Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da Vlada smatra da nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, postavio bih samo pitanje - na osnovu kog zakona, važećeg ili ovog koji je kod nas u proceduri? Amandman jeste u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Ovaj amandman je jedna nova projekcija budžeta Republike Srbije, onako kako bi budžet trebalo da izgleda sa stanovišta SRS, a ne da u samom predlogu budžeta, kako ova vladajuća većina to iskazuje, iznosi, prihodi i rashodi budu prikriveni raznim stručnim izrazima i pozicijama gde teško može da se utvrdi za koje su namene ti izdaci, odnosno prihodi opredeljeni. Prva stvar koja budžet SRS-a razlikuje od budžeta vladajuće većine jeste ta da, po Srpskoj radikalnoj stranci, javna potrošnja treba da se smanji i treba da se prestane sa daljim zaduživanjem zemlje, samim tim i građana, pa je u skladu sa tom politikom ovaj amandman i napisan. Prvo, nije tačno da, po predlogu Vlade Republike Srbije, budžet iznosi 639 milijardi i 600 miliona. Budžet Republike Srbije je, čak i po predlogu Vlade, daleko, daleko veći. Budžet se kreće oko 713 milijardi dinara, a ta razlika od 639 do 713 milijardi dinara se krije kroz tabelu 2, gospodine ministre, a to su primanja od zaduživanja i prodaje finansijske imovine. Jedan izraz, jedna rečenica koja nekome malo šta znači, a u prevodu jeste - primanje od kredita i primanje od emitovanja hartija od vrednosti. Već sam jednom prozvao ministra da izađe za ovu govornicu i kaže da ono što radi guverner Jelašić, ono što radi Narodna banka Srbije nije ništa drugo nego štampanje novca. Da li je novac štampan kao jedna moneta i tako pušten na tržište ili kroz hartije od vrednosti nema apsolutno nikakve razlike. Da stvar bude još gora, kroz emitovanje hartija od vrednosti, a cilj emitovanja hartija od vrednosti jeste nekakvo dnevno pokrivanje eventualne nelikvidnosti budžeta, stvara se mogućnost da, kroz špekulacije na berzi i oscilacijama koje dinar odnosno evro ima u poslednjih godinu dana, neko stiče enormno bogatstvo na štetu građana Srbije i na štetu privrednih subjekata Srbije. Hoću samo da kažem da je u 2006. godini Narodna banka Srbije sa ovim berzanskim i finansijskim transakcijama napravila gubitak, koji je pokriven iz budžeta Republike Srbije, od 30 milijardi dinara. Gospodine ministre, koliki je to gubitak pokazaću vam samo na jednom primeru, a to je da ste, po ovom predlogu budžeta, za čitavu 2008. godinu planirali da kroz Nacionalni investicioni plan potrošite 34 milijarde dinara. Znači, Narodna banka Srbije svojim mešetarenjem na tržištu napravi gubitak koji je skoro jednak godišnjem iznosu predviđenom za Nacionalni investicioni plan. Vi takvog čoveka pre samo nekoliko meseci ponovo imenujete za guvernera Narodne banke Srbije. Druga stavka u tabeli 2 - otplata glavnice i izdaci za nabavku finansijske imovine, to su otplate starih glavnica kredita i izdaci za kupovinu hartija od vrednosti, gde će opet država na određen način da se zadužuje na teret građana Srbije i na teret ovog budžeta, a iz svega toga planirate da pokrijete navodni deficit od 14 milijardi 828 miliona. U članu 1, koji iskazuje prihode i rashode budžeta, ja nigde, gospodine ministre, ne mogu da vidim koji su prihodi Republike Srbije iz privatizacije. Voleo bih da znam gde će da završi pola milijardi evra koje je dobila Republika Srbija kroz privatizaciju Robnih kuća i RTB Bor. Morate da se složite da je pola milijarde evra za Srbiju, ovako, od kada ste vi došli na vlast, ojađenu i opljačkanu, prilično veliki novac. Zašto te stavke nema u budžetu Republike Srbije? Srpska radikalna stranka, u čije sam ime podneo ovaj amandman, napravila je drugačiju projekciju budžeta, gde neće više biti dozvoljeno Narodnoj banci Republike Srbije da pravi špekulacije od kojih će građani Srbije da imaju samo štetu, i budžet Republike Srbije u kome smo, nažalost, morali da prihvatimo sve ove dugove koje ste napravili građanima Srbije od kada ste došli na vlast do dana današnjeg. Ti dugovi, koji nisu mali, verovatno su opravdanje zašto niste dobili onih obećanih 6,5 - 7 milijardi dolara samo kada smenite Miloševića. Za otplatu tih dugova u 2008. godini građani Srbije treba da plate 74 milijarde dinara, odnosno skoro celu jednu milijardu evra. Budžet, po SRS, treba da se finansira samo iz realnih prihoda i očekivanja od privatizacije u 2008. godini treba da budu u iznosu od 48 milijardi dinara 357 miliona da bi se postigla ravnoteža budžeta, a budžet, imajući u vidu sve ove prihode i rashode koje ste prikazali, u koje nećemo da ulazimo i za koja smatramo da se finansiraju iz realnih i pravih budžetskih izvornih prihoda treba da bude 687 milijardi 958 miliona. Neko će reći da je budžet koji SRS predlaže ovim amandmanom veći, međutim, tvrdim da je veći ovaj sadašnji zato što ste kroz primanje i zaduživanje od prodaje finansijske imovine napravili građanima Srbije dug od 89 milijardi dinara, a izvore prihoda ne znamo kako ćete da ostvarite, hoće li to biti novi krediti ili samo emitovanje hartija od vrednosti kroz Narodnu banku, a to se ne može nazvati nikako drugačije nego štampanjem novca. Što se tiče Nacionalnog investicionog plana, ne može se krečenje škola, zgrada, poreske uprave, sređivanje fasada itd. nazvati Nacionalnim investicionim planom, gospodine ministre. To je čak tekuće održavanje, teško da ga možemo nazvati investicionim održavanjem. Nacionalnim investicionim planom ne možemo nazvati pravljenje skijališta. Nacionalnim investicionim planom ne možemo nazvati raznorazne finansijske malverzacije ministarstva za ravnomeran regionalni razvoj i zaduživanje građana Republike Srbije da bi se podigli neki krediti kojima ćemo opet da zadužimo građane Republike Srbije. Tri milijarde dinara ste izdvojili i knjižite kao Nacionalni investicioni plan - krediti za privredne subjekte, odnosno za pokretanje malih i srednjih preduzeća i preduzeća koja će da se bave izvozom. Investicioni plan jeste rad na infrastrukturi, poboljšanju stanja privrednih subjekata. Što se tiče zaduživanja, koliko planira ova vlada da zaduži građane Srbije, ja ću da kažem i dokažem samo na jednom primeru. Po budžetu Republike Srbije, samo za prateće troškove zaduživanja Vlada Republike Srbije planira da potroši skoro dve milijarde dinara tj. milijardu i 950 miliona dinara. Onda objasnite građanima Srbije, objasnite ovima što štrajkuju, prosvetnim radnicima, štrajkačima u pravosuđu, i onima kojima stalno ograničavate plate, zašto mislite da potrošite dve milijarde dinara i ko će od toga da ima najviše koristi. Najviše koristi od toga imaće ljudi koji su bliski Vladi. Čak i kada dajemo saglasnost na razne kontragarancije i garancije za zaduživanje javnih preduzeća mi ne znamo pod kojim uslovima zadužujemo državu, ne znamo pod kojim uslovima se podižu krediti, nemamo opisane detaljne kamatne stope, nemamo analizu efekata tog kredita i nemamo analizu opravdanosti zaduživanja građana Republike Srbije, a ovamo se zaklanjamo iza državne revizorske institucije za koju ne opredeljujemo dovoljno sredstava da otpočne svoj rad, kojoj onemogućavamo da radi. Narodna skupština Republike Srbije, osim jednog jedinog završnog računa za 2001. godinu, nema ni jedan jedini završni račun budžeta do dana današnjeg. Prvi budžet onog ministra finansija Bože derikože, "vojvodeod Meridijan banke", kretao se oko 120 milijardi dinara. Ovaj novi je oko pet a možda i šest puta veći, što vam govori da je jedini cilj povećanja budžeta povećanje broja zaposlenih u organima državne uprave, otvaranje novih agencija, finansijske malverzacije Narodne banke Srbije, i to je jedino što građani Srbije plaćaju iz budžeta. Kada malo više prođete kroz budžet videćete da Vlada Republike Srbije ograničava broj zaposlenih u organima lokalne samouprave, ograničava masu novca za organe lokalne samouprave koja može biti izdata za plate. Sa druge strane, Vlada Republike Srbije sve više i više nadležnosti prebacuje na organe lokalne samouprave, ali ne povećava izvorne prihode organa lokalne samouprave da obavljaju tu delatnost. Izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave vi ste ove poreze koje ne možete da naplatite, porez na imovinu, gde je procenat naplate najmanji i što je najnepopularniji porez, gde poreski obveznik direktno plaća novcem, a ovo kroz robu i usluge plaća neko drugi, prebacili u nadležnost lokalne samouprave i onda ste rekli – sada vi fino kroz te poreze finansirajte lokalnu samoupravu, imaćete sve više i više obaveza, otvaraćete opštinske poreske uprave, da bismo mi što je moguće više novca mogli da ostavimo za sebe, za direktore javnih preduzeća, za direktore javnih ustanova. Čitano je ovde sa ove govornice kolike su plate pojedinih direktora. Čini mi se, direktor "Službenog glasnika", u kojem se objavljuju zakoni Republike Srbije i koji čita samo onaj ko mora, ima platu 240.000 dinara. Interesuje me kako mislite da razvojnim budžetom nazovete budžet koji finansira samo javnu potrošnju, u smislu izdavanja za plate i dodatke zaposlenih, otplate kredita i otplate glavnice. Kako mislite da taj budžet nazovete "razvojnim"? Mislim da je budžet koji je Srpska radikalna stranka dala kroz član 1. daleko realniji nego vaš, daleko pošteniji. Osim toga, čak i kad je ovaj budžet u pitanju, videćemo ko će ovim sredstvima raspolagati. Ako vi nastavite da raspolažete, budžeti će nam biti sve puniji novca, građani sve siromašniji, privreda sve ojađenija, a razlika će biti dopunjavana kreditima. Ako Srpska radikalna stranka bude došla na vlast, to će biti vrlo brzo, budžet će biti realan, usmeren ka razvoju privrede i smanjenju siromaštva građana. U tome je razlika između nas i vas, gospodine ministre, gospodo narodni poslanici koji podržavate ovu vladu.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. st. 3. i 4. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 1. amandman je podnela Vlada. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 13a. stav 2. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, podnela sam u ime SRS amandman na član 2. koji glasi - brisati član 2. u kome se kaže da potrebna sredstva za finansiranje budžetskog deficita i izdatke po osnovu otplate duga i nabavke finansijske imovine iznose 89 milijardi dinara i da će se ona obezbediti iz privatizacionih primanja, kredita, donacija i finansijske imovine budžeta. Predložila sam da se ovaj član briše i dala obrazloženje u jednoj rečenici – neophodno je započeti realno finansiranje budžeta. Prošlo je nekoliko dana od načelne rasprave o budžetu. Rekla sam da je gotovo uvredljivo da se u Zakonu o budžetu na jednom mestu kao izvori za finansiranje budžetske potrošnje nađu krediti, koji su obaveza budućih generacija, da se nađu donacije, koje su navodno bezuslovni pokloni, i da se kao izvor za pokriće troškova u budžetu nađu privatizaciona primanja, odnosno da se prihodi od prodate imovine troše na pokriće budžeta. Zašto je to tako? Time ću početi, a time ću i da zaključim, nemoj da se neko usudi da o ovome polemiše. Početkom 2005. godine promenili ste metodologiju budžetskog knjigovodstva po kojoj se otplata javnog duga ne uklapa u budžetsku potrošnju. Znači, metodologijom, tehnikom, načinom prikazivanja Vlada Republike Srbije je odlučila da se otplata javnog duga ne uklapa u budžetsku potrošnju, što ne znači da ona to nije. Samo to omogućuje vama da prikazujete ovako mali deficit. To je omogućilo da se 2005. godine prikaže suficit od 3,25 miliona evra i to je omogućilo gospodinu Dinkiću, kao odlazećem ministru finansija, da prikaže suficit u budžetu. Znači, nije reč o suštini, reč je o tehnici kojom ste ono što je evidentno dug i potrošnja odlučili da takvim ne prikažete. O tome se nećemo sporiti. Zameram vam jer je to tačno. Ako snaga jednog poslanika, snaga njegove reči za vas kao argument nije dovoljna, možda će biti dovoljan citat stranih investitora, koje više uvažavate kad pravite zakonske predloge, kad radite zakon o budžetu. Pa i onaj potpuno neopravdano i nikakvom zaslugom pominjani gospodin Harold Hiršhofer koji je samo paradigma uticaja MMF-a i stranih institucija prilikom izrade naših zakona i ovog budžeta... Znači, ovaj budžet, kao i oni raniji do 2005. godine, izgleda realno zato što ste promenili tehniku prikazivanja troškova. Ali, ima još jedan razlog koji treba da zabrine građane više nego tehnika kojom vi ono što je potrošnja tako ne prikazujete. Novinska vest koja je nekima možda promakla, ali meni i mnogim građanima Srbije nije, jeste da je doneta nova privremena mera raspolaganja imovinom prodatih RK Beograd zato što je Agencija za privatizaciju prodala tuđe. Apsurd je u tome da je Agencija za privatizaciju, kao vladina agencija koje nema u budžetu kao trošadžije, ali koja radi privatizaciju i od toga naplaćuje, pored svih troškova, naknadu za uspeh, prodala imovinu Republike Srbije. Jedan vladin organ prodaje vladinu imovinu kao imovinu društvenog preduzeća. Ovo je Republička skupština, a ovo je ozbiljna rasprava. Ovo je rasprava o zakonu o budžetu. Ovo nije "Politikin Zabavnik" i rubrika "Za Riplija", "Verovali ili ne", a deluje tako. Zvuči tako i govori o neozbiljnosti ove vlade koja u Direkciji za imovinu nema popis imovine kojom država Srbija raspolaže, a obećavate svetu da ćete lokalnim samoupravama prepustiti deo imovine koja treba da bude osnov za njihov rad i prihodovanje. Znači, ako je Vlada Republike Srbije u članu 2. predvidela deo para od prihoda od privatizacije RK Beograd, a upravo je ovde prisutni ministar rekao da će 100 i nešto miliona od tog procesa ući u budžet, to nije prodaja društvenog preduzeća, to je nezakonita prodaja sopstvene imovine na koju je stavljena privremena mera zabrane odlukom suda. Još nešto što je vrlo zanimljivo u formiranju ovog budžeta jeste način kako bazirate njegovu odbranu. Gospodin Cvetković, gospodin Vlahović i mnogi ovde su isticali da budžet obuhvata mnoga stečena prava koja se ne mogu ukidati nego se moraju finansirati. To znači da postoje budžetski korisnici kojima je zakonom dato pravo da troše pare iz budžeta. Ali, nemojte da građane dovodite u zabludu da je reč o nekim neobičnim, nedržavnim rashodima koji se finansiraju. Znači, sve ono što su klasične funkcije države, odbrana, vojska, policija, zdravstvo, školstvo, sudstvo, oduvek je bilo u budžetu i tu nema novih stečenih prava. Novih stečenih prava imamo kod onog što godinama napadamo, a to je paradržavni aparat u vidu agencija koje su preuzele nadležnosti ministarstava za duvan, zaštitu životne sredine, privatizaciju, infrastrukturu i nebrojeno mnogo agencija kojih ima na svakom razdelu u ovom budžetu. To ima najmanje dve negativne strane. Jedna od njih je da građani, kada glasaju za političke stranke, glasaju za ono što im se programom obećava i glasaju za Vladu koja će imenovati svoje ministre i time označiti odgovorne ljude za sprovođenje predizbornih obećanja i budžeta. Ako vi ključne odluke, pa i trošenje budžeta, preusmerite na agencije koje nisu ovde u budžetu ili nisu direktno odgovorne jer od njih ne možemo da tražimo podnošenje ostavke zbog lošeg gazdovanja narodnim parama, to je samo jedna loša strana onoga što se zove zamagljivanje odgovornosti Vlade i ministara, a preko paradržavnog aparata. Ono što je mnogo teže u ovom budžetskom smislu jeste to da svaka od tih novoformiranih agencija, a nebrojeno ih je od 2001. do danas, treba da ima svoj prostor, a taj prostor ima zakup ili vlasništvo, ima grejanje, ima instaliranje telefona, ima opremanje infrastrukturom koja se zove kompjuterska oprema, novi softveri. To možda po pojedinačnoj agenciji i nije mnogo, možda je to 20-30 vaših prijatelja, zaslužnih građana, po vašem sudu a ne kvalitetu i ni slučajno po onom "stručnost ispred politike", ali kada vi imate najmanje 60 takvih agencija, naš narod kaže "dinar po dinar pogača", a ovde "izvuci ciglu po ciglu, sruši se kuća". Tako rušite sistem budžetskog finansiranja pričajući priču – ali, to su stečena prava pa ih ne možemo ukidati. Niko ovde ne dovodi u pitanje osnovne državne funkcije. Ovde se dovodi u pitanje stvaranje paralelnih organa koji nikome nisu odgovorni, a troše ogromna budžetska sredstva. Kao dva najizrazitija primera i u načelnoj raspravi o budžetu pominjala sam upravo Agenciju za privatizaciju i Agenciju za sanaciju, stečaj i osiguranje banaka koja se danas zove samo Agencija za osiguranje depozita. Znači, nemojte obmanjivati građane da su velike plate u policiji, zdravstvu, nauci, vojsci pogotovo, kada oni evidentno to znaju. Nemojte da državni aparat buja. Vi ste, gospodine ministre, ekonomista. Ima ovde mnogo školovanih ljudi. Vi odlično znate da državna birokratija buja po principu Perkinsonovog zakona zvona i kada im jednom ustanovite neku obavezu lako će je zaboraviti, ali kada im ustanovite pravo, teško se njega odriču. Kao što se vlast u liku DOS-a tek odrekla poreza na finansijske transakcije koji je bio uveden, gledaj apsurda, u vreme sankcija. Znači, omogućili ste bujanje državnog aparata koji gubi odgovornost vlasti i, s druge strane, dovodi državu u tu vrstu deficitarnog finansiranja koje se ne može drugačije nazvati nego trošenje budućnosti naše dece kroz kredite koje vrlo nekritički uzimate. Tu vam nikakva tehnika i metodologija ne može biti izgovor. Kada smo kod ovog nerealnog finansiranja budžeta, moram da priznam da, po prirodi posla, pomno pratim sve što ministar izjavi u vezi sa budžetom. Na moju primedbu da mi nemamo upravu za javni dug i da ona nama ne dostavlja izveštaj o tome koliko su teška zaduživanja sa kojima se ovde susrećemo, u smislu da ne znamo cenu, ne znamo uslove, odgovorio je tamo gde se radije daju obrazloženja, na jednom od nekih savetovanja ekonomista, rečima – ne može Ministarstvo finansija i ministar da preuzme odgovornost za kredite koje je ugovarao neko drugi. Parafraziram, ali to je suština vaše izjave. Vi ste u pravu, ali kako da Skupština odobri zaduživanje i preuzme odgovornost ratifikujući nebrojeno mnogo sporazuma za koje se oni preduzetnici u provizijama, kada nas zadužuju, guraju tamo da uzmemo što više kredita kojima finansiramo tuđe privrede. Imam još jednu napomenu u vezi sa ovim. Znači, zaduživanja, na koja vas lako nagovore, jesu deficitarno finansiranje koje tehnika ne može da ispegla. Prilika je i da kažem da izrada ovog budžeta u najvećoj meri uvažava zahteve stranih investitora i da im dugujete da uvažite još jedan ogroman, a to je da učinite ugovor o radu za svakog radnika, a prema Zakonu o radu, što restriktivnijim, da mogu da otpuštaju bez pitanja i da nikome ne polažu račune za ono što se zove zapošljavanje građana. A, u memorandumu vi, gospodine ministre, po ko zna koji put upozoravam i nikada nije dovoljno, imate stopu od minus 2,1 zaposlenosti. Neko je ovde rekao da pred tim investitorima treba da prostremo crveni tepih. Drage kolege, pred stranim investitorima ova vlada ne prostire crveni tepih nego hiljade evra, uredbama na kojima je gospodin Dinkić, tada u liku ministra finansija a danas u liku ministra za privredu i privatizaciju, insistirao, odobravao ih i danas sprovodi, kao banka: svaki investitor, čim naumi da otvori neku fabriku, pa samo ogradi tablama ili žicom plac koji mu pokloni neka lokalna samouprava, dobije od Vlade Republike Srbije od 2.000 do 10.000 evra za radno mesto koje će otvoriti - kada, u kojim oblastima? Gde su to zaposleni radnici po tim uredbama po kojima iz budžeta finansirate stranim investitorima novootvorena radna mesta? Da li je to slučaj "Jumka", gde su ljudi kod novog ulagača radili preko 18 sati, pa na kraju dobili otkaze, ili je to onaj slučaj "Konfekcije" u Babušnici, gde je strani investitor bez ikakvog obrazloženja, iako je imao tržište, jednostavno zatvorio preduzeće koje je kupio i poslao ljude na zavod za tržište rada. Znači, prostiru se pred stranim investitorima čisti evri koje ovaj narod s mukom stiče, a ne crveni tepisi, ali mi zauzvrat ne dobijamo ni radna mesta, ni bolje uslove rada, čak ni informaciju o tome zašto se to ne dešava.
Reč ima narodni poslanik Dejan Perjaničić.
Poštovane kolege i koleginice, poštovani predsedniče, poštovani ministre, izvinjavam se što sam se javio po Poslovniku, ali trudiću se da ne oduzmem mnogo vremena. Ipak sam dužan građanima oopštine Trstenik. Javljam se po članovima 225. i 226. Postavljam pitanje ministru unutrašnjih poslova gospodinu Draganu Jočiću – na osnovu kojih parametara i kriterijuma je doneta odluka da opština Trstenik izgubi registarske tablice? Namerno se pozivam na dva člana, pošto se trudim da dam obaveštenje vama, ministru i svim gledaocima koji nas u ovom trenutku gledaju. S obzirom na to da sam u dane vikenda imao preko 100 poziva građana opštine Trstenik, želim da vam dam objašnjenje, pa i gospodinu ministru, da je opština Trstenik u onoj staroj velikoj Jugoslaviji bila druga opština, iza Maribora, po broju motornih vozila po glavi stanovnika. U ovom trenutku opština Trstenik ima preko 23.000 registrovanih motornih vozila, ima preko 55.000 stanovnika i posle Kruševca ima više stanovnika nego sve ostale opštine u Rasinskom okrugu. Napomenuo bih da je opština Trstenik sastavljena iz dve opštine koje su joj pridodate: 1953. godine opština Stopanja i 1956. opština Velika Drenova.
Hvala. Vaše pitanje će biti prosleđeno ministru unutrašnjih poslova. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Da.)Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, po amandmanu.
Gospodine predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u vezi sa ovim amandmanom koji je podnela koleginica Tabaković. Taj amandman glasi da se član 2. briše. Ne bih dodao ništa tome što je gospođa Tabaković pričala zbog čega treba ovaj član izbrisati, odnosno, znam da je gospodin Cvetković upoznat sa svim tim stvarima. Mislim da je važno da u ovom trenutku znamo neke stvari. Da li guverner Narodne banke sedi na sednicama Vlade zajedno sa vama, gospodine ministre? Da li ste ikada sa guvernerom Narodne banke porazgovarali o nekim temama o kojima slušamo poslednjih dana u medijima, kao što smo danas imali prilike da u jednoj radijskoj emisiji čujemo guvernera Jelašića koji se nije baš povoljno izrazio o ovom budžetu? Naprotiv, rekao je da je budžet potrošački, i sve ono što opozicija ovde danima govori. Guverner Narodne banke je naglasio da je budžet za 2008. godinu potrošački. Kada je dobio priliku da ga definiše on je rekao ovako, citiram: "Plate rastu, penzije rastu, cveta cveće, potok žubori, ali ćemo račune plaćati tek naredne godine". Po njegovom rečima, moramo sačekati da prođe decembar pa da vidimo kolika je inflacija u ovoj godini. Po njegovim rečima, sigurno će biti dvocifrena. Vi ste za sledeću godinu zacrtali inflaciju od oko 6%, što je potpuno nerealno ako startujemo sa dvocifrenom inflacijom; sada je već preko 9%. Građani bi morali da znaju istinu o ovom budžetu, da je ovaj budžet antireformski, antirazvojni i da je, pre svega, potrošački. Mene zaista najviše od svega interesuje da mi odgovorite na pitanje da li ikada razgovarate sa guvernerom. Da li vam je guverner skrenuo pažnju da će ovakav budžet, ovakvo rasipanje, ovakvo predizborno podizanje plata dovesti do toga da ćemo ući u dvocifrenu inflaciju u 2008. godini i da će građani, to vam je malopre i rečeno, da ćemo i mi i naša deca morati dobro da otplaćujemo. Naravno, nije samo ovaj budžet razlog tome, ali ako krenemo... Ono što je najvažnije, od originalnog memoranduma, iz jula meseca ove godine, drastično ste odstupili, a trebalo je da bude zaista stezanje kaiša. Nažalost, mi smo došli u situaciju da rasipamo više nego u 2007. godini. Ako su razlog tome izbori, kažite - jeste, razlog su izbori, pa ćemo u 2009. godini da stegnemo kaiš, pa i u 2010. i 2011. godini. Mislim da je ovaj amandman u redu i da bi trebalo da se prihvati da se ovaj član 2. briše. Situacija u kojoj se zemlja nalazi nalaže da ovde pored vas sede još i premijer i ministri koji bi mogli da nam daju odgovor na neka pitanja i da vidimo zbog čega postoji takvo nesaglasje između guvernera Narodne banke koji, naravno, nije deo Vlade, ali sedi svaki put na Vladi, ukazivao je, i sam vam je to rekao iks puta, na situaciju koja će nam se desiti – da će ovo rasipanje koje vi činite zbog predstojećih izbora građani morati debelo da plaćaju. Možda će 2008. godine građani imati utisak da imaju malo veće plate i penzije, međutim, ubrzo nakon toga će se to vratiti kao bumerang efekat i građani će morati debelo da plate sve ovo vaše rasipanje kroz ovaj budžet. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 5) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 4) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 2. stav 1. tačka 1) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Član 3. govori, u stvari, o zaduživanjima Republike Srbije, na šta se odnosi jedna od osnovnih primedaba na budžet koju SRS danima iznosi. Znači, zaduživanje po kreditima, imali smo priliku da vidimo, jer smo u ovoj godini donosili i budžet za 2007. godinu, dostavlja vam se samo kao direktoru koji je navratio da potpiše papire bez čitanja, samo jedan spisak dokumenata koje on neće ni pogledati, nego daj, potpiši, gde ćeš sutra biti, kada dođe osnovanost papira koje si potpisao, odnosno kada dođe na preispitivanje osnovanost uzetog kredita, pa neće biti ove skupštine, neće biti ministra, ko zna ko će kome da polaže račune. Možda je čak primer kako se gospodin ministar Cvetković branio da je najveća obaveza u ovom budžetu, u stvari, stara devizna štednja i da je ovaj budžet tako glomazan, ono što su već floskule, nije razvojni, a pomalo je socijalni, a nije ni jedno ni drugo, u stvari razlog za to je velika obaveza od stare devizne štednje. Želim odgovorno da vam kažem ovde u ime svoje stranke da u redovima SRS nema nijednog velikog nazoviprivrednika ili važnog kriminalca privrednika ili tajkuna koji je zloupotrebljavajući državne fondove, niti na bilo koji drugi način, zloupotrebljavajući staru deviznu štednju, došao do imovine ili bilo čega sličnog. Gospodine ministre, imate u rukama sve mehanizme, ili ste imali kao Vlada DOS-a, da vidite ko je zloupotrebio sredstva stare devizne štednje, gde se ona nalaze, da li su eventualno izneta negde, da li je od njih formirao neko neka preduzeća, pa se danas ne znam čime bavi ili radi. Vi to niste uradili. Evidentno je da je DOS-ova vlada na bazi onoga što je stara devizna štednja napravila jedan projekat gotovo savršene krađe koja se zove Nacionalna štedionica. Ne kažete da je taj veliki posao dobila da radi, kao ekskluzivni, lukrativni, najisplativiji, jedna paradržavna banka koju ste svesno tako nazvali da bi prihodovala; stvorili ste takvu Nacionalnu štedionicu koja nacionalna nikada nije bila, kao državnu, iza koje bi trebalo da stoji država svojim ugledom. Zato ste pojedincima koji su bili u sprezi sa vlašću omogućili da zarade ogroman novac na servisiranju stare devizne štednje. Znači, kada god upotrebite neki argument kojim branite ovaj budžet vodite računa o tome da ima onih koji u kolaču koji se zove zloupotreba državnih para nikada nisu učestvovali i nikada neće učestvovati i nikada vam neće to oćutati. Znači, ne samo da imate problem sa servisiranjem starih obaveza za koje niste imali snage, niste imali znanja ili niste imali želje da ih izvedete do kraja imenujući krivce i adresirajući štetu da građani makar znaju ko je kriv za sve to što se desilo, nego idete sa uzimanjem kredita za koje nam samo, po principu onog nepažljivog direktora, podmećete pod nos na ratifikaciju i potpisivanje tih ugovora. Amandmanom sam tražila da uz svaki takav ugovor stoji, uz projekciju rizika, znači, da li će se menjati kurs, da li će ova država imati prihoda iz kojih će moći da vraća te kredite pod pretpostavkom da su isplativi, da nam dostavite uz svaki ugovor o kreditu projekciju upravljanja rizikom koja uključuje ili smanjuje rizik od promene kursa, kamatnih stopa i drugih rizika. Vi ste mi dali za pravo samom izjavom u javnosti da ne možete da preuzmete odgovornost za kredit koji je neko drugi ugovorio. Sada ću ja vama da kažem koliko vi imate loš pristup dalje. Na moju primedbu da Uprava za javni dug još uvek nije oformljena, da stoji samo kao jedna kockica u sistematizaciji radnih mesta Ministarstva finansija, Vlada radi sledeće: ćuti i pravi se, ako ne govorimo o pitanju, kao da pitanje ne postoji, ako ne govorimo o problemu, problema nema. Zato, jednu drugu paradržavnu agenciju i upravu koja se zove Uprava za javne nabavke želi da pripoji Ministarstvu finansija. Ovo je zgodna prilika da objasnim principijelni pristup Vlade. Znači, Upravu za javni dug, koja je zakonom oformljena da prati kreditni rizik, da se država ne zadužuje pod lošim uslovima, ne formiramo, ali jednu Upravu za javne nabavke, pred kojom su svi jednaki (kada kažem „svi“ mislim svi oni na koje se Zakon o javnim nabavkama odnosi, pa i sama Vlada, odnosno određena ministarstva kada rade nabavke), nju treba usisati u Ministarstvo finansija, da se ne pita neko van nego da se pita ministar finansija, odnosno direktor Uprave koji će biti u sastavu Ministarstva. Da neko pogrešno ne razume, ja nijednog trenutka ne mislim da Uprava za javne nabavke radi savršeno – apsolutno ne. Ima mnogo nerazumevanja kada treba ići u neposredne pogodbe zbog hitnosti posla. Zbog zloupotrebe tog instituta Uprava za javne nabavke često ne pokaže dovoljnu fleksibilnost, a to ne smeta Vladi i ministrima ako su žrtve neobavljenog posla neka preduzeća koja imaju u sebi državnog kapitala ili u kojima država ima deo upravljačkih prava, pa ih Zakon o javnim nabavkama ograničava. Ali, kada se država našla pred zatvorenim vratima, da na snagu države kaže - ovo pusti, donosi odluku koja će se, kako se u javnosti čuje, naći i kao zakonski predlog, da se ukine Uprava za javne nabavke i Komisija za zaštitu prava ponuđača i da bude sastavni deo Ministarstva finansija. Država ne može da podnese da radi po pravilima. Ova država, odnosno ova vlada, jer državu i institucije čine ljudi, ne može da podnese da postupa po zakonskim pravilima. Ona je Zakon o budžetu izmenila u smislu metodologije, pa se vraćanje kredita ne smatra potrošnjom. Njoj ne odgovara da pita Upravu za javne nabavke i da dostavlja izveštaje, pa planira da je ukine. Ova država od 2001. dostavila nam je jedan jedini završni račun budžeta za 2006. godinu, o kojem još nismo razgovarali i o kojem nemamo izveštaj o reviziji. Dragi građani, kada raspravljate o zakonu o budžetu nemojte biti u uverenju da mi raspravljamo o nečem drugom sem o planu kako država misli da prikuplja prihode i da troši taj novac. Prava rasprava o zakonu o budžetu je, u stvari, rasprava o završnom računu prošlogodišnjeg budžeta, jer tek tu mi vidimo do kraja na šta je trošena budžetska rezerva, koliko je kredita zaista povučeno, a koliko smo platili kazni za nepovučena sredstva. Dragi građani, ne znam da li se to vama dešava kada uzimate kredite, ali ovoj državi se dešava da dobije dozvolu da se zaduži pod uslovima za koje nikome ne polaže račune, ni ministru finansija, ni Skupštini, pa opet ne povuče kredit, za to plati kaznu. U tom istom izveštaju o budžetu, o završnom računu budžeta, mi kroz takav dokument vidimo šta je zaista potrošeno, pa nam se desi da se u okviru zakona o završnom računu ne postavi pitanje da je dato više para za finansiranje političkih stranaka nego što je zakon o budžetu predviđao, iako je Uprava za trezor mali bog koji odlučuje o isplati para. Znači, političke stranke ne traže pare od Vlade da im isplati po zakonu o finansiranju, ne potpisuju nikakav zahtev, nikakvo trebovanje, nikakav dokument, a za ovu vladu nije obavezujući ni Zakon o budžetu, kao plan prihoda i rashoda, ni Zakon o finansiranju stranaka, iako Zakon o budžetu kaže da se novac isplaćuje samo na osnovu knjigovodstvene isprave za koju postoji osnov. Zašto je to tako? Vlada ne može da podnese pravila, jer žmuri i na ono što se dešavalo krajem prošlog meseca, kada je svesno Narodna banka, koja nema nikakva prava, profesionalna, stručna i moralna, da stavlja primedbe ovoj vladi, koju i ja napadam, ali Narodna banka nema prava da stavlja primedbe, omogućila monetarni udar krajem prošlog meseca, u vreme kada je trebalo da građani otplaćuju rate kredita koji su indeksirani u evrima. Na toj transakciji, na razlici u kursu poslovne banke su zaradile 20 miliona evra. Ponavljam tvrdnju, novac nije materija koja može da iščili a da se ne vidi. Ako se od nekog uzme, samo može onaj drugi da prihoduje. Znači, to su što su banke zaradile 20 miliona evra na kursnoj razlici je uzeto iz džepova onih koji otplaćuju kredite, svih onih koji imaju indeksirane obaveze u devizama, ali i iz budžeta Republike Srbije koji punimo svi, a troše ga odabrani. Odabrane bira Vlada, a porez plaćamo svi, bez ikakvog uvažavanja čak i ekonomske snage, što su osnovna načela postulirana u Ustavu. Ta vlada i ta Narodna banka nema prava da se brani kreditnim rizikom u smislu neplaniranih uslova kursnih razlika koje su dovele do toga da Narodna banka iskaže gubitak od 370 miliona evra u svom prošlogodišnjem završnom računu. Znači, neophodno je uz svaki sporazum o zaduživanju, uz svaki ugovor o kreditu, jer ovo nije politička priča, gospodine ministre, vi ste čovek od struke, neophodno je, i zbog vas, i zbog Narodne skupštine i zbog ozbiljnosti države, pokazati da ne želimo da raspravljamo o kreditima koje neko uzima zato što mu se prohtelo, nego da ti krediti imaju ekonomsku opravdanost i da je procenjeno da li iz prihoda koje država ostvaruje u narednom periodu može da servisira obaveze koje proističu iz kredita. Ovaj amandman ne kvari nijednu poziciju u budžetu. On stvara obavezu Vladi, odnosno onima koji uzimaju kredite da ozbiljno o kreditima razmisle. Zaista je moguće usvojiti ga, a svako ko ne bude glasao iz partijske poslušnosti ili bilo kog drugog razloga u stvari glasa za jednu rasipničku državu u kojoj će s pravom pomisliti da i sam ima lične koristi u ovom trenutku i da nije spreman da sagleda dugoročnu štetu koja proizilaziiz neusvajanja ovog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku gospođi Jorgovanki Tabaković. Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Poštovane dame i gospodo, bez obzira na vizuelne i auditivne efekte i na snagu jakih i prejakih reči, ipak su cifre tvrdoglavije. Ipak su cifre tvrdoglavije i nepobedive. Cifre kažu, izvinjavam se što ponavljam, i da ovo pitanje javnog duga skinemo jednom sa dnevnog reda, jer ono to ne zaslužuje, cifre kažu da to pitanje više ne zaslužuje da se njime bavimo. Dakle, javni dug 30. 9. 2007. godine iznosio je 9,35 milijardi evra. Javni dug, ono što je država dužna, sastoji se od spoljnog duga, direktnih zaduženja države od 5,52 milijarde evra i od unutrašnjeg duga, takođe ono što je država dužna, od 3,94 milijarde. Od tog unutrašnjeg duga na staru deviznu štednju i na zajam za preporod Srbije na dan 30. 9. odnosi se 3,27 milijardi evra i to je pojedinačno daleko najveći dug, a oko 600 miliona evra odnosi se na posredni dug države, odnosno po osnovu izdatih garancija javnim preduzećima. To je tačka. Tvrdoglave cifre, ako u njih sumnjamo, to je strašna sumnja, to bi bila velika, strašna sumnja ako sumnjamo da od ovih 9,35 milijardi ima više duga. Kod stare devizne štednje - 3,27 milijardi. Ona je bila 3,6, ali ona je nastala daleko pre DOS-a, daleko pre tajkuna. Ona je nastala pre 1992. godine, gospodo. Posle toga je bilo mnogo, mnogo, 10 godina, vlada, radikalskih, socijalističkih i drugih, koje nisu vratile taj dug. Taj dug je 2000. godine sačekao državu. Država je mogla da ga ne prihvati zato što su ljudi ulazili u rizike, ali je država morala da ga prihvati da bi dala ozbiljnost tom demokratskom nastojanju da su joj građani bitni. Ona je prihvatila, i ne samo kad su u pitanju državne banke, nego i kad su u pitanju "Jugoskandik" i "Dafiment banka". Rizik je napravljen namerno, svesno, napravljen od strane tadašnje države. Ipak su ljudi obeštećeni jer nisu oni bili krivi, bilo je normalno da očekuju neke vanredne, velike prihode. Ljudi su se kockali, a ipak su i oni dobili, odnosno ušli su u otplatu 2016. godine. Konačno, taj javni dug 2000. godine iznosio je 120 posto u odnosu na bruto društveni proizvod, 20 posto veći od celog bogatstva državnog; 2001. godine - 102 posto; 2006. godine iznosio je 34,8; 2007. godine iznosi 30,6 procenata, a plan je da 2010. godine iznosi 20,1 posto. Po Mastrihtskom sporazumu, gornja granica zaduženja države javnim dugom je 60 posto u odnosu na bruto društveni proizvod. Ako tu ministarstvo ne govori istinu, onda, ljudi, pa gde smo mi, ali to su cifre. Mi smo po tom kriterijumu daleko ispod, duplo manje ispod tog kriterijuma koji je definisao Mastrihtski sporazum, 30,6 ove godine. I još nešto, još daleko bolje, i to je cifra, ako neko ne govori istinu taj treba da odgovara odavno već. Taj drugi kriterijum kaže - kratkoročne obaveze dospele kroz devizne rezerve u Srbiji su 10 posto, a u Hrvatskoj 60 posto. Znači, ponavljam, kratkoročne obaveze u brojiocu, u imeniocu devizne rezerve jednako 10 posto Srbija, Hrvatska 60 posto, a Bugarska i Rumunija 70 posto. Prema tome, da sklonimo tu enigmu, javni dug Srbije je najsvetlija tačka naše makroekonomske politike. Ja uopšte ne dovodim u pitanje ove činjenice koje govore o javnoj potrošnji, o velikom broju organizacionih oblika koji predstavljaju tu javnu potrošnju, ali javni dug je jedna povoljna tačka makroekonomske politike, odnosno agregat makroekonomske politike Srbije. Pod dva, stara devizna štednja i zajam za preporod, gospodo, nastali su od pre pamtiveka, a država je preuzela obavezu da to vraća. Pod tri, takođe bih u obliku replike, ja i dalje kažem, ja sam rekao, i koleginica Tabaković zna, crveni tepih za investitore, i domaće i strane. Ostajem pri tome, ali slažem sa njom, nema evra. Koliko znam, nigde nisu predviđeni evri, nego su predviđeno poreska oslobađanja i o tome smo pričali. U porezu na dobit korporacija, odnosno sada pravnih lica, predviđeno je da za svako veliko ulaganje, na primer ako uloži 800 miliona i zaposli 100 radnika, 10 godina neće plaćati porez na dobit pravnih lica, i to je OK. Neka ne plaća porez na dobit, neka nosi u inostranstvo, neka radi šta hoće, ali ako zaposli, ako unosi 10 miliona evra i zaposli 100 radnika. Evo, zaključujem, mislim da zaista treba da jednom skinemo ovo pitanje javnog duga i ovih parametara koji su dati numerički i jasno izraženi i kao racio broj i kao nominalni apsolutni broj. Ako to nije tačno, onda zaista neko treba da otkrije tu tajnu; to bi bila najveća tajna ove države ako ovo nije tačno. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Draganu Vujadinoviću. Repliku je tražila gospođa Jorgovanka Tabaković, podnosilac ovog amandmana. Izvolite.
Ne bih da vam se obraćam lično, ali sada imam dilemu da li je ovo nepažnja prilikom slušanja ili pokušaj da se umanji značaj iznetih argumenata. Sve u svemu, stvari stoje ovako. Amandman čija je suština da se uz svaki kredit mora podneti izveštaj koji uključuje projekciju upravljanja rizikom i objedinjava podatke o kursu, kamatnim stopama i drugim rizicima je prosto neophodan. Da li je i šta je javni dug, ukupni dug, spoljni dug, unutrašnji dug, to je rešila metodologija i to u nepromenjenom odnosu na metodologiju kojom se u budžetu može izuzeti vraćanje kredita od potrošnje. Znači, metodologija za prikazivanje javnog duga je nesporna. Ne sporim, niti sam ijednog trenutka dovela u pitanje ijednu brojku niti je pomenula, ali država snosi odgovornost za ono što je unutrašnji dug. Njen guverner, koji je samo razmišljao da li je bolje zadužiti se u švajcarskim francima, dinarima ili evrima, politikom obaveznih rezervi stimulisao je zaduživanje građana; stimulisao je potrošačke kredite, stimulisao do televizije i reklame "uđeš, izađeš i gotovo", a danas je glavna reklama "živi preko svojih mogućnosti". Ova država mora da bude ozbiljna i da shvati - kad ti građani koji su se zadužili, iako je to unutrašnji dug za koji država ne garantuje, ostanu bez posla, što se predviđa daljom privatizacijom, i kad ne budu imali odakle da servisiraju kredite, kad budu prodavali svoje stanove... Neću da pominjem slučaj onih koji su zbog kredita nedavno pravili incidente dostojne crnih hronika, onih koji sami sebi oduzimaju život jer ne mogu da vrate kredit i koji sa bombama ulaze u banku, nego onih koji će se okupiti i doći ispred Vlade, s pravom će doći, jer Vlada odgovara za vođenje monetarne politike zajedno sa Narodnom bankom koja se poziva samo na svoju samostalnost. Znači, prilikom upozoravanja građana o zaduživanju pomenite Hrvatsku, koliko su zaduženi, nemojte to da prećutite, ali nemojte da mi kažete da ja sporim iznos stare devizne štednje; sporim zloupotrebu stare devizne štednje kroz Nacionalnu štedionicu i zameram vlasti što nije utvrdila ko je i gde je potrošio, ko se ovajdio od te stare devizne štednje. Izvinite, gospodine Vujadinoviću, način preuzimanja vlasti, dolazak na ... Ne može da nestane, nije to voda pa da ispari, put novcu se uvek može utvrditi. Ono što je najzanimljivije (vi imate dovoljno godina, kao i ja, dolazili ste da negde budete rukovodilac, ulazili ste u neke organe vlasti), nigde nema podvlačenja crte, pa kažeš - pozitivna nula, to samo u socijalizmu ima, nego kad uz čašu meda moraš da popiješ i čašu žuči, pa kad naslediš mogućnost da zapošljavaš prijatelje, rođake, da uzimaš kredite, da imaš sekretaricu, kola, da asfaltiraš, da zidaš, da gradiš, da se hvališ, da dobijaš poklone, onda moraš da preuzmeš i teret koji nasleđuješ. Zašto sumnjam? Sumnjam zato što je vladina agencija prodala Robne kuće kao društvenu imovinu, a sud je stavio privremenu meru jer je prodata državna imovina Vlade Republike Srbije u jednom delu. Kako da ne sumnjam? Kako da ne sumnjam ako Vlada ne podnosi od 2001. godine završne račune, a jedan koji je podnela ispostavilo se da nije istinit, odnosno da nije usklađen sa Zakonom o finansiranju stranaka, što je poslužilo kao dobar osnov za pljuvanje parlamentarizma i stranaka u mnogobrojnim dnevnim listovima, gde su feljtoni išli. Tvrdim i ponavljam, ko neće da čuje, nije važno, nek čuju građani, političke stranke ne trebuju novac. Uprava za trezor je bila dužna da proverava da li na budžetskoj poziciji ima onoliko para koliko je predviđeno za tu namenu. Znači, nijedan od mojih argumenata ne možete dovesti u pitanje, jer ja ovde ne držim politički govor. Ja jesam političar, ali u ime pripadnosti stranci i struci govorim isključivo argumente, i to u celosti.
Zahvaljujem narodnom poslaniku gospođi Jorgovanki Tabaković. Reč ima narodni poslanik, gospođa Borka Vučić. Izvolite.
Uvaženi ministre, morala bih da se javim u vezi sa izlaganjem mog kolege Dragana koji me je stvarno malo iznenadio, jer ja sam onaj krivac bankar koji je potrošio tu deviznu štednju i narodni zajam. Htela bih da vam kažem, u deviznoj štednji sam učestvovala od početka, kada je nastalo negativno i završila sa sporom Slovenije koja nas je tužila za 790 miliona maraka da smo potrošili staru deviznu štednju. Molim vas, ja bih htela da kažem istinu, jer sam bankar, jer sam dužna, jer u bilansima Beogradske banke u sadašnjoj agenciji i u svim našim sadašnjim računima postoji gde je otišla stara devizna štednja. Molim vas, mene čudi da Dragan to kaže, da je to bilo davno. Ja sam se borila jedno 20 godina s tim problemom. Mislim da imam moralno pravo da podržim ovo što je gospođa Jorgovanka sada govorila. Stara devizna štednja otišla je tamo gde je u tom momentu moralo da se ide, kao što će i sada biti više puta. Što se tiče... I uvek je svaka banka, bar od ovih šest, koliko se ja sećam, jer sam učestvovala i u prvom zakonu, za mogućnosti, u dinamici otplate devizne štednje, u tome sam aktivno učestvovala... Taj zakon je danas skoro isti, nije promenjen i na tome se radi i moraćemo da radimo do poslednjeg centa. Što se tiče zajma, bila sam banka koja je to nosila, bila sam i onaj koji skuplja pare iz inostranstva, od dijaspore. Sve je dijaspori po tom osnovu vraćeno. Devizna štednja, zajam je vraćen u celini po glavnici, a po kamati nije, i rešavalo se na razne načine. Prema tome, htela bih stvarno da kažem istinu, kad već imate jednog bankara koji je u toj krivici, koja se sada stalno pominje, devizne štednje bio aktivan, da vam kažem, radilo se i danju i noću i, verujte, i za vreme sankcija, pa i sada, bilo je modela da se devizna štednja vraćala i preko banja i preko lekova, preko ambulanti, preko puta u inostranstvo i na tome se radilo, nije se davalo i šakom i kapom. Mogu da kažem i za zajam. Beogradska banka bila je, ja sam se uključila u to poslednjih godina, nosilac ili lider tog zajma. On je otišao 90% u projekte poljoprivrede. Znam svaki kredit koji je otišao i mogu da vam kažem da je to danas vraćeno i da se ta sredstva nalaze u Fondu za razvoj. Nije to baš tako razbacivano. Uslovi su bili teški, ali molim vas, kažem vam, zajam je vraćen u celini - glavnica kad se gleda globalno, a kad se gleda pojedinačno, naravno da ima dosta toga. Prisustvovala sam jednom sastanku tek kad sam se vratila za predsednika Beogradske banke, gde je došlo 500 štediša i počeli su da napadaju Beogradsku banku kao nosioca. Zatražila sam štedne knjižice koje su bile tada ustanovljene; samo je troje njih imalo štedne knjižice, svi ostali, njih preko 400, došli su sa špekulativnim ciljevima. Eto, toliko sam htela da dodam mom drugu Draganu i poštovanom analitičaru, da nije to baš tako. Mogu samo da vam kažem da sam sedam puta bila na međunarodnom suđenju da dokažem da 790 miliona devizne štednje Slovenije nije potrošeno u Beogradskoj banci. Niko me nije branio, verujte, ni Narodna banka. Na kraju smo jedva dobili nekoliko savetnika Narodne banke. Skoro niko od novinara nije objavio kada je spor rešen u našu korist, odnosno u korist Beogradske banke i da nije dokazano da smo mi potrošili staru deviznu štednju. Hvala lepo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku gospođi Borki Vučić. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Nebojša Stefanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Radovan Radovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa čl. 10. i 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, gospodine ministre, predstavnici Ministarstva finansija, u raspravi u načelu govorio sam šta mislimo o ovom članu 4. i na koji način je predlagač ovog zakona pokušao da uobliči stvar na svoj način, odnosno da kada je u pitanju nešto što pripada građanima AP Vojvodine po Ustavu i članu 184. tog ustava, pogotovo stav 4, pokuša da Vojvođane još jednom obmane i da onemogući da ono što im po Ustavu pripada dobije budžet AP Vojvodine. Naime, pomenutim članom i stavom Ustava Republike Srbije kaže se da iz budžeta Republike Srbije budžetu AP Vojvodine pripada 7% sredstava, a od toga je AP Vojvodina u obavezi najmanje tri sedmine sredstava da investira u kapitalna ulaganja na teritoriji AP Vojvodine. Kada se pogleda ovaj član 4. predloženog zakona, onda jednostavno Vojvođani niti bilo ko drugi ne može danas, niti verovatno tokom cele 2008. godine, da utvrdi koji su to novci, koja su to novčana sredstva koja će biti iz budžeta Republike Srbije transferisana u budžet AP Vojvodine, odnosno preneta u budžet AP Vojvodine. Zašto ne može da se utvrdi? Zato što je u tom predloženom članu napisano da npr. 18% od poreza na plate, na zarade koje će biti isplaćene u 2008. godini na teritoriji AP Vojvodine pripada budžetu AP Vojvodine. Tih 18% Vojvođani nikako ne mogu da kontrolišu i da utvrde niti sada da predvide koji su to novci, niti na kraju godine da znaju da li su ti novci prebačeni, da li je ispoštovano sve ono što je trebalo da bude prebačeno budžetu AP Vojvodine. Potom, 42,7% od poreza na dobit preduzeća koja se nalaze na teritoriji AP Vojvodine; od tog poreza koji plaćaju na dobit, toliko posto pripada budžetu AP Vojvodine. Tvrdim da ove dve stavke koje su predložene u ovom članu budžeta ne mogu da se ustanove. Ne samo ja, nego bilo ko ne može da kaže koja će to sredstva biti; niti Vojvođani mogu, niti bilo ko u Vladi Republike Srbije može da kaže - to je toliko novaca, toliko pripada Vojvodini. Vojvođani imaju razloga da sumnjaju da će onaj ko bude mogao da utvrdi to da utvrdi i prenese sva ta sredstva, jer Zavod za statistiku je republički organ i Vojvodina nema uvida, niti ima podataka o tome kolike su zarade, kolika je dobit preduzeća ili drugo. Članom 4. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu predloženo je da se 22 milijarde i 600 i nešto miliona dinara iz budžeta Republike Srbije transferiše preko budžeta AP Vojvodine na ime plata u obrazovanju učiteljima, nastavnicima, profesorima i ostalima koji rade u obrazovnim institucijama AP Vojvodine. Obaveza budžeta AP Vojvodine jeste da najmanje sutradan po prijemu ovih sredstava izvrši prenos tih sredstava na tekuće žiro račune onima čije su to prinadležnosti. Isti slučaj je i sa kulturom. Institucije kulture od republičkog značaja koje se nalaze na teritoriji AP Vojvodine na ime plata u 2008. godini po jednoj od stavki u ovom članu treba da dobiju 809 miliona dinara, a ti novci treba koliko sutradan da se prenesu na žiro račune ili tekuće račune onima kojima ti novci i pripadaju. Predlog Lige socijaldemokrata Vojvodine jeste da se kao stavke u ovom članu dodaju plate za policajce koji rade i plate dobijaju na teritoriji AP Vojvodine, plate za profesionalne vojnike, oficire, pa i da se za penzionere koji žive i dobijaju penzije na teritoriji AP Vojvodine takođe ta stavka stavi. Ubeđen sam da bi u tom slučaju, tim pre kada se saberu, ti novci bili daleko veći od ovih 45 milijardi koji su otprilike 7% od ovogodišnjeg predloženog budžeta Republike Srbije, pa bi onda Vojvodina ponovo došla u poziciju, odnosno građani AP Vojvodine da nanovo daju novac u ovaj budžet a Republika Srbija bi se oslobodila te obaveze da išta prenosi budžetu AP Vojvodine. Stoga sam predložio, i mislim da će to jednog dana morati da bude tako dok je ovaj Ustav na snazi, da se u bilo kom članu, ovog puta u članu 4, posle navođenja na osnovu čega Vojvodini, budžetu AP Vojvodine pripadaju novci iz budžeta Republike Srbije navede da su ti novci za 2008. godinu toliki. Ja sam ovog puta napisao i predlažem da to bude 46 milijardi dinara, jer 46 milijardi je nešto malo više od 7%, a u Ustavu piše najmanje 7%. Ono što me je posebno zabrinulo jeste mišljenje Vlade Republike Srbije kada je u pitanju ovaj moj amandman. U svom obrazloženju zašto ne može da prihvatiti ovaj amandman ona je napisala doslovce, ako bi se prihvatilo, da bi to bilo više nego 7%. Gospodine ministre, gospodo iz Vlade, u Ustavu ne piše da Vojvodini pripada samo 7%. Vojvodini pripada najmanje 7%. Za mene i, verujte, za veliki broj Vojvođana poražavajuće je saznanje da se Vlada Republike Srbije bori da slučajno građani AP Vojvodine ne dobiju koji dinar pride od minimalnih 7%. Želim da vam poručim da će jedan od prvih sporova koji budu pokrenuti pred Ustavnim sudom Republike Srbije sigurno biti analiza primene člana 184, pogotovo stava 4. u ovogodišnjem Predlogu zakona o budžetu AP Vojvodine. Mislim da svi zajedno treba da se pripremimo da nađemo snage i sredstava da neko izračuna gde se sakrilo tih najmanje 7% koliko pripada budžetu AP Vojvodine.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, ministre, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226. Upravo sam dobio informaciju sa prostora Kosova i Metohije gde se unosi dodatna konfuzija i gde se kadrovi sa Kosova i Metohije guraju u sukobe. O čemu se radi? U toku prošle nedelje smo razgovarali, radi se o promenama na Kosovu i Metohiji. Gospoda iz vladajuće koalicije, odnosno dve vlade, predstavnici DSS i Nove Srbije kažu da je izvršena korekcija, odnosno da su rešenja koja su doneta o razrešenju načelnika okruga i koordinatora stavljena van snage, a predstavnici DS i G17 kažu da takva odluka ne postoji. Znači da su dve vlade u pitanju ili je ovo kraj Vlade. Želim da podsetim javnost da je delegacija koja je primljena kod predsednika Vlade i ministra za Kosovo i Metohiju iznela ovaj problem i da su predsednik Vlade i ministar za Kosovo i Metohiju decidno rekli da nisu upoznati sa takvom promenom, da je to urađeno mimo njihovog znanja i da će na narednoj sednici Vlade to biti preispitano i stavljeno van snage. Sada na terenu DSS i Nova Srbija kažu koordinatorima i načelnicima okruga da se ne vrši primopredaja, a DS gura svoje ljude da izvrše primopredaju. Takođe, želim javnost i narod da upoznam da se radi o koordinatorima koji su predsednici opština, da je jedini kriterijum za utvrđivanje strukture i broja koordinatora participiranje parlamentarnih stranaka u republičkom parlamentu. Želim javnost da podsetim da su na Kosovu i Metohiji na poslednjim parlamentarnim izborima DSS i Nova Srbija osvojile 32,73%, SRS 28,72%, DS 11,27%, SPS 9,54% i G17 3,6%. G17, ekspertska stranka, sa 3,6% uzela je jednog načelnika okruga i tri koordinatora, a DS sa 11,27% uzela je 10 koordinatora i, mislim, dva načelnika okruga. Takođe želim da podsetim javnost da je u prethodnom sazivu kada Demokratska stranka nije učestvovala u Vladi ona zadržala svoje koordinatore od 2000. godine. Izgleda da je ovo jedini problem, da se Demokratskoj stranci žuri da se ostvare kadrovske promene. Zato postavljam pitanje Vladi, ministru za Kosovo i Metohiju, generalnom sekretaru Vlade – da li je donela odluku o stavljanju van snage rešenja o razrešenju načelnika okruga i koordinatora?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj član 4. Predloga zakona u prošlom budžetu je bio član 3. I prošle godine, odnosno kada smo raspravljali o ovogodišnjem budžetu, on je bio sporan, pretpostavljam, za većinu poslanika i za većinu građana koji dolaze iz Vojvodine ili koji žive u Vojvodini. Mi smo svedoci da je i sada kampanja jedne od stranaka koje se nalaze u Vladi sa istim sloganom kao i za prošlogodišnje parlamentarne izbore, odnosno – zato što Vojvodina ne može da čeka. Nažalost, Predlog ovog zakona od strane Vlade je pokazao da Vojvodina mora još mnogo toga da čeka kada je u pitanju Vlada Vojislava Koštunice. Pokušavajući da zamaže oči građanima Vojvodine prošla skupštinska većina je, pre svega na inicijativu tadašnjeg premijera, donela Ustav u kome je u članu 184. navela da se od ukupnog budžeta za Republiku Srbiju 7% izdvaja za budžet AP Vojvodine, a od toga tri sedmine za kapitalne rashode. Međutim, oni koji vode Izvršno veće u Vojvodini sigurno to neće javno reći, ali svi imamo te informacije da sredstva koja je trebalo da budu transferisana u budžet AP Vojvodine od strane Republike Srbije nisu dostigla 7% iz budžeta kako je predviđeno po članu 184. Ustava Republike Srbije. Mi smo, gospodine Cvetkoviću, kao Odbor za finansije vama već jednom uputili pitanje da nam otvorite oči i da razumemo šta je to budžet, odnosno koja je definicija budžeta, odnosno koja su sredstva faktički u budžetu za 2007. godinu, a to je bilo vezano za problem finansiranja političkih stranaka. Vi ste tada rekli da definicija budžeta ne postoji i da je veoma teško tačno i decidirano reći šta je to budžet Republike Srbije. Polazeći od toga, ja sam ovde u članu 1. opšteg dela budžeta Republike Srbije, gde je cifra budžeta ovih 639 milijardi, dodao i ovih 89 milijardi, tako da smo došli na 730 milijardi. Uzimajući od toga 7% došli smo do nekih 50 milijardi; računajući tako tri sedmine od tih 50 milijardi, opet bi bilo oko 20 milijardi koje bi trebalo da idu za kapitalne rashode u AP Vojvodinu. Vi ste kao predlagač budžeta ovde nama pokušali da objasnite da će sva sredstva koja su predviđena za Vojvodinu stići u budžet Vojvodine. Međutim, ovaj član 4. nama govori da je samo decidirano predviđeno iz kojih sredstava će se puniti budžet AP Vojvodine, odnosno da će ići 42% od poreza na dobit koji se ostvari na teritoriji AP, 18% od poreza na zarade koji se ostvari na teritoriji AP. Na samom odboru smo pričali i vi ste rekli da je prošle godine to bilo oko šest milijardi i da će sledeće godine biti sedam milijardi, dok ste nam ovde rekli da će u 2008. godini biti devet milijardi sredstva koja će od ovih poreza biti prikupljena i transferisana Vojvodini. Kada uzmemo onih devet milijardi koje ste stavili za NIP, to je oko 16 milijardi, ja računam da je ono što ste rekli na Odboru otprilike tačna cifra, mada mislim da ni to nije tačna cifra, onda dolazimo do 16 milijardi, ali tu će faliti još pet, sedam ili deset milijardi i taj novac bi trebalo da dopuni tih 7% koji treba da idu u Vojvodinu. Međutim, u Predlogu budžeta za 2008. godinu, ja verujem da su poslanici pažljivo iščitali i videli, postoje neke razlike u odnosu na budžet iz prethodne godine. Znači, u budžetu za 2007. godinu smo imali decidirano navedenu, po određenim ministarstvima, stavku 551 gde je stajalo NIP - sredstva za AP Vojvodinu, odnosno za teritoriju AP Vojvodine u iznosu od dve, četiri ili šest milijardi itd. Nažalost, ove godine u budžetu to je vešto izbegnuto, tako da će sve zavisiti od dobre volje ministra u čijem resoru se nalaze ta sredstva, na primer, ministra za infrastrukturu koji ima šest milijardi u okviru NIP-a. Da li će on nešto opredeliti za Vojvodinu ili neće, a poznajući kakve odnose ima sa sadašnjim vrhom pokrajinske administracije, tu mislim na predsednika skupštine, na predsednika Izvršnog veća Vojvodine i silne sukobe koje je imao sa njima, što u javnosti, što u TV emisijama, teško da možemo očekivati da će ministar za infrastrukturu voditi računa o prebacivanju sredstava u budžet AP Vojvodina. Takođe, videćete kasnije, ja sam tražio da se član 4. skrati, a da se doda član 4a iz prostog razloga što ste u ovom članu 4. naveli da određena sredstva koja idu za plate, i to zaposlenima u prosveti, i za troškove u kulturi iznose oko 19 ili 20 milijardi, odnosno 23 milijarde. Smatram da je potpuno neprecizno definisan član 4. Ovaj član 4. zaista otvara puno prostora za manipulacije od strane, pre svega, resornih ministara i naravno Vlade u celini. Znači, imaju obavezu da određena sredstva prebace Vojvodini, ali bojim se da veliki deo sredstava koji je njima ostavljen na dobru volju nikada neće biti prebačen, kao što ni do današnjeg dana nisu prebačena sredstva koja se odnose na budžet iz 2007. godine. Kada se donosio ovaj Ustav jedan od osnovnih razloga zbog čega građani Vojvodine nisu izašli preko 50%, odnosno dali podršku prilikom donošenja ovog Ustava je pre svega bilo ovo definisanje člana 184. i, možemo slobodno reći, ponižavanje kako same Autonomne pokrajine tako i građana koji žive u njoj. Nažalost, Ustav, koji je donet kako je donet, preko noći i u roku od tri dana uskostranačkih dogovora, ne poštuju ni oni koji su ga doneli, a tu pre svega mislim na Vladu Vojislava Koštunice. Znači, on bi kao premijer morao da poštuje sve stavke iz Ustava, sve stavke, u krajnjoj liniji, Zakona o budžetu, ali su tu i građani svedoci da sadašnji premijer nema nikakve veze sa ovim budžetom. Duboko sam ubeđen da on ovo nije ni pogledao, on se ovim stvarima ne bavi. Poslali su ministra finansija, koji jeste najviše upoznat sa samim budžetom i najstručniji je da razgovara o određenim stavkama, ali postoje stvari o kojima mora da se porazgovara i sa gospodinom Koštunicom. Još jednom moram da naglasim, Vlada Vojislava Koštunice, građani, ne poštuje Ustav koji je donela, znači, ni član 184. gde decidirano stoji da 7% od budžeta Republike Srbije mora da se izdvaja za budžet AP Vojvodina.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega Nemanja Šarović je uložio amandman da se u članu 4. stav 6. briše. Pročitao bih taj član da biste svi znali o čemu se radi. Član 4. stav 6. glasi: "Preostali iznos sredstava do najmanje 7% budžeta Republike Srbije preneće se budžetu Autonomne pokrajine Vojvodine preko Razdela 5 - Vlada, Glava 3. 12 - Kancelarija za Nacionalni investicioni plan i kroz ostale projekte Nacionalnog investicionog plana". Kroz ovo što smo videli opet dolazimo do apsurdne situacije da se ministrima i rukovodećim ljudima iz Demokratske stranke daje i dozvoljava da oni raspolažu nekim sredstvima koja nisu baš tako mala i da oni mogu da imaju monopol i da prigrabe sebi dobit. Postavlja se pitanje zbog čega je to baš tako određeno. Očigledno je da ministru u Vladi Draganu Đilasu treba omogućiti da nastavi enormno sticanje ličnog bogatstva, koje deli sa Demokratskom strankom. Do sada je to radio iz Narodne kancelarije Borisa Tadića, a od sada će iz Nacionalnog investicionog plana, pogotovo što su tu sredstva građana Srbije mnogo veća. Ovako se dozvoljava da gospodin Đilas... Znamo i sami kako se obogatio i kako ima apsolutna prava i na reklame, na sve, i na TV, gde god se pojavio on je postao monopolista, ali se sada nigde ne potencira njegov monopol na sve što je do sada radio. Da bi svi građani znali, to baš nisu mala sredstva. Deo sredstava ove aproprijacije namenjen je za prenos budžetu AP Vojvodina za Nacionalni investicioni plan za teritoriju AP Vojvodine u iznosu od 9.800.000.000 dinara. Za ostale projekte Nacionalnog investicionog plana raspored i korišćenje sredstava ove aproprijacije vršiće se po posebnom aktu Vlade. Po ovom posebnom aktu Vlade, vi ste to namenili za ministra Đilasa. Niti smo mi upućeni, niti će bilo ko ovde znati gde će ta sredstva otići, u koje planove. Ovde se daju odrešene ruke Đilasu da on sam odredi, da protežira firme ili pojedince, gde će se uložiti ova sredstva, tako da smatram da je amandman mog kolege Nemanje Šarovića pravi amandman i da se ovim smanjuju prava ministara, a takođe njihove mogućnosti za zloupotrebe u budžetu u ovom velikom iznosu od 9 milijardi. Nadam se da ćete prihvatiti ovaj amandman gospodina Nemanje Šarovića.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Vladi Sekuliću. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović.
Što se tiče ove pozicije na koju je podnet amandman, krivo je malopre kolega rekao; nije za Vojvodinu 9.800.000.000 nego je to za Srbiju, bez Vojvodine, predviđeno, a za Vojvodinu 9 milijardi dinara. Hteo sam da kažem da je ovo još jedna od ujdurmi koju su smislili predlagači ovog zakona da bi se svim građanima Republike Srbije moglo reći - pogledajte te Vojvođane, bune se i traže nešto, a 50% sredstava koja su predviđena za Nacionalni investicioni plan, ili kako ja to znam često da kažem - predizborni investicioni plan, predviđeno je za prenos u budžet AP Vojvodine. Reći ću vam, posle donošenja novog ustava, Skupština AP Vojvodine je donela odluku da se formira Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine. Taj fond je formiran 12. 12. 2006. godine i Vojvođani su u taj fond odmah preneli 800.000.000 dinara iz svog budžeta. Za 2007. godinu, na osnovu prošlogodišnjeg budžeta Republike Srbije, u taj fond je trebalo, kod nas u Vojvodini to je pozicija 0707, da vas ne zamaram, da bude transferisano odnosno preneto sredstava u iznosu od 20.529.720.181,73 dinara. U paru je trebalo tačno toliko da bude preneto budžetu AP Vojvodine, koja bi to prosledila u Fond za kapitalna ulaganja i to bi bile te tri sedmine od tih najmanje 7% koje su Vojvođani mogli da ulože u svoje kapitalne investicije. Imam podatke do 30. septembra, jer deo koalicije koja je na vlasti u AP Vojvodini vešto krije dalje podatke i članovi Izvršnog veća AP Vojvodine iz Lige socijaldemokrata Vojvodine ne mogu da dođu do tačnih podataka, ali ću vam reći kakav je bio, na kraju devet meseci, priliv sredstava u ovaj fond. Prihodi iz samog budžeta su bili 11.213.000 dinara, zatim su to bila sredstva od privatizacije - 764.918.300 dinara, i ova, toliko željena, sredstva koja treba da stignu iz budžeta Republike Srbije do 30. septembra su došla u iznosu od neverovatne dve milijarde dinara. Znači, od onih 20,5 milijardi, dve milijarde je stiglo do kraja septembra u budžet AP Vojvodine i preneto je u ovaj fond. Ukupno je ovaj fond do kraja septembra ove godine, tekuće godine, potrošio 4.474.610 dinara. Kako je došlo do toga? Jednostavno zbog toga što su sredstva koja stižu po jednom drugom zakonu - Zakonu o privatizaciji, a podsetiću vas da on kaže da kada su u pitanju preduzeća koja se privatizuju na teritoriji AP Vojvodine, 50 % od tih sredstava koja se dobiju jesu sredstva koja pripadaju budžetu AP Vojvodine. Na taj način je nadomešteno ovih 2,5 milijarde, koliko je bilo, do bezmalo 4,5 milijarde. Liga socijaldemokrata Vojvodine i ja sumnjamo da će u poslednjem kvartalu više od 18,5 milijardi biti preneto u budžet AP Vojvodine. Mislim da s pravom sumnjamo da je to više nemoguća misija, nego bilo šta realno, da će 18,5 i nešto više miliona dinara, što pripada Vojvođanima na osnovu Ustava, biti preneto u budžet AP Vojvodine, i da će biti uloženo u ovaj naš Fond za kapitalna ulaganja. Šta se dalje dešava u Vojvodini? Kada su u pitanju sredstva koja stižu od privatizacije, započeti su projekti u većini opština na teritoriji AP Vojvodine; ta sredstva stižu odavde iz Republike, a i to se kleštima čupa da bi mogla da dođu do Novog Sada i do svih lokalnih samouprava na teritoriji AP Vojvodine. Znači, Izvršno veće sva ta sredstva prebacuje u Fond za kapitalna ulaganja da bi moglo donekle da isprati započete projekte kojih, ruku na srce, ima podosta. Kada se to radi, onda svi ostali sekretarijati, sve ostale pozicije u budžetu Autonomne pokrajine trpe. Ne mogu da dobijaju taj priliv, a trezor radi još samo do petka. Sekretarijati u Izvršnom veću AP Vojvodine su, pogotovu posle rebalansa u oktobru i novembru, imali dosta konkursa na kojima je učestvovalo dosta organizacija, zadruga, građana, mesnih zajednica i skoro svaka lokalna samouprava i svako očekuje ponešto od tih sredstava. Da vam napomenem da smo imali konkurs za ruralni razvoj, navodnjavanje, odvodnjavanje, uređenje atarskih puteva itd. Ništa od tih sredstava, nijedan dinar, a to nisu mala sredstva, kada se saberu to je bezmalo pola milijarde dinara, nije stiglo u AP Vojvodina ili bar ne na račune ovih sekretarijata koji su te konkurse sproveli, doneli odluke i potpisali ugovore što sa institucijama, što sa organizacijama, što sa građanima ili lokalnim samoupravama na teritoriji AP Vojvodine. Mogu da vam prenesem, ukoliko se ne bude sprovelo sve ono što Vojvođani očekuju, da se mnogi neće provesti dobro. Hvala lepo.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Radovanu Radovanoviću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Narodni poslanik Slobodan Maraš podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 4. doda novi član 4a. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj amandman je u uskoj vezi sa mojim prethodnim amandmanom, a oba se odnose na član 4, s tim što ovde predlažem da se doda član 4a, odnosno da se potpuno jasno definišu i razdvoje sredstva koja idu za kapitalne rashode, sredstva koja idu za plate zaposlenima u prosveti, sredstva koja idu i za kulturu na teritoriji AP Vojvodina. Mislim da je to neophodno. Meni se čini da je predlagač zakona veoma vešto pokušao da sredstva koja treba da budu prebačena u Vojvodinu na određene načine tako navede, odnosno ne navede, da mi zaista ostanemo u dilemi koja su to sredstva koja će biti prebačena, odnosno sa kojih stavki, odnosno ekonomskih klasifikacija u okviru samog budžeta. Podvlačim još jednom, mi imamo decidirano navedeno 9 milijardi od strane NIP-a u okviru Kancelarije za NIP. Imamo ova sredstva od 22 milijarde koja idu za rashode za zaposlene u obrazovanju, i rashodi za finansiranje oblasti kulture obezbeđuju se u iznosu od 803 miliona, a to je negde preko 23 milijarde. Moj amandman se sveo na to da razdvojimo, odnosno da član 4. pre svega govori o tome kolika sredstva idu kroz NIP, kolika sredstva idu kroz određena ministarstva, a u okviru NIP-a za Vojvodinu, a ovaj član 4a bi govorio o tome da ova sredstva koja idu za zaposlene u prosveti i u kulturi budu poseban član. Naravno, Vlada je takav predlog odbila i kroz svoje obrazloženje daje odgovor da budžet čini jednu celinu, da je o svakom članu vođeno računa i da bilo kakvo razdvajanje na način na koji sam ja predložio ne bi bilo celishodno, odnosno razbilo bi suštinu samog budžeta. Mislim da je mnogo značajnije to da smo svedoci da će Vlada i ovaj put pokušati da izigra budžet AP Vojvodine, odnosno da se sredstva iz budžeta Republike Srbije ne prenesu u onom iznosu na koji ih obavezuje sam budžet i sam Ustav Republike Srbije. Opet podvlačim, stigao je i profesor Šami, bilo bi lepo da vidimo i vašeg predsednika partije, odnosno premijera Vlade gospodina Koštunicu, da nam kaže zbog čega ne poštuje Ustav, zbog čega ne poštuje član 184. koji govori o tome da se 7% od ukupnog budžeta Republike Srbije izdvaja za AP Vojvodinu. Nadam se da ćete biti u prilici da mu prenesete naš poziv, pošto vidim da predsednik Skupštine nema dovoljnog autoriteta da ga pozove, pa da vidimo i premijera i da možemo da mu postavimo neka pitanja, a pre svega, još jednom podvlačim, zbog čega taj ustav za koji se tako grčevito borio sam ne poštuje.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zdravko Topalović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, vladajuća koalicija ne samo što ne prihvata amandmane, već ih uopšte i ne razmatra. Jednostavno ih, izgleda, i ne čita. Odgovorili ste mi da amandman nije u skladu sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu kojim je utvrđeno da se budžet sastoji iz opšteg i posebnog dela, koji su međusobno usaglašeni prema vrstama rashoda. Ja jesam podneo amandman koji se odnosi na opšti deo budžeta, gde su rashodi iskazani zbirno, ali sve moje kolege iz SRS-a koje su podnele amandmane na član 5. su pojedinačno podnele amandmane koji se pojedinačno odnose na budžetske korisnike. Zato se moj amandman odnosi na opšti deo rashoda. Gospodo iz vladajuće koalicije, gospodine ministre, izgleda da vas amandmani podneti od strane SRS uopšte ne interesuju; vi ste predvideli rashode kako ste ih predvideli. Dame i gospodo, deficit će u 2008. godini iznositi 14,8 milijardi dinara. Rekao sam u načelnoj raspravi da je budžet prevelik za nivo bruto društvenog proizvoda koji imamo. Time će se stvarati nova zaduženja, a vi javnu potrošnju ne smanjujete. Deficit ćete pokriti od privatizacije, a od novca dobijenog od privatizacije vraćaćete i nepovoljne kredite koje ste uzimali od 2001. godine. Javni dug za zemlju, bilo je reči o javnom dugu, trenutne ekonomske nemoći kakva je Srbija zabrinjava, 9.044.000.000 evra, sa zaduženjima fizičkih lica tj. građana Srbije po osnovu kredita iz poslovnih banaka iznosi čak 14 milijardi evra. U jeku štrajkova prosvetnih, pravosudnih i drugih radnika, kada su male plate u Vojsci Srbije, kao i mnogih drugih zaposlenih u Srbiji, vi novac poreskih obveznika nekontrolisano trošite. Mi smo podneli veliki broj amandmana na član 5. Ovaj moj amandman je jednostavno zbir svih tih predloga mojih kolega. Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije od '91. godine - 53.404.000 dinara. Tužilaštvo za ratne zločine - 86.940.000 dinara. Agencija za strana ulaganja u promociju izvoza - 199.386.000 dinara, a efekat rada Agencije nikakav. Ostale agencije vam služe za nekontrolisano i neopravdano trošenje sredstava poreskih obveznika, a u cilju da vladajuća koalicija visokim platama i ostalim davanjima zadovolji svoje borce petooktobarskog puča. Još drastičnije primere imate za izdvajanje iz budžeta: Kancelarija za saradnju sa medijima, pomenuo je moj kolega Vlado Sekulić, kojoj pripada 76.152.000 dinara, a tim sredstvima će raspolagati jedan čovek, Dragan Đilas, za koga važi da je tvorac medijskog mraka u Srbiji. U ovom budžetu nabrojaćemo još neke loše primere trošenja novca poreskih obveznika Srbije, poput Kancelarije za pridruživanje EU u iznosu od 78.947.000 dinara. Kako stvari stoje, ta kancelarija može postojati narednih 20 - 30 godina dok, po vama, Srbija ne uđe u EU. Novac za rad Kancelarija sigurno koristi za podmićivanje trećerazrednih službenika EU koji vam čine sitne ustupke. Budžet Republike Srbije niste zasnovali na ostvarenim makroekonomskim i fiskalnim rezultatima u periodu januar - avgust 2007. godine. Istina je da je enormno porastao uvoz, a da su zarade porasle nerealno. Činjenica je da se siromaštvo i beda povećavaju u Srbiji. Moram da napomenem još jednom da ste nas gurnuli u sporazum CEFTA, a Slovenija i Hrvatska raspolažu sa 40% kapitala privrednih subjekata u Srbiji. Novac koji ste predvideli da potrošite na hapšenje haških optuženika, Tužilaštvo za ratne zločine, stvaranje još goreg medijskog mraka, usmerite na pametnije strane, pogotovo na bezbednosni sistem zemlje u ovom trenutku kada će sigurno pokušati da nam otmu teritoriju Kosova i Metohije.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 1 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nada Kolundžija i Marko Đurišić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 1, 3, 8, 9, 11, 15, 25 i 36 amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marton.
Hvala, gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, poslanica Aleksandra Jerkov je podnela amandman na član 5. Mi poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine nezadovoljni smo predlogom budžeta, ali smatramo da ovim amandmanima (naravno da budžet ne može da se kreira kako smo mi zamislili), baš ovim primerima, izražavanjem našeg nezadovoljstva možemo da ukažemo, ako već sada nema dobre volje da se kreira onako kako mi mislimo budžet za 2008. godinu, da ipak neki naredni pokušaji budu valjani. Smatram da predlog narodne poslanice Aleksandre Jerkov da se iznos od 100 miliona dinara koji je namenjen troškovima putovanja Narodne skupštine Republike Srbije bude preusmeren u Savet za borbu protiv korupcije u svakom slučaju može da doprinese mnogo boljoj borbi protiv korupcije, koja je u Srbiji na izuzetno visokom nivou. U državi kao što je naša nije moguće obezbediti avio-službu Vlade i novac koji je Predlogom budžeta predviđen za avio-službu, po poslanici Jerkov, kao i po nama iz LSV, treba preusmeriti na ustanove koje su specijalizovane za lečenje dece obolele od raka. Poslanica Jerkov je dalje navela da bi 200 miliona dinara koji su predlogom predviđeni za usluge Ministarstva inostranih poslova po ugovoru trebalo preusmeriti za Kancelariju za pridruživanje EU, koja nam je, i vama, i vladajućoj koaliciji, nama iz LSV, veoma važna. Poslanica Jerkov smatra da 20 miliona dinara predviđenih predlogom za usluge po ugovoru u okviru Vojno-obaveštajne službe treba preusmeriti na razdeo 21, funkcija 560, ekonomska klasifikacija 424 - Specijalizovane usluge za Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Vlada Republike Srbije je navela da ne prihvata amandman na član 5, na sve ove razdele, koji je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Maločas sam istakao da nemamo iluziju da se ovim amandmanima nešto veliko može promeniti, ali ovo je još jedan naš pokušaj da pred usvajanje zakona o budžetu za 2008. godinu još jednom dobro razmislite. Smatramo da se jako puno sredstava izdvaja za ministarstva, a mnogo manje za potrebe socijalno ugroženih kategorija našeg društva. Ako nas budete poslušali, mislimo da će ovaj, a u svakom slučaju, nadam se, i naredni zakon o budžetu Republike Srbije biti mnogo valjaniji. Poslanike koji su prisutni pozivam da u danu za glasanje podrže ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Aleksandru Martonu. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 2. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 5. razdeo 2, funkcija 110 koja se odnosi na troškove za putovanje predsednika Republike, a iznos od 43 miliona zamenjuje se iznosom od 20 miliona dinara. Dosadašnji predsednik Srbije Boris Tadić, a od 4. februara i bivši predsednik, dok je obavljao dužnost predsednika morao je, silom prilika, dosta da putuje. Ali, on putuje i gde treba i gde ne treba. Tamo gde ne treba da putuje on ode, kao na primer u Zagreb, pa se izvinjava Mesiću, klanja se pred kreatorom egzodusa Srba iz Republike Srpske Krajine i Hrvatske. Niti koga pita za to, niti mu ko to može zabraniti. Pitanje je sada kako se osećaju oni građani koji su glasali za Borisa Tadića 2004. godine. To će verovatno on sam videti na predstojećim predsedničkim izborima. Kako se osećaju prognani Srbi iz Republike Srpske Krajine, iz Hrvatske, koji su i dan-danas, nažalost, građani drugog reda u Srbiji, a da ne pričamo kakva su njihova ljudska prava u Hrvatskoj. Tamo nemaju prava ni na otete stanove, ni na otete kuće, ni na otetu imovinu. Onda dođe Tadić kod Mesića i sve to baci pod noge. Takođe, sećamo se puta Borisa Tadića u Srebrenicu, Potočare, tamo se setio da ide, dobro da ga tamo nije dočekao lično Naser Orić, ali je zato zaboravio da sutradan ode u Bratunac na parastos za pobijenih 3.000 Srba; poslao je svog izaslanika Jovana Savića ili Simića, koji je tamo bukvalno bio izviždan. Doduše, mi ne znamo kada Tadić putuje kao predsednik Republike, a kada putuje kao predsednik Demokratske stranke. Ne vredi objašnjavati koliko je to nemoralno, jer što bi to bilo nemoralno nekom čiji su pripadnici maločas pomenute stranke prodavali, uz dobru proviziju, šećerane, cementare, železaru itd. Sećate se, poštovani narodni poslanici, verovatno se sećaju i građani Republike Srbije, kada je Boris Tadić prilikom jednog od svojih mnogobrojnih putovanja zalutao u skopskoj magli. Tom prilikom je nabasao na Hašima Tačija, na najvećeg zlikovca među šiptarskim teroristima. Da li bi iko od vas kolega stao da razgovara sa zlikovcem Tačijem? Niko normalan u Srbiji to danas ne bi uradio. Predsedniku Republike nisu potrebna ova 43 miliona, već 20, jer je većina para trošena za uzaludne posete zemljama EU. Sada se vidi učinak tih putovanja, srdačnih zagrljaja, osmeha itd. Maltene sve zemlje EU, osim Kipra, otimaju nam zdušno Kosovo i Metohiju. Solana sam dolazi u Beograd, da ne troši predsednika Republike Borisa Tadića. Dođe čovek, izda naređenja, izgrli se pred kamerama sa Borisom Tadićem i ponovo se vrati u svoj Brisel. Budući predsednik Srbije Tomislav Nikolić sigurno neće trošiti ovolika sredstva na putovanja koja nemaju nikakve svrhe i koja se pretvaraju u poniženja. Takođe, Boris Tadić ne bi više smeo da putuje u inostranstvo da posmatra naše reprezentativce dok igraju važne međunarodne utakmice, jer em troši pare, em se predsednik izlaže riziku da ga pretuku suparnički navijači, a možda i naši, em je malerozan, pa naši redovno gube te utakmice. S obzirom na sve ovo rečeno, nadam se da će poslanici u danu za glasanje prihvatiti ovaj amandman Srpske radikalne stranke. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Radiši Iliću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdele 2, 12, 19 i 29 amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Umalo da Vladan Batić dobije reč pre roka. To „pre roka“ možemo samo mi. Gospodine ministre, podneo sam ozbiljan amandman. Pošto je budžet jedan komplikovan zakon, onda član 5. reguliše sve, pa je zato ovaj amandman glomazan na prvi pogled. Prvi deo odnosi se na to da se povećavaju sredstva za humanitarne organizacije, a da se ta sredstva oduzmu od predsednika Republike, gde je potpuno maglovito iskazan trošak za Narodnu kancelariju. Vi ste dali odgovor da to nije moguće i da čak nije isti izvor. Naravno, ovaj deo amandmana sam podneo iz dva razloga: jedan je politički, jedan je humanitarni. Socijalistička partija Srbije protestuje zbog toga što postoji paradržavni organ koji vi nazivate Narodnom kancelarijom, koji ima 32 zaposlenih i koji troši enormna finansijska sredstva, a potpuno je, na osnovu Zakona o Vladi, svaki od tih poslova poveren Vladi Republike Srbije. Smatram da ova država ne sme više to da toleriše, ali vi imate o tome drugačiji stav, rekli ste da to nije moguće. Nadam se da će kolege koje o ovome misle isto kao i ja glasati u danu za glasanje o ovom amandmanu, zato što nema više nikakvog smisla. Predsednik Republike je ranije bio u kohabitaciji sa Vladom i napravio je Narodnu kancelariju. Šaper i ostali ljudi koji se bave marketingom smislili su da je to važno. Napravili su Narodnu kancelariju koja je radila paradržavne poslove i vršila promociju predsednika Republike i DS-a budžetskim sredstvima građana Republike Srbije. Sada ste vi jedinstvena koalicija, ili niste, ne znam, imate vlast i potpuno je nepotrebno da ovo ovde stoji. Dakle, to je moj stav o tome. Vi ste rekli svoj i videćemo u danu za glasanje. Drugi deo amandmana odnosi se na to da se povećaju sredstva za Hidrometeorološki zavod. Da ne pominjem cifre, to ovde nije važno. Molim vas da se izjasnite o ovome, ako je moguće danas. Podsećam vas da je sednica Odbora za poljoprivredu bila u junu ili julu prošle godine, da su narodni poslanici koji učestvuju u radu konstatovali da u prošloj poljoprivrednoj sezoni HMZ, između ostalog, nije bio efikasan zato što nije raspolagao neophodnim brojem protivgradnih raketa i da je iz tog razloga veći broj mesta u Srbiji, odnosno veći deo teritorije Srbije bio zahvaćen ovom elementarnom nepogodom. Takođe vas podsećam da je budžetom Republike Srbije za 2006. godinu bilo predviđeno više finansijskih sredstava za poljoprivredu nego što je ovo ministarstvo bilo u stanju da potroši i da je u budžetu za 2007. godinu, po tom osnovu, deo budžeta Republike Srbije koji se odnosi na poljoprivredu bio manji zato što prethodna ministarka nije bila u stanju da ta sredstva potroši. Takođe, gospodine ministre, podsećam vas da sam pre nekoliko meseci u skupštinsku proceduru pustio izmene i dopune Zakona o javnim nabavkama, gde tražim od Vlade Republike Srbije da nabavku protivgradnih raketa izuzme iz postupka javnih nabavki, jer je takođe jedna od konstatacija bila da je u prošloj godini bila otežana nabavka protivgradnih raketa zbog toga što nije bilo dovoljno finansijskih sredstava, sada predlažem da se ona malo povećaju, i zbog toga što je komplikovana procedura javnih nabavki takva da i kad imate sredstva mora da protekne šest meseci da biste mogli da nabavite rakete. Dakle, ovo o čemu govorim interesuje svakog seljaka u Srbiji, a samim tim i svakog građanina Srbije. Da li se u međuvremenu dogodilo nešto drugo, o čemu mi nismo obavešteni, pa je RHMZ, sa druge strane, relaksiran i on može da izvrši ovu nabavku iz nekih drugih sredstava ili vi ste vi to prosto prevideli, ne znam, ali vas molim da na ovo odgovorite. Ovo je veoma ozbiljno pitanje. Procenjena šteta od grada u prošloj godini je mnogo veća nego što je budžet za ovu poziciju. Dakle, da li je moguće da mi ovde obezbedimo da država bude sigurna, da građani i privrednici koji se bave poljoprivredom budu sigurni da će, u meri u kojoj je moguće, protivgradna zaštita funkcionisati kako bi šteta bila smanjena, ili ćemo ponovo ući u rizik? Takođe vas podsećam da kategorija protivgradni strelci jeste kategorija koja je iz budžeta Republike Srbije finansirana sa 3000 dinara mesečno i da neke opštine još na to dodaju 3000 dinara mesečno i eventualno troškove za gorivo od 1000 dinara mesečno. To je, u najboljem slučaju, 6 - 7 hiljada mesečno. Uveravam vas da u brojnim selima Srbije to rade ljudi koji imaju blizu 80 godina života, da niko nije motivisan da se bavi ovim odgovornim poslom, da građanin koji pristane ovo da radi mora da bude stalno dostupan, dakle, kao što u medicinskim ustanovama postoji pripravnost, on mora da bude stalno dostupan, mora da bude na radio-vezi 24 sata dnevno šest meseci u toku godine, mora da stigne u najkraćem mogućem roku do stanice sa koje se dejstvuje na gradobitne oblake i mora da ostavi svaki drugi posao koji mu je poveren iz bilo kog drugog razloga, ukoliko dobije poziv nadležnog centra HMZ da dejstvuje na gradobitne oblake. Dakle, ovo je jedna veoma kompleksna oblast. Za nju su zainteresovani svi građani Srbije. Veoma je važno da znamo da li je ono što ste vi predvideli u budžetu dovoljno da se nabavi dovoljan brojprotivgradnih raketa. Hteo sam da vas podsetim, pretpostavljam da to radi vaš kolega Milosavljević, da je u prošloj godini prosečna opremljenost protivgradnim raketama po stanici bila 3 - 5, a da je neophodno 8 - 10 da bi oni mogli da urade onaj posao koji im je država poverila i koji oni rade, pre svega, iz osećanja lične odgovornosti prema svojoj letini i letini svojih komšija, a ne zbog toga da bi zaradili ove tri hiljade koje im država plaća iz budžeta Republike Srbije. Dakle, ovo je jedna potpuno neuređena oblast. Postojalo je obećanje da će država izučiti druge modele protivgradne zaštite u Srbiji, da se razvije sistem osiguranja, dejstvovanje i delovanje iz aviona i neki drugi, ali dok se to ne reši ovo pitanje mora da se pokrije finansijama na taj način da ima dovoljno raketa. Takođe, želim da vas upoznam da proizvođači raketa hoće da proizvode samo za sigurnog kupca. Oni ne proizvode salamu, pa kad ne prodaju HMZ, prodaće nekom drugom. Ta sredstva treba da se, praktično, avansiraju, te rakete treba da se preuzimaju sukcesivno ili je ovde, molim vas da nam to kažete, RHMZ avansirao rakete koje nisu isporučene, pa je zbog toga manje para. Ukoliko je tako, moj amandman je nepotreban. Verujem da nije, zato što svake godine imamo ovaj problem i svake godine imamo istu posledicu, a posledica je velika šteta. Dakle, da ne ulazim u detalje, možemo da pričamo o tome dugo, mislim da je i gospodin Mašić podneo sličan amandman, razlikuju se samo cifre, veoma je važno da ovo izučimo na način koji će da smanji na najmanju moguću meru rizik od ove elementarne nepogode. U protivnom, ljudi će da oru, seju, kopaju, a neće moći da žanju, neće moći da ubiraju letinu, biće demotivisani. Osim toga, postoje kulture, gospodine ministre, kao što su voće i neke druge, kada u jednoj godini grad uništi zasad mladog voćnjaka ili zasad maline, on je za četiri ili pet godina, praktično, na samom početku i mora sve ispočetka da uradi. Dakle, ne radi se samo o jednoj letini, radi se o kompletnom uništenju jedne kulture, odnosno jedne parcele koju je nemoguće na drugi način iskoristiti, dovesti na isti nivo na kom je bila pre četiri ili pet godina. Ovo je veoma važno pitanje, ovo nije političko pitanje, ovo je pitanje koje interesuje svakog poljoprivrednika, svako poljoprivredno dobro u Srbiji, samim tim i državu. Dakle, molio bih vas, ako je moguće, da se danas izjasnite o ovom delu, da li je, eventualno, HMZ... A usput da kažem, on se veoma brani, što bi rekli seljaci u mom selu, da on više radi, on smatra da više nije državni organ kojem treba da se poverava ovaj posao i traži da to radi neko drugi. Dakle, država ima veliku odgovornost da u ovoj godini izvaga kako će ova oblast da bude regulisana i ko će ova sredstva da potroši. Još vas jednom molim, da li je eventualno Republički hidrometeorološki zavod avansirao ova sredstva potencijalnim dobavljačima raketa, a njih ima samo tri u ovoj zemlji, "Trajal", "Krušik" i neki drugi, ili je u pitanju previd? Ako ostane kao što ste vi naveli u budžetu, ponovo će biti od dve do četiri granate, da kažem kolokvijalno, po jednoj protivgradnoj stanici. Podsećam vas, tih stanica ima puno u Srbiji. U Čačku ih ima 37. Ogroman je broj protivgradnih stanica. Ako je po svakoj osam protivgradnih raketa, potrebna su velika finansijska sredstva, a ta stavka nije dovoljna da pokrije da to bude na optimalnom nivou. Dakle, molim kolege u danu za glasanje, sada kada krene ova kampanja odlaze kod seljaka, probaju hleb i so, uznemiravaju životinje po farmama kod seljaka i razne druge stvari rade zarad promocije svojih kandidata, da se sete ovog amandmana, da se sete ovih ljudi onda kada bude tmurno nebo i onda kada posle 10 minuta mogu da izgube sve što su radili mukotrpno čitavu godinu. Dakle, ovde se radi o jednom ozbiljnom pitanju. Tražim ozbiljan odgovor i ozbiljnu odluku političkih stranaka u danu za glasanje, ili kod mog amandmana ili kod amandmana gospodina doktora Mašića. Dakle, potpuno je svejedno koji amandman će biti prihvaćen, i jedan i drugi tretiraju istu problematiku. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik dr Vladan Batić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, podneo sam amandman koji se odnosi na nekoliko delova, odnosno pre svega na kabinet potpredsednika Vlade u delu koji se tiče troškova putovanja, na Generalni sekretarijat Vlade gde su takođe u pitanju enormni troškovi putovanja, Savet za borbu protiv korupcije - smatram da je ukupan budžet za ovu značajnu instituciju premali, zatim, tzv. Službe za upravljanje kadrovima i Avio-služba Vlade koju bi trebalo potpuno ukinuti jer od njih postoji samo šteta, a nema nikakve koristi. Prva stvar koju sam pomenuo su troškovi putovanja potpredsednika Vlade, 20 miliona dinara. Znači, gospodin Đelić na putovanja potroši više nego što je ukupan budžet Saveta za borbu protiv korupcije. Budžet Saveta za borbu protiv korupcije je 13 miliona, a troškovi putovanja potpredsednika Vlade su 20 miliona. Gde to putuje potpredsednik Vlade? Da vidimo kakvi su efekti njegovog putovanja, koja je korist za državu Srbiju i njene građane od putovanja gospodina Đelića? Doduše, ovde postoji i stavka - usluge po ugovoru. Opet bih da pitam potpredsednika Vlade ima li to veze sa njegovim partnerstvom sa jednim od šefova duvanske mafije, onim koji je optužen u petak, i da li je uopšte u iole ozbiljnoj državi, koja pretenduje da bude pravna, normalno da čovek i dalje bude potpredsednik Vlade, a njegov partner u biznisu je optužen od strane specijalnog tužioca za organizovani kriminal kao jedan od šefova duvanske mafije. Onda nam taj isti potpredsednik Vlade ovde deli lekcije i pretenduje da bude glavni promoter kampanje gospodina Borisa Tadića. Tu nešto nije u redu. Dakle, ovo je zaista enormno, gospodine ministre, mogli biste malo da slušate, da potpredsednik Vlade troši 20 miliona iz džepova poreskih obveznika Srbije za besmislena putovanja, i da je cena tih putovanja veća od onoga što se izdvaja za mnoge značajne institucije, ponavljam, ilustracije radi, za Savet za borbu protiv korupcije. Recimo, troškovi tih putovanja su skoro 10 puta veći nego troškovi putovanja premijera. Kakva je to logika? Gde tu ima logike? Ili je potpredsednik Vlade zaposlio desetine ljudi u svoj kabinet iz njemu znanih razloga, jer, bio je u Briselu i napravio je diplomatski skandal. Nemojte da ga šaljete nigde. Čovek čim zine priča gluposti. To što on priča gluposti, to nije problem, nego što nanosi štetu ovoj zemlji. Makedonija, koja je nama prijateljska zemlja, uputila je diplomatsku notu, protest, pozvala našeg ambasadora u Skoplju, zato što je Božidar Đelić na sastanku u Briselu rekao - Bivša Jugoslovenska Republika Makedonija. Dakle, rekao je da Srbija ne priznaje suverenu Makedoniju. Onda je, da pokaže da može još gluplje, rekao da je u akciji hapšenja albanskih terorista i kriminalaca na Šari pored makedonske policije učestvovala i naša policija. Onda je to iskoristio Agim Čeku i rekao - kažemo mi da srpska služba bezbednosti i policija vršljaju ne samo po Kosovu, nego i po susednim zemljama. To je bilans putovanja Božidara Đelića. Gde god ode napravi glupost i nanese štetu ovoj zemlji. Obmanjivao je, lagao je kada ćemo ući u EU, kada ćemo potpisati Sporazum o asocijaciji i stabilizaciji. Za nekoliko dana, gospodine ministre, ako niste obavešteni, jer ste u Vladi koju predvodi neobavešteni, biće ovde rezolucija o nepristupanju Srbije EU i biće izglasana i dobiće većinu glasova narodnih poslanika. Onda, gde će Đelić dalje da putuje? Gde će Đelić da putuje i zašto će dalje da troši pare? Ima tu i osoba, ona je posebna stavka u ovom budžetu, koja se odaziva na Tanja Miščević, koja kad god se pojavi, maltene, mi smo već ušli u EU, samo nisu nam to rekli, nisu nas obavestili. Hajde da malo budemo ozbiljni. Generalni sekretarijat Vlade – ovo stvarno nije normalno, 70 miliona su troškovi putovanja. Onda imamo onu polemiku, koju sam već započeo, o Savetu za borbu protiv korupcije, gde ste me obavestili i dostavili papire da su oni dobili toliko koliko su tražili. Jeste, pošto ste im vi prethodno poslali uputstvo da ne mogu da traže više. Šta će ljudi, kao učtivi i vaspitani oni su držeći do onoga što ste vi rekli o restriktivnom budžetu tražili toliko, tražili mrvice, a Božidar Đelić ima 30 posto više od celokupnog budžeta Saveta za borbu protiv korupcije. Ujedno da pitam, šta je preduzela Demokratska stranka i da li je nešto preduzela i da li je odstranila sa mesta predsednika Odbora za pravna pitanja čoveka koji je podneo krivičnu prijavu u ime "Delte" protiv Verice Barać. Znači, predsednik vašeg Odbora za pravna pitanja gospodin Goran Draganić, advokat, koji je po definiciji trebalo da zastupa ili bar da pomogne konsultativno Savet za borbu protiv korupcije, jer je to institucija Vlade Republike Srbije u kojoj DS ima većinu, pa bi se moglo reći da je to institucija većine u Vladi Republike Srbije, Savet za borbu protiv korupcije, na čijem čelu je gospođa Verica Barać... Pošto je napadaju sa svih strana ovi monopolisti i kriminalci, onda je valjda logično bilo da predsednik Odbora za pravna pitanja zaštiti instituciju svoje stranke. Umesto toga, on je na čelu pravnog tima "Delte" i podnosi krivičnu prijavu protiv Verice Barać, i ta ista prijava je odbačena. Da li je Demokratska stranka odbacila Gorana Draganića? Jer, to je nemoralno. Zapamtite, to je nemoralno. Savet za borbu protiv korupcije je ogledalo jedne pravne države. Na kom smo mestu u Evropi i u svetu što se tiče stepena korupcije? Na jednom od vodećih. Pa kao malo vode na dlanu treba da se pazi, da se čuva, da se neguje, podstiče, bodri, motiviše, mobiliše, finansira Savet za borbu protiv korupcije, a ne da se sapliće na svakom koraku. Ova vladajuća koalicija je posvađana kao rogovi u vreći. Niko nikom dobro ne misli, onako - ni noga nozi dobro ne misli. Jedino, ima jedna tačka spajanja, jedan kohezioni faktor - to je "Delta". Ne znam zašto nije vladajuća koalicija gospodina Miškovića predložila kao zajedničkog kandidata za predsednika, kada ste tako idilično složni po tom pitanju, valjda je logično da to onda i javno manifestujete. Oko svega drugog se svađate, ali oko "Delte" - ko drukčije kaže, kleveće i laže. Tu ste solidarni. Ta idila traje i ta ljubav nikad neće biti raskinuta. Služba za upravljanje kadrovima je potpuno bespotrebna i to je otimanje para poreskih obveznika Srbije. Šta ti ljudi rade? Koji su to kadrovi? Pa, ovde je najnegativnija selekcija koja postoji, tu se enormno množe partijski kadrovi u svakom ministarstvu. To je hiperprodukcija kadrova, više ni čistačice, ni kuriri, ni portiri ne mogu biti ako nisu iz stranke koja drži to ministarstvo. Onda, tobože, Vlada ima Službu za upravljanje kadrovima. Kojim kadrovima? Da li onima sa Kosova, iz Ministarstva za Kosovo i Metohiju, od kojih većina nije ni kročila na Kosovo i Metohiju? Kojim kadrovima? Onim institucijama sa Kosova i Metohije koje sede u Beogradu, poput biblioteke, muzeja, fonda PIO, poreske uprave i svega ostalog, a primaju dvostruke plate? Ali brinu, brinu za Kosovo, pate, rone gorke suze i čovek je prosto ganut kad ih vidi kako očajavaju zbog sudbine Kosova i Metohije. Kakvi crni kadrovi, pa to su postali genetski mutanti. Počeli su da liče jedni na druge. Isto tako i Avio-služba Vlade, odnosno šta će ovoliki troškovi u svakoj mogućoj stavci budžeta? Mi smo mnogo jaka država, imamo mnogo ozbiljnu Vladu, pa još treba Avio-služba. Naravno, onda se uputi neki ministar sa po tri telohranitelja, ne zna ga niko ni u Srbiji, ničim nije ugrožen pod svodom nebeskim, i po pet savetnika i onda oni lete vladinim avionom. Tamo gde odu na neke skupove ili sastanke reč ne progovore, kao da su gluvonemi. Trče u šoping i nazad i onda troškovi i onda nam zato treba Avio-služba. Nikad, a bio sam tri godine ministar, nikada nikakvim avionom nisam leteo sem JAT-ovim, i to ne biznis klasom, nego ekonomskom klasom. Ovde se kabineti opremaju plazma televizorima, pićem, jer se tu, valjda, u kabinetima gleda televizija i pije piće, umesto da se radi. E pa, zato nema para da se plate rezervisti iz Prokuplja, oni koji sutra možda opet treba da tumaraju po rovovima. Zato tamo imate belu kugu, kao i u čitavoj Srbiji. Evo kako izgleda izlog dragstora u Kuršumliji, evo ga, za šta to služi. (Pokazuje snimak.) Smrtovnice, stotine smrtovnica. Tako lepo Srbija polako umire i ti ljudi pretvaraju se u građane drugog reda, da bismo mi imali Službu za upravljanje kadrovima i Avio-službu i da bismo imali u kabinetima plazma televizore i barove sa skupocenim pićem. Zato smo i uložili ove amandmane. Hvala.
Hvala, da li se još neko javlja za reč po amandmanu? (Da.) Ima reč, po amandmanu, narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine Albijaniću, dame i gospodo, gospodine ministre, SPS smatra da jesu visoki troškovi na poziciji Avio-služba Vlade Republike Srbije, ali mi takođe smatramo da ona treba da postoji zato što je u prethodnom periodu, konkretno za novu 2001. godinu, tadašnji premijer Vlade Republike Srbije putovao u Abu Dabi privatnim avionom Stanka Subotića Caneta. Avionom su pilotirali sinovi Zečevića, funkcionera "Partizana", i Jovice Stanišića. Ja smatram da ozbiljna vlada mora da ima ozbiljnu tehničku pomoć. Da li je ova vlada ozbiljna o tome možemo da govorimo, ali nikada više ne sme da se dogodi da predsednik Vlade taj servis koristi od bilo kog drugog, izuzev od nadležne tehničke službe svoje države i svoje vlade. Cena tih usluga obično dođe kasnije i sa kamatom. Dakle, nedopušteno je, iz tehničkih, finansijskih, moralnih, kontraobaveštajnih i mnogih drugih razloga, da ministri, predsednik Vlade, bilo koji visoki državni nameštenik, predsednik Republike, načelnik Generalštaba ili bilo ko drugi koristi bilo koje i bilo čije drugo tehničko pomagalo i tehničko sredstvo, izuzev ono koje je ustanovila Vlada kao svoju službu, kao svoju tehničku podršku. Zato građani Srbije treba da izdvajaju finansijska sredstva. Mi samo polemišemo sa iznosom te stavke. Inače, ona treba da postoji. Kao što nikada više ne treba da postoji privatni servis za predsednika Vlade od problematičnog biznismena i problematičnih pilota, zato što tamo gde su oni nije moguće voditi nikakav razgovor a da to pri tom ne okačite na neku oglasnu tablu. Iz tog detalja je moguće razumeti zašto Vlada treba da ima Avio-službu. Kada bi predsednik Vlade Republike Srbije koji je tu uslugu koristio danas bio živ ja bih o toj stvari govorio žešće i na drugi način, ali me to limitira da kažem samo ovo što sam rekao. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Ovo je moja replika na ono što je rekao gospodin Baralić. Gospodine Baraliću, to što ste sad rekli je ona ista kampanja koju su vodili Dušan Spasojević, Milorad Ulemek Legija, njihova novina "Identitet" i Tijanić tvrdeći to što ste vi sada izneli. Jer, to što ste sada izneli je neistina i dužni ste izvinjenje porodici Đinđić. Zašto? Zato što to znam, sticajem okolnosti. Rekli ste da je u Dubai Zoran Đinđić išao avionom Stanka Subotića Caneta. Nije tačno, gospodine Baraliću. Na taj let su išli Zoran Đinđić, Slobodan Milosavljević, danas ministar u Vladi, i Vladimir Beba Popović. Do Istambula su leteli JAT-om, od Istambula do Dubaija "Lufthanzom". Prema tome, to je isti onaj manir, ista ona priča, isti onaj "Identitet" koji je prvi to pisao i pozivao na streljanje i na ubistvo Zorana Đinđića. Nemojte da se služite neistinama pomoću kojih su neki stvarali atmosferu koja je prethodila ubistvu pokojnog premijera, jer ovo što ste malopre izneli za govornicom jednostavno nije istina. Nemojte da dozvolite da vas edukuju zločinačke novine kakav je bio "Identitet". Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku. Samo vas molim da ne razvijamo dalje debatu, molim vas budite u granicama pristojnosti.
Zahvaljujem, gospodine Albijaniću. Uvek je i bilo u granicama pristojnosti. Svako ozbiljan zna da sam ja na ozbiljnom mestu edukovan i da se nikada ne edukujem čitajući tabloide u Srbiji. Dakle, usput postavljam poslaničko pitanje – koliko puta je pokojni premijer Zoran Đinđić bio u Dubaiju? Osim toga, ne delim vrednosti pomenute gospode, kako ste to rekli, ovih, zemunskog klana i tako dalje, oni mene nisu na vlast donosili i dovodili, već su me sa vlasti odneli, odnosno skinuli, da kažem kolokvijalno. Dakle, nemam nikakve veze sa tim. Prema tome, moje obraćanje nije bilo zlonamerno, sve što sam rekao je tačno, apsolutno, ko ne veruje neka proveri. Nadam se da u protokolu Vlade tačno piše koliko je puta i gde ko putovao. Ako to ne zna Vlada, znaju najmanje tri službe u Srbiji. Dakle, tamo sve piše, ko je gde išao, s kim je išao, koliko se tamo bavio i kojim poslom je išao. Prema tome, nema nikakvog razloga, ne polemišem na taj način sa vama, samo vam saopštavam, ne znam šta je pisalo u "Identitetu", to me ne zanima. Nisam čitao takve novine. Reći ću vam, bez da budem shvaćen kao maneken, ja čitam "Politiku" od kad sam naučio da čitam i ove druge novine zato što imam potrebu da budem informisan. Dakle, apsolutno to nije bila rđava namera, samo sam rekao da je to što se polemiše sa budžetskom pozicijom za Avio-službu Vlade, što se mene tiče, pogrešno i dao sam vrlo konkretan argument za to. U ovoj raspravi neću više da učestvujem. Tražim odgovor na poslaničko pitanje koje sam sada ovde postavio. Žao mi je ako je na bilo koji način bilo ko s tim u vezi povređen, vrlo sam birao reči kada sam o ovome govorio. Pogledajte stenogram, nijednu ružnu stvar nisam rekao i rekao sam zašto sam prestao da o tome govorim na način kao što bih inače mogao da govorim.
Gospodine Baraliću, izvinjavam se zaista, nisam siguran da li je dovoljno pristojno pitanje da bismo tražili odgovor na takvo pitanje. Razumem da ga javno postavite, ali nemojte da sad tražimo...
Zašto nije pristojno pitanje ako se kaže meni da ja ovde iznosim neistinu? Ja tražim službeni podatak.
Polemika je moguća, ali nemojte sada.
Gospodine Albijaniću, ništa nisam učinio da na bilo koga ostavim rđav utisak, samo polemišem o nečemu što je ovde rečeno. Dakle, možda će sutra gospodin Batić ponovo biti ministar, pa će njemu možda ponovo biti potreban avion. Prema tome, ozbiljna vlada mora da ima to što ima ova vlada i svaka druga vlada, a ne sme nikad da koristi privatne avione biznismena, kao što ne sme da koristi ni privatne jahte, a neki ih koriste i danas i koristili su ih u prošlom vremenu, zato što to onda košta državu. To je moja polemika, nije polemika... Hajde da se vratimo na ono što je tema. Dakle, rekao sam nešto što je tačno, ko ne veruje, molim vas, neka mi donese odgovor na poslaničko pitanje koje sam postavio. Ja tu završavam ovu raspravu.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, replika.
Nisam uopšte želeo da učestvujem u ovoj polemici. Reagovao sam samo na nešto što nije istina i ponavljam, da biste vi to znali, gospodine Baraliću, ako se može proveriti, vrlo rado, i treba proveriti. Dakle, pokojni premijer Zoran Đinđić, na poziv šeika Abu Dabija, bio je za Novu godinu sa ženom i sa decom, Slobodan Milosavljević sa suprugom, Vladimir Beba Popović, preleteli su do Istambula JAT-om, od Istambula "Lufthanzom", a ne avionom Stanka Subotića Caneta. Imam pravo na svoj amandman i na svoj stav. Ja sam pomenuo kako smo se mi ponašali. Možda je Zoran Đinđić čak bio preterano štedljiv. Bile su silne polemike na Vladi; neki ministri putovali su u inostranstvo, napravili trošak od nekih 500 - 600 evra koristeći se mobilnim telefonom u romingu. O tome je dva sata bila polemika na Vladi. Plate ministara bile su manje od plate zamenika ministara. Znam da je u pravosuđu plata ministra pravde bila manja od plate sudije opštinskog suda. To verovatno nije bilo dobro. Pominjem svoj primer: nikad nisam putovao privatnim avionom dok sam bio član Vlade, isključivo sam leteo JAT-om. Znam da sam jednom imao problem kad je Vlada davala garanciju u Tribunalu, pa je JAT kasnio, pa su zvali u Minhen da me sačekaju na aerodromu da bih mogao da stignem do Amsterdama, jer je bila konferencija u Hagu. Dakle, to je možda pogrešno, znam da je jedan put do Vašingtona premijeru i njegovom šefu Biroa za informisanje platio iz svog džepa Vladimir Beba Popović. To takođe ne treba da radi jedna vlada, ali takav je bio Zoran Đinđić. Ja samo govorim da ovo što ste izneli u pogledu putovanja u Emirate, tobože avionom Stanka Subotića Caneta, nije istina. Samo zbog toga sam se javio i nemam nameru da učestvujem u ovoj polemici, ali to sam rekao ne misleći ili aludirajući da vi sad pravite takvu kampanju i propagandu, nego zato što je to radio list "Identitet", list ubica iz zemunskog klana, anatemišući, satanizujući i kriminalizujući Zorana Đinđića, a završilo se njegovom smrću. Hvala.
Da li se još neko javlja po amandmanu narodnog poslanika Vladana Batića? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, član 5. razdeo 3, glava 3.4. i funkcija 110 odnosi se na Kancelariju za saradnju sa medijima. Poslanička grupa SRS, u čije ime sam podnela ovaj amandman, smatra da bi Vlada trebalo da bude malo štedljivija a jedan od načina da Vlada malo uštedi jeste i da se Kancelarija za saradnju sa medijima skine sa budžetskih troškova, odnosno da se ovaj član u ovom delu briše. Smatramo da bi ovaj posao koji obavlja Kancelarija za saradnju sa medijima trebalo da radi Generalni sekretarijat Vlade Republike Srbije i da za to nije potreban nikakav poseban organ pri Vladi, jer se na ovaj način samo uvećavaju troškovi administracije. Šta onda radi Generalni sekretarijat ako postoji i Kancelarija za saradnju sa medijima? Naravno, da je Srbija u nekim boljim vremenima, odnosno uslovima, da građani Srbije žive bolje i da se Vlada Republike Srbije pobrinula da se otvore nova radna mesta, da se povećaju zarade, da se povećaju penzije, onda verovatno ovakav amandman mi u SRS ne bismo ni predložili. Ali, ako znamo u kakvom stanju se nalazi većina građana Srbije, ako znamo kako se stvarno živi, ne obraćajući pažnju na ono što čujemo od predstavnika vladajuće većine, od predstavnika Vlade koji pričaju o nekim prosečnim zaradama koje zvuče vrlo lepo, samo ne znam koliko građana se uklapa u te prosečne zarade, koji nam stalno pričaju kako je sve divno i krasno, kao da mi ne znamo i kao da ovaj narod ne zna kako živi, koliko teško živi, zaista bi trebalo da se povede računa šta sve plaćaju građani Srbije. Jer, podsećam građane Srbije da se budžet puni upravo iz sredstava građana Srbije. Onda bi stvarno bilo, u najmanju ruku, umesno od strane Vlade Republike Srbije da vodi računa na koji način će se trošiti sredstva koja se uzimaju od građana Republike Srbije. Ne treba građanima... Pitajte građane Srbije šta im znači vladina Kancelarija za saradnju sa medijima, da li im to treba. Verujte da će ogromna većina reći da im to ne treba, da nisu spremni da za potrebe te kancelarije izdvajaju sredstva. I sad, da se ne misli da je ovo samo nekakav hir, ja ću detaljno da vam kažem šta je predviđeno i koliko je ukupno sredstava predviđeno za tu Kancelariju za saradnju sa medijima. Predviđeno je 76.152.000 dinara. Verujte, to nije malo. Kada biste usvojili ovaj amandman i ostale amandmane SRS, onda biste, verujte, ministre, i vi i Vlada imali mnogo manje problema i sa zaposlenima u prosveti, sa poljoprivrednicima, sa zaposlenima u sudskoj upravi, jer sva ova sredstva za ove budžetske korisnike za koje predviđamo da se skinu sa budžeta i dalje bi ostala u budžetu i bila bi podeljena tamo gde mi mislimo da je to mnogo potrebnije i neophodnije. Onda ne biste morali da potcenjujete, recimo, prosvetne radnike, da im kažete da im povećavate platu za 2%, ili radnike u opštinskim, odnosno sudskim upravama. Da ste vodili računa i da ste se domaćinski ponašali, da niste pravili predizborni budžet, onda biste svakako uz ove naše amandmane imali jedan budžet kojim bi većina građana u Srbiji bila koliko-toliko zadovoljna. Ovaj budžet koji ćete vi usvojiti je toliko loš i samo predstavlja guranje ruku građanima u džep, a ništa građani od toga dobro videti neće, naravno, osim onih koji su na visokim državnim funkcijama, jer se i oni odavde finansiraju. Dakle, predviđeno je da Kancelarija za saradnju sa medijima za plate, dodatke i naknade zaposlenih potroši 35.621.000. Socijalni doprinosi na teret poslodavca – 6.411.000; to je zakonska obaveza. Za socijalna davanja zaposlenima – 700.000 dinara. To zaista nismo razumeli, koja su to socijalna davanja zaposlenima u Kancelariji za saradnju sa medijima. Baš bih volela, ministre, da nam objasnite koja vrsta, i kome ćete davati ta socijalna davanja u ovoj Kancelariji za saradnju s medijima Vlade Republike Srbije. Naknade troškova za zaposlene, tu je predviđen jedan milion. Stalni troškovi – 4,5 miliona dinara. Sad, interesantno je, troškovi putovanja – 3.510.000. Gde će da vam putuju zaposleni iz Kancelarije za saradnju s medijima? Ko putuje? Da li prate predsednika Vlade na svim putovanjima, da li prate i vas, ministre? Zašto ste predvideli ovoliko sredstava za ta putovanja? Zaista bih vas molila, ministre, da nam na sva ova pitanja odgovorite. Pored toga što za Kancelariju za saradnju s medijima imate predviđena određena sredstva za rad zaposlenih, vi ste u budžetu predvideli usluge po ugovoru za 20.650.000 dinara. Ovo je takođe nama u SRS potpuno nejasno i tražimo, ministre, da nam odgovorite i na ovo pitanje, odnosno da nam tačno kažete koje su to usluge po ugovoru Kancelarije za saradnju sa medijima i za šta to treba da se plati 20.650.000 dinara? Tekuće popravke i održavanje su 250.000, materijal 2,5 miliona dinara, mašine i oprema milion dinara. Izvori finansiranja su isključivo iz budžeta i to je, kao što sam rekla, ukupno 76.152.000 dinara. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a u obrazloženju Vlada kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se predlaže brisanje svih sredstava opredeljenih za Kancelariju za saradnju sa medijima, koja je osnovana Uredbom o osnivanju Kancelarije za saradnju sa medijima. Pa, gospodine ministre i gospodo iz Vlade, Uredba Vlade Republike Srbije iz 2005. godine kojom je osnovana Kancelarija za saradnju sa medijima nije sveto pismo. Vi prihvatite ovaj amandman i to znači automatski da ni ta uredba više ne može da ima pravnu snagu, jer ne bi postojala ni ta kancelarija za saradnju. Kažete da ne prihvatate amandman jer smo mi tražili brisanje svih sredstava. Da, tražili smo brisanje svih sredstava, odnosno tražili smo ukidanje Kancelarije za saradnju sa medijima kao potpuno nepotrebne uz, ponavljam, obrazloženje da taj posao može i treba da radi Generalni sekretarijat Vlade. Dalje kažete – a na osnovu člana 31. stav 1. Zakona o Vladi, kao služba Vlade i, samim tim, ova služba je budžetski korisnik za čiji rad se sredstva obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Pa vi ste nama objasnili nešto što mi znamo, ali mi hoćemo da to ne bude tako. A to što ste ovde nabrojali i ovu uredbu koja je doneta na osnovu člana 31. Zakona o Vladi, u tom članu 31. ne stoji da mora da se donese uredba koja predviđa Kancelariju za saradnju sa medijima, već je to jedna opšta odredba koja određuje nadležnosti Vlade Republike Srbije. Dakle, obrazloženje vam je neuverljivo. Napisali ste ga eto tek toliko da biste nešto napisali, da biste nam objasnili, ako neko to pročita, kako je, bože, Kancelarija za saradnju sa medijima osnovana uredbom Vlade Republike Srbije. Znate, vi ste, gospodine ministre, vi iz DOS-a ste u kampanji 2000. godine rušili vlast između ostalog zbog toga što se mnogo, kako ste vi tvrdili, upravljalo uredbama, a ova Vlada Republike Srbije, kao i ona prethodna, većinu poslova, nažalost, obavlja uredbama i onda je to način da građani Srbije uglavnom ne budu upoznati sa tim činjenicama. Uredbe se, to je tačno, objavljuju u "Službenom glasniku", a "Službeni glasnik" čitaju pravnici kojima je to potrebno za obavljanje svakodnevnog posla i tu se završava javnost rada Vlade Republike Srbije. Dakle, još jedanput, ministre, predlažem vam da usvojite i ovaj amandman, da usvojite sve amandmane Srpske radikalne stranke. Videli ste da su amandmani, ako ste ih gledali, naravno, pisani vrlo ozbiljno, da smo apsolutno poštovali način na koji se pišu amandmani na budžet, da smo za svaku stavku koju smo tražili da se briše predvideli da se ta sredstva usmere na neke druge stavke koje su, po nama, potrebnije. To je, pre svega, poljoprivreda, koju ste potpuno zanemarili u ovom predlogu budžeta, gospodine ministre. Zato smo govorili u načelnoj raspravi, a i danas, da je nedovoljno samo vaše prisustvo ovde. Razumemo da niste u stanju da odgovorite na svako od ovih pitanja. Bez obzira što obavljate funkciju ministra finansija, ipak je ovde trebalo da budu svi ministri da bi mogli da odgovore, jer su oni vama davali predloge iz svojih ministarstava, pa ste vi na osnovu toga, odnosno vaše službe su formirale tekst ovog budžeta. Ako niste u stanju da odgovorite na pitanja koja sam vam postavila, ja vas najlepše molim da se informišete u toku trajanja ove rasprave, jer zaista nam je vrlo interesantno za šta su ova sredstva namenjena. Nisu to mala sredstva, gospodine ministre. Zašto će Kancelarija za saradnju s medijima zaključivati ove ugovore za vršenje nekih usluga? Zašto će i ko će putovati iz te kancelarije? Dakle, to bi bilo ono što očekujem od vas, s obzirom na vaše obrazloženje zašto ne prihvatate amandman. Hteli ste otprilike da kažete da možda može nešto iz ovog razdela da se briše, ali da ipak ostane Kancelarija za saradnju s medijima, jer to je suština vašeg odgovora. Onda nam objasnite bar ove najkritičnije delove ovog člana, odnosno ovog razdela o kojem sam sada govorila. Ukoliko ministar ne prihvati, a ubeđena sam da neće, pošto je poprilično nezainteresovan, i to je očigledno, za rad ovog parlamenta... Iako sedite tu uredno, ministre, ne učestvujete u radu. Nije dovoljno samo da sedite, treba da pokažete da znate šta piše u ovom budžetu, da znate da odgovorite na svako pitanje narodnog poslanika. S obzirom na to da vi to nećete, onda ja narodnim poslanicima ovog parlamenta predlažem da u danu za glasanje svim srcem glasaju za ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom je praktično predloženo ukidanje Kancelarije za pridruživanje EU. Nije mi jasno zašto Vlada Republike Srbije ovaj amandman nije prihvatila kada se ovaj amandman u značajnoj meri slaže sa politikom Vlade Republike Srbije. Tvrdim i tvrdio sam i u načelnoj raspravi da su evropske integracije za ovu vladu postale deveta rupa na svirali. Kada za BIA ima 3,4 milijarde dinara i za platu 1953 zaposlena, onda je jednostavno poražavajuće da za Kancelariju za pridruživanje EU ima jedan milion evra, to je 79 miliona dinara, i da ta kancelarija ima, odnosno imaće u narednoj godini 53 zaposlena, što je jedan zaposleni više u odnosu na 2007. godinu. Znate šta je rezultat ove politike? Rezultat je da će Srbija iz predpristupnih fondova dobiti samo jednu milijardu dinara u narednih šest godina, a nove članice EU, koje imaju sličan broj stanovnika kao Srbija, u istom tom periodu dobijaće više od 20 milijardi bespovratne pomoći za svoje razvojne projekte. Znači, svaka zemlja slične veličine 20 milijardi evra u narednih šest godina. Mi gubimo 20 milijardi evra zbog toga što prioriteti ove vlade nisu evropske integracije. Da vas podsetim, 1. oktobra 2006. godine stranka G17 plus je izašla iz Vlade i Skupštine kada je utvrdila da se pregovori sa EU zaustavljaju, da se zaustavljaju evropske integracije, a pošto prioriteti ovog budžeta sigurno nisu evropske integracije, želim da postavim pitanje, pre svega poslanicima iz G17 plus, kako možete da glasate za predloženi budžet za 2008. godinu?
Jedino da vas podsetim da je parafiran Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Uskoro će biti potpisan. Hvala na primedbi, gospodine Marton. Reč ima narodni poslanik Saša Valjarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 5. razdeo 3, glava 3.5 podneo je, u ime SRS, narodni poslanik Dejan Mirović. Gospodin Mirović je podneo ovaj amandman gde je tražio da se, umesto izdvajanja sredstava za Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji, naslov menja i glasi: "Kancelarija za pridruživanje istočnoevropskim, sveslovenskim i pravoslavnim zemljama". Zašto je gospodin Dejan Mirović to podneo u ime poslaničke grupe SRS? Ovih dana imamo izjave svih predstavnika zapadnoevropskih zemalja, a i stav EU, da se Kosovo i Metohija proglasi kao nezavisna država. Stav Srpske radikalne stranke je da onaj ko radi protiv države Srbije i protiv srpskog naroda ne može da bude naš poslovni partner, niti treba da podržavamo pridruživanje takvim državama. Malopre je kolega poslanik govorio o tome da ćemo izgubiti 20 milijardi. Da li on zna kolika je ratna šteta iz 1999. godine? Preko 100 milijardi. To je trebalo da isplate državi Srbiji i to su bila obećanja tadašnjeg DOS-a, kada je trebalo 5. oktobra da dođe na vlast, da će uz pomoć svojih prijatelja iz EU i SAD dobiti tu ratnu štetu i da će Srbija procvetati. Vidimo da posle sedam godina Srbija sve više tone; ta bajka o EU, o blagostanju, o boljem životu dovela je do toga da je sve što smo u Srbiji imali, što je vredelo, što se tiče privrednih subjekata, rasprodato u ovoj pljačkaškoj privatizaciji; sada imamo preko milion nezaposlenih i ta cifra se svakim danom sve više povećava. Svakog dana dobijamo pozive od građana, posebno radnika javnih preduzeća, jer znaju da posle privatizacije toga što je ostalo od tih velikih sistema sledi sigurno otpuštanje, tako da još više tone i privreda Srbije, a još više će se povećati broj nezaposlenih u Srbiji. Što se tiče pridruživanja istočnoevropskim, sveslovenskim i pravoslavnim zemljama, pridruživanje pomenutim državama bi moglo da poboljša privrednu saradnju između Srbije i tih zemalja, posebno Rusije. Ja ću vam dati jedan primer, svoj lični primer kada sam bio na čelu jedne opštinske delegacije. S obzirom na to da su se opština Požarevac i grad Volokolamsk pobratimili pre nekih 30 dana, u toj saradnji postigli smo da je jedna ruska kompanija već napravila ugovore o poslovnoj saradnji između jednog požarevačkog privrednog subjekta, tako da ta saradnja posle novogodišnjih praznika treba da krene već u realizaciju. Oni su jedini bili zainteresovani, od svih mogućih vaših prijatelja iz Evrope koji su dolazili, da otvore neke proizvodne kapacitete. Ponudili su da otvore istu fabriku kao što je u Moskvi, da ulože nekoliko miliona evra, da zaposle preko 200 radnika, za razliku od svih onih koji su došli iz ovih država, koji otvaraju ovde jedino hipermarkete i supermarkete, čime su uništili kompletnu trgovinu Srbije i sve trgovinske lance koje smo imali, a koji su funkcionisali, tako da smo mi sada najveći uvoznici, a ne proizvođači one domaće robe koju smo imali do pre nekih desetak godina. Zbog toga i zbog same podrške svih ovih naroda koji su ovde, a posebno sveslovenskih i pravoslavnih zemalja, stav Srpske radikalne stranke je da treba otvoriti kancelariju i preusmeriti novac na to da se poboljša saradnja sa tim državama, a ne sa Evropskom unijom koja nam je najavila da će omogućiti albanskim separatistima da proglase nezavisnost Kosova i Metohije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, uvaženi predsedavajući, naravno da LSV ne može da podrži ovaj amandman, jer kada je u pitanju sam naziv - kancelarija za pridruživanje istočnoevropskim, sveslovenskim i pravoslavnim zemljama, ne razumem pojam, šta bi to označavalo. Mi nismo bili upućeni da je cilj Srbije da se pridruži nekoj drugoj zemlji. Evropska unija kao takva je subjekat međunarodnog prava i skup zemalja članica koje svojom slobodnom voljom odlučuju da uđu u nju ili ne. Nije moguće da se jedna zemlja pridruži drugoj zemlji iz prostog razloga što to odslikava podanički stav te zemlje. Mi smatramo da Srbija treba da bude suverena država, da ne treba da bude prilepak nijednoj drugoj zemlji. Nadam se da to nije na fonu onoga što je rekao zamenik predsednika vaše stranke dok je bio predsednik ove skupštine – da ima želju da Srbija postane ruska gubernija. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovim vremenima političke stranke se polako legitimišu. Legitimišu se koja je koja i koja je za šta, a legitimišu se i raznorazne regionalne organizacije ko je za koga i ko je protiv koga. Priča o Evropskoj uniji mogla je da prolazi kod ove, da tako kažemo, vladajuće većine, i to do pre neki dan. Dakle, do pre neki dan, od kada EU završava onaj deo posla koji je započela Amerika, znači, četiri najveće zemlje Evropske unije insistiraju da Srbija prizna Kosovo kao nezavisnu državu. Te priče da ulazak Srbije u EU nije uslovljen nezavisnošću Kosova, to su vam priče za malu decu. Lepo su vam rekli - mi vas ne uslovljavamo da priznate nezavisno Kosovo, ali ne možete da uđete u Evropsku uniju dok pitanje Kosova ne bude rešeno, pa su uzeli oni da ga rešavaju. Kako? Tako što će Srbiji da otmu 15% teritorije. Zaboravili ste još nešto, nezavisnost Kosova i naše priznavanje nezavisnosti tog Kosova povlači jednu drugu posledicu, a to je da smo mi ti koji smo odgovorni za NATO intervenciju 1999. godine. Povlači i to da ćemo možda morati da platimo i njihovu ratnu štetu, da platimo troškove koje su imali kada su nas bombardovali, kada su ubijali našu decu, rušili naše bolnice, naše mostove i naše fabrike. Nas ka tome vodi Evropska unija. Zašto ne kažete jednom da Evropska unija, takva kakva jeste, nije samo ono što vidimo, ima i onaj deo koji se ne vidi, koja su sve ograničenja koje može da nam donese EU, koje sve posledice povlači ulazak u EU? Zašto ne kažete da ćemo jednog dela tradicije, naše kulture i običaja morati da se odreknemo? Zašto to ne kažete, kao i mnoge druge stvari? U krajnjem slučaju, neka narod odluči o tome. Mi iz SRS smatramo da nam je sada, u najgorim i najtežim trenucima najviše pomogla Ruska Federacija, a najviše je pomagala i ranije, koliko je mogla. Nekima je to smešno, ali Srbija je jedina imala beneficirane cene za uvoz nafte i naftnih derivata, za uvoz gasa i time se pravio socijalni mir i socijalna sigurnost ovde u Srbiji. U čemu je problem kod vas? Problem je što tih beneficija više nema. Zašto nema? Pričate o donacijama, o evropskim integracijama, o NATO članstvu i nemojte da vas onda čudi što kažu ono - ponašamo se od sada prema vama tržišno. Niste više toliko povlašćeni. Zašto naša Vlada ne insistira na većim... Tu je i ministar, zašto se trgovinski sporazum između Ruske Federacije i Srbije ne primenjuje? Zašto ne koristimo njihove carinske i poreske olakšice? Zašto ne dozvoljavamo ruskom kapitalu da učestvuje u privatizaciji? Hajde da tretiramo sve ravnopravno, i Evropsku uniju i Rusku Federaciju. Ne, vi ste se okrenuli prema EU i šta god vam oni kažu, to je za vas božja zapovest. Dokle nas je to dovelo? Do jedne haotične privatizacije gde se ne zna ko pije a ko plaća, gde su privredni subjekti poklanjani, a ne prodavani. I ovo zdravo što smo imali upropastili ste u privatizaciji, i to kriznim štabovima 2000. godine. Dokle je dovela reforma poreskog sistema? Dovela je do toga da građani ne moraju da razmišljaju ni o čemu više, već samo o tome kako će da plate porez. Zašto ne kažete kako se tamo, osim uzimanja poreza, porez vraća građanima i zašto to ne primenjujete? Ne, primenjujete tako što ste uvećali državni aparat, povećali javnu potrošnju. Gde su socijalni programi Vlade koji treba da se finansiraju iz ovog programa? Zašto nam raste broj siromašnih? Vi broj siromašnih merite po primanjima, a broj siromašnih se meri po onome koliko ko može da kupi, pa nalazite neke uporedne sličnosti između 1999, 2000. i 2007. godine. Ne može to da se poredi. Struja je bila jeftina, hrana je bila jeftina. Koliko vam košta hleb sada, a koliko je onda koštao? Hoćete u Evropsku uniju? Nemam ništa protiv, ali hajde da mi dostignemo vrednosti EU u materijalnom, finansijskom, socijalnom i ostalom programu, pa kada dostignemo, onda da se pitamo, a nemojte ovako obogaljene, unazađene da vučete tamo. Zašto ne kažete da ćemo ulaskom Srbije morati da otvorimo granice i da naša privreda, ovo malo što je ostalo, neće više imati ni ovo malo carinske zaštite koju sada ima? Što ne kažete da našu robu nećete moći da prodajete na tržištu u svojoj zemlji, da zato neće moći ni naši radnici da rade po fabrikama? Što to ne kažete? Što ne kažete koja je najveća zemlja po spoljnotrgovinskoj razmeni? Vama je, vidim, sve smešno. Ali, cela ta Evropa, koliko god vama izgledala šarena, lepa, velika, zavisi od jedne jedine slavine, koja se nalazi u Moskvi. Setite se, kada je bilo pitanje Čečenije, kada je Evropska unija uvela sankcije Rusiji, koliko su trajale sankcije. Dva sata, dok nisu počeli da se smrzavaju po Evropskoj uniji. Onda su rekli - izvinite, mi smo se šalili, to nije bilo stvarno. Zašto se ne okrećete ka prijateljima koji hoće da nas tretiraju potpuno ravnopravno, koji hoće da saradnja između dve zemlje bude na obostranu korist? Zašto se okrećete onima koji traže da ih služimo? Zašto je tolika panika u velikim sistemima Evropske unije kada su čuli da će možda Ruska Federacija, odnosno firme iz Rusije da učestvuju u privatizaciji Naftne industrije Srbije? Što ste se toliko poplašili? Osim toga, kakvi god da su i ti Rusi i koliko god da ih neko kritikuje, jednu stvar nikada nisu uradili - nisu nas nikada bombardovali. Nikada. Nikada nisu hteli da nam oduzmu deo teritorije. Nikada od njih niko naš nije stradao. To za ovu prozapadnu gospodu ne možete da kažete. Iskoristiću priliku kada o ovome pričamo, pošto je prethodni govornik bio sa mnom, bio sam u jednoj delegaciji sa ciljem da saznamo sistem funkcionisanja evropskog parlamenta. To je parlament Evropske unije. Svi poslanici koji su pričali sa nama nisu nam pričali ni o funkcionisanju i radu evropskog parlamenta, niti šta će bolje ili lošije doneti ulazak u Evropsku uniju; čitava njihova diskusija se svodila na to da su našu delegaciju ubeđivali kako treba da prihvatimo nezavisnost Kosova, da je to završena stvar, da se ne okrećemo nazad i da gledamo samo u njih. Na to se svodi sve što smo tamo radili dva dana. Šta dobijamo od njih? Da li smo dobili neki kredit koji možemo da iskoristimo? Ovde piše da će posebne stavke u budžetu Republike Srbije da budu projekti koje ćemo mi da finansiramo, a Evropska unija da nam obezbedi banku, da nam obezbedi šta ćemo da radimo, da nam obezbedi izvođače radova, uslove pod kojima ćemo da podignemo kredit, a mi samo da se smejemo i da plaćamo. Vodite Srbiju ka jednom najobičnijem vazalskom položaju. Ne možete vi da gradite bilo kakvu politiku perspektive Srbije, integracije Srbije dok ne uredite stanje u privredi i ekonomiji, dok ne rešite probleme sa organizovanim kriminalom. Još nešto, od jedne zemlje, ne mogu da kažem da je volim, daleko od toga, ona je započela sve ovo što se dešavalo na teritoriji bivše SFRJ, treba da učimo kako se ulazi u Evropsku uniju, kako se vrši sistem reorganizacije, privredni prelazak na tržišnu ekonomiju, da se učimo od nje koliko su poštovali Evropsku uniju. Kada su dostigli i standard i bruto proizvod i sve ostalo, ne mareći za direktive Evropske unije rekli su - gospodo, mi smo na svoj način došli do standarda koje ste vi propisali, hoćete li sa nama ili nećete? Dovedite vi Srbiju u taj položaj, dovedite u tu situaciju, a onda da se pitamo hoćemo li ili nećemo. Ovako, sa ovakvom privredom, ulazak će samo da poveća broj nezaposlenih, doprineće uništavanju i ovo malo privrede koju imamo, zatvaranju postojećih fabrika; poslužićemo kao sirovinska, polusirovinska baza da se naši prirodni resursi i materijalna bogatstva budzašto iskorišćavaju i kao tržište. Zaduživaćemo se novim kreditima da bismo mogli da trošimo njihovu robu. Tome nas vodi Demokratska stranka, tome nas vodi Liberalno-demokratska partija, tome nas vodi Boris Tadić, tome nas vode Čedomir Jovanović i Koštunica.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Vlado Sekulić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić. Izvolite, gospodine Sekuliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 5. razdeo 3, glavu 3.5 i funkciju 110 podneo sam amandman da se taj član i razdeo brišu. To je nešto što se bukvalno proteže kroz sve ove zakone koje smo imali, koje ste vi usvajali. Mi smo se borili da to prikažemo s druge strane, da nije sve tako lepo u toj Evropskoj uniji, da nas očito neće Evropska unija i da je to neuzvraćena ljubav sa njihove strane prema vama. Prema zvaničnim saopštenjima Evropske unije, zahtevi za prijem u članstvo Evropske unije mogući su od 2012. godine. Samim tim država u ovom trenutku bez preke potrebe povećava troškove državne administracije. Da bi građani znali koliko je to troškova, da bi se znalo da će se tek od 2012. godine moći razmišljati uopšte da li će nas priključiti, što ne znači da će biti 2012. godine, može da bude i 2020. godine... Jednostavno, ako ne ispunimo neke uslove oni nas neće prihvatiti. Iako ne vidim zašto mi stalno trčimo i težimo da idemo u Evropsku uniju, a ne dobijamo ništa. Jedino što dobijamo iz te Evropske unije, to je nezaposlenost u Srbiji, veliki krediti koji se stalno otplaćuju; sve više i više Srbija propada, na privatizacije koje se vrše isto imaju uticaj spoljni faktori, gde je sve na štetu srpskih preduzeća i firmi. Ali, da bi građani znali, moj amandman se konkretno odnosi na Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji. Podneo sam amandman sledeći hronološki sled stvari i amandman mog kolege Dejana Mirovića, koji je glasio da se Kancelarija za pridruživanje Evropskoj uniji briše, da se naslov menja i glasi - Kancelarija za pridruživanje istočnoevropskim, sveslovenskim i pravoslavnim zemljama. To je bukvalno sled stvari. Ako je gospodin Dejan Mirović ovo zahtevao, ima dobro obrazloženje za sve ovo. Znači, ja sam samo nastavio sled stvari da bi bukvalno trebalo ovo da se briše i da nema potrebe da se izdvaja 78.947.000 za Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji. Konkretno, kada bismo pogledali to naše pridruživanje, mi smo svesni i sami, ovaj budžet je dokaz da smo zbog tih težnji za pridruživanjem krenuli sa 14,8 milijardi deficita. Ovaj budžet je preveliki za naš bruto društveni proizvod. Vi se ponašate, gospodine ministre, ako ste vi glavni za ovaj budžet, kao da smo mi zemlja koja ima izuzetno dobar bruto društveni proizvod, kao da kod nas proizvodnja cveta, kao da su stvarno kod nas uslovi za privređivanje maksimalno dobri. Znamo svi u kakvoj smo situaciji. Vaše obrazloženje je da ćete vi ovaj deficit u budžetu nadomestiti prevashodno iz privatizacije. Znači, nastavlja se rasprodaja; sada je pitanje po kojim su se cenama ta naša preduzeća prodala i kako će proći ona koja će se tek prodati. Deficit će stvarno pasti na teret privatizacije, uostalom, vraćamo dugove koji su uzimani od stranih banaka pod nepovoljnim kreditima, i to prevashodno 2001. godine. Kada pogledamo ono što je zabrinjavajuće, a kažem da se odnosi na ovo, to je da je pet milijardi zaduženje fizičkih lica. Fizička lica se zadužuju kod banaka zbog nemaštine, zbog toga što nemaju finansijska sredstva da plaćaju svoje račune, da školuju svoju decu. Ne uzimaju kredite iz hira, nego da bi preživeli i da bi stvorili sebi i svojoj porodici egzistenciju. Evo kako se država i ova vlada odnosi prema građanima Srbije i odvaja 78.947.000 dinara za Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji. Koji su rezultati rada te kancelarije, šta je ona doprinela da budemo bliže Evropskoj uniji? Mi smo sve dalje i dalje od Evropske unije iako ste vi naterali svoje koalicione partnere da glasaju za nepovoljne sporazume kao što je CEFTA, ili za zakon o duvanskoj industriji, sve nešto što ide na štetu naše privrede. Ovde su odvojene pare i jedini koji imaju korist od ove Kancelarije za pridruživanje Evropskoj uniji su oni koji su zaposleni u toj kancelariji. Oni koji rade u toj kancelariji imaju dobre plate, vidim da imaju ovde stalne troškove, troškove putovanja; deset miliona na troškove putovanja. Gde idu, idu do Evropske unije, ili gde idu da ugovaraju nešto? Nikada nismo dobili izveštaj. Kada će se jedanput upoznati javnost sa izveštajem o radu Kancelarije za pridruživanje Evropskoj uniji, da vidimo ko to nas zastupa, šta je doneseno, šta je bolje urađeno, gde smo mi sada u ovom trenutku? Imamo materijale, poreze, mašine i opremu, usluge po ugovoru. Usluge po ugovoru su 24 miliona. Ako je ova kancelarija toliko stručna, zašto onda da se plaćaju usluge po ugovoru? Da li je to dokaz da su ovi ljudi koji rade tu nestručni, da nemaju stručne kadrove, pa moraju da koriste usluge neke eksterne firme, konsalting agencije, da bi nekome plaćali? Ovako se nameće pitanje da li ovi što rade tu rade radi reda, a da nekome sa strane plaćaju, nekim vašim ključnim ljudima, nekim firmama koje vam daju stručnu pomoć. Građani Srbije od Kancelarije za pridruživanje EU nemaju ništa. Imaju samo štetu, jer izdvajaju iz svojih plata u budžet 78 miliona. Vratiću se i pokazaću zašto je bolja ova ideja da se ovo sve briše, a da se osnuje kancelarija za pridruživanje istočnoevropskim, sveslovenskim i pravoslavnim zemljama. Ne samo što je ovde definisan, i geografski i verski, pojam pridruživanja i sve ostalo, već svako ko malo bolje poznaje ovu oblast zna da sa Rusijom imamo najveći promet. To što je naša privreda pala na niske grane i mi imamo najveći deficit sa Rusijom nije zbog toga što nama prijateljska i bratska zemlja Rusija želi da eksploatiše Srbiju, nego zato što je naša privreda toliko loša da nema kontra-robu da bi smanjila taj deficit u spoljnotrgovinskoj razmeni. Svesni smo svih ulaganja koje Rusi ulažu i kolika je snaga iz privrednih resursa Rusije. Mnogo bi nam bilo bolje da se okrenemo prema ruskom tržištu, da budemo iskreni i da sagledamo pokazatelje. Samo moskovsko tržište kada bismo pokrivali... Inače, Moskva sa Podmoskovljem, kako ga oni definišu, ima 10 miliona stanovnika. Kada bi naša privreda bukvalno radila za Moskvu, za moskovsko tržište, mi ne bismo mogli da postignemo. Naročito smo interesantni ruskom tržištu u delu prehrane i poljoprivrede. To je nešto što bismo mogli da izvozimo. Inače, u Rusiji se i dalje naša roba stavlja na prvo mesto po kvalitetu, jer ruski kupci najviše veruju proizvodima iz Srbije. Sa ovim vašim sporazumom CEFTA, i svim ostalim, vi biste sada hteli da i hrvatska roba i slovenačka roba prođu kroz tranzit prema Rusiji, to je bila glavna ideja, pod plaštom da se ne zna da je to proizvod iz Srbije. Kada bi se gledalo koliko na ruskom tržištu poštuju i cene kvalitet slovenačke i hrvatske i naše robe, to je drastično velika razlika; naša roba je na prvom mestu, vrlo bitna, ne samo u oblasti koju mi imamo sa Rusima, u prehrani, velika mogućnost je naš izvoz lekova. Drugi je problem što ste vi ove firme koje su do sada bile možda najjače u Evropi, na primer, „Galeniku“, koju spremate za privatizaciju... Ja sam i onda objašnjavao vašem, ja sam ga nazvao ministrom, a on je potpredsednik Vlade... Gospodinu Đeliću objasnio sam da, ako hoćemo da pričamo, ja mnogo bolje znam „Galeniku“ od njega, 23 godine radim tamo, znam sve ljude, poštene, vredne. Rekao sam da je ženska populacija tu najvrednija. Mi smo izvozili za Rusiju stalno. I, stojim iza svojih izjava, nisam rekao da će „Galenika“ da se prebaci u Tursku, nego da će pogoni da se prebace u Portugal i u Tursku. Kada mi odeljenje prebacimo u Portugal i Tursku, onda se postavlja pitanje čije ćemo lekove, po kojim kriterijumima, kakvog kvaliteta, da uvozimo iz inostranstva. Naši proizvodi su sada najbolji; naše tržište, a i rusko tržište prvo veruje našim proizvodima u oblasti zdravstva i medicine. Mogao bih još mnogo da vam pričam i da obrazlažem zašto je ovo dobro. Najkraće što bih mogao da objasnim je to. Ako ukinemo Kancelariju za pridruživanje EU smanjićemo 78.947.000 dinara priliva. Vi ste odbili moj amandman, kao i amandman mog kolege Dejana Mirovića. U obrazloženju Vlade kaže se – amandman se ne prihvata iz razloga što je Kancelarija za pridruživanje EU, kao stručna služba Vlade, osnovana Uredbom o osnivanju Kancelarije za pridruživanje EU („Službeni glasnik Republike Srbije“, br. 75/05, 63/06 i 65/06) i samim tim ova služba je budžetski korisnik za čiji rad se sredstva obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Ako nešto nije dalo rezultate i nema nikakvih rezultata, niti mi imamo koristi kao Srbija, vi ćete uvek da naznačavate da mora da im se daju sredstva iz budžeta i da je to po zakonu. Vi morate uvek da dajete njima određena sredstva iz budžeta. Ovo je očito nešto što je loše, što nema nikakvih rezultata; to treba jednostavno odbaciti i uštedećete pare poreskim obveznicima Srbije. Drugo, sami ste rekli da su to stručne službe. Kada su tako stručne službe, zašto plaćate ovolike usluge po ugovoru? Ako plaćate nekoga za usluge po ugovoru, neka druga fizička ili pravna lica, ovde ste u koliziji sami sa sobom. Ako je tako stručno, što nisu onda sami to odradili sve? Samo bih da nastavim što se tiče ovog dela i Evropske unije i konkretno pitam gospodina ministra – šta građani Srbije imaju od ove Kancelarije za pridruživanje Evropskoj uniji? Šta građani Srbije konkretno imaju od Evropske unije? Jednu lepu priču koju vi pakujete, propagandnu priču za izbore. Nema Srbija ništa od Evropske unije, niti Evropska unija želi Srbiju. Evropska unija hoće da mi budemo jedna obična kolonija, gde je najjeftinija radna snaga; bićemo bukvalno sirovinska baza; zbog ovih silnih zaduženja upašćemo u dužničku krizu i onda ćemo biti sirovinska baza; eksploatisaće se nešto malo zbog niske cene rada i biće najpovoljnije za sve ostalo što radimo. Od ove kancelarije koristi imaju jedino zaposlena lica, vi iz DSS-a i vaši koalicioni partneri.
Da li još neko želi reč? Ne. Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Nenad Milić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Jovan Damjanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Milan Nikolić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, podneo sam amandman na član 5. razdeo 3 koji se odnosi na funkciju 110 - Služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa. Amandmanom se predlaže povećanje sredstava u ekonomskoj kvalifikaciji 463 sa 310 miliona na 650, odnosno predlaže se povećanje za 340 miliona. Amandman nije prihvaćen sa obrazloženjem da bi izdvajanje za ove namene bilo veće čak za 124% u odnosu na sredstva predviđena budžetom za 2007. godinu za ove namene. Takođe, navodi se da izvršenje rashoda u 2007. godini nije izvršeno onako kako je planirano. Želim da podsetim da je budžetom za 2006. godinu za Službu za Koordinaciono telo za opštine Bujanovac, Preševo i Medveđa bilo predviđeno 650 miliona, a da je budžetom za 2007. godinu taj iznos prepolovljen i nije baš najkorektniji ovaj procenat povećanja za 124% više. Želim da podsetim samo da se radi o jednom od najnerazvijenijih područja u Srbiji. Navešću samo nekoliko tih ekonomskih indikatora. Ako uzmemo broj zaposlenih na 1000 stanovnika (podaci su iz 2005. godine, ništa se bitno nije promenilo), u Srbiji je prosečno zaposleno 1278, u Bujanovcu 165 radnika. Nacionalni dohodak po glavi stanovnika je u Srbiji 2005. godine bio 123.473 hiljade, u Bujanovcu 34.313 ili nivo nacionalnog dohotka u odnosu na prosek u Srbiji iznosi 27,8%. U mnogim prilikama i u određenoj politici se veoma često govori o potrebi ujednačenog regionalnog razvoja Republike Srbije. Međutim, u konkretnim akcijama ne vidim rezultate i da se u ovoj godini, bilo preko sredstava Nacionalnog investicionog plana, preko drugih sredstava... Jer, priliv sredstava CHF-a, UNHCR-a se polako završava i onda ne vidimo način kako da razrešimo mnoge probleme koji na tom području postoje. Nema novih radnih mesta, nema infrastrukture, ljudi se iseljavaju. Imamo mesne zajednice ili sela gde ljudi ne mogu dostojno da sahrane svoje pokojne jer nemaju uslova da obezbede puteve do mesta gde treba da ih sahrane. Mislim da je ovo ozbiljan problem. Razumem ministra što daje ovakva obrazloženja, ali ona su nedovoljna i ne vidi se rešenje problema. Moraju se preduzeti posebne mere, da se posebno ti regioni, opterećeni mnogim drugim problemima, nađu na dnevnom redu i što pre da se razreše problemi. Iseljavanje je prisutno; Srbi se masovno iseljavaju,iseljava se i šiptarsko stanovništvo, ali delovi porodica, Srbi prodaju kuće i oni se više ne vraćaju na to područje. Mislim da je stanje dosta alarmantno i da bi morale da se preduzimaju konkretne mere što se tiče razvoja, pre svega, infrastrukture, ali i otvaranja novih radnih mesta, da bismo mogli stanovništvo na tim prostorima da zadržimo, inače ćemo imati situaciju da nam taj prostor ostane prazan, a radi se o veoma trusnom području. Molim da se u danu za glasanje razmisli o mom predlogu i da glasamo za moj amandman. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Albijaniću, moram da vam se zahvalim na mogućnosti koju ste nam dali da za ovaj amandman koji smo propustili iskoristimo ovu priliku da se javimo po ovom amandmanu i da odgovorimo. Amandman koji je podneo narodni poslanik Nenad Milić na član 5. Predloga zakona glasio je – u članu 5. razdeo 3, glava 3.6 menja se broj 14.993.000. Taj amandman je odbijen uz jednu opštu konstataciju, koja je u skladu sa zakonom, da ovo povećanje izdataka nije obuhvatilo i stavku gde bi se umanjio taj iznos. Suština je u tome da je ovde u pitanju Savet za borbu protiv korupcije. Šta god da je ovde bilo napisano i ko god da je ispoštovan, naravno da ovaj amandman ne bi prošao. Kao i svi vi, i ja sam video koji je jedini amandman prošao od narodnih poslanika, što je čista demagogija, ali nećemo o tome ovom prilikom. Hteo sam da kažem da je suština u tome da smo i danas čuli da je Savet za borbu protiv korupcije organ koji je osnovala Vlada i koji je zadužen da se bori protiv korupcije, pre svega u okviru ovog sistema. Pre neki dan sam napomenuo da smo dobili pismo od Evropske komisije s kojim je upoznat, pretpostavljam, i ministar Cvetković, znam da je potpredsednik Vlade gospodin Đelić upoznat sa tim pismom Evropske komisije, da ne možemo očekivati strana ulaganja zbog veoma visokog stepena korupcije u samom sistemu postojanja monopola. Dođemo u situaciju da pravimo budžet i, maltene, jedini razdeo koji se smanjuje, odnosno jedini koji je dobio manje para u odnosu na prošlu godinu, to je Savet za borbu protiv korupcije. Verujem da građanima to dosta govori, pošto znamo da u ovoj skupštini nije postojala volja da se osnuje anketni odbor za ispitivanje monopola od strane jedne kompanije. Isto tako, neki koji su davali podršku toj kompaniji u istom momentu su pretili Savetu za borbu protiv korupcije da će biti ugašen i da će biti zamenjen nekim drugim organom. Čuli smo u toku današnje rasprave o amandmanima, kolega Batić je napomenuo da je tačno da je Savet za borbu protiv korupcije tražio ova sredstva iz prostog razloga što je prethodno dobio dopis, odnosno pismo od Ministarstva da ne mogu da traže više i da su ovo jedina sredstva koja će im biti dodeljena. Oni su sami i ranije navodili zbog čega im trebaju ta veća sredstva i potpuno je neopravdano da jedini koji je dobio manje para... Mislim da je Uprava za izdržavanje zavodskih sankcija dobila manje para nego prošle godine; isto tako, i Savet za borbu protiv korupcije. Gospodine Cvetkoviću, znam da to nije vaša ideja, ali mislim da je potpuno neprimereno da u situaciji kada se zalažemo... Jedno od osnovnih šest načela koje je ovde izneo premijer Koštunica bila je borba protiv korupcije. Danas kada treba da se glasa, ili ovih dana, za budžet, svedoci smo da je Savet za borbu protiv korupcije dobio manje para nego prošle godine. Da li su to oni loše radili posao ili u ovoj zemlji nema korupcije? Molio bih vas, ako postoji ikakva mogućnost, da se još jednom razmisli i da se ovom savetu omoguće sredstva kojima će moći da radi svoj posao još bolje. Isto tako ste i Državnoj revizorskoj instituciji dali manje para nego što su tražili. Znači svi oni koji treba da se bave kontrolom u ovoj zemlji, kako kontrolom korupcije, tako kontrolom kako se troše budžetska sredstva, to je Državna revizorska institucija, dobijaju manja sredstva nego što su tražili. Verujem da su i poslanici ovde svesni da to nešto govori o karakteru ove vlasti, a duboko sam ubeđen da i građani to prepoznaju. Žalosno je što smo u takvoj situaciji da u zemlji gde je tako visok stepen korupcije umanjujemo sredstva onima koji su pokazali veliku hrabrost u proteklom periodu, protiv kojih se podnose krivične prijave, i da ih onemogućavamo da rade na najbolji mogući način. Hvala vam, gospodine Albijaniću, još jednom na razumevanju.
Hvala, gospodine Maraš. Da li se još neko javlja za reč povodom amandmana narodnog poslanika Milana Nikolića? Narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite, gospodine Halimi.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kao i prošli put ja ću da podržim amandman koji je podneo gospodin Nikolić. Doduše, ja imam amandman na isti član, ali koristim ovu priliku da iznesem sledeće: Koordinaciono telo prilikom sastavljanja predloga Vlade na ovu poziciju u ovogodišnjem budžetu i ovom budžetu za narednu godinu apsolutno nije konsultovalo potpredsednike skupština, koji su ujedno predsednici opština Preševo, Bujanovac i Medveđa. Ako se radi budžet i taj deo koji se tiče striktno ovog područja, ove tri opštine koje su obuhvaćene vladinim programom, red je bio da se ipak konsultuju legitimni predstavnici ovih opština i da se na osnovu toga uradi predlog koji ide Vladi i predstavlja se Skupštini. To ni u junu ove godine, ni sada, nažalost, nije učinjeno. To govori u prilog žalbama koje se čuju iz ovog područja o nametnutoj reorganizaciji Koordinacionog tela, u toku avgusta, o nedostatku volje da se sa legitimnim predstavnicima ovog područja radi zajedno na rešavanju životnih problema. A 2000. i 2001. godine nije bila takva situacija. Sećate se, imali smo poziv koji je bio upućen političkim predstavnicima na terenu i međunarodnoj zajednici da zajedno sa obe vlade reše taj problem i krizu koja je u to vreme vladala. Sad se ponašamo komotno, čak ni predsednici nisu važni, ni opštinska veća nisu važna, nego neko iz Beograda to izdiktira i ima neku svoju strategiju, koja ne odgovara zahtevima i potrebama građana na tom području. Ako ovaj amandman ima taj pravni osnov, približan je predlogu koji sam podneo, red bi bio da ovaj put Skupština ima daleko više sluha nego što je bilo u junu ove godine. Ova problematika je veoma osetljiva. Treba da se valjano i ozbiljno rešava, a ne da gradimo Potemkinova sela i da samo dižemo galamu o ko zna kakvim fantastičnim sredstvima koja su usmerena ka ovom ili onom području. Nismo u stanju da damo analizu za javnost i da vidimo šta je ulagano, gde je ulagano, koliko, koji su rezultati, na kraju krajeva. Ove opštine su najnerazvijenije. Šta ako je opet stopa nerazvijenosti iznad 70%? Dajte da konačno ozbiljno razgovaramo o ovoj temi.
Da li se još neko od narodnih poslanika javlja za reč? (Ne.) Reč ima ministar finansija gospodin Mirko Cvetković.
Dame i gospodo, ukratko ću se osvrnuti na neka pitanja i konstatacije koje su izrečene i dati neke odgovore i svoje stavove. Govorim o onome što je bilo celog jutra, tako da ću možda pomenuti nešto što je već zaboravljeno. Bila je izneta konstatacija da hartije od vrednosti predstavljaju novu emisiju i da onaj ko izdaje hartije od vrednosti, a misli se na državu, u stvari, štampa dodatna sredstva, što direktno izaziva opasnost od inflacije. Ta konstatacije je netačna. Zapravo je obrnuto. Kada Narodna banka prodaje svoje papire, ona to čini, zapravo, da bi povukla likvidnost sa tržišta. Faktički, to je mehanizam koji je suprotan novoj emisiji, jer oni to zovu sterilizacija, a u suštini se povlače pare sa tržišta, a ne ubacuju se nove. To je jedan od glavnih mehanizama upravo za zaustavljanje inflacije i održanje kursa. Kada se radi o papirima od vrednosti koje štampa Republika, koje izdaje i prodaje, to su zaista minorne količine, a one u osnovi znače povlačenje sredstava koja se možda i troše za neke namene, ali zato se ne troše od strane onih koji su kupili papire i time se ne deluje inflatorno. Drugo, bilo je pitanje vezano za otplatu, da li je ona potrošnja, nije potrošnja itd. To je pitanje koje je dosta stručno. Želeo bih da kažem, ne upuštajući se u neka detaljna objašnjenja, da se sama otplata glavnice kredita ne smatra delom redovnog troška, što oni koji znaju mogu da vide i u bilansima, kada se radi na nivou pojedinačnih preduzeća, a ne samo u bilansima državnih budžeta. Dakle, kamata na dugove - da, ona jeste trošak, a sama otplata, odnosno vraćanje glavnice nije trošak. Bilo je pitanje uprave za javni dug, obaveze osnivanja, zašto nije osnovana i da li tu sada imamo neku manjkavost vizavi potrebnih informacija vezanih za javni dug. Želeo bih da kažem da je tačno da postoji zakon kojim se ustanovljava obaveza osnivanja uprave za javni dug, ali isto tako je tačno da taj zakon ne precizira trenutak kada je nužno da to stupi na snagu, tako da je moguće premostiti određeni period, što je u životu i urađeno. Zapravo, radi se o tome da u okviru Trezora postoji Sektor za javni dug i on de fakto vrši funkcije uprave za javni dug. Zašto uprava nije osnovana? Upravo iz razloga koji su ovde bili navedeni. Dakle, uprava za javni dug biće, kada bude osnovana, jedna veoma ozbiljna institucija, koja će se baviti ozbiljnim poslom koji će obuhvatiti delatnosti kojima se sada bavi Sektor, ali napraviti i korak dalje, pošto ćemo se mi polako pojavljivati i sa mogućnošću izdavanja državnih papira, niskokamatnih, koji će možda izaći i preko granica ove države. Zbog toga je funkcija uprave za javni dug vrlo ozbiljna i nije moguće formirati je od nule, nego u momentu kad bude formirana u roku od 24 sata ona mora da bude potpuno operativna. Zbog toga se krenulo sa idejom da se u okviru Trezora formira jedan sektor koji će imati funkcije uprave za javni dug i on će se kadrovski i na drugi način ojačavati. Kad bude dovoljno snažan on će se transferisati u upravu. Time će se omogućiti kontinuitet rada bez problema koji uvek prate institucije koje osnivate, pa nemaju kadrove, nemaju ekspertizu, nemaju opremu itd. Inače, radi informacije, naš plan je, otprilike, da bi ona mogla da se oformi u 2009. godini, ali za sada postoji vrlo ozbiljan sektor u Trezoru koji te poslove obavlja. Drugo, bilo je postavljeno pitanje vezano za sam budžet, a i za izjavu koju sam dao, a to je da naša najveća pojedinačna obaveza jeste obaveza vraćanja građanstvu utrošene stare devizne štednje. Kritika je bila zašto nije obrazloženo ko je kriv, ko nije kriv itd. Prosto želim da kažem da budžet nije optužnica. Znači, u budžetu se, kao dokumentu, ne istražuje ko je potrošio, niti se pokreću bilo kakva kvalitativna pitanja, već budžet otkriva jednu golu činjenicu i ja sam tu golu činjenicu izrekao - da je u budžetu najveća stavka našeg pojedinačnog duga isplata stare devizne štednje građanima. Da li je ona potrošena na pravilan način, nepravilan, da li je kriv ovaj ili onaj, u budžetu o tome nema reči. To su stvari drugih analiza, o kojima možemo razgovarati, ali svakako ne u okviru ove tačke dnevnog reda. Dalje, bilo je pitanje vezano za Upravu za javne nabavke i uopšte njene pozicije i navodne namere da joj se oduzme njen nezavisan status i da se usisa u Ministarstvo finansija. Moram da kažem da mi je jako žao što su se u javnosti pojavili izvesni različiti stavovi vezani za Upravu za javne nabavke. Međutim, normalno je da postoje različiti stavovi u trenutku kada vi imate internu raspravu. Meni je čudno i žao zašto su na tom nivou ti stavovi sada izašli u javnost, umesto da se zauzmu vladini stavovi, pa tek onda izađe u javnost. Prema tome, u ovom trenutku nije zauzet vladin stav ni da će ona biti usisana u Ministarstvo, ni da neće, već su razgovori na stolu i prerano je zaključivati ili se stavljati na jednu ili na drugu stranu u vezi sa tim pitanjem. Sledeće pitanje vezano za budžet odnosilo se na definiciju 7%, Vojvodina itd. Želim da kažem, kada se kaže budžet, da ta definicija nije dobra i kada vi kažete 7% od budžeta, vrlo je problematično šta to znači. Naime, sam naziv budžet, to sam već jednom komentarisao, jeste ime za jedan sistem državnih računa, kao što kažete, recimo, finansijski izveštaj, kada se radi na nivou preduzeća. Sad zamislite da vam neko kaže da treba 7% da primenite na finansijski izveštaj. Naravno, to ništa ne znači, jer taj finansijski izveštaj ima u sebi i prihode i rashode i anekse itd. Na sličan način i budžet ima svoju prihodnu stranu, ima rashodnu, ima iznad crte, ima ispod crte, ima kredite, ima garancije, ima ovo, ima ono. Ima i obrazloženje. Jednom sam se našalio i rekao - kako ćete na tekst da primenite 7%? Zbog toga je potrebno jasnije opredeljenje šta je to budžet i koja je ta osnovica praktično, jer se ovde ne radi samo oVojvodini. Postoje još neke druge stavke gde se to što se zove budžet smatra kao osnovica. Mi u ovom trenutku imamo pravnu prazninu, ne postoji oficijalni dokument, zakon gde se daje jasna definicija šta je ta osnovica. Uvažavajući tu činjenicu mi smo dali predlog u okviru Zakona o budžetskom sistemu, koji je na dnevnom redu ove sednice, pa će se tu već pojaviti ta definicija i iz te definicije će se izvesti odgovarajuće cifre, koje smo mi ovde budžetirali. Smatramo da će na osnovu toga biti, prvo, nedvosmisleno, a drugo, da će budžet Republike u potpunosti ispuniti obaveze iz Ustava koji ima prema Vojvodini. Konačno, hteo bih da se osvrnem na protivgradne rakete, ali i na još jedan niz stvari koje su sistemski slične, mada nemaju veze sa raketama. Osvrnuo bih se na sledeći način: ne znam šta su protivgradne rakete, nisam ih nikada u životu video. Da li su dva komada po jednom mestu dovoljna, ne znam. To znaju oni koji planiraju sredstva u budžetu. Prema tome, nemam ništa protiv toga da se izvrši izmena, naravno, uz saglasnost tih koji planiraju, a to su resorni ministri. To je moj odgovor na sve predloge koji kažu - smanjite ovde ovoliko, a ovde povećajte. Sa stanovišta Ministarstva finansija, mi imamo poverenja da su resorni ministri, odnosno oni koji su zaduženi kao korisnici, dali i usaglasili predlog sa stanovišta njihovih prioriteta i da bi drugačija preraspodela te prioritete pomerila. Zbog toga su i amandmani tog tipa koji su odbijeni odbijeni prosto zato što nije dobijena saglasnost korisnika koji stoje iza svojih predloga. Ako se tokom rasprave ispostavi da je moguće postići takvu saglasnost, nema problema da ti amandmani budu prihvaćeni. Naravno, govorim samo o onima koji se nalaze u okviru ukupne budžetske cifre, koja ne sme biti promenjena. Hvala puno.
Hvala, gospodine ministre. Moramo da završimo, zaista, u popodnevnom delu, molim vas. Izvolite, reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, replika, a zatim narodni poslanik Slobodan Maraš.
Zahvaljujem, gospodine Albijaniću, na pruženoj prilici. Biću vrlo kratka i poštovaću vreme svojih kolega. Prosto, ne bi bilo u redu da ispada da se neki odgovor sklapa za vreme pauze. Gospodine Cvetkoviću, vama su rekli, citiram vas, dobro pamtim - kada štampate hartije od vrednosti to i nije neki trošak, jer imate samo kamatu kao trošak i to nije emisija. Mene su naučili u školi, na fakultetu i ne odstupam od toga, ni od vaše definicije Zakona o javnom dugu i Zakona o budžetskom sistemu, gde piše, citiram Zakon o javnom dugu član 2. tačka 3): "Zaduživanje jeste uzimanje kredita, odnosno zajmova i emitovanje državnih hartija od vrednosti za refinansiranje, za deficit" itd. Zakon o budžetskom sistemu kaže: "Zaduživanje predstavlja ugovaranje kredita ili emitovanje državnih hartija od vrednosti". Nemojte da definicije dovodimo u pitanje, što znači, kada prikupljate slobodna dinarska sredstva i štampate štedne zapise, to nije emisija. Štedni zapisi, kao hartije od vrednosti, nisu, ali državni zapisi, a u 2007. godini ste ih odštampali u vrednosti od sedam milijardi ("Službeni glasnik" 82, 94, 99, 103, 107, 108. i 110), u ukupnom zbiru sedam milijardi, jeste svojevrsna emisija novca, kao što je svojevremeno štampanje bonova za hranu bio surogat novca, kao što su svojevremeno bili bonovi za gorivo a i danas se smatraju vrednosnom hartijom. Ne možete da kažete da je sterilizacija novca emisija hartija od vrednosti. Sterilizacija je obavezna rezerva, vrsta sterilizacije. Koliko je koštala ta emisija Narodnu banku i Vladu, imamo precizne cifre o tome. Ne možete da kažete da ovo nije skupo, suvišno i da nije na svojevrstan način ubacivanje dodatnog novca u opticaj, a pogotovo kada budžetski korisnici i fondovi kupuju hartije od vrednosti, i to je najstrašnije, što se banke ne bave kreditiranjem privrede, nego se banke bave najsigurnijim poslom, a to je kupovina državnih hartija od vrednosti. To je najveća šteta i trošak za ovu državu. To ne možete da opravdate i zaista nije u redu da neke osnovne monetarne i ekonomske kategorije dovodite u pitanje.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, replika. Izvolite.
Hvala još jednom, gospodine Albijaniću, što ste omogućili, a vama, gospodine ministre, što imate strpljenja da saslušate. Zaista verujem da vi ne znate kako izgledaju protivgradne rekete. Verujem da ne znate ni koliko treba nekom zavodu za veterinu, koliko Savetu za korupciju itd. To je razlog zbog čega mi stalno ponavljamo da nam ovde treba premijer, trebaju nam resorni ministri, pa da njima postavimo takvo pitanje. Vi možete stalno da se vadite na to da ne znate i da ste jednostavno preraspodelili sredstva na onaj način kako ste dobili od ministarstava. Zaista, dovedite ovde premijera, dovedite ministra za poljoprivredu, ministra za infrastrukturu. Ne možete nam dati odgovore na neka pitanja. Zaista verujem da vi verujete da će ministar zadužen za NIP devet milijardi proslediti u budžet Vojvodine. Mi ne verujemo, a pogotovo ne verujemo da će resorni ministri, za koje ne postoji obaveza na papiru koliki je iznos koji treba da daju, proslediti sredstva budžetu Vojvodine. Dovedite ih ovde da možemo sa njima da razgovaramo. To sam hteo da vam kažem. Zaista verujem da vi to ne znate, ali morate dovesti ovde nekog ko zna kako su određivali kako će se trošiti sredstva u njihovim resornim ministarstvima. Hvala.
Hvala, gospodine Maraš. Stigli smo do amandmana narodnog poslanika Nemanje Šarovića. Određujem pauzu od jednog sata. Nastavljamo rad u 15.15 časova. Hvala.
Dame i gospodo, nastavljamo rad. Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Ima reč narodni poslanik Zvonko Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 5. razdeo 3 naš kolega Nemanja Šarović podneo je amandman kojim traži da se naslov "Služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa" menja i da glasi: "Fond za razvoj Republike Srbije". Naime, dosadašnja politika Vlade Republike Srbije nije dala očekivane rezultate i poboljšala uslove života i smanjila međunacionalnu netrpeljivost. Jedan od razloga za to je i što su predsednici opština trošili novac dat od Republike ne poštujući ravnomernost razvoja opština, već je jedini kriterijum, pri trošenju sredstava, bio broj birača koji su za njih glasali. Bilo bi bolje ova sredstva usmeriti u Fond za razvoj Republike Srbije, imajući u vidu sadašnje stanje u privredi. Naime, služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa formirana je negde decembra meseca 2000. godine kao reakcija i odgovor Vlade Republike Srbije na pokušaj albanskih separatista na tom delu terena da destabilizuju ovaj deo juga Srbije. To telo tada je zaista imalo smisla formirati. Prvi predsednik Koordinacionog tela za ove tri opštine bio je gospodin Nebojša Čović. Kasnije, odnosno sada ne postoji nikakva svrha postojanja jednog ovakvog tela, a sredstva koja su mu namenjena, u iznosu od 385.160.000 dinara, mnogo je pametnije iskoristiti na neki drugi način. Ja ću vam izneti samo jednu ideju kako je moguće potrošiti ova sredstva. Naime, mi smo na Odboru za Kosovo i Metohiju predložili ministru Slobodanu Samardžiću da formira fond, odnosno da Vlada Republike Srbije formira fond čija bi namena bila isključivo kupovina srpske zemlje i srpskih imanja koja se na Kosovu i Metohiji prodaju. Naravno, taj fond bi morao da raspolaže sa mnogo više sredstava, ali i ova sredstva, koja nisu tako velika, mogla bi dobro doći u tu svrhu. Treba imati u vidu i činjenicu da se oko 310 miliona dinara ovih sredstava troši za isplatu zarada zaposlenima u ovom telu. Kažem da je prestala potreba za postojanjem ovakvog tela. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Mihajloviću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Kolega Halimi, da li ćete govoriti o amandmanu? (Da.)
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je potrebno da u odnosu na ovo obrazloženje i sadržinu ovog amandmana iznesem svoj stav. U junu, kada je razmotren i usvojen Predlog budžeta za 2007. godinu, sličan amandman je podneo gospodin Šarović. Mislim da je u suštini reč o nepoznavanju situacije na terenu, a i uopšte o nepoznavanju suštine Koordinacionog tela i programa koji su dve vlade 2001. godine usvojile, naravno da bi rešile krizu koja je u to vreme vladala. Naravno, objektivi su bili ipak malo širi. Nije bilo u pitanju samo, prvo, stvaranje bezbednosti i stabilne situacije, nego i privredni razvoj ovog područja, integrisanje Albanaca u društveni i državni sistem i rešavanje dosta osetljivih društvenih i problema u javnim delatnostima koje imaju Albanci na tom području. U realizaciji toga u prve tri godine bilo je određenih rezultata: multietnička policija, određeni rezultati u medijima, ostvaren niz projekata iz infrastrukture. To je bilo za pohvalu, jer tamo se dugi niz godina uopšte nije investiralo. Bile su prisutne i posledice oružanih sukoba, da ne ulazim u tu temu, jer sam imao prilike da objasnim kako je do sukoba tada došlo. Tu je apsolutno, kako se uvek kaže, za borbu je potrebno dvoje, za sukob i za bilo šta. Ne mogu se u tom pogledu amnestirati veoma krupne greške koje su tadašnje vlasti načinile na tom području. Uglavnom, hoću da objasnim da suština ovog amandmana uopšte ne zadire u problematiku koja se ovde tretira i kao takav on treba da se odbaci. Još jednu rečenicu ću reći u tom smislu. Smisao je bio, pored ostalog, da se ove opštine osposobe da ravnopravno sa drugim opštinama prate društveno-ekonomske tokove, u čemu se, rezultati pokazuju, za sada ne uspeva. Bujanovac i Preševo su ubedljivo na kraju lestvice opština u našoj državi, po svim parametrima ekonomskog stanja. Apsolutno je neozbiljno da sredstva namenjena za pomoć ovim područjima, za podizanje kvaliteta života na ovim područjima, usmerimo prema postojećem Fondu, koji ionako ove opštine veoma slabo koriste. Pre tri dana sam objasnio da u Preševu ima tri ili četiri firme koje su koristile uglavnom, u većini slučajeva, one start-ap programe, a jedino je firma "Fluidi" dobila 22 miliona dinara od Fonda za razvoj. Ako ova sredstva za pomoć ovom području, za specijalnu potrebu – a stvarno se radi o specijalnoj potrebi da se podigne to područje, bar da počne da se zaustavlja dalje zaostajanje, jer tu je u pitanju drastično povećanje jaza u odnosu na nivo koji odgovara proseku države, tu se radi o zaostajanju od nekih 14-15 puta više u odnosu na najrazvijenije opštine – ako to budemo usmerili u Fond za razvoj, uzimajući u obzir sposobnost za konkurisanje i opština a i pojedinaca, to će značiti da smo osudili ovo područje da zauvek ostane nerazvijeno i da uopšte nema šanse da uključi u tok razvoja u državi i u društvu. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Ne. Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman kolege Jadranka Vukovića predviđa da se Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije do 1991. godine briše iz budžeta Republike Srbije, odnosno da Republika Srbija i građani Srbije više nemaju obavezu da finansiraju ovu kancelariju, takozvanu Kancelariju Nacionalnog saveta. Smatramo da građani Srbije ne treba o svom trošku da ispunjavaju zahteve Karle del Ponte, jer je ova kancelarija apsolutno u službi Haškog tužilaštva, do sada Karle del Ponte, kao što su u službi Haškog tužilaštva i ovaj naš tzv. Specijalni sud i Specijalno tužilaštvo za ratne zločine. Vlada je predvidela da se za ovu kancelariju potroši ukupno 53.404.000 dinara. Tu imamo 9.288.000 za plate, 1.672.000 za socijalne doprinose na teret poslodavca, socijalna davanja zaposlenima - 300.000, naknada troškova za zaposlene - 200.000, stalni troškovi - 1.000.000, troškovi putovanja - 3.500.000 dinara. E, sad, ovo je pitanje - šta se podrazumeva pod ovim troškovima putovanja, koga sve Vlada Republike Srbije, odnosno koga sve građani Republike Srbije finansiraju preko ove kancelarije Nacionalnog saveta? Da li ste vi iz Vlade, odnosno Kancelarije Nacionalnog saveta ovim sredstvima finansirali i haške istražitelje koji su vršljali po Srbiji, koji to još uvek rade? Da li ste finansirali dolaske i Karle del Ponte, i Kristine Dal i svih onih zlikovaca koji dolaze da zastrašuju građane Srbije, da pokušaju na sve moguće načine da pronađu lažne svedoke protiv dr Vojislava Šešelja? Ovih dana je to aktuelno i već mesecima unazad; podsetiću, pre svega radi javnosti Srbije, da je tim koji pomaže u pripremi odbrane dr Vojislava Šešelja došao do podataka da su istražitelji Haškog tribunala pokušali da na raznorazne načine dođu do lažnih svedoka protiv Vojislava Šešelja. Bilo je tu i ucena i nuđenja novca, nuđenja preseljenja, zaštite i preseljenja u treće zemlje, zaštite porodica itd. Sve je to, naravno, iziskivalo značajne troškove. Sigurni smo da građani Srbije ne bi prihvatili da finansiraju takvu vrstu rada haških istražitelja i ovih u Srbiji koji im stoje na raspolaganju i koji im pomažu u pronalaženju tih lažnih svedoka. Tim koji pomaže pripremu odbrane dr Vojislava Šešelja je došao do podataka i mi imamo 34 overene izjave ljudi i građana Srbije koje je Haški tribunal na raznorazne načine pokušao da "ubedi", odnosno da prisili da budu lažni svedoci protiv dr Vojislava Šešelja. Doktor Vojislav Šešelj je zbog toga protiv Haškog tužilaštva podneo krivičnu prijavu i, naravno, dobio je jedan nebulozan odgovor da će se po toj krivičnoj prijavi raspravljati tek nakon što bude završen haški proces protiv dr Vojislava Šešelja. Mi smo, naravno, ubeđeni da ni taj proces neće još dugo trajati, iako je prošlo pet godina pre početka suđenja Vojislavu Šešelju i tih pet godina nikada niko ničim ne može da nadoknadi zato što sud nije, tzv. Haški sud, poštovao princip efikasnosti u slučaju protiv našeg predsednika. Kada je Vojislav Šešelj objavio svoju knjigu o instrumentalizaciji lažnih haških svedoka u Srbiju je došla lično Kristina Dal i pokušala, zajedno sa ovim Vučkovićem i njegovim zamenicima, to je ovaj tzv. specijalni tužilac za ratne zločine, ponovo da dođe do tih ljudi i da ih ubedi da se pojave, da se slikaju; čak su vodili televiziju B92 u Mali Zvornik da tamo nađu ljude sa kojima su ranije razgovarali, da ih ubedi da moraju da dođu da svedoče protiv Vojislava Šešelja. Zašto sve ovo govorim? Zato što je država Srbija zauzela vrlo loš stav kada je u pitanju tzv. saradnja sa Haškim tribunalom. Kažem tzv. zato što nadležni organi u državi Srbiji ne sarađuju sa Haškim tribunalom, već ispunjavaju želje i zahteve, pre svega, Karle del Ponte. Znate, priča se po Beogradu da ste vodili Karlu del Ponte u eminentne restorane na neke ekskluzivne večere i ručkove, pa vas pitam da li je i to plaćeno iz budžeta, da li su i to plaćali građani Srbije i da li ste pitali građane Srbije da li oni žele svojim novcem da čašćavaju prepelicama, i ne znam kakvom još divljači, Karlu del Ponte. Mi smo sigurni da građani Srbije to ne žele, a mi ovde predstavljamo građane Srbije i zato smo predložili ovaj amandman. Kolega Jadranko Vuković je u obrazloženju napisao da Vlada Republike Srbije, umesto da osniva kancelariju za pomoć u odbrani lica koja odgovaraju pred Haškim tribunalom, predviđa sredstva u budžetu koja će se trošiti na ispunjavanje zahteva Karle del Ponte. Dobro znate, i mi vrlo često govorimo o tome, kako se državni organi Srbije odnose prema građanima Srbije koji su zatočeni u Haškom tribunalu. Čuli ste ovde pre neki dan jednu iskrenu, rekla bih potresnu, diskusiju gospodina Božidara Delića, koji je skoro došao iz Haškog tribunala gde se pojavio kao svedok odbrane. Rekao je da kad god ode u Haški tribunal stekne utisak da svi građani koji su u Haškom tribunalu imaju državu, osim državljana Srbije, jer se za sve njih tamo, za sve druge brine njihova država, a za građane Srbije država Srbija se brine samo utoliko što pokušava da nađe one koje Haški tribunal još nije pronašao, preti se hapšenjem, preti se porodicama haških optuženika, preti se njihovim prijateljima. Sećate se da se vodi i krivični postupak protiv tzv. jataka; to su oni ljudi za koje su ovdašnje vlasti procenile da su pomagali Ratku Mladiću u skrivanju. Čak se desio i jedan tragičan slučaj; skoro je, pre nekih mesec i po dana, od sveg tog maltretiranja umrla žena čijeg su sina maltretirali i privodili. Ti ljudi su bili bez ikakvog pravnog osnova ovde u pritvoru, i dalje se vodi krivični postupak protiv njih. Imali smo ministra u Vladi Republike Srbije u onom prošlom sazivu, koga sam ja vrlo često zvala "ministar stjuardesa", koji je leteo na relaciji Beograd - Hag i tamo odvodio one koji su se navodno predali Vladi Republike Srbije da bi ih izručili Haškom tribunalu. Podsećam vas, recimo, i na onog generala koji je odveden direktno iz bolnice, koji je toliko žurio da je zaboravio da ponese naočare, pa je, zamislite, otišao u pidžami u Hag. Ili, na ovu poslednju laž o hapšenju generala Tolimira za kojeg vlasti u Srbiji tvrde da je uhapšen na teritoriji Republike Srpske, a sasvim sigurno se zna da je uhapšen u stanu u kojem je živeo na Bežanijskoj kosi. Uostalom, i general Tolimir uporno ponavlja pred Haškim tribunalom da je uhapšen u Srbiji, ali, naravno, niko iz Srbije ne želi tako nešto da kaže, mislim na zvanične vlasti, zato što vi ne želite da učinite ništa ni za jednog građanina Srbije, vi želite da se dodvoravate onima koji pokušavaju na svaki mogući način da unište Republiku Srbiju. Ja ću takođe iz iskustva da vam kažem, kada je u pitanju Kancelarija Nacionalnog saveta i saradnja tima koji pomaže odbranu dr Vojislava Šešelja sa tom kancelarijom, da smo mi imali poprilično loša iskustva. Dešavalo se da dr Vojislav Šešelj dobije određeni materijal u Haškom tribunalu i mi saznamo da je taj materijal Karli del Ponte dostavljen od strane ove kancelarije, recimo, pola godine pre nego što ga mi dobijemo, i to tek na naš zahtev, na naše traženje, iako predstavnici te kancelarije treba da znaju da su u obavezi da istog momenta kada određenu dokumentaciju dostave Haškom tribunalu istu tu dokumentaciju dostave i timovima za odbranu haških optuženika. Nije se na taj način radilo, ne radi se ni danas. Pošto država Srbija nije pokazala ni u jednom momentu želju i nameru da štiti svoje građane, mišljenja smo da ovaj amandman treba da se usvoji, da Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Haškim tribunalom ne treba da postoji zato što ne postoji u onom pravom smislu reči kako bi trebalo da postoji i kako se od nje očekuje. Pošto ova kancelarija, isto kao Specijalno tužilaštvo i Specijalno odeljenje Okružnog suda za ratne zločine, ispunjava isključivo zahteve Haškog tribunala i Karle del Ponte, predlažemo vam da lepo ovih 53.404.000, koliko ste predvideli za ovu kancelariju, date nekom kome je to mnogo potrebnije, da date poljoprivrednicima, prosvetnim radnicima, za socijalna davanja. Mnogo je gladnih i žednih u Srbiji i sigurna sam da im se koža ježi kad čuju ove činjenice koliko sredstava moraju da daju da bi gospoda iz Vlade Republike Srbije izvela na večeru Karlu del Ponte. Dakle, pošto oni ionako rade za Karlu del Ponte, neka ih ona i plaća, neka ih plaća Soroš, kao što plaća Natašu Kandić. Sama je priznala pre nekoliko dana, kada nije mogla da izbegne odgovor na pitanje gospodina Aleksandra Vučića, da od Soroša dobija 230.000 dolara godišnje. Sigurno je to mnogo manje od stvarnog iznosa. Ali, znamo i za onaj slučaj kada je Nataša Kandić '99. godine branila Šiptare, organizovala njihovu odbranu; to su oni koje su kasnije Vlada Republike Srbije i nadležni organi pustili na slobodu, a bili su pravosnažno osuđeni kao teroristi. Tada je Nataša Kandić organizovala njihovu odbranu i u Americi sakupila milion dolara. Od tih milion dolara advokatima u Beogradu dala je oko 50.000, verovatno toliko i advokatima Šiptarima, a ostatak je zadržala za sebe. Dakle, govorila sam vrlo brzo zato što je vreme ograničeno na ovih 15 minuta, a na ovu temu bi zaista moglo mnogo da se govori. Zato vam preporučujem da usvojite ovaj amandman, da ne vređate građane Srbije. Ponavljam, dragi građani Srbije, vidite na šta sve Vlada Republike Srbije troši vaša sredstva u vreme kada većina vas, nažalost, nema šta da jede.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, kolega Petar Jojić podneo je amandman na član 5. razdeo 3, glava 3.12, funkcija 410 da se, u stvari, briše razdeo koji definiše funkciju i troškove Kancelarije za Nacionalni investicioni plan. Mi ovim ne samo da izražavamo svoj politički stav da je potpuno nesuvislo i nepotrebno da se prilikom formiranja svake vlade menja organizacija rada ministarstava u smislu broja ministarstava, nego želimo i da ovim amandmanom ukažemo da se, u stvari, javni fondovi ovakvim zakonskim rešenjima koriste u privatne svrhe. Znači, dva su nas razloga rukovodila da podnesemo ovakav amandman i ja ću ih obrazložiti. Međutim, ono što je Vlada u svom odgovoru kojim obrazlaže odbijanje ovog amandmana napisala samo delimično odgovara istini. U svom odgovoru Vlada je napisala da se amandman ne prihvata iz razloga što je Kancelarija za NIP osnovana Uredbom o Kancelariji za Nacionalni investicioni plan i u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu pa je zato korisnik budžetskih sredstava za čije se finansiranje obezbeđuju sredstva u budžetu Republike Srbije, a posle će nam se ovde braniti da imamo nove budžetske korisnike koji imaju stečena prava koja ne možemo da ukidamo. Ovo se upravo nadovezuje na ono o čemu sam govorila – da je to odbrana Vlade koja to u stvari nije, nego je njena optužnica. Dok god ustanovljavate nove korisnike budžeta kojima treba da obezbedite kancelarije sa svim pratećim troškovima, osoblje, svu infrastrukturu koja to prati, ne možete da se branite mišljenjem o dobru naroda i o vašoj štedljivosti. Ništa u tom smislu ne znači procentualno manje učešće javne potrošnje u ukupnom društvenom proizvodu. Svoju nevericu u vrednost društvenog proizvoda sam izrazila i ranije. To što kažete da budžet nije optužnica nije tačno, gospodine ministre. Meni kao političaru pristoji da kažem da budžet, kao što sam i rekla, ne može da se brani obavezama koje ste svesno kao vlast preuzeli, a to je da isplatite staru deviznu štednju. Ministar finansija jeste stručno lice, ali je i političar i pripada jednoj stranci koja je preuzela obavezu da ispita gde su pare, da li su potrošene, kod koga su i da ih vrati, a jedan od budžeta je bio optužnica. Jedan od budžeta posle 2001. godine bio je direktna optužnica stavkom koju vi i ja kao ekonomisti zovemo klasifikacija prihodne strane budžeta, a zove se npr. ekstraprofit. Kako bi to drugačije obrazložili nego optužnica definisana budžetom kada predvidite novac koji će biti prikupljen od ekstraprofita? Normalno, ta stavka nije realizovana ne zato što je zakon bio neustavan, nego zato što je umesto naplate ekstraprofita usledilo nagađanje sa onima koji je trebalo da ga plate, pa se upravo dolazi do definicije ovog člana o kojem govorim, a to je zloupotreba javnih fondova u privatne svrhe. Znači, ne može Vlada, ova ili ona prošla, da izlazi sa strategijom za borbu protiv korupcije i sa strategijom o štednji u budžetu, a da ima ovakva rešenja. Znači, Nacionalni investicioni plan je bio realizovan i u prošloj Vladi, bez kancelarije. Svako od ministarstava je u okviru svoje nadležnosti određene projekte pratilo, prikupljalo projekte itd. Znači, upravo formiranje ovakve kancelarije uredbom govori u prilog tome da širite neopravdano državnu birokratiju i da omogućujete ovim rešenjima po kojima se jedan čovek pita da se njemu klanjaju, da bi on u svom dobrom raspoloženju ili kada mu podanici budu dovoljno dobri i poslušni, a zna se kako se valja moliti onima koji odlučuju o vama, odlučio kako će on da deli državne pare. Znači, to što ste 2004. godine krenuli sa izvesnom strategijom za borbu protiv korupcije, definišući mesta na kojima je ona moguća i definišući nosioce koji bi mogli da je izvrše, ništa građanima ne znači ako su konkretna rešenja u zakonu o budžetu ovakva. Zašto kažem da ne znači ništa? Imam dokaze. Znači, sve vreme pričamo o zaštiti svojinskih prava, o borbi protiv korupcije, a onda imamo situaciju da nam npr. kod "Putnika" jedan revizorski skandal kod procene i revizije imovine potpuno obezvredi svu priču o reviziji. Imamo prevarne radnje umanjenja vrednosti deonica novim emisijama, slučaj "Jugoremedije", znate kako se završio. Imamo transakcije povezanih strana i zloupotrebe zvaničnih položaja, slučaj Nacionalne štedionice. Znači, kako su ljudi iz vlasti sa onima iz vlasti i oko njih doveli do zloupotrebe javnih fondova u privatne svrhe. Imamo takođe procedure gde nam je nesolventnost, odnosno stečaj poslužio za manipulaciju i prevaru veka u našoj zemlji, ime joj je "Sartid". Trenutno je u nekim predistražnim radnjama već sedam godina. Sagu o vladinom kroćenju nezavisnih institucija, govorim o Komisiji za hartije od vrednosti, o "Knjazu Milošu" i slično, ne treba ni pominjati. Znači, tako se Vlada koja je u to vreme donosila strategiju za borbu protiv korupcije svojim delima borila za nešto potpuno drugo. Pitam se, gospodine ministre, da li vam je poznat rečnik onoga za šta bi narod prosto rekao zloupotreba i krađa – prevarne radnje umanjenja vrednosti, transakcije povezanih strana kod Nacionalne štedionice, procedure nesolventnosti podesne za manipulaciju. Očekujem da moje reči dobiju težinu kada vam kažem ko je autor ovakvih naziva za srpske reči krađa i pljačka – Džeferson institut i Ministarstvo finansija. Verujem da su vam kao ministru prvo poklonili tu publikaciju, a ako nisu, to ću ja učiniti da vidite kako se vlast iznutra bori protiv zloupotrebe javnih fondova u privatne svrhe. Onda, da bi se zadovoljili koalicioni kapaciteti, odnosno da bi se koaliciono sastavljena Vlada mogla namiriti dovoljnim brojem rukovodećih funkcija, gospodin Đilas se, kao neko ko se osvedočio na mestu direktora Narodne kancelarije, kvalifikovao da bude pored kase. Gospodina Đelića nisu hteli da stave pored kase jer se pokazao sebičnim. On je javnu funkciju zloupotrebio u lične svrhe, a gospodin Đilas je pokazao da ume da uzme, ali da ume i da podeli, da ume pomalo i narodu da da. Naša je dužnost i moja je dužnost da kažem da onaj ko malo narodu da da mu zamaže oči ne može na osnovu Zakona o budžetu da zloupotrebljava narodne pare tako što će u razdeo Narodne kancelarije da stavi zbirnu sumu sredstava i za Vojvodinu i za sve ostale, a onda će u zavisnosti od toga koliko je neko dobar ili blagonaklon prema njemu, prema političkoj stranci kojoj on pripada, tako biti i odobravani projekti i deljena sredstva. Znači, nije problem samo u utrošku budžetskih sredstava za formiranje nečega što nije bilo potrebno, taj se posao mogao raditi u okviru svih ministarstava, nego je reč o tome da se od jednog čoveka pravi bog koji odlučuje, a na narodnim parama. Sve se to nađe u jednoj istoj uredbi, broj 50 od 1. juna 2007. godine, u kojoj se ustanovljava Kancelarija, gde... Nema kolege Vujadinovića da ga upoznam sa novčanim iznosima koji se zovu crveni tepih, da mu dam Uredbu da pročita, pošto on to ne zna, a morao bi znati, jer neznanje zakona ne opravdava. U toj uredbi je formirana Kancelarija koja je Zakonom o budžetskom sistemu samo pomenuta jednom jedinom definicijom, tačka 37, gde kaže da se sredstva ostvarena u postupku privatizacije iz kredita i drugih izvora raspoređuju za investicije koje podstiču zapošljavanje, modernizaciju infrastrukture, dodatno ubrzanje privrednog razvoja, ravnomerniji regionalni razvoj i doprinose poboljšanju standarda stanovništva i za druge namene utvrđene planom. Jedino slovo zakona, insistiram - zakona, kojim se pominje Nacionalni investicioni plan je definicija u Zakonu o budžetskom sistemu. Sve ostalo je uredba. Uredba o formiranju Kancelarije za NIP, uredba kojom ustanovljavate Savet da ne bi Đilas sam delio, uredba kojom donosite princip dvostrukog ključa da ne može sam da deli, nego da ga kontroliše još po jedan ministar i, ono što je najgore, uredba o načinu dodele novca, odnosno o kriterijumima za raspodelu. Ponoviću hiljadu puta, ne može niko u ime države uredbom, znači, Vlada u najužem krugu, da određuje kriterijume za raspodelu narodnog novca, onog iz privatizacije, donacija, kredita ili redovnih sredstava. Znači, Zakon o subvencijama i ovoj vrsti davanja mora da postoji, da svi koji bi mogli da konkurišu znaju sa čime će se suočiti. Princip koji je gospodin Dinkić, u uredbi koja je u istom „Službenom glasniku“ menjana, a misli se na Uredbu o uslovima i načinu privlačenja direktnih investicija, promenio, pa je opet sebi zadržao pravo da se pita, ranije kao ministar finansija, a sada kao ministar privrede i privatizacije, upravo omogućava da se kao korisnik pojavi, na primer, šest preduzeća, šest firmi od kojih je, kažu, nešto domaćih, nešto stranih, a koje su dobile 2000 - 10.000 evra po radnom mestu za navodno novo zapošljavanje. Kada će novog zapošljavanja biti? Dakle, to ćemo videti. Znači, jedno pričate, drugo radite. Pričate o borbi protiv korupcije, a iza vas ostaju prljavi tragovi i dosijei za sudska postupanja. Makar na budžetu imate priliku da osvetlate obraz i ono za šta se javno zalažete i direktno primenite, odnosno onemogućite gospodinu Đilasu da zloupotrebljava javne fondove u privatne svrhe. Hvala.
Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ja ću iskoristiti priliku da prvo pročitam taj razdeo koji se odnosi na Kancelariju za NIP, u stvari da objasnim suštinu svog amandmana. Znači, to je razdeo koji se odnosi na kancelariju za NIP, ekonomska klasifikacija 551, i glasi: "Nefinansijska imovina koja se finansira iz sredstava za realizaciju Nacionalnog investicionog plana u vrednosti od 18.800.000.000 dinara. Deo sredstava ove aproprijacije u iznosu od 9 milijardi dinara namenjen je za prenos budžetu AP Vojvodina za NIP na teritoriji AP Vojvodina, a iznos od 9.800.000.000 dinara za ostale projekte NIP-a. Raspored i korišćenje sredstava ove aproprijacije vršiće se po posebnom aktu Vlade." Moj amandman nešto drugačije predviđa ovu ekonomsku klasifikaciju u okviru ovog razdela. Dakle, član 5. odnosno ovaj razdeo menja se i glasi: "Nefinansijska imovina koja se finansira iz sredstava za realizaciju NIP-a namenjena je za prenos budžetu AP Vojvodina za NIP na teritoriji AP Vojvodina u iznosu od 18 milijardi i 800 miliona dinara." Da ne bih bio pogrešno protumačen, ni ja, niti poslanička grupa LDP, naravno da nije suština u tome da se sve pare preliju Vojvodini, već je suština u tome da je predlagač ovog zakona, a to moram da ponovim po ko zna koji put, vešto pokušao da, za razliku od prethodnog budžeta, sakrije određena sredstva koja bi trebalo da budu preusmerena kako ka AP Vojvodini tako i ka onima prema kojima treba da se sliju sredstva iz NIP-a. U ostalim razdelima koji se odnose na određena ministarstva stoji ekonomska klasifikacija 551, međutim, za razliku od prošle godine, ponavljam, nema dela koji se odnosi na NIP za teritoriju Vojvodine. Zbog toga sam bio inspirisan da napišem ovakav amandman, da se jednostavno znaju sredstva koja idu u budžet AP Vojvodine. Mi smo ovde videli da neka ministarstva, poput Ministarstva za infrastrukturu, onda za ekonomski razvoj, Dinkićevo ministarstvo, ima oko 6 milijardi, kod Velje Ilića takođe oko 6 milijardi za NIP, međutim, tamo nije decidirano navedeno na koji način će se ta sredstva usmeravati, odnosno ne piše da ide jedan deo za Vojvodinu. U neformalnom razgovoru, odnosno u razgovoru na Odboru za finansije ministar Cvetković je rekao da će od tih sredstava ići i za Vojvodinu, ali to nigde ne piše. Poučeni ovogodišnjim iskustvom iz budžeta, ono što ne piše, neće se nikako ni desiti. Zbog toga sam napravio takav amandman da se svih 18 milijardi i 800 miliona koji se nalaze na ovom razdelu jasno definišu da idu za AP Vojvodinu. Još jednom, ne znam da li su to primetili poslanici koji su čitali sve ovo, to je jedna stvar koja je različita, ali mislim da je suštinska, a to je – raspored i korišćenje sredstava ove aproprijacije vršiće se po posebnom aktu Vlade. Ja sam to izbacio podnoseći svoj amandman, iz prostog razloga što nas, opet podvlačim, ovogodišnje iskustvo uči da Vlada premijera Vojislava Koštunice i ministri koji su zaduženi da raspoređuju, odnosno transferišu sredstva ka budžetu AP Vojvodina to nisu uradili na vreme i neće ni u toku ove godine biti ispunjena njihova ustavna obaveza da se 7% od ukupnog budžeta Republike Srbije slije u budžet AP Vojvodina. Mi smo više puta dok smo razgovarali ovde o budžetu, odnosno dok smo iznosili svoje primedbe pokušali da ukažemo na to da je Predlog ovog zakona od strane Vlade veoma vešto formulisan. Mene zaista interesuje, ministre, to nisam uspeo da čujem svih ovih dana, šta je to što vas je inspirisalo da u ovogodišnjem Predlogu budžeta u okviru stavke 551 po različitim ministarstvima ne stoji da ide NIP za Vojvodinu. Šta je to što se promenilo u odnosu na budžet koji smo usvajali u junu mesecu za 2007. godinu da vas drastično opredeli da promenite način na koji ćete transferisati sredstva ka Vojvodini? Mislim da smo i mi poslanici zavredeli da to čujemo, a mislim da i građani Vojvodine treba to da znaju, pošto je ponovo krenula kampanja "Vojvodina ne može da čeka", ali bojim se da će se načekati ovih para, znači, šta vas je to opredelilo da nemamo po određenim resorima u okviru ekonomske klasifikacije 551 posebno NIP za Vojvodinu? Dakle, potrebno je da tačno znamo koja su to sredstva koja će se transferisati Vojvodini, odnosno koja će se uliti u budžet AP Vojvodina. Ja sam pošao od toga, i vi ste malopre to pominjali, odnosno pre pauze, šta je ispod, a šta iznad crte i šta je budžet, a to ćemo tek sada imati u zakonu o budžetskom sistemu, dakle, definiciju budžeta. Ja sam pošao od toga da je ispod crte i iznad crte budžet, znači, 730 milijardi. Od toga 50 milijardi treba da ide Vojvodini. Nemamo definisana ta sredstva, imamo definisanih 9 milijardi u NIP-u, imamo deo koji se odnosi na plate za zaposlene u prosveti i plate u kulturi. Znači, ostatak, a to je preko 20 milijardi, ne vidimo gde se nalaze. Ne vidimo kako će to biti transferisano i sa kog računa u budžet AP Vojvodina. Potpuno se slažem sa prethodnom govornicom, gospođom Tabaković, koja je rekla da se na ovaj način i sa ovim sredstvima koja se daju u ruke jednom čoveku, ministru koji je zadužen za ovu kancelariju, odnosno za sprovođenje NIP-a, od njega pravi neka vrsta... I, zaista verujem da će svi oni koji se budu obraćali za sredstva iz NIP-a, a pogotovo oni koji se nalaze u izvršnoj vlasti u okviru Vojvodine, imati veoma težak posao ukoliko se promeni vlast u Vojvodini. Znači, ukoliko budemo imali u toku ove godine pokrajinske izbore, šta će se onda desiti ako u izvršnoj vlasti ne bude participirala Demokratska stranka? Ne kažem da je to izvesno, ali šta ako se tako nešto desi? Šta će se desiti ako onaj ko bude bio zadužen za sprovođenje Nacionalnog investicionog plana, odnosno Kancelarija za NIP, a član je Demokratske stranke, treba sve te iste stvari koje su ovde predviđene, odnosno sva ta sredstva da šalje u budžet AP Vojvodine? Bojim se da će tu doći do problema, kao što je dolazilo i u toku prošle godine do problema, pre nego što ste vi seli u tu fotelju, kada je trebalo da određena sredstva dolaze iz Ministarstva finansija, da budu transferisana u Vojvodinu. Dok je ministar bio gospodin Mlađan Dinkić imali smo velike probleme, velika sredstva nikada nisu stigla u Vojvodinu baš zbog toga što su ministar finansija ili ministar za infrastrukturu dolazili iz različitih političkih partija u odnosu na predsednika Izvršnog veća Vojvodine ili pojedine sekretare. Zbog toga mislim da je neophodno, a na više mesta sam podneo amandmane, kako u članu 4. tako i posle u članu 16. i u okviru ovog člana 5. ovog razdela, naglasiti koja su to sredstva koja idu Vojvodini. Smatram da je ovih devet milijardi ovde nedovoljno, jer je to jedini iznos sredstava za koji se decidirano vidi da ide ka Vojvodini, a sve ostalo je vešto sakriveno, vešto zabašureno i tu moram da odam priznanje onima koji su pravili Predlog ovog zakona. Mnogo toga se ne vidi jasno i transparentno, kako bi trebalo da se vidi. Zbog toga vas pozivam da prihvatite ovaj amandman ili da u okviru nekih drugih amandmana decidirano navedete koja su to sredstva koja idu ka AP Vojvodini. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 5. razdele 3, 9, 23 i 43 amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Marton. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marton.
Poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine su podneli niz amandmana na Predlog zakona o budžetu za 2008. godinu. Kada smo pre podne obrazlagali naše amandmane istakli smo da nemamo nameru da ukazujemo na sve ono što je loše i što treba ispraviti u Predlogu zakona. Mi smo u načelnoj raspravi istakli da ćemo glasati protiv Predloga zakona o budžetu za 2008. godinu, a podneli smo niz amandmana baš da bismo ukazali na smernice na kojima bi trebalo da insistira Vlada Republike Srbije i resorni ministar gospodin Cvetković, pa ako naše sugestije već nije prihvatio, ili bar za sada nije prihvatio, za ovaj budžet za 2008. godinu, onda bi budžet za narednu godinu trebalo da sadrži sve ove naše primedbe. Ponoviću naše sugestije da smatramo da se jako puno sredstava u ovom budžetu izdvaja za ministarstva sile - Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo odbrane, i da obaveštajne agencije, tajna policija ili Vojno-obaveštajna služba dobijaju znatno veća sredstva nego što bi realno trebalo da dobijaju. Smatramo da bi se iznos od 10 miliona dinara iz sredstava za Vojno-obaveštajnu službu mogao preusmeriti za unapređenje položaja osoba sa invaliditetom. Smatramo, to smo i u prethodnih nekoliko nedelja mogli da pratimo u medijima, a i svi imamo dosta saznanja o tome, da je položaj tih ljudi, tih ugroženih socijalnih kategorija u našem društvu zaista izuzetno loš. Ja ću ponoviti kritike koje smo izneli u junu mesecu, kada smo takođe podneli sličan amandman. Mislimo da bi trebalo iz sredstava Ministarstva kulture, klasifikacija 451, da 160 miliona dinara usmerimo za svrhe otvaranja ustanove specijalizovane za lečenje osoba sa kancerom. Mi u Ligi socijaldemokrata Vojvodine smo isticali u junu mesecu, a te kritike ističemo i sada, da se sredstva u visini od 160 miliona dinara ne mogu trošiti samo za pojedine, selektivno izabrane, informativne kuće, a tu pre svega mislim na Javno preduzeće "Tanjug". Kao što sami znate i vidite čitajući novine ili gledajući elektronske medije, znatno su zastupljeniji servisi "Bete" i "Foneta". Smatramo da se selektivnim finansiranjem Javnog preduzeća "Tanjug", a dosta visoka sredstva se izdvajaju, dobre informativne agencije kao što su "Beta" i "Fonet", koje po našem mišljenju mnogo realnije izveštavaju javnost, stavljaju u drugi plan. Zatim, u amandmanu sam predložio da se Komisija za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava mora, da tako kažem, nagraditi u ovom budžetu tako što će jedan deo sredstava biti "uzet" od BIA, o kojoj sam maločas govorio. Ponavljam, ta ministarstva, te agencije koje nazivamo ministarstvima ili agencijama sile stavljaju se u prvi plan, a nešto što bi trebalo da bude veoma važno za ovo društvo u drugi plan, pa čak i u treći plan. Veoma je važno, time ću završiti obrazlaganje ovog amandmana, unaprediti položaj Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije od 1991. godine. Istina i kažnjavanje zločina je nešto što je veoma važno za naše društvo. Okrenimo se budućnosti. Još jednom ću ponoviti, poslanici Lige, bez obzira na to da li će poslanici vladajuće koalicije podržati ove amandmane ili ne, a pozivam ih da glasaju za njih, glasaće protiv zakona o budžetu za 2008. godinu, jer smatramo da se njime ne stvara kvalitetan finansijski okvir u ovoj državi. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Marton. Povodom amandmana reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite, kolega Baraliću.
Gospodine Džudževiću, dame i gospodo narodni poslanici, SPS ne može da prihvati ovaj amandman iz više razloga. Mi, naravno, kao i drugi poslanici, želimo da se sredstva za pomoć invalidima, za skrining i za rano otkrivanje teških bolesti udesetostruče, ako je to moguće. Ali, nije moguće ta sredstva uvećati, a uzeti ih odavde odakle se to predlaže amandmanom. Osim toga, nemoguće je da neko zna koliko je tačno sredstava potrebno za Vojno-obaveštajnu agenciju, pošto se u obrazloženju amandmana, odnosno usmenom obrazloženju kaže da je to mnogo više nego što treba. Socijalistička partija Srbije podržava da opstanu i "Jugoslovenski pregled", i "Tanjug", i "Filmske novosti" i "Radio Jugoslavija". Taj stav sam izrekao na Odboru za kulturu i zalagaću se za njega i ovde, zajedno sa kolegama narodnim poslanicima, iz više razloga: "Beta" i "Fonet" su komercijalni servisi, "Tanjug" ima drugo značenje u ovoj zemlji i dok budemo tako procenjivali tako ćemo se i ponašati, zato što nije moguće izbrisati sve što je u nekom vremenu imalo određeni značaj. Uvažene kolege, "Jugoslovenski pregled" je edicija koju još uvek dobijate. U njemu možete naći podatke koje ne možete dobiti ni na jednom sajtu, ni na jednom drugom mestu u ovoj zemlji. Da ne govorim o drugim, o "Filmskim novostima", "Tanjugu". Nećemo lako preći preko toga što se neko nameračio da otkupi zgradu "Tanjuga" koja se nalazi na najboljoj mogućoj lokaciji, na Kosančićevom vencu u Beogradu. To nema veze sa ovim amandmanom, nego ja polemišem povodom namere da se to desi. Dakle, u tom smislu ne možemo podržati ovaj amandman. Osim toga, VBA ima iste zadatke kakve ima takva ili slična agencija u bilo kojoj drugoj državi na svetu i u odnosu na bruto nacionalni proizvod ona je 10 puta manja nego u bilo kojoj drugoj zemlji u okruženju. Onda treba otvoreno reći - ne treba nam vojska, ne trebaju nam te agencije, ne trebaju nam službe bezbednosti, mi smo se potpuno otvorili za svakog ko ovde hoće da dođe da radi šta god mu je volja. U tom smislu, ne osporavajući ni na koji način politički interes predlagača amandmana SPS ne može da podrži ovaj amandman.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdele 3, 13 i 43 amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 3, 14 i 15 amandman je podnela narodni poslanik Borka Vučić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Borka Vučić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, nema ministra, žao mi je. Ne bih vas mnogo zamarala citiranjem svih ovih razdela. Samo bih pomenula da se radi o razdelu 3, glava 3.12 - Kancelarija za Nacionalni investicioni plan i o Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja. Ja u ime SPS-a mogu da kažem da smo prošli kroz jedno ozbiljno razmatranje i proveravanje, kroz najstručnije institucije, fakultete, institute, ali ono što je Socijalistička partija Srbije mogla sada da uradi, to je provera preko mladih poljoprivrednika. Imala sam tu sreću da sam ovih dana, otkako zasedamo i razmatramo ove amandmane, imala prilike da se u jednom forumu koji obuhvata veliki broj mladih poljoprivrednika konsultujem sa njima o ovom amandmanu o kojem je reč. Jednostavnim i prostim rečima da kažem, mi smo predložili, na bazi jednog interesantnog razgovora gde je bilo mnogo mladih poljoprivrednika i na bazi njihovog iskustva, tu promenu na pozicijama Nacionalnog investicionog plana i ministarstva koje pokriva turizam i razvoj i da se u okviru planiranog razdela za poljoprivredu poveća iznos u budžetu za 10 milijardi. Htela bih da kažem, mislim da za sve nas vredi da znamo, ovi poljoprivrednici su i proizvođači i glasači, a nema ih nigde u našim telima. Mi smo imali samo jednog poljoprivrednika među našim poslanicima, sada ni njega nemamo; nemamo nigde predstavnika ni u savetu za donošenje strategije poljoprivrede, tako da mi se čini važnim ovo što sam dobila od ovog razgovora kome je prisustvovao veliki broj mladih poljoprivrednih proizvođača. Socijalistička partija Srbije je imala nekoliko skupova takve vrste, jer se u njenim redovima sve više pojavljuju mladi ljudi. U okviru ovog fonda mladih poljoprivrednika, poljoprivredni proizvođači, koji su zaista ozbiljni, imaju registrovana domaćinstva, koji su imali prilike da učestvuju, pa i nekoliko zadruga, izneli su ozbiljne primedbe. Oni otvoreno kažu - ove godine, i pored suše i pored svega što se dogodilo, poljoprivreda je izvezla više od oko milijardu i 700, ona je suficitarna. Ima velikih problema, međutim, proizvodnja nije opala, naravno, zavisi u kojem segmentu poljoprivrede. Polazeći od tih ozbiljnih primedaba, ja bih navela nekoliko. Moram da kažem na osnovu svoje životne prakse od 42 godine u bankarstvu da kada god sam prihvatila savet seljaka nisam nikada pogrešila, ni u ekonomiji, ni u finansijama. Navešću vam jedan primer: jedan seljak je prvi put, to je bilo dosta davno, 1976. godine, dobio najveći kredit od Svetske banke, u iznosu od 56 miliona dolara, za navodnjavanje. Kada je sve bilo gotovo, ugovor završen, tri banke, žiranti, država garantuje, on je ušao sa olovkom i rekao, iako su tu bile zastupljene sve banke i televizija, seljak je jednostavno pitao - ko je ovde šef, želim da pitam kolika je kamata, jer iz ovog ugovora ja ne razumem kolika je kamata. Stavio je ovako olovku i kaže - moj plajvaz pita, ja nemam kompjuter, kolika je kamata. Niko nije mogao da mu odgovori kolika je fiksna kamata. Bio je Indus, šef, koji je ustao i rekao - ta kamata je prajm rejt i plus neka razlika. Onda je on ponovio šta je to prajm rejt, dok mu je objasnio da je uvedena mogućnost kreditora, u tom slučaju Svetske banke, da ona naplati kamatu na bazi one valute koja njemu odgovara. Onda je rekao - a koja je to valuta? Pa je nastala diskusija i seljak je njemu rekao ovako - pošto sam ja uzeo kredit u dolarima, vi tvrdite da će prva rata biti u markama, moram da kažem da moj plajvaz kaže - Jovane, Jovane, ti ovaj kredit ne treba da prihvatiš. To je bilo moje prvo iskustvo sa jednim seljakom, koji daje jedan pametan predlog, jer posle godinu, godinu i po dana svi krediti Svetske banke su bili izjednačeni sa kamatom i glavnicom. Prema tome, i ovaj predlog koji ću ja sada da kažem, a ministar se vratio, ja ga pozdravljam... Ja sam na tom sastanku doživela da su oni veoma detaljno pratili izlaganje našeg ministra finansija i poljoprivrede i mene su naučili ovome, kaže - uzmi ti samo, pa kaži ministru da u okviru planiranog razdela ti predlažeš da se iz jedne pozicije uzme, a da drugoj i da će ova pozicija biti produktivnija, veća, imaće veći efekat i sve će da bude u redu. Zbog čega su oni meni to predložili? Vrlo su interesantni bili, taj mladi seljak je veoma interesantan, on kaže ovako - ako nemamo subvencije više nećemo ostvariti ono što se od nas očekuje, ali moramo da vam kažemo da mi više nemamo mogućnosti, kao registrovana domaćinstva, da dobijemo povoljnije kredite i zato će verovatno proizvodnja da nam opada, iako su naše snage još uvek dosta značajne. Nemamo mogućnosti ni da dobijemo kofinansiranje koje je u toku sa EU, jer to traži neki period prilagođavanja, novih propisa, novih instituta, agencija itd. i tu moramo da čekamo. Štaviše, mi ne smatramo da je to politička stvar. Mi smatramo, tako kažu mladi seljaci, da bi trebalo da vi u Skupštini (sigurno nas sada slušaju, mene naročito, jer me stalno za to pitaju) već jednom shvatite da smo mi i birači, i to dosta brojni birači, i još i proizvođači, a proizvodimo hranu. Smatram da bi trebalo da poslušamo ovu primedbu, koja je stvarno ozbiljna i predstavlja ipak jednu generaciju koja se vezala za selo. Mogu da vam kažem da su u toj ekipi ljudi sa kojima smo mi obavili razgovore, posebno preko ovog fonda, predlozi bili veoma konstruktivni, i da se stvarno nekako na selu gubi strpljenje. Naravno, zameraju što ih nema u Skupštini; da su u Skupštini, verovatno bi mogli direktnije da utiču i više da urade. Jedna velika zamerka mladih poljoprivrednika odnosi se na što je u poljoprivredi isključena mogućnost da dobijaju kredite preko Fonda za razvoj Srbije, jer je to prešlo na Ministarstvo. Drugim rečima, imali su veliko poverenje u Fond, hvale se i daju niz primera da je Fond napravio više plasmana, da se to sve uglavnom vraća, ali ako nemaju te mogućnosti da su im svi krediti druge vrste jako nedostupni, tehnički, u obrađivanju itd. Iz iskustva sa kreditima preko ove institucije, ja imam oko 26 - 27, mogu reći da se to uglavnom završava na strateškom partneru. Od 27 kredita skoro nijedan nije završen, nego se završio samo sa strateškim partnerom, kojih, nažalost, još nema mnogo. Naša mlada generacija na selu tvrdi da im dosta smeta sporo stabilizovanje države i da imaju i drugih problema vezanih za proizvodnju i izvoz. Zbog toga, ja se u ime svih tih birača i onih koji nas danas slušaju, koji imaju poverenje da će ministar pomoći da se u okviru planiranih razdela uradi nešto više za tih deset milijardi, koliko je u našem amandmanu predloženo... Ali, ja sam danas čula ministra koji je skoro odgovorio na to pitanje, pa bih ga zapitala da li sam u pravu, da bi sada onaj koji predlaže amandman trebalo da pomogne usaglašavanju onih od kojih se ta sredstva oduzimaju. Ako je tako, ne vidim opravdanja da naše mlade seljake i one koji bi bili korisnici ovih subvencija... Mislim da ne bi bilo u redu. Oni imaju veliku primedbu, s tim bih završila, i pitaju - zašto Ministarstvo poljoprivrede na svom veb-sajtu ne objavi spisak vlasnika registrovanih poljoprivrednih gazdinstava koji su iz sredstava agrarnog budžeta dobili investicione kredite ili participaciju dela sredstava za nabavljanje mehanizacije i drugih sredstava. Smatraju da tu ima određenih problema, vezano za korupciju i sl. Još jednom želim da zamolim gospodina ministra da se ovome malo posveti i da se nadležni interesenti za eventualno korišćenje ove vrste subvencije ne puste da usaglašavaju dva ili tri ministarstva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Vučić. Po amandmanu, narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine, pa onda narodni poslanik Slobodan Maraš. Izvolite, koleginice Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS svakako podržava ovakvu nameru i ovaj odličan amandman koji je podnela gospođa Borka Vučić. Sama činjenica da je ona, kroz jednu anegdotu iz svoje više nego uspešne, brilijantne karijere bankara, žena koja je brinula za svoju državu i svoj narod,dovoljno rekla u prilog tome koliko je potrebna u rasuđivanju i trošenju državnih para zdrava seljačka logika, valjda vam je dovoljan argument i ne treba vam više. Ko zna koliko je danas takvih primera; i ona, kada krene širom Srbije, a naročito mi koji smo usmereni na to da svakog dana obilazimo naše seljake, poljoprivredne proizvođače, vidimo koja je njihova najveća muka i koje je ključno pitanje – kada će i da li će država uopšte da brine o poljoprivredi na način na koji treba da je tretira, kao jednu od strateških privrednih grana u našoj zemlji. Verovatno se kolege iz ranijih saziva Skupštine Srbije sećaju, ima tome već sedam godina kako kontinuirano pričam o jednom projektu koji je uradila grupa profesora i asistenata sa Ekonomskog fakulteta Univerziteta u Kragujevcu. Taj projekat se zove - Rast i strukturne promene privrede Srbije sa posebnim osvrtom na strukturne promene u poljoprivredi, odnosno u sektoru poljoprivrede. Svako ko je imao prilike da pročita, to je jedan empirijski osvrt na ono što nam se dešavalo u oblasti poljoprivrede unazad više decenija, od komunističkih zelenih planova, agrarnih reformi, video je da se mi kao država nalazimo u situaciji, i to je u jednom delu svog obrazloženja uvažena gospođa Vučić i napisala, da uopšte ne brinemo o tome šta je to što mi možemo da ponudimo tržištu širom sveta; ne bismo čak mogli, koliko ima potencijalnih kupaca zainteresovanih za zdravu hranu, da proizvedemo. Kako se danas snalaze ljudi koji su sami krenuli u jedan projekat koji se zove proizvodnja zdrave hrane? Često možete da vidite na televiziji, na RTS-u priloge u jutarnjem programu, u raznim drugim emisijama o tim usamljenim srpskim porodicama koje su pošle ni od čega, kako su se opredelili za proizvodnju voća, povrća ili imaju nešto veću stočarsku proizvodnju, i svi će da vam kažu - mi smo, iako smo vredni i marljivi... To je dobro da se prikaže na televiziji kako cveta poljoprivreda u zemlji, pa kada vidite celu porodicu na okupu, tri generacije, onda mogu da se hvale aktuelni vlastodršci i ministar poljoprivrede i kažu - evo, ljudi ostaju na selu. Šta sledi posle toga? Oni kažu - mi smo sami na sebe usmereni i nikoga u državi nema da nam pomogne. Cele prošle godine, skoro svakog meseca, obilazila sam ivanjički kraj sa dr Tatomirom Bakovićem, narodnim poslanikom, koji potiče iz jednog gorštačkog sela Vučje nedaleko od Ivanjice. Da pitate njega, kao i meštane iz njegovog sela kako su živeli pedeset i neke godine kada je doktor išao u osnovnu školu i koju su mehanizaciju koristili, kako se država brine danas o njima, reći će vam - nikako. Ti ljudi, ne samo iz tog nego iz svih sela ivanjičkog kraja, ogorčeni su naročito zbog činjenice, oni to potenciraju, tako je i kod mene u Šumadiji, tako je u celoj Srbiji, da država ne stimuliše mlade ljude kroz subvencije, kojih nema, jer nema poljoprivrednih kredita, beskamatnih, naravno ako država hoće da brine o razvoju strateške privredne grane, one koja direktno donosi profit za jednu porodicu ili za grupu ljudi, ako su organizovani kroz takvu proizvodnju. I, šta onda oni kažu – čemu mi služimo; služimo da se mučimo, da svoju grbaču savijamo do zemlje. To je priča jednog čoveka iz Kušića, sela koje se nalazi nedaleko od Ivanjice i poznato je po proizvodnji krompira. Pre svega, to znaju poslanici ovde, zna i kolega Baralić koji je iz tog kraja, bili su prinuđeni prošle godine da tone svojih proizvoda bacaju, a čovek kaže - imam 43 godine, dvoje dece koje školujem, jedno dete ide na fakultet, ja nemam od čega da živim a mučim se kao rob, nešto najgore trpim od države, nemam nikakvu pomoć, sve sam moram, ali gde god da konkurišem za kredit... Naravno, to je bilo aktuelno u vreme predizborne kampanje, kada je ministar bila iz G17, pa je šakom i kapom delila nepovratne kredite u vrednosti od 13 miliona svom saradniku, koji je inače bivši savezni ministar i koji je te pare zloupotrebio i potrošio ko zna gde, a seljaci koji se muče nemaju gde. Vidite šta je napisala gospođa Vučić. Rekla je, pošto su to uglavnom registrovana poljoprivredna domaćinstva... Koliko god da su se naši seljaci opirali (znam po svojoj familiji, po svojoj rodbini, braća od stričeva i njihove supruge, njihova mala deca žive na selu, odakle je moj otac poreklom), oni su morali na kraju da se registruju. Šta im je država za uzvrat dala? Ništa. Samo nove namete i nemogućnost da obnove svoju mehanizaciju, pa su zbog toga demoralisani. Ti ljudi koji su ostali da rade na selu pitaju se kako će da dočekaju sledeću godinu. Kad je u Srbiji došlo dotle da je svaka godina sve više gladna za srpskog seljaka, o čemu mi da pričamo? To što oni proizvedu, to je samo za prostu reprodukciju. Kad krenu sednice Narodne skupštine i kada razgovaramo o tome kako vlastodršci troše budžetske pare, samo da vam pokažem ili da vam kažem koliko mi SMS poruka stiže iz raznih krajeva. Imam jednog saradnika, član je SRS, iz sela Dobrača kod Kragujevca, na putu prema Gornjem Milanovcu; svakog dana me čovek izveštava o pijačnom barometru i pita se i traži od mene da pitam vas - da li je normalno, gospodine ministre, da on mora najkvalitetnije i najuhranjenije prase da prodaje po 80 - 90 dinara na pijaci danas i da li je normalno da njegova žena ide i da se toliko muči i da prodaje po toj ceni sir i kajmak, da li se to isplati. A da ne govorim o meštanima onih sela, govorila sam o tom, uslovno rečeno, zabitom kraju Ivanjice, jer ga vi tako tretirate, a dosta je takvih krajeva u Srbiji, koji nemaju mogućnost da tu negde u okolini ili u svom mestu prodaju tu robu koju proizvode, pa kad ukalkulišu te svoje troškove prinuđeni su da budzašto daju nakupcima koji dolaze, ali samo da se vade, jer su navikli da rade i navikli su da proizvode. Prema tome, ovo je više nego racionalan predlog. Ako vam gospođa Vučić kaže da devet milijardi ide u neke Đilasove projekte, tajkunske, da se ne zna gde je to otišlo, ako vam kaže da milijarda ide za ski-centre da bi se Dinkić i njegova klika slikali u najskupljoj opremi i da bi on pokazivao svoje slalomske i veleslalomske veštine, onda shvatite da je ona, kao žena domaćin, koja je celog života radila u bankarstvu i razgovarala sa tim ljudima, veoma racionalno pristupila trošenju budžetskih sredstava. Ako hoće 10 milijardi više da se subvencioniše kroz njen amandman, uzme se onima koji se bahato ponašaju i troše bez veze, nema se traga tome, a da se seljaku kome je to potrebno, onda mi objasnite koji je to argument, gospodine ministre, kad vi kažete - ja to tako ne mogu ili preporučite poslanicima da u danu za glasanje ne glasaju za amandman gospođe Borke Vučić. Na takav način ćete sve više da pokazujete da nemate dobre namere, iako tvrdite da ih imate i prema seljacima i prema onima kojima je pomoć najpotrebnija. Ne znam da li ste vi pratili, a verujem da jeste, prošle godine kampanju SRS, koja je zato i pobednička i zato smo pobedili na izborima i najviše nas ima ovde, još uvek ne dovoljno da samostalno formiramo Vladu, ali to će se desiti posle pobede Tome Nikolića 20. januara, u to budite sigurni, ali ako ste pratili šta govori koleginica Tabaković kada je u pitanju poljoprivreda i naše zalaganje da država mora da stoji iza agrarne banke, da ona mora da pođe od toga šta je najvažnije u poljoprivrednom sektoru, što odmah donosi profit, da se finansira sa takvim kreditima, o kojima sam govorila na početku, onda neka izađe vaš kandidat za predsednika države i neka kaže drugo. Lako je njemu bilo da se "manekeniše" i da u kampanji obećava sve i svašta. Vidite da on samo gura pare u džep ovog svog tajkuna Dragana Đilasa. Kažite im kojim je poljoprivrednim proizvođačima, kom seljaku pomogao za ove četiri godine Boris Tadić. Nikome. Znate kako se kaže, ako mu nije pomogao, nije mu ni odmogao, ali on jeste. I vi i Demokratske stranke svojom politikom odmogli ste ljudima da imaju progres, da zadrže svoje mlade naraštaje da ostanu kod kuće, da mogu vredno da rade, kao što rade, ali da od toga imaju konkretnu dobit. Uostalom, o čemu mi da pričamo? U zemlji u kojoj je tako jak uvoznički lobi, naročito kada je u pitanju poljoprivredni sektor, srpski seljak nema šta da traži. Ostavljen je na milost i nemilost. Ako je lokalna samouprava, kao što je to slučaj u Kikindi, gde vlast vrši SRS i gde je predsednik dr Branislav Blažić, formirala veći agrarni budžet i ako je formirala neki fond, kao što je uradio dr Blažić, da se finansiraju poljoprivrednici, nečemu mogu i da se nadaju. Ovako, da krenete širom Srbije, pomoći za seljake nema, oni su ostavljeni na milost i nemilost vama, vlastodršcima koji ne hajete za njih. Kada bismo sada sproveli neku anketu, gospodine ministre, od vas, preko ovog Božidara Đelića i ostalih ministara u Vladi, sa samo tri ili četiri pitanja - koliko koštaju namirnice koje seljak iznosi na pijacu, verujem da ne biste mogli da nam date odgovor. Jer, vi živite u nekom iracionalnom svetu, nemate uopšte dodira i kontakata sa tim ljudima, ne znate kolika je njihova muka. Da znate, vi biste od ovog tajkuna Đilasa uzeli, od ski-centara i ostalih, u blagom smislu rečeno, pijanih milijardera, to se metaforički kaže, u Vladi Republike Srbije, a dali biste srpskim seljacima koji vape za svakim dinarom, jer nemaju odakle i ne znaju više kakav im je dalje život, perspektiva i sudbina za njih i njihovu decu. Mislim da će i naredna godina u svakom smislu morati da bude prekretnica za Srbiju, pa tako i za srpskog seljaka. Sve dok na čelo države ne dođe pravi domaćin, čovek koji je i poreklom sa sela i koji zna šta su seljačke muke... Uostalom, u Bajčetini, selu odakle potiče budući predsednik Srbije gospodin Tomislav Nikolić, time ću završiti, žive 22 građanina sa pravom glasa. Prosek njihovih godina je 70. Pošto nemaju biračko mesto u selu Bajčetina, dolaze u susednu opštinu Knić da glasaju, dolaze svojim traktorima, iako je zima, iako je sneg. To će da urade i 20. januara, iako imaju preko 70 godina, iako su traktori stari, ali znaće i tog dana kada budu glasali za svog Tomu Nikolića, kao i cela Šumadija i cela Srbija, da će srpski seljak imati čoveka u koga može da veruje i koji će da vrati poljoprivredu Srbije tamo gde joj je bilo mesto u vreme kada smo širom cele Evrope ovim vašim prijateljima, koji vas ucenjuju, izvozili kvalitetnu srpsku stoku i od toga imali i te kako veliki profit. Hvala.
Povodom amandmana gospođe Vučić reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, predloženi amandman je u jednom delu u redu, a to je da se određena sredstva preusmere ka Ministarstvu poljoprivrede. Ono što mi se ne dopada u tom amandmanu jeste smanjenje sredstava u okviru NIP-a za AP Vojvodina. Kada smo već kod tih sredstava koja bi trebalo da se preusmere ka Ministarstvu poljoprivrede, mi se sećamo da je prošlogodišnje obrazloženje zbog čega je budžet za poljoprivredu manji nego za 2006. godinu bilo da Ministarstvo poljoprivrede nije potrošilo sva sredstva. Ove godine povećanje je, koliko se sećam, oko 5% za 2008. godinu. U amandmanu koji smo mi predložili, kao poslanička grupa LDP, mi smo otišli još dalje od ovog predloga gospođe Vučić, odnosno još veća sredstva smo predvideli sa subvencionisanje poljoprivrede. Naravno da je položaj poljoprivrednika u ovoj zemlji veoma težak. Mislim da je nepotrebno pričati sve anegdote koje znamo mi koji puno obilazimo teren. Hteo sam da uporedim ovu situaciju u našem budžetu sa našim susedima, odnosno sa Republikom Hrvatskom. Još jednom da ponovim, Hrvatska ima duplo manje stanovnika od Srbije, Hrvatska ima duplo manje obradivih površina od Srbije, ali Hrvatska ima za skoro 60 miliona dinara, znači pola milijarde evra, veći budžet za poljoprivredu nego Srbija. Kako oni subvencionišu poljoprivredne proizvode u okviru svog budžeta, odnosno šta je predviđeno kod njih kada je u pitanju Ministarstvo poljoprivrede? Recimo, za repu po jednom hektaru subvencije su 500 evra, za soju po jednom hektaru 200 evra, za pšenicu i suncokret po jednom hektaru 300 evra, za kukuruz po jednom hektaru 120 evra. Naravno, premiraju i mleko, premiraju po jednom hektaru čak i voćnjake itd. Mi smo svi svedoci da je ovde najveće obećanje koje je moglo da ide ka poljoprivrednicima bilo 100 evra po hektaru i znamo kako se to završilo. Više od 50 - 60% naših poljoprivrednika nema više od tri hektara i dobili su 300 evra po hektaru, a oni najbolje znaju koliko i šta mogu da urade sa tih 300 evra. Postoje čak i neki predlozi da se zbog suše koja nas je pogodila prošle godine poljoprivrednici oslobode poreza. Međutim, to je svega 500 ili 600 dinara po hektaru i to su zaista smešna sredstva za jednu granu kojom se bavi veliki deo stanovništva u Republici Srbiji. Zbog toga još jednom moram da ponovim da je ovaj amandman smislen u tom pogledu što treba mnogo veća sredstva preusmeriti ka Ministarstvu poljoprivrede, odnosno za subvencije za naše poljoprivrednike. Međutim, mislim da je nekorektno to dirati iz onog razdela koji se odnosi na NIP, odnosno dela koji se u okviru tog NIP-a odnosi na teritoriju AP, jer na ovaj način bi se umanjila sredstva koja idu ka AP Vojvodini, koja i ovako neće biti ispoštovana, odnosno neće biti ispoštovan član 184. Ustava. Kada bi sredstva koja je gospođa Vučić predvidela da se prebace za Ministarstvo poljoprivrede, recimo, bila sklonjena sa sredstava u okviru budžeta koja su predviđena za okruge, a svi smo svedoci da okruzi, koliko god da ih ima u Srbiji, u stvari predstavljaju samo utočište za određene političke kadrove, odnosno kadrove iz političkih partija i ti okruzi definitivno više ničemu ne služe, to je nekih 430 miliona dinara. To je nedovoljno za ova sredstva koja je gospođa Vučić predložila, ali imamo još jedan veliki razdeo, odnosno imamo MUP, odnosno BIA koja je dobila preko 3 milijarde, pa smo mogli odatle uzeti malo para i preusmeriti ka poljoprivredi, a ne samo iz NIP-a, koji bi faktički trebalo da utiče razvojno na ovu državu. Još jednu stvar da kažem, verujem da svi oni koji gledaju prenos vide koliko je interesovanje za diskusiju o budžetu, odnosno diskusiju o amandmanima. To što jedna politička partija danas slavi rođendan i što njeni poslanici nisu tu... Oni koji su tu iz vladajuće koalicije verovatno nisu pozvani, ali verovatno ni oni ne bi tu bili. To govorim u kontekstu toga što je zaista neukusno da kada imamo tri predsednička kandidata (gospođa Kolundžija je u ovoj sali) na sledećim izborima, a mi i dalje radimo u ovoj skupštini ne u polupraznoj sali, nego i više od toga, ako ima četvrtina poslanika u Skupštini... Najbolje bi bilo, a znam da je to vaš interes, da što pre završimo raspravu o amandmanima, da usvojimo budžet i da se polako razilazimo, odnosno da idemo u kampanju. To što jedna jedina partija ovde nema predsedničkog kandidata ne znači da treba da radimo do samih predsedničkih izbora. Zbog toga pozivam vas koji imate mnogo više poslanika nego LDP da pozovete vaše poslanike da učestvuju u ovoj diskusiji. Hvala.
Povodom amandmana gospođe Vučić reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Još nekoliko minuta je ostalo po amandmanu gospođe Borke Vučić koji je ona podnela u ime SPS-a i u svoje ime. Gospođa Vučić je ovde u izvesnom smislu polemisala i sa konceptom NIP-a, koji je u dve vlade poslužio kao dobar programski i finansijski osnov da se vodi kampanja na različitim nivoima. Dakle, to što je gospođa Vučić rekla da se od sredstava NIP-a predviđenih za AP Vojvodinu uzme deset miliona, to je zbog toga što je tamo bilo toliko para da se moglo u jednom iznosu, a radilo se o tehničkom nivelisanju amandmana. Inače, sredstva NIP-a su potrošena manje-više uzalud, da se okreče određene prostorije, da se promovišu određeni ministri, da se u izbornoj kampanji obeća štošta, a o tome smo govorili ranije. Što se tiče same suštine amandmana, on je u osnovi human, ekonomski opravdan, bavi se jednim važnim pitanjem, a to je ruralni razvoj Srbije, bavi se na posredan način demografijom u Srbiji i bavi se time da je u Srbiji moguće dati nadu da neće da umre baš svako selo koje je udaljeno 15 km od sedišta opštine. Poštovane kolege i uvažene koleginice, kada putujete Srbijom onda vidite da su sela uglavnom manje-više već odavno opustela. Dakle, ovo bi bio pokušaj da se na krajnje jednostavan način visoko kvalitetnim sredstvima pomogne nešto i da se spase ono što se još uvek može spasiti. To je bila suština amandmana, kao što je suština amandmana da se da nada mladim poljoprivrednicima i da je moguće da opstanu na ognjištu svog oca, svog dede i da uz pomoć države nastave da se bave jednom važnom privrednom oblašću, koja, kao što vidite, zamire. Inače će se dogoditi, ako ovo bude trend u narednih nekoliko godina, da će Srbija kupovati dve trećine hrane, što zbog liberalizacije uvoza svih mogućih stvari, a isto tako i zbog jedne potpuno obrnuto proporcionalne politike u tom smislu da se ovde niko ne stimuliše da se bavi konkretnom proizvodnjom. U opštini Čačak postoji danas 50 farmi koje su u stanju da istog trenutka počnu da se bave tovom junadi, koje su potpuno prazne zato što ljudi nisu u stanju da taj prvi, nulti turnus obezbede kvalitetnim sredstvima države. Kada je to tako u Čačku, onda mogu da mislim kako je u istočnoj, u južnoj Srbiji, kako je na Goliji, kako je u brdsko-planinskom području, kako je tamo gde su ova sela udaljenija od centara opština i kako je tamo gde se praktično gase škole itd. Mi gledamo na TV dnevnicima da postoje škole u Srbiji u kojima deca iz plastičnih kofa piju vodu ili se, ne znam, iz sredstava NIP-a, zbog političkih poena, grade toaleti itd. Dakle, sredstva NIP-a treba da budu ugrađena u supstancu, jer ovo o čemu je ovde reč i što je gospođa Borka Vučić predložila amandmanom jeste supstanca, da se sutra vrati desetostruko. U protivnom, potrošićemo i ovo i privatizacija će biti završena. Dakle, ovih kvalitetnih sredstava više nikada neće biti, niti će ih biti u ovom obimu i po ovom kvalitetu. Ta priča će biti završena za godinu dana, a onda ćemo lepo kupovati sve iz zapadne Evrope, Holandije, kao što i danas kupujemo jednu polovinu svega, od cveća, povrća, semenske robe itd. Podržite ovaj amandman, to je glas za Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. razdele 3, 14 i 17 amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović.
Gospodine predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, gospodine ministre, predstavnici Ministarstva, hoću na početku da se zahvalim onim ljudima koji su pustili malo svežeg vazduha, inače je preko 30 stepeni unutra. Ne vidim razlog da nas iznuravate, ide ovo dosta brzo, tako da ne treba i tako da nas silite. Ne želim da se osvrćem na diskusiju koju sam imao pre podne. Osvrnuo bih se na govor i izlaganje gospodina ministra pri samom kraju prepodnevnog dela zasedanja. Priznao nam je, što se tiče Vojvodine, što se tiče verovatno lokalne samouprave i još nekih pozicija u budžetu, da se predlagač ovog zakona rukovodio stomakom. Znači, lupi se po stomaku i kaže - ovima toliko, a onima toliko. Gospodin ministar je dodao da je Vlada pokušala da to reguliše Predlogom zakona o budžetskom sistemu. Verovatno je mislio na član 24. tog predloga zakona koji ponavlja sve ono što je rečeno u članu 4. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu, ali obrazlaže ostale javne prihode a ima ih 14 koji pripadaju Vojvodini. Za mene je najinteresantnija, i na tom primeru ću ukazati šta mislim o ovom predlogu, podtačka 5) koja kaže da, između ostalog, budžetu AP Vojvodine pripadaju i prihodi od novčanih kazni izrečenih u prekršajnom postupku za prekršaje propisane aktom Skupštine AP Vojvodine i oduzeta imovinska korist u tom postupku. Jako me raduje ako ministar i Vlada već znaju da će Vojvodina dobiti zakonodavnu vlast, pa da je ovo u susret svemu tome. Ali, bojim se da nije. Mislim da se ovo odnosi na neke prekršaje što se tiče ekologije, za koje se na teritoriji AP Vojvodine kazne naplaćuju na osnovu odluke Skupštine AP Vojvodine. Ne lezi vraže, kada su u pitanju kazne koje propisuju sudije za prekršaje i sredstva koja ležu, da li znate gde ležu? Ne u budžet AP Vojvodine, nego ponovo na žiro-račun, odnosno u budžet Republike Srbije, pa odatle ako dođe - dođe, ako ne dođe - ne dođe. Toliko, gospodine ministre, o vašem pokušaju da regulišete ovo Predlogom zakona o budžetskom sistemu. Mislim da ovo treba, što se tiče Vojvodine, lokalne samouprave i mnogih drugih pozicija, daleko bolje i pravičnije da se reši. Ovaj prvi deo mog amandmana svakako nisam podneo da bih rekao, niti to Liga socijaldemokrata Vojvodine ikada može da kaže, da neka sredstva ne pripadaju Vojvodini. Liga i ja smo protiv principa, govorio sam o njemu pre podne, na toj poziciji predizborni investicioni plan, odnosno ta kancelarija za taj predizborni investicioni plan gde je predviđeno, da ponovim, 9,8 milijardi ostatku Republike Srbije, bez Vojvodine, a Vojvodini 9 milijardi. To je bezmalo 50:50 posto, što veoma, da ne kažem, liči na podvalu, da bi građanima Republike Srbije i građanima Vojvodine moglo da se kaže, po nekima, eto vi Vojvođani, vama je dato 50%, šta vi još hoćete. Stoga predlažem da se stvarno kada su u pitanju te tri nadležnosti, odnosno najmanje 7% po tom članu 184. Ustava Republike Srbije, iznađe načina da se to sistemski reši i da nikada više nemamo ovakvih problema dok traje ovaj ustav, a daće Bog da će biti puno povoljnijih ustava ne samo za AP Vojvodinu nego za sve građane Republike Srbije. Ima tu jedan zanimljiv odnos, ilustrovaću ga preko Fonda za razvoj Republike Srbije. U ovogodišnjem Predlogu budžeta Republike Srbije predloženo je da se taj fond dopuni sa sveže tri milijarde dinara. Nemam informaciju koliko ovog trenutka u tom fondu ima novaca, odnosno, kako se kaže u žargonu, koliko se vrti novaca. Ali kada se neko, da li organizacije, da li preduzetnik, da li pojedinac, sa teritorije AP Vojvodine javi ovom fondu na razne konkurse... Imamo i zvanične informacije od strane direktorke ovog fonda koja je na pitanje "da li ova sredstva kojima vi raspolažete pripadaju i Vojvođanima" doslovce rekla – Vojvodina ima svoj Fond za razvoj i oni tamo treba da apliciraju, ali ponekad moramo da damo i nekom Vojvođaninu, jer, zamislite, jedino oni uredno vraćaju sve ono što uzmu iz ovog fonda. Fond za razvoj AP Vojvodine je u odnosu na ova sredstva koja su na raspolaganju u Fondu za razvoj Republike Srbije simboličan. I ja sam, kako je to malopre ispričala koleginica Jovanović, juče proveo divno popodne u Bajši. Zašto vam ovo govorim? To je mesto pored Bačke Topole, meni je mnogo drago, jer moja Bačka Topola se dugo godina zvala Kiš Bajša. Prvo je nastala Bajša pa tek onda Bačka Topola. Želim da vas upoznam malo sa ovim mestom jer, verovali ili ne, u drugoj polovini XIX veka za dve decenije Bajšani su napravili tri crkve, tri crkve na istoj nadmorskoj visini, tri crkve koje imaju u milimetar istu visinu, tri crkve koje imaju u kvadratni metar istu površinu, nebitno je kojim su redom crkve građene. Uglavnom, u jednoj se mole katolici, pravoslavci u drugoj, nalaze se jedna pored druge i deli ih 30-ak metara, a udesno od pravoslavne je evangelistička, koja takođe nije više od 50 metara dalje. Zanimljivo je da su ljudi u tom XIX veku razmišljali o tome da je suživot neophodan, a mi u Vojvodini posle nekih dvadesetak godina, posle svega kroz šta smo prošli, tek sada svoje mlade naraštaje učimo toleranciji, odnosno imamo tu priliku. Zašto spominjem Bajšu? U razgovoru koji sam imao sa njima rekoše mi da bi spas za tu našu Bajšu i za mnoge Bajše kako u Vojvodini tako u celoj Republici Srbiji bila tri-četiri preduzetnika koji će zaposliti od 10 do 15 radnika, ali sa kvalitetnim radnim mestima. Kvalitetno radno mesto je takvo radno mesto gde čovek odlazi zadovoljan, nasmejan ujutro na posao i gde još je zadovoljniji onog trenutka kada broji novac u koverti kada stigne plata. Ako Bajša ne dobije ili sve Bajše ne dobiju tih pedesetak radnih mesta koja su im neophodna da bi se mesta sačuvala, slika Srbije biće onakva kako smo čuli malopre od koleginice Jovanović - sedamdesetogodišnjaci po selima i, koliko ona reče, dvadeset dvoje. Verujte mi, takva će biti slika. Da bi se do toga došlo ne mogu novci biti samo u Beogradu. Znači, novci moraju doći do AP Vojvodine i, što je još značajnije, moraju doći do lokalnih samouprava, jer lokalna samouprava je ta koja treba da kaže kome, gde, šta treba i kako treba da se uradi. Toliko o ovome. Drugi deo amandmana odnosi se na to da se 4.780.000.000 dinara sa pozicije subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, odnosno subvencije Javnom preduzeću "Železnice Srbije", koja u predloženom zakonu iznosi 10,6 milijardi dinara, skine i da se stavi na poziciju - subvencije u poljoprivredi, koja je predviđena u iznosu od 15.220.000.000 dinara, i onda bi bilo okruglo bar 20 milijardi dinara. Zašto sam ovo predložio? Katastrofa je pogodila poljoprivredne proizvođače u Republici Srbiji; krenulo je to sa poplavom, pa se nastavilo (mislim da je kolega Baralić danas govorio o tome) sa gradom, ledom a kulminacija svega je bila, barem što se nas na severu Bačke tiče, suša, katastrofalna suša; umanjila je prinos za 60% u odnosu na prošlogodišnji. Pojedini ministri su imali smelosti da nedavno poljoprivrednim proizvođačima obećaju da će im obezbediti čak jednokratnu nadoknadu, da li 8.000, da li 10.000 dinara. Ali, ti poljoprivrednici, koji su toliko puta prevareni, nisu imali prilike da pogledaju ovaj predlog budžeta i da vide da nema pozicije u ovom predloženom budžetu i da niko nema ozbiljne namere da im to isplati. Mrvice će opet doći poljoprivrednim proizvođačima. Ali, da znate da je ove godine posejano toliko pšenice da ćemo imati za kifle, a za hleb ćemo morati da uvozimo. Nastavi li se tako, i kifle ćemo u dogledno vreme uvoziti. Obradovalo me ovo što kaže koleginica Jovanović da su u okolini Kragujevca prasići 80 - 90 dinara; hoću da im poručim da dođu kod mene na sever Bačke, gde je onaj ko dobije 70 dinara za kilogram prasetine izuzetno dobro prošao. Dobrodošli, pa da trgujemo; bar u tome da sarađujemo. Što se tiče železnice, dozvolite mi, Vojvodina je do 1914. godine imala najgušću železničku mrežu u Evropi, tj. 8,7 kilometara pruge na 10.000 stanovnika ili ukupno 2.200 kilometara pruge. Sama železnica je u proteklom periodu prošla kroz niz reorganizacija i to je dovelo do toga da je dospela u mnogo tešku situaciju. Ne kažem da je za sve odgovoran menadžment koji sada vodi Javno preduzeće "Železnice Srbije", ali ne vidim da su sposobni da izvuku železnicu iz svega ovoga u šta je upala. Želim da podsetim na ono što je urađeno za vreme postojanja ŽTO Novi Sad, od 1. januara 1977. do 31. decembra 1989, kada nam je oduzeto: remontovano je više od 527 kilometara pruge u Pokrajini; sve pruge su elektrificirane; nabavljeno je više od 10 električnih lokomotiva, 10 elektromotornih vozila i druga oprema. Uvedena je nulta faza informacionog sistema za praćenje vozova; ukinuta je parna vuča; nabavljeno više od 100 teretnih vagona, 20 savremenih putničkih vagona za brzine do 200 kilometara na sat. Vojvodina je tada imala 44 električne lokomotive, 94 dizel-lokomotive, 13 parnih lokomotiva, 161 putnička kola, 67 šinobusa, na hiljade teretnih vagona svih vrsta. Godine 1989. železnicom je u Vojvodini otpremljeno 16,58 miliona putnika, broj zaposlenih je bio 13.600. Postojali su poslovni vozovi, zatim "Avala ekspres", kao i radnički vozovi. Šta se desilo kada je ukinut ŽTO Novi Sad? Sva vozna i vučna sredstva su oteta od Vojvodine i pridružena ŽTO Beograd koja naplaćuje njihovo iznajmljivanje. Danas je ukupna dužina pruga na teritoriji Vojvodine 1.735 kilometara, ali se od toga koristi svega 1.000 kilometara. Red vožnje je redukovan, ne održava se, a zakašnjenja su ogromna, vozovi su u smanjenom sastavu, higijena nezadovoljavajuća. Iako su cene niske, nema putnika, a ni robe, jer se ne poštuju osnovni principi - redovitost, tačnost i čistoća. Godine 2005. u Vojvodini je prevezeno 3,61 milion putnika, a, da vas podsetim, 1989. godine 16,58 miliona. Godine 2005. utovareno je 1,82 miliona tona robe, 1989. godine, podsećanja radi, 6,19 miliona tona. Istovareno je 2005. godine 2,16 miliona tona, 1989. godine 7,80 miliona tona. Danas u Vojvodini u ŽTP-u ima oko 6.200 zaposlenih, 1989. godine bilo ih je 13.600. Kao poseban kuriozitet želim da istaknem da je brzi voz po redu vožnje iz 1926. godine prešao put od Subotice do Beograda za tri časa i petnaest minuta, godine 1989. za dva časa, a danas, 2007. godine, za tri časa i osam minuta piše po redu vožnje, ali kada stigne za pet i po sati, to je i te kako dobar rezultat. S obzirom na to da železnica, infrastruktura, vozna i vučna sredstva, jeste u suštini, po novim evropskim propisima, javno dobro u opštoj upotrebi, predmet za privređivanje i zapošljavanje, te sticanje dobiti, to je prirodno da cela železnička infrastruktura treba da pripada teritoriji na kojoj se nalazi, odnosno ovo o čemu sam govorio - Vojvodini. Da vas podsetim, ne tako davno, ne znam da li ima mesec dana, predložio sam, kada su bila poslanička pitanja, da poslanici, ako neće drugi onda sigurno poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine i poslanička grupa Vojvođanski poslanici, odu i da pomognu građanima Republike Srbije da se vozaju u drugoj klasi koja će biti čista. Ako nemate drugog načina, molim vas, polazna stanica je Subotica, svih šest vagona koje poseduje ŽTO Beograd dovezite u Suboticu i ja vam garantujem da ćemo ih tako očistiti, ali vas molim da kad budu tako čista da ih i dalje održavate na tom nivou. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdele 3, 15 i 17 amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 1. Zakona o budžetskom sistemu. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 5. Predloga zakona o budžetu za 2008. godinu u razdelu 3. glava 3.9 - Služba Koordinacionog tela za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu predložio sam povećanje sa 385.160.000 dinara na 785.160.000 dinara, sa ciljem da se omogući da se ekonomska klasifikacija 463 - transferi ostalim nivoima vlasti sa predloženih 310 poveća na 710 miliona dinara. Povećanje sredstava namenjenih Koordinacionom telu u iznosu od 400.000.000 dinara omogućilo bi se smanjenjem sredstava u razdelu 15 - Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja i u razdelu 17 - Ministarstvo infrastrukture, u ekonomskoj klasifikaciji 511 - zgrade i građevinski objekti. Naravno, ukoliko bi se usvojio ovaj amandman omogućio bi se samo povratak na nivo sredstava koja su bila obezbeđivana 2006. godine. Ujedno bi se omogućio ozbiljniji pristup rešavanju životnih problema na ovom području. Međutim, sasvim je očigledno da se aktuelna Vlada Republike Srbije, u čiji je sastav uključen i predsednik Koordinacionog tela za Preševo, Bujanovac i Medveđu, na samom početku svog rada opredelila za to da prepolovi sredstva predviđena za investicione projekte u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa u 2007. godini, tako da se Predlogom budžeta za 2008. godinu i dalje nastavlja realno smanjivanje sredstava za ovu namenu. Vlada Republike Srbije je veoma glatko odbila amandman koji sam podneo i time jasno stavila do znanja da je orijentisana ka potpunom eliminisanju Koordinacionog tela. Na taj način Vlada, u veoma osetljivom vremenu, nastoji, na prilično neodgovoran način, da se oslobodi obaveza koje su preuzete u februaru 2001. godine kada je usvojen program za ovo područje i u Republičkoj i u Saveznoj vladi, koji je supstancijalno podržan od strane međunarodne zajednice. Napominjem da se Vlada opredeljuje na ovaj drastično restriktivan pristup u vreme kad je stopa nezaposlenosti u opštini Preševo oko 70%, a ista je, čak i viša, kod albanskog stanovništva u celoj Preševskoj dolini, i u Preševu, i u Bujanovcu i u Medveđi. Takođe je neshvatljivo da se ovi restriktivni koraci Vlade preduzimaju i pored činjenice da se opština Preševo, sa preko 90% albanskog stanovništva, koja se nalazi na koridoru 10 i na čijoj se teritoriji nalazi jedan od najprometnijih graničnih prelaza, predstavlja najnerazvijeniju opštinu u državi, sa sedam puta manjim korigovanim narodnim dohotkom od odgovarajućeg državnog proseka. Indikativno je da je zbog drastičnog smanjenja sredstava namenjenih Koordinacionom telu u opštini Preševo i ove godine prekinuta dogradnja i rekonstrukcija jedinog objekta namenjenog kulturi i informisanju, koji se gradi već četiri godine. Očigledno da Vlada smatra, tako proizilazi, da Albancima u Preševu nisu potrebni normalni uslovi za rad biblioteke, za rad pozorišta i lokalnih medija, kao što je, uostalom, napuštena i realizacija projekta vanbolničkog porodilišta, za šta je bila obezbeđena dozvola Ministarstva zdravlja u 2003. godini i čime je trebalo da ponovo profunkcioniše ova zdravstvena ustanova čiji rad je bio prekinut pre dvadeset godina zbog nepostojanja minimalnih uslova za rad. Ako tome dodamo da u ovoj opštini trenutno ne postoje ni minimalni uslovi za sportske aktivnosti omladine i da su sve javne delatnosti na nižem nivou u odnosu na period od pre 50 godina, pre više od pola veka, a da se u poslednjih 17 godina ova država uopšte ne bavi problematikom visokog obrazovanja Albanaca u Preševskoj dolini... Dobili smo, uostalom, i odgovor ministra prosvete koji kaže da studenti sa ovog područja ne mogu da ostvare čak ni stipendije i kredite, jer studiraju, 90% njih, na Prištinskom univerzitetu, kojeg ne finansira budžet Republike Srbije. To je odgovor, i apsolutno se time odriče te omladine, koja valjda ima pravo na visoko obrazovanje. Ako im nije obezbeđeno ovde, u ovoj državi, onda će oni da traže rešenje ili na Prištinskom univerzitetu ili na Tetovskom, ili u Tirani, bilo gde, ali tamo gde su obaveze države prema svojim građanima koji plaćaju porez... Koristim prisustvo ministra finansija da postavim pitanje zbog čega je polazna osnovica za utvrđivanje paušalnog oporezivanja u Preševu u visini kao u četiri - pet puta razvijenijim opštinama, recimo u Vranju ili u nekim drugim razvijenim opštinama? Čak se uopšte te polazne osnovice ne objavljuju ni u službenom glasilu, nego tamo neko interno odlučuje, a u pojedinim slučajevima te polazne osnovice dostižu više od 30.000 dinara, što je ravno opštinama u Beogradu i u daleko razvijenijim delovima države. U ovom kontekstu i u ovoj situaciji može se komotno reći da nema šanse da se realizuju osnovni principi koji su bili postavljeni 2001. godine, a to su: ekonomski razvoj, nema ekonomskog razvoja, ne da ostanu na istoj poziciji nego je jaz dublji, zaostajanje je sve veće; dalje, integracija Albanaca u državne i društvene strukture - i toga je na početku nešto bilo, sad je stalo, nema tih konkretnih koraka; rešavanje osetljivih problema u javnim delatnostima - ni na tome se ne radi. U procesu privatizacije Koordinaciono telo se apsolutno nije bavilo ovim problemom. Mi imamo veoma loše primere privatizacije, sa veoma teškim posledicama koje sada radnici tamo osećaju. S druge strane, grdna sredstva se odvajaju za administraciju tog Koordinacionog tela koje navodno treba da se bavi ovim problemima građana, a time se ne bavi. Pošto ovde ima dušebrižnika koji misle da ko zna kakva sredstva idu Albancima tamo, pogledajte obrazloženje; u obrazloženju se kaže da su sredstva namenjena u dva pravca, u saradnji sa organizacijom UNDP, koja treba da podstiče i pokriva saradnju opština u južnoj Srbiji. I, stvarno je tako; od ovih 290 miliona koliko je ove godine pripalo ovim opštinama, 50 je otišlo Leskovcu, Vranju i drugim opštinama, u regionalnoj saradnji sa UNDP-om. CHF, koji se tu pominje (to drastično pokazuje koliko Koordinaciono telo uopšte nije u toku sa događajima sa terena), CHF je imao značajne projekte na našem području i neko vreme su bili sa 50% zajednički finansirani projekti u infrastrukturi. Ali, kad smo to imali – u 2004, 2003, 2005, u 2006. su već opali, a u ovoj, 2007. godini samo je Bujanovac imao manje projekte, a Preševo i Medveđa nisu imali nijedan projekat u saradnji sa CHF-om. Zaboravlja se, i uopšte se nije pratilo, da je u međuvremenu američki USAID išao sa „SKOPS“ programom u ekonomskom razvoju, a nadležno ministarstvo uopšte ne prati, niti se to u ovom obrazloženju koje je dato u ovom delu budžeta spominje, jer nadležno ministarstvo uopšte nije u toku šta međunarodni donatori pokušavaju tamo da urade. To je, po meni, ono krajnje i najozbiljnije pitanje. Ako nema spremnosti da se veoma osetljivi životni problemi tamo rešavaju, a ja rekoh jedan od objektiva je integrisanje Albanaca u državni i društveni sistem Republike Srbije, mogu vam komotno reći da su do sada daleko više uradili OEBS, američka ambasada, nemačka ambasada, britanska, nego državni organi na ovom području. E, sad, stvarno bi trebalo da se ova tema otvori i da se da odgovor zbog čega je tako. Šta sad da rade nezadovoljni ljudi kojima je 2001. obećano da će se ozbiljnije rešavati ovi problemi, a nema konkretnih pokazatelja na terenu? Onda, šta im je drugo činiti nego da traže pomoć i od međunarodne zajednice? Ali, ne onako kako se iskrivljuje ovde, počev sa najviših nivoa, da se traži međunarodno vojno prisustvo, i u tome je cela poenta, oko toga se diže galama. Upravo, svi najvažniji relevantni politički subjekti i svi odbornici Albanci i u svojoj političkoj platformi traže intenzivnije prisustvo međunarodne zajednice, poput saradnje sa OEBS-om, međunarodnim donatorima, kao i da Vlada Republike Srbije ima ozbiljniji pristup u ostvarivanju zadataka, obaveza i objektiva koji su postavljeni u, opet ponavljam, programu Savezne i Republičke vlade koji je bio podržan od strane OEBS-a i NATO-a u to vreme. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdele 3, 17 i 23 amandman je podneo narodni poslanik dr Ninoslav Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, suština ovog amandmana odnosi se, u stvari, i na muzički festival „Mokranjčevi dani“, kao i na kompleks Vratne, a evo u čemu se sastoji. Naime, i prošle godine smo mi obrazlagali ovaj amandman ispred SPS-a, vezano za festival „Mokranjčevi dani“, koji se inače finansira po konkursu iz sredstava Ministarstva kulture, ali samo za deo sredstava koja su potrebna za ovaj festival. Amandmanom tražimo da se ovaj festival finansira kao posebna budžetska stavka u razdelu Ministarstva kulture kao program Srbije, slično kao i BEMUS, BELEF, i to sa određenim sredstvima, otprilike koja su za dve trećine veća nego što su ovog puta opredeljena. Naime, mi se slažemo da moraju da postoje i BEMUS i BELEF, ali mora da postoji i nešto što karakteriše istočnu Srbiju a što predstavlja takođe brend Srbije. Radi se, da podsetim, o međunarodnom festivalu horskog pevanja gde učešće obavezno svake godine uzimaju sve države koje imaju tradiciju horskog pevanja, a to su, pre svega, države bivše Jugoslavije, zatim Bugarska, Rumunija, Rusija, a često imamo i goste iz drugih država. Šta reći o ovom festivalu? Iza ovog festivala su 42 godine tradicije. Znamo ko je Stevan Stojanović Mokranjac, da je on kompozitor, dirigent, horovođa. Sa Prvim beogradskim pevačkim društvom obišao je Evropu i promovisao horsku muziku sa duhovnim i etničkim elementima. Cela Evropa je čula za hajduk Veljka i on je poznat kao srpski junak, kao srpski brend. Danas to čini, takođe, Darinka Matić-Marović sa svojim horom "Obilić" ili horom "Kolegijum muzikum", a gotovo da nema čoveka, akademika, koji nije obišao ovaj festival, pa ja sad koristim priliku da pomenem i Mladena Jagušta, Vidu Ognjenović, Darinku Matić-Marović, Zorana Hristića... Izvinjavam se, dugačak je spisak, ne mogu ih sve nabrojati. Takođe, muzičke škole širom Srbije nose njegovo ime, ime Stevana Stojanovića Mokranjca. Ono što je Tesla za nauku, to je Mokranjac za horsko pevanje. Godinama tražimo svoje mesto u Srbiji i pitamo se da li nam ga neko drugi mora naći, da li ćemo mi forsirati tuđe brendove a zaboraviti svoje. Što se tiče drugog dela amandmana, on se odnosi na kompleks Vratna. Naime, mi tražimo da put koji se kategoriše kao lokalni put od sela Vratna do kompleksa Vratna bude preveden kao regionalni put i da se doradi. Sredstva nisu velika. Inače, kompleks Vratna čine manastir Vratna iz 14. veka, zatim lovište i rezervat, kao zaštićena zona Nacionalnog parka Đerdap, gde dolazi mnogo lovaca i turista ne samo iz Srbije, ne samo iz bivše Jugoslavije, već iz cele jugoistočne Evrope, zatim, kanjon reke Vratne sa kamenim prerastima, koji je jedinstven prirodni fenomen ne samo u Evropi već i u svetu i u žiži je javnosti. Naime, nema planinara, nema planinarskog društva iz jugoistočne Evrope koje tu dođe a da ne obiđe treću vratnjansku kapiju. Ono što je posebno karakteristično za ovaj prirodni entitet jeste da su sve tri kapije različitog porekla. Mnoge svetske naučne ekspedicije dolaze da prouče ovaj fenomen, a takođe i da prouče endemske vrste koje su u sastavu ovog kompleksa, nekoliko stotina biljnih i životinjskih vrsta. Ono što je suština ovog amandmana jeste još nešto: da li Srbija želi da zaboravi istočnu Srbiju? Da li je Srbija zaboravila da u svom sastavu ima istočnu Srbiju? Da li razmišlja uopšte o putevima u istočnoj Srbiji, o železničkom saobraćaju, o luci Prahovo, rečnom saobraćaju, o graničnom prelazu Đerdap 2? Odnos države prema istočnoj Srbiji od 2000. godine do sada vidi se, pre svega, kroz situaciju kada je izvršen stečaj nad Auto-transportnim preduzećem Lasta, kada su uvedeni krizni štabovi, a nakon toga izvršen stečaj, kada je praktično istočna Srbija odsečena od Srbije. Takođe, ''Krajina vino'', preduzeće koje je bilo značajan izvoznik vina. Negotinsko vino nije lokalni brend, već je srpski brend. Njega takođe danas nema. Industrija hemijskih proizvoda Prahovo kao deo basena Bor, koji ima strateški značaj, koji koristi prirodna bogatstva i koji država želi da proda. Pitamo se, koja država još prodaje svoja prirodna bogatstva? Danas, nažalost, Srbiju imamo po tim pitanjima samo do Zaječara. Magistralni put od Zaječara do Kladova, u dužini od 120 km, za poslednjih sedam godina dobio je samo jedan most, nema ni kilometar novog asfalta, dok je magistralni put od Paraćina do Zaječara, u dužini od 80 km, dobio nekoliko desetina kilometara novog asfalta. Takođe, železnički saobraćaj postoji za Srbiju samo do Zaječara, a od Zaječara do Prahova je zaboravljen. Takođe, da li će se Srbija odreći graničnog prelaza Đerdap 2? Otvoren je 2006. godine. Svega 4 km pruge je potrebno da se spoji sadašnja pruga Prahovo-Zaječar-Niš sa graničnim prelazom. Zaboravljena je luka Prahovo kao deo međunarodnog sistema rečnog saobraćaja Dunava. Zaboravljena je Hidrocentrala Đerdap, Đerdapsko jezero, novi turistički izazov, četiri lovišta, Vratna, Miroč, nacionalni rezervat gde dolaze lovci iz cele jugoistočne Evrope. Potrebno je samo malo volje, malo ulaganja da se postigne veliki efekat. Podsećam da se istočna Srbija nalazi na tromeđi između Rumunije i Bugarske. Ljudi su nezadovoljni statusom istočne Srbije u Srbiji, a pogotovo što su Rumunija i Bugarska postale članice EU. Oni traže da Srbija uloži malo više u ovaj deo Srbije, jer neko može to i da zloupotrebi.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, ministre, ne mogu a da se ne javim. Znam da ovo moje javljanje mnogima smeta, posebno demokratskoj koaliciji. Najvažnije je da su raspisani izbori, da se vodi visoka politika, a kakva je sudbina i kakav je život naroda na prostoru Kosova i Metohije, to za mnoge državne funkcionere u Republici Srbiji uopšte nije bitno. Naime, u ovom trenutku, i svake večeri, svake noći, svakog dana u centralnom delu Kosova i Metohije, moravskom kraju, Metohiji narod živi u mraku. Iako je snabdevanje električnom energijom u severnom delu možda i poboljšano, nema struje po pet sati u toku 24 sata. Šta Vlada Republike Srbije, Ministarstvo za energetiku, Ministarstvo za Kosovo i Metohiju rade po ovom pitanju? Da li se preduzimaju mere? Ja sam pre neki dan postavio pitanje i tražim odgovor. Da vas podsetim, javnost zna, narod na Kosovu i Metohiji odlično zna da smo posle bombardovanja i pored svega onoga što je oštećeno veoma brzo, u relativno kratkom roku obezbedili da narod na prostoru Kosova i Metohije ima redovno snabdevanje električnom energijom. Gospodin Riza Halimi je ovde govorio o nekakvom ulaganju u južnom delu Srbije, o nekakvoj infrastrukturi, ali taj narod tamo ima struju, vodu, slobodu i vodi normalan život. Prošle godine je ekonomski tim preko međunarodne zajednice sa Koordinacionim centrom vodio pregovore i donekle je snabdevanje električnom energijom poboljšano. Ove godine, ovog trenutka niko ne vodi brigu o prostoru centralnog dela, o moravskom kraju, o Brezovici. Ponavljam, nisu li ta ulaganja u severnom delu uvod u nekakvu podelu Kosova i Metohije? Zato najviši državni organi treba da daju odgovore na ta pitanja i da kažu kada će sednica o Kosovu i Metohiji, o izveštaju pregovaračkog tima biti na dnevnom redu, da nam predsednik države i predsednik Vlade kažu jasno i glasno kakva je sudbina srpskog naroda na prostoru Kosova i Metohije i šta ga čeka. Još jednom ponavljam, od Elektroprivrede Srbije, od Ministarstva za energetiku i od Koordinacionog centra tražim odgovor na pitanje šta se čini da se problem snabdevanja električnom energijom ublaži ili da se poboljša snabdevanje centralnog dela, moravskog, Metohije i Brezovice.
Prosledićemo vaše pitanje, kolega Steviću. Na član 5. razdele 3 i 23 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balint Pastor, Esad Džudžević, Bajram Omeragić i Rajko Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre neki dan u načelnoj raspravi sam rekao da će SVM glasati protiv predloženog budžeta iz formalnih i suštinskih razloga. Što se tiče suštinskih razloga, rekao sam da je to zbog enormno velike javne potrošnje koja se planira ovim budžetom, zbog položaja Vojvodine, zbog položaja poljoprivrednih proizvođača u ovom predlogu budžeta, zbog toga što ni reči nema o denacionalizaciji u ovom predlogu budžeta i zbog položaja manjina. Sada bih želeo da govorim o položaju manjina u predloženom budžetu i želeo bih da vam predstavim nekoliko amandmana koje smo u interesu poboljšanja položaja nacionalnih manjina podneli. Podneli smo četiri amandmana, odnosno podamandmana kojima želimo da poboljšamo položaj nacionalnih manjina kada je u pitanju budžet. Meni je veoma žao što Vlada nije smatrala celishodnim da prihvati ove naše amandmane, ali se još uvek nadam da će gospodin ministar finansija prihvatiti ove amandmane u raspravi, u ime Vlade Republike Srbije, i da će ovi amandmani postati deo predloženog budžeta za 2008. godinu. Što se tiče prvog amandmana, predložili smo da se u budžetu za 2008. godinu izdvoji 10 miliona dinara za Fond za nacionalne manjine. Rekao sam u načelnoj raspravi da je dobro što se naša upornost isplatila i dobro je što u ovom predloženom budžetu stoji da će nacionalni saveti nacionalnih manjina imati 150 miliona dinara u 2008. godini. Upornost se isplatila, jer smo se mi dogovorili sa ministrom finansija u junu da će to tako biti, bez obzira na to što tada naš amandman za povećanje sredstava za rad nacionalnih saveta nacionalnih manjina nije bio usvojen, ali je sada pozicija nacionalnih saveta nacionalnih manjina sasvim u redu. Glavni problem je što se nacionalne zajednice pominju samo na jednom mestu, na toj poziciji, ali nema ni reči o Fondu za nacionalne manjine, bez obzira na to što je Fond za nacionalne manjine formiran još Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina 2002. godine, sa ciljem podsticanja društvenog, ekonomskog, kulturnog i opšteg razvoja nacionalnih manjina. Ovu odredbu citirao sam iz Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina iz 2002. godine, koji je važeći zakon u Republici Srbiji, a bez obzira na to, u budžetu za 2008. godinu nije planiran nijedan dinar za rad ovog Fonda za nacionalne manjine. Želeo bih da skrenem pažnju ministru da nije dovoljno da se izdvoje sredstva za rad nacionalnih saveta nacionalnih manjina, nego je od prvorazrednog značaja i formiranje Fonda za nacionalne manjine, odnosno otpočinjanje rada tog fonda koji je osnovan Zakonom još 2002. godine. Mi smo našim amandmanom planirali jednu simboličnu sumu od 10 miliona dinara, prosto da bi taj fond počeo sa radom. Predložili smo da se ta sredstva obezbede, praktično, iz budžeta kabineta potpredsednika Vlade Božidara Đelića, jer smatramo nedopustivim da je budžet potpredsednika Vlade gospodina Đelića povišen za više od dva i po puta u odnosu na 2007. godinu. Bilo bi dobro da se iz tih sredstava izdvoji 10 miliona dinara za otpočinjanje rada ovog Fonda za nacionalne manjine koji je, da još jednom citiram odredbu važećeg zakona, formiran sa ciljem podsticanja društvenog, ekonomskog, kulturnog i opšteg razvoja nacionalnih manjina. Ovaj naš amandman je odbijen sa obrazloženjem Vlade da Fond za nacionalne manjine nije osnovan nijednim propisom, pa samim tim nema ni osnova za opredeljivanje sredstava iz budžeta Republike Srbije. Ja bih želeo da kažem ministru da to jednostavno nije tačno. Već dva puta sam citirao odredbu važećeg zakona Republike Srbije o zaštiti prava i slobode nacionalnih manjina, pa bi bilo dobro da šest godina posle usvajanja tog zakona otpočne sa radom i ovaj fond. Što se tiče drugih amandmana koje smo podneli u cilju poboljšanja položaja nacionalnih manjina, ja bih želeo da kažem sledeće. Mi smo planirali amandmanom da se u razdelu 23, koji je razdeo Ministarstva kulture, planiraju iznosi, tačno 46 miliona dinara, za realizaciju konkursa iz oblasti kulture nacionalnih manjina, a isto tako da se obezbedi iznos od 110 miliona dinara za realizaciju konkursa iz oblasti javnog informisanja na jezicima nacionalnih manjina putem elektronskih medija. Mi smo tu dodali dve nove namene, ali nismo oduzeli nijedan dinar sa neke druge pozicije, jednostavno se radi o tome da je planiran iznos od milijardu i 46 miliona, kojim će raspolagati Vlada, odnosno Ministarstvo kulture, i mi smo želeli da našim amandmanom obezbedimo ta sredstva za finansiranje kulture nacionalnih manjina i za finansiranje elektronskih medija nacionalnih zajednica. Na ovom mestu bih želeo da kažem da je ovo amandman ne samo poslanika SVM, nego i narodnih poslanika koalicije Lista za Sandžak i Unije Roma Srbije. Radi se o tome da su u budžetu AP Vojvodine obezbeđena neka sredstva za finansiranje kulture nacionalnih manjina koje žive na teritoriji AP Vojvodina i neka sredstva su isto tako planirana iz budžeta Vojvodine za projekte elektronskih medija koji emituju programe na jezicima nacionalnih manjina, ali to nije slučaj na teritoriji ostatka Srbije. Na primer, Bošnjaci, Romi, Bugari, Vlasi i druge nacionalne zajednice koje ne žive na teritoriji Vojvodine oštećene su, jer ove nacionalne zajednice praktično ne dobijaju sredstva iz budžeta za svoju kulturu i za svoje informisanje. Upravo iz ovog razloga smo mi zajednički predložili da se ova sredstva izdvoje iz budžeta. Još jednom bih želeo da napomenem da nismo predložili da se i jedan dinar uzme sa bilo koje druge pozicije. Mi smo jednostavno predložili da ova neraspoređena sredstva, odnosno deo ovih sredstava kojima će raspolagati Ministarstvo kulture dobiju namenu, a ta namena bi bila finansiranje kulture i finansiranje elektronskih medija nacionalnih zajednica. Isto tako, predložili smo da se 67 miliona dinara nameni za realizaciju konkursa iz oblasti javnog informisanja na jezicima nacionalnih manjina putem štampanih medija. U ovom slučaju je situacija ista, znači, nismo predložili kao u prošlom, da tako nazovem, amandmanu, da se ijedan dinar uzme sa bilo koje druge pozicije, jednostavno smo predložili da ova neraspoređena sredstva kojima će Vlada raspolagati budu namenjena finansiranju štampanih medija nacionalnih manjina. Ako uzmemo u obzir činjenicu da jednu trećinu stanovništva Republike Srbije, sa AP Kosovom i Metohijom, čine nacionalne manjine, a bez Kosova i Metohije nacionalne manjine čine oko 18% stanovništva, onda mi iz SVM, Liste za Sandžak i Unije Roma Srbije smatramo da nije puno 46 miliona za kulturu nacionalnih manjina, nije puno 110 miliona za informisanje nacionalnih manjina putem elektronskih medija i 67 miliona dinara za informisanje nacionalnih manjina putem štampanih medija. Nažalost, Vlada Republike Srbije je smatrala da ovaj amandman ne treba da prihvati, a obrazloženje je da će se raspored ovih sredstava vršiti nakon usvajanja budžeta, posle usvajanja kriterijuma, a da ti kriterijumi nisu trenutno definisani. Naravno da nisu definisani, ali ja bih želeo da pozovem Vladu da te kriterijume definiše u saradnji sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Trenutno postoji 15 nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Pre dva dana je nacionalna zajednica Nemaca formirala svoj nacionalni savet. Smatram da nije dovoljno dati 150 miliona dinara za te savete, nego Vlada Republike Srbije treba da te savete konsultuje prilikom raspodele sredstava za kulturu i za informisanje nacionalnih zajednica. Isto tako, predložili smo amandmanom da se putem posebnih priznanja u budućnosti vrednuju i ostvarenja umetničkog stvaralaštva nacionalnih manjina koja iz objektivnih razloga ne mogu značiti doprinos nacionalnoj kulturi i Republici Srbiji, ali znači izuzetan doprinos kulturi nacionalnih manjina koje žive u ovoj državi. Mi smo predložili da se ova posebna priznanja dodeljuju i pripadnicima nacionalnih manjina i tu smo predložili da se samo tekst u članu 5. u razdelu 23 u ekonomskoj klasifikaciji 472 promeni i da nedvosmisleno stoji da se ova posebna priznanja mogu dodeljivati i pripadnicima nacionalnih manjina. Tu isto tako ne treba ni dinar da se da pripadnicima nacionalnih manjina, samo smo predložili tekstualnu izmenu u Predlogu zakona o budžetu, ali, nažalost, taj naš amandman isto tako nije prihvaćen od strane Vlade Republike Srbije. Još jednom bih želeo da apelujem na ministra Cvetkovića (koji trenutno nije, nažalost, u sali) da prihvati ove naše amandmane u ime Vlade Republike Srbije, a ukoliko to ne želi da uradi, savetujem mu da u Predlogu budžeta za 2009. godinu ova rešenja predvidi. To je isto tako uradio i ove godine. Znači, ono što smo mi prošle godine u formi amandmana predložili, to je sada napisano u budžetu za 2008. godinu. Ne znam zašto se amandmani opozicije ne prihvataju, ali postoje realne šanse da ovi amandman budu uključeni u Predlog budžeta za 2009. godinu. Nadam se da će to tako biti, jer će se onda predlog budžeta popraviti, bar u onom delu koji se odnosi na nacionalne zajednice. Što se tiče položaja Vojvodine, položaja poljoprivrednih proizvođača, Savez vojvođanskih Mađara je predložio amandmane u vezi sa ovim temama. O tim amandmanima ćemo govoriti u toku sutrašnjeg dana, možda i prekosutra. Smatram da će ti amandmani biti usvojeni, jer jednostavno nije dobro da se usvoji budžet Republike Srbije u ovoj formi, znači, budžet koji gotovo da i ne govori o nacionalnim manjinama, kojim se krši Ustav što se tiče položaja Vojvodine i budžet u kojem nisu predviđene odgovarajuće sume za poljoprivredne proizvođače. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Laslo Varga. Izvolite, kolega Varga.
Poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na sam tekst amandmana želim da dam jedan kratak uvod. Želim da kažem nekoliko reči o načinu funkcionisanja Vlade Republike Srbije, vladajuće koalicije, kao i o odnosima Vlade i Narodne skupštine. Dame i gospodo iz vladajuće koalicije, ovim načinom rada, kako se ovaj budžet usvaja, jednostavno samo postojanje Narodne skupštine gubi smisao. Vi poslanici vladajuće koalicije, naravno, na ovo pristajete. Ovo nemo posmatrate, ćutite. Kakav je to poslanički rad kada su na najvažniji zakonski predlog u ovoj godini iz poslaničkih grupa vladajuće koalicije, od ukupno 130 narodnih poslanika, pristigla tri amandmana? Koja je u ovom sistemu funkcionisanja vladajuće koalicije vaša uloga? Zašto vi sedite ovde u sali i provodite vreme u ovom domu? Neka mi neko ospori tvrdnju da Narodna skupština služi samo kao glasačka mašinerija Vlade, što mislim da je jako loše. S druge strane, Vlada Republike Srbije prihvatila je ukupno pola amandmana poslanika opozicije. Da li Vlada Srbije zaista smatra da bezmalo 120 opozicionih poslanika ne može da ima niti jedan dobar predlog, niti jednu dobru ideju, da niti jedan od podneta 104 amandmana opozicije nema smisla? To jednostavno ne može da bude tačno. Ne može da bude tačno, ako ne iz drugog razloga, onda, naravno, po osnovu zakona velikih brojeva. Da ne govorim o tome zašto se amandmani ne prihvataju. Bilo bi mnogo poštenije da je Vlada jednostavno rekla da se amandmani opozicije ne prihvataju zato što su te amandmane podneli poslanici opozicije. Tako biste uštedeli i papir i vreme. Neka obrazloženja su, naime, toliko besmislena da čovek prosto ne može da veruje kada ih pročita. Sada nešto malo i o našim amandmanima. Postoji jedna latinska izreka koja glasi - Repeticio est mater studiorum, što znači - ponavljanje je majka znanja. U duhu ove izreke želeo bih da govorim o ovom amandmanu koji su podneli moje kolege poslanici. Dakle, i u načelnoj raspravi smo rekli, želim da ponovim, da su budžetom prvi put od donošenja Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina predviđena odgovarajuća sredstva za rad nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Ovo je zajednički uspeh zajedničkog nastupa svih nacionalnih saveta nacionalnih manjina, a naravno uspeh i nas poslanika Saveza vojvođanskih Mađara koji smo diskusijama tokom usvajanja budžeta za ovu godinu uspeli da ubedimo vladajuću koaliciju da prilikom izrade budžeta za 2008. godinu uzme u obzir opravdane zahteve nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Međutim, u budžetu i dalje nisu planirana sredstva za početak rada Fonda za nacionalne manjine. Dakle, za troškove funkcionisanja nacionalnih saveta jesu, ali za početak rada Fonda za nacionalne manjine nisu. Želim da vas podsetim, dakle, članom 20. Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina je osnovan Fond za nacionalne manjine. Od donošenja tog zakona je proteklo pet godina, a usled nedostatka obezbeđenih budžetskih sredstava Fond, nažalost, nije počeo sa radom. Amandmanom smo, dakle, predložili da se obezbede sredstva u iznosu od 10 miliona, praktično simboličnih 10 miliona dinara za početak rada ovog fonda. Naravno, predložili smo izvor za ovu namenu, a to bi bilo smanjivanje enormnih troškova izdataka kabineta potpredsednika Vlade Republike Srbije. Nažalost, amandman je odbijen i to, po meni, sa smešnim obrazloženjem. Naime, u obrazloženju stoji da se amandman ne prihvata iz razloga što su sredstva za finansiranje aktivnosti nacionalnih manjina predviđena u budžetu Službe za ljudska i manjinska prava. Predviđena su, to je istina, za rad nacionalnih saveta. Naravno, rad nacionalnih saveta nije jednak finansiranju aktivnosti nacionalnih manjina. Sada se postavlja pitanje da li Vlada zaista smatra da je za finansiranje aktivnosti više od milion stanovnika ove zemlje iznos od dva miliona evra dovoljan? Dakle, dva evra po svakom pripadniku nacionalnih manjina u budžetu od osam milijardi evra. Ovo je za nas ponižavajuće. Sa druge strane, u obrazloženju stoji i to da se amandmanom predlaže opredeljivanje sredstava u Fond za nacionalne manjine, koji nije osnovan niti jednim propisom. O tome je gospodin Pastor govorio; ja želim da ponovim, to je obična izmišljotina. Naime, Fond je osnovan članom 20, stav 1. Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina. U skladu sa stavom 3. tog istog člana istog zakona, Vlada je bila u obavezi samo da donese bliže propise kojima će se utvrditi sastav i delatnost fonda, i naravno, da obezbedi sredstva za početak rada fonda. To nije učinila. Dakle, to je puna istina. Želim da napravim malu digresiju, da se osvrnem na rad Službe za ljudska i manjinska prava. Nažalost, ova služba godinama praktično ništa ne radi. Direktor službe, koji je ujedno sekretar Republičkog saveta za nacionalne manjine, dve godine nije organizovao sastanak Republičkog saveta za nacionalne manjine. Poslednja sednica tog tela je održana 23. decembra 2005. godine. S druge strane, njegov zamenik, dakle, zamenik direktora, koji je član grupe koja radi na izradi zakona o nadležnostima i izboru nacionalnih manjina, na sednicama te radne grupe ne radi ništa drugo osim što vrši opstrukciju rada te radne grupe tako da rad na izradi najvažnijeg zakona za nacionalne manjine u ovoj zemlji ide što sporije. U drugom i trećem delu naš amandman se odnosi na finansiranje kulture i informisanja na jezicima nacionalnih manjina od strane Ministarstva kulture. U načelnoj raspravi sam rekao i sada ponavljam, planirana su značajna sredstva za kulturu i informisanje, ali predlogom budžeta nije definisano koliko će od tih sredstava biti utrošeno za podršku kulturnih aktivnosti nacionalnih manjina, kao i za potrebe informisanja na jezicima nacionalnih manjina. Mi smo samo predložili da se deo sredstava u budžetu Ministarstva kulture nedvosmisleno opredeli za finansiranje programa i projekata nacionalnih manjina iz ove dve oblasti, i to uzimajući u obzir činjenicu da 15% stanovništva Srbije, bez teritorije AP Kosova i Metohije, čine nacionalne manjine. Kada je rađen ovaj amandman uzeta je u obzir i činjenica da Autonomna pokrajina za listove na jezicima nacionalnih manjina izdvaja značajna sredstva, i to više od 200 miliona dinara, a i za kulturne aktivnosti nacionalnih manjina nekoliko desetina miliona dinara. Stoga je amandman imao za cilj da se u što većoj meri izjednači položaj nacionalnih manjina koje žive na teritoriji AP sa položajem nacionalnih manjina na drugim područjima Republike Srbije. S druge strane, u poslednjem periodu smo od predstavnika Ministarstva kulture dobijali uveravanja da će se u 2008. godini predvideti značajna sredstva za finansiranje programa na jezicima nacionalnih manjina u okviru elektronskih medija, i privatnih a i onih čiji su osnivači u ovom trenutku (i nadamo se još dugo) lokalne samouprave. Odbili ste i ova dva naša predloga sa obrazloženjem da se amandman u delu kojim se vrši unapred opredeljivanje sredstava za realizaciju konkursa iz ove dve oblasti ne može prihvatiti, jer se raspodela može vršiti samo nakon utvrđivanja kriterijuma. Ili ste vi u potpunoj zabludi što se našeg amandmana tiče ili je onaj ko je pisao ovo obrazloženje namerno vršio zamenu teza. Nismo predložili da se unapred raspodele sredstva za realizaciju ovih konkursa, nego smo predložili da se utvrde ukupna sredstva za realizaciju konkursa iz oblasti kulture i informisanja na jezicima nacionalnih manjina, a da se raspodela sredstva naravno vrši, kao što se i do sada radilo, na osnovu konkursa i nakon utvrđivanja kriterijuma. S druge strane, da licemerje bude veće, u budžetu za 2007. godinu, u važećem budžetu, vi ste na isti način kako je ovim amandmanom predloženo unapred opredelili deo sredstava za pojedine namene. Naravno, isto ovako okvirno. Želim da citiram i Zakon o budžetu za 2007. godinu, jednu rečenicu koja glasi: "Iznos od 13.508.000 dinara namenjen je za programe u oblasti međunarodne saradnje, narodnog stvaralaštva i stvaralaštva nacionalnih manjina." Dakle, u 2007. godini kada ste vi isto rešenje predložili, doduše, predložili ste i opredelili bedna sredstva, ali ste isto rešenje predložili, onda je moglo, a kada smo mi ove godine isto to rešenje predložili, onda se ne može. Naravno, postavlja se i pitanje na osnovu kojih kriterijuma je odlučeno da se sa iste pozicije za Radio-televiziju Srbije predvide sredstva u iznosu od pola milijarde dinara za nabavku opreme. Naravno, vidi se i veza između ovog iznosa i odbijanja našeg amandmana. Naime, obećanja koja su se odnosila na davanje podrške elektronskim medijima nacionalnih manjina koji emituju programe na jezicima nacionalnih manjina su bila lažna obećanja, i to iz razloga što ste verovatno ta sredstva opredelili, odnosno predvideli za kupovinu opreme za RTS. Na kraju, što se poslednjeg dela ovog amandmana tiče, predloženo je da se putem posebnih priznanja u budućnosti vrednuju i ostvarenja umetničkog stvaralaštva nacionalnih manjina. Ta ostvarenja iz objektivnih razloga ne mogu značiti doprinos nacionalnoj kulturi u Republici Srbiji, ali znače izuzetan doprinos kulturi nacionalnih manjina koje žive u ovoj državi. Veoma je interesantno da za odbijanje ovog dela amandmana u materijalu ne postoji baš nikakvo objašnjenje. Mislim da je odbijanjem svih ovih amandmana Vlada Republike Srbije još jednom pokazala kakav odnos ima prema pripadnicima nacionalnih manjina.
Na član 5. razdeo 5 amandman je podnela Vlada. Narodni poslanik Srđan Šajn. Bolje da ostavimo za ujutru. Mislio sam samo da konstatujem da je ovaj amandman prihvaćen od strane Odbora za finansije. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć i konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Završavamo današnji rad. Nastavak sutra u 10.00 sati. Prvi govornik će biti narodni poslanik Slavko Jerković.