pravo niko ne može da uskrati. Ne možete vi ovim zakonom ovo da uradite. Odmah ću da vam kažem, i da prođe ovaj član kako ste zamislili, svi koji rade u većima za upravne sporove Vrhovnog suda ima da primene Zakon o upravnom sporu i da rešavaju ove stvari. Sve sudije, sva veća, zato što njih obavezuje Zakon o upravnim sporovima, a ovaj zakon o bankama ih obavezuje samo u onom delu gde cene zakonitost rešenja guvernera. Da li je guverner bio ovlašćen, da li je utvrdio da li su ispunjeni uslovi za primenu neke mere, da li je ispunio kontrolu u skladu sa zakonom o bankama. Ni oni neće da prihvate i primene član 9. u ovom delu koji ste vi opisali. Zašto? S puno prava ima da konstatuju, primenjuje se, prilikom donošenja odluka Vrhovnog suda u Veću za upravne sporove, odredba člana 9. Zakona o bankama stav 6. Mislim da je to poslednji stav kojim pokušavate da zabranite sudu da odlučuje. Sami će da vas dezavuišu. Onda će opet neko pametan da se nađe u Narodnoj banci, pa će da kaže, sud je pogrešio, nije bio ovlašćen i nije imao u vidu stav 6. i vi se opet posle krijeteiza Narodne skupštine i iza svoje većine ovde koja je izglasala nešto što ne može da stoji u zakonu. Eto, ne može, kao što Narodna skupština ne može da donese odluku da je zemljina kugla četvrtasta, tako ni ovo ne može da se ubaci, što je napisano u stavu 6. Sada, da li ste legalisti ili niste legalisti, da li ste patriote, da li ste izdajnici, da li ste ovakvi, da li ste onakvi, razmislite, ovaj amandman usvojite, da bi ovo što se danas predlaže kao zakon, makar na nešto ličilo i bilo usaglašeno sa pravnim poretkom. Utuvite jedanput u glavu, rešenja koja su sadržana u Zakonu o upravnim sporovima su na nivou načela, opšteprihvaćenih načela koja važe za upravne sporove. Menjajte ustav, radite šta god hoćete, verovatno 99% rešenja iz Zakona o upravnim sporovima nećete smeti da menjate. Ne može da se menja. Vi sada pokušavate na mala vrata drugim zakonom da izmenite, da dezavuišete Zakon o upravnim sporovima. Uhvatili ste se ćoravog posla. To je nemoguće da se uradi.
Hvala vam. Da li još neko želi reč? (Ne.) Ustav menja ova skupština, molim vas, ne vi i mi. Na član 10. amandman je podneo poslanik Boban Vojinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Izvolite, gospodine Vojinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. i 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, na Predlog zakona o bankama i u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 10, gde se kaže da se član 10. ovog predloga zakona briše. Poslanička grupa SRS pokazala je svoj odnos prema ovom zakonu, pa i prema članu 10. ovog predloga zakona, na način kako inače radimo kada Vlada pokuša da nam podmetne nešto kao što je ovaj zakon. Predlog zakona je veoma loš, zato ste nam ovaj predlog dostavili u poslednji čas, da bi nas onemogućili da se pripremimo da o zakonu vodimo kvalitetnu raspravu, zato smo podneli amandmane na svaki član i predložili da se svaki član pojedinačno briše, kako bismo mogli da objasnimo šta mi u stvari mislimo o ovom predlogu zakona. Ministar je u svom izlaganju ispričao veoma lepu priču o bankama. Istina je, stvarna situacija, sasvim drugačija. Čuli smo od ministra da će pod povoljnim uslovima građani Srbije, donošenjem ovog zakona, biti stimulisani da mogu i da štede, ne znam stvarno ko danas ima mogućnosti u Srbiji da štedi u bankama, kada iz kraja iz koga dolazim, iz Pirota, 95% stanovništva jedva sastavlja kraj s krajem. Ljudi jedva preživljavaju iz meseca u mesec, a dalekood toga da mogu i da štede. Sve banke u Srbiji koje su na bilo koji način sarađivale sa srpskom privredom, pomagale srpsku privredu, ministar je 2002. godine zatvorio i ostavio na hiljade ljudi u tim bankama bez posla,a na taj način je zatvorio sve fabrike i preduzeća koja su sarađivala sa tim bankama. Banke za koje ste doneli odluku da odu u sanaciju više i ne postoje, a poslovni prostor tih bivših banaka se ili rasprodaje bez ikakvih tržišnih vrednosti ili se tamo useljavaju ljudi koji su bliski vlasti. Ima mnogo stvari zašto je ovaj predlog zakona o bankama i član 10. za nas iz poslaničke grupe SRS neprihvatljiv. Nećemo glasati za zakon o bankama, jer ne želimo da dajemo legitimitet ničijoj samovolji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov, po istom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo na ovde jedan, da kažem, kvaran način od strane Vlade dobili Predlog zakona o bankama, koji je sistemski zakon, praktično u minut do 12. Šta smo mogli drugo da uradimo kao jedina savesna poslanička grupa, koja svoj posao obavlja odgovorno, nego da uložimo veliki broj amandmana kojim tražimo da se članovi ovog predloga zakona brišu. To je bio jedini potez koji smo mogli da povučemo u tom trenutku, jer drugog načina nije bilo da se borimo protiv ovako neodgovorneVlade. U suštini problematičan nam je još više predstavnik Vlade povodom ovog predloga zakona, ministar finansija, Mlađan Dinkić. SRS je unazad mnogo govorila o ministru finansija, Mlađanu Dinkiću, i želim da istaknem neke njegove, rekao bih, afere i poteze koji su ostali upamćeni u prethodnih pet godina. Smatram da ministar finansija, Mlađan Dinkić – a iskreno se nadam da je pisao ovaj predlog zakona, mada iz nekog ranijeg iskustva znam da su to otprilike prevodi slovenačkih i nekih sličnih zakona – nema pravo da piše i da brani ovaj predlog zakona, jer je zaslužan za uništenje bankarskog sistema u Srbiji, za uništenje četiri najveće domaće banke i uvođenje stranih banaka, koje bez ograničenja, praktično, iznose ogromne količine novca iz Srbije i koje zarađuju na razlikama u kamatama što se tiče štednje i kredita koje daju građanima Srbije. Afera Kipar i ono što je govorio Mlađan Dinkić u predizbornoj kampanji pred izbore 2000. godine, kada je DOS sa G17 plusdošao na vlast, takođe je nešto što izuzetno opterećuje i govori o silnim milijardama. Kada su pobedili na izborima, onda su svi tražili te milijarde, navodno niko ih nije mogao naći, a postoje i svedočenja nekih njegovih saboraca u tom poslu danas kada više nisu na vlasti i da su određene pare nađene, ali da su onda volšebno nestale po nekim ostrvima. Da li taj novac danas učestvuje u privatizaciji najboljih srpskih kompanija? To je, po nama, više nego izvesno. Afera oko Nacionalne štedionice, gde su depozitom Narodne banke kupovane firme po Srbiji, i Nacionalna štedionica je protežirana od strane guvernera Mlađana Dinkića, lažno je predstavljena kao državna. Poslovni prostor ZOP-a je otišao u bescenje, praktično nekim privilegovanim bankama. I veza sa energetskom mafijom je takođe nešto što opterećuje Mlađana Dinkića, kao predlagača ovog zakona u ime Vlade Srbije. Upad u Narodnu banku sa naoružanjem, sa čarapom na glavi, po izjavama svedoka, a to je potvrdio i tadašnji ministar policije Dušan Mihajlović, koji kaže da mu je to jedino žao i jedina greška u periodu u kome je bio i radio kao ministar policije, zašto nije preduzeo određene mere. Onda se Mlađan Dinkić samoproglasio za guvernera Narodne banke u jednom periodu, pa sve do izbora u Skupštini Srbije i Crne Gore, odnosno SRJ. Mlađan Dinkić je odgovoran za vraćanje nepostojećeg duga, silne milijarde su ovde u pitanju. Mi smatramo da je on morao da uzme u obzir, kao jedan od najodgovornijih pregovarača u tom procesu, veliku ratnu štetu koju je pretrpela Jugoslavija tokom 1999. godine i zato smatram da je ovaj dug u najvećem delu nepostojeći. Posle pet godina vladanja Mlađana Dinkića kao guvernera Narodne banke, kao ministra finansija, on nam predlaže zakon o bankama i predlaže nam zakon o pranju novca. Naravno, pet godina je trebalo da se obave svi prljavi poslovi u vezi banaka, da se opere sav novac, da prođe kroz srpsku privredu na jedan legalan način i sada idemo sa tim bankama kao da ničega nije bilo. Hteo bih na kraju da pitam gospodina ministra: gde su milijarde koje su čekale na granici posle 2000. godine i na kojima ste zasnivali kampanju za te izbore koje ste dobili. Vi ste tu kritikovali brojne takse koje ste posle samo povećavali, kao i pretplatu za RTS. Svedoci smo ovih dana da se ta pretplata ponovo uvodi, sve je to danas novo, sve je bila jedna obična laž i obmana građana Srbije. Hvalite se ogromnim deviznim rezervama koje ima NBS, ali ne pričate ili kažete onako pri kraju da je to u stvari samo ono što je otkupljeno od građana Srbije, znači, u nekom od prethodnih perioda, teških perioda, uštedeli su nešto za crne dane, a ovih dana oni moraju da prodaju, i to dovoljno govori o stanju u kome se nalaze građani Srbije. Na samom kraju hteo bih u šali da pomenem vašu čuvenu reklamu tih dana 2000. godine. Posle godinu dana ste obećavali auto, posle dve godine decu će navodno građani moći da školu u inostranstvu, a posle tri godine stanove. Prošlo je pet godina. Osim vas i vaših partijskih saboraca to niko nema. Pet godina je prošlo, građani žive sve teže i teže.
Još neka poslanika grupa? (Ne.) Reč ima ministar Dinkić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želim sa ponosom da kažem da sve ono što je bilo u onoj reklami 2001. godine je do poslednjeg ispunjeno. Poslednja stvar koja je ispunjena su stambeni krediti. Kao što znate, nije tamo bilo putovanja, školovanja u inostranstvu, već su najpre bili krediti za automobile, zatim krediti za putovanja u inostranstvo za godišnje odmore, a zatim i stambeni krediti. Kao što znate, u doba dok su neki od ovih govornika bili na vlasti, vi ste u bankama koje su navodno pomagale našu privredu mogli samo da dođete na šalter i da vam kažu da ne možete da podignete platu koju ste zaradili, vraćali su vas šalterski službenici i još su vam se smejali u lice, jer dođete i tražite da podignete vašu platu, a bankarski službenik, maltene da vam ne kaže psovku ili neke druge pogrdne reči, jednostavno, samo kažu - nema para, a kamoli da ima bilo kakvih kredita. Dakle, za razliku od tog perioda kada nije bilo nikakve kreditne aktivnosti u bankama, ponosan sam da je posle deset godina krenula ozbiljna kreditna aktivnost u bankama, mnogostrano su povećani svi krediti, kako preduzećima, pa tako i građanima. Stambeni krediti, koje smo zaboravili, odobreni su još 1990. ili 1991. godine, konačno u ovoj godini se odobravaju sa kamatnom stopom od 4,5% godišnje, zahvaljujući osnivanju Nacionalne korporacije za osiguranje stambenih kredita, koju je ova skupština osnovala zakonom i koja je omogućila da se jedan dobar deo rizika plasmana stambenih kredita smanji. Takođe, zahvaljujući novom programu Vlade i budžetskom suficitu, mi smo uspeli da plasiramo kredite onima koji su do 45 godina starosti pod subvencionisanim uslovima, i imaćemo tri puta više para za te namene u narednoj godini, upravo zahvaljujući smanjenju javne potrošnje koju smo ostvarili u ovoj godini. Čuo sam da neki kažu da stanovništvo kraj sa krajem sastavlja. Neću ulaziti u tu opservaciju, jedino se pitam ko su tiljudi koji 60 miliona evra mesečno u proseku u naše banke stavljaju na ime štednje, jer ove godine se štednja povećala za samo prvih deset meseci za 650 miliona evra i neprekidno raste. Dakle, 200 puta je veća nego 2000. godine, dakle, ne dva puta, nego 200 puta je veća nego 2001. godine i trenutno iznosi 2.100.000.000 evra, a kako se bliži kraj godine sve je veći rast štednje, rekord će biti postignut u novembru, jer je za prvih 20 dana novembra 65 miliona evra uloženo na štednju u naše banke. To su pare građana Srbije, dakle građani Srbije otvaraju štedne knjižice, štede, što je dobro, jer naš cilj je bio od početka, kada sam preuzeo vođenje Narodne banke Jugoslavije nekadašnje, a sada NBS, da povratimo poverenje u dinar, što smo uspeli, da povratimo poverenje u bankarski sektor. Naravno, ranije su nažalost banke, govorim o periodu koji smo zatekli 2000. godine, bile samo mesto gde ste se nervirali. Dođete na šalter i ne možete da podignete vašu penziju ili platu. Danas ipak imamo daleko jači bankarski sistem, mada duplo manje banaka imamo u našoj zemlji. Jer nekim bankama koje su radile protivzakonito mi smo bez ikakvog razmišljanja radikalno oduzeli dozvole za rad. Preko 40 banaka je izgubilo dozvole za rad ili su se morale spojiti sa drugim bankama, ali sada smo napravili jedan zdrav bankarski sistem. Sa ponosom mogu da kažem da danas u bankarskom sistemu Srbije radi daleko više ljudi nego što je radilo te 2000. godine, kada smo krenuli sa reformom bankarskog sistema. Kamo sreće da je u privredi bila slična situacija, da se situacija razvijala sličnim tempom, jer bi zaposlenost u svim segmentima naše ekonomije bila tako uspešna kao što je u bankarstvu. U bankarstvu, ponavljam još jednom, radi više ljudi nego što je radilo 2000. godine, bez obzira što je u jednom trenutku početkom 2002. godine 8.500 ljudi ostalo bez posla u četiri velike državne banke. Međutim, tada mi to nismo želeli, već je bilo iznuđeno činjenicom da je gubitak u tim nekadašnjim gigantima u bankarstvu Srbije iznosio oko 30% tadašnjeg bruto domaćeg proizvoda ili osam milijardi maraka tadašnjih. Bila je prekretnica, da li tim bankama ubrizgati svež kapital, a to bi značilo da od građana moramo da uzmemo četiri milijarde evra da bi ubacili tim bankama da bi one nastavile da rade ili da ih jednostavno stavimo u stečaj i da omogućimo bankama, mislim na one ostale koje su zdravo radile, kao i novim bankama koje dolaze na tržište da mogu da počnu da se razvijaju maltene od nule. Takođe, mi smo odlučili da vratimo staru deviznu štednju, koja nije godinama vraćana. Naravno, to je bio potez koji je omogućio rast poverenja u naš bankarski sektor. Mi smo od 2000. godine do danas vratili oko milijardu evra stare devizne štednje građanima. Time se ponosim, a neki kažu da nije trebalo vraćati štednju, jer to je pravo tih ljudi koji misle, a da nismo vratili milijardu evra stare devizne štednje, siguran sam, ne bi sada imali dve milijarde evra, i samo zahvaljujući vraćanju milijardu evra stare štednje mi sada imamo dve milijarde i sto miliona. Isto tako, da nismo merama ekonomske politike stvorili uslove za budžetski suficit, nikada ne bismo oborili kamatnu stopu na stambene kredite na 4,5% godišnje. Takođemi smo platni promet iz tadašnjeg ZOP-a efikasno preneli u naš bankarski sistem. Svestan sam da su mnogi plašili tada građane, ako ne bude ZOP radio platni promet banke će napraviti pravi kolaps. Međutim, ništa se od toga nije dogodilo. Doduše, jeste u Sloveniji, Bosni i Hrvatskoj, a mi smo sve njihove zamke i greške izbegli i zaista vrlo efikasno platni promet uveli u naš bankarski sistem. Sada banke to rade veoma efikasno. To je omogućilo i ekspanziju platnih kartica. Pre nekoliko godina Srbija, nažalost, nije koristila platne kartice. Ljudi su verovali samo gotovini. Danas imamo preko tri miliona izdatih platnih kartica, tako da je zaista po svim parametrima i pokazateljima, ne samo onima koje Vlada Republike Srbije pokazuje, već koje ustanovljavaju u svojim izveštajima međunarodne relevantne finansijske institucije, kao što su Svetska banka i Evropska banka za obnovu i razvoj, najbrža i najefikasnija reforma, sa najvećim pozitivnim efektima, upravo u bankarstvu izvršena. Sada smo došli do nečega što je bio ideal mnogih generacija, a to je da se banke iz Srbije mogu širiti i van granica Srbije. To će sigurno neke od poslanika više ili neke manje obradovati, a siguran sam da će vas više obradovati, ali činjenica je da će sada neke srpske banke moći da otvore svoje aktivnosti van sadašnjih granica Srbije. Tako će u prvom kvartalu sledeće godine Komercijalna banka, koja je u većinskom vlasništvu Republike Srbije, aplicirati za licencu u Bosni i Hercegovini i siguran sam da će od strane građana Bosne, pre svega od Republike Srpske, biti dočekana sa odobravanjem, s obzirom da je ideja da ta banka finansira investicije srpskih preduzeća na teritoriji ove republike. Međutim, do pre godinu ili dve dana nije bilo moguće, nisu stvoreni uslovi da naše banke mogu da izađu izvan granica Srbije, tako da konačno sa ponosom mogu da kažem da smo dostigli taj nivo razvoja bankarskog sektora, da ne moramo samo da vodimo računa o teritoriji Republike Srbije, već da su iznikle i neke domaće banke koje su u stanju da odu i van granica Srbije, kao što recimo Italijani dolaze kod nas, kao što dolaze Nemci, Francuzi, a sada Srbi mogu sa svojom bankom da izađu van granica Srbije. Mislim da je to zajednički uspeh i Narodne banke Srbije i Vlade Republike Srbije. Naime, ukupna štednja u Komercijalnoj banci trenutno iznosi 400 miliona evra. To je banka broj jedan po poverenju građana Srbije. Bez obzira što postoje strane banke, građani Srbije su najviše svojih štednih depozita poverili Komercijalnoj banci. Ima nezavisan menadžment, ljude koji nisu članovi ni jedne političke stranke, i zaista u ovih poslednjih godinu dana uspeli su da podignu značajno performanse ove institucije i to će im omogućiti da krenu van granica Srbije. Takođe, slično planiramo vezano za još neke institucije iz finansijske oblasti gde je Srbija većinski vlasnik. Želim da kažem, pošto se to ovde pominjalo, da je ova Vlada Republike Srbije uspela da povrati pravo blokirajuće manjine, kontrolni paket akcija u Nacionalnoj štedionici, nakon što je prethodna vlada to izgubila. Naime, posle formiranja nove vlade zatekli smo 10% vlasništva u Nacionalnoj štedionici, 10% vlasništva države Republike Srbije, a sada imamo 37%, zahvaljujući odlukama koje smo doneli i sproveli u poslednjih godinu dana. Time smo stekli pravo blokirajuće manjine. Grčki partner, koji je preuzeo od manjinskih akcionara akcije, ne može ni jednu stratešku odluku da donese bez saglasnosti Vlade Republike Srbije, jer ko god u bankama ima preko 25% akcija, ima pravo da blokira neku odluku ukoliko nije u državnom interesu, tako da mi sada nastavljamo razgovore sa grčkim suvlasnikom, ali ćemo koristiti pravo blokirajuće manjine u svim slučajevima gde bi eventualno bio ugrožen nacionalni interes Srbije. To nismo imali pre godinu dana. Pre godinu dana smo imali samo 10%, zahvaljujući indolentnosti prethodne vlade. Povratili smo sada to učešće na 37%. Imamo još nacionalnih banaka - Poštanska štedionica. Sećate se kako je bilo pre godinu dana vezano za isplatu penzija. Ljudi su dolazili, čekali su danima na isplatu penzija. Poštanska štedionica, koja je servisirala tu isplatu, to nije efikasno organizovala. Sve dok se u to nije umešala Vlada Republike Srbije, Javno preduzeće Pošta Srbije radilo je tako, a sada su efikasno organizovani i penzioneri mogu odmah da dobiju svoj novac onda kada su isplate u pitanju. Naravno, želeo bih da penzioneri više koriste i platne kartice i da preko bankomata podignu taj novac, a ne da čekaju u redovima. Nažalost, ima onih penzionera kojima je prijatno da se druže dva puta mesečno i umesto da dođu da preko reda, preko bankomata, gde nema nikakve gužve, podignu novac, njima je draže da popričaju sa komšijom o tekućim zbivanjima i na taj način da ostvare svoje pravo. Ali, Poštanska štedionica će takođe ostati u nacionalnom vlasništvu. Dakle, u ovom trenutku Srbija ima nekoliko nacionalnih banaka, koje su male po broju, ali po snazi su veoma jake. Ponavljam još jednom jer mislim da je to jako važno za sve vas koji donosite odluke o ovom sadašnjem zakonu o bankama, neke od ovih naših srpskih banaka konačno mogu da izađu i van granica Srbije. Neće Bosna biti jedina zemlja gde će se izaći. Ići će se i u Makedoniju i u neke okolne druge zemlje. Znam da su to mali koraci, ali do pre godinu dana nismo mogli, jedva su neke naše banke konkurisale stranim bankama ovde. Sada kada su jače od nekih stranih banaka, stekli su se uslovi da izađu i van teritorije Srbije. Ovaj zakon zbog toga mora i želi da uvede veći red u kontrolu samih banaka, da se ne desi nikada ono što se dešavalo u prethodnom periodu da, kada date novac banci na štednju, da ga banka potroši. Da li je to bilo pod državnom prisilom, da li je to bilo u Titovo doba ili neko drugo, nije važno, ali bio je sistem da ste davali novac bankama na štednju, 20 milijardi maraka u bivšoj Jugoslaviji ili 8,7 milijardi maraka u Srbiji dato je bankama na štednju 60-tih, 70-tih i 80-tih godina. Banke su taj novac plasirali negde gde nikad nisu mogle taj novac da naplate i nastao je problem stare devizne štednje. Neki su pravili Jezde i Dafine 90-tih godina. Ja sam taj novac vraćao, kao i novac na ime stare štednje. Kada kažem ja, ne mislim na sebe lično, mislim na Narodnu banku Srbije i Vladu Republike Srbije. Dakle, država je uspela, i time se zaista ponosim, da konsoliduje bankarski sistem. Trenutno bankarski sistem Srbije spada među najjače bankarske sisteme u jugoistočnoj i centralnoj Evropi, a ovim zakonom biće još jači. Hvala.
Hvala. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milivoje Vuković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Za reč se javila narodni poslanik Vjerica Radeta, pa će reč imati gospodin Vuković.
Gospodine Vukoviću, neću preterano dugo i neću o vašem amandmanu, o tome ćete vi govoriti, ali ne mogu zaista a da malo ne popričam sa ministrom ovako posle onakvog finog njegovog izlaganja. Ministre, pre neki dan sam vas zamolila, kada govorite u Narodnoj skupštini da ne pričate o zemlji dembeliji, već da pričate o zemlji Srbiji. Sve je to lepo što ste vi ispričali, samo to tako nije i toga nema. Mi četiri godine pokušavamo od vas da saznamo zbog čega ste ukinuli velike, najveće srpske banke, a vi ste danas konačno rekli da ste to uradili zbog namrgođenih službenika koji nisu dali građanima plate na šalterima, tako ste počeli malopre svoje izlaganje. Ovo što ste pričali o kreditima i o tome da ste vi ponosni na sve ono što ste uradili za sve ove godine, na to kako ste, vi kažete radikalno, pozatvarali banke, kažem vam da se banke ne zatvaraju radikalno nego ekspertski. Vi ste ih ekspertski zatvorili. Reći ću vam na sve ovo jednu srpsku narodnu poslovicu i to samo njen prvi deo: "Čega se pametan stidi..." Gospodine ministre, pratite malo ono što dobri ekonomisti u Srbiji upozoravaju građane Srbije, da im se ne desi ono, a vi volite da se upoređujete sa Hrvatskom, što se desilo građanima Hrvatske, da su se izprezaduživali, a to se očigledno već sada dešava i građanima Srbije. Činjenica jeste da postoji mogućnost da se podignu krediti, ali je takođe činjenica da su preskupi krediti. Priznajte, vi to dobro znate da izračunate, kažete da je omogućeno da se uzimaju krediti i da se ide na godišnji odmor. Tačno je, ali ako je neko uzeo kredit da ide na godišnji odmor ove godine, izračunajte sa kamatama koje mora da plati, nema šanse da do idućeg godišnjeg odmora isplati taj kredit. Kako će onda iduće godine na godišnji odmor? Sve što nudite može da se ispuca sad u ovom periodu i kraj. Ko će da vraća te kredite, od kojih para će građani da vraćaju te kredite i tu mogućnost korišćenja platnih kartica? Što se tiče stambenih kredita, gospodine Dinkiću, nemojte ovde da govorite nešto što nije tačno, što nije istina. I vi sami znate da imate problema, i vi i banke, koje su i spremne da daju te stambene kredite, da građani ne mogu da uzimaju stambene kredite, to sam vam pre neki dan govorila, zato što nemaju nekretninu na koju mogu da upišu hipoteku, da ovo što je predviđeno zakonom o hipoteci, koji je dostavljen narodnim poslanicima, takođe nije dobro rešenje. O tome sam razgovarala sa vašim kolegom Parivodićem. Naravno, o tome ćemo govoriti kada taj zakon bude na dnevnom redu. Nemate pravo da obmanjujete građane Srbije, da im kažete: evo, možete da uzmete stambene kredite, to nikad do sada nije bilo. Prvo, nije tačno. To je nekad bilo mnogo povoljnije i mnogo lakše nego sada, pa onda zaista u jednom periodu nije bilo. Sad ponovo mogu da se uzimaju stambeni krediti, ali sad, faktički, stambeni kredit može da uzme samo neko ko ima stan, pa može da poveća kvadraturu ili ko ima kuću, pa da kupi stan itd. Građani koji nemaju rešeno stambeno pitanje, nemaju mogućnost ni da ga reše ovim kreditima koje vi nudite. Neću da govorim ni o tome koliko su povoljni, koliko su nepovoljni ti krediti. Jednostavno, to što pričate nije primenjivo i to svi građani u Srbiji znaju. Nije lepo da stanete ovde i da pričate građanima koji to ne mogu da opovrgnu i ne mogu da vam odgovore, da im kažete: dragi građani Srbije, navalite, uzimajte stambene kredite, kad oni znaju da to nije moguće. Dakle, mnogo lepog ste ovde rekli, ali izašla sam samo da kažem, u stvari, svi koji su vas slušali mnogo dobro znaju da ništa od toga što ste rekli nije tačno. To što ste vi rekli jeste spisak lepih želja, možda vaše dobre namere da to jednog dana tako bude, ali nažalost, ministre, Srbija je mnogo daleko od takvog ideala o kojem ste vi ovde malopre govorili.
Hvala, gospođo Radeta, što smo se vratili na temu. Reč ima gospodin Dinkić.
Upravo ovo šte ste vi rekli i mi smo uočili da jeste problem: da se stambeni krediti odobre ukoliko nemate hipoteku. Međutim, ministar Parivodić i ja smo zajedno radili na novom zakonu o hipoteci, koji će biti, nadam se, vrlo brzo razmatran u Skupštini. Jedan član smo napravili gde se omogućava davanje stambenih kredita i za one objekte u izgradnji. Drugim rečima, možete za kuću da uzmete kredit, pa da krenete da je gradite, pa na ono što se gradi se stavlja hipoteka. Dakle, ne morate na početku da imate neku hipoteku. To je jedna stvar. Druga stvar, primetili smo u praksi realizacije ovih stambenih kredita da postoje problemi, da su sudske takse za uknjižavanje jako visoke. Predložio sam ministru pravde da izmeni Zakon o sudskim taksama u delu uknjižavanja stambenih kredita i kredita za kuće, kod onih banaka koje imaju sklopljen ugovor sa Nacionalnom korporacijom za osiguranje stambenih kredita o osiguranju kredita. Predlog je da se potpuno ukine sudska taksa za uknjižavanje, kako bi što više ljudi moglo da dobije te kredite i da ne plati uknjižavanje, a mi bismo onda direktno preneli samim sudovima taj izgubljeni prihod. To su neki od predloga koji bi trebalo da se nađu ovde i da omoguće dalji razvoj ovog tržišta. Inače, do sada, samo za ovih dva meseca imamo oko 400 stambenih kredita isplaćenih građanima, koji su ih već podigli putem ovog našeg programa subvencionisanja kredita. Naravno, mi smo tek počeli sada sa time i očekujem da će u narednoj godini, kada imamo daleko više sredstava, to biti veći iznos. Ono što uočavamo u praksi, mi pokušavamo da promenimo. Zato donosimo zakon o hipoteci. Plus smo uočili da su jako visoke sudske takse. Predlog je da ih ukinemo, a da onda nadomestimo sudu prihode direktno iz budžeta.
Upravo je gospođa Radeta i gospodin Parivodić, kao što nas je obavestila, i čitav niz poslaničkih grupa je razgovarao o poboljšanju Predloga zakona i nadam se da ćemo svi pomoći u tome. Gospodin Vuković ima reč, njegov je amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. i 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u ime Srpske radikalne stranke, podneo sam amandman na član 11. Predloga zakona o bankama, koji glasi: "Član 11. briše se." Ovo je još jedan zakon u nizu vaših promašenih zakona i zato smo mi iz Srpske radikalne stranke morali opet da podnesemo amandmane na zakon, koji su istovetni, jer smo želeli i da se celi zakon briše, tj. da se povuče iz procedure, pošto ne donosi ništa dobro građanima ove naše zemlje, nego samo nova zaduživanja i dalje siromašenje. Ovim zakonom se legalizuje dalja pljačka i uništavanje domaćeg bankarstva. Sve je više stranih banaka u našoj zemlji, koje uzimaju naš novac i ulažu u svoje zemlje, a ne ovde. Ne verujem da će te strane banke doneti svoj kapital da bi ga uložile ovde. One gledaju da što više kapitala uzmu od naših građana, pa to onda ulažu u svoje zemlje. Te strane banke ovde ne kupuju imovinu, tj. zgrade i ekspoziture, nego ih samo uzimaju u zakup, te jednog dana uzmu novac i odu kao što su i došli. Njih ništa ne veže za našu zemlju, osim želje da što više uzmu novca od našeg naroda i učine nas zavisnim od njih. Oni će biti velike gazde u našoj zemlji, jer to ne mogu u sopstvenoj, a mi ćemo biti njihovi veliki dužnici. Sve velike banke koje su nešto značile u ovoj zemlji su likvidirane. Što se tiče bankarskih kamata, povećanjem stope obaveznih rezervi i kamatne stope za građane biće povećane. Ministar se brani time da kamatne stope za građane neće biti povećane, nego će se stvoriti konkurencija među bankama i one će morati da daju kredite sa manjim kamatama, tj. povoljnijim za građane, što nije tačno. Gospodin ministar je rekao da kamate za stambene kredite ne smeju preći 4,5% dogovorenih na godišnjem nivou. Mi smo sada imali situaciju da poslovne banke odobravaju kredite građanima po raznoraznim osnovama, po pravilu potrošačke kredite, ali kada se sabere kamata, naknada i troškovi obrade kredita, onda se dolazi do frapantnih podataka - da je kamata na godišnjem nivou čak i oko 20%, a da građani koji su ta sredstva koristili to u tom trenutku nisu ni znali. Iz svega rečenog, mislim da bi trebalo da prihvatite moj amandman, a i sve amandmane Srpske radikalne stranke, pa biste mogli da povučete celi zakon iz procedure, a samim tim bi se spasili dalje muke i beskorisnog sedenja u Skupštini.
Zbog Poslovnika i dostojanstva Skupštine, gospodine ministre, vaš pomoćnik za bankarski sistem mora da ostane u Skupštini. Naravno da vi morate u Vladu zbog obaveza koje je Skupština nametnula Vladi. Gospodine Markoviću, izvolite, još sedam minuta ima za ovaj amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo sam se javio, međutim, gospodin Vuković je izašao da brani amandman, za repliku na izlaganje ministra. Još jedno izlaganje i još jedna laž kada je rekao da se pod hipoteku može staviti i ono što se gradi. Apsolutno netačno. Imam ovde dva advokata koja su pisala ugovor o hipoteci mom prijatelju, koji je hteo da stavi kuću u kojoj već živi deset godina i pri kraju mu je. Rečeno mu je da treba upotrebnu dozvolu da dobije. Dok zgrada ne dobije upotrebnu dozvolu ne može se staviti pod hipoteku. Što se tiče amandmana narodnog poslanika dr Vukovića, amandman se odnosi na član 11. koji kaže: "Banku mogu osnovati domaća i strana pravna i fizička lica." Dame i gospodo, ovde fali još jedan pasus, još tri-četiri reči, koje bi trebalo da budu, koje su po volji ministru finansija Mlađanu Dinkiću. Koliko je banaka koje su formirala domaća lica, privatnih banaka do sada ugušeno? Ne znate. Koliko je državnih banaka ugušeno? Ni to ne znate. Znamo za one četiri najveće, ali je gomila još malih banaka po Srbiji ugušena, da bi mogla da radi Nacionalna štedionica, jer su nju osnovali, uz znanje i odobrenje, belosvetski kriminalci Hamović i Lazarević novcem koji je Mlađan Dinkić, kada je bio guverner banke, kao depozit odneo u "Evroaksis" banku, koja pripada onom Mirkoviću, koji je takođe kriminalac, jer je uništio Jugobanku u Moskvi i pridružio se onom trojcu Drakulić-Hamović-Mirković. Tako se formiraju banke. Ono što reče gospodin Vuković, da ga ispravim, kaže - ne mogu kupiti nekretnine. Mogu, gospodine Vukoviću. Kupili su, sada je ovaj Grk kupio sve one zgrade, one poslovne prostore, Zavod za obračun i plaćanja, bivša SDK, 7.200 kvadrata je prisvojila Nacionalna štedionica, sa znanjem i odobrenjem gospodina Dinkića, pa je to sada Nacionalna štedionica prodala, kao da im je deda to zidao, Grku. Tako se pljačka država i formiraju banke.
Po istom amandmanu, narodni poslanik Aleksandar Đorđević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Milivoje Vuković, koji je podneo amandman u ime poslaničke grupe SRS, u amandmanu tražio jasno da se ovaj član 11. briše. U obrazloženju koje smo dali Narodnoj skupštini kažemo sledeće: "Narodna skupština Republike Srbije ne bi smela da bude glasačka mašina u funkciji G17 plus i Vlade Republike Srbije. Predloženi zakon o bankama treba da ozakoni sve zloupotrebe Mlađana Dinkića i njegovih pajtaša, pa je iz tih razloga dostavljen narodnim poslanicima pred sam početak rasprave, da ne bi mogli da prouče zakon i kroz raspravu u Skupštini obaveste javnost o namerama Mlađana Dinkića." Dakle, gospodin Dinkić, koji je sada izašao iz sale, govorio je u superlativima o ovom predlogu zakona o bankama. Naravno da sve to što je govorio nije tačno. SRS, kao najjača politička stranka u zemlji i u ovoj Narodnoj skupštini, ima po ovom predlogu zakona jasan stav. Ukoliko ne prihvatite amandmane SRS, glasaćemo protiv Predloga zakona o bankama, imajući u vidu sve činjenice koje su kolege iz SRS za govornicom i u ovoj Narodnoj skupštini rekli, radi javnosti u Srbiji, da javnost u Srbiji bude obaveštena o svemu onome što radite i što je pogubno po građane Srbije. Znači, nije tačno, kao što je ministar rekao, da je Slovenija napravila greške, koja je ušla u EU. Baš na tom primeru Slovenija nije radila u interesu MMF, kao što to radite vi, a sve na štetu građana Republike Srbije. Afere koje su bile od kada ste vi došli na vlast, od 5. oktobra pa do danas, mnoge afere su zaboravljene. Ali, mi smo ovoj skupštini dužni da građane Srbije obaveštavamo i da ih podsećamo na ono šta ste sve radili u proteklih nekoliko godina. Činjenica je da afera o Nacionalnoj štedionici i sve ono što ste uradili, radili ste na štetu građana Srbije i Republike Srbije. SRS će uvek, i to je ono što ćemo da radimo u ovoj skupštini, obaveštavati građane Srbije i javnost o pogubnosti svih onih predloga zakona koje vi u ovoj Narodnoj skupštini izglasavate voljom većine na štetu građana Republike Srbije i na štetu države Srbije. Znači, SRS glasaće protiv Predloga zakona o bankama, iako interesna grupa koja se zove G17 plus ovde insistira na usvajanju, pa će vaša vladajuća većina verovatno, kao i do sada, izglasati ovaj predlog zakona, a zarad javnosti, građani u Srbiji treba da znaju da sve što radite, radite na štetu građana Srbije i države Srbije.
Narodni poslanik Goran Jakšić.
Poštovani predsedniče i kolege poslanici, upravo je kolega malopre, poslednji govornik, rekao da treba da govorimo o javnosti, i u ime javnosti i zarad javnosti. Potpuno se slažem, samo da, pošto je ministar zbog poslova važnih, i koje mislim da svi uvažavamo u Vladi i malopre kada je rekao predsednik, izašao, jednu stvar objasnimo. Govornik je malopre rekao da ministar nije izneo podatak, ne zadnji, nego pre njega, da za stambene kredite je moguće uložiti kao osiguranje hipoteku na objekat u izgradnji za koji se uzima stambeni kredit. Samo da javnost dobro čuje. Ministar to nije rekao. Ministar je rekao upravo da je on, kao ministar finansija, zajedno sa ministrom Parivodićem predložio da u narednom zakonu, koji ćemo mi ovde razmatrati u korist građana Srbije, podneo predlog da se zakon o hipoteci tako uredi da za kredite koji se traže za stambenu izgradnju omogući građanima osiguranje preko objekta u izgradnji. To ne postoji trenutno, ali ministar nije ni rekao da trenutno postoji, ali je rekao, zarad javnosti, da će to biti u predlogu zakona o hipoteci, koji ćemo mi ovde razmatrati i da će u narednom periodu, usvajanjem tog zakona građani moći, kada uzmu stambeni kredit, u narednom periodu da polože kao osiguranje hipoteku na objekat koji je u izgradnji.
Razjasnićemo i po stenogramu. Razmenjene su informacije povodom predloga i nacrta zakona i onoga za šta se poslanici zalažu i o čemu su razgovarali. Dakle, nema tu velike razlike. Na član 12. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vučić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Anđeliću, ne biste mogli da sedite uopšte u prvoj klupi, a kamoli na mestu ministra. Možda ćete vi u nekim vašim mislima da budete ministar, ali nećete moći nikako ni u sledećem mandatu, zato što organizacija, odnosno stranka kojoj pripadate neće imati mogućnost da razmišlja ni o poslaničkim mandatima, a kamoli o ministarskom mestu. Tako što vas je predsednik Skupštine, kao eksperta za bankarstvo, najavio iz Ministarstva, ne znači da vi možete tu da sedite. Meni to ne smeta, samo treba da poštujete red i treba predsednik Skupštine da vam skrene pažnju na to. To nikada nije bilo da saradnici iz ministarstva sede u prvom redu. Zna se da su ta mesta predviđena za Vladu. Objasnite sutra Koštunici kako ste seli na njegovo mesto. Ali, kako i šta mu sve radite, i tom DSS, ne čudi me da ga isterate iz njegovog kabineta, i da vi pomoćnici i saradnici radite šta hoćete. Što se tiče osnivačkog kapitala banke i ovog zakona, meni je zaista u ovoj opštetragičnoj situaciji kada su u pitanju domaće banke besmisleno, i srpskim radikalima, da sa vama o tome raspravljam. Vi ste hrvatski model privatizovanja banaka u Srbiji primenili po sistemu otimačine, ulaska stranih banaka koje ovde posluju navodno kao domaće i potpuno ste doveli i ovo malo domaćih banaka što je ostalo u jednu bezizlaznu poziciju, što i oni sami znaju s obzirom na kapital i kapacitet kojim raspolažu, a to su uglavnom ove manje banke. Osim Komercijalne banke, pošto je brzopotezno ministar smenio rukovodeći menadžment i rekao da će ona da opstane i da će da se širi na tržište Bosne i Hercegovine, naravno sve pod direktnom upravljačkom palicom njega lično kao ministra finansija i Radovana Jelašića. Takvi pritisci na bivši menadžment vrši se kod ovih drugih banaka koje postoje i koje rade sa privredom unazad 15-20 godina. Evo, konkretno jedna banka, neću da joj spominjem ime, koja je poznata po tome da je od svog prvog početnog osnivačkog kapitala uglavnom radila sa privredom i pomagala srpsku privredu, u kompletnom pregledu i skali njenih komitenata, iako ona ima ugledne i jake privredne komitente, one koji su ostali i koji opstaju da posluju u ovim nemogućim uslovima, potpuno je degradirana od strane NBS, namerno zato što na taj način želi još dodatno da se obezvredi da bi se u bescenje prodala. To je vaš model privatizacije i isti vam je slučaj sa bankama kao što postoje kod mene u Šumadiji regionalnog karaktera, postoji u Nišavskom okrugu, u Jablaničkom i svuda redom, i te banke će morati brzopotezno, najkasnije u roku od godinu dana, da se privatizuju. Zato što su ove banke koje su uvedene uz pomoć Jelašića i Dinkića, pošto su ove naše zatvorene, preuzele kompletnu ulogu poslovanja sa stanovništvom po veoma visokim kamatnim stopama, a privreda ih uopšte ne zanima. Vi, gospodine Anđeliću, iako ne možete da izađete da govorite u ime Ministarstva, a ministra nema, razmislite malo kakva je tu igra i da li je to mač sa dve oštrice, ako hoćete da razmišljate za dobrobit zemlje i privrede, bruto društvenog proizvoda i šta vam nosi sa jedne strane takva ekspanzija tih kredita, koje za stanovništvo nude ove banke sa ogromnim kapitalom, da ove naše domaće preostale ne da ne mogu da im pariraju, nego grcaju, jedva opstaju i prosto boga mole da se što pre privatizuju kada je već takva situacija. Da li je smanjenjekreditne aktivnosti tih banaka nešto što će da poboljša naše privredne tokove ili ćete na taj način da utičete na to, dajući mogućnost da se tako ponašaju ovim stranim bankama, a pogotovo onima koje su potpuno preuzele monopolsku ulogu na našem tržištu, da one poslujući isključivo 80, 90, ili 99% sa stanovništvom, sa takvim kreditnim linijama i sa kamatnim stopama koje su daleko veće nego na zapadu za kratkoročne kredite, za ove keš pozajmice za koje građani moraju da apliciraju svakog dana, jer im znači 1000 ili 2000 evra, pa uzme jedan takav kredit građanin Srbije na pet godina i naredne tri godine od dana uzimanja samo banci plaća neverovatno visoku kamatu od 24 ili 25%. Vi pokušavate ovim zakonom, za koji kažemo da je užasan, da navodno ispravite tu nepravdu. Šta tu sada vredi kad ste već prepustili kompletno tržište tim stranim bankama i kada su ove naše domaće dovedene na rub propasti. Što se novca tiče, dobila sam informaciju da je taj obavezan depozit deset miliona evra i da je 18% ono što je obavezno, a to je tek sada uvedeno od kada ove strane banke posluju na našem tržištu i ta skala koja se pravi svakako da ide pre svega u korist njima, a ne našim domaćim bankama, koje su celog veka kao ta jedna neimenovana, ali vi sigurno znate o kojoj pričam, koja je isključivo poslovala sa srpskom privredom. Ako neko ne može, a očigledno je da ne može svako, nego samo onaj ko je miljenik stranaka na vlasti ili u direktnoj vezi sa nekim ko ima veze sa vama i sa vašom strankom, da konkuriše kod Fonda za razvoj, o čemu smo juče pričali, za neki kredit za preduzetništvo, za mala i srednja preduzeća, naravno da će da ide i da sebi traži neku pogodnu liniju kod neke banke, ali po kojim kamatnim stopama. Da pričamo malo više o tome šta su spremne te banke koje ste uveli na naše tržište sa svojim osnivačkim kapitalom da pruže našoj privredi, a ne samo o tome kako narod zaista u očaju, bedi, nemaštini, mora da ide i ispred nekih banaka su bukvalno redovi, da uzima te kratkoročne pozajmice. Kako bi se ratosiljao ogromnih dugova za struju, za komunalije, deci svašta treba, treba ogrev za zimu, da kupe ljudi neki tehnički uređaj, nije to baš tako šareno i lepo kao što vi i ministar Dinkić želite da predstavite. Vas da sada neko pita da vam nedostaje, a vama sigurno ne nedostaje keš, ali da morate da uzmete kredit od dve hiljade evra na pet godina u bilo kojoj banci od ovih koje su forsirane u poslednje vreme, vi to ne biste uradili, zato što kao ekonomista i neko ko se bavi bankarskim poslovanjem znate da ćete mnogo više da platite i da je to čisto dranje kože, odnosno da su to lihvarske kamate i da je to izuzetno nepovoljno. Ali, vi niste u toj situaciji, u toj nuždi da to morate da radite, a 80% građana Srbije jeste. Pogledajte, da ljudi imaju platu od sto posto ili mnogo više od proseka, ili prosečnu platu 17.000 dinara, zaista su svakog dana opsednuti mogućnostima koje im se pružaju sa bilborda i reklama i trče u banke da završe neki posao. Nema drugog načina. Doći ćemo u situaciju,ali mi u mnogo većem procentu nego što je to prisutno u Kanadi, jer je za jedan broj njihovih stanovnika, 10 do 15%, najveći san i cilj u životu da se oslobode zaduženja po platnim karticama. Sada da pogledate kakva je situacija, kako su krenule ove platne kartice među našim građanima, videćete da su u 80 ili 90% slučajeva ljudi već sada prezaduženi. Čekova više nema, baš vas briga kako će narod da živi. Takozvane rivolving kartice i mogućnosti koje se pružaju, koje su navodna zamena za čekove, ne može svako da dobije, mora da položi depozit. A ministar Dinkić taj depozit koji se polaže za ove platne kartice, sa tim rivolving karakterom, računate u deviznu štednju, odnosno u ono što su građani položili kao obavezni depozit da bi došli do neke mogućnosti da posluju. Dakle, osnivački kapital banke, i to je čisto knjiško pitanje u članu 12. što gospodin Vučić traži da se briše, to je jedan prikaz šta je to osnivački kapital, kako se obezbeđuje, kolika su ta sredstva i piše ovde da ne može biti manji od 10.000 evra u dinarskoj protivvrednosti, ali džaba o tome da pričamo kada nije ostala mogućnost da ni jedna više srpska banka posluje. Ove što su preostale, da li su regionalnog karaktera ili malo veće, koje imaju ekspoziture širom Srbije, prosto boga mole da što pre uđu u proces privatizacije, jer su ih ove tzv. strane, koje su po izuzetno povoljnim uslovima, vašom voljom i voljom guvernera i ministra, došle na naše tržite, satrle i one nemaju više šta da traže, u toj konkurenciji ne mogu da opstanu. Moram da se vratim na ovo pitanje koje je potegao kolega Jakšić, kada je govorio u prilog tome da dodatno argumentuje ovo što je rekao Mlađan Dinkić, da je to samo u jednom delu, kolega Jakšiću, tačno. Kada već govorite hipotetički o zakonu o hipoteci, jer to još nije zakon koji se nalazi u dnevnom redu i poslanici nisu uzeli taj zakon u razmatranje, morate da potencirate uvek činjenicu i ono što je tačno. A ne da pokušate da zabašurite to i da kažete, super, i rekao nam je ministar malopre i šta vi hoćete. On je bio jasan u tome, malo je brzo to ispričao i ja ću vam sada reći polako. To je sve hipotetički. Da li će to da bude ili neće da bude, znate i sami, šta će danas da bude, šta će nama da se desi kada izađemo iz ove sale, predsedniku Skupštine, i da li će neko ne daj bože da se saplete ili će napolje na sunce ili na sneg, to je sve neizvesno. Sve to i da bude, gospodine Jakšiću, to je samo za hipoteku i mogućnost u budućem zakonu za stanove u izgradnji, nove i za kuće, a o čemu je govorio Mlađan Dinkić. Pretpostavljam da vi živite u Srbiji, u realnosti, stvarnosti i da u vašem Pirotu apsolutno vlada ista situacija kao i kod mene u Kragujevcu ili u Zemunu gde je gospođa Radeta i u Požarevcu gde je kolega Arsić. Problem je u onim nekretninama koje nisuuknjižene. Znači, 95% nekretnina u Kragujevcu nije uknjiženo, čak ni Skupština grada Kragujevca. Zgrada u kojoj stanujem, odnosno stanovala sam, porodični stan 1973. godine napravljen, nije uknjižen. Čitava naselja. Novi Beograd i svi blokovi vode se i dalje kao poljoprivredno zemljište. To je problem i to je ono što građani traže. Džaba da mu obećavate i kamate od 3,5% kada on nema za šta da kupi. Sada da hoću, a zaista želim kao i mnogi građani Srbije da rešim taj problem i pokušam nešto da uradim, nema šanse, a ljudi su zaista ogorčeni zbog toga, zato što im dan-danas nijedna od tih banaka, ni budući Parivodićev i Dinkićev zakon, ne daju tu mogućnost da tapija ili vlasnički list, pošto je koleginica Radeta inače ekspert za taj deo pravne oblasti, da mogu da zamene uknjižbu. Knjižiće se zgrade i gradovi u Srbiji narednih 20 godina. To je pitanje, pošto jedan sudija, a sada sam dobila informaciju, radi uknjižbu za ceo Novi Beograd i Zemun, a zamislite vi koliko njemu treba vremena ako bi sada ljudi navalili i krenuli. Vredan je i dobar sudija, kažu oni, ali ne može čovek to da uradi. Sve je to jedan kompleksan problem i nije to tako baš. Ne možete vi sada da kažete građanima lepo, došli su odlični i povoljni stambeni krediti, sada će taj budući zakon o hipoteci vama da da mogućnost da stavite hipoteku na objekat u izgradnji i on dođe kod neke firme, a obično je to neka građevinsko-urbanistička mafija, koja dobija mogućnost da po gradovima, a naročito u centru, gradi stanove po mnogo većoj vrednosti nego što bi trebalo da bude realna tržišna vrednost. Tako vam dođe situacija da u nekim delovima Kragujevca, u kome je privreda potpuno propala, gde 40.000 ljudi nema svoj posao ni mogućnost da radi, kvadratni metar stana košta 1.400 evra. Vi onda pitate, da li je to na Menhetnu ili u Kragujevcu, a onda se postavlja pitanje, zašto ne date mogućnost građanima koji mogu da nađu, uslovno rečeno, stare stanove, koji koštaju 600 ili 700 evra, i da li će on da ga kreči, da li će da menja stolariju, to je njegovo pitanje, a to je duplo manje, a negde i troduplo manje. To su sve stvari koje nije sposoban Dinkić da reši i svi njegovi finansijski stručnjaci, ni eksperti, ni guverner, zato što oni ne prave tako povoljne ugovore kada sklapaju u ime Vlade ugovore sa bankama, već su građani prinuđeni da se snalaze, a uglavnom ne mogu da se snađu. Prvo, to su visoke kreditne linije... (Predsednik: Vreme.) ...završavam, plate nikakve i bedne i oni koji mogu da uđu u takvu vrstu aranžmana su blokirani zbog ovog najvećeg problema o kome sam sada govorila.
Hvala vam, gospođice Jovanović. Još neka poslanička grupa o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Sledeći amandman koji ćemo razmatrati, nećemo odmah, jeste na član 13, koji je podnela narodni poslanik Gordana Gajić. Njega ćemo razmatrati posle jednočasovne pauze po Poslovniku, moramo da napravimo pauzu od 13,00 do 14,00 časova. Hvala vam. Posebno posle ovog upozorenja, Skupština donosi zakone, ali ne može da radi na jačanju karaktera, tako da dobro razmislite kada god je u pitanju trošak, pa i sada kada plaćate, a da li ćete plaćati čekom ili kešom. Inače, hvala na dobrim željama, predsednik nikada ne pribegava opravdanju i ne znam otkud, sapleo sam se. Hvala. [[Posle pauze - 14,05.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim zbog razumevanja za tehničke uslove RTS-a, nećemo početi sada u 14,00 časova, nego ćemo početi u 14,30 časova, da bismo omogućili da imamo direktan prenos, znači, nećemo raditi bez prenosa. Dakle, u 14,30 časova nastavljamo, poslanici koji su se spremili da nastave rad u 14,00 časova, nastavljamo tačno u 14,30 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 13. koji glasi: "Član 13. briše se." Zašto poslanici SRS traže da se brišu članovi Predloga zakona o bankama? Zato što taj zakon ne valja i zato što mi smatramo da taj zakon ne donosi ništa dobro građanima Srbije. Vi ste, ministre, postali svesni da vas građani Srbije nisu hteli na tom mestu da budete ministar u Vladi Srbije, hteli su nekog drugog, ali vi to ne poštujete, vi gledate da ispunite sve zadatke što su vam vaši prijatelji sa Zapada naredili, da sprovedete ovde u državi Srbiji i ne hajete za interese građana Srbije. Mi smo svesni toga da vi gledate što gore stvari da unesete u Srbiju i zato smo protiv ovog zakona o bankama. Poslanici SRS glasaće protiv ovog zakona.
Još neko o istom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
U obrazloženju ovog amandmana na član 13. da malo prokomentarišem nešto iz člana 12. obzirom da ovi članovi 12, 13. i 14. čine jednu celinu. U poslednjem stavu člana 12. dakle navedeno je da NBS može propisati bliže uslove i način obezbeđenja sredstava. Radi se o osnivačkom kapitalu. Tako nešto ne bi smelo da stoji u zakonu, već ovaj zakon sve to treba da reguliše. On doduše u članu 12, u jednom od ovih stavova, reguliše novčani deo ili taj tzv. minimalni novčani deo osnovnog kapitala u dinarskoj protivvrednosti od 10 miliona evra. Vidite, ova nepravilnost iz poslednjeg stava člana 12. se širi i na ostale članove, mada se član 13. odnosi na osnivački akt. Ovde ima nekoliko stvari koje ne bi smele da stoje, da budu napisane ovako kako ste ih vi predložili. Počeli ste sa rečenicom da osnivački akt banke sadrži, pa onda poslovno ime i tako dalje. To je zbog prevoda greška. Tu ste morali, ako ste hteli ovo da regulišete, da navedete da se osnivačkim aktom uređuje, pa onda poslovno ime, to je neki ugovor o osnivanju između lica koja pretenduju da budu osnivači, pa kaže - pretenduju, zato što po članovima koji slede, a videćete kakav je taj postupak, ima dve faze. Da ne ređam sve ove stvari koje treba da budu regulisane osnivačkim aktom, uređene, ugovorene, da budem precizniji, pa ste u tački 8. naveli način pokrića gubitka banke. Zaboravili ste onaj deo koji se odnosi na način raspodele dobiti banke. Zašto to kažem? Zato što, pored toga što u nekim kasnijim odredbama se definiše način pokrivanja gubitka i obaveze koje moraju da se poštuju pre nego što se napravi plan raspodele dobiti ukoliko se pojavi na kraju poslovne godine, sve ovo takođe mora da makar u obrisima kao rezultat sporazuma osnivača bude navedeno u tom osnivačkom aktu. Dalje, tačka 10), naveli ste da će u osnivačkom aktu oni da, kako vi kažete, sadrži, odnosno da ugovore ili urede, dakle, tačka 10) prava osnivača u slučaju statusnih promena banke. Ovo meni ukazuje samo da možemo da zaključimo da oni ljudi koji su radili ovaj predlog zakona malo su gledali u Zakon o privrednim društvima. Ne znam kako bi oni mogli da urede neke buduće statusne promene banke kada se u okviru statusnih promena podrazumeva pripajanje, spajanje, podela, tako da praktično vi ste ovde nešto ubacili samo radi reda, jer oni ovo ne mogu da ugovore. Šta god da ugovore, ne bi moglo da važi, jer se na ovu oblast konkretno primenjuju ostale odredbe Zakona o bankama i Zakona o privrednim društvima. Na samom kraju da konstatujem još i ovaj poslednji stav - NBS može propisati da osnivački akt sadrži i druge obavezne elemente, odnosno podatke. Vrlo ste loše upotrebi ove dve reči i elemente i podatke, jer nisu to podaci. Osnivački akt svakog akcionarskog društva sadrži jasne izjave volja strana ugovornica, sa tačno propisanim pravilima i obavezama, te prava i obaveze ne mogu da se devalviraju na taj način da one predstavljaju elemente ili podatke. A pogotovo je slična primedba kao što sam malopre izneo, a tiče se člana 12. i to je poslednji stav - NBS ne može da dobije to ovlašćenje, jer ako guverner NBS dobije ovlašćenje, odnosno da on nekim svojim aktom dalje propisuje nešto, onda možemo doći do situacije da se tim odlukama, metodologijom, preporukama i drugim instrumentima iz nadležnosti guvernera NBS dezavuiše ceo zakon. Šta može da se desi? Može da se desi da oni koji žele da osnuju banku i koji smatraju da treba da ispune samo ove uslove od tačke 1) do 12), da te uslove treba da sadrži njihov osnivački akt, i to pripreme, jave se Narodnoj banci, i ona kaže, moraćete još ovo i još ono, zato što je guverner Narodne banke zaključio da nije dovoljno to što je propisano zakonom. Pravilo je da se uslovi i način za ostvarivanje nekog prava propisuju zakonom. Podzakonskim aktom mogu da se urede samo neka tehnička pitanja, a da se ne naruši materijalna odredba i materijalna sadržina i suština nekog prava koja je uređena zakonom. Videćete kasnije, skoro u svakom članu u poslednjem stavu stoji da Narodna banka može da propiše, pa šta,uslove i način - baš ono što mora da se propiše zakonom. I ove primedbe treba da imate u vidu prilikom odlučivanja o ovom amandmanu i uopšte o ovom predlogu zakona, jer se osnivački akt ovde tretira kao upravni akt, a ne akt koji izražava saglasnost volja onih koji žele da osnuju banku, da budu osnivači, akcionari i da se bave bankarskim poslovima, što samo ukazuje da je u pitanju loš prevod nekog zakona iz bliže i dalje okoline, a ne Predlog zakona koji bi se naslanjao na osnovni zakon za materiju privrednih društava, a to je zakon koji je prošle godine donet u ovoj skupštini, gde su ove stvari propisane. I naročito ova primedba kako oni mogu da ugovaraju statusne promene pre nego što je banka i osnovana. Uvek kada se radi o nekim statusnim promenama, uvek se neposredno primenjuje zakon, sa svojim odredbama koje regulišu kako se vrši pripajanje, spajanje dve banke u novu banku, eventualno podela i zato je praksa da se u ovakvim propisima daju minimalni uslovi koji treba da se ispune da bi neko ostvario neko pravo. Ovde očigledno imamo problem sa zakonom kojim se prevazilaze čak i moguća ovlašćenja koja Narodna skupština može dati jednom regulatornom i kontrolnom organu, kakav je u bankarskom poslovanju Narodna banka Srbije.
Hvala najlepše, gospodine Krasiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Suštinu amandmana na neki način je objasnio i kolega Krasić, šta je insistiranje SRS: da se ne ostavlja u članu 13. mogućnost da Narodna banka određuje dodatne uslove. Naravno, uvek iza toga ili ispred toga postoji dobra namera predlagača, ali mi ne znamo ko će sutra biti guverner Narodne banke i da li će to biti selektivno primenjivano, sve u zavisnosti koja banka treba da postavlja dodatne uslove. To je nešto što, u svakom slučaju, pored ovih taksativno nabrojanih uslova, stvara mogućnost za određenu sumnju da će sutra guverner Narodne banke biti promenjen, a možda ovaj kada proda vilu neće više imati volje da bude guverner, možda će se nešto drugo dešavati, ali u svakom slučaju da to ostavimo po strani. To je njegov stav i njegovo odnos, u krajnjem slučaju to je moralno pitanje, ako ništa drugo, da li će ovaj guverner konačno da proda tu vilu ili da podnese ostavku zbog vile. Ono što je veoma interesantno, to je da se na ovaj način dodatno opterećuje osnivanje i funkcionisanje pojedinih banaka ili se otvara mogućnost da se oteža nekim bankama osnivanje ili funkcionisanje. Interesantno je da se priča ministra za finansije svodi na to da otvaranje novih banaka u Srbiji jednostavno je doprinelo procvatu finansijske, ekonomske, privredne i svake druge situacije u Srbiji. Ali, ono što je bitno, to javnost treba da zna. Ministar je objasnio onu drugu stranu, zbog čega su neke banke ukinute a neke prodate, a iza toga nije se suština objasnila, a to je da u ovom slučaju nisu, ministre, toliko interesantne banke, niti bitne, koliko su bitni oni koji su bili deponenti ili komitenti tih banaka. Imamo situaciju da se prodajom Vojvođanske banke dovodi bukvalno u pitanje ili se traži odgovor ko će biti vlasnik većeg dela imovine koja se nalazi na prostoru Vojvodine. Ako pogledate kakva je likvidnost Vojvođanske banke, kao i Beobanke, doći ćete do zaključka koji je ministar izneo, a ranije primenio, a to je da samo poslovanje banke sa gubicima i onda će svako reći, ne isplati se državi da pokriva te gubitke, bolje je da prodamo nekome. Šta ćemo sa onom imovinom koju su založili komitenti te banke? Šta ćemo sa onim preduzećima, zadrugama, firmama, koje su zarad podizanja kredita, stavili hipotekarni zalog, pa kupovinom banke za tako jeftine pare, kako to ministar uprošćeno objašnjava, kaže se, pokrili smo gubitke, spasili smo bankarski sistem, otpustili smo 8.500, što je za mene iznenađujući podatak, jer se zvanično barata sa informacijom od 25.000. To je zvanični podatak koji je dala Vlada, 25.000 otpuštenih bankarskih radnika. Nije to suština rešavanja problema nego likvidacijom odnosno prodajom banaka postavlja se realno pitanje ko će biti budući vlasnik Srbije. Jer, preko Beogradske banke, novosadskih, vojvođanskih i drugih banaka, kupovinom tih banaka postaje se većinski vlasnik nepokretnosti, odnosno sa onim sa čim raspolaže Srbija kao imovinom i to je ključno pitanje. I to se uradilo zahvaljujući bivšem guverneru Narodne banke i zahvaljujući velikom doprinosu sadašnjeg ministra finansija.
Hvala vam, nema potrebe da dobacujete, nemam nameru da branim Kori Udovički. Reč ima ministar Dinkić.
Radi javnosti i radi onih koji to ne znaju, jedno pojašnjenje. Vaš strah je bezrazložan, iz prostog razloga što u procesu privatizacije banaka čisti se bilans banke i sve ono što su hipoteke izdvaja se iz bilansa i to se ne prodaje strancima. To je tako urađeno i u slučaju "JU banke", tako će biti i u slučaju Vojvođanske banke. Drugim rečima, privatizuje se banka sa svojim kapitalom, a potraživanja i hipoteke koje su uspostavljene na bazi nekih starih kredita izdvojena su i taj koji kupi Vojvođansku banku neće kupiti zemlju u Vojvodini, kao što se neki plaše. Dakle, taj strah je bezrazložan. Mi smo o svemu tome vodili računa i kod "JU banke", i kod Novosadske banke, i kod Kontinetal banke, isto tako i kod Vojvođanske banke.
Gospodine Mirčiću, izvolite.
Prvo, prošla su vremena kada smo mogli da verujemo na reč. Ta vremena su nakon petooktobarske revolucije valjda prošla. Valjda su ljudi izašli iz zabluda, a vi ste ostali i dalje sa zagovaranjem teorije - ako nemam realno uporište u zakonu, ako nije to realno sprovedeno u životu, onda mi verujte na reč. To je bila jedna stranka koja je na ruku tražila poverenje, vi na reč, a Srbija propada. Ministre, ne možete da opovrgnete ovim vašim apelom da vam verujemo na reč, činjenicu da su prodajom i privatizacijom Novosadske banke, primera radi, od strane Erste banke, akcije sa kojima je raspolagala Novosadska banka ili hipotekarno, zalogom sa kojim je raspolagala Novosadska banka, da je to oslobođeno tako što je procena vrednosti kapitala Novosadske banke data u procesu privatizacije kao vrednost banke, a da je sve ono što je Novosadska banka na ime kredita imala, ili u obliku akcija ili u vidu hipoteke, da je to oslobođeno. Nije tačno. Da se ne bih pozivao na ono što vama nije argumentacija, nije reč, nego proverite, vidite, mnoge firme, ne samo na području Novog Sada, nego u Vojvodini, bukvalno prelaze pod vlasništvo ili kontrolu novog vlasnika. Naveo sam kao primer Erste banku i Novosadsku banku, ne ni iz jednog drugog razloga.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Rodoljub Gačević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon o bankama treba povući iz skupštinske procedure, iz razloga koje su poslanici SRS naveli, a to je da bi se sprečilo dalje urušavanje celog ovog bankarskog sistema, odnosno upropaštavanje bankarskog sistema države, a naravno, time i cele privrede. Iz tih razloga bi bilo mnogo bolje povući ovakav zakon nego ga ovakvog dalje razmatrati i gubiti vreme. Ne samo iz tih razloga, nego i iz drugih formalnih razloga, isto je ovo potrebno učiniti, jer mnogi članovi, kako su u ovom zakonu definisani, besmisleni su, nemaju jasnoću, preciznost, konfuzni su. Takav je, na primer, član 14. koji se odnosi na statut. Jasno je da ovaj zakon treba da definiše šta statut banke sadrži. Ovde to ne stoji, nego je to dosta nedorečeno, rečeno uopšteno. Sve to čini nejasnim ceo ovaj zakon, nepreciznim, pa ga je bolje brisati, kao što smo to predložili, nego imati ovakav kakav je napisan i predložen. Na primer, član 14. u ovom zakonu kaže: statut banke sadrži, pa tačka 3) "pitanja o kojima odlučuju drugi organi banke, sastav i postupak odlučivanja ovih organa, kao i mandat članova tih organa". Toliko je nejasno, neprecizno. Nigde ne stoji kojih organa, da li se to odnosina upravni odbor, izvršni odbor itd, nego stoji jedna parola koja nema neki poseban smisao i nema nešto što je ovde jasno i precizno definisano. U istom ovom članu tačka 8) kaže: "podatke i isprave koji se smatraju poslovnom tajnom banke i način postupanja s tim podacima i ispravama". Potpuno neprecizno i nejasno. U odeljku 4. ovog zakona, član 46, ovde jasno piše na šta se odnosi, koji su to podaci dostupni javnosti, koji su podaci samo dostupni nekim organima, npr. organima gonjenja, sudskim organima itd. Ovo je opet jedna besmislena formalnost. Isto i tačka 9) kaže: "druge elemente, odnosno podatke". Na šta se ovo odnosi? Ovde ne stoji ništa konkretno, niti se zna. Otprilike, ovo liči na ono što je nekada bilo o udruženom radu, kada se pravi opis i popis radnih mjesta, pa kada je trebalo definisati koje poslove treba radnik da obavlja, na kraju se kaže - sve ono što mu neposredni rukovodilac da u zadatak, odnosno naredi. Otprilike, tako stoji i kod ovog obrazloženja. Na kraju kaže: "NBS može propisati da statut banke sadrži i druge obavezne elemente, odnosno podatke". Na šta se ovo odnosi. Ja, niti bilo ko drugi može shvatiti na šta se odnosi, te ovako konfuzan zakon odlično pogoduje i korupciji i zloupotrebama, i daje jedan manevarski prostor, ako se ide na ruku svemu tome, na kraju i malverzacijama. Bar se formalno vlast zalaže da suzbije korupciju, kriminal i sve ove negativne pojave koje u društvu stoje. Kako će, kada je napisano ovako neprecizno i nejasno? Sve ovo daje prostor upravo da se radi tako i da se s time nastavi. Hteo bih da zamolim gospodina ministra, pošto je prisutan, da mi da odgovor, ako je moguće sada, ako ne, neka bude smatrano kao poslaničko pitanje. Mnogi koji su ostali bez posla, proglašeni su kao tehnološki višak u bankama, imali su uslove, kaže - ako ima još pet godina do sticanja prava na penziju, onda mu se isplaćuje naknada kao tehnološkom višku i neki su dobili, neki će dobiti možda u toku godine, izvesnu sumu novca. Prošle godine je bio jedan limit od 968.000 dinara, kada građanin ima te prihode ima obavezu da plati porez na dohodak. Oni pitaju: da li će po tom osnovu, pošto će oni ući u taj limit, morati da plate i porez na dohodak u ovoj godini, a ovo im je za pet godina. Mislim da bi bilo logično da se ne plaća za ovakve slučajeve kad se radnici proglašavaju tehnološkim viškovima, ostaju bez posla, da nije korektno da plaćaju i porez na dohodak građana.Znači, još će im se uzeto 10%. Zamolio bih da se na to odgovori, zato što su mi neki od njih rekli da su uputili pismo. Gospodine ministre, ne znam da li ste dobili ili ćete dobiti takva pisma, ali neki iz moje opštine su već postavili takva pitanja i traže odgovor, da bi znali šta dalje da čine.
Gospodine Gačeviću, prosledićemo kao poslaničko pitanje. Vidim da postoje konsultacije za tumačenje. Molim vas da ujutru, sa službom, proverimo formulaciju poslaničkog pitanja, da bismo mogli da dobijemo tačan odgovor. Zainteresovani smo svi. Izvolite, po istom amandmanu, gospodin Krasić. Gospodine Markoviću, proverite u zapisniku. Pre nego što ga potpišem, pošaljem ga vama. Pre nego što se pošalje poslaničko pitanje, predsednik ga potpisuje. U slučaju da postoji ma koja vrsta nejasnosti u pitanju konsultuje se zapisnik. Ako u stenogramu koji se vodi nešto nije jasno, konsultuje se poslanik koji je postavio pitanje, a to je uobičajeno. Ovo je samo molba, pošto bismo to uradili odmah ujutru, jer sam shvatio važnost, približava se kraj godine. Izvolite, gospodine Krasiću.
Zamolio bih vas da pogledate šta je sve navedeno u članu 14. Predloga zakona. To je član kojim se reguliše statut banke. Da bi onima koji nisu čitali Predlog zakona, a nalaze se u ovoj sali, moram da kažem da je ovde vrlo komplikovana procedura donošenja statuta. Mi ćemo tek kasnije da dođemo kod člana 19. gde se na Skupštini donosi statut. Prvo ide nešto što je nacrt, predlog u ovom postupku koji u prvoj fazi postupka iz člana 15, pa tek onda dolazimo do Skupštine, koja praktično mora da usvoji ono na šta je dobila saglasnost, ali o tome kada dođe član 15. na dnevni red. Ovde ste isto naveli da statut banke sadrži i u suštini ništa ne sadrži. Najvažnije što sadrži nalazi se u tački 9) druge elemente, odnosno podatke, a ovaj sledeći stav možete slobodno da pripišete ovoj tački 9), da Narodna banka Srbije može propisati da statut banke sadrži i druge obavezne elemente, odnosno podatke. S obzirom da se Narodna banka pita oko kadrova, oko imovine, oko organizacije, oko usaglašenosti ovoga, onoga itd, bukvalno rečeno, nama onda ovakav zakon nije ni potreban. Ako mi ozbiljnost ovog zakona treba da cenimo na tome što predstavnik Vlade kaže - verujte mi, neće biti tako, onda nama samo ostaje da konstatujemo da će se sigurno desiti nešto što je suprotno od toga. Hajde da krenemo redom. Godine 2000. je rečeno 6,5 milijardi je na granici, a čim padne režim odmah prelazi to preko granice i biće u funkciji. Nije to samo gospodin Dinkić pričao, to su svi pričali. Nema ništa od 6,5 milijardi. Zatim je dalje rečeno - sve će se razvijati na tržišnim principima, sve će da bude kako treba. Naravno, od toga ništa se nije desilo. Jutros smo čuli da su one žene koje su radile u Beobanci na šalteru bile babaroge, neljubazne, zbog kojih je morala banka da se ugasi. Onda smo čuli da su tolike bile dubioze da su banke morale da se ugase i nama je odmah procvetalo. Onda smo čuli da je građanima vraćena jedna milijarda na ime stare devizne štednje, ali sada zato imamo u deviznoj štednji dve milijarde. To me više podseća na ono, dao banku da uđe u kolo, a dve banke da izađe iz kola. Nikada nije rekao kakva je struktura. Čak je ovde ministar sa ovog mesta malopre rekao - a što ne objavite ko to ima para na štednji. Što ministar ne objavi to. Odakle poslanicima ti podaci? Odakle građanima podaci ko koliko ima para? Ako nešto nije u redu, vlast je tu, neka ona to završi, neka obavesti. Mi znamo, mali broj ljudi ima pare na štednji, zato što mali broj ljudi može da ima pozitivan ishod svog života i poslovanja u ovom periodu. Dalje, ponosim se bankarskim sistemom. Molim vas, mi nismo Švajcarska. Neko ko prvi put gleda ovu skupštinu i kada čuje našeg ministra, on će da pomisli da Srbija nije Srbija nego Švajcarska. Zašto? Bankarski sistem idealno posluje, a privreda u haosu. To ne ide jedno sa drugim. Vi ste na taj način rekli, ministre, da ove banke dobro posluju zato što peru pare iz inostranstva, neke kriminalne pare, pa ste rekli da sada u bankarskom sektoru ima više zaposlenih nego 2001. godine. Koliko ima zaposlenih u industriji? Da bi se uravnotežile te javne finansije, i sami znate, na jednog penzionera treba da imate optimalno 2,5 zaposlenih koji stvaraju neku novu vrednost, da li u domenu proizvodnje, da li u domenu usluga. Ovde se sve izbrkalo. Srbija nije Švajcarska. Odakle toliko interesovanje banaka za naše tržište? Da mi nismo postali za te banke ona egzotična ostrva? Država ima potrebe za devizama, kako vi sada kažete investicijama, u investicijama je spas. Spas se po vama svodi na to da ljudi gube posao u proizvodnji. Nešto zapošljavate u tim bankama, sve na lizing ide, od kravate do šta god hoćete, pa čak i lokomotive na lizing, sve ide. Vaša priča i stvarnost su dva odvojena sveta. Ako smatrate da možete ta dva sveta da spojite u jednu realnost, da naša svakodnevica bude ono što vi pričate u smislu blagostanja, nisam siguran da ovaj poslednji stav može to da doprinese. Narodna banka može svojim propisima bliže da propiše i uslove, i način i obavezni sadržaj i sve ovo drugo itd. Vi, pored toga što stvarate monopol u bankarskom sistemu, ali čak ni taj monopol ne stvarate po svojoj želji, jer izvan granica postoji konkurencija, pa se javlja više zainteresovanih grupacija, preko sina brodovlasnika do ne znam koga. Vi njima dajete ovo tržište i vi njih amnestirate. To je poenta. Iz svega toga, iz te koprodukcije ništa ne kapne ni kao suza da ostane ovde. To je problem. Vi želite to stanje sada da fundirate. Čime? Upravo ovim zakonom, a mi pokušavamo da vas sprečimo, pa podnosimo amandmane. Za vas su oni besmisleni, za vas oni ne dotiču sadržinu konkretnog člana, sve mi to shvatamo što vi pričate. Vi slobodno to pričajte. Možete da nas napadate, da osporavate itd, ali vi snosite odgovornost za stvarnost. Samo ste to zaboravili. Ovde guverner Narodne banke dobija veća ovlašćenja nego ova dva predsednika u kohabitaciji.
Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 15, kao i prethodni amandmani koje su podnosili poslanici SRS, ima cilj da se briše član 15. ovog zakona. Takođe, brisanje tog člana zakona, koji u Odeljku 2 tretira preliminarno odobrenje za osnivanje banke, odnosno nekih 10 dokumenata koji su potrebni da se izdaju za osnivanje banke, naravno da bi obesmislio ceo zakon i da zakon onda ne bi bio usvojen, ali upravo je to i cilj svih naših amandmana, da usvojite jedan od ovih amandmana koji predviđa brisanje nekog od ovih članova zakona i da ovaj zakon ne prođe. Šta je prava posledica i šta je motiv za usvajanje i donošenje jednog ovakvog zakona? Naravno, u prethodnih pet godina u ovoj oblasti urađeno je prilično stvari koje odudaraju i koje iskaču van zakonskog okvira. Jedan ovakav zakon bi sve to što je rađeno u prethodnih pet godina stavio u zakonske okvire. Zbog toga Mlađan Dinkić, koga mnogi smatraju ovakvim ili onakvim, smatram da ovim potezom pokazuje da je lukav čovek, jer on vrlo uspešno anticipira šta će se desiti u predstojećem periodu. On zna da nakon sledećih izbora G17 plus kao stranka jako loše prolazi. On zna ko na sledećim izborima dolazi na vlast, dakle on nije kao Boris Tadić, kome je ideologija ogledalo, on nije kao Bogoljub Karić, kome je ideologija "leva ruka desni džep". Dale, Mlađan Dinkić lepo predviđa stvari, šta smo uradili, uradili, sada to lepo da spakujemo u neki zakonski okvir. Pitaće neko kada dođe na vlast posle sledećih izbora, koji će vrlo brzo, šta je bilo sa Narodnom bankom, šta je bilo sa Štedionicom, šta je bilo sa mnogim stvarima koje su evidentno kršenje zakona. Sada ajde da donesemo jedan zakon navrat-nanos, na brzinu dostavite poslanicima maltene pred raspravu, da ga donesemo kako bismo ove stvari stavili u legalne i zakonske tokove. To je suština ovog zakona i zbog toga ovaj zakon, bilo je čak nekih špekulacija da će on biti povučen pre ove rasprave, ali ne, ministar finansija jasno zna da se može desiti da se možda posle budžeta raspadne vladajuća većina, možda čak i pre usvajanja budžeta, može se desiti da ti izbori budu mnogo brže nego što se očekiva, pa da to spakujemo kako valja (očekuje, hvala vam, moj lapsus). Dakle, ti izbori se očekuju, vlast ih očekuje nešto kasnije, ali izgleda da će se desiti neuporedivo brže nego što to mnogi prognoziraju. Moram da se osvrnem na dve rečenice koje je ministar Dinkić rekao za ovom govornicom, kada ste rekli da ima mnogo novca položenog u bankama. Stiče se utisak kao da narod prosto ne zna šta će sa parama, kao da narod živi sve bolje i bolje. Dao bih vam jedan predlog da malo prošetate bilo kojim gradom u Srbiji, da malo izađete među narod i naprosto vidite da ona slika koju ovde prezentujete zaista nema ni u jednom procentu onu stvarnost što se tiče građana Republike Srbije. I kada kažete da penzioner vole da čekaju u redovima, verujte da ne vole. Dinar koji dobiju i penziju koju prime ne mili im se da čekaju u redovima da bi to podigli. Naprosto to je njihova muka. Imam u kući penzionera, pa vrlo dobro znam da mu se baš ne čeka ni u redovima, ni za automat, nego čeka kada će stići novčana prinadležnost koja će pomoći ljudima da prežive i sastave od prvog do prvog. Dakle, suština ovog zakona je da se stavi u zakonski okvir ono što je rađeno u prethodnih pet godina i mislim, ako je zdrave pameti među narodnim poslanicima, pre svega vladajuće većine koja bi trebalo da se izjasni o podršci pre svega budžetu, a vidim da neki poslanici od tih već polako razmišljaju svojom glavom i kažu da ne žele naturena rešenja, da ne žele da ih neko pozove i da im kaže - glasajte za budžet, glasajte za ovaj ili za onaj zakon. Pa ćemo lepo u ponedeljak, kada budemo glasali o budžetu, razrešiti ovu situaciju i političku krizu koju imamo, ići ćemo na nove vanredne parlamentarne izbore i na tim parlamentarnim izborima dobićemo prave i autentične predstavnike vlasti, imaćemo pravu sliku koga narod želi, ne samo u Ministarstvu finansija, već u svim porama društva, na svim mestima koja predstavljaju nosioce veoma bitnih političkih odluka u ovoj zemlji, a ubeđen sam da bi to bili srpski radikali, pa da onda krenemo da rešavamo stvari na pravi način. Dakle, kada kažem radikalno, onda mislim najpozitivnije. Ministar je radikalno upotrebljavao u negativnom kontekstu, kaže kada je morao da otpušta radnike on je morao tada radikalno da postupi. Tad ste reformski postupili ili demokratski, kažite kako god hoćete . Smatram da nakon sledećih izbora SRS će radikalnim promenama zaista dovesti građane u tu situaciju da osete bolje.
Izvolite, gospodine Krasiću, po istom amandmanu.
To je praktično član kojim počinje Odeljak dva, koji reguliše prvu i drugu fazu postupka osnivanja banke. Pošto znam da većina poslanika nije čitala Predlog zakona, ovde je cela faza osnivanja osmišljena po sistemu: može, ukoliko prihvati guverner Narodne banke; ukoliko guverner Narodne banke ima kijavicu, onda ništa ne može. Kako je do sada bilo i kako postoji još u mnogim zemljama, nezavisno od ovih direktiva i ovoga iz Bazela što dolazi. Do sada je bilo da, ako neko želi da se bavi privrednom delatnošću, treba da ispuni zakonom propisane uslove i da se registruje i krene sa tom delatnošću. Tako se vrši konstituisanje privrednog društva kao pravnog lica. Izuzetak su bile neke delatnosti, gde bi već registrovano pravno lice moglo da obavlja tu delatnost ukoliko dobije dozvolu za rad od nadležnog državnog organa. Kako je to urađeno kod banaka? Ovde kod banaka ne postoji pravno lice, ono nastaje tek kada se dobije dozvola za rad, a u preliminarnom postupku istupaju oni koji mole praktično guvernera da im dozvoli da budu pravno lice. Znači, ovde nije postupak u smislu da li ću da dobijem dozvolu da obavljam neku delatnost, nego je postupak: molim vas omogućite nam da napravimo pravno lice. Ne sporim da takvih primera ima u uporednoj praksi, ali ne postoji nijedan primer da je celokupni postupak, koji vi nazivate prva i druga faza, u takvoj zavisnosti od zdravstvenog stanja, emocija i volje guvernera Narodne banke. Kako to predlagači pokušavaju da kamufliraju? Tako što je u članu 15. propisano šta sve treba osnivači banke da podnesu NBS da bi dobili preliminarno odobrenje za osnivanje banke. Ako prihvatimo kao polazište vašu koncepciju i držimo se materije te vaše koncepcije, onda neke stvari ovde nisu jasne. Ako osnivači podnesu ovo što je od tačke 1) do tačke 9) i ispune sve ove preliminarne uslove, NBS onda donosi, prema ovome što je napisano, preliminarno odobrenje, ali vi u ovom članu nemate sadržinu tog preliminarnog odobrenja. Šta tim preliminarnim odobrenjem rešavate, pošto ga donosite u formi rešenja. Šta sve podnosite? Podatke o osnivačima banke, osnivački akt i predlog statuta, izjava da će novčani iznos osnovnog kapitala da se uplati, podaci o svim licima koji će imati učešće u banci, kadrovi, procedura za upravljanje rizicima, dokaz o ispunjenosti uslova iz člana 94. stav 3. ovog zakona. NBS može zahtevati da joj osnivači banke dostave i druga dokumenta. Znači, sve što ste napisali u zakonu važi i ne važi, ali ako guverner kaže moraćete još, pa snimak. Onda kaže - o tom zahtevu se odlučuje u roku od 90 dana od prijema urednog zahteva. Tu bi trebalo da bude tačka za član 15, pa da ide nov član, pa preliminarno odobrenje sadrži, pa onda da se odobrava taj postupak, koje obaveze se daju tim potencijalnim osnivačima, u kojim rokovima. Toga nema. Onda ovo što ide trebalo bi da bude poseban član. Znači, posle 60 dana od dana dobijanja preliminarnog odobrenja Narodnoj banci podnesu zahtev za izdavanje dozvole za rad i to sve da se navede. Opet nemam odgovor na pitanje, a zašto se preliminarno odobrenje ne objavljuje u "Službenom glasniku Republike Srbije". Vi ste kasnije kod rešenja o dozvoli za rad propisali da se to objavljuje. Zašto se ovo preliminarno odobrenje ne objavljuje u "Službenom glasniku Republike Srbije"? Tim pre što sledi novi rok od 60 dana da se podnese zahtev za izdavanje dozvole za rad. Zašto? Nije vam bitna javnost. Bitna je sam volja guvernera NBS. Ceo ovaj zakon da prepravite u dva člana: banke će raditi onako kako to propiše guverner NBS i drugi član ovaj zakon je stupio na snagu juče. Eto, vi ćete za to da glasate. Nije uputno da se stavi ime i prezime guvernera u jedan zakon, ali i to možete da stavite, jer je kod vas sve moguće. Vidite, ako pođemo od koncepcijskih razloga akta o osnivanju i načina osnivanja, ovde se ne radi samo o kontroli i da li će da se da dozvola za jednu delatnost nego dozvola za postojanje pravnog lica. Ovaj zakon je apsolutno neustavan. Mi radikali nemamo potrebe da komuniciramo sa vašim predsednikom Ustavnog suda. Ima toliko predloga koje smo pokrenuli, pa i za ovih godinu dana verovatno je pedesetak zakona moglo da se ospori pred Ustavnim sudom, odnosno da se pokrene postupak, a oni tamo, znate kakvi su, te ovaj interes, te onaj interes. Ako se krećete u vašem sistemu, dve faze do osnivanja itd, i tu ste napravili grešku. Znači, neko ne može da bude pravno lice, jer to zavisi od volje guvernera NBS. Mnogo više od njegove volje nego od uslova koji se propisuju zakonom. Ljudi, to je neprihvatljivo, tu nema pravne sigurnosti, tu samo postoji neizvesnost, voluntarizam, ovo je izvor mita i korupcije, nemojte, molim vas, u ponedeljak na dnevni red da stavite antikorupcijsku odluku, evo vam korupcija. Država stimuliše korupciju. Onda se čudite kako mu je vila, kako ovo, ono, da li 300 ili ovoliko ili onoliko. Dok je bio u Mađarskoj nije imalo kuče za šta da ga ujede, pa je došao ovde i ovde se obogatio kao neki bivši stipendista i talenat za neke stvari.
Vreme.
Dobro kada je vreme.
Hvala vam. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović i povukao je u pismenom obliku amandman. Podeljeno je tokom sednice. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Daja. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Izvolite, gospodine Krasiću.
U članu 16. oni propisuju odbijanje zahteva za izdavanje preliminarnog odobrenja za osnivanje banke, pa sada kaže, ako osnivački akt i predloženi statut, to je predlog statuta, nisu u skladu sa zakonom i drugim propisima (ne znam koji bi to drugi propis mogao da bude), predloženi član upravnog ili izvršnog odbora banke nema odgovarajuće kvalifikacije ili iskustvo, odnosno dobru poslovnu reputaciju. Znači, za tog i tog bankara nećete da date saglasnost, jer smatrate da ne ispunjava te uslove, ne sviđa se guverneru Narodne banke. Ne sviđa mi se taj čovek, evo neću da vam dam preliminarno odobrenje za osnivanje banke, a ne zbog toga što je sklon kriminalu, korupciji, osuđivan, bio u upravnom odboru neke banke koja je propala, učestvovao u pranju novca itd. Ne, ne sviđa se guverneru, kritikovao ga je na sastanku Udruženja bankara ili je dao neku izjavu, recimo Ćulibrku, pa je to objavljeno, ili na RTS komentarisao bankarski sistem, ne možeš, ne sviđaš mi se, zini, ne može. Kada kritikuješ guvernera ne možeš da budeš u kadrovskoj strukturi nijedne banke. To ste napisali. Lice koje bi steklo učešće u banci ne ispunjava uslove za to sticanje. Verovatno misli se na uticaj po osnovu vrednosti kapitala. Predloženi program aktivnosti banke i plan poslovne politike za upravljanje nisu odgovarajuće. Kako možete to da napišete? Tamo ste obavezali za tri godine unapred da naprave plan. Ljudi napravili plan. Idemo sa stimulisanjem potrošačkih kredita jer smatramo da tu postoji nešto. Guverner Narodne banke u međuvremenu je doneo odluku i sad kaže da ćemo odlukom o obaveznim plasmanima i stimulacijom da usmeravamo sredstva ka toj delatnosti i tim oblastima, smanjićemo potrošačke kredite ili smanjićemo nešto drugo, ili ćemo toliko napraviti rigorozne uslove da po osnovu toga moraju da se povećavaju rezerve ili je banka obavezna da kupi državne hartije od vrednosti itd. To može da se promeni preko noći, a da čovek ne zna da se promenilo, jer postupak traje 90 dana. Imali smo sad situaciju, dok nije došla ova činovnička komisija MMF, bili su neki uslovi na bankarskom tržištu, stimulisali su se potrošački krediti, lizing itd. Završio je MMF svoj boravak u Srbiji,postrojio celo državno rukovodstvo Republike Srbije, a sutradan promena uslova, moraćemo da vidimo, neće biti učešće 10% nego ćemo verovatno da dignemo na 30%. Kamatna stopa mora da se menja, ovo mora da se menja i onoga koji je u fazi prijema, preliminarnog odobrenja zaosnivanje, jednostavno doviđenja, ne možeš i ne uklapaš se. Ne mogu da se uklopim jer nisam ni znao kakva će biti politika. Sve zavisi od guvernera. Dalje kaže, vlasnička i upravljačka struktura banke ne omogućava efektivnu kontrolu, to je dibidus proizvoljno. Vlasnička i upravljačka struktura banke, a banka još ne postoji. Postoji samo osnivački akt i on je zaključio da vlasnička i svojinska struktura ne omogućava kontrolu, jer navodno taj osnivač, pa sada kada se vidi gde je on rasprostranjen i gde je sve sakrio svoj kapital, to oni sada znaju. Pogrešno. Sve je pogrešno. Kaže, struktura bankarske grupe, a to je sada jedna posebna kategorija, čiji bi član postala banka nije transparentna. Nije transparentna? Nađite mi jedan zakonski kriterijum, nešto što je poznato zakonodavstvu da se koristi kao uslov. Nema ga. Sve je neizvesnost, bukvalno rečeno, ispred kancelarije guvernera NBS postaviće se pet kilograma kukuruza i ko želi da dobije ovo odobrenje mora da klekne na onaj kukuruz, ko izdrži dobiće, a ko ne izdržinemoj da dolazi. Možda ova kesa što cirkuliše ovde. I ti si nosio kesu sinoć. Ne znam ljudi, šta vas je nagonilo da gazite pravno-politički sistem, gazite sve. Zapamtite, u ovoj zemlji, hvala bogu, još ima živih ljudi. Šta radite ovo ljudi? Ne može kiseonik u ovoj zemlji da zavisi od Jelašića i od Dinkića, ne može, nespojivo je. Vi mrtvi hladni čitate novine, tumačite ove dalekosežne vizionarske misli Mlađana Dinkića, sa čarapom i bez čarapa. Nemojte ljudi to da radite. Ako nam treba propis, dajte propis koji se zasniva na nečemu, koji se zasniva pre svega na Ustavu, na nekim poznatim veličinama. Nisam siguran da u ovom direktivama na koje se pozivate baš stoji ovo ovako. Da ne kažem da sam čitao baš neke, pa sam video šta piše tamo. Ne piše ovo ovako, ne piše ovakva kontrola. Ovo nije kontrola, ovo je samovolja. Zbog toga što idete sa ovom samovoljom, moraćete što pre da padnete vlasti, jer je ovo postalo neizdržljivo. Vi sada vređate dostojanstvo, hajde poslanika, njih i ne tretirate, vi vređate zdravorazumsko dostojanstvo ljudi. Da li je moguće da sve može da zavisi od Jelašića i Dinkića? Upozoravam vas, ovaj zakon u ovakvom tekstu ne sme da se donese. Ako vam to odgovara, naređujem vam da ne smete da glasate za ovaj zakon. Razumete? Dobro. Vodite računa da ne napravite grešku. Možda vas namerno podstičem da napravite grešku da bi to bilo toliko ogoljeno da svako vidi šta radite, idete ka detaljnom uništavanju svega i svačega u Republici Srbiji. Da li se zovete legalisti, da li ste reformisti, za demokratiju, za planetarno jedinstvo, da li ste internacionalisti, nije bitno, ali vi uništavate. Otkad se pojavila demokratija, nastupilo vreme bede, beda u Srbiji gde god se okrenete. Beda u duši krenula. To je beda duše da mora neko da moli Jelašića da mu da preliminarno odobrenje da osnuje banku? Ko će u Srbiji da mu se javi sa zahtevom? Niko, a zašto? Sve ste isparcelisali, sve ste dali strancima. Lakše je da se nabroji šta je ostalo još da niste dali strancima nego da se nabraja šta je sve ostalo strancima i pitanje je da li su to stranci, dakle, da li su to stranci sa onih ostrva ili su naši sa drugim imenom i prezimenom, kao što je ovaj Karićev. Nećemo da vam damo podršku za ovo, već ćemo da vas kritikujemo i uporno ćemo predsedniče povodom svakog amandmana da izlazimo i da ponavljamo, da utuvimo svima, prvo ovima u Skupštini, pa onda i javnosti da vide gde vodi Mlađan Dinkić, Miroljub Labus, G17 plus, Jelašić i oni koji podržavaju ovu vladu i ovog ministra.
Mislim da je svih 250 poslanika čulo šta ste im rekli. Po istom amandmanu, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege, poslanici SRS tražili su brisanje celokupnog člana 16, ali ne samo člana 16, već svih članova ovog zakona, smatrajući i imajući u vidu ono što su bankari u našoj zemlji rekli povodom ovog zakona, a što možete da pročitate i u štampi i u njihovim izjavama u periodu dok je trajala javna rasprava povodom ovog zakona. Član 16, koji govori o tome kada Narodna banka može da odbije zahtev iz člana 15, a koji se odnosi na to preliminarno odobrenje, naročito je neprihvatljivo u tačkama 2), 3), 5) i 6). Ako bolje pogledate ovu tačku 2), gde se kaže da će banka odbiti ovaj zahtev, razlog za to može da bude da predloženi član upravnog ili izvršnog odbora banke nema odgovarajuće kvalifikacije ili iskustvo, odnosno dobru poslovnu reputaciju. Dakle, kada NBS daje tu preliminarnu saglasnost, tačnije odbije predložene članove upravnog i izvršnog odbora, postavlja se pitanje šta je to dobra poslovna reputacija a šta nije i ko je taj ko definiše i po kojim kriterijumima to određuje: da li je to kriterijum da li je moralno-politički podoban, da li je član neke političke partije, da li lepo peva, da li nosi kratku suknju, koje bolje kose i tome slično. Svuda gde postoji mogućnost subjektivizma i subjektivne odluke, bez jasno propisanih kriterijuma, jasno je da to dovodi do diskrecionog prava nekoga ko opet nije vlastan da o svemu tome odlučuje i ostavlja mu se mogućnost da na osnovu nekih svojih ličnih animoziteta ili nekih ličnih prijateljskih odnosa sa nekim odluči ovako ili onako, a da to niko ne može nigde i ni pred kojim organom da osporava. U tački 3) se kaže da lice koje bi steklo učešće u banci ne ispunjava uslove za to sticanje, što je takođe razlog je da se taj zahtev odbije i isto je i za ove kriterijume za sticanje učešća u banci. Pa se postavlja pitanje da li je Peconi i njegova firma Invej u redu ili nije, može ili ne može. Ko će to da odluči i po kom kriterijumu? Pod tačkom 5) se postavlja pitanje šta znači spoljna revizija i efektivna kontrola boniteta. Da li je Nacionalna štedionica pitamo, sa vlasničkom strukturom koju je imala pre prodaje, bila transparentna i bonitetna, odnosno da li je bila u redu, pa NBS nije reagovala. Da li je Salford fond, vlasnik svih mlekara, "Knjaza Miloša", transparentna, bonitetna ili nije? Znači li to da će se zatvoriti sve banke gde su oni osnivači ili da oni ne mogu kupiti više deonica u bilo kojoj banci? Hiljadu je pitanja ovde, a sve se može svesti na to ko definiše te kriterijume i kako. Sumnjam da ministar može da nam da adekvatan odgovor na ovo pitanje i mišljenje je mnogih bankara danas u Srbiji, bilo da su domaći bankari, ono malo što je nekih domaćih banaka ostalo, ili su to ove nove banke koje su došle, i one se oglašavaju i postavljaju pitanje ko će to definisati, ko će te kriterijume definisati, i smatraju da će vrlo brzo morati da se donosi novi zakon i da je ovaj apsolutno neprimenljiv. Imajući u vidu ono što sami bankari o ovome kažu i imajući u vidu neusaglašenost ovih zakona sa mnogim međunarodnim i inostranim zakonima po ovom pitanju, mišljenja smo da je ovaj zakon u potpunosti neodrživ, neprimenljiv i da će dodatno izazvati haos u bankarskom sistemu, koji Dinkić i Jelašić i te kako uništavaju otkad postoje na političkoj sceni Srbije, otkako su se dočepali ovih funkcija, koje im ni po čemu ne pripadaju, osim da završe neki prljavi posao vezan za naš bankarski sistem, a to ne osećaju samo bankari, to osećaju, pre svega privrednici i svi građani Srbije.
Da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo poslanik Stevica Deđanski. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Pošto je predlagačima bilo gusto da ovo što pre proguraju, sada ću da vam kažem samo na neke formalno-pravne nedostatke koji se nikada ne bi desili u jednoj normalnoj službi. Dakle, nikada. Član 17. treba da reguliše situaciju posle dobijanja preliminarnog odobrenja za osnivanje banke, odnosno tu sada navodite u stavu prvom, ako se posle davanja preliminarnog odobrenja promene podaci ili dokumenta, to je u redu; posle prijema obaveštenja, NBS ukinuće rešenje o davanju preliminarnog odobrenja ako više nisu ispunjeni uslovi za davanje tog odobrenja, znači, opet još jedna mogućnost. I sada tu ide poseban stav koji je vrlo interesantan: "Osnivači banke kojima je zahtev za preliminarno odobrenje odbačen (a vi meni kažite gde napred stoji u bilo kom članu mogućnost da se odbaci zahtev za izdavanje preliminarnog odobrenja, nemate ga, znači, vi ste sada ušli u regulisanje jedne situacije koja ne postoji) ili odbijen (to ste rešili) ili je dato preliminarno odobrenje prestalo da važi (pošto je tamo rok od 60 dana) ne mogu ponovo podneti ovaj zahtev u roku od jedne godine od dana odbacivanja ili odbijanja tog zahteva, odnosno prestanka važenja preliminarnog odobrenja." To bi u praksi moglo ovako da izgleda, osnivači su predložili da u kadrovskoj strukturi banke bude nn lice. Pošto se to ne sviđa guverneru Narodne banke, on nije dao rešenje odnosno nije izdao preliminarno odobrenje za osnivanje banke. Posle 20 dana otkloni se taj nedostatak, ne može praktično ništa da se radi, mora da se čeka najmanje godinu dana, eto to je ta situacija. Dalje, kaže: "Nakon dobijanja preliminarnog odobrenja, a pre upisa banke u registar privrednih subjekata, osnivači banke mogu"; opet greška. U članu 13, gde ste pričali o aktu o osnivanju banke, morali ste da kao jednu od tačaka navedete ime lica ovlašćenog da zastupa osnivače u fazi osnivanja banke. Vi to niste ni naveli. Zašto? Zato što je bilo gusto, velika je brzina. Mora da se donese ovaj zakon dok postoji ova većina, dok još neko podržava u trgovini i uslovljavanju, dajte da legalizujemo ovaj zakon koji treba da omogući nepovredivost i dugotrajnost stečenih pozicija, jer se procenjuje, kada padne ova vlada, verovatno tri ili četiri meseca mora minimum da prođe dok se ta nova vlada ne konstituiše, orijentiše u vremenu i prostoru, promeni guvernera, promeni Savet, sa onim matematičarom Kovačevićem, promeni zakon, pa krene sa ispravljanjem onoga što je upropašteno u ovom periodu. To je ta taktika koja je primenjena u ovom predlogu zakona. Ove stvari i ovi propusti se nikada ne bi desili da se predlozi zakona rade na način kako je to uobičajeno, kako je to bilo u ovoj zemlji, na način da Republički sekretarijat za zakonodavstvo od početka do kraja je uključen u proces stvaranja nacrta jednog akta, pa zašto ne reći, počevši od saveta za neko idejno rešenje šta bi sve trebalo da sadrži taj zakon, pa do teksta koji se na Vladi pojavi kao predlog. Da imamo Sekretarijat za zakonodavstvo u redu, on bi primetio ove nedostatke, ukazao, definisao način kako da se otklone ovi nedostaci. Ovo su krupni nedostaci. Ovi nedostaci posebno dobijaju na težini ako se ima u vidu ovaj rok od godinu dana, u kome se ne dozvoljava nečemu da bude pravno lice. Nije stvar u tome što se ne dozvoljava obavljanje delatnosti, nego se ne dozvoljava formiranje pravnog lica. Posle ovog zakona, mnogi koji se profesionalno bave ovom oblašću, već nagoveštavam ovim ljudima sa Pravnog i Ekonomskog fakulteta, imaju tu neiscrpnu temu, a verovatno da tu ima i teme za dobre naučne radove, na temu šta se sve to namerno propustilo ovde da bi se ispunila volja nekih pojedinaca, nekih grupa. Što reče gospođa Pop-Lazić, sada možemo da tražimo za nove još rigoroznije uslove jer su miljenici prošli. Nikada nije bilo transparentno za Nacionalnu štedionicu. Imali ste prilike više puta da čujete kako se kretao taj osnivački kapital i šta se dešavalo sa deviznim rezervama koje su držane u toj ruskoj banci. Mislim da je sve to ljudima jasno i da ovde ne treba ići u detalje što se tiče člana 17. Važno je samo potencirati zbog ovih ljudi koji treba po ovome da se izjašnjavaju, da i u ovom dvofaznom konceptu pre osnivanja i pre registracije i upisa banke ima nedoslednosti i promašaja koji su nedopustivi, a oni se prevazilaze njegovim veličanstvom guvernerom Narodne banke Srbije, koji je ovlašćen za sve i za svašta. Na bazi ovog zakona guverner može da se ponaša kao da zakon ne postoji.
Hvala najlepše, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, da je ministar prihvatio amandman na član 1, ne bismo danas ceo dan radili i ne bismo radili do kasno u noć, da je ministar ovaj zakon povukao da ga doradi, ako može ovako nešto da se doradi, ali teško da bi moglo. Gospodin Krasić je odlično obrazložio zašto su amandmani iz SRS ovakvi, a ću pokušati da se vratim na član 16. da pročitam tačku 2), 4) i 6), da vidite koliko je tu nesuvislosti i nelogičnosti. Kaže ovako: "Narodna banka Srbije odbiće zahtev iz člana 15. stav 1. ovog zakona ako", pa se kaže "predloženi član upravnog odbora ili izvršnog odbora banke nema odgovarajuće kvalifikacije ili iskustvo" što bi moglo da bude u redu, "odnosno dobru poslovnu reputaciju". Pitam vas, dame i gospodo narodni poslanici iz vladajuće koalicije, pitam gospodina ministra, ko izdaje sertifikat za dobru poslovnu reputaciju? Gde se polaže ispit za dobru poslovnu reputaciju? Na šta ovo liči? Tačka 4) kaže, ukoliko "predloženi program aktivnosti banke, plan poslovne politike i procedure za upravljanje rizicima i za unutrašnju kontrolu nisu odgovarajući." Koji su to odgovarajući? Valjda se zakon piše da se kaže odgovarajući su ti i ti, a ostali nisu odgovarajući. Ono što je unikum u ovom članu kaže se u tački 6) "struktura bankarske grupe čiji bi član postala banka nije transparentna." Baš bih voleo da vidim kako se to utvrđuje da je nešto transparentno ili nije. Otkačite se onih revolucionarnih parola iz buldožer revolucije. Zbog toga je, dame i gospodo narodni poslanici, obrazloženje na amandman na član 1. i na sve ostale amandmane sasvim u redu, pročitaću ga i videćete zbog čega ćemo mi glasati protiv ovoga i zbog čega su nam amandmani ovakvi. Kaže: "Narodna skupština Republike Srbije ne bi smela da bude glasačka mašina u funkciji G17 i Vlade Republike Srbije. Predloženi zakon o bankama treba da ozakoni sve zloupotrebe Mlađana Dinkića i njegovih pajtaša, pa je iz tih razloga dostavljen narodnim poslanicima pred sam početak rasprave, da ne bi mogli da prouče zakon i da kroz raspravu u Skupštini obaveste javnost o namerama Mlađana Dinkića." Imali smo ukupno dva i po sata otkad je zakon došao da pripremimo amandmane i da ih predamo. Kada smo već kod toga, postavio bih ministru Dinkiću poslaničko pitanje i molim da mi na njega odgovori pismeno. Da li je grčka banka, koja je kupila Nacionalnu štedionicu, dobila i onih 7.200 kvadrata poslovnog prostora i da li je utvrđeno sledeće - koliko je plaćen poslovni prostor; ukoliko se izračuna sva imovina Nacionalne štedionice mimo poslovnog prostora, koliko bi taj poslovni prostor bio plaćen da ga je država prodala na tenderu; jer da ne zaboravite, to su sve poslovni prostori iz bivše Službe za platni promet, pa Zavoda obračun i plaćanje, i te zgrade se nalaze uglavnom u centrima gradova, u centru Zemuna, centru Beograda, centru Niša itd. to je najskuplji poslovni prostor? Kada se ovo izračuna, koliko su od tog poslovnog prostora dobili akcionari, a pri tom mislim na Hamovića, Lazarevića, na sve one akcionare koji su bili akcionari u Nacionalnoj štedionici, a koliko je država dobila i da vidimo koliko je na ovaj način država opljačkana?
Hvala lepo. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo poslanik Miloš Dišić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Gospodin Dišić, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS sam podneo amandman na član 18, koji glasi: "Briše se". Ovde su poslanici SRS jasno i glasno rekli zbog čega ovaj zakon treba da se povuče i zašto smo podneli ove amandmane, uglavnom sve pod naznakom da se briše. Narodna skupština treba nešto ovde da donese u interesu gospodina ministra Mlađana Dinkića i sve njegove manipulacije od 2000. godine do današnjeg dana treba da blagoslovimo. Razlozi za donošenje ovog zakona su uglavnom standardni, a mogli smo ih čuti do sada kroz sve zakone koji su donošeni, a to je da moramo doneti zakone kako bi mogli da dođemo u EU. Svi zakoni koji su doneseni na tim principima uglavnom su pogrešni i oni su nesprovodljivi kod nas u Srbiji. Ova priča je ispričana hiljadama puta i svima je jasna i glasna, i njen proizvod se uglavnom vidi, a to je kroz loš standard i život građana Srbije, koji je postao uglavnom nepodnošljiv. Mi vam predlažemo da ovaj zakon povučete iz procedure i da olakšate i građanima Srbije i nama, da ovde ne presedimo čitav dan i ne mlatimo praznu slamu, jer od ovog zakona, kao što i sami znate neće ništa biti, samo ćemo doneti jedan katastrofalan zakon, koji će uništiti i ono malo što je ostalo. Član 18. glasi: "Dozvolu za rad banke NBS daje posle davanja preliminarnih odobrenja i podnošenja zahteva za davanje ove dozvole". Vi ste to ovde trebalo jasnije da napišete, da to uglavnom treba da odradi ministar ili guverner Narodne banke, jer će uglavnom od njihove dobre volje zavisiti ko će sve dobiti ove dozvole, ko će sve moći da radi i čije banke. Uglavnom srpske banke ovo neće raditi, niti će dobiti ove dozvole. To je vaš princip i to je nešto što ste vi dokazali kroz delovanje do sada, od 2000. godine, kako se nalazite u politici, kroz ovu vašu G17 plus, ne bih to nazvao strankom, ali da kažem da je stranka, da ne budem sad vulgaran. Uglavnom ta delovanja Narodna skupština treba da ozakoni, a to je veoma teško i nezgodno, a srpski radikali u tome neće učestvovati. Šta bi najbolje sad trebalo i mogli da uradite? To bi bilo jedino ispravno, a to je da povučete ovaj zakon iz procedure i da se oko toga više ne mučimo ovde. Treba da prepustite nekome ko je čistog morala i obraza da uradi ove zakone o bankarskom sistemu, jer uglavnom bankarski sistem Srbije više ne postoji. Da se ne vraćamo na one ispričane priče. To ćete valjda dokazivati i na sudu, kako su uništene četiri najveće banke, gde je novac sa Kipra. Sada se kao najveći krivac pominje Al kaida za uništenje onih srpskih miliona dolara i evra. Kriva je Al kaida za nestanak tog novca, pa bi vas molio da to malo bolje građanima Srbije objasnite. Desilo se nešto 11. septembra 2001. godine u Americi, pa je krivac Al kaida. Ne zna se krajnji ishod i nestanak novca koji pripada srpskom narodu. Na vama je da odustanete od ovog zakona, da prepustite to časnim i poštenim ljudima da napišu jedan lep i fin zakon od koga će Srbija imati koristi. Ima dosta poštenih ljudi. Mi iz SRS znamo te ljude, imamo u svojim redovima časne i poštene ljude i oni bi najverovatnije mogli da naprave jedan dobar i častan zakon. Imali ste i drugih časnih poslova koje ste mogli uraditi da ste hteli, a to je da pokažete volju građanima Srbije i da u opštine koje su do sada radile nezakonito pošaljete budžetsku inspekciju. Posebno vas molim da to uradite za opštinu Inđija, pa ću sa ovog mesta da vam postavim i jedno poslaničko pitanje. Kada ćete u opštinu Inđija poslati budžetsku inspekciju, da od 2000. godine do današnjeg dana ispita svo poslovanje iz budžeta opštine Inđija, jer po nekim proračunima, otprilike se od 2000. godine do današnjeg dana oko dve milijarde vrti, a da je ugrađeno u opštinu Inđija oko 500-600 miliona, a za milijardu i po dinara se ne zna gde se nalazi. To bi vam bilo časnije i poštenije da ste uradili. Videli biste gde se novac slivao, gde je odlazio, a građani bi imali daleko više koristi nego što ste ovo do sada radili. Još jedno pitanje bih sa ove govornice uputio - da se Agencija za javne nabavke isto pošalje u opštinu Inđija, jer su se letos odigravale teške stvari na području opštine Inđija, gde su neki objekti rušeni i davani su poslovi bez javnih nabavki. To je konkretno pitanje za gospodina Dinkića, a drugo da se prosledi Agenciji za javne nabavke.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodin Krasić.
Bogami, gospodine Dinkiću, juče ste nas iznenadili sa Al kaidom, da je ona kriva što nema podataka o našim parama. Sad ovi poslovni partneri iz inostranstva mogu da shvate da vi krijete da je ova država finansirala Al kaidu i Bin Ladena, i da smo mi krivi što su srušeni oni tornjevi. To biste vi morali nekako da objasnite, jer je zbog te vaše izjave juče određena pauza ovde. Ako niste mogli da nađete neki bolji razlog, trebalo je da kažete - pogledajte izveštaj veštaka Haškog tribunala, koji je tražio te pare sa Kipra, pronašao nešto, pa prevalite krivicu na tog pojedinca. Mnogo bi bilo bolje i za vas i za nas. Ovako ste nas stavili u vrlo neprijatnu situaciju. Hajde što je Amerikancima, nego je i nama sad kriva Al kaida. No da se vratim na ovu vašu dozvolu za rad. Opet loš prevod koji, praktično, ništa ne znači. Iako u prvoj fazi postupka osnivanja banke nekako, posle izvesnog vremena provedenog na kukuruzu ispred kancelarije guvernera, dobijete preliminarno odobrenje za osnivanje banke, sledi drugi deo. Ovaj drugi deo je poprilično reketaški, zato što imate rok u kome morate da podnesete zahtev za dobijanje dozvole za rad, a to nije samo dozvola za rad, nego dozvola za postojanje novog pravnog lica, jer bez te dozvole nema ni registracije pravnog lica, ne delatnosti. Sada se tu traži dokaz o uplati novčanog dela osnivačkog kapitala. Da bude stvar ironična, traži se to od osnivača. Kada se u članu 15. navodi nešto slično, onda su tu osnivači dužni da na privremeni račun kod te Narodne banke uplate novčani deo osnovnog kapitala. Sad protumačite ko je kako pisao ovo. Verovatno je pisano nogama, a ne rukama. Vrhunac svega ovoga jeste što u poslednjem stavu kaže: "NBS može bliže urediti sadržinu dokaza". Ni u jednom od procesnih zakona u ovoj zemlji i na kugli zemaljskoj niko nije išao toliko daleko u inovaciji da kaže kakva mora da bude sadržina dokaza. Pošto vi to ne znate, tu postoji razlika između dokaza i dokaznog sredstva, ali i ako zanemarimo to, niko ne može da propiše sadržinu dokaznog sredstva. Vi idete i u to. Kaže, "i podatke iz stava 2. ovog člana", opet nova tura klečanja na kukuruzu, da bi neko ko ispunjava zakonom propisane uslove morao da strepi da li će da ispuni i one koji zakonom nisu propisani, a nalaze se u samovolji nekog guvernera NBS. Neću da pričam o stilu kako je ovo napisano, neću da iznosim druge pojedinosti, zato što postoji mogućnost vođenja upravnog spora i povodom preliminarnog odobrenja za osnivanje i povodom dozvole za rad, ali samo hoću da potvrdim, potenciram, pojačam ono što već satima pričamo. Ovo je zakon koji bi mnogo efikasniji bio kada bi imao dva do tri člana u kojima jasno, kako vi to kažete, transparentno stoji da sve zavisi od Jelašića. To je vrhunac te demokratije koju ste nam doneli, to je vrhunac poštovanja ljudskih prava, to je vrhunac shvatanja tržišne ekonomije, to je vrhunac shvatanja međunarodnih bankarskih i drugih standarda, to je vrhunac vaše politike. Jasno vam je da ta politika vodi u sunovrat, ne samo što vam je jasno, nego vi to svesno radite, tražite ovakvim predlogom zakona praktično ovlašćenje od skupštinske većine da ovako vladate na bankarskom tržištu, da sve zavisi od vaše volje. Ovde svaki član i svaki stav može da se komentariše i da se utvrdi gde se nalaze propusti. Napominjem da se nalazimo na članu 18, a to je kraj druge faze osnivanja banke. To je faza kada nemamo još ni pravno lice, nego ide sledeći član, pa ćete da vidite kako G17 maršira kroz bankarski sistem.
Hvala, gospodine Krasiću. Za reč se javlja predsedavajući Gordana Pop-Lazić. Izvolite. Hvala. Poštovani kolega Krasiću, vas ministar ni kada je u sali ne sluša, i ne samo vas, nego ni bilo kog drugog govornika. On očigledno misli da jedini zna šta radi, a ne zna u stvari da ne zna šta radi, ali zato smo mi tu da mu ukažemo na greške, a tu su i oni koji se u bankarstvo razumeju mnogo više od njega, jer ne znam da je on nešto, sem ono što je volontirao u Narodnoj banci i glumio guvernera, imao bilo kakve veze sa bankama. Ovaj član 18. je, dame i gospodo, apsolutno neprihvatljiv i to iz više razloga. Prvo, predlogom je predviđeno da su rešenja Narodne banke Srbije konačna i da protiv njih ne može da se podnese žalba, čime se Narodna banka Srbije stavlja van celokupnog ostalog pravnog sistema Srbije. Postavljamo pitanje: da li je to uopšte održivo i da li je to moguće? Nije dobro to što predlog nije u potpunosti usaglašen sa drugim sistemskim zakonima, na primer sa Zakonom o privrednim društvima, Zakonom o opštem upravnom postupku, dokaz za to evo ga ovaj pretposlednji stav, a nije bogami ni sa Ustavom Srbije. Evo posla za Ustavni sud, ako ga ima. Po nama, nije dobro ni to što je Narodna banka Srbije zadržala toliko velika diskreciona prava. Ukoliko se ovaj zakon usvoji, zaista on će vrlo brzo morati ili da se menja ili će Ustavni sud morati nešto da reaguje po ovom pitanju. Jasno je nama da su ovde delom preuzeta rešenja iz bankarskih zakona i Slovenije i Hrvatske, usaglašena sa principima korporativnog upravljanja OECD-a, kao i direktivama EU. Cilj je očigledno harmonizacija sa bankarskim zakonima u EU, ali znatno su proširena ovlašćenja Narodne banke, pre svega u kontroli banaka, ali i u ovom delu dozvole za rad i preliminarnih uslova za dozvolu za rad. Videćemo kasnije kakve će sve probleme imati ove strane banke oko uslova. Te da govore srpski, te da jednom mesečno sastanak mora da bude u Srbiji, da ne bude negde sa strane i ne znam šta, lingvistički uslovi različitih dimenzija. Ono što svakako ne može da se nikako prihvati, to je situacija da neko može da donese neko rešenje, a da taj neko na koga se to rešenje odnosi ne može nikome da se žali. Jedino Bog otac ima pravo na apsolutnu pravdu i niko drugi. Ne mogu da verujem da je ovo prošlo Sekretarijat za zakonodavstvo i da niko Vladi Srbije i ministru nije skrenuo pažnju na ovu činjenicu, ali ako nisu oni, ako ovo ne primete narodni poslanici, ako glasaju o svemu ovome, ako se ovaj zakon usvoji, moraćemo da tražimo od Ustavnog suda da reaguje, ali se iskreno nadamo da će i da odreaguje i da neće da se ponaša kao mnogo puta do sada, da mnogi podnesci i zahtevi za preispitivanje ustavnosti pojedinih odredbi čuče negde u nekoj fioci. Mi znamo da institucije ne funkcionišu, ali da li je moguće da jedino Narodna banka i gospodin Dinkić mogu da funkcionišu u ovoj državi na način kako samo to oni hoće i isključivo na osnovu svoje samovolje. Svi bankari, domaći ili strani, u ovoj zemlji, žale se na tu samovolju i na preterana diskreciona prava Narodne banke, guvernera i ministra Dinkića. Ako svi oni tako kažu, valjda mi nemamo razloga da u to sumnjamo. Dokaza ima u ovom zakonu koliko god hoćete.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Duvnjak je podneo amandman na član 19. i on predlaže da se ovaj član 19. briše, odnosno da se ova osnivačka skupština u stvari i ne organizuje. Osnivačka skupština po članu 19. treba da bude po principima ministra. Da li su ti vaši osnivači koje vi predlažete i uvažavate i da li će taj statut biti onako vaš dinkinski, da li će saglasnost u roku od pet dana dati vaša malenkost, ali tu je problem što ta lica moraju biti po volji vaših principa. To ste već pokazali, dokazali u vašim stručnim i političkim nastupima. Sećam vas se kad ste nosili te torbe zvane kese i danas vas vidimo sa istim torbetinama koje nosite. Verovatno one asociraju na nešto, a to naš narod zna i da upotrebi izreku "kesa kesi". Zamislite vaše poznavanje propisa, kada ste na silu upali u banke i maltene šamarali ljude da bih preuzeli nadležnosti i dužnosti tih banaka. Vaše znanje u to vreme, a i sada ne može se meri niti ovim predlogom zakona, a ni ovim članom 19. o kojem sada govorimo. Znači, ovi osnivači, koji ne smeju biti povezani sa Al kaidom, tako ste vi izjavili, te vaše izjave su smešne. Rekoste da je novac sa Kipra raspoređen u 52 zemlje i da ste time otkrili puteve tog novca, ali para nema, pa onda brže bolje sve to predložite Haškom tribunalu da on pronađe te čudne pare. Videli smo kako se Dinkić ponaša, i u članu 9. ovog zakona on i samo on. Kakav sud ili nezavisno sudstvo, opet samo Dinkić i niko više. Ustav Srbije se ne poštuje ovim članom. On je ustav, on je guverner, on je ministar, on rešava, on postavlja i smenjuje, on je za sada sve, ali samo zakratko - možda i do ponedeljka. Kažete i ovo je novi zakon koji se usaglašava sa principima OECD-a i ti principi su vam važni isto kao i ovaj zakon. Pa vi ste već završili ovaj zakon onog trenutka kada ste ugasili sve naše banke i kada ste isterali na ulicu veliki broj radnika koji su radili po bankama. Navodno ste ih zaposlili u nekim drugim bankama, odnosno institucijama. To nije tačno. Vi ste sve te banke reorganizovali onako kao da je to vaša privatna prćija i time ste pokazali da niste dorasli, a to pokazuju i politička zbivanja u Srbiji i šire, tim zadacima. Hvalite se da sada u našim bankama ima dve milijarde i 80 miliona evra kao ušteđevina građana. To je samo jedna marketinška priča i ta priča nije realna sa standardom naših građana. Znate vi da naši građani podižu kredite, od poljoprivrede pa do penzionera, samo da bi preživeli, da bi kupili zimnicu, da bi se ogrejali preko zime, a seljaci da poseju to zrno pšenice, koje vi ne cenite, nijednim komentarom ne uvažavate taj proizvod. Hvalite se i sa kreditnom aktivnošću. Lako je sada podići taj mučenički kredit koji nije u skladu sa evropskim normama. Tamo su kamate daleko, daleko prikladnije nego u našim uslovima. Ali, vi ste,da bi premostili ovu ekonomsku propast, ponudili građanima da konzumiraju ta kreditna sredstva i hvalite se da ti krediti iznose 479 milijardi dinara. Recite vi nama, gospodine ministre, čime će građani Srbije otplatiti, isplatiti i vratiti te 479 milijarde dinara, tim nazovimo našim bankama, kad niko ne radi i nema mogućnosti da svojim radom obezbedi životnu egzistenciju. Zar ćete posle doneti zakon o hipotekarnoj aktivnosti i da država počne da prodaje tu muku koja je založena kako bi neko preživeo do narednog dana ili naredne godine? Kažete - reforma je krenula 2001. godine i završiće se 2006. Mislim na tu reformu banaka. Niti ste vi kao reformator, niti su građani mogli da utiču na tu reformsku delatnost, već ste vi samo sprovodili zadatke i obaveze koje ste dobijali od tog Međunarodnog monetarnog fonda, a njihov je cilj da nađu nekog takvog kao što ste vi i da se vi hvalite da ste neki vajni ekspert i da ćete vi izvući ovu zemljuiz tog bezdanja. Sada vam je ostalo još da izvršite prodaju još nekoliko banaka i pominjete između ostalog i Vojvođansku banku. I ona je sada na transferu, odnosno na tenderu i treba da se izvrši prodaja te banke. Naravno da su tu sada angažovane te sve banke koje ste vi ovde pomenuli, mislim na Francusku, mislim na Italiju, na Grčku, Mađarsku i Poljsku. Rekli ste da ima 11 banaka u konkurenciji. Da li će na tom tenderu biti istaknut interes građana Srbije? A ne da tu bude prioritetni interes tih banaka koje učestvuju na tom tenderu. Što se tiče ove Komercijalne banke, to smo pratili putem sredstava informisanja, kako ste to na volšeban način istrgovali i kako ste vi kao pravi trgovac tu transakciju izvršili. I sada ste ponosni da je ona vredna 400 miliona evra i da može da posluži u nekom budućem periodu i kao regionalna banka, i da se ona neće prodavati, već da može samo da se dokapitalizuje. Verovatno ćete u tu banku zapošljavati vaše najbliže prijatelje i rođake. Nećete, kako ste izjavili, prodavati ni ovu Poštansku štedionicu. Neće se ona privatizovati. Pa verovatno je ona u ovom trenutku nespremna za tu privatizaciju, a spremnost se ogleda u tome da nema dovoljnu količinu kapitala kako bi mogli da se ugrađuju ti vaši trgovci. Istakli ste da ćete pooštriti kontrolu u bankama, a sve u cilju zabrane povrede konkurencije. Pa kako ćete izvršiti tu kontrolu, odnosno kako ćete tu zabranu povrede konkurencije sprovesti kad u Srbiji neće moći uskoro niko da otvori novu banku po vašim kriterijumima i principima. Čuli smo to u prethodnim komentarima, gospodin Krasić je to na jedan kvalitetan način prokomentarisao. Pominjete i poslovnu tajnu, a želite da vam sve bude transparentno. Tako ste komentarisali u prethodnom periodu sve te reči o kojima danas komentarišemo.
Narodni poslanik Momir Marković.
Ako je u bilo kom članu ovog predloga zakona jasno zašto ovaj zakon ne bi trebalo usvojiti, jasno je upravo u članu 19. Dame i gospodo poslanici, član 19. kaže - osnivačka skupština banke održava se posle prijema rešenja Narodne banke o davanju dozvole za rad banke. Kada će se održati osnivačka skupština nego posle rešenja, posle dozvole za osnivanje banke? Ovako nešto u zakonu je sasvim nepotrebno. Dalje - osnivačku skupštinu čine osnivači banke. Ko bi mogao da čini osnivačku skupštinu osim osnivača? Ne vidim nikakve logike, osim ako je pogrešno prevedeno, onda to može da bude opravdanje ili pogrešno prepisano. Osnivači banke pravo glasa na osnivačkoj skupštini ostvaruju srazmerno visini svog uloga. Naravno i to je rešeno mnogim drugim zakonskim projektima, pogotovo ovaj drugi deo koji kaže - na osnivačkoj skupštini se, i to dvotrećinskom većinom glasova osnivača, donosi statut, biraju predsednik i članovi upravnog i izvršnog odbora banke. To je Zakon o preduzećima, Zakon o akcionarskim društvima i mnogim drugim zakonima je to regulisano. Sledeći deo kaže - usvajaju program aktivnosti za period od tri godine. Sada dolazimo do podatka koji nikome živom, pa ni Mlađanu Dinkiću, nije jasan. Zašto tri godine? Zašto ne godinu dana? Zašto ne pet godina ako hoćemo dugoročno da gledamo razvoj banke. Šta je to što je opredelilo predlagača zakona da kaže tri godine i šest meseci ili dve godine i šest meseci? Neverovatno. Poslednji deo kaže - osnivači banke dužni su, i sada dolazimo do onoga o čemu sve vreme govori narodni poslanik Zoran Krasić, da akte usvojene na osnivačkoj skupštini dostave na saglasnost NBS u roku od pet dana. Onda će saglasnost dobiti ukoliko, kako reče narodni poslanik Krasić, kleče na onom kukuruzu ili ukoliko otvore novčanik kod guvernera Narodne banke. Onog istog guvernera koji je državljanstvo ove države primio dva dana posle dolaska u zemlju i zaposlio se u državnoj instituciji, pa tek onda postao državljanin ove zemlje. Onog istog guvernera koji je kupio onoliku vilu za 380.000 evra. Onog istog guvernera koji je bukvalno došao u izdrndanom autu i sa starim odelom, a sada ne mogu vozovi da povuku njegovu imovinu. Šta mislite kako je to stekao? Upravo od kadase guverner Narodne banke bavi davanjem ovakvih i sličnih rešenja, uverenja, potvrda, saglasnosti itd. NBS odlučuje o davanju saglasnosti iz stava 5. ovog člana u roku od 60 dana. Taman toliko da bi se pregovori oko visine finansijskih sredstava koja su potrebna da bi se dala saglasnost usaglase. Možda neće neki bankari tako rado da pristanu da daju ono što se inače nigde u svetu ne daje, a ovde će morati. Taman dva meseca dok se dogovore, a ako hoćeš banku, to košta toliko. Ministar nije ovde, a i kada je tu čita novine. Mislio sam da čita novine, a onda sam prošao i vidim njegova velika slika. Pa da postavim ministru poslaničko pitanje i da mi se odgovori u pisanom obliku. Gde se konačno nalaze onih 4,5 milijardi dolara koje su na Kipru pronašli prvo Batić, pa Velja Ilić, pa Mihajlović? Te pare su ostajale na Kipru. Našao ih sadašnji ministar, čini mi se da je bio guverner kada ih je pronašao, pronalazač guverner. Dalje ih na Kipru nema, pa pitam gde se sada nalaze, pošto su to pare ove države, ovih građana, građana Srbije i da li će se ikada vratiti u platni promet države i u kom obliku?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo poslanik Goran Dunjić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 20. ima naslov - Registracija, i u stavu 3. upravo je napisano ono što je bila zamisao predlagača: "Banka stiče svojstvo pravnog lica momentom upisa u registar privrednih subjekata." Od ideje osnivača do ovog dana kada steknu uslove da podnesu registracionu prijavu, ako se prate rokovi od člana 15. do člana 20. videćete, prvo je rok 60 dana, odnosno 90, pa 60, pa 30, pa 60, pa 30, pa 5, pa 60 dana, i to je 200 i nešto dana potrebno da se sprovede, a izvinjavam se, moram da uporedim tu paralelu, na kukuruzu, dok se dođe do izvoda iz registra da je banka upisana i da banka može da počne da se bavi bankarskim poslovima. Svi koji smatraju daje to tako komplikovano i da treba da se preispita, utvrdi, da se obezbede pouzdani dokazi, da postoji poslovni prostor, da je tehnički banka opremljena za evidentiranje platnog prometa, za sve druge stvari koje prate, moram da kažem da takvi uslovi nisu postojali ni za jedni od ovih banaka koje su danas prisutne na tržištu. Oni su jednostavno došli i uzeli sa nešto malo para kupili tržište i ovde lepo peru pare iz inostranstva. Radi vašeg saznanja, pošto ovi iz Narodne banke ne znaju. Vi tu sada imate savetnike iz Engleske, Nemačke, Francuske, Švajcarske, koji za platu od 10.000 evra mesečno i poslovni ručak dnevno od 100 evra, ako mu neko drugi plati, naravno, pošto oni ne troše pare ovde, pa ti se isto ponašaju kao pripadnici KFOR-a na Kosovu i Metohiji. Velika plate imaju, baš njih briga šta će da se desi, samo da oni uzmu svoja velika primanja i da pobegnu u inostranstvo. Tu se nalaze ljudi koji apsolutno pojma nemaju o bankama. Svaki naš šalterski službenik u banci može da bude doktor nauka za ove eksperte koji su došli, a pogotovo ove iz Švajcarske, to su obične drvoseče, pojma nemaju ljudi, jer je u pitanju velika perionica, u kojoj saučestvuju naši eksperti, mladi, fini, nalickani, sve se uklapa, moderni japiji. U Srbiji niko ne voli japije, samo to da znate, kao i ovi koji suu početku nešto gledali i kaže, ma pusti ga, on nema ni kuću, nema ništa, samo gleda da se lepo provodi i da se kobajagi za nešto pita. Registracija znači, sa činom registracije postaje pravno lice neko ko se 220 dana muči da dođe do tog cilja. Verovatno 200 i nešto muka treba da prođe dok ga eksperti izdrndaju, istresu, razore, skroz unište. Nije to smešno, znate, ima nekoliko postupaka pred našim sudovima zbog takvog ponašanja guvernera NB. Međutim, tu se neki put oni prevare, pa udare u neku jaku investicionu grupu iz inostranstva koja je osnivač neke banke, udare u neke nacionalne lobije, pa onda mogu da se jave vrlo štetne posledice po celokupnu državu. Neću sada da ispadne reklama za neku banku, mi smo ranije ukazivali o kojim bankama je reč i kako je neprincipijelno ponašanje bilo guvernera Narodne banke, jer je taj ko drži i pogaču i noć i sve završava. To nije demokratija. To nije poštovanje ljudskih prava, to nije pravna sigurnost. Nama se ovde to promoviše da je to jedini ispravan put ka evroatlantskim integracijama. Molim vas, takvo ponašanje u nekoj od zemalja EU bilo bi sankcionisano. Kod njih je to odavno zabranjeno, neprihvatljivo, pa nijedan državni službenik čak i ne sme da pomisli tako da se ponaša. Malo me zbunjuje, ako ovi iz Evrope smatraju da su ovo njihovi reprezenti, onda nemojte da se vi iz Evrope čudite što 99% građana Srbije ne želi da ide u takvu Evropu. Ne želi, jer ove vrednosti i ove tekovine Evrope, kada ovi promovišu ovde kod nas, znate i sami da je to obična karikatura. Vidite šta se ovde kaže. Kaže, uz prijavu se podnosi rešenje Narodne banke Srbije o davanju dozvole za rad banke i saglasnost iz tog stava. Sada, kog stava. Nije jasno. Ne zna se uopšte na šta se odnosi. Sada da napravim malo vezu sa ovim prethodnim članom, a to je član 19. Vidite, tu NBS daje saglasnost na akte koji su usvojeni na osnivačkoj skupštini, a na osnivačkoj skupštini, praktično, nastaje pravno lice. Iako je Narodna banka imala sve nacrte i prednacrte tih akata pre nego što je i razmatrala o preliminarnom odobrenju za osnivanje banke. Ne bi smeo ovaj postupak da bude tako komplikovan. Želim da vas podsetim, pre nekoliko meseci kada ste usvajali zakon o registrima privrednih društava ili kako se zove, pa kada je posao registracije otet trgovinskim sudovima i prebačen posebnoj Agenciji za privredne registre, rečeno je da se trpi velika kritika zato što neko iz tog razvijenog Zapada smatra da je ovde i suviše dug rok registracije i da bi to trebalo da se ubrza. Samo sam vam pobrojao ove rokove: 230 dana je potrebno da bi se osnovala banka. Kod banaka taj princip koji važi za privredna društva ne važi i oni će opet da izađu i da kažu da stoje na evropskom tragu, to prihvata Evropa, to je tako u Evropi. Nije tako. Kada bi to tako bilo i kada bi se to toliko monopolisalo, kao što se ovde monopoliše, bila bi katastrofa i ta zapadna Evropa bi se razorila za dva dana. Kod nas u vreme tranzicione pravde, koja nema veze sa istinom i pravdom kao univerzalnom kategorijom, to tranziciono tumačite kao revolucionarna pravda, dozvoljavaju i ove stvari da se poslanici maltretiraju sa nekim tekstom za koji je svima jasno da ništa ne valja. Apsolutno je svima jasno da se ovde prave novi monopoli odnosno štite postojeći monopoli. Svi glume demokratiju. Svi to sada ima da svedu na glasanje i da li je 126 ili nije 126. Predsednik Skupštine ima da napravi spisak i da kaže, ove godine smo radili i doneli smo toliko i toliko zakona, a onda odete u Vrhovni sud i pitate: dobro, kako to stoji; kaže, kako stoji, nijedan zakon se ne primenjuje. Nema. Ovi koji rade u sudovima oni i ne znaju da je izašao nov parnični zakon, Zakon o parničnom postupku, ne znaju, još uvek primenjuju stari propis. Ovi što registruju i upisuju, isti problemi kao što je bilo kod nekih trgovinskih sudova, naročito kod beogradskog i još tamo nekih u unutrašnjosti, gde dođu Pera i Đoka i kažu - mi smo ovlašćeni za zastupanje firme, podnesu prijavu, završe sa sudijom i on ih upiše i radnici na ulici štrajkuju i demonstriraju i jure predsednika trgovinskog suda. Tako isto imate i kod ove agencije. Došla grupa ljudi i registrovala se da su na čelu zadruge, iako nema organa, i ušli su tamo i to ne može da se promeni, i svi znaju da to nije tako. Koji je efekat što smo doneli nov, evropski, reformski zakon, pa i da upotrebim još nešto za opisivanje, u praksi nula, minus. Evo, isto i ovo. Radi se o nečemu da nove banke ako treba da se formiraju treba da se učini tako nedostupnim, a ukoliko se ne sarađuje sa guvernerom, sa ministrom finansija, sa onim potpredsednikom koji nogu odmara i sa grupacijom G17 plus, naravno ne ovim ljudima koji su ovde u Skupštini, jer ni njih ministar i Labus ne pitaju šta treba i kako treba. Oni samo udare pečat - Evropska zajednica i MMF su rekli da ovo može, ili ovo je njihov zahtev, ili ovo je njihov tekst. Nema alternative, znate ono čuveno. Naravno da ćemo mi povodom svakog člana da vas upozoravamo, da ukazujemo da i oni bankari kojima trenutno odgovara što su u dobrim odnosima sa guvernerom, pa ne smeju da vrisnu poneki put zbog toga što im se remete zakonom dozvoljeni interesi, i njih upozoravamo da je opasno biti blizak sa ovim ljudima i da je izuzetno opasno i veliki rizik ako se ovi ljudi pozivaju na prijeme. Ljudi pamte, i kada neka banka slavi godišnjicu svog postojanja, pa pozove ministra, guvernera, pamte ljudi, jer znaju da čim ministar ode kod nekoga, taj je u dobroj vezi sa ministrom. Ovaj nikada ne ide za džabe. Danas je zaboravio kesu. Dva dana je donosio kesu ovde, drugog dana nam je pokazao da se u toj kesi nalaze predlozi zakona, navodno. Pazite, sada je postala manir - kesa. U ponedeljak ćete da raspravljate o antikorupcijskoj odluci, strategiji borbe protiv korupcije, pa vodite računa da budete dosledni i u ponedeljak i danas. Nemojte da se cepate kao ličnosti. Danas vam ovo odgovara, simpatično je, a u ponedeljak ćete upravo to da napadate, pa ćete zaboraviti da ste u sredu i četvrtak bili u sali Narodne skupštine. Dakle, kada se obezbedi registracija onda je završen strašno veliki posao komplikovanog postupka osnivanja banke u Srbiji i odmah svima onima koji razmišljaju da krenu sa nekim bankarskim poslovima da preporučim, tražite odmah stranca ako hoćete da osnujete, jer ovi se plaše stranaca. Dovoljno je da se zove Majk i da ima takođe neko nerazumljivo prezime, ovi se utresu kada ih vide, jer se plaše da ih neko ne prijavi kod Majkla Polta, ili kod predstavnika MMF-a ili kod OEBA-a, Ujedinjenih nacija, da ne bi taj urgirao, a ako taj urgira, onda zakon za njih ne važi. Znači, vi koji želite malo normalnije da dišete, tražite stranog partnera ili veći broj njih da obezbedite 98% kapitala iz inostranstva osnivačkog, pa makar i 1% - 2% ovog našeg srpskog, nećete 230 dana da semučite, mnogo ćete manje da se mučite, ali čim krenete u proces osnivanja banke i razmišljanja o tome, budite sigurni da će Labus, Dinkić i Jelašić da vam prvo ponude - burazeru, ako imaš pare, ako si voljan da kupiš banku, imamo i banku za prodaju. Dakle, da rasprodaju i ovo malo banaka što imamo. To je politika ovog trijumvirata, koji se lažno prikriva iza navodno standarda neke Evrope koja samo kod njih postoji. Da pošaljemo na studijski put Mlađana Dinkića i Jelašića, da svoje novotarije koje na nama rade, neka sprovedu u Nemačkoj, i šta mislite koliko bi dana trajao njihov boravak u Nemačkoj - 15 minuta.
Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milomir Dunjić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo Aleksandar Đorđević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 22. Predloga zakona o bankama, gde tražim da se član 22. briše. U obrazloženju, isto kao i na prethodni član, pre svega "Narodna skupština Republike Srbije ne bi smela da bude glasačka mašina G17 plus i Vlade Republike Srbije. Predloženi zakon o bankama treba da ozakoni sve zloupotrebe Mlađana Dinkića i njegovih pajtaša, pa je iz tih razloga dostavljen narodnim poslanicima pred sam početak rasprave da ne bi mogli da prouče zakon i kroz raspravu u Skupštini obaveste javnost o namerama Mlađana Dinkića." Dakle, ovaj predlog zakona o bankama, kao što su govorile moje kolege iz SRS, jedan je u nizu predloga zakona koji je Vlada Republike Srbije podnela Narodnoj skupštini, a koji je pre svega neprimenljiv u praksi, suprotan najvišem zakonodavnom aktu tj. Ustavu Republike Srbije. Kao što je rekla moja koleginica Gordana Pop-Lazić, na osnovu člana 18. Predloga zakona jasno se vidi da treba tražiti ocenu ustavnosti ovog predloga zakona koji je Vlada podnela Narodnoj skupštini. SRS će morati da traži ocenu ustavnosti ovog predloga zakona, jer ne može jedna neformalna grupa ovde da sprovodi jedan teror nad građanima Srbije i Narodnom skupštinom, da se donose zakoni koji su, pre svega, pogubni po građane Srbije i državu. Činjenica je da sam način kako se želelo spajanjem tačaka rasprave na ovoj sednici, da se što pre formalno izvrši rasprava o ovim predlozima zakona, a tu mislim pre svega zakona o sprečavanju pranja novca, zakon o javnim preduzećima, pa i zakon o bankama, govori o tome na koji i kakav način vi želite da u ovoj Narodnoj skupštini donosite zakone koji neće biti, kao što je rekao kolega Krasić u prethodnom izlaganju, primenljivi u praksi. Činjenica je da, naravno, možete da kažete da ste u protekloj godini u ovoj Narodnoj skupštini izglasali preko nekoliko desetina predloga zakona, a postavlja se pitanje koji su od tih zakona primenljivi u praksi. Suština stava SRS je da ovaj zakon treba da se povuče iz skupštinske procedure. To je stav SRS po pitanju Predloga zakona o bankama. Znači, kada govorimo o svoj pogubnosti i onome što radi G17 plus, kao deo vladajuće koalicije, po državu i građane Srbije... da objasnim? Prosto i jednostavno, sve zakone koje ste donosili u ovoj Narodnoj skupštini donosili ste samo na štetu građana Srbije i na štetu države Republike Srbije, čineći na taj način štetu i pogubnost, koji će ostaviti nesagledive posledice. SRS se nada da će se vrlo brzo raspisati višestranački parlamentarni izbori i da ćete na tim izborima otići na političko smetlište i u istoriju kao politička grupacija koja je ovoj Narodnoj skupštini donela niz predloga zakona koji imaju pogubno dejstvo na državu i na građane Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege, javnosti radi da pročitam član 22. koji kaže koliki je minimalni iznos kapitala za osnivanje banke: "Banka je dužna da u svom poslovanju obezbedi da kapital banke uvek bude u visini koja nije manja od dinarske protivvrednosti 10 miliona evra (i jedino ih pohvaljujem što su napisali evra jer uvek pišu eura) prema zvaničnom srednjem kursu". Postavljamo pitanje: zašto se kapital stalno preračunava u dinare. Evo zašto to pitamo. Prvo što ne znamo da to u svetu igde postoji. Ako je u Rusiji bio osnivački kapital pet miliona dolara ili 1,5 milion dolara, ostao je toliko, u Rumuniji, Bugarskoj, bilo kojoj zemlji Evropske unije, i nije se menjao. Dakle, uplatiš jednom pet miliona dolara, recimo, i dobiješ dozvolu i radiš. Tako vam je i u Grčkoj i dan-danas, a i u Nemačkoj. Niko više nikada ne preračunava svakodnevno, recimo, u Rusiji rublje ili u Bugarskoj leve itd. Zašto ne preračunava? Dakle, svuda u celom svetu, pa i u Evropskoj uniji, do ove monetarne integracije i pojave evra, bilo je tako. To znači da, ako je neko jednom uplatio 100 miliona maraka, recimo 1994. godine u stranoj valuti, to jest 100 miliona dinara, jer tada je bila jedna marka jedan dinar, danas kao osnivački kapital on ima 1,25 miliona evra, tj. 2,5 miliona maraka. Koliko je izgubio? Izgubio je 97,50% od svog kapitala. Postavlja se pitanje ko će po tim uslovima da ulaže u Srbiju, pri godišnjoj inflaciji od 20%, jer svi znamo da je to toliko, skrivena ili neskrivena. Molim ove činovnike iz Ministarstva da barem budu mirni kada su u sali, jer ću zamoliti predsednika Skupštine, gospodine, da vas izbace iz sale, da bih mogla da radim svoj posao. (Goran Anđelić: Vaši poslanici su me pitali.) Nemate vi pravo ni sa kim da pričate ovde u sali. Da predsedavajući radi svoj posao, vi biste ćutali. Postavlja se pitanje, kada mu NBS svake godine izbriše 15 do 20% njegovog uplaćenog kapitala, koliki profit treba da ostvari banka da bi sačuvala kapital? Dalje, 30% pre plaćanja poreza na dobit - smatramo da je to nemoguće, a znači, time ni očuvanje kapitala. NBS štampa novac, to svi znamo da radi, stvara inflaciju, a s druge strane prisiljava osnivače banaka da uplaćuju novi dodatni kapital, da bi očuvali nivo kapitala u banci. To će navodno trajati sve do neke zacrtane 2014. godine, kada navodno treba da uđemo uEvropsku uniju i da uvedemo evro. Sve to je direktno i ekonomski i pravno neodrživo i odvraća bilo kog ozbiljnog ulagača. Nemoguće je prihvatiti situaciju da vam svakih šest meseci obračunavaju koliki vam je osnivački ulog. Ako ste jednom dali 1,5 milion dolara, to je 1,5 milion dolara, to vam je osnivački ulog, a ne da vam šalju svakih šest meseci u banku nekog ko će da vam procenjuje da je devalvirao, devalvirao i treba da ulažete stalno neke nove pare i da vam propada vaš uloženi kapital. Ko je onda u ovoj državi lud, da li oni koji treba da donesu neke pare da ulažu ili smo mi ludi? Zaista ne znam o čemu se radi, ali bih volela da nam ministar Dinkić prstom pokaže na jednu jedinu državu gde se ovakav pritisak na bankare vrši i gde se traže ovakvi uslovi. Kako je moguće da one milijarde ili milioni koje ste jednom uložili, dobili ste neki osnivački kapital, danas vredi ovoliko, prekosutra vredi onoliko i stalno vas teraju da stalno dodajete? To je apsolutno neodrživo, meni to nije jasno, a izgleda da je neprihvatljivo za bankarski sistem uopšte. Ako je cilj da urušimo i ovo što je ostalo, onda verovatno to tako treba da bude. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, nešto je ovde nejasno u ovom članu 22, koji govori o kapitalu banke, odnosno minimalnom iznosu kapitala koji banka mora da poseduje u toku svog poslovanja. Naime, postoji jedna nelogičnost koja je vezana za član 12, gde se govori o osnivačkom kapitalu banke. U članu 12. stoji da je osnivački kapital banke, koji može biti u novčanom i nenovčanom obliku, mora da bude novčani deo tog kapitala minimalno 10 miliona evra. Znači, da bi neko osnovao banku, mora da ima u kešu 10 miliona evra, da položi taj depozit, pored svih drugih materijalnih sredstava i dobara koja mora imati, koja su preko tog iznosa. Da bi banka poslovala dalje, bitno je da u svakom momentu njen ukupni kapital, ako to dobro razumem, bude 10 miliona evra u dinarskoj protivvrednosti. Nije mi jasno zašto se ne postavlja uslov da banka i u toku svog poslovanja ima novčani deo kapitala u iznosu od 10 miliona evra, nego se sada procenjuje. Znači svakog dana se procenjuje koliki je to kapital banke u poslovnom prostoru, objektima, materijalnim sredstvima i da li on vredi 10 miliona evra ili ne vredi. Ako banka poseduje poslovne prostore u raznoraznim mestima u Srbiji, vrednost tog prostora se svakodnevno smanjuje. Osim Beograda, poslovni prostor u svim drugim mestima u Srbiji je iz dana u dan sve jeftiniji, znači vredi sve manje. Kako će neko i ko će to da procenjuje svakoga dana da li taj poslovni prostor u Bajinoj Bašti, Babušnici ili ne znam gde, vredi onoliko koliko je u nekom momentu ranije prikazan? Mislim da ovo nije dobro rešenje i mislim da radi sigurnosti onih koji deponuju sredstva i koji rade sa bankom, banka treba da ima u depozitu 10 miliona evra u kešu, znači da ima novčani iznos depozita od 10 miliona evra, van onoga što ima u poslovnom prostoru, materijalnim sredstvima, deponenti moraju biti obezbeđeni novčanim iznosom koji bi trebalo da bude minimalno 10 miliona ako je to uslov za osnivanje banke, da to bude i u toku poslovanja banke, a ne da se to kasnije menja.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj član 22. jasno govori da uopšte nije u pitanju namera predlagača da se u Srbiji stvore institucionalni uslovi da se osnuje neka nova banka. Danas sam razgovarala sa nekim domaćim bankarima. To nisu oni koji su angažovani u ovim Dinkićevim i Jelašićevim stranim bankama, pogotovo ovoj veoma bliskoj organizaciji, odnosno stranci čiji je član Mlađan Dinkić. Ljudi su jasno rekli, a o tome sam govorila u prepodnevnom delu. Dakle, 10 miliona evra, o čemu su govorili gospođa Pop-Lazić i gospodin Zlatan Jovanović, u dinarskoj protivvrednosti; neverovatno je da se na takav način traži ekvivalent, što je jasni prikaz na ovom primeru iznosa kapitala u dinarima iz 1994. godine i 2005. godine. Izračunajte malo šta ste mogli da uradite sa 7.000 dinara, to je bila nezamisliva cifra 2000. godine, a šta možete sa tim iznosom danas, pored silnih poskupljenja, inflacije koja je daleko od one koja se projektuje od strane guvernera odnosno NBS. Ovo je samo legalizacija poslovanja. Ceo zakon i sve što budemo govorili do kraja, i kada su u pitanju rizici likvidnosti, znači osnivački ulog, dozvole, sve to samo da se navodno legalizuje ulazak kapitala ovih moćnih banaka, iza kojih stoje i moćne finansijske korporacije, i koje su dobile mogućnost da svojim, pre svega monopolom, jer sada se neki izdvajaju kao mnogo jače od ovih drugih, drže poslove pre svega sa sektorom stanovništva. Neverovatno je da očekujete od ovih preostalih srpskih banaka da mogu i nivo likvidnosti i ovaj stalni iznos depozita da drže u iznosu od 10 miliona evra, kada nemaju mogućnost da posluju ni sa privredom ni sa stanovništvom. Danas sa vam rekla da se ljudi hvataju za glavu, jedva čekaju da se kako-tako izvrši privatizacija. Nemoguće je. Od dana usvajanja ovog zakona njihovo poslovanje će biti potpuno otežano. Uostalom, danas nam je i sam Mlađan Dinkić rekao da u budućoj projekciji srpskog bankarstva, onoga što će da ostane posle gašenja pet nacionalnih banaka njegovim jednostranim aktom, on vidi Komercijalnu banku, naravno, pošto je menadžment promenio preko noći i učinio da dovede sebi podobne i poslušne ljude, on vidi Komercijalnu banku kao partnera i u drugim, kako je rekao, bivšim jugoslovenskim republikama i u inostranstvu. Nemoguće je da bilo koja druga banka, koja je banka nekog regionalnog karaktera ili banka koja još uvek ima neki naš naziv i koja kao takva postoji i opstaje, ima svoj kapital, ima svoje zgrade, svoje ekspoziture, svoj prostor, opstane. Ovo je samo za ove, a za njih je to sitnica. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. Evo samo nekoliko primera, a ne bih da pravim dodatnu reklamu tim moćnim bankama danas u Srbiji, jer toliko mogu da plate da se informativne emisije poput "Nacionalnog dnevnika" prekidaju da bi oni objavili svoje reklame i pozive za superkeš kredite. Ali, ovo je za njih ništa i sitnica. Deset miliona evra u dinarskoj protivvrednosti, oni su već završili svoj posao, dobili su dozvole, dobili su sfere u kojima posluju, odlično su se rasporedili, naravno, sve uz amin i uz blagoslov i Dinkića i Jelašića, i uz određene protivusluge. Zar vi mislite da je Radovan Jelašić, za koga Momir Marković reče da je šetkao sa jednom tašnom i mašnom u tom jednom odelcetu, mogao, da nije dao mogućnost svim tim bankama da dođu na naše tržište, da kupi vilu na Dedinju? Iluzorno je da bilo ko pomisli da jedan guverner, neko ko je radio poslove koje je on radio pre toga, zaradi toliki novac sa tolikim brojem godina da može da se useli u vilu na Dedinju. Znači, sve je to tako očigledno i to ljudi znaju. Znaju i oni koji su nosioci izvršnih funkcija u tim bankama. Uglavnom su članovi G17. Opet kažem da neću da govorim o imenima tih banaka i da im pravim dodatnu reklamu. To je javna tajna, kako ovde u Beogradu, tako i u Kragujevcu, Čačku, Kraljevu. Ekspanzija tih ekspozitura i tih banaka je prisutna svuda u Srbiji i to svako od vas zna. Najbolje poslovne prostore su kupili, preuzeli su neke kadrove od onih vrednih bankarskih kadrova koji su ostali bez posla, ali to u minimumu, a zaposlili uglavnom svoje partijske sledbenike. I napravili sebi prostor da sigurno posluju i da za kratko vreme, naročito od građana Srbije, pokupe ogromne kamate i ogromnu zaradu. Njima ovih 10 miliona evra nije nikakav problem.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Đorđević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Nalazimo se na delu zakona koji reguliše poslovanje banke, odnosno onaj prvi deo, a to je kapital banke. Pre nego što bih nešto rekao o članu 23. na koji se odnosi ovaj amandman, gde se koriste neki novi termini "pokazatelj adekvatnosti kapitala" itd, oni su "in" znate, moram da se vratim na član 22, koji je možda malo stvorio zabunu. Postoji jedan problem još iz vremena kada je 1993. godine donet Zakon o bankama i Zakon o preduzećima. U to vreme Narodna banka Jugoslavije je imala obavezu da propiše neku revalorizaciju kapitala, ali to je bilo ono vreme kada su te banke pretežno bile u društvenoj svojini, pa se to na neki način radilo sve dok nije došao Mlađan Dinkić, a kada je Dinkić došao, to se nije radilo i omogućilo se da banke odu što pre pod led. Ovih 10 miliona evra kao osnovni kapital, moram da kažem da se tu pravi razlika u kapitalu prilikom osnivanja na novčani i nenovčani deo, ali kada se osnuje banka, to je sve kapital, nema potrebe da se on deli. Međutim, ako se ostavi samo ova obaveza od 10 miliona evra, onda ćemo doći u situaciju, kao što je formirana jedna od velikih "Boškovih" banaka koja dere po osnovu kamata, a to je ova Rajfajzen banka. Ona je formirana vrlo sumnjivim kapitalom, koji je došao iz Austrije i iz Republike Srpske, odnosno MH federacije. Taj kapital je bio prisutan samo u trenutku osnivanja. Odmah se vratio odakle je i došao. To su ovi "eksperti" omogućili. O tome postoji izveštaj. To je vaš izveštaj, izveštaj NBS. Mnoge banke u zemlji, ove domaće, odmah su primetile o čemu se radi. Jedan deo tog osnivačkog kapitala je bio kredit jedne evropske banke, čini mi se da se zove Evropska banka za obnovu i razvoj. Mislim da je u ukupnoj strukturi kapitala 15 miliona evra bilo preko te evropske linije, a 10 preko ove MH federacije. Opet neidentifikovani do kraja kapital. Da li je naš, da li je stran, ne znam, samo znam da je nekoliko dana posle dobijanja dozvole za rad dobar deo tog osnivačkog kapitala vraćen. Sada da idemo na ovu odredbu koja treba da znači održavanje supstance, održavanje kapitala banke, da banka može uvek da interveniše i da ispuni svoje obaveze. Zbog toga se uvek pravi odnos između kapitala banke i rizičnih plasmana. Nekada su ti rizični plasmani, odnosno metodologija kako se dolazi do saznanja da li je neki plasman rizičan, zavisili prevashodno od sredstava, više u smislu načina na koji je obezbeđeno bankarsko potraživanje prema nekom zajmoprimcu. Da vas samo podsetim, ona čuvena Karićeva, ovog Dinkićevog prijatelja, banka, upravo je stradala zato što se napravila jedna slika da ima mnogo rizičnih plasmana i da banka ne može da ispuni neke svoje obaveze koje dolaze, pa je dat nalog da se smanje ti rizični plasmani, da se oni nekako konsoliduju. Tu su korišćeni nenamenski krediti, jedna vila, druga vila itd. Kada se kasnije napravio neki presek, videlo se da banka ima i kapitala. Ne uzimam to kao pozitivan primer ni za jednu ni za drugu stranu. Obe strane su identične, gledaju ko koga da prevari. To je loš primer za ovo što želim da kažem. Želim da kažem da su danas gotovo sve banke izvukle pouku iz onog perioda kada su naše banke bili motori nekog razvoja, pa su plasirale kredite u sve i svašta, u neke, navodno, razvojne projekte. Nikada nisu imali adekvatna sredstva obezbeđenja plaćanja, pa su se pojavljivale neke štedionice, neke bančice. Klasičan primer je AIK banka Niš, koja je opstala upravo zbog toga što je prva krenula sa kvalitetnim načinom obezbeđivanja svojih potraživanja. Danas gotovo sve banke vode vrlo dobru politiku kako da obezbede svoje potraživanje. Traže hipoteku, ako se ide na lizing, onda se upisuje založno pravo itd. Poboljšao se način obezbeđenja potraživanja po osnovu kredita, tako da ovi rizični plasmani koji treba da naprave odnos sa kapitalom i da se vidi, to je taj bonitet, kakvo je stanje banke, da li ona može da ispunjava obaveze, ništa ne znači. Odmah da vam kažem, neka bude najbolje ovo što je napisano ovde. Verovatno ima dobrih stvari ovde, uz ovu novu "in" terminologiju koja se koristi. Postoji samo jedan mali problem - što guverner Narodne banke svojim odlukama, kojima reguliše način poslovanja i plasmane banaka, može da bitno utiče na adekvatnost ovog, kako vi zovete, pokazatelja adekvatnosti kapitala, da utiče na adekvatnost kapitala neke banke. Dovoljno je da samo 30 dana unapred kaže šta će da bude "in" nekim bankama, zbog toga što će on za 30 dana da donese neku odluku, pa da spasi svoj kapital i da se pravilno usmere na neke plasmane gde će biti mnogo manji rizik vraćanja plasiranih sredstava. Naprosto, ceo ovaj predlog zakona vrvi od proizvoljnosti i samovolje pojedinca koji smatra da je car u republici. Carevići u republici. Da vam kažem nešto iskreno, da su i ove naše društvene banke nekadašnje poslovale po tržišnim principima, nikada nijedna od njih ne bi imala dubiozu u svom poslovanju. Da ste hteli da ih izvučete iz krize, s obzirom da je i od 1986. godine potraživanje banaka prema privredi prevazilazilo vrednost privrede, ovi koji se malo duže bave politikom znaju za taj problem, pa da ste tada izvršili konverziju potraživanja banaka u akcijski kapital tih društvenih preduzeća, pa onda u drugoj fazi da ste privatizovali 124 banke koje su postojale u tom periodu, danas bi imali kud i kamo legalniju privatizaciju, i bržu i efikasniju, bez otpuštanja. To ako se izvrši konverzija potraživanja banke prema društvenom preduzeću u kapital banke, pa bez obzira što postoji manjkavost, jer se ne zna ko su osnivači banke, da dva puta neko može biti sebi svoj vlasnik, to i danas imamo. Danas je država dva puta vlasnik na NIS-u: jedanput po osnovu toga što NIS radi državnim sredstvima, a drugi put što su sva potraživanja države prema NIS prerasla opet u neka imovinska prava države na istoj imovini. Vidite, to je politika MMF. Ovde se nalaze eksponenti te i takve politike. Znači, član 23, koji sa novim terminima opisuje nešto što odavno postoji u bankarstvu, oduvek je postojalo u bankarstvu, odnos između kapitala i rizičnih plasmana. Danas postoje plasmani koji su obezbeđeni višestruko. Odite do bilo koje banke, pa kao obično fizičko lice tražite neki potrošački kredit, videćete šta sve traže. Manite vi reklame, laki keš i one stvari, to je za navlačenje ljudi da odu tamo nešto da se jave, da se prijave, jer banke imaju para. Jedna od njih ima svakog dana preko 100 miliona slobodnih sredstava na računima. Njoj se dozvoljava da ima tolika slobodna sredstva. Forsiraju se neke banke, a neke se sputavaju. Mangupluk zavladao Srbijom. Političari iz kafića, in, sa minđušicama i duvači.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege, nakon ovog iscrpnog izlaganja gospodina Krasića, samo vrlo kratko da se osvrnem na član 23. i da dam opet konkretan primer i ono što se zaista u praksi dešava. Dakle, ovaj član, koji govori o pokazatelju adekvatnosti kapitala, naročito u ovom stavu 3, gde kaže da Narodna banka Srbije može banci odrediti pokazatelj adekvatnosti kapitala veći od propisanog, ako se na osnovu vrste i stepena rizika i poslovnih aktivnosti banke utvrdi da je to potrebno radi stabilnog i sigurnog poslovanja banke, odnosno radi ispunjenja njenih obaveza prema poveriocima, a sada se u poslednjem stavu kaže da te kriterijume propisuje Narodna banka. Onda se dešava na terenu - šta, da nekoj banci koja je u milosti gospodina Dinkića, a takvih znamo da ima i da je bilo, na osnovu nekih i ovih ovako propisanih kriterijuma se odredi da mora imati oko 30 miliona evra kapitala. A nekoj drugoj se propiše da je dovoljno da ima i ispod cenzusa, što je takođe moguće i što se dešava. Njoj nikada neće poslati kontrolu, u to budite sigurni, kao što i ne šalje, a kod nekih će neprestano da sedi kontrola. To je ono što zakon ne sme da dozvoli da u rukama Narodne banke bude sve i da ona propisuje kriterijume i da ona kontroliše, i da ona može i više i niže, i da procenjuje kako joj je volja. Da joj to ne dozvoljavamo, ne bi se dešavalo ono što se u prošlosti dešavalo, da danas izađe lista ovih banaka koje navodno nisu sigurne, nemaju bonitet i počnu komitenti da beže iz te banke, odu u onu gde ona opet stavi na listu na prvo, drugo, treće mesto i tome slično. Dakle, on direktno rukovodi i povlači dizgine kako će koja banka da napreduje, gde će pare da idu od privrednika ili od građana Srbije. To je nedopustivo u bilo kojoj ozbiljnoj državi, ma ko da je guverner Narodne banke i ma ko da je ministar, danas ovaj, sutra neko drugi, ali je nemoguće tu postići onu osnovnu pravičnost. Nemoguće je, čak i da si najpravičniji, da ubediš onoga kod koga dolaziš u kontrolu da si pravičan, ako onaj zna da sasvim drugačije postupaš prema nekom njegovom konkurentu i prema nekoj drugoj banci. Ovoliko neodređenih floskula, termina kakvih imamo u ovom zakonu, ovo je samo onako spisak lepih želja, da se donese navodno neki zakon, a u stvari se sve ostavlja podzakonskim aktima, koje opet ko donosi - Narodna banka. Bar da Vlada nešto radi po tom pitanju, nego Narodna banka - država u državi. To je zaista neprihvatljivo i mene čudi da uopšte bankarski sistem, ovako kako mi mislimo da ga uređujemo ili kako Vlada predlaže i slaže se sa ovim predlogom ministra Dinkića, koji opet ne verujem da je dobio bilo kakvu verifikaciju ni od koga i ni od kakve institucije u svetu da ovako nešto radi, opstaje.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milomir Minić i Jovan Todorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milomir Minić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege poslanici, ne samo jedan, kolega Todorović i ja smo podneli pet amandmana i Vlada ih je odbila. Sigurno da je to odgovornost Vlade kakav ćemo zakon imati. Nemam neku veliku potrebu da obrazlažem amandmane i govoriću samo o ovom, međutim, pred nama je sistemski zakon, sa trajnim posledicama po naš bankarski sistem. Posebno se javljam zato što sam duboko uveren, a pričao sam sa mnogim našim bankarima i sa privrednicima, da će neka zakonska rešenja imati veoma negativne posledice po privredu i po domaće banke. A ako Vlada ne prihvati neke amandmane ovaj zakon će imati velike probleme sa Ustavom i sa Ustavnim sudom. Zato još jednom sugerišem, mislim da bi bilo dobro, ima nekoliko članova zakona koji sutoliko u suprotnosti sa Ustavom, ne obezbeđuju pravnu sigurnost i ravnopravnost privrednih subjekata i posebno ne obezbeđuju ravnopravnost naših domaćih banaka u odnosu na strane, pa zato mislim da će biti problema. Već sada guverner Narodne banke, po Zakonu o Narodnoj banci, ima carska ovlašćenja. Usvajanjem ovog zakona proširuje se delovanje guvernera Narodne banke, gde zaista postoji visok stepen subjektivnosti ili šanse za subjektivnost. Jedna od glavnih karakteristika ovog zakona je da će on da sadrži, da bi uopšte mogao da funkcioniše, jako mnogo podzakonskih akata, što neće omogućiti njegovu konsekventnu primenu. Kada je reč o članu 23, mislim da su kolege poslanici već ukazali na to, Narodna banka može dodatno da poveća taj stepen adekvatnosti kapitala po subjektivnoj volji. Iako je ovaj stepen rizika već rešen u ostalim članovima ovog zakona, čiji je cilj da kada banka dođe u tako rizičnu situaciju da se preduzimaju mere da se otkloni ta situacija, što jeste namera zakona, da se poveća kontrolna uloga Narodne banke. Međutim, ovde se dodatno daju prava i ovlašćenja guverneru Narodne banke da on taj stepen rizika ili adekvatnosti kapitala poveća. Koja je posledica te mere? Banke nisu ravnopravne. Ako hoćemo da razvijamo jedno uspešno finansijsko tržište, banke po uslovima moraju biti ravnopravne. Mislim da ništa ovaj zakon neće izgubiti da se ova dva člana, kao što smo i predložili, treći i četvrti, skinu. Pošto neću obrazlagati sledeće amandmane, samo po jedna rečenica, mislim da su veoma važni za legitimnost ovog zakona. U članu 96, kada se daje mogućnost sticanja vlasništva akcija u bankama, strancima se veruje na papir, a našim pravnim subjektima se ne veruje nego se propisuje ona skala podobnosti koju treba ispuniti da bi se moglo steći vlasništvo nad nekom bankom, delimično ili potpuno. U odgovoru koji smo dobili od Vlade, mi smo imali dobre razgovore sa predstavnicima Narodne banke i sa ministrom Dinkićem, ali i pored toga iznosim sve opasnosti koje vidim sigurno po usvajanju ovog zakona, tvrde da ovaj zakon nema retroaktivno dejstvo. Upozoravam da su u periodu prilagođavanja poslovanja banaka i usklađivanja njihovog poslovanja sa ovim zakonom moguće neke operacije gde će ovaj zakon imati povratno dejstvo i da bi bilo dobro da se u prelaznim odredbama reklo da sve banke sa onim pravima sa kojima su sada ostaju i da se nova rešenja moraju prilagoditi sa ostalim normama ovog zakona. Za SPS potreban je moderan bankarski sistem. Dobro su došle strane banke. Ali, finansijski stručnjaci upozoravaju, kada se proda Vojvođanska banka, prodali smo 90% finansijskog tržišta Srbije. Ne verujem u ekonomiju koja može biti uspešna samo sa stranim bankama. Danas kada pričate sa bankarima koji vode domaće banke kažu da je najlakše prodati banku, jako je teško održati zbog zakona o Narodnoj banci gde se klasifikuju organizacije. Nije ništa sporno da naše banke budu osposobljene da posluju i poštuju sve norme na onom putu ka EU, ali je veoma opasno ako ostanemo i bez domaćih banaka. Po novom ustavu, kada dođe do decentralizacije Srbije, kada će Srbiji biti potrebne male banke, regionalne banke, ako poništimo ovo još malo bankarskog domaćeg kapitala što je ostalo, mislim da to nije dobro za ekonomiju. Mislim da Vlada ima šansu da neke od ovih amandmana, ima dobrih rešenja, koji obezbeđuju da se eliminiše voluntarizam, da se poveća pravna sigurnost i obezbedi ravnopravnost pravnih subjekata, domaćih i stranih, prihvati, da se ovaj zakon ne bi našao pred Ustavnim sudom.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo poslanik Tihomir Đuričić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Evo, dame i gospodo poslanici, još jednog člana koji bi komotno mogao da bude izostavljen iz ovog, a i iz bilo kog drugog zakonskog projekta. Objašnjava nam predlagač zakona šta je rizična aktiva banke, pa kaže da je to zbir knjigovodstvenih vrednosti pozicija bilansne aktive i vanbilansnih stavki pomnoženih ponderima kreditnog i tržišnog rizika i drugih rizika. Jasno nam je i bez ovog objašnjenja bilo, međutim, ovaj drugi stav ovog člana upućuje na ono o čemu sve vreme govore poslanici SRS. Pondere rizika iz stava 1. ovog člana propisuje NBS prema rizičnosti pozicija koje čine rizičnu aktivu banke. Dakle, NBS, čitajte guverner NBS, čitajte Jelašić, čitajte onaj isti što je za 380.000 evra kupio onu vilu na Dedinju, čitajte onaj isti što ima hektar trave da kosi oko te vile, i čitajte utajivač poreza, jer porez za kupovinu te vile nije platio državi Srbiji, a ministar ga ne goni za porez, a ako ne prođe jedan račun kroz PDV za kutiju cigareta na kiosku taj kiosk će biti zatvoren mesec dana, pa analogno tome očekujem da ministar zatvori guvernera bar dva meseca. Taj isti guverner će odlučivati o ponderima i o tome kolika je rizična aktiva pojedine banke, pa će aktiva neke banke biti manje rizična, neke više, u zavisnosti od toga ko koliko plati guverneru, čitaj ne samo guverneru jer on to mora da podeli u razne kese, ne ostaje to samo u jednoj kesi. Dame i gospodo poslanici, zbog toga treba ovaj amandman prihvatiti i ovaj član izbrisati, kao uostalom i amandmane na članove 1, 2, 3. pa do zadnjeg člana. Kada sam već izašao, da postavim ministru finansija poslaničko pitanje, zašto se evo pet godina otkad je buldožer revolucije prošla i otkad su pridavljene sve domaće banke, četiri banke, govorimo o četiri banke, a mnoge banke su tada platile glavom, ali i pored toga što su te četiri banke bukvalno gušili sve vreme, postoji jedna banka koja je još uvek pod stečajem i ovog trenutka kada bi joj se skinuo stečaj ona bi mogla da vrati sva dugovanja i od onoga što joj ostane, toliki kapital ima, može da posluje i da bude jedna od najboljih, ako ne i najbolja domaća banka. Radi se o Beobanci. Pitam guvernera: zašto se ne skida stečaj sa te banke i zašto se toj banci ne omogući da radi?
Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o poslovanju banaka i plasmanu, da li su rizični ili nisu, pokušaću da vam na najboljem primeru objasnim i uporedim neka ne tako davna vremena i ova današnja vremena gde, u stvari, nema rizika kada su banke u pitanju. Godine 2000. Vojvođanska banka je davala kredite privredi, konkretno preduzeću u kom sam radio, a to je Brodogradilište u Apatinu, koje je imalo izvozni program od pet brodova za norveško tržište, znači izvoz je bio 100%. Kao prvo, nametnuli su nam da predsednik Upravnog odbora Brodogradilišta bude čovek jedan od direktora filijala Vojvođanske banke, koji je naravno radio za Vojvođansku banku, a ne za preduzeće u kom je bio predsednik Upravnog odbora. Mi smo dobijali te kredite, jer smo tako jedino mogli da napravimo i uradili smo i predali četiri broda za pet godina norveškom tržištu, koji su bili vrednosti preko 100 miliona ondašnjih maraka. Mi smo dobili kredite od te banke po kamata mesečnim i do 15%, pa nas je onda ta ista banka uslovila da moramo da sav repromaterijal da kupujemo preko njihovih novootvorenih preduzeća u sklopu Vojvođanske banke, a to su bili i Vobing, i Vobturs, i Vobinženjering i razne te njihove firme, sav repromaterijal morali smo da kupujemo preko tih trgovinskih kuća pri Vojvođanskoj banci, bili smo uslovljeni, po čak 30% većim cenama nego što smo mogli da nađemo na slobodnom tržištu. Tu su nas još više, da kažem, zakopali. Taj dug naš prema Vojvođanskoj banci je rastao iz dana u dan, bankari su dobri matematičari i oni to pedantno izračunaju, i u vreme tog embarga mi smo bili pod staklenim zvonom i u vreme bombardovanja, kada smo se požalili da li je moguće da se te kamate smanje, nisu hteli da razgovaraju sa nama. Šta se dalje dešava? Taj dug sa kamatom je izrastao na 25 miliona maraka, kompletan jedan brod nerealnim kamatama Vojvođanska banka je uzela sebi. Došlo je do ubrzane privatizacije brodogradnje, mi smo bili jedni od prvih. Tim stručnjaka iz brodogradilišta u kome sam bio, a radili smo procenu vrednosti kapitala brodogradilišta, dao je procenu na 44,5 miliona evra, sada ću pričati u evrima, pa smo posle angažovali jedan stručni tim iz Beograda, koji je radio nezavisno od nas procenu, u 5% smo se razlikovali. Brodogradilište je prodato za 300.000 evra. Da li znate kome? Vojinu Lazareviću, s tim da je Vojin Lazarević preuzeo obaveze tih 25 miliona maraka, 30 miliona dinara po raznim osnovama, dobavljačima, i naravno investicioni program i sve ostalo što je po ugovoru stajalo. Naravno, već tri godine Vojin Lazarević nije ispunio ništa od ugovornih obaveza, nije čak odblokirao račun, a rade, otpustio je 300 radnika, nije izmirio obaveze, nije investirao. Šta se desilo? Sada dolazimo do one sprege vlasti, države, banaka i ovih novih tajkuna i gazda. Vojvođanska banka, država ili ova vlada je otpisala, zamislite, Vojinu Lazareviću 12,5 miliona maraka, pričamo u markama, a oni drugih 25 što je preuzeo obavezu prilikom kupovine, dato mu je na 30 godina, sa grejs periodom pet godina. To je strašno. To je istina. Voleo bih da me neko iz ministarstva demantuje, da proveri taj podatak, verujem da neće, jer pričamo priču ovu duže i na Odboru za privatizaciju, i nema niko snage da me pobije u mom izlaganju. Hteo sam samo da pokušam da objasnim kako banke sigurno plasiraju svoj novac. Naravno, banke plasiraju svoj novac i neće da reskiraju, isto kao što i sada ove strane banke, koje su dovedene ovde, gde vlasnici ili suvlasnici većinskim delom, plaćaju i spremni su da plaćaju više prilikom otkupa tih banaka od stvarne vrednosti, zato što znaju da će za godinu dana da ostvare ekstraprofit ovde kod nas u Srbiji. To je istina. Samo jedan primer, a vezano je za poslovanje banaka i u ovom članu 24, a što je moj kolega Tihomir Đuričić podneo. Za sada toliko. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dragan Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 25 ovog zakona, gde u Glavi tri, Poslovanje banke, Odeljak jedan, provlači se više tačaka i članova ovog zakona koji se odnosi na poslovanje banaka. Tu se može konstatovati da u svim članovima, kao i u članu 25, NBS sebe stavlja kao glavnog koordinatora u poslovanju svih banaka. U samom članu 25, kod raspodele dobiti, tu se najviše izražava želja NBS da bude glavni organizator i raspodele dobiti kod banaka. Dame i gospodo narodni poslanici, dolazim iz opštine Bečej, gde je koncentracija banaka, kako stranih tako i domaćih, u ekspanziji i rastu, u jednoj opštini 15-20 banaka je otvorilo svoje ekspoziture, što ona ne može da podnese i nema tog prostora da svoj kapital ili plasman sredstava može da plasira ili da ubere od privrede, koja je uništena u opštini Bečej. Glavni akcenat svih banaka sada u opštini Bečej je na građanstvu. S obzirom da su mnogi budžeti i u većini slučajeva građana naše Republike Srbije ugroženi, pa naravno da imaju potrebe da građani dižu kredite, samim tim što banke nude u samim ponudama vrlo primamljive kredite, koji su interesantni za građane, jer nema familije u Republici Srbiji kojoj nije potrebna neka tehnička stvar, ili da digne kredit za renoviranje stana, ili izgradnju kuće, ili da digne kredit za upis dece za dalje školovanje itd, ili za ne daj bože lečenje. Prema tome, takvi su uslovi gde banke nude kredite i pod tim uslovima građani postaju zarobljenici banaka, a da ne govorimo o privredi ili maloj privredi, gde kada se neki privrednik pojavi u nekoj banci da dobije takav kredit da bi poboljšao svoje poslovanje postaje zarobljenik banke, gde mora tri puta veću svotu da zagarantuje kod banke i da nađe tri ili dva jemca koji će garantovati vraćanje njegovog kredita i on automatski postaje zarobljenik banaka, gde kamate dostižu na godišnjem nivou preko 20%. Kroz različite forme. Kako? Kada dobije kredit neka radnja ili samostalni zanatlija, ili malo ili srednje preduzeće mora da da taksu, plati proviziju za kredit, a kasnije banke uračunavaju rast cena na malo na mesečnom nivou i to dostiže veliki procenat kamata na godišnjem nivou. Smatram da moć koju želi ministar i Ministarstvo i NBS da pokažu nad bankama, mislim da bi trebalo tu moć svoju da na drugu stranu pokažu, da smanje kamate, odnosno da daju povoljnije kredite građanstvu, privredi. Tada bi se pokazala prava moć i realno razmišljanje ovog ministarstva, i realno razmišljanje NBS i banaka koje žele da ostvare svoj prihod. Smatram da su banke koje sada momentalno rade i žive u našoj državi zelenaške banke, iz samog razloga što sam dao na primeru ovakvih kredita i kredita kratkoročnih građanima koji se nude, jednostavno postaju zarobljenici banaka. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je član koji reguliše raspodelu dobiti. Molim vas da se setite da je kod člana 13, kod osnivačkog akta, tada je bila u vidu druga situacija, bilo obavezno da se propiše način pokrivanja gubitaka, a ništa nije bilo govora o dobiti. Pošto nisu mogli da se dogovore i nije im dato pravo da se osnivači banke i vlasnici akcija banke dogovore o raspodeli dobiti, onda se naravno primenjuje zakon. Šta su oni propisali u članu 25? Normalno je da, kada se na kraju poslovne godine utvrdi rezultat poslovanja, utvrdi dobit, pošto se izmire sve one zakonske obaveze, svojevrsna rezervisanja, pojačaju rezerve, ono što preostane predstavlja dobit. Akcionari imaju pravo na dividendu srazmerno svom kapitalu u toj banci, a zaposleni imaju pravo na učešće u raspodeli dobiti, jer očigledno je dobit rezultat njihovog angažovanja kao zaposlenih u banci, kao i u svakom privrednom društvu. Ovde se daju ograničenja u raspodeli dobiti, ali sva ta ograničenja gotovo da ne važe, već važi ono što je napisano u poslednjem stavu. Poslednji stav je stvarno interesantan, on je u kontradiktornosti sa svim onim što je ispred napisano. Vidite, evo jednog ograničenja da evidentiranu dobit, postojeću dobit banka ne može da deli. Prva situacija; ako svoju likvidnost ne održava u skladu sa propisima NBS. Banka ako ne održava svoju likvidnost u skladu sa propisima NBS podleže sankcijama. Kako može da ostvari dobit kršenjem zakona? Vi priznajete nekome što je kršio propise da je ostvario dobit, a pre toga ste morali da preduzmete niz akcija protiv toga ko ne održava svoju likvidnost. Druga situacija; ako zbog te raspodele ne bi mogla banka da održi svoju likvidnost u skladu sa propisima NBS. To je situacija ako bi raspodela dividende i učešća zaposlenih u dobiti ugrozilo buduću likvidnost posle raspodele. To znači da oni ne mogu da raspodeljuju više nego što je zakonom propisano. Vi njima ovde ograničavate uopšte učešće, raspodelu, ograničavate i dividende. Treća situacija; ako banka nije otklonila slabosti i nedostatke koje je naložila NBS u vezi sa nepravilnim iskazivanjem poslovnih promena i drugih događaja, a koji mogu uticati na bilans uspeha banke. Izvinite, molim vas, ovo je situacija kada se preduzimaju sankcije prema banci. Vi ovako priznajete da umesto da dobije sankcije, da je banka ostvarila uspeh u poslovanju. Ne znam, ovo kao da je pravio neko ko ima neki interes. Četvrto, nije postupila u skladu sa nalozima za otklanjanje nepravilnosti. Ako banka nije postupila u skladu sa nalozima za otklanjanje nepravilnosti, slede rigoroznije mere, a u završnoj fazi oduzima se dozvola za rad. Vi sada prelazite preko svega toga i kažete, ali banka je napravila dobit. Ne možete vi da podelite dobit. Ako se ne deli dobit, onda se ona investira u kapital banke. Vi omogućavate da iz nelegalnog prometa banka poveća svoj kapital, ne znam ko je mogao ovo da piše. Juče smo pričali o zakonu o sprečavanju pranja novca, a imate pranje novca ovde u zakon ubačeno. Sada se razlikuje pranje novca čega nema u zakonu, svi treba da gone i pranje novca koje je legalno. Evo, ovo je legalno pranje novca. Za ovo se ne ide u zatvor, samo zato što je Carević napisao. Ne znam šta vi radite, ko vam piše ove zakone, gde gledate ovo, vi kao da čitate neka mafijaška pravila pa ubacujete u naše zakone. Peta situacija; NBS to odredi svojom korektivnom merom. Znači, moguće je da je banka legalno poslovala, ostvarila dobit. Nijedan od ova četiri razloga ne postoje, nego je neko u Narodnoj banci, opet ovaj Jelasiti, zaključio da nije vreme da se raspodeli dobit, nego neka dobit ostane. Navodno, on je zaključio, oni su mnogo u tekućem poslovanju pokrali, pa sada i ovo kao dobit neka ide na povećanje kapitala banke. Stvarno, kao da su mafijaši pisali ovo za sebe. Onda licima iz stava 1. ovog člana banka ne može isplaćivati, ovo je ono što se odnosi preko godine, od toga nema ništa, jer ovo ste džabe napisali ovde, to je neprimenljivo. I treći stav - ako ukupan iznos isplata iz stava 1, to su dividende i isplate po osnovu učešća zaposlenih u stvaranju dobiti tokom godine, prelazi 10% kapitala ili bilans uspeha banka iskazuje gubitak. Stvarno ovo ne shvatam. Ako banka iskazuje gubitak, onda nema dobiti. Ovo što je u poslednjem stavu i ovo što je u prvom stavu, to su vatra i voda, ali ni to nije dovoljno njima. Ovde treba neki lekar, pogledajte šta kaže - ili bilans uspeha iskazuje gubitak u tekućem ili prethodnom tromesečju, odnosno poslovnoj godini do tog datuma, banka raspodelu ovih isplata može vršiti samo uz prethodno odobrenje NBS, znači, opet guverner. Banka sa gubitkom, banka u haosu, banka je prevazišla sve ovo, legalizovala sve ove kapitale i može da deli dobit. Teoretski nema dobiti, ne znam šta su radili ovi ljudi. Juče se hvalio neko da vi idete na neke testove tamo, a ko vas to testira tamo, ovaj ne bi prošao na onom testu za zabavište. Ovo su toliko kontradiktorne stvari, ovo je neprimenljivo, čak ni poslednji stav. Ovde je samo primenljiva jedna kovanica - guverner NBS, samo to važi ovde i on se javlja kao alfa i omega za sve ovo. Ovde su logički problemi, nisu problemi prevoda. Ne znam, moramo ubuduće u Poslovniku da ugradimo neku odredbu o obaveznom pregledu predlagača zakona, jer šta nam predlaže ovo, pogledajte. Da li neko normalan može da shvati šta su napisali? Pa i Vuk Drašković, doduše on u tri rečenice se demantuje, prva i poslednja. Ovde prvi stav i poslednji stav nemaju blage veze. Razlozi koji su navedeni kao tačke u prvom stavu nemaju blage veze. Ne znam, verovatno ćemo morati da menjamo Poslovnik i da tražimo dokaz medicinske struke da li je ovo logično, da li ovo ne vređa mentalno zdravlje, pa ukoliko ne vređa mentalno zdravlje da dođe u Skupštinu. U koliko je u suprotnosti sa mentalnim zdravljem, molim vas da neko da recept, odnosno lekarski nalaz, jer ovo ne sme da ulazi u Skupštinu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo poslanik Branislav Janković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Branislav Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije podnosim amandman na Predlog zakona o bankama. Amandman podnosim na član 28. pomenutog zakona, sa predlogom da se predloženi član briše. U obrazloženju tog stava nije bez značaja činjenica da je predlog upućen i uvršten u dnevni red po hitnom postupku sa željom da se, zahvaljujući vremenskoj oskudici, poslanici SRS onemoguće u kvalitetnom podnošenju amandmana, imajući u vidu da bi priliku da obrazlaganje iskoristili da širu javnost upozore i obaveste o namerama ministra Mlađana Dinkića da ozakoni sve zloupotrebe u sferi bankarske politike, kako njegove, tako i zloupotrebe njegovih istomišljenika. Da bismo uopšte krenuli u analizu člana 28. koji govori o načinu upravljanja rizicima, logično je da se upoznamo sa vrstama rizika, kojima su banke izložene u svom poslovanju, a sadržane su u članu 29. To su: rizik likvidnosti, kreditni rizik, kamatni devizni rizik i ostali tržišni rizici, rizici izloženosti banke prema jednom licu ili grupi povezanih lica, rizici ulaganja banke u druga pravna lica i u osnovna sredstva, rizici koji se odnose na zemlju porekla lica prema kome je banka izložena i operativni rizik, uključujući i pravni rizik, kao i rizik neodgovarajućeg upravljanja informacijama i drugim tehnologijama značajnim za poslovanje banke. Sada kada smo upoznati sa svim rizicima kojima banka može biti izložena u svom poslovanju, prelazimo na član 28. iz kojeg ću, sa željom da pojasnim svoj amandman, citirati samo prva četiri stava. Inače, član 28. govori o načinima upravljanja rizicima. "Banka identifikuje, meri i procenjuje rizike kojima je izložena u svom poslovanju i upravlja tim rizicima. Banka je dužna da obrazuje posebnu organizacionu jedinicu u čijem je delokrugu upravljanje rizicima. Upravljanje rizicima usklađuje se sa veličinom i organizacijom strukture banke, obimom njene aktivnosti i vrstama poslova koje banka obavlja. Banka svojim aktivnostima propisuje procedure za identifikovanje, merenje i procenu rizika, kao i za upravljanje rizicima, u skladu sa propisima, standardima i pravilima struke." Vidi se da su to prevelika ovlašćenja i da će posebne organizacione jedinice za upravljanje rizicima, sadržane u stavu 2. predloga ovog člana, osnivati bez jasne zakonske regulative, tim pre što je to u suprotnosti sa članom 36. ovog predloga zakona, u kome se kaže: "Narodna banka Srbije propisuje kriterijume za identifikovanje, merenje i procenu rizika, kao i za upravljanje rizicima, uključujući i: 1) način izračunavanja pojedinih pokazatelja poslovanja banke u vezi sa upravljanjem rizicima i ograničenja koja se odnose na te rizike; 2) način, formu i rokove izveštavanja banke o pokazateljima iz tačke 1) ovog stava". Kao što vidimo, činjenica je da NBS propisuje kriterijume za identifikovanje i merenje, procenu rizika, kao i način, formu i rokove izveštavanja o pokazateljima. Znajući sve ovo i šta reći onda o stavu 4. predloženog člana 28, u kome se kaže: "Banka svojim aktima propisuje procedure za identifikovanje, merenje i procenu rizika, kao i upravljanje rizicima, u skladu sa propisima, standardima i pravilima struke". Apsolutno je neprihvatljivo i nepotrebno da banka donosi akte i propise ako je to već uradila NBS i to je svojevrsno mešanje u nadležnosti. Ako sve ovo imamo na umu, vidi se sva besmisao člana 28. i pokušaj preuzimanja ingerencija NBS od strane poslovnih banaka, sa jasnom namerom da se ozakone nečasne radnje ministra Mlađana Dinkića i nekolicine njegovih istomišljenika. Naravno, vi ćete reći da ste predvideli mere kontrole, ali o tome ko će i na koji način da je sprovodi, govoriću kada taj deo Predloga zakona dođe na dnevni red, pošto imam amandman i u tom segmentu Predloga. U svakom slučaju, ostaje činjenica da je predloženi zakon loš i poslanici SRS sasvim sigurno neće glasati za njegovo usvajanje. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Pokušaću da objasnim suštinu problema koje imamo danas, a koji su vezani za banke, odnosno za naše finansijsko tržište. Problemi potiču od pre pet-šest godina, kada je tadašnja opozicija i današnja vlast, jer se radi o istom korpusu političkih stranaka, obećala građanima Srbije da će dolaskom na vlast obezbediti bolji životni standard, obezbediti vrlo brzo i hitno ulazak u Evropsku uniju i život građana Srbije po tim evropskim normama i merilima. Naravno, odmah su krenuli u realizaciju tih obećanja, pa su neposredno posle tih promena u Srbiju došle strane banke. Dobili smo poplavu raznoraznih predstavništava HVB, Raiffisen itd. Naravno, nije bilo mesta za sve banke pa su domaće morale biti ugašene. Sadašnji ministar finansija, tada kao guverner Narodne banke, ugasio je najpre one najveće četiri srpske banke, da bi se stvorio prostor za poslovanje ovih stranih banaka. Građani Srbije su, naravno, pokušali da iskoriste to prisustvo stranih banaka, da krenu da žive po tim evropskim standardima i merilima, po svetskim standardima, pa su krenuli da uzimaju primamljive kredite, koji su naizgled primamljivi, jer ranije građani Srbije nisu imali šansu da koriste mogućnost kreditiranja za svoje osnovne potrebe. Nažalost, ono u čemu smo različiti od Evrope i tog zapadnog sveta jesu kamatne stope koje su u Srbiji, iako se radi o bankama koje su prisutne i u evropskim zemljama, te kamatne stope u Srbiji su znatno više nego u tim evropskim zemljama. Iako su tako visoke kamatne stope, građani su potrčali jer ih je standard koji trenutno imaju naterao na to, pa su počeli da uzimaju kredite za osnovne stvari, životne namirnice, tehniku, automobile itd. Došao je MMF pre neki dan u Srbiju na pregovore sa našim vlastima, pregovore koji su najavljivali uspeh i koji je trebalo da rezultiraju našim bržim ili ekspresnim ulaskom u EU, ali se ispostavilo nešto drugačije. Ispostavilo se da Srbija ne ide tim putem, odnosno da MMF nije zadovoljan onim što se dešava u Srbiji. Čime to nije zadovoljan? Nije zadovoljan što je veliki broj građana ušao u ove kreditne aranžmane. Nije zadovoljan što je inflacija u Srbiji znatno viša od one koja je projektovana i koja je najavljivana prošle godine. Šta se dešava? MMF je prekinuo pregovore, sa jasnom porukom da Srbiji preti dužnička kriza, da su građani Srbije prezaduženi, da olako i previše ulaze u ove kreditne aranžmane. Vlada Republike Srbije, Ministarstvo finansija, i Narodna banka sada pokušavaju to da isprave. Na koji način? Pokušavaju to da isprave tako što će obavezati banke da verovatno odmah posle nove godine, a možda i ranije, podignu kamatne stope. Zamislite, imali smo obećanja da ćemo biti u EU, da ćemo imati standard Evrope i zapadnog sveta, delimično krenuli tim putem, bar što se tiče kredita, sa mnogo višim kamatnim stopama i problem je što su i te kamatne stope niske i one se moraju još povećati, jer građani Srbije nisu sposobni da sve te kredite vrate, a MMF i tom zapadu i toj Evropi je najbitnije da njihove banke, njihova predstavništva koja posluju u Srbiji, budu sigurna, da budu sigurni njihovi ulozi koje ovde ulažu. Sve što je ova vlast, kažem ova, jer se radi o kontinuitetu od 2000. godine, radila za ovih pet godina jeste upravo bilo usmereno u tom pravcu da se stranim bankama, njihovim predstavništvima u Srbiji obezbedi da mogu po sigurnim uslovima da stiču kapital u Srbiji, da stiču profit i da taj profit uvećavaju na račun građana Srbije i na račun domaćih banaka. Pre nekoliko dana guverner NBS na jednoj emisiji na TV je izjavio, što sam prvi put čuo, da su bankarske marže u Srbiji daleko najveće u Evropi, da su čak dva puta veće nego u našem okruženju, a višestruko veće nego u zemljama Zapadne Evrope. Sada jedan apsurd koji mi nije jasan, u stvari jasan je, ali treba građani to da znaju, guverner NBS i Vlada najavljuju da će biti sve banke u Srbiji obavezne da povećaju kamatne stope, da bi se na neki način zaustavila ta tendencija uzimanja kredita. Ali, sa druge strane, guverner i Vlada Srbije ne nalaze za shodno da na neki način ograniče bankarske marže, da smanje vrednost tih bankarskih usluga, da bi svi bankarski poslovi za građane Srbije bili jeftiniji. Nažalost, ovako imamo situaciju da su sve te usluge koje banke pružaju građanima i privredi daleko najskuplje u celoj Evropi. Prema tome, građani Srbije će i ubuduće svojim sredstvima plaćati ili obezbeđivati kapital stranim bankama koje posluju pod privilegovanim uslovima u Srbiji. I ovaj zakon i dalje zadržava te privilegije koje strana predstavništva imaju u Srbiji. Naime, ovaj zakon ne propisuje obavezu predstavništvima stranih banaka u Srbiji da imaju kapital u određenom iznosu, koji je propisan za domaće banke. Sve domaće banke moraju u svakom momentu da imaju kapital u vrednosti od 10 miliona evra, a ta obaveza ne stoji za predstavništva stranih banaka u Srbiji. To dovodi naše banke u neravnopravan položaj i polako vodi njihovom gašenju i eliminisanju sa našeg finansijskog tržišta. Samo kratko da se vratim na četiri najveće banke koje je ministar finansija, a tada guverner, ugasio pre nekoliko godina. U jednoj diskusiji sam postavio to pitanje i nisam dobio odgovor. Ne znam šta se u međuvremenu desilo. Prošlo je pune četiri godine otkako su ugašene ove četiri najveće banke. Mnogi građani koji su bili deponenti u tim bankama su imali neke uloge. Prema mojim informacija od pre izvesnog vremena, ne znam šta se desilo u zadnjih nekoliko meseci, da li ima promena, svi građani koji su ostali dužni bankama, koji su imali minus na svojim tekućim računima, dobili su opomene, verovatno od Agencije za sanaciju banaka, da izmire svoje obaveze prema tim bankama. Mene interesuje, to sam pitanje tada postavio, šta je sa građanima koji su imali uloge, odnosno koji su bili pozitivni na svojim tekućim računima? Da li su njima sredstva vraćena i da li su vraćena sa kamatom ili bez nje? Ograđujem se malo, jer nemam najsvežije informacije, ali je pre nekoliko meseci situacija bila takva da su građani koji su bili u minusima dobili opomene, a onima koji su imali pozitivan saldo na računima nisu tada bila vraćena ta sredstva.
Reč ima ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić.
Odgovor na ovo pitanje. Još 2002. godine određena je bila Poštanska štedionica kao isplatna banka za sve građane koji su imali pozitivan saldo na računima kod četiri banke koje su otišle u stečaj, kao i za isplatu neto poverilaca iz oblasti privrede. Ukupno 200 miliona nemačkih maraka u to doba, to je bila 2002. godina, isplaćeno je preko Poštanske štedionice. Isplate su krenule 14. januara 2002. godine i završene su u roku od nekoliko meseci. Tada je budžet Republike Srbije ukupno 200 miliona maraka prebacio za isplatu svih neto poverilaca ove četiri banke u stečaju, tako da su u celosti svi isplaćeni još u 2002. godini. Što se tiče onih koji su dužni bankama, naravno da oni moraju taj dug da vrate.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Kada je usvojen Zakon o NBS, kada su usvojeni drugi prateći zakoni, posebno Zakon o agenciji za sanaciju banaka, ispostavilo se kasnije, pored te supervizorske i apsolutističke uloge koju ima guverner, po zakonu i po ovom zakonu o bankama, da se pokrenulo jedno pitanje u javnosti i među novinarima, a i među nama političarima. Dva puta sam ga potencirala sa skupštinske govornice i nikada mi ministar nije na to dao odgovor, a u pitanju je račun Agencije za sanaciju banaka. Pošto raspolažem podacima da Agencija za sanaciju banaka ima veći deo svojih sredstava, postavlja se pitanje, gospodine ministre, kada je već ovakva primarna uloga NBS prisutna kroz ceo ovaj zakon, zašto ta sredstva, a ona su u međuvremenu i te kako uvećana i prodajom slika, prodajom prostora, prodajom nameštaja, svega i svačega, opreme, nije kod Narodne banke Srbije, nego je u jednoj privatnoj banci, vi znate u kojoj. Ovaj član 30. ne bi bio sporan da nije poslednjeg 4. stava. Ne bi možda bio ni taj stav sporan da nije u pitanju ovakva uloga koju sada vi imate i povezanost, to su dva povezana lica, Dinkić i Jelašić, i to taj isti Jelašić koji sada apsolutno ima svu kontrolu nad finansijskim tokovima, zajedno sa vama. Onda građanima ostaje u tom poređenju ona slika kada se on u crvenom džemperiću sa virećom kragnom pojavio kao novi spasilac u našoj monetarnoj ružnoj i sumornoj stvarnosti, a sada sa ovakvim njegovim budućim pristupom, o tome su govorili i koleginica Pop-Lazić i gospodin Krasić, u svim odlukama koje mu vi dajete po zakonu, stvara se potencijalna mogućnost zloupotrebe. Već smo vam rekli, niste bili tu, gospodine ministre, kada je bio u pitanju član 22, takođe uloga NBS, koja je ovde u poslednjem stavu člana 30. apsolutna, jer kaže da NBS propisuje način utvrđivanja i nivoe likvidnosti banke, što nije sporno, ali uključujući kritično nizak nivo likvidnosti. Mi smo vam lepo rekli i kod pokazatelja adekvatnosti kapitala, ako je u pitanju neka banka koja je bliska, odnosno vlasnici kapitala su na svaki način povezana lica sa vama i sa guvernerom Jelašićem, naravno da će i pristup da bude drugačiji i da će nivo likvidnosti, onaj najniži, da bude na takav način određivan. O nekim objektivnim pristupima i objektivnom reagovanju vašem i guvernera, mi ne možemo da odgovorimo. To znaju pojedini poreski obveznici, a i ovi koji su zaštićeni kao beli medvedi, kojima ni dlaka ne fali sa glave, i dan-danas se sve više bogate. Prosto je neverovatno da nas ubedite da ćete da imate jedan takav pristup. Evo, na ovom primeru, od vas večeras tražim jasan odgovor kada je u pitanju račun Agencije za sanaciju banaka, lepo da mi kažete zašto se on nalazi kod te privatne banke, a on, opet govorim, sve više i više se uvećava. Lako će biti Nacionalnoj štedionici, ma kako da se ona sada zove, sa ovom prodajom svojih akcija grčkoj banci i sa uzurpiranim poslovnim prostorom od 7.200 m2, da eventualno, ako doživi taj najniži nivo likvidacije, odnosno rizik, da mora da ispuni ove obaveze propisane članom 30, da to ispuni. Šta ćemo da radimo sa ovim još uvek domaćim bankama, koje boga mole i jedva čekaju da se što pre privatizuju, zašto što u nemogućim uslovima posluju. Vi ste danas izreklijednu neistinu. Prvo, rekli ste da će ovo umnogome da olakša osnivanje novih banaka. Ovo je čista legalizacija, moram opet da ponovim ono što sam rekla pre sat i po vremena, jer niste bili u sali nekih dva-tri sata, legalizacija poslovanja ovih stranih banaka, navodno domaćih, koje monopolistički posluju. A sa druge strane, ako je ovo koordinisan pristup sa MMF i sa Svetskom bankom, nije primeren našem tržištu kapitala i zaista je neverovatno da Narodna skupština Republike Srbije, da ne upotrebim još neki gori izraz, ovako nebulozan zakonski projekat prihvati. Mi ćemo do kraja da vam objašnjavamo da je ovakva apsolutistička uloga koju ima Narodna banka Srbije i guverner, koji je vaš stranački kolega, odnosno vi ste poznati dvojac u Srbiji koji vršlja i radi šta hoće u oblasti finansijskog sektora, da može na takav način da se poigrava sa sudbinama banaka. Uostalom, očekujem da će se to desiti i posle usvajanja ovog zakona, da u mnogo kraćem roku nego što je to period od godinu dana ove preostale srpske banke budu privatizovane. Još jednu ste danas neistinu rekli, gospodine Dinkiću, na veoma važnu primedbu. Nije jedina, ali ću na tu dosta važnu primedbu da se osvrnem i bojazan kolege Milorada Mirčića, kada je u pitanju Vojvođanska banka i kada je u pitanju ogroman dug, koji poljoprivredni kombinati imaju prema Vojvođanskoj banci, a u pitanju je hipoteka prvog reda kojom ona raspolaže nad tim zemljištem. Vi kažete - ne postoji nikakva bojazan, ta hipoteka će biti izvučena u budućoj prodaji Vojvođanske banke. Ma nemojte da mi pričate. A kako ćete to da izvedete? Kako će onda da naplati ona od tih kombinata koji poseduju ogromne komplekse zemljišta? Vi znate da to nije moguće ni po Zakonu o privatizaciji koji je na snazi, a i Zakonu o privrednim društvima, koji je usvojila Narodna skupština pre nepunih godinu dana. Ako oni raspolažu sa tim zemljištem, a ako duguju Vojvođanskoj banci, naravno da će Vojvođanska banka, privatizovana sa nekim novim vlasnikom, koji će da bude samo vama ili je već sada poznat, da možda ide čak i na to da potpunu strukturu i namenu zemljišta u Vojvodini promeni. Ono što je za nas plodna vojvođanska ravnica, što su žitna polja, može sutra da bude mesto na kojima će da se grade građevinski objekti ili nešto drugo, što nije dobro ni za naš agrar, ni za našu poljoprivredu. U tome leži opasnost od jednog do drugog člana za samodovršavanje i za dokusurivanje rasprodaje državne imovine na taj način i rasprodaje i uništavanje ovo malo banaka u Srbiji što je ostalo, a što posluje i imalo je osnivački ulog odavde, od naših građana, od privrede i poslovalo uspešno sa privredom unazad 15-20 godina.
Ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić.
Pošto puno ima nerazumevanja, nešto neistina, nešto namernih, nešto slučajnih, da još jednom neke stvari razjasnimo. Kao što sam rekao, postupak privatizacije banaka, gde država ima većinski kapital, vrši se tako što se najpre čiste nenaplativa potraživanja iz bilansa banaka. Sva potraživanja banaka koja se izlažu procesu privatizacije, koja su nenaplativa i koja su samim tim sto procenata rezervisana, izvlače se iz bilansa banaka, Agencija ih po saglasnosti Vlade otkupljuje za jedan dinar i sva ta potraživanja prema tim kombinatima, koja ste malopre pominjali, prelaze u portfelj Republike Srbije. Drugim rečima, ako je Vojvođanska banka dala kredit nekom kombinatu, kombinat nije vraćao taj novac, Vojvođanska banka stavila hipoteku, Vojvođanska banka ima hipoteku na zemljištu, ali pošto kombinat ne može da vrati te pare, da to zemljište ne bi dali nekom budućem kupcu Vojvođanske banke, vrši se operacija koja se zove curve out, izvlačenje tih potraživanja, tako što Vlada daje saglasnost Agenciji da za jedan dinar otkupi to potraživanje i ono postaje vlasništvo Republike Srbije. Formalno ceo taj portfelj hipoteka nalazi se kod Agencije za osiguranje depozita. Dakle, državna institucija, a uz saglasnost Vlade, to je već učinila kod Jubanke, kod Novosadske, kod Kontinental, kod svih banaka koje su već privatizovane, sva potraživanja koja su nenaplativa, da ne bi hipoteke pale u ruke onome ko je novi kupac i koji bi mogao to naplatiti, a pošto ovaj ne može da vrati, nemate drugog načina, već da vratite to opet državi.Državna institucija je to za jedan dinar otkupila, uz saglasnost Vlade, jer se radi o nenaplativim potraživanjima. Što se tiče naplativih potraživanja, ono što se može vratiti, firme koje su aktivne, naravno da ne možete da izvučete iz bilansa banke, jer onda pada vrednost kapitala banke, ali ovo što ste vi konkretno pitali, ti kombinati koji sada ne rade, imaju banke hipoteku nad zemljom, to je sve izvučeno iz bilansa Vojvođanske banke, kao što je bilo iz ovih drugih banaka, i nalazi se u portfelju države. Tim portfeljom upravlja Agencija za osiguranje depozita. Ona može samo na osnovu naloga Vlade da radi, ona je to za jedan dinar otkupila i postala je država Srbija vlasnik tih hipoteka, odnosno te zemlje o kojoj ste govorili. Što se tiče sredstava, kojim raspolaže Agencija za osiguranje depozita, samo bih želeo da podsetim da je ova skupština usvojila promenu Zakona o agenciji za sanaciju banaka. Ona se više ne zove tako, s obzirom da smo mi završili proces restrukturiranja bankarskog sektora i da neće biti više potrebe za sanacijom i likvidacijom banaka, ona se zove Agencija za osiguranje depozita. Najveći deo sredstava drži se upravo kod Narodne banke Srbije ili u konsolidovanom računu Trezora Ministarstva finansija, a taj račun se nalazi u okviru Narodne banke Srbije, jedan vrlo mali deo sredstava sopstvenih prihoda kojim raspolaže Agencija drži se u Komercijalnoj banci, čiji je većinski vlasnik država Srbija. Dakle, nema depozita u privatnim bankama.
Reč ima poslanik Momir Marković.
Da se vratimo na član 30. zakona i na amandman koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović, i da usput malo makar demistifikujemo to bankarsko poslovanje za laike. I ja sam laik, nisam bankarski stručnjak, ali toliko mi je jasno šta se radi, tim pre što to što se radi u bankama radi se i u svakom domaćinstvu i svakog dana u Srbiji. Dakle, rizik likvidnosti je rizik mogućnosti nastanka negativnih efekata. Suština je, dat je kredit, onaj nema da vam vrati, vi za toliko ste kraći u fondu banke. Isto i vi kada date komšiji pare na zajam, on nema da vam vrati, vi ne možete da raspolažete tim parama. Zato banka ide ili na hipoteku ili na drugi način osiguranja povraćaja sredstava. Dalje kaže - banka svojom imovinom i obavezama upravlja na način koji joj omogućava da u svakom trenutku ispuni svoje dospele obaveze. Dakle, ako vam računi za struju stignu danas, a vi ste platu primili juče, vi ste likvidni, kako se u tom bankarskom žargonu kaže. I da trajno ispunjava svoje obaveze, to je solventnost banke. Ako primate platu i stalno možete da finansirate osnovne troškove, vi ste onda i solventni. Dalje kaže - radi efikasnog upravljanja rizikom likvidnosti, nadležni organ banke usvaja i sprovodi politiku upravljanja likvidnošću, koja obuhvata planiranje priliva i odliva novčanih sredstava, praćenje likvidnosti i donošenje odgovarajućih mera za sprečavanje ili otklanjanje uzroka nelikvidnosti. Opet se vraćamo na seosko domaćinstvo. Vi nećete dati komšiji pare na zajam, ukoliko vas to dovodi u situaciju da ne možete svoje račune da plaćate. Dolazimo do onog četvrtog stava koji u svim članovima ovog zakona kritikujemo, a to je da Narodna banka Srbije propisuje način uvođenja i nivoe likvidnosti banke, uključujući i kritično nizak nivo likvidnosti. Kada bi ovo prema svim bankama bilo isto, kada bi se zakonom uredilo, onda bi to bila druga priča, ali vi dozvoljavate opet guverneru da prema jednoj banci bude drugačiji način utvrđivanja nivoa likvidnosti banke, prema drugoj drugačije, u zavisnosti pre svega od toga ko koliko je spreman da da guverneru. Guverneru ništa ne verujem. To je onaj guverner koji je bio kada je Kori Udovički izabrana onim glasom iz Bodruma, dakle nevažećim glasom izabrana za guvernera, on je došao za zamenika guvernera i dva dana je bio zamenik guvernera, a nije bio državljanin Srbije, tek posle dva dana je dobio državljanstvo. Istovremeno je bio šef komisije ili radne grupe, više se ne sećam kako se to zvalo, koja je imala zadatak da proceni i proda kapital Jugobanke, tada je ministar bio guverner kada je Jugobanka bila pridavljena, i onda kapital i imovinu banke da proceni i rasproda. To je taj isti Jelašić koji je mercedes, star dve godine i prešao 30.000, kupio za 12.000 evra. Dame i gospodo, to je taj isti guverner koji je kupio onoliku vilu za 380.000 evra, to je taj isti guverner koji danas odlučuje o biti ili ne biti bilo koje banke, a školu je naučio, učitelji su mu bili, bar troje koliko znam, i nešto se pitam kako se tom čoveku posreći da sve što kupuje za sebe kupi tako jeftino. Ili je dobar trgovac ili tu ima nekog udela to što je član određene šifrovane organizacije, jer ako je ovo čista sreća onda bih mu preporučio da kupi one greb, greb kartice, već bi treći mercedes prodavao. Sigurno bi četiri dobio.
Narodni poslanik Miloljub Albijanić, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, povreda Poslovnika, član 104, dostojanstvo Narodne skupštine i narodnih poslanika. Slušali smo čitav dan, ne želim da ulazim u polemiku, niti bilo koga za nešto da okrivim, ali molim sve da se ovom domu sa uvažavanjem obraćaju, pre svega ne koristeći argumente da se omalovažavaju ličnosti koje su na čelu određenih institucija. Te institucije su najvažnije institucije u našoj državi. Posebno se ne mogu upotrebljavati argumenti tipa da je neko kupio određeni stan ili kuću na kredit, a znamo da je u nekom prethodnom periodu, da su se dobijali stanovi i neću koristiti taj argument da navodim imena lica koji su dobijali. Valjda je danas došlo vreme, a želimo da izgradimo takvo vreme, da možemo na kredit, kao što se to u drugim razvijenim zemljama čini, da dobijemo odgovarajuću stambenu jedinicu na korišćenje i vraćamo kredit po tržišnoj vrednosti. Dakle, razlika je u jednom normalnom rasuđivanju ranije i danas. To je jako važno da na taj način ne pokušavamo da pojedine ličnosti, koje imaju stručnu težinu u Srbiji, omalovažavamo, jer na taj način se urušava jedna značajna institucija. Ne bih voleo da se takvim jezikom razgovara i zbog toga sam se pre svega javio, ne ulazeći sada u neke druge detalje omalovažavanja koji nisu primereni za ovaj dom. Mislim da može i na drugačiji način da se kritikuje zakon, ako je to cilj, ali da se ne ulazi u omalovažavanje jedne ličnosti.
Replika, poslanik Momir Marković.
Prethodnik me je pogrešno razumeo i moram neke stvari da razjasnim. Ne pitam da li je guverner kupio vilu na kredit. Svako ima pravo da podigne kredit i da vodi računa o likvidnosti svog domaćinstva, da taj kredit normalno otplaćuje, nego je problem u tome što je onoliku vilu kupio za 380.000 evra, koliko je priznao. Još jedan problem je u tome što državi nije platio porez na kupovinu te vile.
Replika, poslanik Nataša Jovanović.
Pita kolega Albijanić kako replika. Sada ću da vam objasnim. Vi ste ušli u salu i čuli ste da se nešto priča o Jelašiću, odmah ste skočili na izlaganje kolege Markovića. U toku je rasprava o zakonu o bankama, član 30, amandman koji je u ime poslaničke grupe SRS podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Je l' vam jasno sada? Znači, nije samo ovo sporno što je tržišna i kupovna vrednost u neverovatnoj disproporciji, nego je problem, gospodine Albijaniću, u tome, a vi ste valjda morali da naučite to za ovih godinu i po dana koja je uloga narodnih poslanika. Dakle, oni ne mogu sa ove skupštinske govornice da odgovaraju za javno izrečenu reč, ocenu političku, stručnu, svake druge vrste, na osnovu podataka kojim raspolažu ili imaju informaciju o nečemu ili imaju određeni politički stav. Dakle, SRS otkada je u Narodnoj skupštini, a to je od 1991. godine i sve nas je više i više, ima jedan stav kada su u pitanju sumnjivi poslovi, sumnjive prodaje, sumnjive kupovine. U najmanju ruku je nelogično, kolega, da vi kažete da svako ima pravo da podigne kredit kada znate kolika je vaša plata, a kolika je plata guvernera NBS. Sve da je to tako, 380.000, tržišna vrednost procenjena na 1.300.000 evra. Pojedini novinari, ličnosti iz javnog života su nudili Jelašiću da se trampe sa njim i kažu, ako je to za 380.000 i ako je manja vrednost od toga, a ona je mnogo veća, evo ja ću celu svoju imovinu da mu dam, ali radi se o tome da je u pitanju neverovatan iznos kredita, ako govorite o kreditu i neverovatan iznos rate. Ako ste se već toliko upinjali da odbranite guvernera, onda lepo izračunajte koliki je to kredit i kolika je rata. Da li je moguće da neko sa svojim primanjima guvernera NBS to plati? Ta rata mora da je 2.000 evra mesečno, ma kakvi dve, tri hiljade evra mesečno, na rok od 25 godina, ili je dobio neki kredit od ovih banaka na 150 ili 2000 godina sa otplatom od pet evra mesečno. To je čista logika. Pričali smo danima i pre toga, i kada je bila državna korporacija, ovaj zakon o bankama, kolika je prosečna rata za kredit od 50 kvadrata u Beogradu, kolika je cena kvadratnog metra i koliko je to para. Narodni poslanik sa platom od preko 100.000 dinara dobro će da razmisli da li će da uzme takav kredit i da to otplaćuje. Ministar Dinkić neka izađe i neka kaže da li je spreman, ako vi kažete da je to tako, možda zna finansijsku konstrukciju svog kolege i prijatelja Jelašića, možda ne zna, da li ste vi ministre spremni da uđete u kreditni aranžman koji može da bude na najduži rok od 25 ili 30 godina za nekretninu od 380.000 evra i sa ratom od 4,35%. Izračunajte na brzinu, evo kolega je matematičar, neka vam pomogne, kolika će rata da vam bude. Koliko vam ministarskih plata treba da pokrijete tu platu? Mi samo o tome govorimo.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 31. Član 31. Predloga zakona propisuje norme koje nemaju nikakve logike da mogu biti delotvorno primenjene u praksi. Mogu imati cilj i svrhu da se ostvare neki interesi pojedinaca. Kada su u pitanju banke, poznato je, neću ponavljati, poslanici SRS su se pripremili za ovaj zakon, pročitali, protumačili i obrazlažu ga detaljno. Ne bih obrazlagao detaljno ovaj deo člana 31. jer odredbe ove u svakom slučaju ne mogu biti delotvorne za bankarstvo u Republici Srbiji. Poznato je da smo imali banke, a poznato je da je dolaskom DOS-a na vlast ostalo bez posla oko 10.000 zaposlenih u bankama. Sada imamo takvu situaciju da smo strane mafijaše uselili u poslovne prostore naših banaka pod nepovoljnim uslovima. Imamo sada inflaciju stranih banaka. Na svakom ćošku ćete videti sada firmu strane banke i na engleskom i na francuskom i da ne nabrajam. Međutim, naša država treba da štiti svoje bankarstvo. Na koji način mi štitimo naše bankarstvo? Ne štitimo ni na koji način, jer smo pružili šansu i priliku stranim mafijašima, koji su došli u našu državu, zaposeli posed i od naših građana izvlače devize. Šta će se desiti jednog dana? Imaćete i takvih koji će uzeti pare kao bajagi na deviznu štednju, pokupiti pare i pobeći, a građani Srbije ostati bez osnovnih sredstava tj. sredstava koja su uložili u te banke. Evo jedno pitanje vezano za Poštansku štedionicu i ministra Dinkića. Ministar nešto piše, ali jedno pitanje za ministra, ako je raspoložen da sasluša i ako može da da odgovor. Gospodine ministre, desilo se to u toku ove godine, jula u Vršcu. Poštanska štedionica iz Vršca imala je na računu jednog građanina 352 hiljade evra. Taj građanin se zove Janevski Dimitar, čija je porodica kompletna u inostranstvu radila punih 40 godina i tih 352 hiljade evra uložila u Poštansku štedionicu u Vršcu. Taj građanin, dakle državljanin Srbije, došao je jula da podigne 17 hiljada evra koliko mu pripada da mu se isplati u ovoj godini, radilo se o staroj deviznoj štednji, nešto manje od milion maraka, to je konvertovano u evre, i 352 hiljade evra je taj građanin posedovao u Poštanskoj štedionici. Poštanska štedionica iz Vršca preknjiži ta sredstva na Alpa-Adria banku u Beogradu pomoću jednog falsifikovanog ugovora koji je zaključen u Mionici, u Opštinskom suduoveren, overen u subotu ili nedelju, dakle uz pomoć banke. Postavlja se pitanje, a ovo nije jedini slučaj, ako je tajnost uloga zagarantovana, kako je moguće da taj građanin izgubi ova sredstva, a da se nađe neko ko će na reč ili pomoću falsifikovanog ugovora i pomoću falsifikovane lične karte da utvrdi identitet onog ko dolazi da preuzme sredstva, pomoću overenog ugovora. Građanin dođe da podigne sredstva, u Poštanskoj štedionici mu kažu, vi nemate na vašem računu ni žutu banku, a kamoli 352 hiljade evra. Čovek se obrati Narodnoj banci Srbije, a ona odgovara, kaže, da, to je Poštanska štedionica iz Vršca preknjižila na Hipo Alpe-Adria banku u Beogradu i ovaj čovek je ostao bez sredstava. Šta se dalje događa? Obraća se ovoj banci, a ona kaže da, ali u interesu istrage ne mogu komentarisati koji je taj iz Valjeva koji je pomoću tog ugovora uspeo da iz te banke, iz štedionice i iz banke u Beogradu, podigne sredstva i da nestane. Gospodine ministre, za očekivati je da država mora biti efikasna, da se moraju primenjivati određene mere blagovremeno. Nažalost, još uvek taj lopov i prevarant i kriminalac, koji je overio ugovor, falsifikova ličnu kartu građanina, podigao sredstva, on živi u Valjevu i još ga nisu uhapsili, uz pomoć banke. Vi ste ministar koji celokupnu proceduru poznaje, poznaje organizaciju i obavezu banke da čuva poslovnu tajnu. Kako je taj iz Valjeva mogao da dođe do podatka da se u Vršcu, na računu Janevski Dimitra nalazi 352 hiljade evra. Sumnjam u to, imam pravo da sumnjam, a i taj građanin sumnja da mu je pružen podatak iz štedionice i da je na taj način taj otkupljivao akcije iz štedionice, to je problem, tim parama. Gospodine ministre, ovo nije jedini slučaj. Imate sledeći slučaj za 100.000 evra, na isti način se dogodio u Kuršumliji. Jedna gospođa, 75 godina stara, njena celokupna imovina i njenih predaka stavljena je u Poštansku štedionicu i na identičan način prevaranti su uspeli da uzmu pare. Postavlja se pitanje: da li tu ima saučesnika iz banke, tj. iz štedionice ili nema. Sledeći slučaj je u Somboru, na isti način se događaju te stvari. Gospodine ministre, stvar je vrlo ozbiljna, postavljam pitanje: da li će Poštanska štedionica isplatiti naknadu štete po Zakonu o obligacionim odnosima i po Zakonu o bankarskom poslovanju, hoće li taj građanin moći da vidi svoja sredstva ili neće. On je svoja sredstva poverio Poštanskoj štedionici, a sada pitam vas kao odgovornog ministra, da li će taj građanin moći da naplati sredstva od onoga kod koga je poverio na čuvanje. Još jedno pitanje, a molio bih vas za odgovor, zašto se penzije u Srbiji nekim penzionerima isplaćuju sa zakašnjenjem i od sedam dana. Najavi se na televiziji, isplata penzija biće sutra, oni koji primaju preko tekućeg računa, a oni koji primaju na ruke kući biće sledećeg dana. Događa se u praksi, možda vi to ne znate, ne mogu da vas okrivim, ali možda vaši znaju, ko je dao nalog da se sredstva penzionera Srbije drže i obrću. Penzioneri kojima pripada penzija i dospeva tog dana, tog dana treba da bude isplaćena. Toliko i hvala vam.
Reč ima ministar finansija.
Što se tiče pitanja za Poštansku štedionicu, očito se radi o pitanju za koje je nadležna policija, ne ministar finansija, jer ukoliko se radi o krivičnom delu ovakve vrste, ukoliko je to tačno, to je posao za policiju, ne za guvernera i ministra finansija. Taj građanin treba to da prijavi i policija je nadležna i ukoliko se radi o ovako nečemu, ako je to tačno, to je kriminal. Dakle nema veze sa finansijama, to je stvar za sudove i policiju. Što se tiče penzija, kod penzija ono što je jako važno je da znate kako ide ta tehnika. Tehnika je, pošto dva puta mesečno se isplaćuju penzije, Ministarstvo finansija preko trezora Ministarstva finansija dostavlja onaj iznos sredstava penzionom fondu koji nedostaje, a oni drugi deo prikupljaju od doprinosa koji se naplaćuje. Mi počinjemo nekoliko dana pre zvanične isplate da dostavljamo ta sredstva i na kraju, odjednom sva ta sredstva se nađu na računu penzionog fonda. Penzioni fond u jednom danu dostavi osam ili devet milijardi, zavisi koliko je potrebno za isplatu svih penzija u Srbiji, a onda banke to distribuiraju. Kod nekih banaka to ide daleko brže, a kod nekih sporije. Ne zavisi od države, zavisi i od banaka. Mi smo imali problema sa Poštanskom štedionicom, ja sam o tome javno govorio pre godinu i po dana, zbog toga smo zajedno sa ljudima iz Pošte pokušali sve da se taj rok maksimalno skrati i u najvećem broju slučajeva smo uspeli. Moguće je da ima još uvek nekih sporadičnih slučajeva da se ta isplata ne završi za dva-tri dana, koliko tehnički mora da prođe. Naravno, kada bi građani uzimali novac preko tekućeg računa, to bi bilo u jednom danu. Ali, pošto ljudi hoće delom novac u gotovini, onda to traje i zahteva odgovarajuće tehničke napore za poštare koji raznose taj novac u najudaljenija mesta. Ali, ono što je kontradiktorno, ovo su odgovori na vaša pitanja, to je ovo u vašem prethodnom izlaganju. Kažete - trebalo bi da štitimo domaće bankarstvo, a onda označavate, u ovom slučaju, Poštansku štedionicu koja je domaća banka kao jednu od banaka gde se dešavaju ovi problemi o kojima ste govorili. Mi zaista ne želimo da pravimo razliku između banaka po nacionalnosti, već po tome kako služe građane Srbije. Ako banka dobro služi građane Srbije, ako u njoj rade građani Srbije, to je dobra banka. Kakve smo mi imali koristi od toga što nismo imali nijednu stranu banku, već je kompletno bankarstvo bilo nacionalno devedesetih godina, kada nismo mogli nikakav kredit tamo da dobijemo, kada nismo mogli platu da podignemo u tim bankama, kada ste mogli da kupite devize samo na ulici preko dilera, kada niste dobijali iz tih banaka štednju, džaba što su to bile navodno nacionalne banke, jer to nisu bile nacionalne banke kada nisu radile u nacionalnom interesu. Sada imamo bankarstvo koje radi u nacionalnom interesu. Nažalost, vi sami potvrđujete, ako ima nekih problema, nema problema kod onih banaka gde smo izdali nove dozvole za rad, već kod Poštanske štedionice, nažalost, koja je sto posto državna banka. Ponavljam opet, ovo jeste slučaj za policiju, ozbiljan slučaj, i ja ću skrenuti pažnju kolegi Jočiću da pogleda o čemu se ovde radi, ali trebalo bi i sam građanin da se obrati direktno policiji.
Replika, narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, gospodine ministre, nisam imao nameru sada da optužujem policiju. Policija radi svoj posao, ali u ovom slučaju policija nije bila efikasna. On je trebalo da bude uhapšen, a u cilju interesa istrage ne mogu da imenujem lice koje je to počinilo, ali se sumnja, bar oštećeni sumnja da je to učinjeno uz pomoć ljudi iz Štedionice i to nije jedini slučaj. Drugo, gospodine ministre, postavio sam pitanje, pošto ste vi član Vlade, dakle, pitam, rekli ste da je Štedionica državno vlasništvo, hoće li država tom građaninu, u čiju je štedionicu građanin uložio sredstva, nije li to Dafina i Jezda novi, nadoknaditi štetu, jer ovde je šteta, pogotovu ako je taj izmakao policiji i ne bude uhapšen i ne bude suđen. Ako je to tačno, gospodine ministre, da je on tim parama kupovao akcije u Poštanskoj štedionici i ako je zbrisao preko granice, sada pitam samo da li će taj građanin moći i hoće li mu država nadoknaditi štetu. Jer ako ste vi ili ako je neki Janko vlasnik Poštanske štedionice, ako mu vi poverite na čuvanje 352.000 evra i one su nestale jer je sa njima raspolagala, ne uz njegovu saglasnost i uz njegovu volju i pristanak, Poštanska štedionica, hoće li država njemu isplatiti ove devize i nadoknaditi štetu. Na to sam uglavnom orijentisao svoje pitanje.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reče ministar, banke kojima su oni potpisali, rade u skladu, vraćaju, plaćaju i tako dalje. Staru deviznu štednju isplaćuje Nacionalna štedionica. Gospodinu Bogdanu Stokući, koji je devedesetih godina uložio, maraka u ono vreme, vratio se čovek iz inostranstva, pa mu ta stara devizna štednja zaleđena, pretvorili su mu u tu staru deviznu štednju u akcije, vrednost tih akcija je bila otprilike oko, ako bi se u to vreme računalo da je evro 70 dinara, još evro nije bio, ali da bi izveli računicu, negde oko 13.663 evra. Ako bi po 70 dinara, to bi bilo 956.430 dinara. Kada je otišao u Nacionalnu štedionicu da podigne, jer je morao da ide na neku operaciju koju je morao da plati čovek, isplatili su mu 295.950 dinara, toliko mu je pokrilo operaciju i čovek posle toga dolazi u Nacionalnu štedionicu da vidi šta još ima i kada može da podigne ostatak, a ostatak je otprilike bio 660.480 dinara. Rekli su mu - vaša kartica je prazna, zatvorena, vaš saldo je nula, vi više nemate ništa u Nacionalnoj štedionici. Toliko o tome da se isplaćuje stara devizna štednja, isplaćuje se otprilike 30%.
Reč ima ministar finansija.
Isplaćuje se onom dinamikom kojom se može, za razliku od vremena kada ste vi bili na vlasti, kada se ništa nije isplaćivalo. Dakle, dug po osnovu stare devizne štednje nastao je još u aprilu 1991. godine, a od 1991. godine do 2000. godine vrlo malo novca je vraćeno građanima, tada se niste busali u prsa da kažete zašto niste vraćali novac. Niste vi krivi što je novac zarobljen, ali niste ništa učinili da se novac vrati. Mi smo milijardu evra vratili u ovih pet godina, samim tim i gospodin Bogdan Stokuća je dobio onaj deo kao i svi drugi građani Srbije, proporcionalno koliko je moglo da se izdvoji iz budžeta. Mi ne možemo više od 1% bruto društvenog proizvoda da izdvajamo za staru štednju, ali hoću da kažem da je u periodu do 2000. godine izdvajano nula. Onda kažite lepo, niste imali mogućnosti da vraćate ništa, a sada kritikujete kada se vraća ovoliko koliko se vraća, milijardu evra je možda malo, bolje da smo svih četiri vratili za ovih pet godina. Ali, to nije bilo moguće. Vrlo sam zadovoljan što je, upravo zahvaljujući milijardu evra koliko je vraćeno, sada štednja 200 puta veća nego što je bila pre pet godina i iznosi 2.100.000.000 evra.
Replika, Momir Marković, pa nakon izlaganja, gospodin Krasić.
Samo dve stvari da ispravim. Prvo, mi nismo bili, mi dolazimo, vi ste već bili. Drugo, nije problem što ste vi vratili čoveku samo 290.000 dinara u dinarskoj protivvrednosti, nego je problem što mu je ta Nacionalna štedionica, sa vašim znanjem ili bez vašeg znanja, sa odobrenjem ili bez odobrenja, sasvim svejedno, ukrala 660.000 i to je suština.
Izvolite, reč ima ministar finansija.
Ne znam zaista da li ćete vi doći, to zavisi od građana Srbije, ali bili jeste. Kao što znate, moj prijatelj Krasić bio je ministar trgovine u doba kada nije bilo ulja u radnjama. Vaša prijateljica Jorgovanka Tabaković je bila ministarka za privatizaciju. Jedan od retkih slučajeva sada kod ovih stambenih kredita gde je odbijen zahtev za stambeni kredit zato što su falsifikovane isprave bio je u slučaju člana porodice Jorgovanke Tabaković, bivšeg ministra SRS, koja je rekla da ima više od šest meseci staža, a imala je tri meseca radnog odnosa. Falsifikovala je potvrdu o dužini radnog staža i Nacionalna korporacija osiguranja stambenih kredita, ne zato što se radi o nekom članu porodice Jorgovanke Tabaković, već zato što je građanin prekršio zakon, nije odobrila stambeni kredit. Dakle, možete da se nadate da ćete doći, to je legitimno, građani će o tome odlučiti, ali nemojte reći da niste bili, pa svi znamo da jeste bili.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Marković. Molim, bez ličnih tonova, izvinjavam se, ne znam o čemu je reč, nisam bio prisutan.
Jeste, bili smo i evo sada posle ovih sledećih izbora opet ćemo da budemo, a vi ste bili i nikada više nećete da budete, jer pogledajte istraživanja, imate 0,2% i sa tim se ne ulazi ni u mesnu zajednicu.
Hvala. Reč ima gospodin Krasić, replika.
Replika, ali malo je pobrkan redosled, trebalo je mnogo ranije da dobijem mogućnost da repliciram. Gospodin Dinkiću, u prvom izlaganju napravili ste nekoliko grešaka, a dve su stvarno eklatantne. Prva je što ste rekli - dok ste vi srpski radikali bili na vlasti nisu se vraćale devize, nije se isplaćivala stara devizna štednja. A odmah u sledećoj rečenici rekli ste da je stara devizna štednja nastala 1991. godine. Ta zamena i taj miks, koji vešto pokušavate da radite, stvarno je neprimeren. U vreme kada je došlo do pojave tzv. stare devizne štednje, uz sve ograde da je to neadekvatan i pogrešan izraz, moram da vam kažem da je na delu bilo rasturanje SFRJ delovanjem iz inostranstva i iznutra, u vreme onoga Ante Markovića. Znate kako su odnete devize i kako je nastao dug. Ne bi bilo korektno da i to ne kažete, kao što vrlo često vi i vaši iz G17, kada pričate o dugovima, zaboravljate samo na jednu činjenicu, da dugovi koji su ostali Srbiji i Srbiji i Crnoj Gori su nastali još pre 1986. godine. Jedanput treba sebi da utuvite u glavu, SRS je bila deo vlasti od 24. marta 1998. godine do 25. oktobra 2000. godine. Na godinu dana od kada smo mi ušli u vlast krenulo je bombardovanje koje su sproveli vaši prijatelji i vaši finansijeri, odnosno vi ste njihovi eksponenti ovde. Gospodin Dinkić je u drugom izlasku zapržio čorbu i pokazao u stvari kakav je čovek. Pre nekoliko dana smo čuli da mu je prijatelj Tomislav Nikolić, a sada smo čuli da u replici gospodinu Markoviću meša čak i familiju Jorgovanke Tabaković. Ako je uspeo da kaže da mu je čak i prijateljica Vjerica Radeta, i ona sa ove govornice ga je šutnula maltene, onda procenite koja je težina svih onih reči koje Mlađan Dinkić izgovara sa ove govornice. A mi i dalje nemamo odgovor na epohalni eureka poklič Mlađana Dinkića sa Kipra - u redu je, našao sam 4,5 milijardi dolara, koji pripadaju ovom narodu, pronašao sam sve pare koje je pokrala porodica Milošević. Doneo je 82 kutije dokumentacije iz ambasade ili konzularnog predstavništva naše države na Kipru vezano za COBY banku i one naloge 1054, najavio i ništa nije uradio. Samo da se podsetimo jedne stvari, od 5. oktobra 2000. godine Srbija je lider na Balkanu, ona je u usponu, ona dobija pomoć, ne sankcije. U onom kratkom periodu od 30 meseci, dok je SRS učestvovala u vlasti, ne samo da su bile sankcije nego su bile i tegobne posledice ranije uvedenih sankcija i ratnog dejstva onih koji su vas doveli na vlast protiv Srbije. Nemojte da se brinete, građani Srbije to još nisu zaboravili i ništa neće da zaborave, i ne treba ništa da zaborave. Ako se zaboravi može da se povrati. Vodite računa kada kritikujete SRS da makar to radite na principijelan način, a ne služeći se lažima, kao pre nekoliko dana da vam je Vučić kućni prijatelj, da vam je Tomislav prijatelj, da ste čak sa njim ušli u banku, da vam je Vjerica Radeta prijatelj. A svi se sećate, juče je glavni krivac što Mlađan Dinkić nije doneo pare sa Kipra u Srbiju Bin Laden, koji je srušio Njujork. Još nam niste objasnili u kakvim ste odnosima sa Bin Ladenom.
Po istom amandmanu još neko? (Ne.) Hvala. (Nemanja Šarović, sa mesta: Tražim reč po Poslovniku.) Nemanja Šarović po Poslovniku, izvolite.
Gospodine Markoviću, zaista sam očekivao da ćete vi opomenuti ministra Dinkića, ne samo zbog toga što ste predsedavajući, nego zbog toga što je iz vaše stranke, pomislio sam da ste i čuli možda nešto od gluposti koje je izgovorio prethodno, pa ste zbog toga sišli da intervenišete. Jasno je malopre bilo da se radi o iznošenju činjenica... (Mlađan Dinkić, sa mesta: Vodi računa o rečniku.) Gospodine Markoviću, meni ministar Dinkić ovde preti, ne znam šta ga je spopalo.
Molim vas, gospodine Šaroviću, javili ste se po Poslovniku, ukažite na povredu člana, a nemojte obraćati pažnju na gimnastiku ruku prisutnih na sednici.
Gospodine Markoviću, zahtevam od vas kao predsedavajućeg da mi obezbedite ovde da govorim. Kao drugo, da obezbedite da se vaši ministri ovde upristoje. Bez obzira šta je njemu na pameti ili šta mu nije na pameti, i bez obzira na to šta sa ove govornice kažem i kako kvalifikujem njegovo izlaganje, naravno da on nema prava da mi preti. Da ne pomislite, naravno, da sam se od toga uplašio, ali onda neka bude dovoljno hrabar pa neka izađe ovde za govornicu, pa to što priča neka kaže tako da svi mogu da čuju. Bili ste dužni da upozorite gospodina Dinkića da ne iznosi činjenice iz privatnog života drugih lica, pogotovo da to ne čini onako maliciozno, kako je on to radio. Dakle, ovde je iznet niz neistina, uz spomen gospođe Jorgovanke Tabaković, koja nije bila ministarka, ona je bila ministar, a ove vaše suministarke, radilice, vršalice, borkinje i sve ostalo, a to se odnosi na sve ove koje pripadaju tom vašem tzv. bloku. Gospođa Jorgovanka Tabaković je bila ministar. Dalje, ukoliko već imate neka saznanja iz svoje službe ili bilo koje druge, red je da to na odgovarajući način saopštite. Takođe, bio bi red da se i vaši saradnici upristoje. Ovo je drugi put da oni ometaju, odnosno da vas bilo ko od govornika upozorava na njihovo ponašanje. Ometaju konstantno sve govornike, smeju se, pričaju, čitaju novine i dobacuju. Sada zahtevam od vas, gospodine Markoviću, da ovo lice, zaista ne znam niti me zanima kako se zove, udaljite iz sale. Upozorila vas je i gospođa Pop-Lazić da je isto lice ometalo i nju dok je ona obrazlagala amandman. Sada vas i ja upozoravam da ometa i mene dok ukazujem na ovu povredu Poslovnika. Dakle, povređen je član 27, povredili ste ga vi, povređen je član 104. Ponavljam još jednom, zahtevam od vas da upozorite ministra da se više ne ponaša onako kako se ponašao i da lice koje uporno ometa govornike, dok se obraćaju svima u sali, udaljite iz sale. Hvala.
Hvala. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Srđo Komazec. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč?(Ne.) Malo pristojnog ponašanja. Gospodine Šaroviću, predsednik mora da radi po Poslovniku. Dozvolite mi da završim rečenicu. Ne može niko da dobije reč po Poslovniku dok se ne završi rečenica. Molim vas, gospodine Komazec, sačekaćete malo, jer se javio po Poslovniku narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Gospodine Markoviću, ukoliko se već pozivate na Poslovnik i kako vi morate da radite po Poslovniku, onda izvolite pa probajte po njemu i da postupate. Zaista više niti želim, niti mogu da tolerišem takvo vaše ponašanje, niti to više može da se pripiše, eventualno, vašoj neukosti. Vi ste dovoljno dugo predsednik Narodne skupštine, predugo, kako kažu neki, a definitivno i jeste predugo. Mislim da je do sada bilo dovoljno vremena da se upoznate sa odredbama Poslovnika. Ono što je vaša prva i osnovna dužnost bila, nakon što sam vas upozorio da je povređen Poslovnik, bilo je da mi odgovorite i da mi pružite priliku da se izjasnim da li sam vašim odgovorom zadovoljan ili želim da se u danu za glasanje Narodna skupština izjasni o tome. Vi, u dobro poznatom vašem maniru, pokušavate da pređete preko nekih stvari, u nadi da će to nestati. Dakle, ponašate se poput deteta koje kad pokrije rukama oči misli da ga niko ne vidi. Gospodine Markoviću, očigledno je da se radi o nekoj zarazi koja se širi poslaničkom grupom G17. Evo, sada se očigledno i gospodin Albijanić ponaša potpuno nekontrolisano. Prihvatam, možda je i ta čarapa koju je gospodin Dinkić preuzeo od gospodina Nikolića, pa je umesto na nogu stavio na glavu, možda je sada dao gospodinu Albijaniću.
Upozoravam vas da se ne izražavate o privatnom životu poslanika. To je najstrože zabranjeno.
Gospodine Markoviću, vi niste bili tu u prethodnom toku rasprave. Gospodin Dinkić je sam izjavio da je tu čarapu dobio od Tomislava Nikolića i da je išao ne znam gde zajedno sa Aleksandrom Vučićem i Tomislavom Nikolićem. Isto tako je očigledno da Tomislav Nikolić, ne znajući da ta čarapa neće biti upotrebljena za nogu nego za glavu, izgleda da je on sa pogrešne gomile uzeo tu čarapu, pa su možda zbog toga takvi efekti.
Još jednom vas upozoravam da se ne izražavate o privatnom životu i onome što poslanici privatno nose. Gospodine Šaroviću, ni na jedan način nisam mogao da pretpostavim, konsultovaćemo stenogram sutra, da ste se vi javili povodom povrede Poslovnika. Shvatio sam da ste se javili po Poslovniku i ukazali ste na čitav niz situacija koje su, mogu da vam verujem na reč, postojale kad nisam sedeo za stolom, pa na taj način nikako nisam mogao ni da reagujem. Ne mogu da vam odgovorim zašto nisam reagovao na nešto kada nisam bio prisutan. Pretpostavljam da to prihvatate. Nema potrebe da dajem objašnjenja. Ako niste zadovoljni tom vrstom odgovora, onda vam odgovaram sada. Javili ste malopre povodom povrede Poslovnika. Dakle, predsednik nije u mogućnosti kada je odsutan da preuzima odgovornost za vođenje po Poslovniku, jer Poslovnik omogućava da ga u tim poslovima zameni jedan od potpredsednika. Isto tako, predsednik je dužan i da upozna, i upoznao je sa svim prisutnima, a to su oni koji moraju kao predstavnici ministarstva da budu prisutni. O tome je tokom sednice pre podne, poslanici su bili prisutni, više puta je bilo reči, tako da ne znam kako bi drugačije postupio. Pretpostavljam da niste zadovoljni odgovorom. Izvolite.
Gospodine Markoviću, nema potrebe da vi bilo šta pretpostavljate. Jednostavno, to nije vaš posao. Bolje se bavite onim što zaista jeste vaš posao.
Sada vam izričem prvo upozorenje. Rekao sam da je zabranjeno govoriti, po Poslovniku, o privatnom životu drugih lica - poslanika, te vas molim da ne govorite o mom privatnom životu. Moraću da vam izreknem opomenu.
Izvolite, gospodine Markoviću. Upravo i želim da pokažem taj vaš antidemokratski duh. Jednostavno, vi više ne možete da pokušavate da prikrijete ono što vi, u stvari, zaista jeste. Dakle, nemojte misliti da ćete me uplašiti ili da ste me uplašili vašom opomenom. Gospodine Markoviću, možete da radite šta hoćete. Vi ste se i do sada ponašali kako hoćete. Apsolutno nisam govorio o vašem privatnom životu, niti me vaš privatni život zanima. Šta je vaš posao ili šta nije vaš posao u ovoj skupštini, to se ni na koji način, gospodine Markoviću, ne može reći da se odnosi na vaš privatni život. Ono što vi radite ovde, pogotovo dok ste na mestu predsedavajućeg, ni na koji način ne može se podvesti pod kategoriju vašeg privatnog života. Dakle, to što vi ne razumete odredbe ovog poslovnika ili ne želite da ih razumete, to jeste možda vaš problem, ali svakako nije vaš privatni problem dok god sedite na tom mestu na kome sedite. Druga stvar, nisam izneo primedbu na to da li će neko sedeti ovde da ministru pomaže ili ne. Očigledno je da je ministru potrebna pomoć, i to preko. Gospodine Markoviću, insistirao sam na tome da oni koji su ovde došli da bi pomagali ministru, da onda to i rade. Oni ni na koji način ne smeju da utiču na govornike, a pogotovo ne smeju da urade nešto što oni rade, dakle, da dobacuju i da na taj način ometaju govornike. Jedno je kada neko od narodnih poslanika ometa govornika. To je nešto što u demokratskom duhu koliko-toliko može da se toleriše, ali kada to uradi ministar, to je već nedopustivo. Kada to uradi neko ko je ovde došao sa ministrom i koji čak ni toliki legitimitet nema, koji čak ni u jednoj varijanti ne može da se obrati sa ove skupštinske govornice, onda to ni u jednoj varijanti ne može da se toleriše. Ukoliko vi mislite da ćete na taj način bilo koga sprečiti da ovde izađe i da žigoše vaše protivposlovničko i antidemokratsko ponašanje, onda se grdno varate. Ovde mora da postoji neki kontinuitet. To što vi odete da zapalite cigaretu, da popijete kafu ili bilo šta drugo, mene apsolutno ne zanima. Ukoliko ste došli, nastavili da predsedavate sednicom umesto nekoga od potpredsednika koji vas je zamenjivao, onda ste dužni, gospodine Markoviću, da se obavestite o tome šta se neposredno pre toga dešavalo. Znači, ne može vas opravdati to što nešto ne znate, pa da kažete da ćemo sutra konsultovati stenogram. Izvolite, gospodine Markoviću, pa to uradite odmah, jer će sutra biti previše kasno, kad ova rasprava bude gotova, da sankcionišete ovo ponašanje koje treba da sankcionišete. (Predsednik:Vreme.) Da li sam se javio da ukažem na povredu Poslovnika ili ne, naravno da jesam. Da ste me pažljivo slušali, čuli biste da sam nabrojao i članove Poslovnika koji su povređeni, i to ne jedan, nego dva. (Predsednik: Vreme, drugi put.) Dakle, sledeći put i sada očekujem da mi prvo odgovorite konkretno vezano za te članove Poslovnika koje sam nabrojao, a onda da ogovorite zašto ste prekršili Poslovnik, pa mi niste odgovorili, a bili ste dužni, u skladu sa Poslovnikom, pa sam morao ponovo da izlazim ovde za govornicu da vas na to podsetim. Hvala.
Hvala vama. Naravno, niste zadovoljni odgovorom, pa će Skupština morati da se izjasni. Zbilja se izvinjavam, stvarno nisam primetio da ste ometeni tokom izlaganja od strane lica koja ste pomenuli i nisam mogao na taj način da reagujem. Svaki sledeći put kada tako nešto primetim, što sam i do sada radio, svakako ću intervenisati u skladu sa Poslovnikom. Još jednom kažem, zbilja ne mogu da odgovaram za postupke predsedavajućih koji nisu bili u sali. Dakle, budite ljubazni, Skupština će se izjasniti o tome u danu za glasanje. Na član 32. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Komazec.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 32. Predloga zakona o bankama i predlažem da se član 32. briše. Član 32. Predloga zakona o bankama reguliše kamatni i devizni rizik i druge tržišne rizike, a u Odeljku načina upravljanja rizicima. Kamatni rizik je rizik mogućnosti nastanka negativnih efekata na finansijski rezultat i kapital banke usled promene kamatnih stopa. Ovaj rizik je praktično nemoguć, jer se svaka banka pre davanja kreditnih sredstava više nego dovoljno obezbedi od svake vrste rizika, kako u pogledu vraćanja kredita, tako i u pogledu visine kamatne stope na kreditna sredstva. Sve ovo što sam naveo za kamatni rizik važi i za devizni rizik. Ovo moje obrazloženje o besmislenosti ovog člana sadržano je imperativno i u stavu 3. ovog zakona, jer se kaže da je banka obavezna, odnosno dužna da obim i strukturu svoje imovine i obaveza uskladi na način koji omogućava efikasno upravljanje tržišnim rizicima. Gospodine ministre, teško je objektivno poverovati u iskrenu nameru vaših zakonskih predloga, kada se zna da ste kao samozvani guverner Narodne banke, uz pomoć svih vrsta vatrenog oružja i čarapa na glavi, upali u Narodnu banku i odatle uništili srpsko bankarstvo, koje je godinama izgrađivano i neće se moći oporaviti sve do dolaska na vlast SRS, ali da kažem, zbog naše javnosti, to će se desiti uskoro. Nadam se da će u danu određenom za glasanje narodni poslanici podržati ovaj moj amandman. Želim ovom prilikom da postavim i poslaničko pitanje ministru Dinkiću, kao predsednik opštine Stara Pazova. Budući da su odbornici SO Stara Pazova usvojili zaključak još u oktobru prošle godine da se od strane budžetske finansijske inspekcije izvrši kontrola u opštini Stara Pazova, kao i u svim javnim preduzećima čiji je osnivač opština Stara Pazova, do danas to nije učinjeno. Napominjem da smo i pismeno i usmeno tražili od ministra Dinkića da pošalje budžetsku finansijsku inspekciju. S obzirom da sam član Odbora za finansije Skupštine Srbije, tri puta sam na sednici Odbora insistirao kod ministra Dinkića da pošalje budžetsku finansijsku inspekciju u opštinu Stara Pazova i sva tri puta mi je obećao da će poslati. Poslednji put mi je tvrdo obećao da će to učiniti najkasnije do februara ove godine. Iz ovoga se može zaključiti koliko je ministar Dinkić čovek od reči, ali isto se može zaključiti da ministar Dinkić na ovaj način prikriva kriminalne radnje vaše lokalne vlasti u opštini Stara Pazova.
Još neko po istom amandmanu? Izvolite, gospodine Krasiću.
Amandman koji smo podneli na član 32. praktično predstavlja samo jedan u nizu amandmana kojima utičemo na ovo što se naziva upravljanje rizicima, te su neki međunarodni standardi pretočeni u zakonske odredbe. To je oduvek postojalo. Svaka banka je u svom poslovanju odavno koristila, manje ili više pod ovim terminima ili drugim, vodila računa o svojim rizicima. Nekada je to bilo ozbiljnije, nekada je to bilo neozbiljno, a nekada nije bilo ni potrebno. U ono vreme kada su u ovoj zemlji cirkulisale avalirane menice i kada su se finansijski direktori cenili prema sposobnosti koga imaju u banci da im se avalira menica i tako kreira neki novac za firmu, onda su ovi rizici bili isključeni, jer je uvek iznad toga stajala Narodna banka Jugoslavije, u onom sistemu socijalističkog samoupravnog sistema. Znači, upravljanje rizicima ili identifikacija i smanjenje rizika, možda je to čak i bolji izraz, oduvek je postojalo u nekom normalnom bankarskom poslovanju, jer banka je papir. Banka je navodno institucija koja, na bazi malo para za koje postoji neko pokriće, svojim poslovanjem emituje veliku količinu papirnatog novca da bi se građani i privreda zaduživali kako bi plaćali kamate i u razlici između aktivne i pozitivne kamatne stope banka ostvarivala neku svoju dobit, a ona poprilično zavisila od toga u kakvom je odnosu banka prema guverneru Narodne banke, sa pozicije kreditnog potencijala svake banke. Upravljanje ovim rizicima i poslovi da se smanje ti rizici na najmanju moguću meru su standardni posao. Ovde se nešto iz međunarodnih bankarskih standarda ubacuje kao norma, ali sve pod budnim patronatom Narodne banke Srbije, koja u smislu člana 28, poslednji stav, bliže propisuje uslove, način, identifikaciju, merenje i procenu rizika. Član 32. se odnosi na rizike kamatne i devizne. Kamatni rizik može da nastupi kada dođe do promene kamatne stope, a devizni kada dođe do promene kursa. Sada tu u ovoj zemlji postoji neko iskustvo. Kakve su posledice? Moj prethodnik je lepo skrenuo pažnju da u ovom novom poslovanju, koje su nametnule strane banke i banke koje nemaju dubioza iz nekog ranijeg perioda, čiji su bilansi očišćeni, onaj može da vodi jednu normalnu bankarsku politiku, koja bi se svela i na ono koliko para toliko muzike, ako hoćeš moraš i da platiš, uz rigorozna sredstva obezbeđenja plaćanja. Stvarno su po definiciji svedeni ti rizici na minimum. Oni se mogu javiti, ali ukoliko se javljaju, to su rezultat svojevrsne protekcije koja je prisutna kada se neko od osnivača ili njemu zavisnih preduzeća javlja za neki kredit, a nije dao sva sredstva koja se obično traže od drugih, te i ovaj deo je nemoguće da se završi bez Narodne banke Srbije. To mora da znate, jer Narodna banka Srbije vrši kontrolu. Mi imamo 47 banaka, možda nešto malo više. Većina tih banaka, verovatno njih 40, nema dubioza iz nekog ranijeg perioda, zato što su očišćene i nove su i po kapitalu i po drugim parametrima. Znači, postoji obaveza svake banke da ima svoj organizacioni deo, koji će da prati i da identifikuje te rizike i predlaže mere kako da se smanje ti rizici. Ovo je jedan od razloga zbog čega se ide sa novim zakonom, pošto se ugrađuje nešto iz direktive, kao da je nešto epohalno novo. Samo bih skrenuo vašu pažnju na član 30, tu je rizik likvidnosti, ali on je dat i kao rizik likvidnosti i rizik solventnosti, jer se ovde na svojevrstan način pravi zamena teze odgovornosti po osnovu imanja imovine ili nemanja imovine i odgovornosti po osnovu toga da li na računu postoje novčana sredstva ili ne postoje novčana sredstva. Znači, ako je neko smatrao da su odredbe člana 28. do 40. nešto epohalno, moram da vam kažem da to ništa nije epohalno i da je to postojalo i sada, delimično u Zakonu o bankama koji je i dan-danas na snazi, mnogo više u odlukama guvernera NBS i najviše u međunarodnim standardima koji su definisani kao pravila dobrog bankarskog poslovanja, koja su gotovo sve banke primenjivale, jednostavno nisu htele da imaju problema, želele su da se izbore za što bolji bonitet, jer je ovo sastavni deo, odnosno najznačajniji deo boniteta, a svakoj banci je stalo da ima taj bonitet. Naravno, mi smo podneli ovaj amandman da bi dobili priliku da o ovome kažemo, da predočimo šta se to radi, gde je izlaz iz ove situacije. Bankari su čudo, trgovci duša, da znate, oni kreiraju sve. Mi imamo ovde ove bankare bez duše, do poslednjeg evra ima da izvuku iz ove zemlje i da nas čine zavisnim zahvaljujući ovim ljudima koji se smeškaju, smatraju da su veliki stručnjaci za ovo, a budite sigurni bićete odbačeni od ovih koje protežirate kao izgužvani papir. Tako su prošli svi koji su mnogo sarađivali sa njima. Pročitajte malo knjige kako su prošle neke banke u Latinskoj Americi, pročitajte kako su prošli diktatori iz Latinske Amerike koji su bezrezervno imali poverenja u MMF i vidite kako je prošao Čaušesku koji se razdužio sa MMF-om. Samo vi uživajte, radite, nama je stalo da vas izazovemo da što češće izlazite za govornicu, da veličate vaše rezultate, da posle svake vaše diskusije građani poprilično popljuju svoje televizore u znak revolta zato što se ne slažu sa onim što vi pričate, jer to odudara od stvarnosti. Malo ćemo da vas čačkamo za replike da što očiglednije to bude. Gledaćemo da po svakom članu iskoristimo priliku, a imaćemo još dokumentacije o poslovanju nekih banaka, ovim vezama koje postoje, grupacijama koje su se formirale, koje su zatvorile finansijsko tržište, kako se protežiraju neke banke nezavisno od zakona, koja banka u Ministarstvu finansija ima svoju lobi grupu, koja banka ima svoju lobi grupu u NBS pa je u prilici da pre nekih dobije prave informacije, kojoj banci se sugeriše da se što pre proda, zato što u nekom budućem periodu menjaće se ta politika guvernera NBS prema bankama, pa postoji opasnost da se aktiviraju neke obaveze i kako da se čiste ove banke, kako da se vrati kapital koji je odavde iznet preko firmi registrovanih na aerodromima, na nekim ostrvima, od strane i te kako dobrih i uspešnih ljudi. Malopre smo čuli za onog Lazarevića, slično vam je i sa Čedom Jovanovićem, sa Vesićem. Vesića niko ne pominje, a da ne pričam koliko bogatstvo ima, naravno, sve legalno stečeno, Kolesar, Janjušević. Doći ćemo i do Agencije za sanaciju, stečaji likvidaciju banaka, doći ćemo i do podataka o tome zašto se ne završavaju likvidacije i stečajevi, ko upravlja tim dugom, odnosno tim sredstvima, i to ste menjali prošle godine. Mi ne smemo ništa od toga da zaboravimo zato što moramo da kažemo građanima da u vreme blagostanja koje je nastupilo od 5. oktobra ti građani nisu u pravu ako imaju utisak da lošije žive. To im poručuju Mlađan Dinkić, Radovan Jelašić, Miroljub Labus, podsticani iz inostranstva. Vidite i sami, što gore građanima Srbije, to veće pohvale za ovu vladu. Ova vlada se stalno hvali. Nas hvale iz MMF-a. Naravno da je MMF-u dobro, obezbedili su svoja potraživanja, obezbedili su način kako da izvlače sredstva odavde i njima je dobro. Ova vlada i guverner NBS treba pre svega da dobiju pohvale od građana Republike Srbije. Neka dobiju pohvale od građana RS, pa onda budite zadovoljni. Vi se hvalite time što vas podržava neko iz inostranstva, pogotovo MMF koji je prethodnica uništavanja svih država na kugli zemaljskoj. Izaći ćemo na izbore pa ćemo dobiti svi odgovor da li je tako ili nije tako.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Izvolite, gospodine Dinkiću.
Guverner Narodne banke Srbije, gospodin Radovan Jelašić, čije ste ime toliko puta pominjali sa ove govornice, zamolio me je da sažeto izložim odgovore koji su na nekih 50 strana. Dostavio je sada, evo kurir je doneo. Naravno, postavio je pitanje kada će Narodna banka Srbije moći da ima legitimnog predstavnika u Skupštini, koji će moći da odgovara na pitanja poslanika, jer Narodna banka ima želju da svoje predstavnike pošalje u klupe ovde i da oni odgovaraju na neka od pitanja koja se postavljaju Vladi. Pretpostavljam da je potrebno da se promeni Ustav da bi se definisala uloga Narodne banke Srbije i nadam se da će ova skupština to što pre učiniti.
Odmah ću odgovoriti. Tražio je guverner da se povodom ovog zakona pojavi i odgovara. Jasno, onog trenutka kada Narodna banka bude predlagač zakona. Pošto je Vlada predlagač, isključivo ovlašćeni predstavnik Vlade može da se obrati Skupštini. Takav je Poslovnik. Onog časa kada bude predlagač, verovatno već sledećom prilikom.
Problem je u sledećem. Narodna banka Srbije ne može biti predlagač bilo kog zakona i tu jeste problem. Sadašnji Ustav Srbije ne daje pravo NBS, za razliku od drugih ustava zemalja gde centralne banke mogu biti predlagači, i prirodno je da recimo zakon o bankama predlaže bilo Ministarstvo finansija, kao što je sada slučaj, bilo centralna banka neke zemlje. Vi znate da je u bivšoj SFRJ mogla centralna banka da predlaže zakone, isto je mogla i u SRJ, evo sada u Srbiji ne može i to je jedan izuzetak u svetu. Nadam se da će promenom Ustava biti moguće da i NBS može zakonska rešenja koja se odnose na njenu delatnost da predloži. Naravno, ne znam da li ceo materijal da vam prezentiram, ali sam odabrao najvažnije detalje, s obzirom da ipak guverner ima pravo da odgovori na mnoge od onih stvari koje su ovde postavljene. Mislim da neće trajati više od 50 minuta. Dakle, što se tiče broja zaposlenih u bankarskom sektoru, to je bilo pitanje koje je postavljeno, 2000. godine ukupno je u bankarskom sektoru Republike Srbije radilo 22.799 lica, da bi se nakon zatvaranja velikih banaka taj broj smanjio u jednom trenutku na minimalnih 14.736 lica. Međutim, već 2003. godine dolazi do rasta broja zaposlenih na 22.319 lica, 2004. godine taj broj se povećava na 23.463 lica, da bi u septembru 2005. godine dostigao rekordnih 24.920 lica. Drugim rečima, danas u bankarskom sektoru Srbije radi 2000 više ljudi, odnosno tačno 2.187 ljudi više nego u 2000. godini. Što se tiče broja operativnih jedinica u bankarskom sektoru, u 2003. godini svega 1.465 operativnih jedinica, što znači centrala, filijala, ekspozitura je bilo na teritoriji Republike Srbije, 2004. godine taj broj se uvećava na 1.706, da bi u septembru ove godine dostigao 1.788 jedinica. Ako govorimo o visini nove devizne štednje koja je prikupljena u bankarskom sektoru, bilo je pitanja koliko od toga otpada na kreditne kartice, a koliko toga na novu štednju. Najveći deo otpada na novu štednju. Mogu da vam kažem da je 200 puta povećana sada štednja u odnosu na isti period 2000. godine, kada je bila 20 miliona evra, a poslednji podatak, od 22. novembra ove godine, iznosi tačno dve milijarde 95 miliona 253 hiljade evra, što znači da je ukupno porasla štednja u ovoj godini samo 666 miliona 367 hiljada evra, i to je izuzetan rast u odnosu na prethodni period. Prosečna dnevna promena u 2005. godini iznosi 2.962 evra, a ukupno za novembar 5.377. Dakle, svakog meseca građani u proseku stave svakog dana 5.400 evra u ovom trenutku. Ovde je dat i sažet prikaz u dolarima, ali ne bih želeo duže da vas zadržavam i prešao bih sada na ono što je guverner zamolio da vam kažem vezano za ukupne kreditne plasmane državi, nedržavnom sektoru i bankama. Dakle, na dan 31. decembar 2003. godine ukupni kreditni plasmani bankama iznosili su 242 milijarde dinara, da bi na dan 30. septembar ove godine dostigli 479 milijardi 258 hiljada, a to znači da su ukupni krediti u ove dve godine povećani dva puta ukupno. Što se tiče preduzeća, kako ne bih išao po ovim detaljima koliko je u dinarima, koliko u devizama, a što me je ipak guverner zamolio da vam kažem, preduzeća su imala 136 milijardi dinara odobrenih kredita u 2003. godini, dok sadašnji tok kredita je 238,8 milijardi dinara. Krediti odobreni stanovništvu povećani su četiri puta, sa 28 milijardi 336 miliona 31. decembra 2003. godine na 102 milijarde 179 miliona, to je stanje 30. septembar 2005. godine. Mislim da bi bilo vrlo zanimljivo da sagledamo i kako izgleda struktura plasmana poslovnih banaka nemonetarnom sektoru, dakle, preduzećima i stanovništvu, recimo, u oktobru ove godine. Imamo 43 banke koje trenutno rade u Srbiji, a kako bi tačno videli koliko ko doprinosi privrednom razvoju zemlje, evo spiska kako idu plasmani tih banaka: A banka iz Beograda plasirala je milijardu 143 miliona; AIK Banka 15.826; Cepter banka 2.308 (sve ove cifre su u milionima); Atlas banka 4.498,8; Centrobanka 4.800; Kontinental banka 5.976,5; Kredi banka iz Kragujevca 1.345,6; Delta banka 34.495, EFG Evrobanka 5.835; HVB banka 24.179; Hipo Alpe Adria banka 33.874; JU Banka iz Beograda 8.517; Jugobanka Kosovska Mitrovica 6.248 (ko kaže da nisu banke aktivne na teritoriji Kosova i Metohije); Jumbes banka 1.217; Komercijalna banka 33.246; Kosovsko-metohijska banka iz Dečana, nažalost, samo 79, Kulska banka 6.607; LHB Beograd 3.996; MB Banka Niš 369; Meridian banka 3.829; Metals banka 2.212; Nacionalna štedionica 3.138; Nacionalna banka Grčke 9.191; Niška banka 712; Nova banka 1.050; Novosadska banka 5.046; Panonska banka 6.035; Agrobanka 7.889; Poštanska štedionica 7.947; Privredna banka Pančevo 3.862; Privredna banka Beograd 1.327; Prokredit banka 13.509; Rajfajzen banka 70.122; Sosijete ženeral banka 15.993; Srpska banka iz Beograda 2.353; Univerzal banka 2.484; Vojvođanska banka 15.140; Folks banka 5.224; Čačanska banka 1.750; ukupno 377.121 ove 43 banke u zemlji. Kao što vidite, najveće kredite ima Rajfajzen banka, a iza nje su Komercijalna banka i Delta banka. To su banke koje trenutno u Srbiji najviše sredstava plasiraju u različite svrhe. Samo još jedna napomena, pošto sam maksimalno ono što je guverner želeo da vam poruči, ne znam kakva je razlika između gospodina Bogdana Stokuće, Dimitra Janevskog koga ste vi spominjali, a odgovarao sam na pitanja o privatnim osobama i gospođe Jorgovanke Tabaković, koju sam ja spomenuo. Ne razumem smisao vaših primedbi. Radi se o privatnim licima. Nisam postavljao pitanja privatnih lica, nego ste vi meni postavljali pitanja o cenjenom gospodinu Stokući i cenjenom gospodinu Dimitru Janevskom. Ne vidim nikakvu razliku između ovih građana. Takođe, gospođa Jorgovanka Tabaković nije pomenuta vezano za privatni život, već vezano za rad Nacionalne korporacije za osiguranje stambenih kredita, jer, kao što znate, Vlada Republike Srbije odobrava subvencionisane stambene kredite mladima do 45 godina starosti i onima koji su zaposleni i mogu da vraćaju te jevtine kredite, jer svega je 0,1% godišnja kamata. Nažalost, jedan član porodice gospođe Tabaković je konkurisao kod države, za državne kredite, za kredite koji se obezbeđuju iz poreza naših građana, a da nije zadovoljio uslov koji je država propisala, pa je falsifikovaodokument, zbog čega je podneta krivična prijava protiv člana ove porodice. To sam pomenuo u kontekstu, pitao je gospodin kako ćemo pomoći gospodinu Dmitru Janevskom, a rekao sam time će se baviti policija. Kako će se pomoći Bogdanu Stokući, takođe, pitanje je za neke druge nadležne organe. Ovde sam samo spomenuo iz državnog posla, vezano za ime jedne osobe. Od svih mogućih zahteva, a bilo ih je oko 450, samo u pet slučajeva imali smo kršenje zakona, zbog čega je Nacionalna korporacija bila prinuđena da, u skladu sa uredbom Vlade, podnese krivičnu prijavu protiv onih koji su je kršili. Neki su rekli da nemaju kuću, nemaju stan, a tražili su subvencionisani kredit od države. Naravno da nisu mogli dobiti. U ovom slučaju možda da se radi o nešto manjem prekršaju, ali ipak trebalo je čekati da prođe tih šest meseci da se ispune uslovi koje je država propisala, a ne da se falsifikuje potvrda o dužini radnog staža, kao što je to učinjeno u slučaju člana porodice gospođe Jorgovanke Tabaković.
Hvala vam što poštujete dostojanstvo Skupštine i što ste se potrudili da date odgovore na pitanja koja su data. Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović, a potom se po Poslovniku javila narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, prvi sam se javio po Poslovniku...
Prvi ste i dobili reč.
Gospodine Markoviću, ako sam sada dobio, onda vas molim da se suzdržite i da ako ste mi već dali reč da mi omogućite da govorim umesto što se došaptavate tu sa ministrom. Moram da kažem, kao prvo, Mlađanu Dinkiću, samo bi nečastan čovek pominjao u ovakvom kontekstu nečijeg člana porodice. Jorgovanka Tabaković...
Mogu li da vas zamolim da mi citirate član Poslovnika, pošto ste se javili po Poslovniku, gospodine Šaroviću, budite ljubazni i recite mi član Poslovnika.
Gospodine Markoviću, vi ste meni dali reč i pustite me da završim svoje izlaganje. Čućete i član Poslovnika. Dakle, upozoravam vas da me ne prekidate...
Gospodine Šaroviću, pošto ste više puta poremetili red sednice, moram zbog dostojanstva cele Skupštine da vam pročitam još jednom, jer me je zamolio zamenik sekretara da skrenem pažnju onim poslanicima koji možda nedovoljno obavešteni ili ometeni od onih koji... nemojte, nije korektno. Dakle, još jednom, tačan redosled povreda Poslovnika. Narodni poslanik je dužan da navede koja je odredba Poslovnika, po njegovom mišljenju, povređena. Dakle, to je prvo što radi. Da je citira, to je drugo što radi i obrazloži, to je treće što radi, u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat. Zbog toga vam vraćam vreme, molim vas, navedite član Poslovnika koji je povređen. Onda je svejedno da li ćete se opredeliti da ga citirate ili ne, onda vas molim da ga obrazložite, da bismo mogli da reagujemo. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, pošto ste mi sada dali reč, najpre ste prekršili Poslovnik maločas kada ste me prekinuli, a na to, naravno, niste imali pravo. Evo, gospodine Markoviću, sada ću vam pročitati, to je član 100. stav 1: "Narodnom poslaniku, koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika." (Predsednik: Što je uradio.) Dakle, ukoliko sam se javio još za vreme izlaganja ministra Dinkića, onda ste bili dužni u skladu sa Poslovnikom da mi date reč neposredno nakon što je on završio svoje izlaganje. Stav 2: "Narodni poslanik je dužan da navede koja odredba Poslovnika je po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat." Dakle, gospodine Markoviću, nigde ovde ne kaže kada ću u ta tri minuta navesti koja je odredba Poslovnika povređena. Dakle, to je moja stvar, način na koji ću obrazlagati kako je došlo do povrede Poslovnika i vi nemate diskreciono ovlašćenje da se u to mešate. Dakle, to je isključivo nešto što ću sam izabrati. Prema tome i tu ste pogrešili i povredili Poslovnik kada ste me prekinuli. Treća stvar, odnosno treća povreda Poslovnika je to što niste poštovali član 27, a on kaže da se predsednik Narodne skupštine, između ostalog, stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Pa onda, povredili ste član 104. stav 3. koji kaže: "Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenice i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica." Ovde je ministar Dinkić iznosio ne činjenice, nego neistine iz privatnog života, koje su navodno vezane za ministra bivšeg, odnosno za ministra iz bivše vlade Republike Srbije, za gospođu Jorgovanku Tabaković, koja jeste bila ministar i mi smo ponosni na to šta je ona uradila. Nema nijedne mrlje iza nje, iza njenog rada, nema afera koje karakterišu vas, vašu vlast i Mlađana Dinkića. Samo bi nečastan čovek na taj način pominjao Jorgovanku Tabaković i navodno nekog člana njene porodice zbog čega je ona izvršila određeno krivično delo - falsifikate. On da nije nečastan čovek, onda bi bar rekao o kome se to radi, pa bi se moglo dokazati da je to što je on rekao neistina. Ovako, izneo je paušalne optužbe na koje se apsolutno ne može odgovoriti, a nikakve veze nije imala sa današnjom raspravom ni Jorgovanka Tabaković, niti neki član njene familije, i ovo govori jedino o vašoj nemoći i o tome da gubite strpljenje, pa se zato što nemate bilo šta konkretno da prigovorite pripadnicima SRS i ministrima koji su bili imenovani iz redova SRS, služite ovako nečasnim metodama. (Predsednik: Vreme.) Dakle, gospodine Markoviću, pošto očigledno niste shvatili i razumeli, moraću ponovo da vam pročitam član 100. stav 2. poslednji njegov deo, gde kaže - pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat u ova tri minuta...
Tako je, budući da sam opcigovao to vreme u iznosu od minut i po, budite ljubazni, završite, nemojte povređivati dostojanstvo Narodne skupštine, treći put vas upozoravam, gospodine Šaroviću, moraću da postupim po Poslovniku. ...
Gospodine Markoviću, nemojte me prekidati, gospodine Markoviću, četiri člana Poslovnika sam citirao. To sam svakako činio duže od 30 sekundi. Prema tome, ako treba konsultujte stenogram ili snimak, pa izmerite tačno koliko je to meni vremena potrebno da govorim. Ukoliko želite, možemo i drugačije da razgovaramo. Evo, sada ću prekinuti ovo izlaganje, ako mislite da mi je isteklo vreme, pa ću se javiti ponovo, a molim da mi odgovorite vezano za povredu ova četiri člana. Hvala.
Hvala vama, gospodine Šaroviću. Samo da odgovorim gospodinu Šaroviću, gospođice Jovanović. Molim vas, dakle, kao što je gospodin Šarović i ukazao, narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Dakle, zbilja molim da svi poštuju dostojanstvo Skupštine i ne verujem da iko veruje da posle prethodnog govornika, to je bio ministar Dinkić, nisam dao reč narodnom poslaniku Nemanji Šaroviću, naprotiv i nije korektno da se ubeđujemo u nešto što bi možda moglo da bude fatamorgana. Nikakvog govornika za govornicom nije bilo u međuvremenu i to možemo svakako da konstatujemo, i nije korektno na taj način se rugati Skupštini, kao da Skupština ne vidi ko je za govornicom. Zatim, molim vas, član 104. još jednom, ima tri stava, naravno, ne znajući ko su lica koja su pominjana, zbilja ne znam ko su ta lica, da bih mogao, naravno, zahvaljujem se, budite ljubazni, bez dobacivanja, dakle, na osnovu izlaganja ministra koji je rekao da daje podatke na pitanja koja su postavljena, nisam bio prisutan kada su ta pitanja postavljena, ne znam da li je to uvredljivo ili nije uvredljivo, davani su neki podaci i ne mogu da ulazim u njihovu tačnost, te svakako nisam mogao da postupim u tom smislu po stavu 3. koji kaže - nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, što nije nije ni bilo, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Nisam imao na osnovu čega da zaključim da su to podaci koji se odnose na privatni život drugih lica. Shvatio sam da se daju podaci upravo iz opisa posla koji obavlja ministar finansija i shvatio sam da je to odgovor koji je tražen od ministra. Ako sam pogrešio, preuzimam odgovornost, ali ne vidim da je to povreda Poslovnika. Takođe, član 27. upravo tako kaže - stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, to znači, vršeći poslove predviđene Ustavom i predsedavanjem sednicama Narodne skupštine, tokom predsedavanja, dakle, kada on predsedava, svakako ne kada neko drugi predsedava, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, nastojeći da, naravno, primeni adekvatan član. U odnosu na to sam izricao i upozorenje kada se poslanik poziva na jedan član, a pri tome krši neki drugi, jer moram da vodim računa, kao i svako ko se nalazi na ovom mestu i predsedava, o ukupnom duhu Poslovnika i upravo zbog toga, kao što i kaže član 103, niko ne može prekidati govornika, niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom. Predsednik Narodne skupštine je upravo to radio, prekidao, davao obaveštenja, poštujući sve poslanike, davao i obaveštenja, između ostalog i o onome što je na raspolaganju sekretaru ili zameniku sekretara, koji se nalazi sa leve strane, i onim tehničkim pomagalima koja predsednik Skupštine ima na raspolaganju, to je časovnik, to je ova aparatura ispred. Samo redom, molim vas, moramo da poštujemo Poslovnik, samotrenutak gospodine Krasiću, dakle, u odnosu na to, nadam se da ste zadovoljni odgovorom, jer član 100. glasi u stavu 4 - ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će bez pretresa odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Dakle, ne da narodni poslanik, ne predviđa to stav, izađe i po Poslovniku govori određeno vreme da li je ostao pri tvrdnji ili nije, jer to bi onda značilo, naravno, povredu dostojanstva Skupštine, jer je Skupština sposobna da prihvati gest kojim se kaže - ostajem pri tvrdnji ili ne ostajem pri tvrdnji, a naravno nema pravo ni da ugrožava prava drugih poslanika. Kao što znate, u ovom konkretnom slučaju, po istom Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović javila se da govori po Poslovniku i obaveza predsednika Narodne skupštine je da odmah po završenom govoru prethodnog govornika da reč, što ću morati da uradim, i isto tako, gospodin Zoran Krasić se javio po Poslovniku posle gospođice Jovanović, te ću po istom Poslovniku morati da mu dam reč onog časa kada završi prethodni govornik, a to će biti gospođica Nataša Jovanović. Naravno, vas pitam da li ostajete pri tvrdnji? Zahvaljujem. Skupština će se izjasniti. Poštujem i ovaj narod koji kaže - ćutanje je znak potvrde. Izvolite, gospođice Jovanović. Vi, gospodine Krasiću, kao iskusan i obrazovan čovek, vrlo dobro znate da ne može u aktima sve da piše. Izvolite, gospođice Jovanović.
Dosta ste pričali, ućutite više.
Molim vas, nemojte se tako obraćati narodnim poslanicima, budite ljubazni, govorite o povredi Poslovnika.
Hajde malo ućutite, dosta ste pričali, da vam malo objasnim kako stoji stvar sa Poslovnikom, a ne da se vi šegačite sa nama u 19,35 časova, 24. novembra. Sada vi malo ćutite, a ja ću da vam kažem da ste povredili član 100, koji ste upravo malopre citirali, stav 4, član 104. više puta, i vaš hohštapler, lopuža i prevarant, ministar finansija, Mlađan Dinkić. Mi smo znali da je on lopov, kriminalac, lopuža, kao što juče reče gospođa Radeta, ali da je takav prevarant, takav jadnik i bednik, ovo smo sada saznali, i dobro je što nije u sali, i cela Srbija treba da zna da pored toga što je kriminalac i lopov, ministar Dinkić je jadnik, bednik, sve najgore što postoji kod jednog čoveka, nema ničega kod sebe, ni trunku morala, ni dostojanstva. To je nešto najgore, dno dna što je Srbija mogla da vidi. Zašto to kažem? To kažem zbog toga što meni nije bio potreban kurir, mene je dva puta u direktnom telefonskom uključenju pozvala gospođa Jorgovanka Tabaković, istaknuti član SRS i nekadašnji ministar za privredu i privatizaciju. Gospodine Markoviću, pošto ste vi malopre kao predsednik Skupštine rekli da ne znate ko je ta gospođa, vi ste za mene potpuni politički diletant i vi treba ovog trenutka da podnesete ostavku, ako ne znate ko je Jorgovanka Tabaković i ako ne znate ko su bili ministri nekada u Vladi i poslanici u više saziva u Narodnoj skupštini, kada vi niste mogli ni turistički da privirite i ovi članovi vaše organizacije koji ulaze ovde. Gospođa Jorgovanka Tabaković je reagovala i tražila od mene da kažem to da je ministar Mlađan Dinkić običan lažov i prevarant. Zbog čega? Zbog toga što je na licu mesta, nemavši argumentaciju za sve ono o čemu mi danas govorimo, i govorimo mesecima i godinama od kada je on na istaknutim funkcijama, izmislio, pokušavši da oblati jednu časnu Srpkinju, divnu majku, magistra ekonomije, gospođu koja je za dve godine i osam meseci, sa prosekom 9,9, govorim o gospođi Tabaković, završila Ekonomski fakultet, koja je magistrirala unajkraćem mogućem roku, za razliku od njega koji je 19 godina u statusu asistenta. Govorio je o starijoj ćerki gospođe Tabaković. Inače, kada ste već otvorili to pitanje i dali mogućnost da se govori o toj časnoj porodici, o toj divnoj majci i supruzi i pre svega apsolutnom ekspertu, kakav Dinkić nikada ni snovima ne može da bude, što ovaj njegov mlađani kolega vrlo dobro zna, kada je u pitanju stručnost i kvalifikacija gospođe Tabaković, koja je pre svega svoju decu vaspitavala da budu poštena, vaspitala ih u srpskom nacionalnom duhu, jer je rođena na Kosovu i Metohiji, učila ih da budu dobri đaci, da budu pošteni ljudi. Njena starija ćerka je sa prosekom 9,8, kao i majka jer "iver ne pada daleko od klade" u ovom slučaju, diplomirala na Ekonomskom fakultetu, magistrirala u najkraćem mogućem roku i onda, po mogućnosti i po konkursu koji je objavila Vlada Republike Srbije, aplicirala za nešto što se zove kredit za mlade, jer ona to zaista i jeste, kao mladi stručnjak sa takvim prosekom, magistar ekonomskih nauka. Naravno, po dobijanju obrasca, što su uradile desetine hiljada ljudi u Srbiji, pa čak i moja malenkost, mogli ste da vidite, neki od vas ako su to činili, a imaju manje od 45 godina, a nemaju rešeno stambeno pitanje, da vam tamo traže sve, maltene i broj cipela koje nosite. Ako pogledate kako izgleda ta aplikacija, mogli ste da vidite da vam u danu, kada vam to banka sa kojom je Vlada Republike Srbije, naravno namenski baš sa tom bankom potpisala ugovor, banka daje rok da dostavite određene podatke. U momentu kada ne možete da dostavite te podatke koji se iz aplikacije traže, istog trenutka odustajete ili ste apsolutno neko ko ne može da konkuriše za nešto, što je bio slučaj u ovome o čemu govorim, a ne nikakva prevara, nikakva zloupotreba od strane jedne mlade osobe, koja je bila brilijantan student, koja je magistar nauka i koja je pre svega ćerka jedne takve žene, koja je celog života radila pošteno, za dobrobit pre svega naroda, služila je državi i otadžbini u najtežim mogućim trenucima. Zar to nije, gospodine Markoviću, jadno i bedno, a pre svega vaš cinizam koji ne da doprinosi tome, kako vi to često želite da predstavite, da vi ste jedan koji je jednak odnosno prvi među jednakima, nego ste izričito pristrasni u situacijama kada se na najgori mogući način blate funkcioneri i članovi SRS. On je, zamislite dame i gospodo poslanici, pokušao da poistoveti ljude koji su po rečima gospodina Jojića i po taksativnim podacima i po činjeničnom stanju počinili najgore moguće zloupotrebe službenog položaja, ovlašćenja i prevara, sa situacijom da jedna devojka, koja je samo ćerka Jorgovanke Tabaković, i dve godine nije mogla da dobije posao, odbijena je zbog toga što nema mogućnosti da se zaposli. Nije član G17, nije član stranaka na vlasti nego je jedna ponosna i pre svega poštena osoba, koja nije uspela, naravno. A daće Bog da država i o takvima brine, o tako sposobnim i mladim stručnjacima, da ostvari svoje moguće pravo koje samo jedan papir nije dozvolio i nikakvu zloupotrebu nije napravila. Kako vas nije sramota, a pre svega vas koji podržavate takvog ministra, da sedite i da ne protestujete zbog jedne takve laži, gnusne laži koja je izrečena, ali nije prvi put. Najbolje bi mu bilo da ponovo vrati čarapu na glavu, ali da skokne do "Laze Lazarevića" pre nego što ode iza rešetaka, gde mu je mesto.
Hvala, gospođice Jovanović. Ako neko misli da je napravljena neka nepravda braneći to svoje uverenje čini druge nepravde - ne znam zašto biste vređali ma koga, gospođice Jovanović, zbog činjenice da predsednik parlamenta jasno kaže - ne znam osobu o kojoj je u svom izlaganju govorio ministar, te na taj način nisam mogao da reagujem. To je izjavio predsednik parlamenta. Bilo bi obrnuto vrlo nekorektno da podatke, za koje ne znam ni da li postoje, da li su tačni i na koga se odnose, i kako je krenula diskusija i ko je postavio pitanje - da sebi dajem pravo mimo Poslovnika, da presuđujem o tačnosti podataka, to bi bila najgora zloupotreba. Naprotiv, vrlo korektno obavestim da je nepristrasnost bila nužna jer naprosto ne znamo o čemu je reč. Ne znam o čemu je reč. Član koji ste citirali upravo obavezuje predsednika da na taj način reaguje. Ali, moram da vas zamolim, ako vi tvrdite, gospođice Jovanović, probajte to da razumete, da je jedan govornik, koji je ministar Vlade, da mu se ne može verovati na reč, samo logički da se zapitamo - kako tražite da predsedavajući odmah poveruje u podatke koji se kao podaci iz treće ruke čitaju, pa još da reaguje na njih i još da ih ospori, a da predsednik o tome nema podatke, na šta bi to ličilo? Dakle, naprosto, nelogično je. Nadam se da ste zadovoljni odgovorom. Izvolite, gospodine Krasiću, a potom narodni poslanik Albijanić, redosledom kojim ste se javljali. (Nemanja Šarović, sa mesta: Kako vas nije sramota, tražio sam reč posle Krasića.) Oprostite, stvarno vas nisam primetio. Vi se trudite, ja vas ne primećujem, ali zbilja, nekada se javi tridesetak poslanika, da idemo redosledom javljanja po Poslovniku koji je predsednik konstatovao. Izvolite, gospodine Krasiću, potom narodni poslanik Albijanić, pa narodni poslanik Šarović. Istovremeno vas po Poslovniku upozoravam da ne dobacujete jer ću morati da primenim mere održavanja reda. Izvolite, gospodine Krasiću.
Pozivam se na odredbu člana 101. i poslednji stav u okviru člana 104. Gospodine Markoviću, moram da vam kažem, da biste vi pravilno primenili odredbe člana 104, poslednji stav, nije neophodno da vi znate lice o kome je gospodin Dinkić izneo neke podatke. Znači, ovde nema potrebe da se vi pravdate da vi ne znate ko je, šta je. Ovde se kaže "privatni život drugih lica", ne kaže se "privatni život drugih lica poznatih predsedniku Narodne skupštine". Ovde se ne traži vaše saznanje, nego se traži da samo razumete činjenicu da je gospodin o kome mi ovde pričamo pomenuo neko lice van konteksta o čemu se ovde diskutuje. Sada mi dozvolite da objasnim o čemu se radi. Mi imamo problem sa Mlađanom Dinkićem, Narodna skupština, zgrada, institucija, ova ulica i broj. Gospodine predsedniče, vi ste možda juče bili i niste bili, ali da čujete neke činjenice. Ako sumnjate u to, imate stenogram pa proverite. U nedostatku odgovarajuće argumentacije za stavove SRS kojim kritikujemo neka rešenja Predloga zakona, Mlađan Dinkić je juče kao glavni argument za svoju odbranu naveo da je to uradio sa svojim prijateljem Tomislavom Nikolićem, da mu je Tomislav Nikolić verovatno i dao čarapu, da je dobar prijatelj sa Aleksandrom Vučićem, da je izuzetno dobar prijatelj sa Vjericom Radetom, pa je posle dva minuta doživeo nokaut sa ove govornice, verbalni. Na kraju je napravio incident zbog koga ste i vi dali pauzu, gospodine Markoviću, napominjući da odgovore na pitanja gde su pare sa Kipra ne možemo da dobijemo, jer su Bin Laden i Al kaida učinili svoje, bombardovala, srušila Ameriku. Vrhunac svega toga jeste kontinuitet delovanja ustaške B92, koja je sinoć rekla da je Tomislav Nikolić dobio stan od "Partizana", jer je neki idiot uzeo telefonski imenik, pa tražio Nikoliće i Tomislave, i izvlačio neke svoje zaključke, jedna špijunčina, Cijin agent, školovan u inostranstvu, taj Jugoslav Ćosić, a njegov prijatelj koristi ista sredstva, ovaj Mlađan Dinkić, kada povodom diskusije gospodina Jojića i gospodina Škrbića, povodom konkretnih stvari, gde su se ljudi žalili da su oštećeni na ime poslovanja sa Poštanskom štedionicom, što je dobro poznato ministru Dinkiću, za šta je imao odgovore, ubacuje u tu priču Jorgovanku Tabaković i njenu ćerku, svesno da se izazove ovakav sukob, kako bi SRS napustila, jer mi nemamo šta sa vama da pričamo kad se koristite takvim lažima. Već godinama se samo lažima napada SRS. Gospodine predsedniče, vi ste bili dužni da, u skladu sa ovim poslovnikom, upozorite, opomenete ili tražite našu pomoć da izbacimo Mlađana Dinkića. I ovu individuu koja dobacuje narodnim poslanicima, gospođama iz SRS kad izađu za ovu govornicu i obrazlažu. Nemanji Šaroviću je takođe dobacivao. Šta je svrha tog dobacivanja? Da se dezavuiše Narodna skupština, ova rasprava. U potpunosti shvatam vašu poziciju da ne možete da nađete adekvatnu argumentaciju da odgovorite na ove naše napade povodom ovakvog predloga zakona. Alim, molim vas, poštujte dostojanstvo ove narodne skupštine. Ako ne možete da odgovorite, ne morate da izađete, ućutite. Ako već imate potrebu da iznesete neki podatak povodom neke činjenice za koju smatrate da treba da odgovorite, odgovorite, ali nemojte bezobrazno da širite temu lažima, računajući da ćete na taj način da se pridružite ustaškoj B92 i onom Jugoslavu Ćosiću, koji je naočigled celokupnog srbijanskog auditorijuma uhvaćen kako laže. Prekinite već jednom sa tim stvarima. Ne vi ovde, neki slični novinari. Meni su pronašli rođenog brata, a ja sam jedinac. Ko zna šta ćete još da nalazite SRS, kako se bliži vreme za ove izbore. (Predsednik: Vreme.) Ako vam je to stil, radite, ali nemojte ovde to da radite. Radite preko vaših medija. Znači, vama nije bilo neophodno da znate ime i prezime, jer se ovde kaže "drugo lice", već je bilo potrebno da upozorite da to što ministar priča nema nikakve veze sa pitanjem koje je ovde postavljeno ministru, već je hteo da skrene diskusiju. Neki put mu je tu Bin Laden, drugi put je Al kaida, treći put njegovi ovi, četvrti put oni, pa onda mu je Toma prijatelj, pa mu je Vjerica prijatelj, pa mu je Vučić prijatelj. Ako hoćete, nađite tu argumentaciju. Ako smatrate da na taj način branite vaš predlog zakona, na taj način pokušavate da očuvate većinu do glasanja o zakonu o budžetu, jer vas to interesuje, posle toga vas ništa ne interesuje, sve drugo može da padne i računate, ako se izglasa zakon o budžetu, imate još godinu dana da plivate. Ako vam je to taktika, otvoreno kažite, neće SRS da vam smeta u tome. Mi ceo dan pričamo o propustima ovog zakona. Možemo da se povučemo odmah i da izađemo, ali nadamo se da je korektno da obrazložimo sve amandmane. Kao što vidite, u onome "briše se" nalazi se poprilično velika filozofija, koja objašnjava ko ste i šta ste. Pošto znam da ćete taj odgovor da date kako date, molim vas da u danu za glasanje Narodna skupština odluči da li je došlo do povrede Poslovnika na taj način što je gospodin Dinkić zloupotrebio ovu govornicu da argumentaciju za svoju kvaziodbranu zakona proširi i na neke osobe koje nemaju veze ni sa ovim zakonom, ni sa podnosiocem amandmana, ni sa Vladom, ni sa bilo čim.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Pre nego što počnete, gospodine Albijaniću, molim vas malo strpljenja. Nije pitanje odgovora, već je pitanje međusobnog poštovanja. Moramo da razlikujemo neke stvari. Naravno da nije moguće, zato sam se malopre i pozvao na vaše iskustvo, nije moguće sve rešiti pravilnikom. Dakle, još jednom ponavljam, u trenutku kada je pominjano ime i prezime nekoliko osoba i kada je govoreno da se to pominje na osnovu službenih spisa, a na osnovu pitanja koje je postavljeno, kako mislite da neko ko pre toga nije bio u sali, ne zna o čemu je reč, može da pretpostavi da se govori uvredljivo o nekom licu. Isto tako, mogu li da vas pitam nešto, da bi nam svima bilo jasno. Dozvolio sam vam šest i po minuta, ne očekuju da sada poslanici ustaju i kažu - povredili ste Poslovnik, što niste u trećem minutu prekinuli gospodina Krasića. Zato što poštujem da izgovorite to što želite, a u okviru tog poštovanja nisam reagovao kada ste vi pomenuli jedno ime i prezime, te ste iznosili činjenice iz privatnog života, da je to lice, pogledaćemo stenogram, šmrkavo, ovakvo, onakvo. Zamislite da sam prekinuo i rekao - nemojte to da iznosite. To nije suština. Suština je, mislim da je to važnije, u međusobnim odnosima i dostojanstvu. Sinoć kada sam čuo za tu vrstu nepodopštine, da je jednom od poslanika, za mene je, pre svega, to, uglednih poslanika srpske Narodne skupštine, pokušano da se podmetne, krajnje nekorektno, u poslednjem delu neke emisije, nekim pitanjem, nisam reagovao po Poslovniku, nego sam okrenuo telefon, dobio tog poslanika o kome ste vi govorili, gospodina Nikolića, i rekao samu mu da sam zgrožen što se tako nešto dogodilo. Znajte da sam zgrožen kao predsednik Skupština i kad god vam zatreba to ću javno reći, jer ljudi moraju da govore međusobno sa dostojanstvom i da poštuju funkcije koje obavljaju izabrani od građana, a nemoguće je svuda ispraviti svaku nepravdu. Još jednom ponavljam, mislim da je krajnje nekorektno nanositi nepravdu nekome zbog toga što nema neki podatak. Šta god vi mislili, ne, ne znam osobu o kojoj je govoreno, ogroman broj osoba ne znam, kao što pretpostavljam da i veliki broj vas ne zna. To nije razlog da zloupotrebljavamo Poslovnik, da se međusobno obraćamo uvredljivo, kada smo ovde da obavimo jedan posao i Poslovnik treba samo da nam pomogne u tome, a ne da izazove onu raspravu koja ne doprinosi poslu koji radimo. Izvolite, gospodine Albijaniću.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika član 104. Gospodine predsedniče, kada vi kažete da poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine, ovde se to različito shvata. Dakle, poslanička većina shvata suštinski i misli da treba poštovati Poslovnik Narodne skupštine, voditi računa o rečniku, tako se i ponašamo, tako se i prema ovom visokom domu zaista i ponašamo. Međutim, očigledno je da za SRS to ne važi. Ako vi u jednom javljanju po Poslovniku imate kršenje Poslovnika u više navrata, želeo bih da ipak taj poslovnik počnemo da primenjujemo. Da gospodin Krasić ne govori sedam minuta, a sada imam priliku kao član vladajuće većine da govorim tri minuta. To nije isto. I da pojedini poslanici izgovaraju sledeće reči: jadnik, bednik, kriminalac, lopov, dno dna, lažov, prevarant, špijunčina, izbacimo nekoga, ustaška televizija itd. To ovom visokom domu ne priliči, bez obzira na kog se narodnog poslanika odnosi. Kada čovek priča o drugome na takav način, iznoseći takve kvalifikacije, on zapravo govori gledajući sebe u ogledalu. To građani Srbije treba da znaju. I još šta treba da znaju. Treba da znaju da ovde amandmani glase "briše se". Da se iscrpila neka moguća kritika zakona koje nije ni bilo, ali da sada ljudi žele da se ovo pretvori u našu međusobnu debatu. Više se neću javiti za reč. Očekujem uvrede, nema problema, neću se više javljati za reč po Poslovniku, ali je očigledno namera da sada uđemo u polemiku druge vrste, da pričamo o nečemu što nije bitno u ovom trenutku, nego da se mi uhvatimo u tu zamku međusobnih optužbi i ovog nivoa rečnika. To u mom slučaju neće biti. Nadam se da ćemo od sada poštovati Poslovnik, kao što i postavljam pitanje, a izgleda da je taj uzrok bio, čujemo za ministra određene kvalifikacije, a neko je aplicirao za kredit baš u tom ministarstvu, u nadležnosti tog ministarstva. Ima li tu morala i razloga za te priče. Nisam ja taj koji je aplicirao za tu vrstu kredita. Nisam pričao o nekim ljudima koji su dobijali, i opet neću pominjati imena onih koji su dobijali besplatno, stanove u nekom vremenu, a danas kritikuju nas koji bi eto da na normalan način rešimo stambeni kredit koji je Vlada Republike Srbije omogućila ljudima da mogu da reše stambeno pitanje. Budite iole dostojanstveni. Voleo bih da sada Skupština pređe na izlaganje po dnevnom redu. Isteklo mi je tri minuta, zahvaljujem se i neću se više javljati za reč.
Hvala vam, gospodine Albijaniću. Još jednom kažem, mislim da je važno da poštujemo Poslovnik i izvan ove sale i pokazao sam onim primerom to malopre. Dakle, da ni na jedan način ne unosimo tonove iz privatnog života. Zbog toga, pretpostavljam da se svi slažemo oko toga i da smo spremni da se konsultujemo oko toga. Na osnovu člana 98. dajem pauzu pet minuta, samo da se konsultujemo oko toga, jer mislim da je svima važno da vodimo sednicu kako valja. Hvala mnogo. Tačno u 20,08 časova nastavljamo. [[Posle pauze – 20,15.]] Dame i gospodo narodni poslanici, samo još koji trenutak da uđu kolege, pa ćemo nastaviti posle pauze. Nadam se da ćemo poštovati duh onoga o čemu smo govorili pre prekida sednice. Da, da predstavnici Ministarstva da uđu, naravno. Reč ima po Poslovniku narodni poslanik Nemanja Šarović, a potom se za reč takođe po Poslovniku javila narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, ukoliko već govorite o nekoj korektnosti, onda je valjda osnovno da se i vi kao predsednik Narodne skupštine odnosno kao prvi među jednakima ponašate korektno, a korektno ponašanje, gospodine Markoviću, podrazumeva to da se barem ponašate jednako prema svima. Vi ste u nekoliko navrata i večeras, a praktično nebrojano puta pre toga ranije bili nekorektni prema poslaničkoj grupi SRS i prema meni lično. Mislim da zaista nije u redu sa vaše strane iako sam se malo pre uredno javio po Poslovniku da mi ne date reč. Rekli ste kako me niste primetili, već ste umesto toga dali reč preko reda svom partijskom kolegi gospodinu Albijaniću, da bi potom mene, kada sam vam rekao kako vas nije sramota da to što radite, opomenuli zato što dobacujem. Gospodine Markoviću, ukoliko već želite da poštujete Poslovnik, onda bi bio red da ispunite i ono obećanje koje ste odavno dali, pa da u trenutku kada se dokaže da ste povredili Poslovnik podnesete ostavku. Dakle, prilikom obrazlaganja prethodnog mog ukazivanja na povredu Poslovnika vi ste zatražili od mene da vam dobacim sa mesta da li sam zadovoljan odgovorom ili nisam. Član 100. stav 4. kaže, ako posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će bez pretresa odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Član 102. kaže da niko ne sme prići govornici dok mu predsednik Narodne skupštine to ne dozvoli. To nisam ni želeo. I niko ne može da govori na sednici Narodne skupštine pre nego što zatraži i dobije reč od predsednika Narodne skupštine. Vi meni, gospodine Markoviću, niste dali reč i niste mi omogućili da se u skladu sa članom 100. stav 4. izjasnim da li sam ili nisam zadovoljan objašnjenjem koje ste vi dali povodom mog ukazivanja na povredu Poslovnika. Dalje, prethodno ste me prekidali dok sam obrazlagao kako je povređen član 100, a vi na to niste imali pravo, jer se kaže ono što ste i vi citirali, ali niste očigledno pravilno shvatili, član 103. stav 2, da niko ne može prekidati govornika, niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom. Slučajevi predviđeni ovim poslovnikom nalaze se u članu 106. koji kaže da se opomena izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, što svakako nisam učinio, koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč, što takođe nisam učinio, koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu, što nisam učinio. Ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornike ili na drugi način ugrožava slobodu govora, što nisam učinio, već gospodin Dinkić i njegovi saradnici, ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica, što takođe nisam učinio, ali takođe jesu gospodin Dinkić i njegovi saradnici, ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze, što nisam učinio, i 6. tačka ,ako drugim postupcima narušava red na sednici ili postupa protivno odredbama ovog poslovnika, što svakako nisam učinio. Dakle, gospodine Markoviću, vi morate malo da suzbijete to vaše uzbuđenje, da sačekate da obrazložim do kraja na koji je način, po mom mišljenju, povređen Poslovnik. Ne kažem, možda ću nekada biti u pravu, možda nekada neću biti ....
Samo trenutak, gospodine Šaroviću, upozoravam vas prema članu 104. stav 3. da ne govorite o privatnom životu drugih lica i molim vas, pošto sam vas upozorio već nekoliko puta, o mom uzbuđenju nemojte govoriti, to vam član 104. stav 3. zabranjuje.
Gospodine Markoviću, evo smeju vam se i predstavnici poslaničkih grupa koje čine vladajuću većinu. Dakle, više zaista neću gubiti vreme, niti živce na to, ali toliko, gospodine Markoviću, evo gospodin Aligrudić se smeje, o vašoj korektnosti. Moram da vas upozorim, gospodine Markoviću, da kada ste mi odgovarali da li sam bio u pravu ili nisam da ste se poneli krajnje nekorektno. Ni jednog trenutka nisam tvrdio da je između izlaganja gospodina Dinkića i mog izlaganja bilo ko dobio reč, ali sam gospodine Markoviću tvrdio da je reč trebalo da mi date odmah nakon njegovog završenog izlaganja, a nije trebalo prethodno da raspravljate bilo šta sa drugim poslanicima u sali. (Predsednik: Vreme.) Dakle, vi ste se i tada pravili da me ne vidite, kao što ste se i malopre pravili da me ne vidite, pa gospodine Markoviću evo da bih bio korektan javiću se ponovo po Poslovniku, jer vi ne želite da mi odbijete vreme koje potrošim na citiranje i ne želite da uvažite činjenicu na povredu više članova Poslovnika, te da bi shodno tome trebalo da dobijem više vremena da iste obrazložim.
Dakle, zbilja nisam u situaciji da izmišljam Poslovnik i da spajam na ovaj način. Još jednom moraću dosledno da primenjujem Poslovnik. Pošto se poslanik u svom izlaganju pozvao na nekoliko članova, te između ostalog rekao da je predsednik Narodne skupštine prekršio Poslovnik, jer ga je prekinuo na osnovu stava 2. člana 103. koji kaže - niko ne može prekidati govornika, niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom. Predsednik Skupštine je to uradio, ne pozivajući se ni slučajno na član 106, te vam sada izričem opomenu zbog obmanjivanja Narodne skupštine, jer vi niste dobili nijednu opomenu, a rekli ste da sam vas prekidao po članu 106. i onda ste nabrojali da član 106. to ne predviđa. Član 106. uopšte ne govori o prekidanju i upozoravanju, govori o opomeni i uslovima koje treba ispuniti da bi mogao predsednik da izrekne opomenu. Nema potreba da ponovo citiram, jer poštujem dostojanstvo i znam da svi imate Poslovnike na raspolaganju, znate ih. Dakle, član 106. se odnosi na opomenu. Narodni poslanik Nemanja Šarović do malopre nije dobio nikakvu opomenu, a zbilja još jednom molim, kao i u toku prethodnog govora, da svi međusobno pokažemo samopoštovanje i dostojanstvo. U protivnom, nije moguće samo na osnovu Poslovnika održati korektnost da radimo svoj posao. Nadam ste da ste ovog puta zadovoljni odgovorom, jer ne želim da kršim Poslovnik, a kao što sam malopre rekao, koji u članu 100. kaže - ako i posle objašnjenja, stav 4, predsednika Narodne skupštine, narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će bez pretresa odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Još jednom smo rekli, član 104. kaže u stavu 2 - narodni poslanici dužni su da se jedni drugim obraćaju sa uvažavanjem. Uvažavam sposobnost poslanika, kao što to čine gotovo svi poslanici, da na pitanje predsednika Skupštine da li su zadovoljni odgovorom, kažu da ili ne. Ne dobacuju, jer je dobacivanje ometanje nekoga za govornicom kada poslanici dobacuju, a t nisu odgovori iz sale na pitanje predsednika koji želi da ispoštuje Poslovnik. Dakle, ne mogu da omalovažavam ostale poslanike ili poslanika kome se obraćam, pa da pretpostavim da on nije sposoban da da gestom, ako se slučajno zakašljao, pa ne može da izgovori, ili rečju da potvrdi da prihvata ili ne prihvata. Takođe, veliki broj poslanika i zahvaljujem im se, na kraju svog izlaganja kaže da unapred neće biti zadovoljan odgovorom i moje je da to uvažim i konstatujem, te na taj način nisam mogao da nešto uvažim, a da pri tom još povredim poslanike. Naravno, izvinjavam se što vas nisam primetio, i zbilja činim sve, a činjenica je i stvarno se izvinjavam, stvarno vas često ne primećujem, izvinite molim vas. Nastojaćemo da to ispravimo. Ako ste zadovoljni. Niste ili jeste? Dakle, poslanik nije zadovoljan. Ne mogu da kršim Poslovnik, moram po Poslovniku da dam reč gospođiVjerici Radeti. Izvolite, po Poslovniku.
Po Poslovniku, članovi 101, 104. i 105. Malopre se ovde javio jedan poslanik u ulozi portparola ustaške televizije B92 i, između ostalog, rekao da ako predstavnici SRS za Mlađana Dinkića kažu da je lopuža, ološ, hohštapler i ostali atributi koji idu uz ime Mlađana Dinkića, nije korektno da članovi teiste SRS apliciraju za kredite za mlade ljude u Srbiji. Zaista, do malopre nisam znala da se aplicira za kredite kod Mirosinke Dinkić, Mlađanove majke, a mislila sam da se radi o nekim državnim parama, parama nekih banaka. Ovo je bilo neverovatno i prošlo nezapaženo, predsednik nije reagovao po članu 101. a morao je, jer je narodni poslanik izrekao neistine. Dalje, slušali smo o Mlađanu Dinkiću određene kvalifikacije od Koraća, Velje Ilića, a meni se čini uz to da je Mlađan Dinkić ili mazohista ili je ovde da bi svako veče pred kraj radnog dana napravio neku gužvu da bi narodni poslanici SRS prekinuli da govore o onome šta je na dnevnom redu. Ceo dan danas se govori o Predlogu zakona o bankama, bez obzira na one naše amandmane koji su naš izraz prema Vladi i naš odnos prema Vladi i njenom ponašanju u odnosu na Narodnu skupštinu. Dakle, isključivo stručno se raspravljalo o Predlogu zakona po amandmanima i onda se odjedanput pojavio Mlađan Dinkić, izlazio, ulazio, dolazio, i onda je u jednom momentu došao, ovde se predstavio kao kurir Radovana Jelašića, počeo da čita nešto što mu je Jelašić dao. Sada malo da se vratimo na demokratsku pljačku Srbije i vezano za ono što je vaš prijatelj Vlahović ili kako se zove onaj novinar pisao, Đorđević, dobro, a tamo smo mnogo šta pročitali o tim parama koje su navodno nestale na Kipru, pa nam Mlađan Dinkić juče kažu da su te pare sad zaustavljene od strane Al Kaide. Danas je rekao nešto još mnogo gore, da za te pare moramo da pitamo u Haškom tribunalu, jer te pare i pripadaju nekome ko je vezan za Haški tribunal. Sada tražim od Mlađana Dinkića da nam kaže da li je to Mlađan Dinkić i Vlada Vojislava Koštunice ili ona prethodna Živkovćeva i Đinđićeva, kada su Amerikanci najavili da neće više da finansiraju Haški tribunal, parama Srbije finansirali Haški tribunal. Da li su možda te pare na ličnom računu Karle del Ponte i da li je na taj način plaćen njen potpis na optužnicu protiv prof. dr Vojislava Šešelja, koju su napisali Đinđić, Čović i Svilanović. Dakle, tražimo ta objašnjenja od Mlađana Dinkića. Vezano za odlazak u potragu za tim parama, moram da obavestim javnost da je Mlađan Dinkić tražio te pare u pratnji određenih ljudi iz BIA-e. Takođe, ostalo je nejasno da li je Mlađan Dinkić od strane određenih ljudi iz BIA praćen zato što se u njega nije imalo poverenja, a naravno, pretpostavljam, mi pretpostavljamo da je to u pitanju, ili je u pitanju nešto sa ovim nastavkom o kome je Mlađan Dinkić govorio. Dakle, insistiramo da kažete gde je 360 miliona maraka, da li ste ih dali Karli del Ponte ili ste bez znanja građana Srbije finansirali Haški tribunal. To ste pre podne najavili.
Hvala najlepše, gospođo Radeta. Pošto gospodin Aligrudić, koji se prvi javio po Poslovniku, trenutno nije u sali, to znači da sledeći koji se javio po Poslovniku, a to je narodni poslanik Nemanja Šarović, ima reč. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, zaista moram priznati da nisam ni najmanje iznenađen vašim ponašanjem. Ukoliko mislite da ćete me sprečiti da bilo šta kažem sa ove govornice, tako što ćete mi izreći opomenu, onda grešite. Mala je cena, gospodine Markoviću, 3000 dinara da Srbija vidi kakvo je vaše pravo lice. Tu cenu sam zaista spreman da platim. Možete da mi izričite opomene do mile volje. Ali, gospodine Markoviću, upozoravam vas da ste tom prilikom ponovo prekršili Poslovnik. Za vreme svog izlaganja nisam uvredio nikoga u ovoj sali niti van nje nijednom rečju. To što vi ne možete da izdržite ono što govorim i što vas bole činjenice, to je, gospodine Markoviću, vaš problem i možete sada opet da kažete da iznosim privatne činjenice iz vašeg života ukoliko želite da potpuno ovu skupštinu unizite i da mi izreknete još jednu opomenu. Naravno, ne bunim se. Kako ne bi ostalo sporno, naravno, nisam obmanuo ovu skupštinu kao što vi kažete, obmanuli ste je vi gospodine Markoviću. Proverite u stenogramu. zbog toga što ste rekli da sam obmanuo Narodnu skupštinu od vas sutra ujutru, toliko vam dajem vremena, očekujem izvinjenje. Rekli ste da sam obmanuo Skupštinu tako što sam rekao da sam opominjan zbog nečega iz člana 106. Ne, gospodine Markoviću, pročitao sam član 103. i to stav 2. da niko ne može prekidati govornika niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim Poslovnikom. Zatim, rekao da su slučajevi predviđeni ovim poslovnikom pobrojani u članu 106, pa onda pročitao član 106. Dakle, to što ste vi rekli ni jednog trenutka nisam uradio. Sledeća stvar, ne želim da se obraćam vama, da vama govorim da li sam zadovoljan ili nisam datim odgovorom. Gospodine Markoviću, ja sam narodni poslanik isto kao i vi i imam jednako pravo kao i vi da se obratim, ne samo svim narodnim poslanicima, nego i javnosti. Dakle, nemojte misliti da vi imate neko univerzalno pravo da pričate za tom govornicom, koju stalno zloupotrebljavate, šta god vam padne na pamet, i da možete da dajete komentare kakvi vam padnu na pamet. Ukoliko imate bilo šta da kažete, što nije vezano za samo rukovođenje sednicom, onda izvolite, gospodine Markoviću, imajte dovoljno hrabrosti i morala da se javite za reč, pa da kao i svaki drugi poslanik izađete za ovu govornicu i kažete ono što vam je na umu. Nemojte više zloupotrebljavati vašu funkciju predsednika Narodne skupštine, komentarisati nedolično ono što nije vaš posao. Dakle, nikada se neću izjašnjavati iz klupe da li sam ili nisam zadovoljan datim objašnjenjem, već ću svoje pravo koje mi Poslovnik Narodne skupštine daje, da izađem za govornicu i da jasno pred svima, da svako može da čuje, kažem da li sam ili nisam zadovoljan odgovorom, uvek iskoristiti. Tražim da mi odgovorite, da li ste sada poštovali član 27, član 104, član 103. i član 106, jer tvrdim da ništa od ovih tačaka, koje su uslov da bi mi izrekli opomenu, a koje su pobrojane u članu 106, nisam učinio. Da bi to bilo jasno i javnosti, jer znam da vama jeste jasno i da ste ovo iz nekih drugih razloga uradili, a ne zbog toga što ste ubeđeni da sam prekršio Poslovnik, ja ću još jednom, imam pravo na to, citirati Poslovnik, pa neka javnost Srbije prosudi da li ste bili u pravu kada ste mi oteli ovih 3.000 dinara izricanjem opomene. Član 106. kaže - opomena se izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč, koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu, ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika ili na drugi način ugrožava slobodu govora. Ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica, ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze i ako drugim postupcima narušava red na sednici ili postupa protivno odredbama ovog poslovnika. Gospodine Markoviću, moram još jednu stvar da vam kažem, zaista imam dovoljno živaca, što se vi budete rigoroznije odnosili prema meni i poslaničkoj grupi SRS, to će moja spremnost da vam objašnjavam pravo značenje svih odredbi Poslovnika biti veća. Hvala.
Hvala vama, gospodine Šaroviću. Dakle, ne bih ni na jedan način da kršim Poslovnik, pa da povređujem narodne poslanike i da govorim bez uvažavanja, te da nešto što su čuli nekoliko puta ponovo čitam. Ali, svakako član 106. govori o opomeni i u skladu sa njim je opomena izrečena narodnom poslaniku. A tom prilikom je takođe konstatovano da je u prethodnom izlaganju narodni poslanik tvrdio da ga je predsednik prekidao u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom, a da se to odnosilo na član 106, te je predsednik to demantovao i rekao da je prekidao na osnovu člana 104. izlaganje, jer jedino predsednik može da prekida govornika. Ne bih ni to da vam ponavljam, jer poštujem činjenicu da, nadam se, većina od vas, dobro poznaje Poslovnik. Dakle, konstatujem da, naravno, nisam povredio čl. 100, 103, 104. i 106. i posebno upozoravam na poslednju alineju prvog stava člana 106, jer ću biti dužan, naravno, po njemu da postupam, da bih obezbedio red na sednici, zbog interesa i dostojanstva svih poslanika, jer ste u prethodnim izlaganjima mogli da čujete da jedan deo poslanika smatra da je narušeno njihovo pravo, na taj način što se predsednik ne pridržava striktno Poslovnika u smislu da prekida govornike tačno u sekund, da produžavate, te naravno moram i o svemu tome da vodim računa, kao i svako ko predsedava sa ovog mesta. Prema članu 100. stav 4. posle ovog objašnjenja, pitam, a poštujući po članu 104. stav 2. sve narodne poslanike, poštujući njihovo dostojanstvo po članu 1. i njihovu sposobnost da razumeju odgovor na pitanje, da li ste zadovoljni ovim objašnjenjem, gospodine Šaroviću? Ne čujem potvrdu. Smatram da niste zadovoljni, pa će se Skupština bez pretresa odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Zahvaljujem se svima, a sada se po Poslovniku javio narodni poslanik Nemanja Šarović i moram da kažem da, pošto je jasno ukazano na povredu Poslovnika u više slučajeva i predsednik je održavajući red na sednici dao odgovor, moraću da smatram, na osnovu zahteva poslanika koji su izlazili ovde za govornicu, pa i šefa jedne poslaničke grupe, a moram da vodim računa o svima, da je ovo povreda dostojanstva i remećenje reda sednice ukoliko dođe do zloupotrebe i upornog insistiranja da se isti poslanici po istim stavovima javljaju, mada je odgovor dat i samo Skupština ima pravo, jer ne pada na pamet predsedniku da tumači neko odgovore, već će dozvoliti da Skupština odluči o tome u danu za glasanje. Izvolite, gospodine Šaroviću, po Poslovniku.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću, ali zaista ne znam koji je to član Poslovnika koji vas ovlašćuje da vi pretpostavljate o čemu bih to mogao da govorim. Dakle, vi ste po mom mišljenju ovim vašim nastupom povredili član 27. Poslovnika o radu Narodne skupštine koji kaže - predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine i vrši druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom. Nigde u Poslovniku, a veoma pažljivo sam ga pročitao nekoliko puta, ne piše da predsednik Narodne skupštine predviđa o čemu bi poslanici mogli da govore kada se jave da ukažu na neku povredu Poslovnika, pa da unapred kažu da će to biti kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Još jedna povreda, gospodine Markoviću, koju ste takođe učinili, a to je, povredili ste član 87. i pogrešno ste obavestili i Narodnu skupštinu i ministra Dinkića kada ste mu rekli da ne postoji mogućnost da se guverner Narodne banke obrati Narodnoj skupštini, jer ta mogućnost postoji samo za onoga ko je predlagač zakona, pa kada to bude Narodna banka, a Narodna banka ne može da bude predlagač zakona, a vi bi trebalo da poznajte ovaj poslovnik, jer ste vi formalno bili predlagač ovog teksta Poslovnika, a vi sada upravo demonstrirate suprotno, odnosno da ne znate njegove odredbe. Pa sam prinuđen, hteo ne hteo, da vas podučim, pa ću vam pročitati, gospodine Markoviću, član 87. koji kaže - na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove. Dakle, gospodine Markoviću, ukoliko vam se već obraćao guverner Narodne banke, sa velikom željom da se obrati narodnim poslanicima, i ukoliko je ugroženo dostojanstvo Narodne skupštine, a i dostojanstvo Vlade Republike Srbije, tako što guverner po kuriru šalje ovde kojekakva dokumenta koja se čitaju pred poslanicima u Narodnoj skupštini, onda vi nemate pravo da obmanjujete i javnost, i poslanike i ministra Dinkića da ne postoji mogućnost, u skladu sa Poslovnikom, da se ovde obrati guverner Narodne banke. Ukoliko, gospodine Markoviću, imate imalo časti, a mislim da je sada očigledno da ste povredili ovu odredbu Poslovnika, onda izvolite pa postupite onako kako ste tvrdili, podnesite lepo ostavku, ukoliko ne, na raspolaganju sam vam, gospodine Markoviću, izvolite, nastavite sa vašim kršenjem Poslovnika. Stanite rame uz rame sa Natašom Mićić, izreknite mi slobodno još jednu opomenu. Hvala.
Hvala vama, gospodine Šaroviću. Naravno da član 87. glasi: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". I ovde su prisutni mnoge koje je predsednik Narodne skupštine pozvao za svaku sednicu. To su oni koji pripadaju nadležnom ministarstvu, a Vlada u svom dopisu odlučuje ko će biti ovlašćen ispred tog zakona i to ne može da bude guverner Narodne banke. Tako da, i kada je pozvan, guverner Narodne banke, on bi mogao ovde da učestvuje kao pomoćnik ministra koji je pozvan od strane predsednika Skupštine i da sedi, ali nije u mogućnosti da se obrati, pa sam bio dužan da o tome obavestim i ministra. A postoje naravno i drugi članovi zakona koji to regulišu kada ko može da se obrati. Recimo, sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, u članu koji to definiše, kaže se da može da govori samo u slučaju kada je posebnim dopisom Vlade naznačeno da je učestvovao u predlaganju zakona koji je na dnevnom redu, a u svim drugim slučajevima, što se već dešavalo, ovde je na poziv predsednika prisutan sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, ali u tim drugim slučajevima ne može da govori. Nadam ste da ste zadovoljni objašnjenjem? Ne, hvala vam. O tome će se Skupština izjasniti. Dužan sam pojašnjenje, mislim da je narodni poslanik skrenuo pažnju na član 106, ali to je jasno protumačeno, tako da nećemo dva puta tumačiti. Pitanje vidovitosti, nije tu u pitanju vidovitost, predsednik po članu 27. mora da rukovodi Skupštinom i u okviru toga daje objašnjenja kako će rukovoditi Skupštinom. I ne bih želeo da vređam narodne poslanike, svi koji su ikada rukovodili znaju da rukovođenje podrazumeva i jasan plan, objašnjenje, poziv na zakon kako ćete raditi, pa sam upozorio sve one koji bi želeli možda da ugroze dostojanstvo Narodne skupštine da ću to sankcionisati. Dakle, to je bila moja obaveza po članu 27. Izvolite sada, gospodine Šaroviću, po Poslovniku.
Gospodine Markoviću, zaista se krajnje nekorektno opet ponašate prema meni. Dva puta ste mi dali reč, a onda ste rekli, sačekaj još malo. Dakle, gospodine Markoviću, veoma sam strpljiv i čekam dok mi ne date reč, ali kada mi date reč, molim vas da me onda, kao i sve ostale, pustite da se obratim narodnim poslanicima. Gospodine Markoviću, mislim da ste zaista ovakvim objašnjenjima povredili dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim da nema potrebe da vi upozoravate nekoga kako ćete neke koji bi eventualno mogli da povrede dostojanstvo upozoravate da ćete postupiti u skladu sa Poslovnikom. To je, gospodine Markoviću, vaša obaveza i vi tu ne možete da odlučujete hoćete ili nećete. Ne možete prema nekome da postupite, a prema nekome da ne postupite. Dakle, ono što je utvrđeno imperativnim odredbama ovog poslovnika, vama ne daje za pravo da primenjujete kada vam je to po volji, dakle vi to morate. Ukoliko već, po vašim saznanjima, postoji neko ko bi svojim ponašanjem možda ugrozio rad ove Narodne skupštine, onda je osnovno ono što treba da uradite, mislim da je član 228, da nam pružite obaveštenje o tome jer je to nešto svakako od velike važnosti za naš rad i da imenujete tu osobu. Dalje, što se samog člana 87. tiče, on kaže, vi ste ga pročitali jedanput, ja jedanput, ali dozvoliću sebi, imam na to poslovničko pravo, da pročitam još jednom: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". Dakle, tu se razdvajaju kategorije učesnika u radu sednice Narodne skupštine. Dakle prva je narodni poslanici, druga članovi Vlade, treća predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo i četvrta kategorija je druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove. Ne mora neko da bude guverner Narodne banke da bi ga vi pozvali. Vi možete pozvati bilo koga. Možete pozvati Patrijarha Srpske pravoslavne Crkve, možete pozvati neke druge crkvene velikodostojnike, možete pozvati običnog radnika, bilo koga ako vama padne na pamet da pozovete. On ima pravo, gospodine Markoviću, da učestvuje u raspravi, u radu Narodne skupštine. U radu se učestvuje jedino govorom i jedino izlaskom za ovu govornicu. Ne može se učestvovati u radu Narodne skupštine tako što će neko sedeti na galeriji. Dakle, gospodine Markoviću, vama Poslovnik daje pravo da pozovete ne samo ove koji su ovlašćeni predlagači ili članove Vlade koji su od Vlade određeni da budu zastupnici pojedinih zakona ili narodne poslanike koji, dakle, sami po sebi i po funkciji koju zauzimaju imaju pravo. Imate normu, blanko normu, na osnovu koje možete bilo koga pozvati da uzme učešća u ovoj sednici. Tako ste mogli pozvati i guvernera, i bilo koga drugog. Prema tome, gospodine Markoviću, vi ste imali za to poslovničkih mogućnosti. Ali, gospodine Markoviću, ovo Srbija gleda i ovo će ostati zabeleženo. Nemojte misliti da ćete na ovaj način uspeti bilo šta da sprečite. Bilo je i drugih tu pre vas, gospodine Markoviću. Sedeo je tu i gospodin Maršićanin i mislio je da je silan i da će njegovo vreme večno trajati. Sedela je tu i gospođa Nataša Mićić i bila takođe veoma osiona, ali davno je, gospodine Markoviću, naš narod rekao "ničija nije gorela do zore".
Hvala vam, gospodine Šaroviću. Prvo, član 228, na koji ste se pozvali, omogućava da se ovo što ste upravo sada citirali nađe i u nekoj knjizi, jer član 228. glasi: "Narodnom poslaniku se za rad u Narodnoj skupštini omogućuje korišćenje biblioteke i dokumentacije. Narodni poslanik ima pravo da koristi prostorije koje su mu stavljene na raspolaganje, za rad i za sastanke sa građanima, u skladu sa propisima o unutrašnjem redu u Narodnoj skupštini". Verovatno je bilo pitanje dekoncentracije, pretpostavljam da svakako nije taj član. Ali, kada je u pitanju rasprava, ne želim da kršim Poslovnik, jer to poslanici ne bi dozvolili. Molim vas, jedno je prisustvo sednici, a jedno je rasprava. Rasprava je regulisana potpuno drugim članom, članom 93. i govori o tome kako se po otvaranju pretresa prvo prezentuju, kojim redosledom dobijaju reč. Predlagač akta, odnosno ovlašćeni predstavnik grupe predlagača akta dobija reč kada je zatraži i u odnosu na to sam i odgovorio gospodinu Dinkiću. Da je predlagač akta guverner, on bi mogao da učestvuje u radu. Inače, posle toga dolazite do stava 2. gde se nabraja ko može da dobije reč, te kaže: "Predsednik Vlade i članovi Vlade dobijaju reč kada je zatraže i na njih se ne odnosi ograničenje u pogledu trajanja izlaganja. Sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo ima ista prava kao i članovi Vlade, ali samo kada Narodna skupština pretresa predlog zakona koji je za Vladu pripremio Republički sekretarijat za zakonodavstvo, o čemu Vlada posebno obaveštava Narodnu skupštinu". To je ono na šta sam skrenuo pažnju kada sam dao obaveštenje ministru i kada sam podsećao, za one koji su smetnuli s uma kako je regulisano pitanje mogućnosti obraćanja. Nije moguće i znam da ste svi zadovoljni što je to tako, jer je moguće održavati red na sednici, nije moguće da oni koje je predsednik pozvao da prisustvuju sednici, da oni mogu i da se obraćaju. To je regulisano drugim članom i nadam se da je u pitanju zabuna, i da ste zadovoljni pojašnjenjem. Zahvaljujem. Na član 33. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Izvolite, gospodine Koprivica, imate reč.
Poštovani narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o bankama. Radi se o jednom izuzetno lošem zakonskom projektu na koji SRS ima velikih primedbi. Naime, ovaj zakon je, pre svega, protivustavan, protivan najvišem aktu naše zemlje, a istovremeno je u suprotnosti sa mnogim drugim sistemskim zakonima, kao što su Zakon o privrednim društvima i Zakon o opštem upravnom postupku, kao i Zakon o izvršnom postupku. Mnogi članovi ovog zakona su neprecizni, nejasni, a rekao bih i neprimenjivi. Praktično, ako usvojite ovaj zakon, garantujem da će taj zakon biti van pravnog sistema zemlje. Jedna od osnovnih primedbi SRS, ako se usvoji ovaj nakaradni zakon, biće da banke neće biti ravnopravne. Dakle, kao i moje ostale kolege i koleginice iz SRS, podneo sam amandman, ali ovog puta na član 33. Predloga zakona, tako što sam predložio da se ovaj član briše. Naime, ovaj član govori o rizicima izloženosti banke. Isti član, kao i mnogi drugi, konfuzan je, neprecizan, nejasan i neprimenjiv, pa iz tih razloga sam predložio njegovo brisanje. Narodna skupština, kao najveći organ i kao visoki dom, ne bi smela da bude glasačka mašina vrlo loših zakona koje podnosi predlagač. Postavlja se jedno logično pitanje - zašto ste vi, gospodo iz Ministarstva, podneli ovaj predlog zakona jedno dva-tri sata pred raspravu? Najverovatnije zbog toga što se plašite kritike, prvenstveno SRS i njenih poslanika, da oni ne bi imali vremena da se pripreme za ovaj zakon. Međutim, kao što vidite, poslanici SRS veoma konstruktivno govore o ovom zakonu. Gospodo narodni poslanici i vi što vladate, ovo su glasovi razuma i vi treba da ih uvažite. Ovi vaši zakoni, njih 70%, to vam kažem kao pravnik, već se ne primenjuju, a to govori i praksa mnogih sudova i Vrhovnog suda Srbije. Dakle, preko 80% zakona koje ste doneli nisu primenjivi. Verujte mi, ovi vaši nalogodavci iz Brisela, koji vam diktiraju ove zakone, pitaće vas, ako vas već nisu pitali, gospodine predsedniče, zašto ih ne primenjujete. Upravo mi srpski radikali uporno upozoravamo na to, i to više puta, i to baš dobronamerno, ne baš onako kako vi to mislite da radi SRS.
Gospodine Koprivica, zašto se ne primenjuju, da li je traženo da se odmah odgovori? Nije. Izvolite, narodni poslanik Zoran Krasić, pa narodni poslanik Nemanja Šarović.
Ovo je oduvek postojalo u našem bankarskom sistemu, samo što je sada primenjena nova terminologija, "nije šija nego vrat". Ovo sada što je vrat, to je u Bazelu, navodno, izmišljeno i kodifikovano kao neki međunarodni standard koji se primenjuje u bankarskom poslovanju. Da nije ovog termina, onda bi moralo da postoji u drugim odgovarajućim odredbama koje regulišu plasmane banaka, a tu se propisuju limiti koliko jedno lice može da se zaduži kod banke. Ovde je sad rečeno obrnutim redom reči, da banka može da ima potraživanje prema jednom licu ili grupi povezanih lica i dat je osnov po kome to potraživanje nastaje, a to je kredit, ulaganje u dužničke hartije od vrednosti, vlasnički ulozi itd. To je do sada bilo, samo je drugačije to formulisano. Ovde je rečeno da je velika izloženost banke prema jednom licu ili grupi povezanih lica izloženost koja iznosi najmanje 10% kapitala banke.Ako je onaj minimalni, osnovni kapital banke nakon osnivanja 10 miliona evra, 10% može prema jednom licu da se ima potraživanje iz bankarskog poslovanja, milion evra. To je prosto da se izračuna. Onda je data druga kategorija, gde to može biti 25%, pa onda pojedinačnom licu povezanim sa bankom ne sme preći 5% kapitala, pa onda licima povezanim s bankom do 20% kapitala i poslednji stav ovog člana kaže da NBS propisuje zbir svih velikih izloženosti banke koji ne može biti manji od 400%, niti veći od 800% kapitala banke. Ako krenemo od onog minimalnog kapitala, to je 40 miliona evra, do 80 miliona evra. Tu dolazimo do prave definicije banke, koja je multiplikator novca, koja formira novac, sa malim potencijalom emituje hartije od vrednosti, odobrava kredite i na taj način, bez pokrića, ulazi u posao, a iz tog posla izvlači kamatu, odnosno izvlači svoju dobit. Zbog čega SRS prigovara kada je u pitanju ovaj član? Mislim da sada, u postojećem Zakonu o bankama i finansijskim organizacijama, postoji bolje rešenje. Zašto? Ono je u postojećem zakonu dato kao ograničenje koje obavezuje banku i koje kontroliše NBS kada je u pitanju banka, kontroliše ulaganja, plasmane banke prema jednom licu, grupi lica i licima koja su povezana sa bankom na neki način, a ovde ste ga dali kao neki rizik, a ne kao nešto što je zabrana. Kad se na to doda i diskreciono pravo guvernera, koji piše govore ovde ministru da brani ovaj zakon, onda samo potvrđujete onu našu osnovnu tezu da je ovaj zakon koji ste naumili mogao mnogo bolje da izgleda ukoliko ima samo dva ili tri člana, u kojima se "carevići" dogovaraju, zatvaraju finansijsko tržište, kontrolišu bankarski sistem, odlučuju ko će da živi, ko će da ode u stečaj, ko će da se likvidira. Vidite, ono što stoji u obrazloženju - direktiva EU, Bazelski komitet, ovde se kaže, a to je loš prevod, za kontrolu banaka, a on u izvornom tekstu znači za kapital banaka, kao minimalni standard. Vi ste to ovde sve preveli, prema nekoj terminologiji susednih država, kao rizici poslovanja. Promenili ste nešto da bi omogućili guverneru NBS da sprovodi svoju samovolju. Nema prenosa, pa ako nema prenosa, onda nema ni Skupštine, gospodine predsedniče. To je jedan od osnovnih principa koji važi u radu Narodne skupštine.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Obavešten sam da postoji direktan prenos na jednom kanalu od 21,00 do 22,30 i u odnosu na to je dat nalog da se pripremi odloženi prenos. Jer ne bih želeo da povredim dostojanstvo Narodne skupštine i da sada poslanici prekidaju svoju raspravu, u trenutku kada su, upravo posle čitavog dana rasprave, na redu dalji argumenti. Nije korektno. Naravno, javnost rada će biti obezbeđena, nije prvi put, koliko sam puta reagovao, po članu 173. stav 1. i 2. Zahvaljujem. Imamo još dva minuta za ovaj amandman za poslaničku grupu SRS. Da li će vam to biti dovoljno, gospodine Šaroviću? Narodni poslanik Nemanja Šarović, povodom istog amandmana.
Gospodine Markoviću, zaista vi... (Zoran Krasić, sa mesta: Koji član?)
Javnost rada je regulisana, hvala vam gospodine Šaroviću što imate razumevanje za poslanika Krasića. Nije smešno, ovo je vrlo korektno. Član 173. govori o javnosti rada kaže - sednice Narodne skupštine i njenih odbora su javne. Sednice Narodne skupštine i njenih odbora mogu biti zatvorene za javnost itd. To je pitanje o kojem bi se izjasnili da su zatvorene, međutim, ova sednica se snima i biće emitovana. Znate kako ide odloženi prenos. Mogu da povučem svoj nalog, pa da damo pauzu dok se uspostave uslovi za direktan prenos. (Zoran Krasić, sa mesta: Ne, nego da nastavimo sutra u 10.) Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, ne radi se o razumevanju za gospodina Krasića, nego o razumevanju za vas. Moram primetiti da vi ponovo postupate nekorektno prema meni. Ovoga puta ste mi tri puta dali reč, a zatim i onemogućavali da se obratim narodnim poslanicima. Valjda mislite da ćete mi poremetiti koncentraciju na taj način ili nešto drugo, ali vas uveravam da nećete. Gospodine Markoviću, institucija odloženog prenosa nas podseća na ono kada su socijalisti svojevremeno, za vreme direktnog prenosa kada su nastupali govornici koji njima nisu bili po volji, komentarima tamo iz boksa RTS-a pokušavali to da pokriju i sakriju od naroda. Možete vi u dva ili u tri ujutru pustiti ovo negde drugde, ali se zna šta je direktan prenos. Takođe, gospodine Markoviću, moram da vas upozorim da postoji tu još jedan problem. U ovoj skupštini postoji još jedno pravilo, koje vi sada kršite, a na koje ću vas upozoriti, a to je da obavezno raspravi prisustvuje ovlašćeni predstavnik Vlade, što je u ovom slučaju gospodin Dinkić, a u ovom trenutku raspravi ne prisustvuje niko. Te vas molim da ne računate ovo vreme koje sam sada potrošio, kao što ne bi trebalo da računate vreme koje je gospodin Krasić potrošio, niti gospodin Koprivica, jer je krajnje nekorektno da ovde ministar prisustvuje kada se obraćaju neki poslanici, da ne prisustvuje kada su drugi, da on procenjuje šta je važno, šta nije važno. Ovde nas je vređao, govorio je o stvarima koje nisu na dnevnom redu, trošio vreme, i naše, i skupštinsko, i vreme građana Srbije, a sada mu se valjda prispavalo pa je otišao negde drugde. Gospodine Markoviću, zahtevam od vas da, dok se ne obezbedi prisustvo gospodina Dinkića, date pauzu.
Hvala, gospodine Šaroviću. Sugestiju ću vašu prihvatiti, gospodine Krasiću, svakako. Dakle, dajem pauzu dok se ne stvore tehnički uslovi za direktan prenos, mada Poslovnik ne govori ni o kakvom direktnom prenosu već samo o javnosti rada, ali upravo zahvaljujući onome što sam malopre čuo, a to je da predsednik skupštine u ranijem periodu, stvarno nisam to pratio, imao je običaj da prekida sednicu kada govore poslanici koji mu nisu po volji. Sada zbilja možda malo zloupotrebljavam, ali pošto govore poslanici koji su meni po volji, omogućio bih da to bude u direktnom prenosu. Dakle, pauza do 10,35 časova. (Zoran Krasić, sa mesta: Znači, sutra u 10,35.) Molim vas, gospodine Krasiću, u pravu ste, vi ste prvi govornik. Dakle, kao što pokazujem na ovaj časovnik i malopre, 10,35 po ovom časovniku, odnosno 22,35 po računanju vremena. Samo obaveštenje za poslanike koji prate prenos preko internog kanala. Početak nastavka sednice se pomera za 22,50, jer će tek tad biti stvoreni uslovi za prenos. [[Posle pauze – 23,00]] Nastavljamo rad pošto su se stekli tehnički uslovi za prenos. Završili smo raspravu o amandmanu na član 33. jedne poslaničke grupe. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Kragoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničkog kluba SRS podneo sam amandman na član 34. Predloga zakona o bankama, u kome stoji da ovaj član treba da se briše. Obrazloženje: Narodne skupštine Republike Srbije ne bi smelo da bude glasačka mašina u funkciji G17 i Vlade Republike Srbije. Predloženi zakon o bankama treba da ozakoni sve zloupotrebe Mlađana Dinkića i njegovih pajtaša, pa iz tih razloga dostavljen je narodnim poslanicima pred sam početak rasprave, da ne bi mogli da prouče zakon i kroz raspravu u Skupštini obaveste javnost o namerama Mlađana Dinkića. Bez obzira što gospodin ministar nije tu, hteo bih da mu postavim neka pitanja u vezi ovog predloga zakona. A da bih ga naterao da dođe, reći ću da to što je naoružan, sa čarapama na glavi, ušao u Narodnu banku Jugoslavije, to što je uništio srpsko bankarstvo, što je proneverio novčana sredstva koja je našao na Kipru, što omogućava svojim prijateljima i nalogodavcima da se nenormalno bogate, ne želim da o tome govorim, jer su to narodni poslanici SRS u više navrata pomenuli. Mislim da će na sva ova pitanja gospodin Dinkić morati da odgovara pred istražnim organima i da sve ove njegove radnje okajava u nekom od zatvora Republike Srbije. Hteo sam da iskoristim priliku da mu postavim dva pitanja: prvo, za njegovog šefa i nalogodavca, jer je on kurir gospodina guvernera Narodne banke Jelašića, i da ga upitam na koji način je uspeo da podigne kredit od 400.000 evra. Da se podsetimo, gospodin guverner Narodne banke Jelašić je kupio vilu za 380.000 evra i pri tome kaže da je taj novac obezbedio tako što je podigao jedan kredit kod neke od banaka. Ako se podnese zahtev za podizanje kredita od 380.000 evra, banke naplaćuju svoje usluge od jedan do dva posto, plus proviziju od jedan do dva posto, znači za isplatu ove vile potrebno mu je najmanje 400.000 evra. Ako taj kredit, koji je on podigao, otplaćuje na period od 10 godina, sa kamatnom stopom koja tada nije bila tolika, nego mnogo viša, ali pretpostavimo - 8,75, koja sada realno može da se dobije kod takvih kredita, njegova rata bi iznosila 5.039,50 evra. Ako sve to pretvorimo u dinare, to ispada negde oko 450.000 dinara. Stoga pitam kako je moguće da guverner Narodne banke podigne takav kredita, jer onda mora da prijavi kod te banke da su mu primanja najmanje milion dinara, kao guverneru Narodne banke Republike Srbije. Ono što zbunjuje građane Republike Srbije je to da je on dobio dvostruko ili trostruko veću cenu za tu vilu, a nije hteo da je proda, što ukazuje na nelogičnost. Nema tog čoveka u Srbiji koji nešto plati 380.000 dinara, a neće da proda za milion ili milion 380.000 dinara, osim našeg guvernera Narodne banke, što ukazuje na to da to nije bila ona prava kupovina i trgovina, nego obična pljačka na račun građana Republike Srbije. To bi bilo prvo pitanje. Nadam se da je ovo gospodin Jelašić čuo i verovatno će u toku ove sednice da mu pošalje odgovor i da će kurir Dinkić da nam to lepo pročita za sat ili dva vremena. U međuvremenu, imam još jedno pitanje za gospodina Dinkića, to što rasprodaje srpske banke, što uništava srpsko tržište, sudiće mu sud, ali ono što je uradio kada je bio gost u Americi, kao guverner Narodne banke, to ne može sud da mu sudi, ali će mu suditi građani Republike Srbije. Kada je na koledžu držao predavanje, normalno, prvo je to predavanje morao da plati najmanje 10.000 dolara i kada je završio to predavanje, jedan od studenata američkog koledža ga pita: Gospodine Dinkiću, šta vi mislite sa Kosovom i Metohijom? Gospodin Dinkić je, normalno u svom stilu, odgovorio: Kosovo i Metohiju smo prepustili vama Amerima. Kakav je to čovek koji može tako da se ponaša i da trguje svetom srpskom zemljom, da trguje, pre svega, mnome, mojom porodicom,mojom decom, mojom imovinom i imovinom 130.000 Srba koji su ostali dole da žive, imovinom 250.000 Srba koji su prognani, ali je njihova imovina i dalje dole, imovinom srpskog naroda koji je kroz vekove pravio i gradio onu kulturnu baštinu kojom se ponosi srpski narod i koja je za ponos celom svetu? On tako olako to prepušta nekom drugom i, uz to, postaje još ministar finansija. A to njegovo ministarstvo, njegov mandat ministra finansija, najviše će da osete upravo građani, Srbi na Kosovu i Metohiji. Toliko je zavio sve slavine da nijedan jedini dinar ne može da ode ni do jednog građanina. Postoje razne priče da se plasiraju određena sredstva, međutim, od toga nema ništa - ni od humanitarne pomoći, ni od donacija, ni od kredita za razvoj, ni bilo kakvih investicija. On verovatno misli, ali ne može sada da kaže, da mi treba da se obratimo nekom ministru finansija u Americi da bi obezbedili neka sredstva za razvoj i za opstanak Srba na Kosovu i Metohiji. Nadam se da će ova vlada, sa ovakvim ministrom finansija, da traje jako kratko, a da će posle toga nova vlada uraditi nešto kako bi se obezbedio bolji život Srba na Kosovu i Metohiji, a novi ministar policije i novi ministar pravosuđa pokrenuti postupak da ovaj čovek najzad stane tamo gde mu je mesto, a to je - iza rešetaka. Hvala.
Hvala vama, gospodine Kragoviću. Narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Markoviću, mi sada imamo dva velika problema: prvi problem što štuče Mlađan Dinkić; drugi problem - što nemamo fanove iz G17 plus, sve same eksperte. Cela G17 se svela na tri slova. Cenim sve prisutne, ali cenim da gospodin Albijanić nije stvarno stručan za ove stvari. Teško će on mene da shvati i da prenese gospodinu Dinkiću o čemu se radi, gde je pogrešio Jelašić. Vidite kako to prenosno ide - da Albijanić objasni Dinkiću, da ovaj prenese Jelašiću, gde je on pogrešio kod ovog člana Predloga zakona. Ovaj član ima naslov: "Rizici ulaganja banke" i ima nameru da u formi rizika da neko ograničenje za ulaganja, da se banka ne bi poprilično opustila i nekim ulaganjima uništila svoju osnovnu supstancu koja se definiše kao osnovni kapital i da ne bi uništila ono što se zove - mogući kreditni potencijal za plasiranje i za pravljenje para. Gospodin Albijanić će da objasni gospodinu Dinkiću, a ovaj Jelašiću, da je i pre 1993. godine ovaj problem postojao i svi guverneri Narodne banke Jugoslavije, Narodne banke Srbije kasnije...
Izvinite, gospodine Krasiću, dame i gospodo, molim vas omogućite poslaniku da govori o amandmanu. Budite ljubazni, malo tiše, a vas gospodine Krasiću molim, nema potrebe da pozivamo poslanike da nešto objašnjavaju, kada je ovde nadležni predstavnik Ministarstva, pomoćnik za bankarstvo u Ministarstvu finansija. Prema tome, nema nikakvog razloga, sve će biti zabeleženo i, prema stenogramu, upućeno, nema potrebe da neko drugi objašnjava. Izvinite što sam vas prekinuo, hvala vam i nastavite.
Ne ljutim se što ste me prekinuli, ali ovaj gospodin koji kažete da je zadužen za bankarstvo, on se nije ni rodio od kada postoji ovaj problem o kome pričam. Ipak malo duže pratim ovu oblast i mogu da vam kažem kako je bilo nekada, da je oduvek bilo nastojanje da se poslovne banke, u ono vreme kada je to bilo tako, kada su se tako zvale te banke, bilo je nastojanje kako da se ograniči investiciona aktivnost tih banaka, da kapital i ona sredstva koja mogu da ulažu ne ulažu u osnovna sredstva i da fiktivno ne duvaju te svoje pozicije da kasnije prilikom revalorizacije u toj revalorizaciji se izgubi osnovna supstanca kapitala banke. Ozbiljno pričam o problemu koji je nekada bio, taj problem je i danas prisutan. On nije toliko izražen, zato što još uvek ne postoji takav i tako izražen interes ovih banaka iz inostranstva koje su došle da i ovo malo jada pokupe i da nestanu tragom bez repa. Upravo o tome pričam. Stav 1. kaže da se ulaganja banke u neko lice koje ne pripada tzv. finansijskom sektoru – ako ste već išli na formulaciju finansijski sektor, onda ste morali u članu 2, gde ste dali definicije osnovnih pojmova, da navedete šta podrazumevate pod finansijskim sektorom. Mogu da dam svoje viđenje šta je to finansijski sektor. U tom sektoru se nalaze brokerske kuće, berza, osiguravajuća društva itd, ali ovo ste morali na neki način da definišete, da se tačno i precizno vidi na koje to lice mislite unutar ove grupacije. Ovde je dato kao ograničenje da ulaganje banke ne sme preći 10% kapitala banke. Ako je minimalni kapital 10 miliona evra, to ulaganje po jednom licu van ovog finansijskog sektora može biti do milion evra. Ulaganje, ovako kako ste ga dali na početku rečenice, može da asocira na sve oblike ulaganja. U stavu 2. vi kažete da ukupna ulaganja jedne banke prema svim licima koja ne pripadaju finansijskom sektoru, i ovde potencirate ono što je problem, i u osnovna sredstva banke ne sme preći 60% kapitala banke; 60% osnovnog iznosa kapitala banke je šest miliona evra. Treći stav - ulaganjem iz stava ovog člana nije obuhvaćeno sticanje akcija radi njihove dalje prodaje u roku od šest meseci. To su već aktivnosti na tržištu, gde je moguće da se kupi hartija od vrednosti i u nekom roku proda, izvuče supstanca sa prinosom i to je već poslovanje. Tome mesto nije u ovom članu. To je prva i osnovna primedba na izgled ovog člana. Drugo, ako idete sa ograničenjem u stavu 2. da ulaganja u osnovna sredstva i ukupna ulaganja u sva lica koja ne pripadaju tom finansijskom sektoru može maksimalno da iznosi, odnosno ne sme preći 60%, onda vas upozoravam da to nije osnovna intencija modernog bankarstva. Moderno bankarstvo se zasniva na sigurnosti ulaganja i na velikom obrtu. Ako vi na ovaj način planirate ovo i imate banku koja ima slab kreditni potencijal, a doći ćemo u tu situaciju zbog ove konkurencije koja se javlja kod banaka, vi ovo možete da izbegnete samo ukoliko dolazi novac iz inostranstva da se opere u ovim bankama, očisti i vrati na neko drugo mesto. Zato imate različite bilanse, različito stanje i različite mogućnosti ovih formalno-pravno istih banaka koje su došle iz inostranstva. To je prava istina i to je problem ovog člana. Vi ste sve okrenuli upravo polazeći od vaše polazne inicijative koja otprilike glasi - na silu ćemo da izglasamo ovaj zakon, ovlastićemo Jelašića da radi šta god hoće, znamo da za nekoliko meseci više nećemo biti vlast, odnosno verovatno malo duže ukoliko u ponedeljak prođe ovaj zakon o budžetu, posle vas više ne interesuje nijedan zakon. A kada dođe neka nova vlast da bi sve to ispravila, verovatnominimum od šest do devet meseci je potreban period posle konstituisanja neke nove normalne vlade. U tom periodu ćete još neke prljavije stvari da uradite i ne bi me iznenadilo, u slučaju promene vlasti, da se značajan broj ovih proforme stranih banaka povuče sa našeg tržišta. Koliko ćete biti u mogućnosti da obezbedite sigurnost građana koji su tamo bili ulagači, štediše, platne kartice i druge stvari. Izražavam sumnju da će postojati politička spremnost kod odlazeće vlasti da zaštiti interese građana. Na ovaj način ne želim da kažem građanima - nemojte da štedite, nemojte da ulažete, nego samo upozoravam, ni manje ni više nego na isti način kao što je Jelašić upozorio javnost povodom kamatne politike pojedinih banaka na našem tržištu, kada je otvoreno građanima rekao da sami preuzimaju rizik, jer NBS ne stoji iza inicijativa i akcija nekih banaka na tržištu u Srbiji. Znam da je ovo vampirsko vreme, pošto ove sednice volite da održavate kada hoćete da promuvate nešto, ali valjda postoji dovoljno čiste svesti i savesti da shvatite ozbiljnost ovog problema koji može da nastane, a na bazi nekog iskustva, ne smem da budem naivan, nisam nikakav prorok i ranije sam najavljivao šta će se desiti i nikada me niste demantovali. Razlika je u onome što sam najavio 15 do mesec dana. Znači, budite sigurni da će ovo biti baš ovako kako sam vam predočio.
Hvala vam, gospodine Krasiću, na ozbiljnosti u pristupu temi. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo poslanik Blagoje Krajinović. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas, gospodine predsedniče, da izbacite ministra napolje koji je došao u farmerkama u Narodnu skupštinu. Mi smo usvojili na sednici Administrativnog odbora kodeks, pravilnik o ponašanju, po kojem je poslanicima zabranjeno da nipodaštavaju Narodnu skupštinu i ponižavaju narodne poslanike. Nek ide kući neka se presvuče i to odmah neka ide kući zato što ovakvo maltretiranje i pokušaj ponižavanja građana Srbije, da u ovaj visoki domulazi u farmerkama i džemperiću, niko ne može da dozvoli.
Gospodine Vučiću, vratiću vam vreme, a pre toga moram da kažem, na moju veliku žalost, kodeks o kome govorite i koji je predložen Administrativnom odboru, na moju veliku žalost, kao i onaj drugi pravilnik koji sam predložio, nije usvojen. Nastavak sednice je u ponedeljak da bi to moglo da se reguliše. Ali, zbog dostojanstva Narodne skupštine, svakako ću zamoliti, jer zna se kako se odgovorni ljudi ponašaju u ovako visokom domu, zamoliću ministra da, i pored svog dostojanstva, Skupštine i hitnog dolaska na zahtev predsednika parlamenta, mada po Poslovniku, kao što znate, nije neophodno da bude prisutan ministar, već predstavnik koji je određen, i to po članu 194, 195, 196. i 197, svakako molim gospodina Dinkića da, zbog uobičajenog ponašanja i oblačenja, mada to ne podleže ni jednom kodeksu, molim vas da naprosto promenite garderobu u narednih sat vremena. Gvala vam, najlepše. Izvolite, gospodine Vučiću.
Imam predlog, pošto je gospodin Albijanić menjao odelo, da mu on da njegovo. Dame i gospodo narodni poslanici, vidim, malo smo se nasmejali, a ovo nije za šalu. Dakle, mi možemo da se šalimo i sa gospodinom Albijanićem i sa ostalim poslanicima, ali je on pristojno odeven, kao što gospodin Mlađan Dinkić nije pristojno odeven, samo tražim da se upristoji i ništa drugo. Da li će on to da uradi odmah ili ne, meni je važno da građani Srbije znaju da je ministar u farmerkama došao pred narodne poslanike i pred građane Srbije, neka to znaju građani Srbije.
Molim vas, ne dobacujte dok poslanik govori, budite ljubazni. Nastavite, gospodine Vučiću.
Trebalo je da kažete da bi građani znali da je tema ko je ovde od poslanika vlasti popio litar vinjaka, ali vas molim da više o tome ne razgovaramo. Dakle, mi smo, zbog nemogućnosti da napišemo racionalne i amandmane koji bi imali apsolutni smisao i koji bi mogli da popravljaju ovaj zakon, bili primorani zbog brzine koja je učinjena u pravljenju zakona i pokušaju da se on progura kroz Narodnu skupštinu Republike Srbije, da napišemo amandmane na sve članove zakona u kojima stoji da se određeni članovi zakona brišu. Tako smo uradili sa članom 35. koji govori o operativnom riziku. U njemu se kaže: "Operativni rizik je rizik mogućnosti nastanka negativnih efekata za finansijski rezultat i kapital banke usled propusta u radu zaposlenih, neodgovarajućih unutrašnjih procedura i procesa, neadekvatnog upravljanja informacionim i drugim sistemima, kao i usled nepredvidivih eksternih događaja." Operativni rizik u funkcionisanju svih poslovnih banaka je ponašanje ministra finansija i guvernera Narodne banke Radovana Jelašića. Tako je večeras, čujemo, ohrabrio se ministar Dinkić, u jednom trenutku, tada nije bio u farmerkama, izašao za govornicu i u nedostatku argumentacije napao damu koja nije ovde i nije bila u mogućnosti da mu odgovori. To kada neko radi i govori o srpskim radikalima nije ništa novo. Naprotiv, na kraju ću zarad javnosti i zarad građana Srbije objasniti ceo slučaj, objasniću šta se sve zbiva poslednjih dana i šta to ovaj čovek u farmerkama samo pokušava da ponovi, što je već organizovao, nepristojno odeven, naravno, a ministar. Dakle, a hteo sam da kažem da je izgleda krenuo kod Kebe, pa zalutao i svratio malo do Narodne skupštine Republike Srbije, ali računam i kod Kebe bi malo lepše sređen i doteran krenuo.
Izvinite, molim vas, gospodine Vučiću, pošto smo imali problem u periodu kada niste bili prisutni sednici, molim vas, kada se govori o licima, samo mi recite da li je metafora ili lice za koje moram da znam da postoji. (Iz sale: Dragan Kojić Keba) Zahvaljujem.
Dragan Kojić Keba, to je čuveni partner Mlađana Dinkića, i kada su u farmerkama i kada nisu u farmerkama. Šta je bilo kod Fahrete već ne znam. Dakle, izašao je hrabri Mlađan Dinkić, i to bez farmerki tad, izašao je ovde, napao je Jorgovanku Tabaković i rekao je kako je njen član porodice falsifikovao neke činjenice tražeći kredite, pa će on sada da podnosi krivične prijave, prepošteni ministar u farmerkama, on će da podnosi krivične prijave. Mi smo se malo u međuvremenu raspitali. Saznali smo se šta se tu zaista događalo. Ministar Dinkić je, po ko zna koji put, kako bi to naš narod lepim rečnikom rekao, zaobilazio istinu. To je onako kada onako blago i fino kažete ono što naš narod drugim imenom naziva. Zaobilazio istinu, jer ćerka gospođe Tabaković nije uzela kredit, a tražila je kredit kao i svaki drugi, a kredit nije mogla da dobije zbog samo tri meseca radnog staža. Dokumenta su povučena. Ništa nije falsifikovano. To ste izmislili kao i sve drugo. Inače, to je jedna sitnica, budalaština, uopšte ne znam zašto vam je bila potrebna. Bilo je potrebno i mnogo je potrebnije bilo, a reći ću vam zašto vam je to bilo važno. Zato što u nizu laži protiv SRS, koje se iznose poslednjih dana, još jedna nikom ništa strašno se nije dogodilo i ništa posebno. Ovde je malopre govorio Ljubomir Kragović o vili o 380.000 evra. Sada otkrivam za građane Srbije da ta vila nije koštala, gospodine Kragoviću, 380.000 evra. Ta vila guvernera Narodne banke košta milion i 400 hiljada evra. On je platio 1.400.000 evra. Nije on platio, da znate, nego je dobrim delom platila jedna banka u Beogradu, a on je dao jedan veoma mali iznos novca i nema nikakvo opterećenje na toj kući. Laže da je stavio pod hipoteku bilo kakav drugi objekat ili bilo šta. U pitanju je delimični poklon i delimični kredit jedne beogradske poslovne banke, koja najviše voli da se reklamira na jednoj antisrpskoj televiziji.
Izvinite, gospodine Vučić, moram na trenutak opet da vas prekinem.
A zašto da me prekinete?
Vi svakako, budite ljubazni, reći ću vam, pošto su mi poslanici tražili da ne dozvolim ni slučajno da se po članu 100. stav 3. koriste podaci koji se odnose na privatni život drugih lica. Pretpostavljam da vi ne iznosite te podatke, nego iznosite podatke koji su objavljeni u javnosti. Da li je tako?
Apsolutno.
Hvala vam. Nastavite.
Nikada ne iznosim privatne podatke, niti me to interesuje. Govorim o onome što može i što mora da bude dostupno javnosti. Vidim da vas gospodin Dinkić ne sluša, još nije otišao da skine farmerke i da obuče pristojne pantalone. Mi ovde nismo spremni da trpimo...
Molim vas, gospodine Vučiću.
Nemojte mene da molite. Molite njega, gospodine Markoviću, ne možete samnom da se ponašate kako ste sa nekim drugima naučili. Neka ide i neka iscepane farmerke zameni pristojnim pantalonama.
Budite ljubazni, nastavite izlaganje...
Nalazi se u Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Ne mogu istovremeno da radim dve stvari, budite ljubazni i sada nastavite...
Nisam rekao da ga vi vodite da presvuče farmerke, nego da ga naterate da izađe da presvuče farmerke.
Nisam vas čuo. Šta niste rekli.
Rekao sam da nisam rekao da ga vi vodite da presvlači farmerke nego da ga naterate da izađe da presvuče farmerke.
Ništa ne brinite, sve će biti po Poslovniku, svakako...
Nisam znao da i to ima po Poslovniku...
Ne gledam toliko ko je šta obukao, ali postupićemo po Poslovniku. Izvolite, gospodine Vučiću, nastavite.
Ta kampanja je krenula juče. Šta sve rade oni koji se danas nalaze na vlasti. Mi smo razmišljali, ko je dao gospodine ministre onu zgradu televizije B92, da li ste vi upoznati sa tim, da li ste vi imali neke veze sa tim. Tek danas sam dobio neke papire, gospodine ministre, nisam dobio do sada, verujte mi na reč. Čekam vas da mi kažete, to je užasno veliki operativni rizik. Operativni rizik, jezivi, gospodine ministre, jeste taj kako i na koji način je sprovedena privatizacija te firme. Za koliko to para, gospodine ministre? Kome je prećeno iz Vlade Srbije da ko se pojavi na javnom aukciji da će mu biti odsečena ruka, ako šesti put podigne ruku. Smešno vam je to. Reći ću vam ime i prezime, samo se vi smejte, sin Radisava Rodića, vlasnika "ABC produkta", hteo je da učestvuje na javnoj aukciji i dobio je poziv iz Vlade Republike Srbije, gde mu je rečeno da ukoliko bude podigao ruku, da će mu ta ruka biti odsečena. To je bilo u vreme prethodne vlade, a ne u vreme vaše, gospodine ministre. Ovo je drugo bilo u vreme vaše vlasti, gospodine Dinkiću,u Narodnoj banci, a kasnije sa nekim dozvolama i u Vladi Srbije, gospodine Dinkiću. Izgleda niste upoznati sa tim, pokazaću vam malo kasnije papire. O čemu se tu radi? Juče je jedan pozvao... (Iz sale: da li je to na dnevnom redu?) ... ovo je na dnevnom redu o čemu pričam, o operativnom riziku.
Molim vas, bez dobacivanja. Izvolite, gospodine Vučiću.
Pošto vam je Roma - Strazbur prošla, a Roma - Strazbur vam je bila važnija od Narodne skupštine, sada lepo slušajte o operativnom riziku. Onda je došao izvesni Ćosić Jugoslav, pozvao Tomislava Nikolića i rekao: Gospodine Nikoliću, postoje značajne indicije da vi imate stan u Svetog Save 33 i da vam je Partizan kupio, kaže, "pežo 307". Kaže čovek, pa nije istina ljudi, šta vam je, ma jeste, mi smo proverili, tamo živi Tomislav Nikolić, ali nećemo baš zbog javnosti da saopštavamo broj telefona. Mi smo i to proverili, dobro je da građani Srbije čuju, tamo živi... gospodine Aligrudiću, je l' vam zanimljivo da čujete?
Molim vas, nema razloga da se dobacuje govorniku.
Ima novih detalja, saznao sam ih najviše. Žena je rođena 1936. godine, njen pokojni suprug Tomislav Nikolić 1932. godine, 20 godina stariji od Tomislava Nikolića, zamenika predsednika naše stranke. Nikakve veze sa njim nema, ni poznaničke, ni rođačke, ni prijateljske, niti bilo koje druge veze. Lažovi su još jednom uhvaćeni u zamku. Pre toga je Tomislav Nikolić bio ubica. Nikada niko nije iz njegove porodice i od prijatelja, a ne on, nije vozio "Pežo 307" ili sličan automobil. Ko je to zapovedio, ko je takve budalaštine plasirao i ko je na njima insistirao? To je deo onih, a ovaj se smeje, zato što ništa ne razume. (Zoran Krasić, sa mesta: Njemu je lako.) Njemu je lako u životu.
Molim vas, gospodine Krasiću, dozvolite da govornik nastavi da govori dalje.
Ali, to su organizovali oni drugi, oni žuti što misle da mogu kako god hoće prljavštinu da smisle na kugli zemaljskoj i da im niko nikada odgovoriti neće. Kao što vidite, u laži su kratke noge. Imaće sve više problema da pokažu i dokažu šta su sve činili, gde su zajedno sa svojim koalicionim partnerima, što iz G17, što iz drugih stranaka, otimali i pljačkali državnu imovinu. Mi smo danas ovde svedoci da oni koji su ulazili, sa drugim i kratkim cevima, u Narodnu banku, danas dolaze u farmerkama iscepanim, zato što im se može i mogu da rade šta hoće i kako hoće. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Ali, te farmerke koštaju 200 evra.) Dvesta evra koštaju te farmerke, a običan narod ima prosečnu platu toliku, a te farmerke ...
Molim vas, dozvolite poslaniku, nemojmo licitirati koliko koštaju nove pocepane farmerke, budite ljubazni, ovde je reč o ozbiljnoj temi.
Nisam znao da su u modi ove pocepane farmerke skuplje, ali Gordana se u modu razume i ona to zna. Nisu pocepane, onda mi se učinilo.
Molim vas, bez dobacivanja.
Dakle, gospodine predsedniče Narodne skupštine, očekujem da vas ministar posluša, da uvaži Narodnu skupštinu. A ovo vreme sada nije, možemo i da se šalimo, da se nasmejemo, ali to nije način da se tako obraćate i odnosite i prema narodnim poslanicima i prema Narodnoj skupštini i prema građanima Srbije. Zna se nešto, možete da dođete i bez kravate i u prsluku, ali pantalone morate da imate. U farmerkama u Narodnu skupštinu ne može da se dolazi, a posebno ne može u salu da se ulazi. Mnogo gore od toga je da vi više ne izmišljate gospodine ministre, da ne falsifikujete istinu, da ne obmanjujete građane, da građani ponekada mogu od vas da čuju i neku istinitu stvar i dobro bi bilo da se ne služite metodom onih sa kojima verovatno hoćete da idete u koaliciju, pa neće da vas prime, a to su vaši žuti prijatelji, nego se lepo dogovorite sa svojim stranačkim kolegama, pa smislite način kako da idete na izbore sami, pa da probate sa motkom da dobacite do 3% ili 4%, bićete relevantna vanparlamentarna stranka. S tim što se plašim da će ta 3% ili 4% za vas da bude kao za Sergeja Bubku 6,5 metara, tako da, mi smo strašno zabrinuti za sebe, ali pre svega za našu državu, dok ste vi u vrhu naše države, dok vi dolazite u Narodnu skupštinu u farmerkama, dok vi izlazite za ovu govornicu falsifikujete i izmišljate, dok vi u trenutku kada treba da odgovarate narodnim poslanicima, bavite se time kako ćete da napadnete jednu političku stranku. Vaše je ovde da odgovarate. Pozovite na TV duel, pa onda napadajte, a ne da dolazite u Narodnu skupštinu Republike Srbije, pa ćete vi da govorite o članovima i simpatizerima ili ne znam ni kome iz druge političke stranke i da solite pamet. I hrabri ste mnogo što ste u farmerkama došli, pa možete da radite šta hoćete, pa kome to prodajete. Šta, neko se uplašio vas, mnogo ste moćni, mnogo ste jaki, moraju svi da vas slušaju, možete da zatvorite šta hoćete u Srbiji i koga hoćete, da pretite kome hoćete i na način na koji hoćete, pa sada svi treba da vas se plaše, evo ne plašimo vas se. Niste niko i ništa, gospodine Dinkiću. (Mlađan Dinkić, sa mesta: Niste ni vi.) Nisam ni rekao, ja sam običan čovek, gospodine Dinkiću...
Molim vas da vodite računa o izražavanju.
Ja sam običan čovek, naravno da nisam niko i ništa u tom smislu. (Mlađan Dinkić, sa mesta: Da ste običan čovek, ne bi vam smetala farmerke.) Onoliko koliko imam u glavi i koliko me ljudi poštuju. Ne bi mi smetale, gospodine Dinkiću, farmerke van ove zgrade i nikada vam niko nije rekao kako se vi na vašem izbornom skupu pojavite, ali farmerke smetaju svakom od poslanika vlasti. Neka izađe jedan, ako sme da kaže, iz vaše stranke, da kaže da mu to ne smeta. Ko je ovde od poslanika u farmerkama? Kada se skupite, nema nijednog.
Molim vas, nije korektno ...
Šta nije korektno?
Ne kažem vama, već poslanicima koji su podigli ruku. Molim vas, pet poslanika su podigli ruke na vaše pitanje, pa kažem da nije korektno na taj način se obraćati govorniku, o tome je reč.
Gospodine Markoviću, da bi bilo javnosti potpuno jasno šta ste vi rekli, nijedan od ta tri poslanika koji su podigli ruke nisu u farmerkama. Nemojte da obmanjujete javnost.
Gospodine Vučiću, molim vas, zato sam opomenuo poslanike koji na vaše retorsko pitanje podižu ruku. Ali, gospodine Vučiću, niti želim da proveravam, budite ljubazni, ne proveravam, niti ljudima zavidim koji to mogu sebi da prirede, ali ćemo kodeksom to rešiti, nije korektno samo da se ometa govornik. Moj posao je da o tome vodim računa, kao što sam zbog ovih stalnih prekidanja vama produžio vreme izlaganja po amandmanu. Izvolite, nastavite.
Predložio vam je Albijanić nešto bolje, da mi isključite mikrofon, to je onako demokratski u skladu sa vašom tradicijom. Čujem da ste večeras opomene izricali. Isteklo je vreme, ali kada mi oduzme pet minuta koliko me prekidaju, imam još tri minuta. Dakle...
Molim vas, gospodo, omogućite govorniku da se obrati, a obavestio sam narodnog poslanika da sam produžio vreme, zato što smo prekidali u nekoliko navrata govornika. Izvolite, gospodine Vučiću.
Pošto ne mislim da treba da služimo kao ponoćni cirkus građanima Srbije i ne mislim da je nekome zabavno, čak i to što smo umorni, pa možemo da se smejemo i mimo onoga što je uobičajeno i mimo onoga što bi bilo normalno u Narodnoj skupštini Republike Srbije, bilo bi dobro da za zakone koje predlažete Narodnoj skupštini ostavite narodnim poslanicima dovoljno vremena... Zašto me prekidate sada?
Molim vas, gospodine Vučiću, opomenuo sam zvonjavom poslanike da se utišaju. Budite ljubazni, trudim se da korektno vodim i omogućim svima da kažu ono što žele, jer je posao poslanika da govore u ime svoje stranke, jer su građani njihovu stranku birali, njihovu izbornu listu, da ih zastupaju u Skupštini, a posao predsednika Skupštine je da vodi računa o celom domu i nastojim to i prema jednoj i prema drugoj poslaničkoj grupi. Samo sam zbog toga pozvonio, nema razloga da budemo preosetljivi, budite ljubazni i na miru privedite kraju svoje izlaganje, imate još dva minuta na raspolaganju za ovaj amandman.
Dakle, da date dovoljno vremena poslanicima da mogu da priprem seriozne amandmane, da mogu da govore o tome šta bi promenili u svakom zakonu, kako bi to funkcionisalo i na koji način bi uredili celu zakonsku oblast ili celu sferu društvenog života, ukoliko bi oni bili u prilici da odlučuju o tome. A ne da nam donesete zakon za koji kažete, imate pola dana, a onda vam mi produžujemo za još 24,00 sada pravo i mogućnost da pišete amandmane. Ovako bićemo uvek u službi, odnosno u pokušaju promocije Mlađana Dinkića ili nekog drugog ministra, valjda ministar misli da je moderniji što više vređa SRS, u skladu sa trendovima koje je sam proizveo na B92, a još mi ne rekoste kakve veze imate sa onom zgradom na Novom Beogradu, ali reći ću to kasnije noćas kada dođe vreme, kakva je vampirska televizija, tako ću i ja u neko vampirsko vreme da iznesem kako i za koliko para su dobili velelepni objekat na Novom Beogradu. U svakom slučaju, građanima Srbije želim da se obratim, da kažem da će u narednom periodu još svašta slušati i svašta videti. Hoću da se zahvalim svim građanima Srbije, posebno članovima i simpatizerima SRS, ali i onima koji to nisu, na ogromnom strpljenju, na ogromnom poverenju, na tome što su danas, juče zvali i u Skupštinu Srbije, i u prostorije SRS u svim gradovima i opštinama, iz prostog razloga što ne mogu da trpe nepravdu, što lažove ne mogu da trpe, bilo da se zove Ćosić, bilo da zove Tadić, Dinkić ili kako god hoćete, zato što hoće istinu, zato što hoće promene, zato što hoće borbu protiv korupcije i zato što hoće drugačiju vlast. Mi ćemo uraditi sve da se za to izborimo, a ovakvih se, ma koliko vlasti u svojim rukama imali, ma koliko moćni bili, nikada nećemo plašiti. Ako ništa, građane Srbije ćemo bar na takav način zastupati. Hvala vam.
Hvala vama, gospodine Vučiću. Da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu? Na član 36. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Dužan sam svim poslanicima da se još jednom izvinim, mislim da je danas nekoliko puta rečeno, zbilja neki zakoni dovode u krajnje tešku situaciju poslanike i u ovom slučaju, kada je bilo na raspolaganju samo šest radnih dana, o čemu je šef jedne poslaničke grupe obavestio za govornicom tokom usvajanja, mada je predsednik naložio da se javi svim poslaničkim grupama da takav zakon stiže iz Vlade i da je dat po hitnom postupku, pa na osnovu pretpostavke da će možda biti izglasan, da se stavi na dnevni red, predsednik je zamolio da svi budu spremni da počnu da pripremaju amandmane, ali naravno šest dana nije bilo svima dovoljno, te se nadam da se takve stvari ubuduće više neće dešavati. Izvolite, gospodine Krasiću, izvinite što ste čekali.
Ovaj ko je pisao Predlog zakona, u članu 36. je zamislio da NBS propisuje kriterijume i verovatno merila, ne ovako trapavo kako je ovde napisano - kriterijume za identifikaciju, merenje i procenu rizika. Verovatno se misli na kriterijume i merila za izračunavanje pojedinačnih pokazatelja poslovanja banke u vezi sa upravljanjem rizicima i ograničenja koja se odnose na te rizike, način, formu i rokove izveštavanja banke o pokazateljima iz tačke 1. ovog stava. Koga da izveštavaju? NBS, upravni odbor, skupštinu, nadzorni odbor, svoje osnivače, javnost, iz ovoga se ne vidi na šta se to misli. Ali, pošto je ovo kraj odeljka dva, što je moderno nazvano upravljanje rizicima – samo da vas podsetim da svaka banka mora da ima svoj organizacioni deo koji će da se bavi upravljanjem rizika, počev od identifikacije do preduzimanja mera kojima može da se smanje negativni efekti ovih rizika – sve ovo banka treba da propiše i svojim internim aktima da bi zaštitila kapital, ali ovde sada ide u onom pravcu kako je onaj osmislio koncept ovog zakona, da guverner NB maltene pušta vodu, jer se pita za sve i za svašta. Posle ovog člana ide novo poglavlje, a to je - poslovanje sa povezanim licima. I to poslovanje sa povezanim licima je možda najveći rizik. Definicija povezanih lica je data u članu 2, lica povezana s bankom, povezana lica. Tu se ide čak i od zaposlenih, pa sve do pravnih lica koja su u nekom pravnom odnosu sa bankom. Koliko je ova tema ozbiljna, a predstavnici Vlade neozbiljni, to ću vam na jednom primeru pokazati. Juče smo imali priliku da čujemo guvernera da tvrdi da pare građana Srbije koje se nalaze na Kipru nikada neće biti vraćene, jer se više ne može doći ni do podataka i da je za to kriv Bin Laden i Al Kaida. Hajde, možda se on i šalio, mada sumnjam da se šalio i napao Bin Ladena, napravio je insinuaciju da je DOS-manlijska vlast bila u vezi sa Bin Ladenom jer mu je predala pare da bombarduje Ameriku. Gospodin Dinkić otišao je korak dalje jer je zaboravio samo jednu poznatu činjenicu i u bankarskom svetu, pa bogami i u Americi. Porodice Buš i Bin Laden su u prijateljskim odnosima i one su povezana lica, gospodine Dinkiću, jer su i akcionari velikih multinacionalnih grupa, a i povezani u nekim organizacijama koje vladaju ovom planetom po osnovu kapitala i političkog uticaja, te ste se neoprezno zamerili ne samo teroristima, nego i celoj porodici Buš. Oni su povezana lica. Toliko je knjiga objavljeno o njihovoj povezanosti, o povezanosti Dika Čenija, grupacija u Americi koje se bave proizvodnjom hemijskog oružja, naoružanja, nuklearne opreme i njihove saradnje sa Bliskim Istokom. Vidite, gospodine predsedniče Narodne skupštine, koliko je opasno kada predstavnik Vlade bude tako neodgovorna osoba. U vreme kada se svi bore protiv terorizma, Mlađan Dinkić nas gura tamo gde nam nije mesto. Srbija se prva borila protiv terorizma. To što je pokušao neko da bude duhovit, mada nisam siguran u taj stepen duhovitosti i sposobnost za duhovitost, može da nanese teške posledice građanima Republike Srbije. Pa ako se na to doda da se i po oblačenju vidi neodgovornost i vidi koliko neko poštuje ili ne poštuje državu, onda vam je jasno kakav je ovaj zakon, zašto je predložen i zašto u ovim noćnim satima, na silu mora da se završi ovo, kako bi u danu za glasanje ovo bio paket aranžman uz zakon o budžetu Republike Srbije. Pa ako to prođe proći će, biće zagarantovani neki interesi i stvorena mogućnost da se prikriju neki tragovi. Ima puno tragova koji treba da se prikriju, jer u ovoj zemlji jedina stvar koja je transparentna, to je da ova vlada ne valja, da onaj ko ne zna gde treba čarapa da se stavi, ne može da vodi državu. Ako umesto na nogu da stavi čarapu, stavi je na glavu, onda vam je jasno gde ova država može da ide i uopšte me ne čudi posle te čarape na glavi, ovo mu dođe kao organska veza sa Bin Ladenom i teroristima.
Hvala. Rekli smo da nećemo o privatnom životu. Svako nosi ono što želi u privatnom životu. Da li još neko želi o amandmanu? (Ne.) Hvala. (Nemanja Šarović, sa mesta: Ja želim, zašto hvala, na šta to liči!) Molim vas, bez takvog ponašanja, gospodine Šaroviću. Molim vas budite ljubazni i poštujte dostojanstvo ove skupštine. Ako želite da se javite, javite se, a pre toga javila se gospođa Vjerica Radeta po Poslovniku, te sam vrlo diskretno pitao da li želi, kada se završi amandman, i klimnula mi je glavom. Naravno, budite ljubazni zbog međusobnog poštovanja. Naravno da nisam gledao svuda po sali, ali ako vi hoćete o amandmanu da govorite, nema potrebe tim glasom, čujemo se dobro, shvatio sam da hoćete po amandmanu, te ćete odmah po amandmanu nastaviti, čim završi izlaganje gospođa Vjerica Radeta po Poslovniku. Izvolite, gospođo Radeta.
Javljam se po Poslovniku. Član 101. u 1. stavu kaže: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik itd", i u drugom stavu "izrekne neistinu". Znači, u tom smislu se obraćam vama, gospodine predsedniče, jer ste malopre izrekli neistinu kada je u pitanju Predlog zakona o bankama, o kojem danas u pojedinostima govorimo. Bio je petak posle 18,00 časova, kada su svi otišli iz Skupštine, Predlog zakona je stigao u poslaničku grupu. Rok za podnošenje amandmana bio je ponedeljak uveče. Odakle ste vi tu našli rok od šest dana, zaista ne znam, ali nije korektno. Mi vam ceo dan govorimo zbog čega smo podnosili amandmane ove vrste, odnosno da smo predložili da se svaki član briše, ali da smo u raspravi pokazali da nije bila suština to, nego da zaista stručno komentarišemo svaki član zakona, pokazujemo na koji način bi se mogao promeniti da smo mi imali vremena da amandmanski intervenišemo, ali nažalost nismo, pa smo morali to da radimo na ovaj način. Molim vas da vodite računa. Ako ne znate kad smo mi dobili zakon, do kada je bio rok za amandmane itd, trebalo je da konsultujete stručne službe pre nego što se obratite na taj način narodnim poslanicima. Drugi razlog zbog kojeg sam se javila, malopre sam dobila telefonsku poruku od prosvetnog radnika koji kaže - kažite tom u farmerkama da nama prosvetarima nije isplatio platu, jer smo, navodno, probili neki njegov zamišljeni plafon u visini plate. Gospodine u farmerkama, evo prilike da objasnite zašto prosvetni radnici nisu dobili plate. I u ovo doba čekaju da vas čuju, ali ne verujem da baš žele da vas vide u farmerkama.
Hvala vam, gospođo Radeta. Gospodine ministre, ovde govorimo o činjenicama i o Poslovniku. Naravno da Poslovnik ni na jedan način ne predviđa obavezu ikoga za govornicom da govori istinu, jer ko bi to prosuđivao. Ne mislite valjda neko ko predsedava ili neko telo. Ne govorim o izlaganju gospođe Radete, objašnjavam podatke. Za to postoji imunitet, a za to postoje političke rasprave, ali mora da se radi po Poslovniku. Kada su u pitanju podaci u organizovanju sednice, oni moraju da budu tačni. Moram da pojasnim. Razumem da je teško u nekim poslaničkim grupama organizovati rad, iz različitih razloga. Neke poslaničke grupe imaju mali broj članova, pa je teško, neke imaju specifičnu vrstu podele ili drugačije ambicije, pa drugačije rade. Dakle, na osnovu čega šest dana? Gospođo Radeta, vi ste na izvestan način u pravu. Svakako sam dužan da kažem na osnovu čega sam rekao šest dana. U petak je stigao zakon i tog trenutka je bio dostupan poslanicima, predat od strane Vlade. Onog časa kada je predsednik Skupštine dobio obaveštenje da je zakon pod tim nazivom upućen Skupštini po hitnom postupku, tog trenutka je predsednik Skupštine obavestio poslaničke grupe. To je ono što sam izneo i malopre kao podatak, da bi zvali poslanike koji će raditi na tome. Naravno, mali deo poslanika radi veliki posao, kako uvek biva u životu, kao i u svakoj kući. Petak je taj prvi dan, subota je drugi, nedelja je treći. Svi oni koji misle da poslanici imaju nezasluženo velike plate, ne znaju da oni moraju da rade sve ove poslove, jer su oni ključni za poboljšanje zakona, i petkom, i subotom i nedeljom. Znači, petak, subota, nedelja. Ponedeljak, kada bi, kao što ste rekli, u ponoć isticao rok da je zakon po redovnom postupku, zakon je po hitnom postupku. Zahvaljujući novom Poslovniku koji je usvojila ova skupština, jasno su definisane situacije i za redovni i za hitni postupak. Kada je u pitanju hitni postupak, amandmani se podnose do početka načelne rasprave te tačke na dnevnom redu. Bile su objedinjene tačke, to je Skupština izglasala u ponedeljak. Stali smo kod ponedeljka. Samo obaveštavam na osnovu čega sam rekao šest dana, jer nemam nikakav razlog da nekoga obmanjujem. Razumem kako ste vi računali, objašnjavam vam kako je šest dana. Pošto je Skupština izglasala tako, rasprava o budžetu je počela u utorak. Predsednik, kao što znate, nije produžio radni dan da bi mogli do detalja i sutradan, u vreme kada mogu građani da maksimalno posvete pažnju, prate raspravu o budžetu, jer delim mišljenje svih vas da je to od presudne važnosti, te je u sredu posle 16,00 časova, ovo je utorak, ovo je sreda, posle 16,00 časova počela rasprava o Predlogu zakona o bankama. Otuda šest dana. Da bi građani mogli da razumeju, zato sam se malopre izvinio, koliko je težak posao poslanika, još jednom pojašnjavam da nisu mogli svi poslanici, naročito ako nisu bili koncentrisani na to šta je Skupština izglasavala i kojim je redosledom planirano i ako nisu pratili obaveštenja predsednika Skupštine, koja je davao odavde, nisu svi mogli da znaju da će tek u sredu da počne načelna rasprava. Srećom, kao što znate, još u ponedeljak, na to sam malopre podsetio, jedan odgovoran šef poslaničke grupe je skrenuo pažnju na to da su se poslanici našli u teškoj situaciji, pa je predsednik Skupštine još u ponedeljak obavestio da će svakako do srede biti primani amandmani. To se i dogodilo. Zahvaljujući tome, bilo je moguće da svi oni koji su se organizovali da podnesu amandmane, amandmane podnesu. Naravno, uvek postoji i poslovnička mogućnost, jer nastojim, nadam se, u korist svih vas, da tolerantno vodimo raspravu. Da se striktno ne pozivamo na taj način da sprečavamo poslanike da govore vraćajući ih stalno na temu, te je dovoljno da vešta poslanička grupa napiše amandman "briše se" i da po njemu dobije 15 minuta da detaljno pojasni svoj stav, nezavisno od toga da li je drugačije mogao da bude predat taj amandman. Zahvaljujući tome, mi smo svi danas u mogućnosti da slušamo argumente koje daju narodni poslanici po pojedinim članovima zakona i zahvaljujem im se na toj odgovornosti. Takođe, nije korektno da pozivamo da se obrati predstavnik predlagača, jer vi vrlo dobro znate da predsednik Skupštine neće dozvoliti predstavniku predlagača da se obrati sa govornice, verujući narodnom poslaniku koji je rekao da je predstavnik predlagača u farmericama. To nisam video, ali svakako vam verujem, te u tom slučaju to neću dozvoliti. Jedno je dolazak u Skupštinu. Zbog dostojanstva narodnih poslanika, na zahtev predsednika Skupštine, ministri će se pojavljivati, ako treba i ako je važno za državu da se zakon donese i ako im je stalo, pravo iz kreveta u pidžami, ali neće moći da govore za ovom govornicom, jer je to pitanje dostojanstva. Hvala vam mnogo, moralo je da bude detaljno pojašnjenje, jer svako mora da radi svoj posao. Moj posao je da radim u korist svih vas. Hvala vam najlepše na strpljenju. Nastavljamo rad. Gospodine Šaroviću, izvolite.
Pobeže vam ministar na sporedni izlaz. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, moram najpre da vas upozorim da je zaista krajnje nekorektan način na koji vodite sednicu i potpuno je neprimereno bilo vaše ponašanje maločas kada ste pokušali da uskratite poslanicima pravo da dalje raspravljaju o ovom amandmanu, tako što ste sebi u bradu neverovatnom brzinom promrmljali - da li se neko javlja za ovaj amandman, ne hvala, toliko brzo da nisam stigao ni ruku da podignem i mislim da to, gospodine Markoviću, zaista...
Gospodine Šaroviću, upozorio sam vas da ne vređate narodne poslanike. Koliko god se divili brzini kojom izgovara predsednik Narodne skupštine, ne potcenjujem nijednog poslanika i verujem da su svi sposobni, i pokazali su to, dok se izgovori jedna rečenica od dobrih deset sekundi da podignu ruku i da se jave za reč. Naravno, znaju o čemu je reč, te nije korektno da vređate narodnog poslanika koji to nije uspeo. Verujem da naprosto trenutno nije bio koncentrisan, ali on bi to uspeo. Zahvaljujem. Vraćam vam vreme, da biste mogli da govorite po amandmanu. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću, ali bih vas isto tako molio da me više ne prekidate. Druga stvar koju bih želeo da vam kažem je da vam se zaista zahvalim na takvom radu i načinu zakazivanja sednice i dostavljanja materijala i nemojte pogrešno da shvatite da smo mi eventualno ljuti na vas što ste nam ostavili tako malo vremena, misleći da nećemo stići da se pripremimo za diskusiju, jer je nas to, kao što vidite, upravo dodatno motivisalo. Da smo imali više vremena, možda ne bismo toliko pažnje ni obratili na ovaj zakon, pa bi svakako i podneli manje amandmana. Ovako smo na svaki član zakona podneli po jedan amandman i to nam omogućuje da građanima Srbije direktno objasnimo pogubnost svakog ovog člana pojedinačno i kompletnog zakona koji vi želite da donesete. Meni je zaista žao što je gospodin Dinkić ponovo napustio ovu skupštinsku salu. Dosta smo toga danas negativnog imali prilike da doživimo od njega, od dobacivanja, preko kucanja poruka preko mobilnog telefona, crtanja čiča Gliša i ne znam šta više ministar Dinkić nije radio. Ovo je samo bila kruna njegovog ponašanja i odnosa ne prema bilo kojoj poslaničkoj grupi, već pre svega prema vladajućoj većini koja ga je izabrala i parlamentu uopšte. Ali, što se tiče amandmana gospodina Krasića, odnosno amandmana na član 36, to je ujedno poslednji amandman koji se odnosi na ovu glavu i to su amandmani od amandmana na član 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35. i 36, koji su svi međusobno povezani, kao što su i amandmani SRS. Oni govore o rizicima i ne može se zaista oteti utisku da su ovde i ministar Dinkić i guverner Jelašić, samim tim i Vlada Republike Srbije pokušali da se malo više umeša u nešto što ne bi trebalo da se meša i pokušali su neke stvari da regulišu do tančina, koje bi trebalo ipak da prepuste samim bankama, poslovnim bankama, bankama koje bi trebalo da budu same sposobne da opstaju i da se bore na tržištu. Praktično ste vi sve ovde vrste rizika pobrojali. Jedino niste ubrojali rizik gospodina Dinkića, ne znam pod koji bi se faktor on mogao podvesti, i da li su velike četiri srpske banke koje su ugašene samovoljom gospodina Dinkića, mogle bilo kako u svom poslovanju da očekuju da će im se desiti faktor Dinkić da to uračunaju, pa eventualno nešto da preduzmu, kako ne bi došlo do sloma srpske privrede i otpuštanja oko 25 hiljada ljudi. Ovo je takođe neposredno povezano i sa članom 35, ali isto tako sa članom 33, koji govori o izloženosti banke prema povezanom licu i to je jedan zaista veliki nonsens. Ko se malo više udubio u ovo i ova kvaziograničenja koja su data, videćemo da se u stvari ne radi o ograničenjima, jer vi prvo kažete da velika izloženost banke prema jednom licu ili grupi povezanih lica iznosi 10 posto, zatim da izloženost banke prema jednom licu ili grupi povezanih lica ne sme preći 25 posto. Dalje kažete da izloženost prema jednom povezanom licu sa bankom ne sme preći pet posto kapitala banke, što je po meni nedopustiva diskriminacija, jer ukoliko se kreditni uslovi daju za sve, onda je nebitno da li je neko povezan sa bankom, pogotovo kada se imaju uslovi povezanosti koje ste vi postavili toliko široko da praktično nema preduzeća u Srbiji koje neće biti povezano sa nekom bankom. Ako je banka u Savremenoj administraciji kupila papir, onda vi možete lako da povežete da je Savremena administracija u povezanom odnosu sa bankom, pa samim tim sve dobavljače Savremene administracije ćete dalje povezati i tako unedogled. Na ovaj ili sličan način vi možete povezati svako preduzeće u Srbiji, pa je onda dalje potpuno nepojmljivo kada dođemo do šestog stava, odnosno prvo petog, gde kaže da ukupna izloženost banke prema licima povezanim sa bankom ne sme preći 20 posto kapitala banke. Onda ide nešto što mislim i Mlađan Dinkić, sa sve čarapom na glavi, ne može da objasni, a to je da Narodna banka Srbije propisuje zbir svih velikih izloženosti banke, koji ne može biti manji od 400 procenata, niti veći od 800 procenata kapitala banke. Znači, vi sa jedne strane ograničavate izloženost banke za jedno preduzeće, a onda kažete da ukupna izloženost, ukupan zbir svih velikih izloženosti banke ne sme biti manji od 400 procenata. Vi na taj način praktično hoćete da kažete da banke moraju da daju kredite licima sa velikom izloženošću rizika prema banci. Dakle, banke htele ne htele, poslovne banke, moraju nekako da nakupe subjekte koji imaju već veliku izloženost i da nalaze nove, dok god ne budu ukupno imali zbir velikih izloženosti veći od 400 posto kapitala banke. Da li neko, ne znam šta treba da bude, mislim da ne treba da bude ekonomista, dovoljno je da je pri zdravoj pameti, može da na ovaj način teroriše banke i da ih prisiljava da svoja sredstva plasiraju kod onih kod kojih već postoji velika izloženost. Vi u istoj glavi potpuno suprotna pravila propisujete. Da li je moguće ovde, ne znam da li se radi o nekoj tehničkoj grešci, da li se radi o grešci prilikom prekucavanja, prilikom prevoda sa nekog stranog jezika? Dakle, prihvatam i da Mlađan Dinkić, kada se vrati u tim novim pantalonama, mada pošto mu je guverner Narodne banke po kuriru i neke papire slao, možda je mogao jedne pristojne pantalone da pošalje, ali vas molim kao predsedavajućeg da prenesete ovo pitanje, pa da nam lepo Mlađan Dinkić odgovori šta je on hteo ovom odredbom.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, nadam se da će ministar da se vrati kad se upristoji. Niste u pravu, shvatio sam da ste pokušali da nađete izlaz za sebe i da kažete - ne sme da izađe za govornicu, a sme tobože da bude u poslaničkim grupama nepristojno odeven. Ne bi smeo da bude ovde uopšte, ali pošto razumem razlike u stranačkoj hijerarhiji, razumeo sam da niste mogli drugačije da reagujete. Što se tiče člana 37...
Molim vas, bez dobacivanja, da se poslanik obrati, nije dužan da, naravno, zna podatke tog tipa. Budite ljubazni, gospodine Vučiću, vratiću vam vreme. Molim vas, bez dobacivanja. Izvolite, gospodine Vučiću.
Gospodine Markoviću, nemojte vi meni da dobacujete, zato što dobro znam kakve su vam funkcije i dobro znam kakav je rejting unutar stranke svakog od vas, ali ne moram o tome naročito da govorim. Ne tražim od vas da mi objašnjavate to i da dobacujete dok govorim. Ne morate da prekidate bilo koga, sam ću zamoliti svakoga od onih koji su nestrpljivi ili koji pričaju, koji me ometaju, da to ne čine. Molim vas da me više ne štitite u toku mog izlaganja. Što se tiče člana 37, u njemu se kaže da banka u svom poslovanju ne može licu, povezano sa bankom, odobriti uslove koji su povoljniji od uslova odobrenih drugim licima koja nisu povezana sa tom bankom. Takva vrsta zakonske norme postojala je i do sada. Zašto nije primenjivana? Zašto su povezana lica bila apsolutno povlašćena? Zašto su mogla da rade šta hoće? Kako je moguće da nekoliko lica, vezanih za "Evroaksis banku", nekadašnju "Veksim banku" i Nacionalnu štedionicu, uz podršku Mlađana Dinkića, uz podršku Vlade Srbije, pljačkaju šta stignu, koliko stignu državne imovine, a da za to nema nikakvog odgovora? Da li je moguće da niko u Srbiji još nije pružio odgovor na ono što predstavljaju najveće afere u našoj državi? Da li je moguće da niko više ne pita za zdravlje Vuka Hamovića, osim što s vremena na vreme, kada ne znate više šta da kažete, izmislite priču - dali pare radikalima, pa zato ćute? Pošto razumem da ne znate šta ćete da izmislite i šta da kažete, onda se služite i takvim neverovatnim lažima. Kada govorimo o tome, zanimljivo je da u našoj zemlji nijedna afera nije isterana do kraja. Zašto? Zato što, ne znam da li znate podatak, otkad smo uveli izmenama i dopunama Krivičnog zakonika krivično delo protiv korupcije, na godišnjem nivou cele Republike imamo tri procesuirana slučaja; nijedan nije završen pravosnažnom presudom. Ako neko hoće da mi kaže da u Srbiji nije bilo uopšte korupcije u prethodne tri godine, onda mislim da će se građani prilično slatko nasmejati. Sa druge strane, u svim drugim aferama, kada je reč, vlast ih proizvodi, kako je Albijanić nazivao - afera milenijuma, ili pancir afera, šta je bilo na kraju? Jedan poručnik, jedan kapetan završili su u pritvoru, gonili jednog biznismena, a ministri, predsednici Saveta ministara, ministri finansija, predsednici vlada - ni krivi, ni dužni. Imamo satelit - dug od 45 miliona evra i niko ne zna gde smo se, kako, kada i zašto zadužili. Za vašu informaciju, tim satelitom, jedino u šta nemam uvid, to je ono zašto nam je bio potreban. Nemamo uvid u BiH i Kosovo i Metohiju; slika nam stiže sa 24 sata zakašnjenja. Dakle, o toj vrsti bezobrazluka i neodgovornosti prema svojoj državi prosto ne mogu da govorim. Šta će nam snimak Norveške, da gledamo kako je "Tromso" pobedio "Zvezdu", ili da gledamo iz Grčke kako se sunčaju na ostrvima itd. Kakve to veze ima sa našim narodom i sa našom zemljom? Ono što nam je potrebno da imamo odmah, sve snimke, sve što se zbiva u BiH, da možemo da pomognemo i zaštitimo naš narod, da imamo sve obaveštaje podatke, da to možemo da imamo na Kosovu i Metohiji, e to nemamo, a pare dajemo. Građani Srbije, ni krivi, ni dužni, moraće da plate ogroman novac ili ćemo da ulazimo u sukobe sa velikom svetskom silom, kao što je Izrael, a pretpostavljam da to niko ne želi. Šta je rešeno po tom pitanju? Nije rešeno ništa. Šta je rešeno po pitanju "Evroaksis banke"? Ništa. Šta je rešeno po pitanju Nacionalne štedionice? Ništa. Zašto? Pošto mene često pitaju, gospodine predsedniče, kažu - ti si vodio onaj anketni odbor povodom električne energije i finansijsko-bankarskog poslovanja, povezanih sa tim slučajem, onda kažem - sve što sam mogao i sve što smo mogli mi u SRS smo uradili, ali mi se čini da neki nisu imali razumevanja za to, pa su nas, na pomalo perfidan način, preglasali, izmišljajući da se jedan član Nove Srbije saglasio sa njihovim stavom, na prevaran način izglasali to 3:2. Interesuje me, gospodine predsedniče, zašto taj izveštaj i dalje nije na sednici Narodne skupštine Republike Srbije? Morao je da bude još pre godinu dana. Zašto Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji nije na dnevnom redu? Podneo sam lično pre godinu i po dana to. Zašto na dnevnom redu nema Predloga zakona o planiranju i izgradnji? Zašto nema svega onoga što mislimo da je užasno važno za građane, a za vas to nije važno? Da bi građani Srbije shvatili, sada je prošla ponoć 15 minuta, mi sada u sali imamo 25-30 poslanika SRS i tačno sedam poslanika koji nisu u SRS, plus Predrag Marković - osmi. Izvinjavam se gospodinu Markoviću, tačno osam poslanika vladajuće koalicije mimo SRS. Šta svima ostalima se spava? Ostale ne interesuju zakoni koji treba da se usvajaju u Narodnoj skupštini, umorili su se, ili možda nisu podigli dnevnicu danas. Zato nisu hteli baš da se muče i ostaju do kasno. Danas živimo u društvu u kome povezana lica, u kome bande, mafija radi šta hoće, upravlja ovom zemljom na način na koji hoće, kupuje gde koga, kad i kako stigne. Dovoljno je da odnesu u jednom ili dva koverta, bilo u neki Vladin organ ili instituciju, bilo pojedincima. Dakle, ako budemo nastavili da trpimo takvu vrstu najteže moguće korupcije i najgoreg mogućeg kriminala, u kome će ljudi da se bore samo za mrvu vlasti, pa će svaki opštinski službenik ili gradski službenik, koji se dočepa prilike da odlučuje o nečijem zemljištu, da odlučuje o nečijem građevinskom objektu, da živi dobro zato što će da uzme hiljadu, dve, tri ili pet, a ostali deo našeg naroda, oni ljudi koji rade za strugom, oni koji rade na njivi, koji rade u toj istoj opštini a nisu u poziciji da bilo šta uzmu, ili oni koji jesu u poziciji a nisu lopovi i neće da uzmu ništa, oni će jedva da preživljavaju. Zato je za nas užasno važno da ovakvu vrstu mafije, da tu vrstu povezanih lica koja funkcionišu u najznačajnijim bankama kod nas, koji funkcionišu u najmoćnijim firmama danas u Srbiji, da to zaustavimo. Danas u našoj zemlji imamo toliko biznismena, koji imaju više novca nego pojedine države na prostoru bivše Jugoslavije, a zemlja nam je najsiromašnija, a imamo gotovo najniži dohodak po glavi stanovnika na godišnjem nivou. Imamo najniži bruto društveni proizvod na godišnjem nivou, ali zato imamo deset njih koji su bogatiji od pojedinih država. Sada mi recite da to nije istina i da država tu nešto ne može da uradi. Ako ne može drugačije, neka to država napravi na način na koji je to uradio Vladimir Putin. Neka pozove nekoga, Romana Abramoviča, a mi ih imamo ovde, hvala bogu, koliko hoćete. Neka ga pozove, pa neka kaže - sada ćeš da izgradiš ovo, sada ćeš da uradiš ono, i to je državno, zato što si od ove države i od kože ovog naroda sve to napravio; neko ko će da ima dovoljno hrabrosti i sposobnosti. A ne Vojislav Koštunica, pravi fand rejzing (fund raising) za Kosovo, treba da se skupi novac za našu pokrajinu, da vidimo kako od tog novca da lobiramo, kako da utičemo i kako da menjamo stavove tzv. međunarodne zajednice. Nemojte da nam se dogodi to da na to izvanrednoj večeri, izuzetno značajnoj za našu zemlju, mi skupimo 80.000 evra. Ne bi one barabe onolike, bilo je tu i poštenog sveta, a i mnogo mafijaša, a onolike barabe ne bih pustio bez 800.000 da uđu unutra, jer su ovu državu pokrali za stotine miliona evra. Oni došli, dali po pet hiljada evra i još se hvale svuda kako su mnogo izdvojili za Kosovo i Metohiju. To su ti, povezana lica i po bankama, i po svim drugim firmama i preduzećima, i niko im ništa ne može zato što oni mogu sve, zato što mogu da kupe bilo koga, mogu i da ubiju koga hoće, mogu da urade šta hoće, a najveći problem će svima vama u državi i dalje da bude SRS. Ne postoji način kojim bi se to objasnilo, ne postoji razlog zbog kojeg to može da se objasni. Znate zašto se to dešava? To se dešava samo zato što ne znaju šta da rade sa srpskim radikalima. Pet godina nismo na vlasti, pet godina im se ni u šta ne mešamo, osim što kao opoziciona politička stranka kritikujemo. Tih pet godina oni i dalje napadaju samo radikale, sa izmišljenim stanovima, sa izmišljenim ubistvima, sa ne znam ni sam čime. Doneo sam sutrašnje "Novosti" samo da vidite koliko hohštapleraj ljudski, koliko bezobrazluk nema granice. Vas poslanike vlasti sam mnoge pitao, poslanike skupštinske većine, da li ste gledali juče emisiju u kojoj je gost bio Tomislav Nikolić. Skoro svi ste rekli da je to užas i da to nikada niste videli, da nikada takvu vrstu bezobrazluka, laži, falsifikata bezobzirnih niste videli. Taj novinar se usudio da kaže u sutrašnjim novinama - to je samo moje pravo na pitanje, to je samo njegovo pravo na pitanje, nešto potpuno normalno. Kaže - ako ih štiti imunitet, možda i novinare zakon treba da zaštiti kod postavljanja pitanja. Znam da u ovoj zemlji mnogi društveno-politički radnici, koji sebe nazivaju novinarima, a to nisu i to se pokazalo po tome što imate danas više novinara ambasadora, i to polupismenih, koji nijedan jezik ne govore. Gde ste ih Anđeliću sve smestili? Da li je istina ovo što pričam? Od Havane do Manile, nema gde nema nekog od tih polupismenih, koji ni jedan jezik na kugli zemaljskoj ne umeju da govore, čak ni srpski kako valja i kako treba. Građani Srbije ih plaćaju odavde, da bi se oni ponašali bezobrazno, bezobzirno i da bi govorili kako imaju pravo da kažu - znate, imamo indicije, pa smo proveravali telefonom i ustanovili da se vodi na ime Tomislav Nikolić. Pitam vas: šta biste vi radili? Možda nekim ljudima danas u Srbiji to ne izgleda naročito značajno, ali posle one priče o ubistvima u Antinu, gde je tobož Toma Nikolić ubijao nekog, pa se ne zna više ni koga, ni kada, niti je jedno ime napravljeno, a kamoli neki dokaz iznet, rekli smo da će se to nastaviti, znali smo da će sa time da nastave. Šta je sledeće? Kažu - nismo mi rekli, rekao je neko drugi. Šta je sledeće? Šta će sutra da bude? Vi onda govorite o profesionalizmu, o objektivnosti. Vidim da vas je sramota, znate i sami da sam u pravu, znate i sami da vam govorim istinu. Šta sutra hoćete, da mi kažemo ljudima da idemo u medijsku šetnju. Ko da zadrži te ljude? Šta će da urade? Kako da im kažete - smete samo jajima da gađate. Ne smemo da organizujemo protest zato što se plašimo šta bi ljudi sve napravili, koliki je bes u narodu zbog takvih. To su oni isti koji su opravdavali linč Dragoljuba Milanovića, oni isti koji su govorili - ih, kud ga nisu ubili i to bi zaslužio. To su ti društveno-politički radnici, koji su sebi dali za pravo da sole pamet svakome i da se ponašaju - mi smo mnogo pametni, pa ćemo mi da vam kažemo, a vi ne smete da nam odgovorite. Ma je li, čuj ne smemo da odgovorimo, ti si mnogo hrabar, vi ste mnogo hrabri svi i pametni. Došlo je vreme da se menjaju stvari u Srbiji, istina će morati da ispliva na videlo i ona polako isplivava. Vi koji ih podržavate, i u lopovluku i u kriminalu, i u tome kako će državnu imovinu da otimaju budzašto, vi koji podržavate takve stavove samo razmišljajte o tome. A mi vam uvek kažemo: mi smo vam najbolja opozicija, mi smo ljudi koji volimo na pristojan način da se obračunavamo sa našim političkim protivnicima, ovde u parlamentu, ne motkama, ne sekirama, ne puškama, kao što ste vi radili, nego ovde u Narodnoj skupštini, bez naroda, jer ne treba narod da se bije i nijedna glava srpska ili bilo čija ne treba da strada zbog naših fotelja. Ali vas upozoravamo, ako mislite da batina ima samo jedan kraj, grdno ste se prevarili. Nastavi li se to na takav način niko neće moći da spreči ne samo naše članove i simpatizere, već građane Srbije da uzmu pravdu u svoje ruke. Onda razmišljajte gde će ko i kako i na koji način da završi. Ovo vam unapred kažem, nije nikakva pretnja, jer ćemo sve učiniti da se završe u institucijama sistema stvari, ali gledajte da vodite računa vi iz vlasti koji takvo ponašanje podstičete, kako i na koji način neko može da odgovori, jer sutra može neko vas da optuži da ste nekoga ubili večeras, a da vi sa tim nemate nikakve veze. Kako biste se osećali? Da kaže da je to bilo samo pitanje, a vi kažete - ne, nisam nikog ubio. Neka onda cela Srbija razmišlja jeste li ili niste. Za nas je danas u našoj zemlji najvažnije da pokušamo da racionalno razgovaramo, da pokušamo da smirimo strasti i da pokušamo da se dogovaramo oko Kosova i Metohije. Očigledno je da nekima iz vlasti ne pada na pamet, oni razmišljaju o tome kako da preskoče cenzus, oni razmišljaju kako da spuste rejting srpskim radikalima. Nećemo vam to dozvoliti. Nije nam teško da se i u ovim posleponoćnim satima borimo za istinu, za svoje birače i za građane Srbije. To ćemo nastaviti. Razmislite dobro zašto sve te laži i obmane ne pomažu da se vaš rejting poveća, a naš smanji. Naprotiv, naš rejting je iz dana u dan sve veći, čak i zbog tih laži biće sve viši i uveren sam da građani Srbije takvu vrstu hajki i kampanja i takvog kriminalnog odnosa prema nekome ko to apsolutno ne zaslužuje umeju da kazne.
Hvala vama, gospodine Vučiću. Posebno vam hvala što ste skrenuli pažnju svima da iznošenje neistina zbilja će se svima obiti o glavu, a i meni ste skrenuli pažnju na činjenicu da je moguće da deo poslanika prati iz prostorija i da je to možda gest prema predsedniku koji je vratio Zakonodavnom odboru odluku da se svi amandmani koji glase "briše se", a podneti su na sve članove jednog zakona, odbace i da se o njima ne diskutuje. I dalje čvrsto stojim na stanovištu da mora da se raspravlja o svim amandmanima i zbog toga sam naterao Odbor da promeni ovu odluku, i sada možemo da diskutujemo, i naravno možemo da se međusobno konsultujemo oko toga da bismo radili svoj posao. Još jednom vas molim da takođe iskoristite svoj uticaj, vi kao i ostali poslanici, i na ostale poslanike, da privrženost ovakvom demokratskom, isključivo po zakonu, ponašanju pokažemo i tako što ćemo podržavati gestove ljudi koji sa svojih pozicija odmah reaguju kada se iznose takve laži, a ne da njih dodatno u institucijama ponižavamo dok rade svoj posao. Zbog toga dajem konsultacije pet minuta da to zajednički potvrdimo. Imajte razumevanja, nastavljamo za pet minuta. [[Posle pauze – 00,40.]] Dame i gospodo narodni poslanici, pitam da li želi još neka poslanička grupa o amandmanu gospodina Krstina na član 37; ne. Hvala. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik SRS Bore Kutić podneo je amandman na ovaj zakon. Pokušaću na primerima da objasnim u stvari da svi ovi članovi nisu dobri i da ne pripadaju ovom zakonu, mada možemo povezati i ovaj član 37. sa ovim poslovanjem s povezanim licima. Mi iz SRS znamo ko je s kim povezan i mi to svakodnevno govorimo za skupštinskom govornicom ko je s kim povezan, tako da nam ne treba ovaj član. Zato smo, između ostalog, stavili da se ovaj član, kao i svi drugi, brišu, iz onih dobro poznatih razloga. Kada govorimo o operativnom riziku i poslovanju sa povezanim licima i zabrani davanja kredita akcionarima, pravni poslovi s povezanim licima, sve to je obuhvaćeno sa jednom istinom ili neistinom. Koliko verovati ovoj vladi i resornom ministarstvu. Zašto to govorim? Kako mi da verujemo i kako da veruju građani Srbije? Žao mi je što je ovo doba noći, što se verovatno ne gleda onako kako bi trebalo, a najbolje vreme za govore. Vidite, kako da verujem ministarstvu i kako građani Srbije da veruju. Projektovana inflacija za ovu godinu jeste bila onako kako je to ministarstvo iznelo u javnost da će biti ispod dvocifrenog broja, a ona je već sada negde oko 18%, a do kraja godine biće i 20%. To je na jednoj strani i to je stvarno istina. Cela Srbija zna da je konkretno ministar Dinkić pričao, kada smo razmatrali budžet za ovu godinu, da će sigurno inflacija biti devet i nešto posto. Cela Srbija zna da to nije tačno. Žao mi je što sada ministar nije ovde, jer je na Odboru za finansije, jer sam i sam govorio po pitanju neverice u ono što je projektovano. U toj Evropi, u koju ova vlada stremi da ide po svaku cenu, ponavljam po svaku cenu, znamo ako inflacija pređe 1% od onog što je projektovano i ministar i guverner i kompletna vlada bi dali ostavku. Kod nas je prešla ne 1% nego 100%. Ministar i dalje sedi zajedno sa ovom vladom i naravno da narod nema poverenja u ovo ministarstvo, kao i u ovu vladu. Danas sam dobio, gospodin Vučić je rekao da nas građani Srbije svakodnevno zovu, pa i danas stižu dopisi i telefonski pozivi, a upravo na to nepoverenje. Nepoverenje građana u ovu vladu, pa zato se obraćaju nama, poslaničkoj grupi SRS. Konkretno, iz opštine sam Apatin, ali do mene je došla jedna neverica i jedan zahtev oštećenih poljoprivrednih proizvođača opštine Plandište. Ono je adresirano na Narodnu skupštinu i na poslaničku grupu SRS. Zahtev se odnosi na isplatu štete od poplava pretrpljenih u opštini Plandište u 2005. godini. U opštini Plandište, koju je zadesila poplava u ovoj godini, Komisija za procenu pretrpljene štete, formirana od predstavnika Vlade Republike Srbije, Pokrajinske vlade, opštine Plandište i svake mesne zajednica, sačinila je spisak poljoprivrednih proizvođača koji su pretrpeli štetu i ta nadoknada je bila direktno uplaćivana na namenske račune proizvođača. Veliki broj poljoprivrednih proizvođača nije dobio sredstva za pretrpljenu štetu iz nepoznatih razloga. Oni su se obraćali Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i, gle čuda, to je opet resor koji pripada G17 plus. Neverica ovih ljudi u Vladu, a ostalo im je samo da nama veruju. Kada već govorimo o ovoj temi i o tim bankama, mogli bi da pričamo zaista ne celu noć, nego i celu nedelju, dan i noć, kao što i radimo. Strane banke, a opet, kažem, žalim što ministar nije ovde, jesu donele kapital u Srbiju, ali ga, dame i gospodo narodni poslanici, plasiraju građanima Srbije po papreno visokoj ceni ili kako bi naš narod rekao, pozajmljuju ali deru. To je istina. Činjenica je i sledeća, za godinu i po dana strani bankari su kod nas plasirali preko 60 milijardi dinara, po podacima koje mi iz SRS imamo. Svaki zajam obezbeđen je deviznom klauzulom na jednoj strani, a na drugoj kamate dostižu čak i do 19% na kredite građana. Obrazloženje je da je veliki rizik ulagati u ovo trusno područje kao što je Srbija. Mi iz SRS tvrdimo da su u stvari oni našli zemlju Srbiju i raj u njoj za sticanje ekstraprofita za kratko vreme. Narod, građani Srbije, pa i privrednici dugo nisu bili u prilici da uopšte dođu do kredita. Znamo svi da su i privreda i građani gladni tih kredita, a to je u stvari jedan mamac. Mnogi dižu kredite, znaju da su nepovoljni i jednostavno da bi preživeli i da bi se prehranili i da bi kupili zimnicu, ogrev i da bi iškolovali decu, primorani su. Jedan zaključak bi mogli da izvedemo, nije teško ga izvesti, da je to u stvari sve omogućeno planski, a znamo ko je to omogućio. Strane banke nigde u svojoj Evropi ne mogu da ostvare takav profit kao kod nas. Imamo situaciju, a i znamo da te banke koje su došle na naše tržište ne mogu da ostvare takav profit ni u zemljama u okruženju, a što je interesantan podatak, a takođe su siromašne, takođe su u tranziciji ili su siromašnije od naše zemlje. Da je ministar tu, znam šta bih odgovorio; kako su strane banke donele kapital i oživele kredite. Ali, dame i gospodo, novac po tim kamatnim stopama, najvećim u čitavoj regiji, a to su zvanični podaci koje ja ovde iznosim. Veoma je interesantan podatak, vezan za bankare koje posluju na našem tržištu, da su se uglavnom banke sa većinskim stranim vlasništvom protivile iskazivanju efektivne kamate, kamatne stope, odnosno da prevedem, ukupne cene kredita, i pored upozorenja da to moraju da čine na transparentan način, pošto to pravo važi i u drugim zemljama i one su obavezne u svojim zemljama to da iznose. One to izbegavaju i ne snose nikakvu posledicu. Neko je jednom prilikom, iz Ministarstva finansija, mislim da je čak guverner, izneo to u javnost. Strane banke, po nekim podacima do kojih smo došli za ovo kratko vreme kada je ovaj zakon došao do ove rasprave, moraju da ulažu više sredstava u kapital svojih banaka kod nas radi sigurnosti zbog poslovanja i to je logično. Ukoliko te banke hoće da vode politiku, a ne da se kreću oko onog minimalnog cenzusa od deset miliona. Banke sa većinskim stranim vlasništvom uglavnom plasiraju novac zadužujući se u svojim matičnim bankama i naravno da je u zadnje vreme potražnja za kreditima sve veća, ali je primećeno njihovo aktivno angažovanje na našem tržištu, kako bi dali što više kredita po tim nepovoljnim uslovima. Kada analiziramo činjenično stanje i uspešnost poslovanja tih banaka na našem srpskom tržištu, zaista dolazimo do poražavajućih podataka. Recimo, neću da imenujem koja je to banka, ali banka koja je 2003. godine ostvarila neto profit dovoljan da pokrije nasleđene gubitke i da zabeleži neto pozitivan rezultat za prvu godinu poslovanja. Bilansna suma je na kraju 2003. godine bila jedanaest puta, a pred kraj prošle godine čak 32 puta veća nego na kraju 2000. godine. Ta ista banka je prošle godine udvostručila svoj kapital i povećala ga za skoro 50 miliona evra. Pitamo se, čijih para. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, izgleda da nam je ostalo samo da se građanima obraćamo, jer iz poslaničke većine sede samo četvorica zajedno sa predsednikom i mislim da je interesantno da to građani čuju. Mi ćemo to ponavljati. Zaista je bilo iluzorno očekivati da će dolazak stranih banaka automatski dovesti do pada kamatnih stopa. U to su nas ubeđivali tzv. eksperti. Setimo se toga kada govorimo o ovom zakonu, jer moramo spomenuti i kamatne marže. Prisetimo se kraja 2002. godine, one su bile ekstremno visoke, iznosile su 16,70% procentnih poena, da bi već sledeće godine bile smanjene na 12,70%. Dakle, prošla godina 11,67%. Poredimo se sa Hrvatskom, često se za ovom govornicom poredimo sa zemljama u okruženju, tamo je prošle godine iznosila 7,5% procentnih poena. Dame i gospodo poslanici, u zemljama evrozone ovaj iznos je maksimalno 0,85%. Sve ovo pokazuje da su strane banke nakon ulaska na naše tržište iskoristile dvostrukupovoljnost u ostvarivanju ekstraprofita: kroz nametanje niske kamate na depozite, na jednoj strani, i visoke kamatne stope na zajmove ili kredite, kako hoćete, kako narod bolje razume. Na kraju da završim, sve ovo što sam ispričao, sve je to u uslovima ogromne tražnje za kreditima građana Srbije, a i privrede. Hvala lepo.
Hvala vama, gospodine Škrbiću. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, molim vas da računate, brojite koji je poslanik ispred vas, pošto je za predsednika inače glasala i pozicija i opozicija.
Uvek iskoristim taman onoliko vremena koliko je ostalo poslaničkoj grupi za taj amandman. Hteo bih samo građanima Srbije i poslanicima da objasnim ovaj termin - povezana lica. Dame i gospodo narodni poslanici, povezana lica, to vam dođe ovako: Mirković, direktor ekspoziture Jugobanke u Moskvi, poveže se sa Hamovićem, direktorom ekspoziture, odnosno predstavništva Energoprojekta u Londonu, naravno i ovo predstavništvo u Londonu i u Moskvi opljačkaju, i povežu se i naprave Evroaksis banku. Naravno, Drakulić koji je opljačkao Geneksovo predstavništvo u Londonu nije bio povezan ovde, on će biti povezan malo kasnije, a onda dođe buldožer revolucija, ministar skine čarapu sa glave i onda sa ovim povezanim licima prenese depozit NBJ u Evroaksis banku, pa onda ta povezana lica se povežu, pa naprave Nacionalnu štedionicu i onda to dođe ovako sve povezano. Onda kada su tako povezano prodali Grku, onda su mu prodali onih 7,5 hiljada kvadrata poslovnog prostora, koje je ta povezana grupa uzela iz ZOP-a. Hamović, sada ona druga povezanost, povezao se sa Drakulićem, pa su napravili Ist point odnosno Ju point, pa su preko toga išli, naravno, depozit iz Evroaksis banke, srpskih para, sve je to išlo preko Ist pointa, da se kupi valjaonica u Sevojnu, da se kupi Klas i da se tako otkupe još neke stvari. To je ta povezanost koju nam je donela buldožer revolucija. Zbog toga ima ovde u nekoliko članova ta uzročno-posledična veza, i kada malo razmaknete tu vezu, razvučete, a ono vise kao one lutke na koncu svi ovi o kojima sam maločas pričao.
Hvala, nadam se da su svi povezali. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo poslanik Nikola Lalić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Nikola Lalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću govoriti o ovoj kategoriji povezanih lica o kojima je govorio kolega narodni poslanik Momir Marković. Govoriću nešto o drugoj kategoriji povezanih lica, odnosno amandman koji sam podneo u ime SRS na član 39. govori o tome da se zabranjuje odobrenje kredita licima koja su akcionari u bankama u trajanju od godinu dana, odnosno od vremena dobitka dozvole do početka rada. Prema ovom članu, ove mere su faktički pogrešne, jer ako gledamo u članu 33. sve je regulisano, dakle, odnos akcionara u bankama, odnosno regulisano je ako su ovde obaveze akcionara regulisane aktom o procentu učešća u kapitalu banke, onda sa druge strane imamo gde se kod odobrenja kredita takođe aktima banke reguliše i taj deo posla. Pitanje je da li će se ovde kod odobrenja ovih kredita narušiti ugled banke ili neće. O tome je govorio Marković u onom drugom delu, što sam napomenuo. Smatram da se neće narušiti ovde ugled banke. Čin kojim bi banka dodeliti kredit takođe ne narušava njen ugled ili njeno poslovanje. To se može narušiti nekim drugim vidom kriminala. To je razlog zašto sam podneo da se ovaj član 39. briše. Međutim, postavio bih pitanje ministru, danas je izneo jednu stvar koja je po meni nemoguća, a to je da su stabilne banke danas kod nas, i fondovi, i da se penzije više neće čekati u redu kao što su se do sada čekale. U Srbiji postoji više načina slanja ljudi u penziju i faktički više načina dodeljivanja rešenja. Negde se za rešenje o penziji čeka 15 dana, a u nekim regijama se čeka i tri-četiri meseca, sa obrazloženjem da onaj ko je podneo zahtev za penziju može da ide na godišnji odmor. Ono što smeta svakom radniku, a i nama poslanicima, jeste da je nemoguće da jedna firma može nekoga da pošalje na godišnji odmor tri, četiri, pet meseci, dok ne dobije rešenje za penziju. To znači da mu toliko penzija faktički ova vlada i uskraćuje ako je prinuđen da ide u penziju.
Hvala. Povodom istog amandmana za reč se javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo, rekli su neke moje kolege još danas u toku dana i neću posebno da objašnjavam ovaj naš način reagovanja po ovom predlogu zakona, odnosno to što smo tražili brisanje svih članova. Rekli smo da smo na taj način pokazali naš odnos prema neozbiljnosti Vlade i predsednika Skupštine prema poslaničkim grupama u ovom parlamentu. Čuli ste mnogo konkretnih primedbi na ovaj zakon, ali načelna primedba koja može da se stavi i koja je očigledna u članu 39, kao i u sledećem članu 40, jeste da ovim zakonom Vlada Srbije, Ministarstvo finansija i ministar Dinkić žele da legalizuju sve ono što se u bankama dešavalo od tzv. demokratskih promena u Srbiji, a to se kaže od demokratske pljačke Srbije, tako vam se i zove jedna od knjiga jednog od vaših prijatelja, dakle poučna knjiga. Dakle, sve što se uradilo u bankarskom sistemu želeli ste ovim zakonom da legalizujete. Onda ste došli u jednu pravno apsurdnu situaciju da veliki broj odredbi ovog zakona u stvari morate da primenjujete retroaktivno, a to je naravno, trebalo bi bar pravnici to da znaju, neustavno. Mi iz SRS očekujemo, ako vi slučajno donesete ovaj zakon, ako budete imali većinu posle izglasavanja budžeta, za koji je pitanje da li ćete imati skupštinsku većinu, dakle, ako se to i desi, mi očekujemo da Ustavni sud mora da reaguje povodom ovog zakona, bez obzira da li bude imao neku inicijativu i bez obzira na činjenicu da je predsednik Ustavnog suda funkcioner stranke G17 i da je do sada donosio sve odluke u interesu G17. Da se setimo još onog vremena kada je Vučetić i njegov Ustavni sud odlučio da mandati pripadaju poslanicima, to je bilo još u vreme kada je G17 ukrao poslanika u Skupštini, a to je bio prvenac u ovom parlamentu, naravno dešavalo se u prošlom sazivu. Dakle, očekujemo reakciju Ustavnog suda, a mi iz SRS svakako da ćemo sa svoje strane podneti tu inicijativu, ali u Ustavnom sudu ima naših, Krasiću pomozi mi, pedesetak inicijativa, koje još uvek nisu ni blizu da se stave na dnevni red. Ali, kada govorimo o članu 39, govoriću istovremeno i o članu 40, pošto su zaista povezani, u članu 39. kažete "banka ne može odobravati kredite svojim akcionarima pre isteka roka od jedne godine od dana kada je počela da posluje". Kada bih uspela da ponovim povezane banke koje je Momir Marković malopre izgovorio, onda bih vas pitala koliko je akcionara tih banaka, pre isteka tog roka od jedne godine, već dobilo te kredite. I da je slučajno ministar u pocepanim farmerkama, ali u odelu u ovom parlamentu, onda bismo tražili od njega da nam on objasni koji su to akcionari već uzeli te kredite, a mi tvrdimo da jesu, i na koji način misli ministar finansira i Ministarstvo finansija da primeni ovaj član 39? Tek član 40. kaže: "Pravni posao koji banka zaključi suprotno uslovima propisanim članovima od 37. do 39. ovog zakona ništav je". Podsećam, članovi 37. do 39. govore o povezanim licima, odnosno 39. o akcionarima. Kaže se, ako su zaključeni. Dakle, ovaj zakon pretpostavlja da je bilo pravnih poslova koji su zaključeni suprotno uslovima iz ovih članova 37, 38. i 39. i onda član 40. kaže da su ti poslovi ništavi. Podsećam kolege pravnike pre svega šta znači ništavost ugovora. Istovremeno pitam, na koji način mislite da suspendujete posledice koje proizvedu ovi pravni poslovi koje predviđate u članu 40, a trebalo bi svakako to da se učini? Znate li vi koliko je para, suprotno članu 40. a u skladu sa ovim prethodnim članovima, angažovano kroz kredite, kroz povezana lica, povezane banke. Te pare su se ko zna koliko puta obrnule i ko zna u kojoj su karici ovog lanca i na koji način misli neko, ko misli da je u stanju da primeni član 40, da učini da ovi pravni poslovi budu ništavi. Može da kaže da su ništavi, ali ko može da učini da budu ništavi, odnosno da nestanu posledice koje su ti pravni poslovi prouzrokovali, jer je to suština ništavosti nekog pravnog posla. Znam da ste vi, odnosno predstavnici Vlade, a pretpostavljam i kolege poslanici koji su čitali ovaj zakon, potpuno svesni ovoga, ali mislite, hajde sada ćemo mi to da napišemo u zakon, pa onda lepo da legalno radimo ono što smo do sada radili nelegalno i ispod žita. Pa kada dođe vrlo brzo nova vlast, posle narednih izbora – mislim da je Zoran Krasić govorio o tome da ćemo ovaj zakon morati da primenjujemo bar šest ili sedam meseci, jer jednostavno neće biti vremena da se tako brzo sve to promeni –onda ćete u tom vremenu vi da lovite u mutnom. Zato mi srpski radikali reagujemo i ovim amandmanima, i na ovaj način, i da pokušamo bar da upozorimo Ustavni sud da ovaj zakon, ako bude donet, proglasi neustavnim.
Hvala vam najlepše, gospođo Radeta. Proverio sam, i mene ste zabrinuli, u Predlogu nije naznačeno da ima stavova sa retroaktivnim dejstvom, niti u izveštaju Zakonodavnog odbora, ali molim još jednom da se proveri, ako ima, o tome bi Skupština morala da se izjasni u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Markoviću, mislim da koji minut gore-dole ništa ne znači za ovu raspravu. Ali, skrenuo bih vam pažnju na nešto opasno što se priprema da se na brzinu progura kroz ovakav predlog zakona. Poslanike vlasti, ukoliko ih ima ovde, samo bih upozorio da je termin "povezana lica" definisan članom 2. na strani 2. Predloga zakona, pa ću samo za primer da pročitam jednu od ovih tačaka, ima ih ukupno šest - smatra se da postoje povezana lica ako je nastupio slučaj makar iz jedne od ovih šest situacija. To je situacija da su dva ili više pravnih ili fizičkih lica povezana tako da jedno od njih ima učešće u drugom pravnom licu. Drugi slučaj koji može da se desi, da su pravna i fizička lica povezani tako da je fizičko lice punomoćnik pravnog lica. Znači, to je situacija kad nastaju povezana lica. Odredbama člana 37. do 39. propisano je šta bi bila zabrana za banku u odnosu na ova povezana lica. Član 37. kaže da ta lica ne mogu imati povoljnije uslove pred bankom, a član 38. govori sveobuhvatno o pravnim poslovima, tako da se kao pravni posao ne shvata samo bankarski posao, uzimanje i davanje kredita, garancija itd, već se kao pravni posao smatra i onaj posao gde banka kupuje nešto što je neophodno za njeno poslovanje i ulazi u dužničko-poverilački odnos povodom nečega što je fizički ili tehnički aspekt troškova poslovanja banke (nabavka papira, nabavka sapuna). To su sve pravni poslovi i oni su pod nekim sektorom ograničenja. Kada su u pitanju povezana lica, banka može sa povezanim licem da i takav posao uradi, pod uslovom da je prethodno taj posao odobrio pismeno upravni odbor banke. Ako ne postoji pismeno odobrenje upravnog odbora banke, takav pravni posao je ništav. Sada pređimo sa sapuna na mnogo značajnije iznose sredstava, koji se vrlo vešto mogu predstaviti kao trošak poslovanja. To može biti najam autobusa, popravka zgrade, montaža informacionog sistema, to mogu biti marketing usluge, može biti reklama, propaganda, sponzorstvo, donacija. Sve to može biti trošak preko koga se peru pare, gospodine predsedniče. Mi smo pre ovog zakona imali zakon o sprečavanju pranja novca, a ovde imamo legalizovani oblik pranja novca. U članu 39. se ukazuje na to da povezano lice ne bi moglo da uzima kredit od banke u roku od jedne godine od dana kada je počelo da posluje. Mi u zakonu nemamo propisano koji je to dan kada banka počinje da posluje, zato što imamo dve preliminarne faze do dozvole za rad, pa onda imamo registraciju, pa verovatno je početak poslovanja neki datum posle registracije kod nadležnog državnog organa. Ovo sam sve ispričao jer osnivači banke ulaze u osnivanje banke svojim kapitalom, jer računaju da će putem poslovanja da obezbede na kraju godine dobit i po osnovu dividende da više zarade nego da su te pare, koje su uložili u osnivanje banke, uložili u neku svoju proizvodnju. To znači da taj prinos po osnovu dobiti u poslovanju banke za njih predstavlja veći iznos nego neka dobit iz ostalih privrednih delatnosti, recimo, neka bude trgovina ili neka proizvodnja. Međutim, imamo i osnivače banaka koji očekuju da, ukoliko osnuju neku banku, po tom osnovu stiču pravo da preko povezanih, i sa bankom povezanim licima, pošto je taj drugi termin posle ovoga, ili preko svojih kćerki-firmi, na neki način se legitimišu i kod banke pod beneficiranim uslovima obezbede jeftina sredstva, koja bi kao obrtna uložili u svoju proizvodnju, pa onda dva puta zaradili: jedanput kao akcionari, a drugi put kao korisnici jeftinih sredstava svoje banke, s tim što se to ne vidi, a to ovaj zakon omogućava da se ne vidi. To ništa nije novo.
Slažete se da nastavimo da govorimo i po sledećem amandmanu, pošto je povezano, da vas ne bih prekidao.
Znači, ova matematika i ova tehnika je poznata. Gospodin Marković je interesantno opisao kakvo je to sve povezivanje bez lisica na rukama. Druga faza je sa lisicama na rukama. Ovi ljudi, koje je gospodin Marković pomenuo, znaju da bi verovatno svaka normalna vlast računala na italijanski proizvod lisica za ruke, pošto su one najkvalitetnije. To na stranu. Gospodine predsedniče, vi biste morali svoj autoritet maksimalno da iskoristite, naravno, ne da ga potrošite, nego da ga iskoristite, jer sve što smo napred kritikovali, ukazivali i pokušali sa nekim argumentima da to dokažemo, nalazi se na kraju ovog zakona. Sada bih ovu manjinu od parlamentarne većine zamolio da pročitaju član 135. i član 136. ovog predloga zakona i zamolio bih one iz Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, pa i gospodin Stojković, ministar pravde, bi morao na neki način da se uključi, da traži pomoć i profesora Zorana Stojanovića, koji je radio na Krivičnom zakonu - kako je moguće da se propiše krivično delo za pravno lice? To stoji u ovom zakonu. U članu 135. reguliše se krivično delo, pa kaže: "Ko se bez dozvole za rad NBS bavi primanjem depozita, kazniće se za krivično delo kaznom zatvora od tri meseca do pet godina". Ko se tim poslom bavi - pravno lice koje se predstavlja da je banka, a nije banka. U poslednjem stavu se kaže: "Za delo iz st. 1. i 2. ovog člana kazniće se odgovorno lice u pravnom licu". Ovo odgovara formulaciji koja obično prati privredne prestupe i prekršaje, a ne krivična dela. Za krivična dela se govori o fizičkom licu. Vi nas zamajavate ceo dan i pola noći da pričamo o nečemu što ne može da postoji u pravnom poretku Republike Srbije. To je bezobrazluk, gospodine Markoviću. Ovo ne može da prođe u zakonu. Slična stvar je sa članom 136, samo što ne tretira primanje depozita, nego tretira davanje kredita i izdavanje platnih kartica, pa se opet priča o pravnom licu kao izvršiocu krivičnog dela. Povezana lica, kako ste ih vi dali, to je organizovana grupa za vršenje zločina. Dalje, gospodine predsedniče, član 137. u jednoj od ovih tačaka koje se pozivaju na član 38. stav 2. do 5. propisana je kazna za privredni prestup za pravno lice od 300.000 do 3.000.000 dinara i za odgovorno lice u tom pravnom licu od 50.000 do 200.000 dinara. Ako neko koristi onaj limit od 10% od osnovnog kapitala, to vam je milion evra. Šta je za onoga ko je uzeo milion evra da plati kaznu od 500.000 dinara? Vi nama kažete da je ovo ekspertsko, da je ovo stručno, da je ovo usaglašeno sa Evropom, sa svetom, sa Bin Ladenom, sa DžordžomBušom, sa Putinom, sa svima. Kako vas nije sramota da nas maltretirate cele noći ovde, da bi vam dokazali da niste svesni šta ste napisali. Gospodine predsedniče, molim vas da prekinete ovu sednicu, da o ovom incidentu obavestite predsednika Vlade i da kažete da je guverner Narodne banke podmetnuo ministra ovde i da je on verovatno od muke, kad je video, obukao farmerke.
Svakako ću uvažiti sve sugestije. Hvala vam, gospodine Krasiću. Na član 40. amandman je podneo Srboljub Marinković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srboljub Marinković. Ostalo je još 11 minuta.
Na član 40. podneo sam amandman. Taj član glasi: "Pravni posao koji banka zaključi suprotno uslovima propisanim iz člana 37. do 39. ovog zakona ništav je". Kao što ste čuli i moji prethodnici su o tome mnogo govorili. Podsetiću samo da je slična situacija, i iz novina ste videli, da je gospodin Jelašić kupio uz pomoć kredita svoju vilu, pa je sada trenutno nemoguće dokazati da li je on dobio taj kredit pod povoljnim uslovima i na koji način. Naravno, on je mogao toj banci koja mu je dodelila da da garanciju i dozvolu za rad i da to mi sada trenutno ne možemo da dokažemo, mada ima tu i zaštite od ministra. Što reče kolega, kazne su vrlo male, jer suma kada se uzme od jednog do pet-šest miliona evra, to za korisnike tih kredita su kazne male. Ministar Dinkić je u prethodnom izlaganju iznosio činjenice kako su krediti povoljni za građane, što uopšte nije tačno. Činjenica je da trenutno krediti koji se koriste jesu potrošački krediti i oni izazivaju inflaciju. Mi ovde u ovim članovima vidimo da pojedina sredstva koja se dobijaju, i građani, radnici, koji uzimaju otpremninu za protekli radni staž, oni koriste svoja sredstva trenutno, i to se ne ulaže u proizvodnju. Stvara se prividan vid rasta standarda, koji ide na štetu države i samih građana. Mi smo u situaciji da kažemo da i seljaci koriste te kredite, ne ulažu trenutno u proizvodnju, jer i ova proizvodnja od ove godine stoji. Nije prodata, nije otkupljena. Oni se koriste navodno za kupovinu nekih novih mašina. To će otići sve na kamate, tako da SRS uopšte ne podržava ovaj zakon o bankarstvu, koji je predložen Narodnoj skupštini da se usvoji po hitnom postupku.
Po istom amandmanu, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, mi smo očekivali da će ministar Dinkić da se vrati sa presvlačenja. Nisam znao da je to veliki problem obući odelo, zameniti farmerke, ali očigledno da on nije želo da poštuje ni vas, ni Narodnu skupštinu Republike Srbije. Te je besmisleno da narodni poslanici bilo šta govore o predloženim amandmanima, kada ovde nije ministar koji je u mogućnosti da prihvati ili odbije ponuđeni amandman na bilo koji član i stav predloženog zakona. Ne može to nijedno drugo lice u njegovo ime da učini, i zbog toga, i zbog načina na koji se odvija ova sednica, u kojoj ima ukupno sedam poslanika skupštinske većine, što bi Albijanić rekao, dva šefa – dobri ste vi šefovi kada vas je samo sedam ukupno, veliki šefovi. Ne brine mene što vam je vojska tako mala, nego što nam se to i na državu odnosi sve. Ovo zaista predstavlja jednu vrstu pravnog nasilja i pokušaja da mi svi, a ovde ima 30 poslanika SRS koji su se spremali da govore po amandmanima, ali ovo nema više nikakvog smisla i ne želimo da vi kažete sutra da smo mi odgovorni za nekakvo mrcvarenje i maltretiranje vas, ali zbog činjenice da vi ne poštujete Narodnu skupštinu, da ministar Mlađan Dinkić ne poštuje skupštinu, građane Srbije, narodne poslanike, zbog činjenice da mislite da ćete vampirskim sednicama nešto da postignete, a mi nemamo kome da se obraćamo u dva ujutru, jer normalni ljudi spavaju, pripremaju se za posao od šest, sedam i osam ujutru, neki rade i od devet, pošto ste uveli ovo evropsko radno vreme. Dakle, niti njima možemo da govorimo, niti vama možemo da govorimo, niti vi nama možete da odgovorite, niti želite da slušate ono o čemu govorimo, niti je ovaj presvukao farmerke i mi nemamo ništa drugo da radimo nego da napustimo sednicu, dalje nećemo da prisustvujemo.
Hvala vama na jasno izrečenom stavu, gospodine Vučiću. Korektnosti radi prema svim poslanicima, budite ljubazni, zbog važnosti zakona o zdravlju, koji su na dnevnom redu, u petak u 10 sati, dakle danas u 10 je nastavak sednice, rasprava u pojedinostima, kada se bude završila ova rasprava, raspravljamo u pojedinostima o šestom zakonu na dnevnom redu ove sednice. Na član 40. da li želi još neka poslanička grupa? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo Dragoslav Milković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo Vitomir Milošević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo poslanik Igor Mirović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 48. amandman je podneo poslanik Nenad Mitrović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 50. amandman je podneo Miroslav Nedeljković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podneo poslanik Tomislav Penezić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 52. amandman je podneo poslanik Dragutin Perić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podneo poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman je podneo poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman je podneo poslanik Zlatko Radić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Radić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podneo Milovan Radovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 61. amandman je podneo poslanik Branislav Rankić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podneo poslanik Branko Ranković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 63. amandman je podneo poslanik Prvoslav Savić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podneo Dragoljub Simonović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Izvinjavam se, ne čitam odluke Zakonodavnog odbora, jer sam na početku još rekao da je Zakonodavni odbor sve amandmane proglasio pravno mogućim. Na član 65. amandman je podneo poslanik Slaviša Slavković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 66. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 67. amandman je podneo Dragoljub Stamenković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo poslanik Mihajlo Stevanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podneo poslanik Stojan Tintor. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 71. amandman je podneo poslanik Nikola Todorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 72. amandman je podneo poslanik Vučeta Tošković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 73. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 74. amandman je podneo poslanik Stojan Cvetković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 75. amandman je podneo poslanik Lazar Čavić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 76. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 78. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman je podneo poslanik Mita Avramov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 81. amandman je podneo poslanik Mita Avramov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 82. amandman je podneoDragoljub Anastasovski. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 83. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 84. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podneo poslanik Branislav Blažić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 87. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 88. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podneo Živan Vladimirović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 90. amandman je podneo poslanik Boban Vojinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman je podneo poslanik Milivoje Vuković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 92. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vučić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman je podnela poslanik Gordana Gajić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 94. amandman je podneo poslanik Rodoljub Gačević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 95. amandman je podneo poslanik Darko Glišić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Daja. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 96. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milomir Minić i Jovan Todorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 97. amandman je podneo poslanik Stevica Deđanski. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 98. amandman je podneo poslanik Miloš Dišić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 99. amandman je podneo poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 99. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milomir Minić i Jovan Todorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 100. amandman je podneo poslanikGoran Dunjić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 101. amandman je podneo poslanik Milomir Dunjić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 102. amandman je podneo Aleksandar Đorđević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman je podneo Miodrag Đorđević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 104. amandman je podneo poslanik Tihomir Đuričić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 106. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 107. amandman je podneo poslanikRadiša Ilić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman je podneo Branislav Janković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 109. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 110. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 111. amandman je podneo poslanik Petar Jojić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 112. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 113. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Božidar Koprivica i zajedno Milomir Minić i Jovan Todorović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 114. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 115. amandman je podneo poslanik Blagoje Krajinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 116. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić.. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 117. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 118. amandman je podneo poslanik Bore Kutić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 119. amandman je podneo poslanik Nikola Lalić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 120. amandman je podneo Srboljub Marinković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 121. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 122. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 123. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 124. amandman je podneo Dragoslav Milković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 125. amandman je podneo Vitomir Milošević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 126. amandman je podneo poslanik Igor Mirović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 127. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 128. amandman je podneo poslanik Nenad Mitrović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 129. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 130. amandman je podneo Miroslav Nedeljković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 131. amandman je podneo poslanik Tomislav Penezić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 132. amandman je podneo poslanik Dragutin Perić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 133. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 134. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 135. amandman je podnela Gordana Pop-Lazić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 136. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 138. amandman je podneo poslanik Zlatko Radić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 139. amandman je podneo poslanik Ivan Radić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 140. amandman je podneo Milovan Radovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 141. amandman je podneo poslanik Branislav Rankić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 142. amandman je podneo poslanik Branko Ranković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 143. amandman je podneo poslanik Prvoslav Savić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 144. amandman je podneo Dragoljub Simonović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 145. amandman je podneo Slaviša Slavković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 146. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 147. amandman je podneo Dragoljub Stamenković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 148. amandman je podneo Mihajlo Stevanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 149. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Obaveštavam sve narodne poslanike još jednom da će danas, u petak, zbog važnosti zakona koji su na dnevnom redu, a tiču se zdravlja, sednica biti nastavljena u 10,00 časova. Zahvaljujem se na odgovornosti svim poslanicima i prisutnim koji su učestvovali u ovom maratonskom radu, ali nadam se u korist popravljanja zakona i odgovornosti prema obavezama koje naša država ima. Zahvaljujem se svim predstavnicima Ministarstva, koji su na adekvatan način, prema Poslovniku, učestvovali u radu. Hvala vam mnogo, prijatno i laku noć.