Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 168 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 124 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. O odsustvu sa današnje sednice nije me obavestio nijedan narodni poslanik. Shodno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani, pored narodnih poslanika, da sednici prisustvuju i gospodin Mirko Cvetković, kandidat za predsednika Vlade, i kandidati za članove Vlade. Dozvolite mi da ih pozdravim u vaše i svoje ime. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da smo ovu sednicu sazvali izuzetno za ponedeljak, 7. jul 2008. godine, dakle, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, kao i mimo dana utvrđenog u članu 85. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre izabere Vladu Srbije. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, za Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine u 2008. godini utvrdili smo sledeći D n e v n ir e d: 1. Izbor Vlade. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – IZBOR VLADE Gospodin Aligrudić, izvolite, po Poslovniku, je l' te?
Gospođo predsednice, na osnovu čl. 94. stav 3. Poslovnika, predlažem da pre otvaranja pretresa odlučimo da vreme rasprave za poslaničke grupe bude duže od vremena utvrđenog po stavu 1. tog člana, tako što bi se udvostručilo i iznosilo deset časova.
Zahvaljujem. Staviću vaš predlog na glasanje kad to bude uvremenjeno. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitao bih predsednika Skupštine na osnovu čega je utvrdila da postoje uslovi za rad, da li na osnovu toga što je prostorija dobro rashlađena, ili što ima dovoljno novinara ili na osnovu kvoruma koji je potreban da bi se utvrdio dnevni red. Vi ste sada utvrdili dnevni red, a vidite da u sali ima 124 narodna poslanika. Član 86. stav 5: "Kvorum postoji ako je na sednici, pri utvrđivanju dnevnog reda, prisutno najmanje 126 narodnih poslanika." Nije baš svejedno birati Vladu, jednu u četiri godine, što nismo imali sreće odavno, ali bar kad se Vlada bira neka bude vas bar 126 u sali. Nemojte da pomislim da neko ovde izbegava da glasa za svoju vladu.
Htela bih da vas obavestim da, obzirom da se radi o posebnoj sednici, ne utvrđuje se dnevni red u skladu sa Poslovnikom ove skupštine. Zahvaljujem. Primili ste predlog kandidata za predsednika Vlade koji je, saglasno članu 127. stav 1. Ustava Republike Srbije, podneo predsednik Republike gospodin Boris Tadić. Primili ste saglasnost gospodina Mirka Cvetkovića, kandidata za predsednika Vlade, da prihvata kandidaturu u pisanom obliku. Na taj način, a saglasno odredbama Ustava Republike Srbije, Zakona o Vladi i Poslovnika Narodne skupštine, stekli su se uslovi da kandidat za predsednika Vlade Narodnoj skupštini iznese program i predloži sastav Vlade, da otvori pretres o kandidatu za predsednika Vlade, programu kandidata za predsednika Vlade i kandidatima za članove Vlade, te da prilikom izbora Vlade odredimo broj potpredsednika i ministara bez portfelja u Vladi, na predlog kandidata za predsednika Vlade, i izaberemo predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi Republike Srbije, shodno članu 99. stav 2. tačka 1. i 125. stav 1. Ustava i član 10. Zakona o Vladi i da članovi Vlade pred Narodnom skupštinom polože zakletvu. Molim gospodina Mirka Cvetkovića, kandidata za predsednika Vlade, da Narodnoj skupštini iznese svoj program i predloži sastav Vlade. Izvolite. Ima reč kandidata za predsednika Vlade, gospodin Mirko Cvetković.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, čast mi je da predstavim program Vladu koju čine koalicija Za evropsku Srbiju, koalicija SPS - PUPS - JS i grupa manjinskih stranaka za naredni četvorogodišnji period, kao i da zatražim vašu podršku za realizaciju predloženog programa. Ključni elementi programa o kojima postoji puna saglasnost svih članova koalicije su: opredeljenje za evropsku budućnost Srbije, neprihvatanje nezavisnosti AP Kosova i Metohije, neophodnost jačanja ekonomije, jačanje socijalne odgovornosti Vlade, pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije i poštovanje međunarodnog prava. Punopravno članstvo u Evropskoj uniji je u najdubljem interesu države Srbije i svih njenih građana. Ulaskom u EU Srbija će postati punopravni član evropske porodice naroda, iz koje je sticajem nesrećnih istorijskih okolnosti dugo vremena bila isključena. U proteklih sedam i po godina Srbija je realizovala brojne reforme, kojima je svoj politički i ekonomski sistem približila standardima zemalja EU. Međutim, na putu učlanjenja Srbije u EU neophodno je sprovesti brojne dodatne reforme, kojima će se pravni poredak i privredni sistem Srbije u narednih nekoliko godina u najvećoj meri približiti standardima EU. Stoga će jedan od prvih poteza nove vlade biti upućivanje Narodnoj skupštini Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Srbije EU na ratifikaciju. Cilj vlade je da ubrzanjem ekonomskih i drugih reformi koje su predviđene u Sporazumu, već krajem ove ili početkom naredne godine Srbija dobije status kandidata za ulazak u EU. Nova vlada Republike Srbije će usvojiti Akcioni plan, čija realizacija će obezbediti da Republika Srbija na kraju mandata ove vlade bude u potpunosti spremna za ulazak u EU. Opredeljenje za ulazak Srbije u EU nije u suprotnosti sa našom namerom da dalje razvijamo dobre političke, ekonomske i druge odnose sa drugim zemljama sveta. Da je takva politika moguća, najbolje svedoči praksa sadašnjih članica EU, od kojih neke imaju vrlo bliske odnose sa zemljama koje nisu članice. Jedan od prioriteta nove vlade je dalje produbljivanje i proširivanje ekonomskih i političkih odnosa Srbije sa Ruskom federacijom. U tom pravcu ratifikacija gasnog aranžmana sa "Gasprom-om'' u Skupštini Srbije biće jedna od prvih zakonodavnih inicijativa nove vlade. Osim toga, nameravamo da našim ruskim partnerima predložimo proširenje bescarinske trgovine, kao i uključivanje ruskih investitora u realizacija infrastrukturnih i drugih projekata u Srbiji. Vlada Srbije će nastojati da unapredi odnose i sa SAD, sa ciljem da najveća svetska sila pri rešavanju sporova na području Balkana u većoj meri uvažava interese Srbije i srpskog naroda. Vlada Srbije će takođe posvetiti pažnju razvijanju ekonomskih i političkih odnosa sa ostalim zemljama sveta, a naročito sa Kinom, Indijom, kao i sa zemljama mediteranskog basena i nesvrstanim zemljama, sa kojima smo uspešno sarađivali u prošlosti. Sve članice koalicije su potpuno saglasne u tome da nova vlada Republike Srbije nikada neće priznati nezavisnost Kosova i Metohije, kao i da će Vlada, u saradnji sa drugim državnim organima, preduzeti sve pravne i diplomatske mere za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije. U tom smislu nova vlada će nastaviti sa diplomatskim aktivnostima, koje imaju cilj da što manji broj država prizna nezavisnost Kosova i Metohije. Takođe, vlada će inicirati ponovo pokretanje pregovora sa predstavnicima kosovskih Albanaca, sa ciljem da se pronađe obostrano prihvatljivo rešenje. Pri realizaciji diplomatskih inicijativa za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije Vlada će, kao i do sada, tesno sarađivati sa Ruskom federacijom i svim državama koje se protive ili nisu priznale nezavisnost Kosova i Metohije. Uporedo sa diplomatskom borbom za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije, nova vlada će pokrenuti aktivnosti za opstanak srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, kao i za poboljšanje njegovog ekonomskog i socijalnog položaja. Pri rebalansu budžeta za 2008. godinu obezbediće se potrebna sredstva za teritoriju Kosova i Metohije. Vlada će istovremeno preispitati postojeće mehanizme distribucije sredstava na Kosovu i Metohiji, kako bi se obezbedila pravednija raspodela sredstava i sprečilo da se, pod maskom lažnog patriotizma, sprovode zloupotrebe i pronevere. Neophodnost jačanja ekonomije, uz povećanje zaposlenosti i značajan rast investicija, uključuje investicije u infrastrukturu, uz održanje makroekonomske stabilnosti, što predstavlja jezgro ekonomskog programa vlade. Osnovni ekonomski ciljevi vlade u naredne četiri godine su: dinamičan rast privredne aktivnosti, rast zaposlenosti, povećanje standarda građana Srbije i ravnomerniji regionalni razvoj. Preduslovi za ostvarenje ovih ciljeva su učvršćenje makroekonomske stabilnosti, ubrzanje ekonomskih reformi, nastavak evropskih integracija, kao i značajno povećanje investicija. Cilj vlade Republike Srbije je da bruto domaći proizvod u naredne četiri godine raste po stopi od oko 7% godišnje. Planirana stopa rasta BDP-a je nešto iznad prosečne stope u proteklom trogodišnjem periodu. Povećanjem realnog nivoa BDP za oko 30% u naredne četiri godine smanjiće ekonomske i socijalne probleme u Srbiji i doprineti smanjenju ekonomskog zaostajanja zemlje u odnosu na regionalno i evropsko okruženje. Drugi ekonomski cilj vlade je da se u naredne četiri godine značajno poveća zaposlenost. Rast zaposlenosti ostvariće se unapređenjem privrednog ambijenta, rastom privatnih i javnih investicija, kao i realizacijom niza neposrednih podsticaja za zapošljavanje. Realizacijom planiranih aktivnosti pojačaće se i produbiti pozitivne tendencije na tržištu rada započete u prethodnoj godini. Očekivani rezultat je otvaranje najmanje 200.000 novih radnih mesta u naredne četiri godine i smanjenje stope nezaposlenosti sa sadašnjih oko 18 na oko 12%. Treći cilj vlade Republike Srbije je povećanje standarda stanovništva i smanjenje regionalnih i socijalnih razlika u nivou standarda. Povećanje standarda ključno će zavisiti od uspešnog ostvarenja prethodna dva cilja ekonomske politike. Četvrti cilj Vlade u oblasti ekonomije je smanjenje regionalnih razlika u nivou razvijenosti. U cilju pokretanja privrednog rasta u nerazvijenim regionima, Vlada Republike Srbije će primeniti širok spektar podsticajnih mera, kao što su modernizacija i izgradnja saobraćajne, energetske i komunalne infrastrukture, izgradnja i modernizacija obrazovnih, kulturnih i sportskih objekata, odobravanje poreskih olakšica za investicije u nerazvijena područja itd. Novim zakonom o regionalnom razvoju predviđeno je formiranje fonda za ravnomerni regionalni razvoj koji će se finansirati iz evropskih pretpristupnih fondova i budžeta Republike Srbije. Takođe, razmotriće se mogućnost dislociranja određenih državnih institucija u nerazvijena područja. Osnovni preduslov za ostvarenje prethodno navedenih ekonomskih ciljeva je dodatno učvršćenje makroekonomske stabilnosti. To prvenstveno podrazumeva smanjenje inflacije sa sadašnjeg nivoa od oko 12% godišnje na nivo od oko 4% u 2012. godini, kao i smanjenje deficita tekućih plaćanja sa sadašnjeg nivoa od oko 13% na nivo od oko 8% u 2012. godini. Ostvarenje ovih ciljeva zahteva usporavanje domaće tražnje u pravcu njenog usklađivanja sa privrednim mogućnostima zemlje. Konkretno to znači postepen prelaz sa fiskalnog deficita na fiskalni suficit u naredne dve godine. Drugi preduslov za ostvarenje ekonomskih ciljeva i ubrzanje reformi, koje su u toku prethodne dve godine značajno usmerene usled dugotrajnih pauza u radu Skupštine i izostajanja usvajanja reformskih zakona. U tom smislu u relativno kratkom roku vlada će predložiti Skupštini brojne reforme zakone, čija primena treba da otkloni prepreke i pojača podsticaje za preduzetničke aktivnosti. Osnovni pravci privrednih reformi u narednim godinama su: dovršetak privatizacije društvenih preduzeća, državnih banaka i osiguravajućih društava, uvođenje konkurencije na tržištima infrastrukturnih i komunalnih delatnosti i pokretanje privatizacije, delimične ili potpune, javnih preduzeća koja posluju u njima, ukidanje nepotrebnih propisa kojima se otežava privredni život i pojednostavljenje važećih propisa, povećanje efikasnosti sudskih organa pri rešavanju privrednih sporova i efikasnije sprovođenje stečajnih procedura, privatizacija državnog poljoprivrednog i građevinskog zemljišta delimično i u okviru procesa restitucije. Posebna pažnja će se posvetiti stvaranju uslova za slobodnu tržišnu utakmicu u kojoj su svi učesnici ravnopravni, transakcioni troškovi minimalni, a monopoli adekvatno regulisani. Reforme u ekonomskim oblastima biće praćene reformama i u ostalim segmentima države. Izgradnja prosperitetne i konkurentne privrede, koja će se ravnopravno takmičiti na svetskom tržištu, a u nekim sektorima biti i lider, zahteva kvalifikovanu radnu snagu, stručne inženjere i menadžere, i naučnike i istraživače koji su sposobni da usvajaju i unapređuju najnovija naučnotehnološka dostignuća. Podizanje nivoa obrazovanosti, kao i kvaliteta i primenjivosti naučnoistraživačkog rada, predstavljaju prioritete Vlade u narednom periodu. Unapređenje obrazovanja i naučnoistraživačkog rada zahteva poboljšanje postojećih i donošenje novih propisa, rast državnih izdvajanja, fiskalne podsticaje za privatne aktivnosti u ovoj oblasti, kao i intenzivnije povezivanje obrazovnih i istraživačkih ustanova iz Srbije sa svetom, a naročito sa Evropskom unijom. U okviru reformi državne uprave i lokalne samouprave, u narednim godinama planira se intenziviranje edukacije zaposlenih i postepeno uvođenje modela elektronske uprave, uz primenu principa jednog šaltera gde god je to moguće. Konačno, pristupiće se funkcionalnoj analizi radnih mesta u državnoj i lokalnoj upravi sa ciljem da se izvrši njihova optimizacija. S tim u vezi usvojiće se odgovarajuća akta kako bi se zaustavila praksa kontinuiranog rasta broja zaposlenih u državnoj upravi. Eliminisanjem nepotrebnih radnih mesta u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi zaustaviće se proces rasta neproduktivne klase državnih službenika. Radiće se na smanjenju raspona plata državnih službenika i nameštenika koja sada iznosi 1:9. Čini se da smo iz jedne krajnosti - uravnilovke, prešli u drugu krajnost - ekonomski i socijalno neopravdanih razlika u visini plata zaposlenih u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi. Reforma i jačanje sistema odbrane, kao jednako značajan zadatak u procesu demokratske tranzicije Republike Srbije, za strateški cilj imaće nastavak izgradnje efikasnog i ekonomski održivog sistema odbrane i izgradnju moderne, profesionalne i efikasne vojske. Takođe, prioriteti su puno učešće Republike Srbije u programima Partnerstva za mir i demokratska kontrola vojske i ostalih snaga odbrane. Nova Vlada će ubrzati proces usvajanja Strategije nacionalne bezbednosti, Strategije odbrane, Dugoročnog plana razvoja sistema odbrane, Strategije pregleda odbrane i Plana odbrane Republike Srbije, kao i usvajanje zakona kojima bi se kompletirao institucionalni okvir za intenziviranje tempa reforme sistema odbrane. Posebno je značajno intenzivirati proces harmonizacije zakonodavstva sa standardima Evropske unije. Stabilno finansiranje sistema odbrane je ključno za ubrzani proces modernizacije i opremanja Vojske Srbije i jačanje njenih kapaciteta, uz podršku međunarodnom miru i stabilnosti. Radi jačanja ukupne stabilnosti i bezbednosti, važno je u okviru Rezolucije 1244 Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija nastaviti saradnju sa međunarodnim snagama i institucijama UN na Kosovu i Metohiju. Bezbednost Republike Srbije je neodvojiva od bezbednosti evropskog prostora. Otuda razvoj dobrih odnosa sa ključnim činiocima globalne, evropske i regionalne bezbednosti, a posebno sa susedima, predstavlja prioritet politike odbrane Republike Srbije. Ubrzani nastavak evropskih integracija imaće višestruko pozitivan uticaj na privredu Srbije. Preduzeća i privredni subjekti će dobiti mogućnost bescarinskog izvoza proizvoda na tržište od preko 450 miliona stanovnika. Mogućnost korišćenja pretpristupnih fondova EU doprineće rešavanju socijalnih, regionalnih i sektorskih problema, što će podsticajno delovati na privredu Srbije. Ulazak Srbije u proces pridruživanja EU će doprineti povećanju stranih direktnih investicija, i to ne samo iz zemalja članica EU, nego i iz ostalih zemalja. Definitivnim opredeljenjem za ulazak u EU smanjiće se rizik zemlje, što će uticati na poboljšanje kreditnog rejtinga Srbije, a time i na smanjenje kamatnih stopa za srpska preduzeća i državu Srbiju na svetskom finansijskom tržištu. Ostvarenje visoke stope rasta bruto domaćeg proizvoda u narednim godinama zasnivaće se dominantno na izgradnji novih i suštinskoj modernizaciji postojećih privrednih kapaciteta. Usled toga neophodno je da se učešće investicija u BDP poveća sa sadašnjih 22% na nivo od 26 do 28% u 2012. godini. Vlada Republike Srbije će, u saradnji sa lokalnim samoupravama, razraditi poseban program podsticaja za velike investicije u propulzivnim industrijskim sektorima, kao što su automobilska industrija, elektronika, informacione tehnologije i telekomunikacije. Privlačenje nekoliko krunih investicija u navedenim delatnostima uticalo bi na povećanje privredne aktivnosti, razvoj mreže kooperanata, rast zaposlenosti, izvoza, ali i na privlačenje novih stranih direktnih investicija. Pored industrije, poljoprivreda takođe predstavlja značajnu privrednu granu za Srbiju. Zbog toga je važno definisati adekvatnu agrarnu politiku, koja treba da da odgovor na potrebu unapređenja stanja u ovoj oblasti. Kako bi se ispravno nosili sa izazovima i preprekama koje nose međunarodne integracije, pre svega obaveze Srbije prema Svetskoj trgovinskoj organizaciji i EU, od izuzetnog je značaja sve potencijale usmeriti ka jačanju konkurentnosti poljoprivredne proizvodnje, uz istovremeno očuvanje prirodnih resursa. Briga za ukupni održivi razvoj ruralnog prostora mora biti imperativ današnjice i budućnosti. Osim toga, u narednom periodu planira se ubrzanje započetih i pokretanje novih krupnijih infrastrukturnih projekata, među kojima su najvažniji: završetak izgradnje autoputa i modernizacija železnice na koridoru 10, početak gradnje autoputa prema južnom Jadranu, proširenje i modernizacija mreže regionalnih puteva, modernizacija koridora 7, početak izgradnje gasovoda "Južni tok" u saradnji sa "Gaspromom" itd. U narednom periodu planira se rekonstrukcija postojećih i izgradnja novih sistema za navodnjavanje. Realizacija javnih investicija u oblasti infrastrukture neposredno će doprineti povećanju privredne aktivnosti u narednim godinama, a izgrađena moderna infrastruktura će u dugom roku podsticajno delovati na privatne investicije, a time i na privredni rast. Krupni infrastrukturni projekti će se finansirati iz redovnih budžetskih prihoda, povoljnih kredita međunarodnih finansijskih institucija, fondova EU, stranih direktnih investicija i slično. Jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije biće jačanje socijalne odgovornosti prema građanima Republike Srbije u cilju poboljšanja uslova života i rada svih građana, a posebno najugroženijih kategorija stanovništva. Cilj Vlade je da u narednim godinama najširi slojevi stanovništva participiraju u rezultatima ekonomskog napretka. Takođe želimo da izgradimo društvo u kome će svi građani imati šanse za napredak na društvenoj lestvici. U takvom društvu će besplatno visoko obrazovanje biti dostupno svim marljivim učenicima i studentima, besplatna zdravstvena zaštita garantovana svim siromašnim građanima, a svi građani Srbije biće zaštićeni od ekstremnog siromaštva. Brz ekonomski napredak Srbije povećaće mogućnosti za zapošljavanje i rešavanje stambenih pitanja mladih i predstavljati najbolju branu njihovom odlasku u inostranstvo. Sistematska briga o mladima je uslov ekonomskog, kulturnog i ukupnog društvenog razvoja Srbije. U okviru promovisanja zdravih stilova života, Vlade će raditi na popularizaciji sporta, kao i na opremanju, adaptaciji, rekonstrukciji i izgradnji sportskih objekata na celoj teritoriji Srbije. Uspostavljanje rodne ravnopravnosti predstavlja važan korak u civilizacijskom napredovanju našeg društva. Vlada će obezbediti institucionalnu ravnopravnost žena u ekonomskom i političkom životu zemlje i sankcionisati svaki oblik njihove diskriminacije. Da bi realizovala navedene ciljeve, Vlada je pripremila paket mera koje treba da doprinesu poboljšanju socijalnog položaja svih ugroženih slojeva stanovništva: nezaposlenih, penzionera, porodica sa decom, seoskih staračkih domaćinstava itd, vodeći računa o tome da se interesi svih socijalnih grupa uvažavaju na izbalansiran način, a da se pri tome ne ugrozi makroekonomska stabilnost i brz privredni rast. Vlada Republike Srbije planira da, najkasnije do septembra 2008. godine, poveća penzije za 10%, a da se do kraja 2008. godine usvoje izmene Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, kojima bi se uvela indeksacija penzija prema kretanju zarada tokom 2009. godine i definisala dinamika povećanja odnosa prosečnih penzija i prosečnih zarada do nivoa od maksimalno 70% u skladu sa ekonomskim i fiskalnim mogućnostima zemlje. U cilju zaustavljanja nepovoljnih demografskih tendencija, Vlada će izdvojiti dodatna sredstva za pomoć porodicama sa malom decom, doneti propise kojima će se zaštititi položaj zaposlenih, trudnica i porodilja i obezbediti subvencije bračnim parovima sa decom pri rešavanju stambenog pitanja. Takođe, usvojiće se mere za obezbeđenje socijalne sigurnosti seoskih staračkih domaćinstava. Nastavak, proširenje i pooštravanje borbe protiv svih oblika kriminala i korupcije predstavljaju neophodne uslove za učvršćenje pravne države i funkcionisanje tržišne privrede. U okviru izgradnje pravne države odgovarajuće mesto imaće i obezbeđenje mehanizama saradnje države i civilnog društva. Efikasna borba protiv korupcije i kriminala zahteva donošenje novih zakona, kao što je zakon o zamrzavanju i oduzimanju imovine stečene korupcijom i kriminalom, koji će biti predložen Skupštini u najkraćem roku. Osim toga, neophodno je da se u brojne druge zakone i podzakonske akte ugrade odredbe kojima će se otkloniti izvori korupcije. To prvenstveno podrazumeva redukciju i regulaciju diskrecionih ovlašćenja državnih organa pri odobravanju raznih dozvola, saglasnosti, davanju mišljenja itd. U tom smislu je neophodno za sve navedene aktivnosti striktno definisati procedure i odrediti kratke rokove u kojima moraju biti okončani. U okviru borbe protiv korupcije uvešće se zakonska obaveza da svi državni funkcioneri na republičkom i lokalnom nivou, rukovodioci državnih ustanova, javnih preduzeća, javno saopšte podatke o imovini koju poseduju. Predložiće se usvajanje novih zakonskih odredbi prema kojima bi, u slučaju otkrivanja korupcije, osim predviđene krivične odgovornosti, državnim funkcionerima trajno bilo zabranjeno bavljenje politikom, dok bi se zaposlenima u državnom sektoru, koji su učestvovali u korupciji, trajno zabranio rad u državnom sektoru. Za efikasnu borbu protiv korupcije ikriminala neophodno je osposobiti državne organe koji imaju ključnu ulogu u borbi protiv navedenih devijantnih pojava. U tom smislu potrebno je adekvatno opremanje i osposobljavanje policije, tužilaštva i sudova za borbu protiv korupcije i kriminala. Cilj reforme policije je povećanje lične i imovinske sigurnosti građana, očuvanje stabilnosti javnog reda i mira i održanje povoljnog stanja bezbednosti u zemlji. Prioritetni zadaci policije u narednom periodu su - borba protiv organizovanog kriminala, uključujući i privredni kriminal, efikasno rasvetljavanje krivičnih dela, sprečavanje pokušaja destabilizacije društva i suzbijanje huliganstva. Od posebne važnosti za unapređenje rada policije je jačanje mehanizama unutrašnje kontrole, suzbijanje korupcije i presecanje veza sa organizovanim kriminalom. Nad svim službama bezbednosti uspostaviće se civilna kontrola. Reforma policije obuhvatiće i efikasnije obavljanje upravnih poslova koji se nalaze u njenoj nadležnosti, kao što su poslovi vezani za lična identifikaciona dokumenta, registraciju vozila i dr. Nova identifikaciona dokumenta izrađivaće se u skladu sa najnovijim tehnološkim rešenjima, čime će se ispuniti jedan od najvažnijih uslova za ulazak naše zemlje na belu šengensku listu. Reforme pravosuđa će se ubrzati, sa ciljem da se izgradi efikasno i nezavisno sudstvo i tužilaštvo i učvrsti vladavina prava i pravna sigurnost. Ostvarenje ovog cilja podrazumeva usvajanje niza zakona kojima će se pravosudni sistem urediti u skladu sa evropskim standardima i interesima građana Srbije. Pomenuću samo neke od njih, to su - zakon o sudijama, zakon o uređenju sudova, zakon o visokom savetu sudstva, zakon o javnom tužilaštvu, zakon o advokaturi, zakon o javnom beležništvu, zakon o oduzimanju imovinske koristi, kao i niz drugih zakona kojima se uređuje pravosudni sistem i sankcionišu krivična dela iz oblasti visokotehnološkog kriminala, terorizma, pranja novca, trgovine ljudima, seksualnog zlostavljanja i dr. U okviru reforme pravosuđa utvrdiće se nova mreža sudova i tužilaštava, koja će uključivati prekršajne i apelacione sudove, kao i upravni sud za celu teritoriju Srbije. Od suštinske je važnosti postojanje čvrstog političkog opredeljenja za beskompromisnu i neselektivnu borbu protiv korupcije i kriminala. Samo u tom slučaju zaposleni u državnim organima, u čijoj je nadležnosti otkrivanje i sankcionisanje navedenih krivičnih dela, biće spremni da pruže maksimalne napore u borbi protiv korupcije i kriminala. Nova vlada Republike Srbije će nastaviti politiku striktnog poštovanja međunarodnog prava i neodložnog izmirenja svih međunarodnih obaveza. Samo na takav način naša država može postati punopravni i uvaženi član međunarodne zajednice. Kao što će sama poštovati međunarodno pravo, vlada će to isto tražiti i od drugih. Insistiranje na poštovanju međunarodnog prava od strane drugih država je ključni oslonac u našoj borbi za očuvanje AP Kosova i Metohije. Takođe, u slučaju Međunarodnog suda za ratne zločine u Hagu Vlada Republike Srbiće je uporno insistirati da se svi zločini jednako tretiraju tj. da nema manje vrednih žrtava i povlašćenih zločinaca. Visoki dometi u oblasti kulture, čak i u najtežim vremenima, predstavljaju jednu od prepoznatljivih karakteristika Srbije u svetu. Vlada Republike Srbije će u narednim godinama nastojati da finansijski i na druge načine doprinese afirmaciji stvaralaštva i kreativnosti u oblasti kulture. Posebna pažnja će se posvetiti modernizaciji ustanova kulture, očuvanju kulturnog nasleđa, uključivanju u svetske kulturne tokove, podizanju kvaliteta medijske produkcije i usklađivanju regulative sa evropskim standardima. Na kraju, želim da istaknem da je projekat nove vlade koji sam izložio zapravo projekat boljeg života, uz očuvanje posebnosti i dostojanstva svih građana koji žive u Srbiji. Njegovom realizacijom obezbediće se veće zarade, veće penzije, veća socijalna odgovornost, veća mogućnost za zaposlenje, manje korupcije, biće izgrađena osnovna infrastruktura i ostvarena snažnija pozicija zemlje za odbranu svog suvereniteta. Pozivam sve građane, kao i državne organe i organizacije, da punom snagom učestvuju u realizaciji ovih velikih ciljeva. Na kraju mandata svako će imati mogućnost da donese sud o uspešnosti rada vlade. Taj sud treba dati na osnovu činjenica, a ne na osnovu predubeđenja. Dame i gospodo poslanici, na kraju želim da vam predložim sledeći sastav vlade: prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika vlade i ministar unutrašnjih poslova Ivica Dačić, potpredsednik Vlade i ministar za nauku i tehnološki razvoj Božidar Đelić, potpredsednik Vlade i ministar ekonomije i regionalnog razvoja Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade Jovan Krkobabić, ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić, ministar odbrane Dragan Šutanovac, ministarka finansija Diana Dragutinović, ministarka pravde Snežana Malović, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Saša Dragin, ministar rudarstva i energetike Petar Škundrić, ministar za infrastrukturu Milutin Mrkonjić, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu Milan Marković, ministar trgovine i usluga Slobodan Milosavljević, ministar prosvete Žarko Obradović, ministarka omladine i sporta Snežan Samardžić-Marković, ministar zdravlja Tomica Milosavljević, ministarka za telekomunikacije i informaciono društvo Jasna Matić, ministar rada i socijalne politike Rasim Ljajić, ministar životne sredine i prostornog planiranja Oliver Dulić, ministar kulture Nebojša Bradić, ministarka za Nacionalni investicioni plan Verica Kalanović, ministar za Kosovo i Metohiju Goran Bogdanović, ministar vera Bogoljub Šijaković, ministar za dijasporu Srđan Srećković, ministar za ljudska i manjinska prava Svetozar Čiplić i ministar bez portfelja Sulejman Ugljanin. Zahvaljujem na pažnji. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Čuli smo program i predlog sastava vlade, koji je Narodnoj skupštini podneo gospodin Mirko Cvetković, kandidat za predsednika Vlade. Određujem pauzu od 60 minuta, a onda ćemo nastaviti rad. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 12.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Predsednik poslaničke grupe DSS-NS, gospodin Miloš Aligrudić, predložio je duže vreme rasprave, odnosno da vreme rasprave za poslaničke grupe traje 10 časova. O ovom predlogu Narodna skupština odlučuje bez pretresa. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 164, protiv jedan, nije glasalo šest, od 171 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi deset časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS - 3 sata, sedam minuta i 12 sekundi; poslanička grupa Za evropsku Srbiju - 3 sata, sedam minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - NS - Vojislav Koštunica - 1 sat i 12 minuta; poslanička grupa G17 plus - 57 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa Koalicije SPS - PUPS - JS - 48 minuta; poslanička grupa LDP - 31 minuta i 12 sekundi i poslanička grupa manjina - 16 minuta i 48 sekundi. Molim poslaničke grupe da, ukoliko to već nisu učinile, podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 191. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o kandidatu za predsednika Vlade, programu kandidata za predsednika Vlade i kandidatima za članove Vlade. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Gospodin Aligrudić. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, danas smo imali prilike da saslušamo ekspoze mandatara gospodina Mirka Cvetkovića, iz koga smo mogli da saznamo štošta, osim jasne, čvrste i određene politike buduće vlade. To je jedino što se iz tog ekspozea nije moglo videti. I tome ima razloga. Činjenica da je Mirko Cvetković mandatar za sastave ove nove vlade, zapravo, samo po sebi govori o karakteru te vlade, uz činjenicu da je zamenik predsednika Vlade lično Ivica Dačić, neko ko u startu ima veći autoritet u DS od samog Mirka Cvetkovića, jasno govori da ovom vladom treba da vlada neko drugi, a ne sam premijer, bez obzira na zlatni glas koji mu je ova skupština dala. Ovom vladom, zapravo, treba da se vlada iz drugog centra, iz kabineta predsednika države, tj. ovom vladom treba lično da upravlja Boris Tadić, ili sam, ili preko svog čoveka od najvećeg poverenja u ovoj vladi, a to je zamenik predsednika vlade Ivica Dačić, kao čovek od većeg političkog iskustva i veće političke profilisanosti nego sampremijer. Boris Tadić će na taj način da vlada razobručeno i neometano od bilo kakve unutarstranačke konkurencije Vladom Republike Srbije, što se jasno vidi iz popisa ministara, za koje očigledno sam mandatar uopšte nije kriv, jer ovu vladu mandatar nije ni sastavljao, ovu vladu je sastavljao Boris Tadić, uz konsultaciju sa Kamerunom Manterom, Stivenom Vudsvortom, Bekom, Miškovićem i ko zna još kime, osim konsultacija sa samim mandatarom gospodinom Cvetkovićem. Ova vlada je nastala nakon nekoliko dana javnih pregovora. Ti pregovori za posledicu imaju ne pravljenje jake nacionalne vlade, vlade određenog političkog programa i jasnog cilja, nego ti pregovori za posledicu imaju raspodelu funkcija po resorima u ovoj vladi. To je podela funkcija, a ne jasna i određena državna politika. To je posledica sastavljanja ove vlade. Kada se radi o jasnoj nacionalno odgovornoj politici, to će biti ostavljeno za neka druga vremena, za neke druge političke subjekte u ovoj državi. Boris Tadić, sastavljanjem ovakve vlade, neće biti ugrožen ne samo iznutra, nego neće biti ugrožen ni spolja. Niko od njegovih političkih partnera u ovoj vladi ne može ugroziti pozicije ove vlade, bez obzira na političku ili ličnu nezajažljivost kada je reč o raspodeli funkcija i gramzivost, zato postoje garanti opstanka ove vlade koji se nalaze van ove zgrade Narodne skupštine, koji se nalaze i van zgrade same Vlade. Ti garanti opstanka vlade su i van ove države, a neki od njih su i tajkuni koji sede u ovoj državi i koji, praktično, utiču i na sastav vlade i na njen budući rad. Zbog svega toga, ova vlada ima veliku šansu da ostvari svoj pun mandat. U tom slučaju, Boris Tadić može biti potpuno miran. U ovoj vladi su poznati ministri, ali nije poznata državna politika ove vlade. Kako je premijer neubedljiva politička ličnost, već sada se može naslutiti da će neko drugi preoteti one ingerencije i premijeru i samoj Vladi Republike Srbije, koje ona po Ustavu ima, a to je da vodi državnu politiku. U članu 125. Ustava stoji: "Predsednik Vlade vodi i usmerava rad Vlade, stara se o ujednačenom političkom delovanju Vlade, usklađuje rad članova Vlade i predstavlja Vladu". Da li je moguće poverovati da će gospodin Mirko Cvetković ovo činiti? Ne. To je potpuno isključeno. Čovek koji nema politički autoritet da vodi Vladu Republike Srbije, ne može ni ostvariti svoju funkciju iz stava 2. člana 125. Ustava Republike Srbije. Šta je državna politika Srbije u ovom slučaju? Na to pitanje nismo našli odgovor o ekspozeu mandatara za sastav ove vlade. Ako je Mirko Cvetković izašta kriv, ko zna za šta sve, možda nije nizašta, ali sigurno nije kriv za obrazovanje ove vlade, koliko uopšte svrhe ima razmatrati ekspoze Mirka Cvetkovića, koliko uopšte ima smisla njega lično pitati za sve nedorečenosti tog ekspozea, za kontradiktornosti koje se mogu naći u ekspozeu, za namerno izostavljene delove tog ekspozea, koji bi trebalo da daju odgovor na ključna pitanja koja se sada pred Srbijom postavljaju, a ne da se mandatar u svom ekspozeu pravi kao da su pojedine opasnosti koje su se nadvile nad ovom državom tek negde u dalekom izgledu, kao da se ne dešavaju današnjeg dana? Kakva sve to svrhe ima? On je možda dobar ekonomista, možda je stručan čovek na pogrešnom mestu, ali on nije politička figura koja može povezati u jedinstvenu političku celinu Vladu Republike Srbije i njene ministre. Jednostavno, kada je reč o mandataru Mirku Cvetkoviću, to ne može biti slučaj. To će, očigledno, raditi neko drugi umesto njega. To će, očigledno, raditi Boris Tadić, a ako ne može od svojih predsedničkih obaveza da stigne baš da zađe u svaki detalj, to će činiti njegova produžena ruka u Vladi Republike Srbije i čovek od najvećeg poverenja gospodin Ivica Dačić. Dakle, politiku će protivustavno voditi Boris Tadić, a ovu vladu će tehnički, kao tehničku vladu voditi gospodin Mirko Cvetković. Ona se, u tom smislu, po svojoj suštini neće razlikovati od one formalne tehničke vlade koja je postojala od momenta raspisivanja izbora do današnjeg dana. Ipak, zbog javnosti i poštovanja Narodne skupštine, iako zbog celog ovog postupka očigledno sam predsednik države Boris Tadić ovu skupštinu ni najmanje ne poštuje, moramo da postavimo neka pitanja na koja očekujemo odgovor, ma od koga došla, pa makar neko šapnuo i gospodinu Mirku Cvetkoviću kako na ta pitanja treba da nam odgovori. Prvo ćemo govoriti nešto o onome čega nema u ekspozeu premijera, a s obzirom na trenutak u kome živimo, toga mora da bude. Prvo, da li uopšte postoji termin zaštita teritorijalnog integriteta države, jer se u ovim mantrama od ovih ključnih elemenata programa govori o tzv. neprihvatanju nezavisnosti AP Kosova i Metohija. Šta znači neprihvatanje nezavisnosti? Kako se to tumači? Gde je tu zaštita teritorijalnog integriteta države? Gde je tu obaveza Vlade Republike Srbije da postupa u skladu sa donetim rezolucijama Narodne skupštine Republike Srbije o zaštiti suvereniteta i teritorijalnog integriteta države? Gde je ta politika? Da li ona inkorporira u sastav vlade, a to je bila dogovorena državna politika ili se nešto bitno menja u tom pogledu? Šta je sa EULEKS-om? Šta je sa misijom EULEKS, evropskom misijom koja ništa drugo nije nego podrška Ahtisarijevom planu koji opet znači nezavisnost Kosova i Metohije. Kakav je odnos prema rekonfiguraciji misije UN ukoliko se na taj način na mala vrata uvodi EULEKS? Ovaj ekspoze ne pominje tu vrstu izazova. Govori krajnje paušalno o našem određenju prema međunarodnim obavezama i prema Rezoluciji 1244. Mi, dame i gospodo, imamo određen izazov ovog trenutka i najmanje što je morao da uradi mandatar nove vlade jeste da nam u svom ekspozeu da odgovor na to pitanje. To je značajno pitanje. Dalje, kako misli mandatar, kako zamišlja da nova vlada, a pri tom to nije pitanje za njega nego za nekog drugog, očigledno, kako misli da prevaziđe problem koji će nastati poštovanje potpisa i još uvek neratifikovanog sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, kada je reč o regionalnoj saradnji i dobrosusedskim odnosima. Kada znamo da 20 država EU koje su priznale nezavisnost naše južne pokrajine očekuju da ostvarimo dobrosusedske odnose prema tom istom sporazumu sa Kosovom. Kakav je stav Vlade Republike Srbije prema novoformiranim srpskim institucijama na Kosovu i Metohiji posle izbora 11. maja? Ni reči nema o odnosu prema skupštini Srba na Kosovu i Metohiji. Nema reči o uspostavljanju novih institucija. Ništa o tome. To je valjda neka tema koju je valjalo preskočiti. Ona valjda nije interesantna za Borisa Tadića i njegovu lošu transmisiju mandatara Mirka Cvetkovića. Šta će vlada učiniti konkretno, osim što se u ekspozeu kaže, preduzećemo sve diplomatske i pravne mere radi očuvanja teritorijalnog integriteta države, šta ćemo konkretno uraditi? Mi smo u prošlosti videli da su određene aktivnosti činjeno u tom planu. Šta je sa ambasadorima koji su povučeni? Šta je sa tužbama međunarodnom sudu onih država koje su priznale nezavisno Kosovo i Metohiju? Šta je sa pokušajem inkorporacije koju je sistem UN novoformiranih institucija srpskih na Kosovu i Metohiji? Šta je sa tim? Kakav je stav Vlade Republike Srbije prema mogućem slanju naših vojnika u međunarodne vojne misije? Šta je sa pitanjem vojne neutralnosti? Znam da smo se oko toga razlikovali, pošto je razlika bila dramatična, iskazana je s jeseni prošle godine i čudi me da ne postoji osvrt na tu temu. Kakav je odnos vlade prema investicijama o kojima se toliko pričalo, kao što je autoput Horgoš-Požega i kako se zatvara ta finansijska konstrukcija, s obzirom na to da je to sve otišlokuda ide? Kakav je odnos prema Koridoru 10? To su krupne stvari. To nije pomenuto u ekspozeu. Pomenuta je socijalno odgovorna politika, pomenute su penzije i nije pomenut način na koji će se to pitanje zaista faktički rešiti, a iz onoga što je o penzijama bilo rečeno u samom ekspozeu ne proističe ništa, niti proističe da je bilo šta obećano kada je reč o povećanju penzija. Postoji neko godišnje usklađivanje koje je, na kraju krajeva, predviđeno budžetom za 2007. godinu i u kojoj bi se sve ostvarilo na približnom nivou, kako je ovde predviđen. Kada je reč o usklađivanju 70% od zarade za narednu godinu, ne vidi se uopšte mehanizam. Kako će se ostvariti socijalna komponenta vlade, kada se u programu samo govori o ovome i to na nekonkretan način, a ne govori se ni o čemu drugom na konkretan način kada je reč o drugim socijalnim korisnicima. Šta je sa državnim aparatom? Šta je sa platama državnih službenika? Da li ćemo od njih praviti siromašan sloj društva, koji treba da bude podložan najširem obliku korupcije? To su sve pitanja koja mi možemo i treba da postavimo budućoj Vladi Republike Srbije, a na koja nismo dobili konkretan odgovor u samom ekspozeu. O ovim i brojnim pitanjima govoriće poslanici DSS-NS u svojim izlaganjima. Jednostavno, ova pitanja na koja nemamo odgovor je najbolji dokaz da Srbija nije dobila odgovornu nacionalnu vladu, nego da je ova vlada očigledno sastavljena van kabineta, van Narodne skupštine, van zgrade Vlade Republike Srbije, čak i van političkih stranaka koje je čine, verovatno iz Vašingtona. Ta vlada je dobila na poklon Srbiju umanjenu za deo svoje teritorije i da je njen osnovni zadatak da u narednom periodu učini šta je potrebno da bi se to jednostavno, taj novi fakticitet, vremenom legalizovao u domaćem pravnom poretku i to na način da se mnogi toga na vreme ne dosete. Znate kako, dame i gospodo iz skupštinske većine, ne treba imati iluzija. Možete da prevarite sebe u ovom poslu koji radite, a ne možete prevariti građane Srbije. Možete samo da probate, ali ne za dugo. Ova vlada što bude kraće trajala, to je veća sreća za građane Srbije i ovu državu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije.
Poštovanja gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, verujem da je jedino vama bilo teže tokom ekspozea od nas poslanika koji smo taj ekspoze slušali. I to ne samo zbog okolnosti u kojima postajete predsednik Vlade Republike Srbije, nego i zbog svih onih činjenica koje opisuju vas kao čoveka koji se, svojim dosadašnjim radom, u toj meri profilisao da je jako teško prepoznati vas u funkciji predsednika vlade, a zanemariti činjenicu da ste kao ministar finansija, pre svega, kao jedan od ljudi koji su nosili reforme u prvoj demokratskoj vladi, vladi Zorana Đinđića, ostavili dubok trag. To jedno sa drugim ne ide, a kompromisi koji se prave pre svega proizilaze iz činjenice da niko nema odgovor na pitanje koja vlada bi bila bolja od ove u postojećim okolnostima. To je presudan ne alibi, nego kvalitet koji vi imate na svojoj strani u ovoj raspravi. Kogod se pojavi na poziciji kritičara, pre nego što ospori nešto što je sporno samo po sebi i što je tako očigledno, mora reći šta je alternativa. Mi iz LDP tu alternativu u ovom trenutku ne vidimo, jer za nas nije prihvatljiva alternativa, ona koja je stajala kao pretnja i kao mogućnost sa kojom se Srbija suočila nakon 11. maja kroz opciju reizbora gospodina Koštunice i na takav način politike kontinuiteta sa prethodne dve vlade. Ali, to nije dovoljno da bi se dobila podrška za jedan ovakav plan, jer se mi u ovoj situaciji nalazimo ne slučajno, nego pre svega zbog toga što je to posledica jednog političkog projekta koji se godinama u društvu sprovodi. Kroz politiku kohabitacije i koalicije praktično do te mere je obesmišljena naša politička svakodnevica da danas svako ima pravo da postavi pitanje na koje niko ne dobija jasan odgovor: kako će se menjati ova zemlja ako s jedne strane nema jasno utvrđenih pravila tih unutrašnjih reformi, a s druge strane nema vizije i plana. Sve ono što se nalazi u vašem ekspozeu, gospodine Cvetkoviću, podložno je ozbiljnoj kritici i nažalost nema argumentacije koja bi bar za nas iz LDP bila prihvatljiva. Nije ovo prva vlada koja se bira u parlamentu Srbije, ali je ovo prva vlada koja će imati zamenika predsednika vlade, gospodina Dačića. Ovo je prva vlada koja će funkcionisati, između ostalog, i kroz uvedeni princip zlatnog glasa. Nije ovo prva vlada koja se suočava sa nesporazumima u regionu, sa unutrašnjim podelama, nije ovo prva vlada koja Srbiju želi da vodi ka EU i nije ovo prva vlada koja na tom putu mora da ispuni određene uslove i kriterijume. Ali je ovo prva vlada koja nema snage da Hag nazove Hagom, nego saradnju sa Haškim tribunalom skriva iza principa poštovanja međunarodnog prava. Ovo je vlada koja posle svih grešaka koje se vide u prethodnoj vladi nema snage da prihvati realnost i promeni politički kurs kojim se naše društvo kreće u tom stihijskom procesu odbijanja uvažavanja realnosti kroz neprihvatanja nezavisnosti Autonomne pokrajine Kosova i Metohije na način koji je potpuno obesmišljen. Nije ovo prva vlada koja se bori protiv kriminala i korupcije, ali je ovo vlada od koje se očekivalo više, makar u ekspozeu. Nije ovo prva vlada koja želi da jača ekonomiju, ali je ovo vlada koja mora društvu reći ono što nisu prethodne vlade imale snage da kažu. Dakle, ako na takav način posmatramo budućnost Srbije, onda su u pravu oni koji kažu da će zapravo ovo biti vlada koja će se nalaziti na pola puta između ustavom definisane uloge i političkog prava koje proizilazi iz podrške koju je dobio predsednik Republike. Tačno je da mi dobijamo jedan polupredsednički sistem, nešto što bi možda bilo ravno političkoj praksi kojom je uređena francuska republika. To se može kritikovati, ali to zaslužuje i neku vrstu razumevanja, čak i podrške. Dobro je da predsednik Republike preuzme odgovornost i on to na ovaj način čini. Predsednik Republike je osoba koja treba da da odgovor na pitanje kako će Srbija ostvariti svoju evropsku budućnost ukoliko nema snage da odgovori na pitanje zašto do sada ta budućnost nije postala stvarnost. Kako će Srbija rešiti problem Kosova i Metohije kada je očigledno da Kosovo i Metohija ide svojim putem i da je danas dalje od Srbije nego što je to bio slučaj u februaru kada je Kosovo proglasilo nezavisnost? Kako će se jačati ekonomija u tako devastiranom društvu kao što je ovo naše? Kako će se ispuniti ta socijalna uloga vlade o kojoj vi govorite kada potencirate socijalnu odgovornost, a da se pri to ponudi nešto više od milostinje koju država nudi onima koje je uništila? Kako ćemo se boriti protiv kriminala i korupcije ako se s jedne strane jača uloga države u ekonomiji, a sa druge strane ako ne postoji ni malo spremnosti da se osvrnemo na ono što je koren kriminala u našem društvu, a to je zapravo ta država koja je stvorena tokom 90-tih godina i koja je svoju politiku jedino mogla da ostvari kriminalnim sredstvima? Nije valjda da će se i u ovom mandatu Vlada boriti protiv stečajne, drumske, šumske, sportske, građevinske, prosvetne mafije, a da neće imati snage da se okrene na onu stranu na koju vlada mora biti okrenuta ukoliko želi da promeni to stanje u našem društvu, da nema snage da pogleda u politiku koja se ostvaruje kroz kriminal. Pre bilo kakve analize ovog ekspozea, mi moramo dobiti odgovor na pitanje, koje je toliko puta postavljano u javnosti od 11. maja do danas. Vlada koja se pravi je vlada koja nije posvećena onom političkom načelu na kojem se danas prave vlade u svetu. To je načelo efikasnosti. Nama ste umesto toga ponudili neko načelo etike, tezu o nacionalnom pomirenju. Vi to niste rekli, gospodine Cvetkoviću, ali će dve koalicije koje formiraju ovu vladu potpisati u toku nedelje dokument o nacionalnom pomirenju. Da li je to samo paravan za formiranje ove koalicije ili je to zaista izraz spremnosti dve politike da prevaziđu podele koje u našem društvu postoje? Ako je to tako, onda moramo dobiti odgovor od vas gospodine Cvetkoviću ili od predstavnika stranaka koje formiraju ovu vladu. Šta oni podrazumevaju pod nacionalnim pomirenjem? Šta to u Srbiji treba pomiriti? Kako to misle da urade? Dosta toga smo u raspravi do sada rekli o povratku SPS-a na vlast. Vi ste postavili, predlažete nam gospodina Dačića, predsednika SPS, kao zamenika predsednika Vlade. Prvi put se uvodi jedna takva institucija u našem politikom životu. To je veliko pravo, ali velika obaveza. Da li je gospodin Dačić predsednik starog SPS-a ili je predsednik novog SPS-a? Ako je predsednik novog SPS koji se reformisao i promenio, šta je to bilo pogrešno u politici starog, da li možemo to da čujemo? Ako se o tome ćuti zbog toga što je to u ovom trenutku politički korisno, moram vas podsetiti na nešto što ste sami napisali u svom ekspozeu osvrćući se na sedam i po godina reformi u Srbiji. Te reforme su neuspešne ne zbog toga što ljudi koji su ih sprovodili nisu želeli da one budu uspešne, nego zbog toga što se reforme ne mogu započeti onako kako su započete oktobra 2000. godine, okretanjem nove stranice u našem društvenom životu i zanemarivanjem svega onoga što je zapravo uništilo Srbiju i što joj danas ne dopušta da se promeni. To nije jalovo insistiranje na nekim moralnim principima, i to nije nedostatak argumentacije, to je suštinsko političko pitanje na koje Srbija u ovom trenutku treba da dobije odgovor od svoje vlade. Šta je ono što je bilo pogrešno u našem društvu? Šta je ono što je pogrešno u našim institucijama? Šta je ono što je loše u našim svakodnevnim nastojanjima, kada je naša zemlja ovakva kakva je, nesrećna, podeljena i tragično daleko od onog standarda koji svako ko u njoj živi valjda treba da dočeka? To je život dostojan jednog normalnog i uređenog, evropski definisanog građanina, koji iza sebe ima državu koja poštuje pravo, koji pred sobom ima zakone kojima ostvaruje svoj život i koji može da računa na vladu koja će imati snagu da mu pomogne da reši one probleme koje on sam ne može da reši, a ne vladu koja će mu svojom nesposobnošću proizvoditi probleme. Zato je jako teško govoriti o vašoj vladi. Vi niste izašli ni s jednim konkretnim projektom. Ne znam kako će bilo ko moći da obrazloži podršku koju vam pruža. Ako tražite podršku za hapšenje Ratka Mladića, dobićete je. Ako tražite podršku za poništenje štetnog koncesionog ugovora o autoputu, dobićete je. Ako tražite podršku za revizije o energetskom sporazumu sa Ruskom federacijom, dobićete je, jer je taj sporazum napravljen na loš način. Ako tražite podršku za redefiniciju naše međunarodne spoljne pozicije, dobićete je. Ali, ova opšta mesta koja se nalaze u vašem ekspozeu, zapravo ne nude ništa konkretno i zbog toga mi ne možemo da vam pružimo bezrezervnu podršku. Bili ste dužni da nam kažete šta se zapravo krije iza fraze o sticaju nesretnih istorijskih okolnosti koje su nas na dugo vreme isključile iz porodice evropskih naroda. To je i suviše lagodno obrazloženje onoga što se dešavalo u Srbiji i na prostorima bivše Jugoslavije od 1990. godine, pa praktično do oktobra 2000. U nekim segmentima, taj život je nastavljen i uprkos promena koje su se desile te 2000. godine. Nisu to nesretne istorijske okolnosti, to je čitav niz pogrešnih političkih odluka koje su proizilazile iz nespretnosti i slabosti našeg društva da se menja, i kada govorimo o Kosovu, i kada govorimo o Republici Srpskoj, i kada govorimo o Crnoj Gori, i kada govorimo o Hrvatskoj, kada govorimo o našem odnosu prema našim drugim susedima. Ne može se pozicija u kojoj se Srbija nalazi tumačiti isključivo kao izraz nesretnih istorijskih okolnosti, nego je to pre svega logičan proizvod jedne politike koja se vodila i politike o kojoj se danas ne govori ili vi to ne želite da učinite. E, o tome moramo mi da progovorimo. Da postavimo vrlo jasne okvire u kojima se može menjati naše društvo i da onda kažemo da smo spremni da zajedno sa vama podržimo sve one promene koje je moguće podržati. Kada vas je predsednik Republike imenovao za mandatara, mi smo mu čestitali i rekli da je jako težak posao pred vama, i to je tako. Mora se razumeti taj 11. maj. Hteli to da priznamo ili ne, i tog dana je društvo pokazalo veću snagu i ozbiljnost od politike o kojoj se društvo tog dana izjasnilo. Šta je ključna poruka vašeg ekspozea? Predsednik Vlade za koga smo glasali 2001. godine društvu je ponudio promene. Ako se društvo 2008. godine 11. maja izjašnjavalo o nečemu, onda je to društvo reklo da želi nastavak onih promena i reformi koje simbolizuju politika i Vlada Zorana Đinđića. Tačno je da je ta vlada imala sluha i za tu istinu koju je Srbija opisala kao društvo koje je kao politički, ekonomski i moralno uništeno. Tačno je da je jedan od načina prevazilaženja takvog stanja koalicija i partnerstvo sa nekim strankama iz prošlosti, koje su u međuvremenu postale dosta bliske toj oficijelnoj i u zvaničnoj politici. Nisu socijalisti sami po sebi bauk. Sa njima ste pisali Ustav, sa njima ste formulisali kosovsku politiku, sa njima ste sarađivali do sada u lokalnoj samoupravi i nema potrebe za izbegavanje jedne takve političke istine. Srbija ima snage da razume činjenicu ukoliko se ona na vrlo jasan način društvu obrazloži, tu činjenicu koja socijaliste čini vašim poželjnim partnerima. Ono što ste učinili u stvaranju te vlade, kroz ustupke koje ste dali, to je vaše pravo, i Dačić kao zamenik predsednika, i Dačić kao ministar policije, i gospodin Obradović kao ministar prosvete, i gospodin Škundrić kao ministar za rudarstvo i energetiku, i gospodin Mrkonjić kao ministar infrastrukture, vi ste dobili podršku na izborima i vi preuzimate odgovornost za efikasnost te vlade. Naša je obaveza kao partije koja vam nije a priori opozicija, nego kao partija koja želi da uradi jedan posao u Srbiji je da vam kažemo šta je ono što su problemi koje uočavamo već sada na početku. Vaša vlada nije vlada koja je sastavljena od ljudi koji prvi put ulaze u politiku. U ovoj vladi sedi potpredsednik Đelić ,koji se bavio poslovima evropskih integracija u kabinetu Koštunice. U ovoj vladi je ministar poljoprivrede ministar ekologije iz prethodne vlade. Ministar poljoprivrede iz prethodne vlade je ministar trgovine u ovoj vladi. U ovoj vladi ste spojili ministarstvo ekologije i prostornog planiranja. To nije logično. Razdvojili ste saobraćaj, telekomunikacije i infrastrukturu. To nije logično. To vas onda sputava u poslovima koje želite da uradite, a prag strpljenja i tolerancije u našem društvu je i suviše nizak i neće biti dobro za naše društvo ukoliko vaša vlada kao jedini rezultat za dva, tri ili šest meseci društvu ponudi činjenicu da se predsednik ne zove Koštunica nego Cvetković. To je promena koju mi na najkonkretniji način možemo da vidimo u ovom trenutku. Ona je za prve dane nakon 11. maja bila dovoljna i mi je smatramo napretkom, ali ona nije dovoljna ukoliko se govori o potrebama našeg društva. Te potrebe su vrlo jasne. Srbija mora dobiti odgovor na onu vrstu problema koju vi zaobilazite tako što društvu šaljete onu istinu koja je društvu prihvatljiva. Svako je u Srbiji za jačanje ekonomije, za to su i radikali, i Liberalno-demokratska partija i Demokratska stranka Srbije, apsolutno svako. Svako u Srbiji je za smanjenje stope nezaposlenosti sa 18% na 11. Svako je u Srbiji za rast bruto društvenog proizvoda, ali zašto se to nije ostvarilo do danas? Vi ste bili ministar finansija u prethodnoj vladi. Sami ste govorili o budžetskom deficitu od gotovo pola milijarde evra. Ne možemo da ignorišemo činjenicu da smo deo sveta, čak i kad to ne želimo da budemo. U trenutku kada "Simens" otpušta 18 hiljada radnika, "Amerika erlajnz" 8 hiljada, "Unikredit banka" 9 hiljada, mi ne možemo gurati glavu u pesak i podilaziti društvu na način na koji vi to činite, saopštavanjem onih ciljeva koji su za svakog prihvatljivi, ali u ovom trenutku nerealni za našu zemlju. Ako želimo da menjamo Srbiju, moramo da afirmišemo rad, znanje, moramo afirmisati, između ostalog, i poštenje, a to su teme o kojima ništa nije rečeno u vašem ekspozeu. Srbija radi 45 minuta dnevno u proseku. Kako će takva zemlja uspeti da dođe do onog cilja koji ste definisali i postavili pred nas ovde u parlamentu tražeći da vas za tako nešto podržimo? Da, podržavamo vas u vašim evropskim nastojanjima, ali gde su ta evropska nastojanja kroz konkretne poteze i politiku koju ćete povlačiti. Ako govorimo o spoljnoj politici, dobro je što najavljujete poboljšanje odnosa sa SAD. Bilo bi jako važno da nam kažete šta pod tim podrazumevate. Šta zapravo znači ta rečenica u kojoj vi kažete da ćete nastojati da unapredite odnose sa SAD? Da li to znači da ćemo vratiti ambasadore? Kako će nas Amerika razumeti ako mi sa njom ne razgovaramo? Šta znači priča u kojoj vi, opisujući stanje u kome se nalazi naše društvo, govorite kroz socijalnu odgovornost vlade o novom angažmanu i partnerstvu sa nevladinim sektorom? Da li to znači da ćete podneti zakon ovde u parlamentu, u kojem će se konačno rešiti pitanje položaja nevladinog sektora u našoj zajednici? Vaši strateški pravci su za nas prihvatljivi, ali oni nemaju sadržaj. Opredeljenje za evropsku budućnost Srbije nikada nije bilo sporno, ali se put do te evropske Srbije činio spornim u svakom trenutku. Da li mi u Evropu idemo na onaj način koji ste definisali kroz ovaj svoj ekspoze, kao zemlja koja odbija da prihvati činjenicu da je većina te Evrope ka kojoj idemo jasno rekla šta misli o Kosovu i Metohiji ili u tu Evropu idemo da bi kroz tu Evropu došli do Kosova i Metohije na onaj način na koji nam je to danas onemogućeno? Da li u Evropu idemo tako što prihvatamo EULEKS, koji u ovom trenutku čuva Srbe na Kosovu i koji se stara o njima, ili idemo tako što taj EULEKS osporavamo? To je veoma važno jer bez odgovora na ta pitanja mi ne možemo da podržimo vaše nastojanje da Srbiju napravite evropskom zemljom i u perspektivi članom Evropske unije. Ako postavimo pred sebe vašu vladu, onda ste bili dužni da nam odgovorite na pitanje da li je to vlada koja je morala da se pravi na ovakav način? Mi pretpostavljamo da jeste, ali ste vi bili dužni da Srbiji kažete da je recimo vaš koalicioni partner, SPS, doneo odluku da bude proevropska partija onog trenutka kada je dobio od vas ono što je tražio, da bi u suprotnom ostao u koaliciji sa Koštunicom. Ili ste bili dužni da kažete da vi te ustupke činite zbog toga što niko osim SPS ne može da uradi tako dobro taj posao. I u jednom i u drugom slučaju mi bi imali neku vrstu razumevanja za to o čemu vi govorite, ali ne možemo da imamo razumevanje za ignorisanje i prelaženje preko tako očiglednih političkih propusta koji su uočljivi u vašem ekspozeu. Srbiji je potrebno nacionalno pomirenje, ali ne ona vrsta nacionalnog pomirenja o kojoj se najčešće govori u poslednjih nekoliko dana, ne smokvin list kojim se daje neki novi smisao koaliciji koju pravite. Srbiji je potrebna ona vrsta nacionalnog pomirenja koja će otvoriti mogućnost normalne saradnje i komunikacije sa Albancima, sa Bošnjacima, sa Hrvatima, sa Amerikancima, sa Francuzima, sa svetom koji nas okružuje. Vi ste politički predstavnici 40% građana koji su glasali na ovim izborima. Niko na izborima 11. maja to nije tražio od vas. Od vas se tražila politička efikasnost i rešavanje nekih problema, dovođenje "Fijata" u Kragujevac, od vas se tražilo, recimo, potpisivanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ali, pored ratifikacije o kojoj vi govorite, vi ste dužni da kažete kada će taj sporazum stupiti na snagu, tj. kada će biti uhapšen Ratko Mladić. A kada ga uhapsite, dužni ste da kažete Srbiji zašto se hapsi, da li zato što se tako plaća cena naše evropske budućnosti ili zbog toga što je to jedini način da se promeni ono što je pogrešno u našoj zajednici i što nas je dovelo kao zemlju na optuženičku klupu Međunarodnog suda pravde u Hagu pod optužbom za genocid. Možemo tako nešto da zaobilazimo, ali će nas ta pitanja sačekati u nekom novom skupštinskom sazivu. Srbija će...
Vreme, 21 minut.
Da li ste duplirali raspravu?
Ne odnosi se na šefove poslaničkih grupa, odnosi se samo na raspravu. Nastavite, ali prekoračili ste jedan minut.
Do sada je bilo pravilo da se udvostručena rasprava odnosi... To ste morali da kažete.
Već smo izglasali, izjasnili smo se na šta se odnosi. Ne smeta da završite. Izvolite.
Hvala, to ste morali da napomenete na početku, onda se ne bi bavili analizom ekspozea na ovakav način. Mislim da je jasno da će se kroz raspravu analizirati i karakter vaših ministarstava, što je činjeno u raspravi o zakonu o vladi i ministarstvima, i da će biti dosta toga rečeno o vašim političkim ciljevima. Nama je najvažnije pitanje i očekujemo da vi na njega odgovorite: u kojim rokovima ćete izaći sa konkretnim planovima i zatražiti podršku za njih? Kada govorite o nastavku privatizacije, da li je privatizacija javnih preduzeća delimična ili potpuna, to je nama veoma važno. Kada govorite o reformi našeg društva, da li imate snage da govorite o ustavnoj reformi? Niste pomenuli Vojvodinu nijedanput. To je problem. Uvredljiva su obrazloženja značaja mladih ljudi u našem društvu. Oni ne idu iz Srbije zbog toga što žive u tom nekom drugom mestu bolje, nego zbog toga što na nekom drugom mestu imaju šansu koju ovde još jednom gube, između ostalog i ovako površnim odnosom prema njihovim problemima. Što se tiče borbe protiv korupcije i kriminala, mi očekujemo povlačenje države iz ekonomije, političara iz upravnih odbora. I veliki zadatak za gospodina Dačića, mi od vas očekujemo da uhapsite preostale učesnike ubistva Zorana Đinđića. Oni su pet godina posle atentata na predsednika Vlade još uvek na slobodi. Neki od njih su uhapšeni u akciji "Sablja" pre pet godina, drugi su izbegli i od tog trenutka do danas oni su uvreda za naše društvo i veliki dokaz nesposobnosti naše policije. To je obaveza na koju vi morate da odgovorite i mi od vas to tražimo. Ako vam je potrebna podrška u tome, tražite, imaćete podršku Liberalno-demokratske partije, ali mi očekujemo od MUP da uhapsi osobe koje su odgovorne za ubistvo predsednika Vlade, koje se još uvek nalaze na slobodi. Što se tiče sudova, gospodine Cvetkoviću, mi očekujemo reizbor sudija i kroz reizbor sudija praktično želimo da se ostvari onaj projekat koji nije bio omogućen kroz primenu Zakona o lustraciji. Ne želimo u našem pravosuđu sudije koje su ozakonjivale Miloševićevo bezakonje. Ne želimo tužioce u v.d. stanju. Niste pomenuli medije. Mi želimo da depolitizujemo medije. Između ostalog, želimo i da se prekine praksa zloupotreba institucija koje su uspostavljene u našem društvu, koje su suštinski politizovane i koje su paravan za potpunu partijsku kontrolu. Tu pre svega mislimo na upravni odbor javnog servisa i na ljude koji se nalaze na čelu javnog servisa, koji se tamo nalaze kao politički komesari prethodne vlade i politike, a ne kao profesionalne osobe koje će odgovoriti potrebama našeg društva. Da li ćemo glasati za vas ili ne? Bićemo rezervisani, jer nema bezrezervne podrške ovako uopštenim političkim idejama. Kada budete zatražili konkretnu podršku za konkretan posao, mi ćemo se o tome izjasniti, ali blanko podrška za LDP je neprihvatljiva. Ne samo zbog toga što ste napravili Vladu sa socijalistima, jer taj magnetizam prošlosti mi ga se moramo osloboditi, ali vi nemate jasnu viziju ili ako imate o njoj niste ovde govorili. Izostanak te jasne vizije i uopštena mesta nama ne dozvoljavaju da vam pružimo onu podršku koju bi vrlo rado pružili svakoj vladi koja želi Srbiju da promeni. Jer poslovi koje mi moramo uraditi u ovom društvu su poslovi koji nadilaze bilo koju stranku i poslovi koji obavezuju ovaj parlament da u tome bude ozbiljan i odgovoran. Partnerstvo je ono što je danas Srbiji potrebno, političko partnerstvo, ali ne partnerstvo koje će biti u funkciji politike, nego partnerstvo koje će konačno stvoriti korist za naše društvo, ne politika kohabitacije i koalicije, nego politika čistih računa. Tih računa sada nema, mi ih ne vidimo i zbog toga ne mislimo da ih plaćamo podrškom koju smo dobili kroz glasove 220.000 građana. Bićemo ozbiljna opozicija svakom vašem nastojanju da i u budućnosti sprovodite ovakvu politiku i bićemo vam partneri u svakoj vašoj nameri da konačno približite Srbiju onom cilju o kojem ovde govorite: evropskoj budućnosti. Hvala vam.
Za reč se javio predsednik poslaničke grupe SRS gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom konceptu mi vidimo šta hoće Vlada, mi samo ne vidimo kako. Ovo je manir svake vaše vlade, da ispiše lepe želje iza kojih bi odmah mogli da stanu ne samo svi poslanici, nego svi građani Republike Srbije. Napišete spisak lepih želja, šta to treba da se uradi, šta biste voleli da bude urađeno, naravno o redosledu ćemo da govorimo, o važnosti ćemo da govorimo, ali vas ne vidim u realizaciji ovog programa. Govore svi da mandatar nema autoritet. Da, nema ga, ali Borisu Tadiću nije bio ni potreban čovek sa autoritetom. Boris Tadić misli da jedini čovek u Srbiji koji treba da ima autoritet to je Boris Tadić. Govorimo o autoritetu ministara, nemaju ga. Jedini autoritet u Srbiji je Boris Tadić. Kada sastavi ovakvu vladu, kada je sastavi na ovaj način, onda je jasno da je jedini autoritet u celoj ovoj vladajućoj koaliciji Boris Tadić. I, naravno, ova kancer stranka G17, koja će opet svojim dugoročnim pozitivnim delovanjem za godinu, najviše dve, pojesti ovu vladu, nahraniti se dobro i krenuti da jede neku novu vladu, ukoliko je budu sastavljali EU, Amerika i ostali. Šta može da se zameri konceptu vlade? Svako ko obezbedi 126 poslanika pravi koncept vlade. Opozicija može da upozori da nešto neće da bude dobro, da nešto nije moralno, da nešto nije na principima, da nešto ne može da prepozna iz prošlosti onih koji sada predstavljaju koncept, ali ne može da utiče na ono što će Vlada da radi, niti može danas da utiče na to da ova vlada bude formirana ili ne. Mi smo pokušavali da utičemo da ne bude formirana, građani su na izborima pokazali da žele drugačiju vladu, jedni vladu žutih, jedni vladu srpskih radikala, ostali su se izjašnjavali ovako ili onako, ali evo, vidite, došlo je do preleta, prelaza, došlo je do sukoba ideologije i vlasti. Vlast uvek izgleda pobeđuje ideologiju i tako ćemo danas dobiti novu vlast kojoj je ideologija isključivo vlast. Ne želim da govorim ovde o koalicionim partnerima DS, o njima ću da govorim od ponedeljka, zato što još uvek računam da je ovo jedan pokušaj koji se meni ne sviđa, a koji nije ugrozio moral svih nas u Srbiji do mere da više nećemo moći da se prepoznamo. Da vidimo malo šta nam je to izložio gospodin Cvetković, ako ste vi ovo pisali, gospodine Cvetkoviću, liči mi na ove tamo, ovu dvorsku kamarilu Tadićevu, sve mi liči na njihov rukopis. Prepoznajem čak i njihove izraze. Dakle, vama je opredeljenje za evropsku budućnost Srbije primarni cilj. Čovek bi mogao s tim da se složi da Srbija nije u teškoj situaciji, u kojoj pričati samo o tome da nam je opredeljenje evropska budućnost Srbije nije dovoljno, jer time osećamo da nam nešto krijete. Pažljivim razmatranjem ovog referata može da se ustanovi šta krijete, nekoliko negativnih poteza koje će vlada vršiti, nekoliko poteza suprotstavljenih odlukama Narodne skupštine koje će vlada da vrši. I ne može sve da se sakrije pod obećanje da ćemo u ne znam koliko država, ne znam koliko stotina miliona evra izvoza vršiti bez carine naših proizvoda. Naravno, najmanji deo ovoga je posvećen našoj proizvodnji. Vaša ekonomska logika zasniva se na dve premise - zaduži se i prodaj. One su čvrsto ugrađene u ovaj program nove vlade, i dalje ćemo se zaduživati i dalje ćemo prodavati, čak do mere da novi kandidat za predsednika Vlade zamera što državne banke i osiguravajuća društva već nisu privatizovani. Ko kod nas privatizuje banke i osiguravajuća društva? Stranci, uglavnom Slovenci. Znači, delimično se zamera što već nismo postali neka banana republika, pod finansijskom kontrolom Republike Slovenije. Malo je što nam kontrolišu tržište, još da se potpuno mešaju u finansijski sektori. Opredeljenje za evropsku budućnost Srbije, pa čak kažete negde, da mora da postane jasno - definitivnim opredeljenjem za ulazak u EU smanjiće se rizik zemlje. Zar nije ova skupština pre četiri godine donela rezoluciju kojom se opredelila za ulazak u EU? Ko je to vama smetao ove četiri godine da sprovodite odluke svoje skupštine, sa svojom većinom? Poslanici te većine su dva puta pravili vladu posle toga. Od koga sada tražite da vam se definitivno iskaže da želi da uđe u EU? To vam je uradila Skupština Srbije. Još uvek nas zavodite da treba da vam se izjasnimo definitivno da želimo u EU. Već sumnjaju i oni koji su vam se izjasnili definitivno, i oni već sumnjaju u vaše dobre namere sa tom EU. Koliko dugo možemo da trpimo sve ovo što se u zemlji dešava, zato što će svako od vas kada izađe ovde reći - naš cilj je ulazak u EU, zaposlićemo 200.000 ljudi, povećaćemo bruto društveni proizvod, povećaćemo učešće investicija u bruto društvenom proizvodu. Ko to vas pita, gospodo iz vlade, koliko će investicija ići u Srbiju ili će to vlada da investira? Čak mislim da ni gospodin Dačić svoju partiju ne predvodi tako da će država da investira. Sada se pojavljujete sa Kosovom i Metohijom, tako ste to zavili da uopšte ne znam šta je Kosovo i Metohija. Negde se pomenu AP Kosovo i Metohija i naravno nešto ste, usput da ošamarite verovatno ove iz DSS, napisali da ćete preispitati mehanizme distribucije sredstava na Kosovu i Metohiji kako bi se obezbedila pravilnija raspodela sredstava i sprečilo da se pod maskom lažnog patriotizma sprovode zloupotrebe i pronevere. Gospodine Cvetkoviću, ako počnete kao nekada Tito, pa onda i oni što su ga zamenjivali, da nam ovako uopšteno govorite o kriminalu, nećete dugo predstavljati vladu sa ove govornice. Znači, vi sada već znate da je bilo kriminala i zloupotrebe u sredstvima namenjenim za Kosovo i Metohiju. Zašto nam to ovde ne kažete? Kada formiramo vladu, zaustavićemo kriminal koji je sprovodio taj i taj, otišlo je toliko i toliko sredstava, pod maskom, kaže, lažnog patriotizma. Dokle ćete da pričate o lažnom patriotizmu? Postoji samo lažni moral. Lažni patriotizam ne postoji. Ili si patriota ili nisi. Verujte, nepatriota nikoga neće moći da ubedi da je patriota, ni malo dete, jer to vas vodi, tu nema odstupanja. Čak ne moraju ni da vas pitaju kako ćete da reagujete, zna se kako reaguje patriota. Vi ovde kažete, neprihvatanje nezavisnosti AP Kosova i Metohije. To je ona floskula Borisa Tadića, neprihvatljiva mi je nezavisnost Kosova i Metohije. Sada je prihvatiše svi koalicioni partneri, sada je svima vama neprihvatljiva nezavisnost Kosova i Metohije. Šta ćete vi učiniti protiv te nezavisnosti? Ministar spoljnih poslova će šatl diplomatijom. Evo pred ovu sednicu u Španiju da potvrdi da Španija neće da prizna nezavisnost Kosova. Mi to nismo znali gospodine ministre, trebalo je da letite u Španiju i da nam javite da Španija još uvek ne priznaje nezavisnost Kosova i Metohije. Da vas jednom vidim da dođete iz Francuske i kažete - evo danas sam postigao, Francuska odustaje od priznavanja nezavisnosti Kosova i Metohije. Sleduje vam orden veliki kao kuća, gospodine ministre. Spoljni poslovi u odbrani Kosova i Metohije, to valjda treba svaka ambasada da radi, a ne ministar da leti avionom i mi od celog Ministarstva spoljnih poslova imamo ministra spoljnih poslova. Svaki dan izveštaj na televiziji, gospodin ministar je bio tu, gospodin ministar je bio tu. Šta onda rade oni ambasadori? Kada smo već kod ambasadora i poboljšanja odnosa sa SAD, šta ćemo sa ambasadorima koji su povučeni iz ambasada u državama koje su priznale nezavisnost Kosova i Metohije? Da li vlada menja tu politiku, gospodine predsedniče? Da li vlada odlučuje i sutra na sednici donosi odluku da vraća ambasadore ili možda ova vlada produžava odluku prethodne vlade, koja je u skladu sa Rezolucijom Narodne skupštine da ne možemo da obezbedimo ambasadora za države koje su priznale nezavisnost jednog dela naše teritorije? Šta je dalje borba za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije? Da li je to rat, kako je govorio gospodin Ivica Dačić pre nekoliko meseci? Da li je to rat, kako je govorio Boris Tadić pre nekoliko meseci? Kako ćemo da ubedimo svet, kako će svet da nam veruje da mi zaista želimo da Kosovo i Metohija budu u sastavu Srbije ako je naša poslednja odbrana - ne prihvatamo nezavisnost Kosova i Metohije? Smrdi, zatvorićemo vrata, da sprečimo da nas to nešto podseća da tamo ima nešto što nije u redu. Šta je to konkretno? Ovde nam poturate saradnju sa međunarodnim institucijama na Kosovu i Metohiji. Da ne tražim, verujem da i vi znate, gospodine ministre, obeležili su vam valjda gde vam je to napisano. Da li je Euleks, da li su to međunarodne snage na Kosovu i Metohiji? Da li ćete vi sarađivati sa Euleksom, za koji je Ruska federacija, koju ovako stidljivo pominjete kao naše prijatelje i oslonac, rekla da je nametnuta na Kosovu i Metohiji, da je generalni sekretar pogazio pravila UN, mimo Saveta bezbednosti odlučio da preimenuje neke institucije na Kosovu i Metohiji, da nekima koje nije formirao Savet bezbednosti da značaj i snagu kao da su formirane na sednici Saveta bezbednosti. Nemam ovde odgovor šta je za vas Kosovo i Metohija, šta je za vas odbrana, gospodine predsedniče, šta je za vas saradnja sa međunarodnim organizacijama i šta su za vas pregovori sa Albancima. Koga to ubeđujete da će biti pregovora sa Albancima. Pet godina ste pregovarali sa Albancima, niste ih videli nijednom. Bogu hvala, pominjete i nesvrstane, Kinu, Indiju, arapski svet, mediteranski basen. Latinska Amerika vam fali, nego se mnogo usprotivila SAD, pa trenutno niste u stanju da glorifikujete ono što Latinska Amerika radi na oslobađanju od svetskog tutora. Smanjenje regionalnih razlika u nivou razvijenosti, to je direktno suprotstavljeno vašem koalicionom partneru gospodinu Čanku, koji kaže da sav novac stečen u Vojvodini mora da ostane u Vojvodini. Direktno suprotstavljeno odluci mađarskih partija i njihovim ciljevima u kojima polako objedinjuju prostor u kome su Mađari u većini i traže od vas ustupke koje država kada načini razmišlja o tome da li je to deo njene teritorije. To samo zato što skupljate na broj, treba vam 126. Kako ćete da obezbedite ravnomernu razvijenost kada gospoda iz Vojvodine kažu - ono što je vojvođansko, to je samo naše. Kada će to da se slože gospoda koja vam daju ovde glasove da ravnomerno razvijemo Bosilegrad istovremeno kada i Sombor, Užice ili Zaječar. To uopšte nije u sklopu njihove politike i politike njihovih glasača. Oni se svojim biračima predstave kao ljudi koji brinu samo o Vojvodini, koji kažu da svi drugi delovi Srbije pljačkaju Vojvodinu i tako dobiju glasove onih ljudi koji su ubeđeni da nama ne treba ravnomerni regionalni razvoj. Čak i u okviru Vojvodine bi se podelili, ko gde živi u Vojvodini taj bi voleo da mu se samo taj deo razvije. Čak i drugi delovi Vojvodine ga ne bi interesovali. Ono što nas je upropastilo 2001. vama je sada jedan od osnovnih pravaca privrednih reformi, dovršetak privatizacije društvenih preduzeća, državnih banaka i osiguravajućih društava. Još nije sve završeno. Sada ćemo da vidimo kako to mislite da uradite, tu su gospoda iz JAT-a, sada imate novog ministra za energetiku, baš me interesuje kako će ići privatizacija NIS-a, EPS-a, interesuje me da li će novi ministar pronaći kriminal u dosadašnjim aktivnostima prethodnika, zato što vas iz SPS uvek vidim kao opoziciju u ovoj vladi. Naravno, ne očekujem od vas da u vladi budete opozicija, ali očekujem da ste opozicija svemu onome što je vlada radila do danas, vlada Zorana Đinđića, vlada Zorana Živkovića, vlada Vojislava Koštunice, jedna i druga. Svemu tome očekujem da budete opozicija, a posebno kriminalu, posebno pljački države, posebno osiromašenju najširih slojeva stanovništva, posebno osiromašenju penzionera. Kada smo već kod penzionera, ako se probudi gospodin potpredsednik vlade, sada sam konačno shvatio, nisam mislio na vas, kako izgleda taj sporazum po kome se konačno garantuje gospodinu Krkobabiću ono što mu do sada niko nije mogao da garantuje. Znači, imali smo jedan izvanredan sistem koji dolaskom DOS-a na vlast više nije mogao da funkcioniše. Prihvatam da ste u zavisnosti od toga šta su diktirali Svetska banka, MMF, promenili Zakon o radu, Zakon o penzijama, Zakon o štrajku, o svemu. Tada je pao zakon, na osnovu zakona je pao procenat prosečnih penzija u odnosu na prosečne zarade i nekako se stiglo do 60%, a sa usklađivanjem dva puta godišnje, to penzionerima znači oko 48-49% od prosečne zarade. Kada smo o tome razgovarali rekli smo da očigledno u budžetu ima sredstava za povećanje penzija od 10% do kraja godine, a onda da utvrdimo tačno koliko možemo sredstava da odvojimo za iduću godinu u budžetu. Gospodin Krkobabić nije bio zadovoljan, a onda ste mu vi ponudili rešenje koje je gospodin budući predsednik Vlade ovako obrazlaže - Vlada planira da najkasnije do septembra 2008. godine poveća penzije za 10%, a da se do kraja 2008. godine usvoje izmene zakona o PIO kojima bi se uvela indeksacija penzija, ovde piše indekscija, ne piše dobro, uostalom, i gospodinu Šutanovcu piše Šutanović, pa se ne buni, prema kretanju zarada tokom 2009. godine i definisala dinamika povećanja odnosa prošlih penzija i prošlih zarada do nivoa od maksimalno 70%, u skladu sa ekonomskim i fiskalnim mogućnostima zemlje. Što nije, gospodine Krkobabiću, minimalno 70%? Vi ste tražili 70% od nas kao koalicionih partnera. Ne, bogami ne tražite, vi sada tražite maksimalno 70%. Što niste tražili maksimalno 100%? Znači, očigledno je da ste vi služili kao izgovor da se ne napravi ova koalicija, ali niste opravdali taj izgovor. Da vam je nova Vlada usvojila ono što je bilo nemoguće, što ste tražili od nas, da od nove godine prosečna penzija bude 70% prosečne zarade, rekao bih - gospodine Krkobabiću, ispunili ste ono što ste tražili. Dok ste vi dobili da će biti maksimalno 70%, pa i 48% je maksimalno 70%. Vi ništa niste dobili, jer vi ništa niste ni tražili, posebno niste tražili za one o kojima tako rado govorite, gospodine Krkobabiću. Da vidimo ovo - saradnja sa činiocima globalne svetske, evropske i regionalne bezbednosti. Ko je činilac globalne svetske, evropske regionalne bezbednosti - je li to NATO? Odakle vam pravo gospodine Cvetkoviću da ovde kažete, da nam ovde uopšte pominjete taj NATO, mi smo rekli da smo vojno neutralni. Skupština vam je rekla da je vojnički neutralna. Apsolutno nas ne interesuju vojnički savezi i apsolutno nas ne interesuje globalna snaga bezbednosti. Nisam čuo da su UN formirale takve snagu ili ste možda vi čuli, gospodine Cvetkoviću ,od ovih vaših vrlih studenata, što za tri meseca doktoriraju po Americi? S kim to sarađujemo na nivou globalne bezbednosti? Kako se zove taj činilac i šta mi imamo od toga? Nekad su bila dva globalna činioca, a i danas mislim da postoje dva ili barem onaj žandar ne sme da uradi na onog drugog - nikada neće smeti ni da udari. Ali s kim to mi sarađujemo i kakav je taj vid saradnje? Što je to samo u dve rečenice? Hoćemo li ići u te misije? Šaljemo lekare, bolničare, šaljemo puškare, ali nema ih više u našoj vojsci, odavno više nemate ni jedno civilno lice, odnosno čitavi pukovi više nemaju majstore u našoj vojsci. Kako mi sarađujemo sa onima koji su nas bombardovali i koji nam ni danas ne misle previše dobro? Ne bih želeo da preskočim poljoprivredu, kao što ste vi preskočili. Ovde ima samo četiri reda o poljoprivredi. Poljoprivreda je osnov privrednih reformi u Srbiji, to shvata jedan vaš koalicioni partner, koji će da ćuti da ovde nema poljoprivrede. U kampanji je poljoprivreda bila glavni adut tog vašeg koalicionog partnera - gde je sada ovde poljoprivreda? Pomoć za staračka domaćinstva - ma nemojte. Ili još gore, dobri studenti će imati besplatno školovanje - pa i sada imaju. Siromašni će biti lečeni besplatno - odakle vam pravo da mislite da će biti siromašnih? Odakle vam pravo da kažete da će neko biti lečen besplatno, a neko neće? Ko će da odredi tu socijalnu kartu - šta je za vas "siromašan"? Ako operacija košta 100.000 evra, ko je siromašan ili ko je dovoljno bogat da plati? Da li će to biti prepušteno ponovo? Gde je onaj večiti - nema ga? Pobegli svi iz G17 plus. Oni misli da imam nešto protiv njih, a i kad imam protiv njih iznosim samo stav Srbije. Lično nemam ništa protiv vas. Može da vas vodi Tadić dokle god hoće da sa njim formirate vladu, i može da vam da para koliko god hoćete, a i sada je sav novac u vašim rukama - izgleda vi sve možete. Shvatićete jednog dana da baš sve ne možete. Zaista mi je žao što sa ovog mesta ne izlažem ko će od vas biti uhapšen, nego pričam o tome koga bi vi trebalo da uhapsite. Tu smo stigli do gospodina zamenika predsednika Vlade, potpredsednika, zamenika, potpredsednika, ministra policije. Kakva borba protiv kriminala? Gospodine Dačiću, u proteklih mesec i po dana žuti su penzionisali sve pripadnike policije koji ikakve veze imaju sa vama, ili sa mnom ili sa nekim čestitim i normalnim čovekom u Srbiji. Pedeset godina starosti je osnov za penzionisanje, pa i oni koji su se pre pet godina zaposlili u policiji, a sada pedesetogodišnjaci, ispijeni i iscrpljeni kadrovi sada odlaze u penziju - ostaje vam žuto preduzeće u policiji, kompletna policija je žuta.E da vidim kako ćete da poterate kriminalce iz žutih delova policije. Kakav će to obračun da bude - sa ovim Đelićem koji sedi pored vas... sa predsednikom Vlade koji je umešan u privatizaciju. Danas se dve šupe u zemljoradničkoj zadruzi prodaju po većoj ceni nego ogromna preduzeća u vreme kada je o tome odlučivao gospodin Cvetković. Možda je to normalno za vas, za nas nije. Pravosuđe - gde je gospodin Čiplić? Pričam o čoveku koji je član Vlade, on je doktorirao čak na radu Ustavnog suda u vanrednim okolnostima ili kako beše, i to je pokazao kada je žuta vlada uvela vanredno stanje u Srbiji. Kada ste zaštitili Ustavni sud. Za ovih osam godina- četiri godine nemamo ustavni sud. Danas nemamo ustavni sud. Ne pomenuste ovde Kasacioni sud - uslov za konstituisanje ustavnog suda. Kad će to da bude? Kada će nelegalno Vrhovni sud da bude najviši organ sudske vlasti u Srbiji? Šta piše u Ustavu, gospodine Čipliću? Nije vas to interesovalo ni kada ste bili sudija Ustavnog suda, danas vas posebno ne interesuje. Danas ćete reći da je to tuđ posao, posao drugih. Ne, ovo je posao svih nas. Ali ovo je najlepše. Kaže - želim da istaknem da je projekat nove Vlade koji sam izložio zapravo projekat boljeg života. Ta serija se reprizira ponovo na državnoj televiziji, samo su drugi glumci, gospodine predsedniče. Tako i vi sada ovde - daćemo vam bolji život. To nam je obećao Koštunica dva puta, to nam je obećao Đinđić, to nam je obećao Živković - bolji život, bolji život, bolji život. Ne može ovako. Želim vam mnogo sreće. Svakoj vladi odavde sam poželeo mnogo sreće. Kao građanin Srbije i kao Srbin, kao čovek koji je na zalasku svog radnog veka, a toliko željan da vidim tu decu veselu po Srbiji, da vidim da imaju neku budućnost, neku perspektivu, da ih ne lažete više - kako ćete da im obezbedite perspektivu, nego da im je obezbedite, jer sam i gospođu Kalanović 8 godina slušao u Strazburu o boljem životu, a danas nam ponovo obećava bolji život konačno sa funkcije ministra. Šta će biti, gospođo Kalanović, ako kroz dve ili četiri godine, zavisi kad pojedete ovu vladu, ako nam ponovo obećate bolji život? To više ne mogu da slušam, a ne mogu ni ovi ljudi ovde normalni i pametni. Dovodite onda decu na onaj dan koji je ustanovio onaj vaš predsednik skupštine što je bio - otvoreni dan Skupštine u subotu - dovedite decu i izađite ovde i kažite - od danas deco obećavam bolji život i biće aplauza, biće svega, jer deca znaju šta je bolji život, a mi pored vas to nećemo znati. Kada možemo da vam pomognemo? Ako bude zaista kriza na Kosovu i Metohiji, računajte da mi ne uzmičemo da pomažemo kada je kriza. Ako vam treba pomoć kod prijatelja u svetu, onih koje ste tako pljuvali, maltretirali i šutirali u poslednjih šest, ne kažem svih osam godina, i tu smo. Kada možete da nas očekujete za leđima? Na svakom zakonskom projektu, na svakom potezu. Mi nismo ljudi koji neće biti saglasni sa vašim zakonima, mi smo ljudi koji će da ih menjaju amandmanima. Mi smo oni koji vam usporavaju donošenje zakona, pa stalno kažete, evo i ovde u ekspozeu gospodin Cvetković kaže "dve godine zastoja u donošenju reformskih zakona". To valjda opet prebacuje Aligrudiću i ovim njegovima, a ne prebacuje svom delu vlade, pa čak i sebi kao ministru finansija. On nije usporavao zakone, nego je DSS. Inače, videćete sad kad nema DSS-a u vladi, sada će zakoni da teku jedan za drugim. Tekli su 2001. godine jedan za drugim, pa grca Srbija zbog toga. Nema dobrog zakona dok ga ne prečešlja opozicija ili dok ga stručna javnost pre ulaska u Skupštinu dobro ne pročešlja. Ako u nekim naukama više nema objektivne stručne javnosti nego ste sve kupili, u nekim postoje. Na nekim fakultetima još rade profesori koji žele dobro Srbiji i koji žele dobre zakone, bez obzira na to ko ih donosi. Mi smo se uvek uzdali u takve i dalje ćemo se uzdati u takve. Saradnja sa međunarodnim institucijama, to sam ostavio svesno za kraj, jeste saradnja sa Haškim tribunalom, u okviru međunarodnog prava koje ćete da poštujete. Sve dok ne pokažete da su za vas oni kojima se sudi u Haškom tribunalu građani Srbije, sve dok ne pokažete da za vas oni koje treba da uhapsite nisu stoka nego ljudi, uopšte neću imati prava da o vama mislim kao ljudima koji žele dobro svim građanima Srbije. Sve dok ne osudite Hag za 12 smrti u Hagu, izazvanih pogrešnim lečenjem ili nelečenjem, o vama ne mogu da mislim kao o ljudima koji odgovorno vode državu. Sve dok je za vas saradnja sa međunarodnim institucijama potčinjavanje, a ne partnerstvo, o vama ne mogu da mislim kao o ljudima koji će ozbiljno da vode državu. Ovog časa o vama mislim kao o ljudima koji su se skupili na različite načine i koji će pokušati da urade neki posao. Voleo bih da ne ostvarite sve poslove koje ste vi zamislili, ali bih voleo da bar za Srbiju ostvarite neki dobar posao. U ovoj vladi ne želim uspeha firmi G17 plus, jer bi to bila još jedna velika pljačka zbog koje bi ostali nekažnjeni. U ovoj vladi me interesuje šta traži SPO. U ovoj vladi želim uspeha pripadnicima manjina. Voleo bih da su i Mađari ušli u tu vladu. Voleo bih da u svakoj vladi Srbije pripadnici manjina imaju odlučujuće mesto, ali ne da ucenjuju stavovima nego da sednu u klupe, da se upregnu u ova kola i da vuku Srbiju napred. SRS, kako god da vas pobedi, vi se nešto izmigoljite. Građane Srbije molim da ubuduće te pobede budu zaista potpuno jasne, da shvate da sve dok ne pobedimo tako da ne zavisimo od vaših ucena, mi nećemo Srbiju moći da vodimo. Zaista ne bih prihvatio da je vodim u sastavu u kome je vi vodite.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodin Pastor. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo budući članovi vlade, dozvolite mi da u nekoliko rečenica obrazložim zašto će Mađarska koalicija danas glasati za izbor nove vlade Republike Srbije. Kada je ova skupština 25. juna birala gospođu Slavicu Đukić-Dejanović za predsednika Narodne skupštine, rekao sam da ćemo biti deo nove parlamentarne većine. Zašto smo deo nove parlamentarne većine? Deo smo nove parlamentarne većine zbog toga što je ogromna većina vojvođanskih Mađara zainteresovana za ubrzanje procesa evropskih integracija Republike Srbije i ogromna većina Mađara je svesna potreba za modernizacijom Srbije. Kad kažem modernizacijom Srbije, onda mislim i na modernizaciju Vojvodine, Bosilegrada, Užica, Novog Pazara, Čačka, Kragujevca, Beograda i cele Republike Srbije. Ova vlada je jedino moguća ako neće tražiti izgovore, koja se neće baviti kvazi dilemama, već je spremna da radi u interesu postizanja tih ciljeva. Da li smo uslovljavali buduće koalicione partnere funkcijama? Nismo. Mađarska koalicija nije uslovljavala buduće koalicione partnere funkcijama. Nismo tražili ministarsko mesto, nismo prihvatili zvučnu funkciju potpredsednika vlade koji bi imao pravo da nadgleda regionalnu saradnju. Mađarska koalicija i vojvođanski Mađari nikada nisu bili faktor nestabilnosti u ovoj državi, nisu ni sada, a neće ni biti faktor nestabilnosti. Bićemo pošteni, pouzdani, otvoreni, ali ćemo sačuvati politički identitet, sačuvaćemo samostalnost i pravo na razmišljanje. Da li smo uslovljavali buduće koalicione partnere personalnim rešenjima? Mađarska koalicija nije uslovljavala buduće koalicione partnere personalnim rešenjima. Radi poštenja, rekao sam 25. juna, moram da kažem i sada, da nismo srećni zbog činjenice da će novu parlamentarnu većinu i novu vladu Republike Srbije sačinjavati i SPS. Nismo srećni zbog toga što nismo spremni ni na kolektivnu amneziju ni na kolektivnu amnestiju, ali smo spremni na saradnju i spremni smo daučinimo sve da zajednički postignemo zacrtane prioritete nove vlade Republike Srbije. Nismo uložili veto ni u vezi jednog kandidata za člana vlade. Što se tiče gospodina Cvetkovića, mandatara nove vlade Republike Srbije, gospodin Mirko Cvetković je za Mađarsku koaliciju apsolutno prihvatljiv. Apsolutno je prihvatljiv zbog toga što je sve ispoštovao što je obećao u prethodnom mandatu kada je bio ministar finansija. Kao primer bih hteo da navedem naš dogovor u vezi finansiranja nacionalnih saveta nacionalnih manjina iz prošlogodišnjeg budžeta Republike Srbije. Isto tako, moram da kažem, bez obzira na to što je gospodin Cvetković za nas apsolutno prihvatljiv, da je žao Mađarskoj koaliciji što još uvek ne može biti premijer iz Vojvodine, ne može biti premijer iz Vojvodine ni onda kada ima rezultate. Apsolutno je prihvatljiv gospodin Cvetković, ali bismo mi isto tako prihvatili i gospodina Pajtića, da danas on sedi na ovom mestu tu u prvom redu. Što se tiče strukture vlade, nisam govorio o Predlogu zakona o ministarstvima prošle nedelje, to ću sada učiniti veoma kratko. Dobro je što postoji ministarstvo za telekomunikacije i informaciono društvo, dobro je što će postojati ministarstvo za nauku i tehnološki razvoj. To smatramo pokazateljem da je nova vlada svesna potrebe modernizacije Republike Srbije. To će se morati izraziti u predlogu zakona o budžetu za sledeću godinu. Bila bi ogromna šteta da nije formirano posebno Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Nama je žao što u ekspozeu gospodina Cvetkovića ni reči nije bilo o tome da je Srbija multietničko društvo, da u Srbiji žive pripadnici nacionalnih manjina. Veoma nam je drago što će postojati Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i veoma nam je drago što će na čelu tog ministarstva biti gospodin Čiplić. Poslanička grupa manjina je iskrena u želji za saradnjom, u želji za davanjem pomoći i saradnju što se tiče Ministarstva za ljudska i manjinska prava i što se tiče gospodina Čiplića lično. Žao nam je što nema ministarstva za evropske integracije. Postoje mišljenja da bi postojanje tog ministarstva mogao razumeti da je to signal ostalim ministarstvima da ta ministarstva ne treba da se bave problematikom integracija Republike Srbije. Mi to možemo prihvatiti, ali ipak smo mišljenja da je trebalo formirati posebno ministarstvo za evropske integracije, kada ako ne sada. Čuli smo mišljenja da ima previše ministarstava, ima 24 umesto 22, koliko je postojalo za vreme prethodne vlade. Ima 27 članova nove vlade, umesto 25, ali ima Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Ako će biti efikasnog rada, niko neće spominjati glomaznost vlade za nekoliko meseci. U suprotnom bi bilo previše i 12 ministarstava. Nadam se i mi se nadamo iz Mađarske koalicije da će nova vlada biti proevropska i efikasna. Da li smo postavljali ultimatume u vezi programa nove Vlade Republike Srbije? Ne, nismo. Mađarska koalicija nije postavljala ultimatume budućim koalicionim partnerima, u vezi programa. Smatramo da kao deo skupštinske većine želimo postići ciljeve koje nismo mogli ostvariti u prošlom sazivu kada smo bili u opoziciji. Koji su ciljevi Mađarske koalicije? To su ubrzane evropske integracije, i odomaćivanje evropskih vrednosti u Srbiji. Ne sme se licitirati datumima, ne smemo pominjati apsolutno nerealne datume, moramo raditi svakog dana da bi Srbija što pre postala članica EU. Zbog toga je neophodno izvršiti harmonizaciju zakona Srbije. Za vreme prošle vlade u toku prošle godine je ova Narodna skupština, nažalost, usvojila samo Zakon o azilu i Zakon o putnim ispravama. Mi smo čuli tokom prošlog leta da će do kraja prošle godine ova Narodna skupština usvojiti 40 evropskih zakona. To se nažalost nije desilo, ne zbog toga što je Skupština loše radila, nego zbog toga što prošla vlada te predloge zakona uopšte nije uputila u skupštinsku proceduru. To se mora promeniti, jer za vreme mandata ove vlade i ove skupštine, Narodna skupština mora da donese više stotina zakona koji će biti harmonizovani sa pravnim poretkom EU. Nama je veoma bitno što smo od gospodina Cvetkovića čuli u ekspozeu da će biti izrađen akcioni plan u vezi harmonizacije našeg pravnog sistema sa pravnim sistemom EU. Pored ubrzanih evropskih integracija, za Mađarsku koaliciju je nesporan cilj i privreda. Što pre treba doneti zakon o stranim ulaganjima i zakon o regionalnom razvoju. Treba raditi na konkurentnosti poljoprivrede. Te teme su nažalost bile potpuno zapostavljene za vreme mandata prošle vlade. Za nas je prioritet decentralizacija. Mora se doneti zakon o imovini lokalnih samouprava i mora se vratiti imovina Vojvodini. Kao peti cilj Mađarske koalicije svakako treba napomenuti proširenje prava pripadnika nacionalnih manjina. Krajnje je vreme da se u ovoj skupštini donese zakon o načinu izbora, nadležnostima i finansiranju nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Nadam se da će prvi cilj novoformiranog Ministarstva za ljudska i manjinska prava biti upravo izrada predloga zakona o nacionalnim savetima. Znači EU, privreda, poljoprivreda, decentralizacija i proširenje prava pripadnika nacionalnih manjina su prioriteti Mađarske koalicije. Da li je postizanje ovih ciljeva u interesu samo Mađara? Ne, nije. Ovi ciljevi nisu samo u interesu vojvođanskih Mađara, nego su u interesu cele države Srbije. U ovom trenutku samo ova vlada može imati šanse da sa uspehom odgovori na ove izazove. Malopre sam već jednom rekao, želeo bih još jednom da podvučem, Mađarska koalicija nije i neće biti faktor nestabilnosti. Nije i neće biti faktor nestabilnosti bez obzira što smo bili u poziciji da ucenjujemo ostale stranke iz buduće koalicije, ali ultimatume nismo postavljali ni u vezi strukture, ni u vezi personalnih rešenja, ni u vezi programa nove Vlade Republike Srbije. Naravno da očekujemo, kao i sve druge stranke koje će podržavati novu Vladu Republike Srbije, poštovanje naših prioriteta. Od nove vlade i njenih ministara očekujemo da uvek imaju otvorena vrata za naše predloge, sugestije, molbe, u mnogo većoj meri nego što je to poslednjih godina bilo. Ti zahtevi će uvek biti dobronamerni, koji će podjednako biti u interesu i nacionalnih zajednica i Republike Srbije. Mađarska koalicija i Bošnjačka lista za evropski Sandžak će danas glasati za novu Vladu Republike Srbije. Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović, pa zatim narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, javljam se u svojstvu ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe SPS-PUPS-JS. Potrošiću manje od pola vremena koje imam, jer mislim da o ovoj vladi treba da govore njeni rezultati, a bojim se da od prevelike priče u Skupštini u ovom momentu nećemo imati ništa. Daću nekoliko konstatacija. Mislimo da je ekspoze premijera dobar, ne može se sve reći u jednom ekspozeu. Nije nam bilo lako, kao Socijalističkoj partiji Srbije, a ni našim koalicionim partnerima, da se opredelimo za jednu ovakvu političku koaliciju, koju su ovako dočekale ove naše kolege poslanici, za koje već vidim da će odlično raditi svoj posao opozicije u narednom periodu, vrlo jasno, strogo, da će precizno pratiti sve ono što mi budemo radili. To je dobro za demokratiju u Srbiji generalno gledano. Ova vlada napravljena je i na nečemu drugom, ne samo na potrebi političkog pomirenja snaga, kako je to govorio predsednik Srbije Boris Tadić i kako smo mi to prihvatili, nego i na tome da je krajnje vreme da shvatimo da smo iz perioda 90-tih godina izašli sa jednom dubokom društvenom krizom, nacionalno, ekonomski i socijalno ugroženi. Da smo u periodu posle 5. oktobra, gde su bile dominantne demokratske snage, gde je Srpska radikalna stranka bila najveća opoziciona stranka, da demokratske stranke nisu uspele između sebe da nađu adekvatna rešenja. Po mom shvatanju stvari, po mom dubokom političkom ubeđenju, ova vlada je napravljena na tome što smo mi konstatovali političke, ekonomske, socijalne, državne probleme i shvatili da je period devedesetih godina bio period raspada bivše velike Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, na koju mi gledamo različito, da je period posle 5. oktobra, bez obzira što ćemo mi biti sada u koaliciji, doneo nedovoljno dobrih rezultata i da su i jedan i drugi period nosili jedan nejasan odnos prema tim stvarima i unutrašnje kočnice. Šta mi treba da pobrojimo? Da danas postoje brojni otvoreni državni, nacionalni, ekonomski i socijalni problemi. O nekima od njih se ovde govorilo. Da je danas Srbija ekonomski neefikasno društvo, da nam je politička elita u priličnoj meri podeljena, često sama nedovoljno kvalitetna, da postoji ozbiljan unutrašnji sukob, da smo vrlo često skloni svađama između sebe, a da nudimo malo rešenja, da imamo milion nezaposlenih, da imamo milion onih koji ne mogu da žive od svoje plate, da imamo milion penzionera koji ne mogu da dobiju adekvatnu penziju i slične stvari. Svi smo govorili o četiri principa. Evropske integracije, pre toga rekao bih državno jedinstvo, ostanak Kosova i Metohije u sastavu Srbije, bolji standard stanovništva i borba protiv kriminala i korupcije. Ništa novo ni za ovu postavku vlade. Mi socijalisti smo se potrudili da tome pridodamo i princip socijalne pravde i zahvaljujem našim budućim koalicionim partnerima što su oni taj princip prihvatili. Potpuno sam siguran, pošto ovde neki dovode u pitanje političku principijelnost Socijalističke partije Srbije, da ćemo baš tim principom, principom uvođenja socijalne pravde, ne samo obezbediti budući rezultat Socijalističke partije Srbije, nego obezbediti da Srbija bude i ekonomski efikasnija i socijalno pravednija. Dakle, to su bili naši motivi, ne trgovina, ne vlast po svaku cenu. Podsetiću vas da smo između ostalog u ovu koaliciju ušli jer druge parlamentarne većine nije bilo. Mi smatramo da je dobro što će SPS, zajedno sa svojim političkim partnerima, Partijom ujedinjenih penzionera i Jedinstvenom Srbijom, za mene lično, moram da vam kažem, biće sigurno veliki izazov da pomirimo socijalne ciljeve koje sobom nosi SPS, ali moram da priznam i kolege iz DS, možda biti teško pomiriti sa onim ekonomskim viđenjem koji sobom nosi partija G 17. Ali, potpuno sam siguran da sve partije koje čine ovu koalicionu većinu imaju jasan motiv da urade sve, da urade najbolje i da urade najviše. Zašto, gospodo? Zato što ovu vladu neće držati nikakva politička trgovina, neće održati nikakvi podzemni dogovori, nikakvi američki, engleski ili ruski ambasadori, ovu vladu će održati rezultat. S obzirom da poznajem pre svega svoje kolege, s obzirom da je najveći broj političkih, ekonomskih i socijalnih zahteva Socijalističke partije Srbije uvažen i iznet u ekspozeu premijera, potpuno sam siguran da, uz odgovornost i ostalih naših budućih koalicionih partnera, možemo da imamo jednu vladu koja će početi da pravi vidljive i opipljive pomake. Druga stvar, i sa tim ću se potrudi da završim, nikada ne bih izvrgao ruglu pokušaj oko uspostavljanja nacionalnog pomirenja, makar ono u početku bilo političko pomirenje dve stranke, DS i SPS, jer je naša namera da ne gledamo više iza sebe, naročito ne na dnevnopolitički način, ne tako što ćemo u prošlosti tražiti tačke sukoba, pa to pretvarati u političku pijacu zbog dnevnopolitičkih poena, nego da uspostavimo ekonomski efikasno društvo, socijalno odgovorno društvo, da na bazi jedinstva političkih snaga u Srbiji i sa jasno razrađenim političkim i ekonomskim, pa ako treba i vojnim planom, branimo Kosovo i Metohiju, uspostavljamo međunarodna savezništva na tom planu. Zaboravio sam da kažem da smo mi tražili da se uvaže i odnosi prema Republici Srpskoj. Mi o tom periodu stvaranja Republike Srpske možemo da mislimo šta hoćemo, ali tamo dominantno danas žive pripadnici srpskog naroda i moramo da vodimo računa o svemu tome. Prema tome, zamolio bih kolege poslanike i one koji će biti vlast da utičemo na one koji će biti izvršna vlast, da parlament ne bude potcenjen od strane izvršne vlasti, bez obzira što će to biti, a očigledno i pripadnici opozicije priznaju da će ova vlada biti danas izabrana. I, kolege iz opozicije, da svako radi svoj posao, da parlament bude primaran u odnosu na izvršnu vlast, da na jasan način polažu račun, da kolege iz opozicije, onako kako su to i najavili, ne opstrukcijom parlamentarnog rada, jer se nadam da im mi za to nećemo dati priliku, rade svoj posao opozicije baš tako, snažno, javno, jasno, kako su i najavili. Šta da vam kažem, najradije bih svojim kolegama, pre svega iz SPS i drugima rekao - srećne vam rane junaci, ali bojim se da mi kolege to ne zamere. Želim da ova vlada traje četiri godine, da ima jasne rezultate i na nacionalnom, i na socijalnom, ekonomskom i na državnom planu. Evo, toliko, i pre svega vas u ime poslaničke grupe SPS, Partije ujedinjenih penzionera i Jedinstvene Srbije, pozivam da svi zajedno, svako u skladu sa onim zaduženjima koje ima, radimo na tome da ove tendencije lošeg stanja i na ekonomskom, i na nacionalnom, i na socijalnom, a delom i na državnom planu budu korak po korak jednostavno prevaziđene. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, povreda Poslovnika.
Gospođo potpredsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa čl. 226. Možda gospodin Bajatović iznosi svoje stavove, ali on govori u ime stranke koalicije koja formira vladu u ovom trenutku. Iznosi stavove koji se ne nalaze u vašem ekspozeu, gospodine Cvetkoviću, iznosi stavove koji zaslužuju vašu momentalnu reakciju. Da li novoformirana vladajuća koalicija ima neki alternativni plan po kojem u nagoveštajima govoriu ime SPS i koalicije okupljene oko te stranke gospodin Bajatović ili ne? Tu mislim na pominjanje nekog vojnog plana koji će se primenjivati u slučajima o kojima nije govorio gospodin Bajatović, a o kojima vi morate govoriti. U ekspozeu se nigde ne govori o Republici Srpskoj. I, u vašem ekspozeu se ne govori o nacionalnom pomirenju o kojem govori stranka vaše koalicije. Da li postoji nacionalno pomirenje o kojem vi nas ne želite da upoznate? Ili nacionalno pomirenje ne postoji, a koristi se kao fraza u obrazlaganju jedne dosta kontradiktorne koalicije? To su bitna pitanja i na njih morate da odgovorite. Ovo je rasprava, a ne monolog poslanika koji koristi svoje pravo i nastupaju ovde bez ikakve reakcije onoga ko traži podršku parlamenta. Od vas očekujemo da nam kažete šta je to nacionalno pomirenje, koje se ne pominje u vašem ekspozeu, da li ono postoji ili ne postoji, da li je to fraza jedne stranke vaše vladajuće koalicije koja time pravda tu koaliciju ili ne. Ako tog nacionalnog pomirenja nema u ekspozeu, onda ga nema ni u politici buduće vlade, a ako ga ima, ako će ga biti u politici a nema ga u ekspozeu, onda je to zabrinjavajuće i vi nemate pravo da tako nešto krijete od Skupštine. I posebno je važno ovo pitanje tog vojnog plana. Kakav je to vojni plan, njega ovde ne pominjete? Vi pominjete reformu vojske, pominjete saradnju u tom globalnom sistemu bezbednosti, ali nigde ne pominjete postojanje vojnog plana koji će se primeniti u nama nepoznatom slučaju. Pošto je reč o SPS, stranci koja ima svoju prošlost, stranci koja se vraća na vlast, onda je potrebno posebno povesti računa o takvim idejama i takvim stavovima. Dakle, vi ste dužni da to prokomentarišete. Ako ne budete tako nešto komentarisali, onda ćemo se sresti na kraju rasprave, kada ću tražiti pravo da ponovo odgovorim na ona pitanja koja su ostala bez vašeg odgovora, što će biti protumačeno kao vaša slabost, a onda ćemo mi dati svoj odgovor koji proizilazi iz nekog iskustva.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić, povreda Poslovnika.
Član 27, zatim član 104. Prvo, bio je dogovor da se ne reaguje po povredama Poslovnika. Ne možemo zabraniti bilo kome da to čini, mi to nećemo činiti, to sam uradio sada da skrenem pažnju na tu okolnost. S druge strane, način na koji je nastupio maločas gospodin Čedomir Jovanović nije korektan. Postaviti ovakva pitanja nekome ko ne može uopšte da odgovori na ta pitanja, što je meni bilo potpuno jasno od samog početka do sada, to je pre svega uvredljivo za ostale koji to slušaju. Dakle, ne možete očekivati da neko odgovori na pitanja na kojima je nemoguće da da odgovor, zato što nije ni politički kompetentan ni politički snažan da može da odgovori, niti on razume ovo što ste ga maločas pitali.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović, povreda Poslovnika. Narodni poslanik Dušan Bajatović odustaje od prijave za isticanje povrede Poslovnika. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo budući članovi Vlade, neću dugo obrazlagati razloge zbog kojih će poslanička grupa Za evropsku Srbiju podržati Vladu na čelu sa gospodinom Mirkom Cvetkovićem. Činjenica da većina građana Srbije sa nestrpljenjem očekuje formiranje ove vlade i odobrava formiranje ove vlade, zapravo je najjači argument i nama ovde. Srbija u poslednjih 24 meseca skoro polovinu tog vremena ima tehniku vladu. Svi znamo šta to znači. Ne možemo da preuzmemo odgovornost za prerano raspisane izbore, ali smo zato preuzeli odgovornost za procese koji će omogućiti da Srbija u kratkom roku, dakle, relativno najkraćem roku do sada, dobije vladu i to, po našem dubokom uverenju, ne bilo kakvu vladu. Ono što je za nas izuzetno važno jeste razumevanje političkih okolnosti i na osnovu razumevanja takvih političkih okolnosti donošenje odluka koje zapravo znače najbolji odgovor na te okolnosti. Danas imamo zemlju koja se možda jedina u ovom delu sveta nalazi na raskrsnici i jedina koja je podeljena oko toga na koju stranu da krene. Po našem dubokom uverenju, jedini put kojim Srbija treba da krene i koji joj garantuje sigurnu budućnost, koji garantuje stabilnost, ekonomski razvoj i sve ono što je interes građana Srbije jeste put evropskih integracija. Zato je nama izuzetno važno što su se političke stranke koje su se našle u parlamentarnoj većini i koje danas formiraju vladu Republike Srbije našle oko te ključne tačke. Dakle, smatramo da je okosnica ove vlade pitanje evropskih integracija i zbog toga zdušno podržavamo ovu vladu. Pitanje evropskih integracija za nas zaista nije pitanje ideologije ili pitanje nekakvog preuveličavanja važnosti nečega što danas jeste. Duboko smo ubeđeni da je posao političara ne da negira stvarnost, da se opire stvarnosti, da se bori protiv stvarnosti, da je posao političara da realno sagleda stvarnost i na osnovu tako realne sagledane stvarnosti nađe najbolji put za svoju zemlju i za građane u njoj. Stvarnost je danas zaista takva da je najbolje za Srbiju i za sve njene građane ubrzani put ka EU. Ako govorimo o opštim razlozima za to, onda možemo da kažemo da pitanje integracija popravlja i pojačava međunarodni položaj zemlje. Pitanje evropskih integracija poboljšava ekonomsku poziciju i daje šansu za nove investicije i snaženje domaće privrede. Pitanje evropskih integracija povezano je takođe i sa pitanjem smanjenja nezaposlenosti, odnosno većim stepenom zapošljavanja ljudi. Pitanjem evropskih integracija vezano je i za zapošljavanje ljudi, vezano je za bolje plate, za bolje penzije, za veća socijalna davanja i za mogućnost da Srbija bude zemlja kojaće, na osnovu realnih ekonomskih mogućnosti, biti zemlja socijalno odgovorna prema onim kategorijama kojima je briga države u prelaznom periodu neophodna. Istovremeno, evropske integracije nisu samo pitanje ekonomije i pitanje standarda ljudi. Evropske integracije su za nas i nešto mnogo više i možda ponekad ne izgleda kao da je to posebno važno, ali mislimo da jeste važno. Pitanje evropskih integracija jeste pitanje evropskih standarda i tu pre svega mislimo na pitanje snaženja demokratskih institucija, stvaranja i snaženja demokratskih institucija. Mi s pravom od ove vlade očekujemo da će učiniti sve da prvo stvori zakonski prostor za stvaranje nezavisnih demokratskih institucija, da će podržati stvaranje tih institucija, da će to pokazati, između ostalog, i tako što će ovaj parlament, kao najviše zakonodavno telo i kao telo koje je nadležno za kontrolu rada vlade, uvažiti u meri u kojoj je to moguće i da će o svojim projektima raspravljati sa poslanicima u ovoj skupštini, bili oni pozicija ili opozicija; da ćemo do rešenja pokušati ako možemo da dolazimo zajedno; da tamo gde postoje ideološke suprotstavljenosti nećemo voditi rat, iako ćemo se suprotstavljati konceptima koji su suštinski različiti. Evropa je za nas i vrednosni sistem, i pitanje ljudskih i građanskih prava. Razvijanje korpusa ljudskih i građanskih prava jeste i novi vrednosni sistem u kome ćemo se osloboditi nekih tradicionalnih shvatanja države, u kome ćemo se osloboditi nekih tradicionalnih shvatanja položaja čoveka u kome čovek jeste podanik države, a nije nosilac suvereniteta. Dakle, da ćemo, nakon ove četiri godine, stvoriti temelje zapravo jednog društva za koje ćemo moći da kažemo da ima u sebi temelje jednog modernog demokratskog razvijenog društva. Mi smo ovde dobijali primedbe da je ova vlada i da je ova parlamentarna većina sastavljena od heterogenih, nepomirljivih i ne znam kakvih političkih grupacija. Duhovito su je neki zvali semafor. Ono što je za nas ovde važno je pitanje razumevanja Srbije. Ako smo mi političke grupacije koje u sebi nose različite boje, hoću da podsetim da je Srbija zemlja koja poznaje čitav dugin spektar boja i kada se uzme po nacionalnom, po verskom, po obrazovnom, po kome god hoćete kriterijumu, Srbija je jedan veliki spektar boja. Ako se taj spektar boja ne vidi u politici, onda nešto nije u redu sa politikom. Mi ne mislimo da je širi spektar boja problem da koalicija radi. Mi očekujemo da vlada, koju danas biramo, bude državna reprezentacija, i bez obzira iz kog tima da dolazi da igra zajedničku igru koja se zove ostvarivanje interesa zemlje i interesa njenih građana. Više nego do sada očekujemo da će ova vlada zapravo biti tim, mnogo više nego skup pojedinaca i skup resora. Očekujemo da će ova vlada pokazati da može da posmatra društvo kao celinu, razmatrajući i rešavajući pojedine njene elemente. Imali smo takođe primedbu da je vlada preglomazna i da će samim tim biti neefikasna. Možemo da kažemo da postoje različiti primeri i sigurno ova vlada nije sličnija vladama razvijenih demokratskih zemalja po svom broju, više je slična vladama zemalja koje su prošle tranziciju, ali ono što je za nas bitno jeste da li je vlada skupa sa stanovišta onoga što će uraditi, ne da li je skupa po brojučlanova kabineta koje ima. Dakle, od rezultata ove vlade i prema rezultatu ove vlade mi ćemo meriti da li je ova vlada bila skupa ili nije bila skupa. Najskuplja je vlada koja ne isporuči rezultat građanima i koja ne postigne one ciljeve koje je sebi zacrtala, a za koje je dobila podršku. Sledeće pitanje je da li je ovo nacionalna vlada i šta je zapravo nacionalna vlada, pošto je optužba da ovo nije nacionalna vlada i tu očigledno postoji suštinsko nerazumevanje u tome šta jeste, a šta nije nacionalna vlada. Za nas je vlada koja ostvari cilj ulaska Srbije u EU, koji podrazumeva transformaciju društva i u političkom, i ekonomskom i socijalnom smislu, vlada koja je nacionalno odgovorna vlada. Dakle, mi ne mislimo da je pitanje ulaska Srbije u Evropu mali cilj ili da je odsustvo ideje. Za nas je to velika ideja koja će zahtevati strašno mnogo angažovanja, koja će zahtevati puno energije i puno napora, i bilo bi dobro da u tom naporu imamo i podršku onih koji osporavaju taj put. Sigurno bismo lakše ostvarili taj cilj kada ne bismo imali na tom putu saplitanja i prepreke. Svejedno, ovoj vladi želim, u ime poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, koju čine DS, Liga socijaldemokrata Vojvodine i SPO, uspeh u radu jer smatram da je to interes svakog građanina, bez obzira ko je za koga glasao, da je to interes i onih građana koji nisu glasali za stranke koje čine ovu vladu. Želim da ova vlada potraje i da bude stabilna, želim da zaista bude državni tim koji će ovoj državi donositi pobede.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je nemoguće ostati bez komentara na izlaganje predstavnika vlasti, zato što bi čovek mogao da stekne utisak da smo mi, koji smo do sada saplitali na putu prema Evropi, konačno sišli sa vlasti i sada će da preuzmu vlast oni koji žele da nas uvedu u EU, i sada će, kako sam čuo gospođu Kolundžija, Srbija da krene evropskim putem. Izvinite, molim vas, rekli ste u prvoj, drugoj rečenici, ne bih ulazio u to da to niste rekli. Osam godina ste na evropskom putu. Gde da krenete? Kamo sreće da tako niste ni kretali, kamo sreće da je ekspoze iskren, pa da se krene i drugim putevima, o kojima vam mi govorimo neprekidno. Ali, da vi sada krenete putem u Evropu; nije tačno, gospođo Kolundžija, evo ga ovde ovaj "vojvoda od Meridijan banke", on nam je pre osam godina rekao da ćemo za osam godina da budemo u EU, a sada ćemo tek da krenemo izgleda evropskim putem. Dalje, vi kažete da je Srbija šarena bašta. Jeste. Zašto vam onda smetaju srpski nacionalisti? Kako to da se samo protiv njih borite? Kako to da sve što izgovorite u svetu o Srbiji, sve što je dovelo Srbiju na loš glas, bila je vaša priča o lošim srpskim nacionalistima. Ili su možda srpski nacionalisti lošiji od mađarskih, ili možda lošiji od onih koji su tražili da Raška ili Sandžak budu republika, ili od onih koji kažu da je centar zbivanja u Raškoj u Sarajevu? Gde to merite vi koji nacionalizam valja, koji ne valja, koji je dozvoljen, koji nije dozvoljen? Još će da ispadne da smo mi krivi, jer vas kao mi saplićemo na tom evropskom putu. Kaže - želela bih da i oni koji nas sapliću, prestanu da sapliću, brže bismo stigli. Ko vas to sapliće? Vas Evropa sapliće. Neće da trpi lopove, neće korupciju u Srbiji da trpi. Evropa traži čestitu vlast u Srbiji. Još uvek vama omogućavaju da vladate. Koliko su vama zadovoljni, vidi se po brzini kojom idemo prema Evropi. Ko vas je to zaustavio na putu prema Evropi? Sami odlučujete, sami tempo birate, sami određujete ministre, sami potpredsednike zadužene za evropske integracije, sami birate s kim razgovarate, sami određujete taktiku u odnosu na nesumnjive evropske zahteve. Jesam li vam ja rekao da bez potpune saradnje sa Haškim tribunalom nema primene sporazuma o pridruživanju ili Evropa? Kada ćete da budete na evropskom putu? Evo, noćas hapsite Mladića, Karadžića, Hadžića, sutra ste na evropskom putu. Dalje, da nije Evropa postavila još neki uslov? Šta je sa Kosovom i Metohijom? Na kakvom ste evropskom putu? S kim? Da li je u sastavu Srbije Kosovo i Metohija ili nije? U koju Evropu koja kaže da Kosovo i Metohija nije sastavni deo Srbije? Što nas ovde lažete, što nas obmanjujete? Lepo je izaći i reći - ako uđemo u EU, bićemo svi bogati. Kada? Kad? Jesu li bogati svi u Evropskoj uniji? Je l' oni tamo prihvataju sve te sporazume koje izmisli Savet ministara? Pobuni se članica Evropske unije, pa oteža potpuno postupak EU, a mi slepo, sve slepo, bez ikakve odbrane. Kome biste sada prodali poljoprivredne proizvode, gospodine Đeliću? Rusima. Šta ste prodali EU? Kako se zove taj proizvod? Ponavljam, nemate vi saplitanja u Srbiji na putu prema EU. To što opozicija ne želi, to ne može da vas spreči. Vi vodite Srbiju kako vi hoćete. Nikada opozicija ne određuje tokove u Srbiji. Sami ste odgovorni. Nemojte kroz dve godine, kada vas pojede onaj kancer što se zove G 17 plus, da kažete - sprečavala nas je opozicija, nismo doneli sistemske zakone. Kada ćemo to? Ostariše ljudi. Kakvih 200 hiljada novozaposlenih, novih radnih mesta? Ne, nego ponovo otvorenih zatvorenih radnih mesta. Tako bi trebalo to da definišemo. Zatvorili ste milion radnih mesta, sada možemo ponovo da otvorimo tek 200 hiljada, pa kroz 20 godina još 200 hiljada, a računate da se ne rađamo uopšte, i da niko ne bude punoletan, i da niko ne završi školu, da nema novopridošlih na birou za zapošljavanje, nego samo ovo što se našlo nezaposleno, to je milion. Biće dva miliona. Ako da bog da Srbiji, da svi građani Srbije rađaju decu, valjda ćemo imati mnogo dece. Kada ćete da ih zaposlite? Kada ćete da stignete u tu Evropu? Šta to ima u toj Evropi što sigurno donosi? Pretpristupni fondovi, to ćete sve da pojedete i da potrošite. Dalje, NIS, Elektroprivreda, i to ćete da pojedete i da potrošite. Pogledajte na čemu živi osam godina budžet Srbije? Šta je rekao ministar - propašćemo ako uskoro ne prodamo nešto veliko, ako ne formiramo vladu i prodamo nešto veliko, propadosmo. Imam mnogo veza sa selom, za razliku od vas. Život imam u prstima. Kada seljak prodaje njivu, ne može bolje da živi. Samo kada kupuje, onaj ko kupuje njivu, za njega kažu - evo ga, napreduje. Onaj što je prodao, a to prodaju uglavnom naslednici, vas računam u naslednike jednog i dobrog i lošeg sistema, ali je nešto ostavio što ste vi rasprodali. Sve što ste uspeli, to je da kupite dobre automobile. To je sudbina u Srbiji. Kada god dođe naslednik, ne pita koliko mu njiva vredi, nego koji auto može da kupi za nju. Tako ste i vi, raskrčmili, rasprodali, pola od toga je zatvoreno, nikada neće da otvore stranci. Prodajete najbolju zemlju u Vojvodini, prvo uz autoputeve, zatim ćete da širite i dalje, prave se skladišta sa po dva-tri zaposlena, više nigde ne rađa pšenica, kukuruz. Niste ni pomišljali na neko drugo angažovanje u poljoprivredi, evo sada će ovaj koji je fiziologiju domaćih životinja i fizionomiju završio, on bi sada mogao da podigne poljoprivredu. Ljudi, igrate se sa najvažnijim resursom u Srbiji. Vojvodina, koju volim isto kao i Šumadiju, nestaje kao simbol onoga ko hrani ne samo Srbiju, nego Evropu. U šta se pretvara? U betonirane oaze. Što im to niste rekli, uz obalu Dunava, što ih niste poslali u neka brdsko-planinska područja? Korumpirani su vam svi odbornici, kupe njivu na kraj sela, pet hektara, pa onda korumpiraju odbornike da to pretvore u gradsko građevinsko zemljište, pa daj mu dozvolu, daj mu gas, daj mu asfalt, daj mu vodu i kanalizaciju, daj mu struju, a on napravi skladište i zaposli pet viljuškara i tri manipulanta, i tu više ne može da rodi sedam hiljada kilograma po hektaru kukuruza, tu više ništa ne rađa. Šta će da bude za 4, 5 ili 10 godina? Da li to Evropa radi sa svojim bogatstvima? Ne radi, bogami. Vi ništa od Evrope niste naučili. Ne znam ni kako to gledate u njih. U šta blenete? Karađorđe je slao polupismene vojvode širom Evrope, pa su znali šta gledaju. Dobro, zamenili rusku zastavu, okrenuli je naopako, sve drugo su uradili kako treba. A vi, vi zavisite od njih, vi se dičite time što ste kod njih pozavršavali škole, oni su za vas mentori. Kada ćete te kurseve koje ste završili da suprotstavite onome što vam govore? Nikada. Morate da suprotstavite znanje. Gde se stiče znanje? Ovde kada se radi dugo, a ne kada se dođe i zasedneš u ministarsku fotelju. Vi o tome ništa ne znate. Vi jeste surovi monetaristi i vi ćete to da sprovodite kako znate i ne znate, a šta će od toga da bude za nas, za srpsku privredu, za decu i za stare, videćemo, gospodine Krkobabiću. Kažem vam grdnu grešku danas činite. Možda to vas ne zanima previše. Za godinu-dve ta greška će da se vidi. Ovo je nehumano prema siromašnima, prema nezaposlenima, prema penzionerima, prema bolesnima. Ova vlada je nehumana prema njima. Ova vlada je bila nehumana prema njima, sada će tek biti još više. Kako ste naumili, tako neka vam bude, samo nemojte da nas optužujete za ono što nam je posao, što nam je dužnost da radimo, za ono što ste radili. I nemojte da pričate o demokratiji, jer ste u poslednjih 15 dana promenili upravne odbore svih medija, pa i takve veličine u kulturi, gospodin Bradić je veličina po vama, ali priznajem i Emira Kusturicu kao boljeg režisera od njega, da ne pričam dalje, a da ne pričam za boljeg člana upravnog odbora. Ko vam je smetao njega ste sklonili. Ko vama ne smeta? Samo onaj ko digne prst za žute. Gde gledate kvalitet? Da li ima univerzalnih kvaliteta za vas? Nema, mora da pripada vama. Tako o toj demokratiji. Sada me interesuje kako će da izgleda uređivačka politika medija koju ste preuzeli brutalno pod svoju kontrolu u poslednjih 15 dana.
Da li se još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam o produžetku rada. Na osnovu člana 85. stav 5. i stav 6, danas će Skupština raditi umesto do poslovnički predviđenih 18,00 časova do okončanja ove tačke dnevnog reda i da će pauza koja je uobičajena u 14,00 časova biti od 15,00 do 16,00 časova. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku podnele poslaničke grupe i prelazimo na raspravu po prijavama za reč. Prvi reč ima narodni poslanik Riza Halimi, a posle njega narodna poslanica Vesna Pešić.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo budući ministri, ispred Koalicije Albanaca Preševske doline i ovom prilikom pozdraviću sva zalaganja koja idu u prilog formiranja proevropske vlade. Albanci ovog područja su životno zainteresovani da u okviru zalaganja za evropske vrednosti nova vlada radi daleko ozbiljnije od prethodne na ostvarivanju objektiva postavljenih programom vlade za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa još iz 2001. godine. Međutim, još na početku moram da objasnim da nisam deo nove parlamentarne većine, iako se često govori o tome da cela poslanička grupa manjina je uključena u dogovor o formiranju nove vlade. Jednostavno, sa predstavnicima Koalicije Albanaca Preševske doline nije obavljen nijedan konkretan razgovor na ovu temu. Štaviše, mi nismo dobili ni odgovor na pismo koje smo uputili predsedniku države 18. maja, a u kojem smo zatražili da u okviru zalaganja za ostvarivanje evropskih vrednosti nova vlada preuzme obavezu da reorganizuje Koordinaciono telo za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa i da suštinski uključi legitimne predstavnike Albanaca u rad ovog Vladinog organa i da se ujedno omogući adekvatno uključivanje Albanaca u državne organe i institucije opštinskog nivoa. Jer zna se da nas nema na okružnom, a da ne govorim o višim nivoima, tako da još uvek ne vidim spremnost nove parlamentarne većine da ozbiljnije radi na rešavanju veoma osetljivih problema sa kojima se suočavaju Albanci ovog područja. Nažalost, centralne vlasti nastavljaju da zatvaraju oči ispred teške ekonomske situacije u Preševskoj dolini, u kojoj je stopanezaposlenosti kod albanskog stanovništva veća od rekordnih 70%, a opština Preševo je ubedljivo na poslednjem mestu u konkurenciji sa svim opštinama u državi sa oko šest puta nižim nacionalnim dohotkom po glavi stanovnika od odgovarajućeg državnog proseka. Takođe se nastavlja sa ignorisanjem dramatičnih problema u oblasti visokog obrazovanja. U situaciji u kojoj Albanci u Preševskoj dolini nemaju nijednu visokoškolsku instituciju na svom jeziku, a da pri tome mladi Albanci sa ovog područja studije završavaju u Prištini, Tirani, Tetovu. Do sada je bilo ogromnih poteškoća zbog njihove mogućnosti da učestvuju u raspodeli sredstava iz Fonda za studentski standard, ali još veće poteškoće se pojavljuju prilikom veoma komplikovanih, sporih i skupih procedura nostrifikacija diploma stečenih u Tirani i Tetovu, koje se veoma često i negativno rešavaju, odbacuju. Međutim, situacija u ovom planu postaje sve dramatičnija zbog nove interpretacija Ministarstva prosvete, kojom se dovodi u pitanje dosadašnje priznavanje diploma koje su stečene na Univerzitetu Priština, izdatih na obrascu UNMIK-a, naravno sa pečatom UNMIK-a, a na osnovu odluke Ministarstva prosvete iz 2001. godine, kojom je tada ovaj osetljiv problem bio rešen. Zbog bitno izmenjene interpretacije ovog pitanja od strane Ministarstva prosvete, pripravnici iz opštinske administracije u Preševu i Bujanovcu mesecima ne mogu da polože stručni ispit, a Ministarstvo prosvete već dve godine ne organizuje stručne ispite za prosvetne radnike albanske nacionalnosti. U vremenu kada aktuelna državna politika kategorično insistira na Rezoluciji 1244 UN i na daljem sačuvanju prisustva UNMIK-a na Kosovu, zaista je nelogično da baš u ovim trenucima državni organi u Srbiji odustaju od dosadašnjeg priznavanja školskih diploma izdatih po UNMIK-ovim obrascima i sa njihovim pečatom. Doduše, to je do sada bio jedini UNMIK dokument koji je priznavan od strane državnih organa u Srbiji. Na ovaj način Preševo, Bujanovac i Medveđa ostaju totalno bez novih visokostručnih kadrova, što automatski znači gubljenje svake perspektive za razvoj ovog ekstremno nerazvijenog područja. A što je još dramatičnije, ovim merama srpske vlasti ubrzaće se etničko čišćenje Albanaca započeto 1999. godine. Ako ovim činjenicama dodamo i podatke iz ovogodišnjeg NIP-a, iz kojeg se vidi da je za razvojne projekte opštinama Preševo i Bujanovac predviđeno svega 79 miliona dinara, a za izgradnju vojne baze Cepotin između Bujanovac i Preševa za specijalne vojno-policijske snage predviđeno je preko milijardu dinara. Sasvim je onda jasno da je dosadašnja vlada drastično reducirala socioekonomsku komponentu programa iz 2001. godine i da se koncentrisala pre svega na militarističku komponentu. Ne treba mnogo mudrosti da se zaključi da se ovom strategijom, ne samo privremeno, stvara privid mirnog stanja, a da to stvarno nema veze sa postavljenim objektivom Vladinog programa o stvaranju stabilnosti na ovom području. Pored spremnosti da podržim sve predloge koji će sadržati i doprinetiubrzavanju uključivanja države u EU, sve mere koje bi išle u tom pravcu, danas ne mogu da glasam za ovu vladu, jer je moj osnovni utisak da još uvek među glavnim nosiocima parlamentarne većine nema suštinske spremnosti za ozbiljniji pristup u rešavanju veoma osetljivih problema Albanaca u Preševskoj dolini. Zapravo, ne vidim da postoji spremnost i u novoj vladi da se ispunjavaju međunarodno preuzete obaveze preko Vladinog programa iz 2001. godine, kojim je trebalo da se političkim i socioekonomskim promenama stvaraju preduslovi za normalan život za sve građane ovog područja. Na kraju, kada je u pitanju Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, da prokomentarišem da je jedan zračak nade da će se možda ipak ne samo verbalno, nego i praktično raditi na ostvarivanju ljudskih i manjinskih prava, da primetim ono što je primetio i gospodin Pastor - da nažalost u ekspozeu nije bilo reči o ovoj problematici. To govori u prilog tome da još uvek ima dilema u ovoj državi kako rešavati, zapravo prvo je dilema ono što smo imali prošle godine - o tome da će sva ministarstva raditi na pitanju ljudskih i manjinskih prava, pa se ispostavilo da od toga ništa nije bilo. Šta sad? Našli smo se na brzinu u, da kažem, nepripremljenom terenu i onda nemamo nikakvu ideju kako će nova vlada raditi sa ovim ministarstvom. Ipak bih izrazio tu nadu da će ovo ministarstvo raditi u pravcu ostvarivanja tih osnovnih vrednosti i da doprinese, ako bude taj ceo mandat, da stvarno onda ne bude potrebe za ovim ministarstvom, da stvarno ovo društvo i ova država donosi odgovarajuće zakone kojima će se suštinski zaštiti ljudska i manjinska prava, i to i u Vojvodini, ali i u Preševskoj dolini, odnosno i u Sandžaku, naravno i u svim delovima naše države. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vesna Pešić, a posle nje narodni poslanik Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj ekspoze koji je pred nama može da se razmatra na dva načina. Jedan bi bio ciničan, da kažemo da smo dobili nešto što je uobičajeno, nešto što je prosečno i nešto što je neka mera Srbije, bez neke velike ambicije. To drugo merilo bi moglo da bude - da vidimo koliko možemo da budemo ambiciozni i ono što jesmo, što smo realno, ali da možemo da budemo bolji i da možemo da formulišemo stvari bolje i preciznije, nego da otaljavamo nekakvu stvar. Znači, ovo kako je napisano to je tako i ako se kaže - pa dobro, Srbija je ovo, pa nemamo šta od Srbije mnogo da očekujemo. Međutim, smatram da Srbija može da napreduje i da je u svojoj istoriji napredovala samo ako je pokazala ambiciju, ako pokaže da uvek može bolje i da uvek može da bude solidnije nego ovo što smo ovde dobili. To ću da pokažem na nekoliko načina, tako što ću da analiziram elemente programa, a naravno svaki program treba da sadrži nekoliko elemenata. Prvi element su ciljevi, koje imamo ovde na prvoj stranici, a zatim mora da se govori o metodama, kako će se određeni ciljevi ostvariti. Zatim mora da se govori o dinamici, o rokovima, kako će se ti rokovi ostvariti, a zatim treba da se govori malo i o stilu rada te buduće vlade. Pravo da vam kažem baš u tom stilu rada buduće vlade vidim da bi tu mogle biti nekakve promene. Ako od toga nema ništa, onda ciljevi ostaju isti. Ako bi pogledali ono kako je bilo prošle godine, onda ne vidim da je tu napravljen neki iskorak i da ovde ima nekih većih i značajnijih promena, jer kad se kaže "ciljevi" to može uvek da bude svašta. Ali, iz ovih elemenata kako, šta je implementacija, kada se nešto dešava, kakva je dinamika, kakav je stil rada vlade i naravno kakvi su kadrovi, znači to su ti elementi na osnovu čega možemo da vidimo koliko smo ambiciozni u ovom momentu. Evo, da pokažem kada je reč o ciljevima, vidite, kaže prvi cilj, da je postignuta saglasnost ove vlade, odnosi se na opredeljenje za evropsku budućnost Srbije. Gospodine Đeliću, vi ste radili i prošle godine integracije i bili ste potpredsednik vlade za to, za ovaj deo, pa da li ste vi zadovoljni ovom formulacijom ili niste? Molim da kažete. Nije valjda da smo stigli dotle da smo se tek opredelili i valjda bismo mogli da kažemo - ubrzano uključivanje Srbije ili dinamika integracije Srbije u EU, a ne "opredeljivanje". Evo, samo da vam kažem kakva je mala, niska naša ambicija, da za i ono što smo počeli izgleda da se tek sada opredeljujemo. Da li niste mogli da kažete tačnije taj cilj, ambicioznije, zato što pored vas sedi gospodin Dačić, pa onda njima ne odgovara da to bude ubrzano uključivanje, nego samo opredeljivanje? Evo, samo vam dajem jedan primer te neambicioznosti, a kad nemate ambiciju da nešto postignete, onda nećete ništa ni postići. Dobro, neprihvatanje nezavisnosti AP Kosova - s time se slažem. Recimo, ovo treće, šta će vam ova "neophodnost", kažite samo - jačanje ekonomije - nema potrebe. Tu je - jačanje socijalne odgovornosti vlade. Sada, molim vas kod ovog cilja - pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije. Pa da li je do sada bila oštra ta borba? Mi do sada nismo imali nikakav plan. Ako bi pogledali šta piše unutra, vidimo da se to uopšte neće pooštriti, da nema, jer se ne pominje ni nacionalna strategija, da se ne pominje ni ona agencija, da se ne pominje uopšte ni Konvencija o borbi protiv korupcije koju sam, baj d vej, kada sama bila ministar potpisala, a ništa od toga nema i ono što se tamo pominje, nikakve implementacije, nikakve garancije - da će biti nekakvo pooštravanje. Drugo, zašto pooštravanje? Budimo ambiciozni - znači, eliminacija kriminala i korupcije, jer zašto da pooštravamo a nismo ni bili oštri? Konačno ovo zaista izaziva podmseh kad se kaže - poštovanje međunarodnog prava. Znate šta, valjda se podrazumeva da se neko pravo, međunarodno i domaće, poštuje. Znači ovo je potpuno, kako da kažem, gotovo blamantno, da jedna ozbiljna država, kada se donosi, vlada ih bira i vlada kaže - poštovanje međunarodnog prava. Ljudi moji, valjda pravo mora prosto uvek da se poštuje, međunarodno i domaće. Znači, ovo apsolutno ništa ne znači, a kada se pogleda ovo pozadi, odnosi se na Kosovi i Metohiju, što je rečeno već nekoliko puta, a opet skriveno zbog koalicionih partnera i gospodina Dačića, pa ne može da se kaže - da se to odnosi ako je reč o EU, pre svega na saradnju, odnosno na izvršavanje saradnje sa Haškim tribunalom iz čega ne mogu, bez čega ne mogu da se izvuku osnovni ciljevi ovog programa. Prema tome, ovakvi ciljevi koje sam ovde izanalizirala pokazuju da tu nema ozbiljnog opredeljenja, jer su mogli biti bolje formulisani, a da ne govorim sada, kad se govori, odnosno samo ću reći veoma kratko, kada je reč o metodama. Recimo, spominje se stalno reč - reforma. Ta reč je zaista nekada imala dosta veliki značaj. Vi sada kažete, evo samo pitaću kada kažemo rokovi, kada će biti ta reforma policije? Molim vas, da li je bila reforma policije ili nije bila reforma policije? Ovde se opet govori o nekim ciljevima, pa šta znači ta reforma policije, da li je to i ko je zadužen? Hoćemo da čujemo šta je ta reforma policije. Sa druge strane, ono što je suština reforme, kaže se: "Nad svim službama bezbednosti uspostaviće se civilna kontrola". Pitam vas: kada će se uspostaviti civilna kontrola nad državnom bezbednosti? Kada će se to tačno dogoditi i u kom roku? Ništa od toga nema. Isto tako i kada je reč o reformi pravosuđa. Mi slušamo o reformi pravosuđa već godinama. Opet postavljam pitanje - kada i kako? Nema ništa. Kada će se sprovesti ta reforma i šta uopšte znači ta reforma? To su reči koje ne znače bukvalno ništa. Htela sam da skrenem pažnju i na to da je najveći problem bio uvek kod implementacije. Recimo, ako pogledamo borbu protiv korupcije, pooštravanje te borbe, onda ne vidimo da će se ta borba voditi tako što će se striktno ili doneti novi zakon, recimo, o finansiranju stranaka, jer glavna veza između uticaja tajkuna na politiku i na političke stranke, jeste u tom mraku, u toj nestransparentnosti. Donet je Zakon o finansiranju stranaka, međutim, niti se on primenjuje, niti se može primeniti, niti je njegova kontrola obezbeđena. Doneli smo Zakon o reviziji. Nikada nije počela da radi državna revizija. Šta nam vredi da pričamo o toj borbi, kada se ne pomene da će državna revizija kontrolisati, kako će se trošiti budžet? Još smo rekli da imamo dva budžeta: nacionalni investicioni plan i plus budžet. Znači, nema nikakve kontrole niti se pominje implementacija i učešće tih institucija. Prema tome, kada se pogledaju metodi, veoma je žalosna situacija. Ne vidi se kako će se to ostvariti. Naročito je osetljivo u pogledu vaših partnera. Kada se govori o socijalno odgovornoj vladi, molim sada premijera da pokaže kako će se održati balans, da bi zaista ljudi koji su siromašni i znali da će nešto da se ostvari od ovih obećanja, da se pokaže kako će se pokazati ta fiskalna politika i inflacija u odnosu na povećanje penzija, da se to iznese pred ljude, da bi mogli da poveruju da je gospodin Krkobabić zaista nešto obećao, ili će to da pojede ona inflacija od 12%, ovo što ćete da podignete penzije za 10% do kraja godine, inflacija 12%. Znači, "pojeo vuk magarca", nema ničega. Molim vas da to građanima zaista ozbiljno pokažemo. U vezi sa tim bih htela da kažem da možda ne bi bilo loše da zaista pokažete i koja socijalna politika. Gospodine Krkobabiću, vama se sada obraćam, zašto tražite da se penzije svima linearno podižu 10%? Vi niste siromašni penzioner. Mislim da bi sada morali da napravimo jednu socijalnu politiku koja bi bila targetirana, da se zaista rešava problem tamo gde postoji. Zašto svima linearno? Čim je linearna socijalna politika, to znači da nemate socijalnu politiku. Moderna socijalna politika nikada nije linearna. Znači, vi targetirate problem i rešavate problem. Znači, hoću da vidim da se ovde uključuje jedna moderna socijalna politika, a ne socijalna politika linearnosti, koja, u stvari, ne rešava ni jedan jedini problem. Samo ukazujem na te momente. Završiću s tim, evo na prvoj stranici se kaže da će biti usvojen akcioni plan kada je reč o ubrzanju evropskih i drugih reformi. Kada će biti donet akcioni plan? Da li biste mogli da napravite jedan kalendar za prvih 100 dana ili bar za šest meseci? Dajte da vidimo kada. Pomenuću, mnogi ovde znaju, prošle godine smo doneli Zakon o putnim ispravama. Da li je rečeno da će da se izdaje od 1. marta i do kraja ove godine ćemo svi imati nove pasoše? To nije ostvareno, gospodine Đeliću. Nikada niste izašli da objasnite zašto nije ostvareno. Kad kažete akcioni plan, kada će biti akcioni plan? Znači, tražimo da usavršite ovaj ekspoze, da taj ekspoze zaista dobije jednu strukturu i da građani mogu da poveruju bar delimično da će nešto od ovih ciljeva biti ostvareno, jer ovako šuć-muć, nijednog roka nema, nema kada, nema zakona, nema čak ni osnovnih zakona koje ćete doneti. Koji su to osnovni zakoni koje Skupština mora hitno da radi? Nema ni toga. Preko zakona i implementacije možemo da vidimo šta će ova vlada da radi. Na kraju, gospodine Cvetkoviću, htela sam da vam čestitam na ovom izboru, ali moram da vam kažem i to da nije dobro što ćete voditi Vladu samo kao ekspert i što ćete, kao neko ko ima iskustva pre svega u ekonomskoj delatnosti, sigurno pomoći Vladi u tom delu, ali nije loše kada se za premijera bira neko ko nema politički legitimitet zato što onda on taj legitimitet mora da traži negde izvan sebe. Zato što vi niste uticajna ličnost, znači nestranačka ste ličnost, uvodimo nestranačke ličnosti, tamo treba da budu par ekselans perfektne političke ličnosti, da biste mogli da garantujete ovaj program. Znači, tamo gde bi trebalo izbaciti politizaciju, kada su u pitanju preduzeća, državna administracija itd, tu će politizacija da ostane, a tamo gde treba zaista da budu jake političke ličnosti, tamo biramo nestranačke ličnosti. Postavljam DS jedno možda naivno pitanje - zar jedna tako velika stranka, kao što je DS, nije imala nijednu političku ličnost da postavi kao premijera, nego nestranačku ličnost? Zamislite se nad tim kako ćete voditi ovu vladu i da li ćete biti odgovorni vi ili neko drugi. Da se ne bi igrali žmurke, verovatno da će biti odgovoran predsednik Republike. Kažem mu da ćemo i njega prozivati kada je reč o ovoj vladi.
Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Poštovana predsednice, gospodine Cvetkoviću, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu izlaganja i iznošenja programa gospodina Cvetkovića o budućoj vladi Republike Srbije, kada se pažljivo pročita ovaj ekspoze, zaista se ne možemo oteti utisku a da ga ne kvalifikujemo na različite načine, mada te kvalifikacije proizilaze iz koalicionog dogovora stranaka koje će činiti vladajuću koaliciju, naravno i različitih vrsta kompromisa i ustupaka koji su pravljeni da bi se ta koalicija napravila. Ovaj ekspoze je ne samo nedorečen, on je i protivrečan u mnogo svojih segmenata. Ono što je najvažnije, po ključnim pitanjima je apsolutno politički neutralan i ostavlja utisak da se ono što zaista tišti Republiku Srbiju, ona ključna i važna pitanja, izbegava ovde decidirano pomenuti, verovatno iz razloga što jasno nuđenje rešenja može da proizvede, zbog različitih stavova po pojedinim pitanjima u prošlosti, određene i turbulencije i probleme unutar vladajuće koalicije. Mogu da kažem da ovaj program jeste hibridni program, kako je i formirana ova vladajuća koalicija, kao hibridna vlast, bez obzira na to što u poslednje vreme deklarativno čujemo saglasnosti po pojedinim ključnim pitanjima. Ono što prvo pada u oči to je najvažnije pomenuti ovde, jeste redosled prioriteta. U odnosu na prethodne dve vlade, bitno i suštinski su promenjeni prioriteti, a samim tim se bitno i suštinski najavljuje promena politike. Prvi prioritet nije borba za teritorijalnu celovitost Republike Srbije, prvi prioritet nije borba za očuvanje Kosova i Metohije. Taj prioritet pada na drugo mesto, a videćemo u kojoj meri je način na koji se realizuje taj prioritet ublažen i odstupa od onogašto je bilo definisano kao državna politika. Ono što, takođe, pada u oči, iako je u javnosti više puta isticano kao najvažnija tema - jačanje socijalne odgovornosti vlade je, gle čuda, četvrti prioritet ove vlade. Socijalna politika je na četvrtom mestu. To svako ko pročita ovaj ekspoze može jasno da vidi. Prva tačka ovog programa jeste opredeljenje za evropsku budućnost Srbije, iako je ta opredeljenost ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije 2004. godine nedvosmisleno potvrđena u rezoluciji koju je ovaj visoki dom doneo. Prema tome, jedna deklaracija opredeljenosti nije ništa više osim ponavljanje onoga što su političke stranke već nekoliko godina ovde isticale. Pođimo redom. Kao što sam rekao, najavljen je veliki zaokret u politici u državi Srbiji i ova vlada je to najavila. Borba za očuvanje teritorijalnog integriteta Republike Srbije sada je na drugom mestu prioriteta ove vlade, ali je definisana kao neprihvatanje nezavisnosti Kosova i Metohije. Upravo kada vidimo na koji način je u ekspozeu pomenuto kako će se voditi politika po pitanju Kosova i Metohije, vrlo jasno se uočava odstupanje od jedne aktivne progresivne politike. Ova politika biće pasivna politika i ponavljanje onoga što je, manje-više, čitavoj međunarodnoj zajednici jasno, a to da je međunarodno pravo na strani države Srbije. Mi ovde nemamo aktivnu politiku koja podrazumeva učvršćivanje institucija Republike Srbije na Kosovu i Metohiji i još jače vezivanje, u skladu sa međunarodnim pravom i rezolucijama, Kosova i Metohije i njenog jasnijeg inkorporiranja u državnopravni sistem Republike Srbije, osim onoga što se ovde potencira, a to je, što je potpuno normalno i što svaka odgovorna vlada mora da radi, da se vodi računa o poboljšanju ekonomskog i socijalnog položaja Srba na Kosovu. Jasnija, aktivnija politika koja podrazumeva demonstriranje, pokazivanje da je Republika Srbija prisutna na Kosovu i Metohiji kroz svoje institucije ovde nedostaje, osim pasivnog stava i ponavljanja činjenice da je međunarodno pravo na strani Republike Srbije, a što je od strane mnogih zemalja, nažalost, kršeno. Ono što je, takođe, potrebno istaći jeste da se ovde u mnogo segmenata izbegava jasno određenje prema ključnim temama koje opterećuju javnost, a javnost tu traži odgovor. Pitanje odnosa nove vlade prema prisustvu Euleksa na Kosovu i Metohiji. To se ne pominje u ekspozeu. Pitanje koje je ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije u decembru 2007. godine jasno definisano kroz rezoluciju vojne neutralnosti Republike Srbije ne pominje se. Želim samo da još jednom istaknem da u okviru te rezolucije je rečeno da ne sme nijedan međunarodni ugovor da se potpiše ukoliko se njime ugrožava teritorijalni integritet Republike Srbije, pa je potpisan Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a ovde se prećutkuje vojna neutralnost. Da li možemo na osnovu toga da sumnjamo da će nova vlada voditi politiku priključenja NATO paktu. Možemo osnovano to da sumnjamo, obzirom da je ta skupštinska rezolucija već jednom prekršena u vrlo bitnom segmentu, potpisivanjem sporazuma koji krši tu rezoluciji i koji narušava teritorijalni integritet Republike Srbije. U okviru ovog ekspozea ne spominje se Haški tribunal. Tu imate jednu kontradiktornost. Kao prvo opredeljenje, kao prvi cilj,navodi se opredeljenje za evropsku budućnost Srbije. U tom potpisanom Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju jasno je, za nas je on pravno ništav, ali predstavnici EU su rekli da on ne stupa na snagu dok se ne okonča saradnja Haškim tribunalom koji se uopšte ne spominje u okviru ovog ekspozea. Postavlja se pitanje kakvu će politiku da vodi Vlada Republike Srbije prema ovom pitanju ako već ističe kao svoj prioritet evropsku budućnost Srbije. Ima tu još niz tema koje su bile u prethodnom periodu na različite načine tretirane od strane koalicionih partnera. U samom ekspozeu se spominje pitanje restitucije. Nemamo definisan jasan stav prema svojinskim pitanjima u Republici Srbiji, prema nepravdama koje su činjene prema našim građanima posle 1945. godine. Različite stranke u vladajućoj koaliciji su po tom pitanju glasale suprotno kada su vođene diskusije o zakonima koji su definisali povraćaj imovine. Sada se restitucija spominje kao jedan od programskih ciljeva ove vlade. Prosto, mnogo je protivrečnosti i kontradiktornosti u ovom ekspozeu da se ne možemo oteti utisku da se namerno izbegava jasno određenje prema pitanjima koja vrednosno opterećuju stranke unutar ove koalicije. Naravno, pitanje nacionalnih manjina, odnos prema nacionalnim manjinama, ovde smo sada videli da su predstavnici mađarske nacionalne manjine eksplicitno tražili da se promeni struktura upravnih okruga u Vojvodini, koja je 1991. godine doneta od strane Vlade Republike Srbije koju je vodila SPS. Sada predstavnici DS apsolutno daju saglasnost za promenu te uredbe i faktički vraćanje opština koje su definisane u Severnobanatskom u područje Severnobačkog okruga. Sada se postavlja pitanje, kako će Vlada Republike Srbije da ima određenje prema tom pitanju kada su stranke koje čine tu vladu potpuno različito tretirale taj problem. Kada se ove sve teme jasno sagledaju, uočava se da unutar vlade ne postoji spremnost da se građanima da odgovor na pitanja koja u ovom trenutku građani traže da čuju. Da ne govorimo o ekonomskom aspektu. Pazite, imate ovde jednu snažnu najavu ekonomskog razvoja koja podrazumeva vrlo konkretnu fiskalnu politiku koja će rasteretiti privredu, koja će omogućiti kroz definisane podsticaje za zapošljavanje, otvaranje malih i srednjih preduzeća i preduzetničkih radnji, a u isto vreme imate najavu ozbiljne socijalne politike. Postavlja se pitanje, na koji način će se budžet tako strukturirati da odgovori ovim protivrečnim zahtevima unutar same vlade. Nesumnjivo je da je potreban snažan ekonomski razvoj u Srbiji. Nesumnjivo je da taj snažan ekonomski razvoj doprinosi većoj zaposlenosti. Nesumnjivo je da taj snažan ekonomski razvoj doprinosi punjenju budžeta. Ako neko misli da će se budžet puniti iz pristupnih fondova EU, u ovom trenutku, da nema nikakvih iluzija, pristupni fondovi nama nisu dostupni jer se SSP ne primenjuje. Ne treba narodu uporno ponavljati i obmanjivati ga da ćemo imati nekakva sredstva iz tih pristupnih fondova, kada taj SSP nema nikakav efekat na državu Srbiju, dok se, kako se tu najavljuje, ne okonča saradnja sa Haškim tribunalom, koji se uzgred uopšte nijednom rečenicom ne spominjem u ovom ekspozeu. Prema tome, da zaključimo, kako na kraju kvalifikovati ovu vladu. Ona nikako ne može biti nacionalna vlada. Ne može biti vlada nacionalna, jer ključne nacionalne probleme je definisala na skali nižih prioriteta. Kosovo i Metohija nije prvo pitanje. Nemate jednom rečenicom stav ove vlade prema pitanju Srba izvan Srbije, prema Republici Srpskoj, prema nacionalnoj politici, prema Srbima u dijaspori. Ova vlada se uopšte ne bavi nacionalnom politikom. Ovo nije ni socijalno odgovorna vlada jer je socijalna politika na četvrtom mestu. Ovo nije ni proevropska vlada, jer je proevropska politika opšte mesto srpske politike. Ovo je protivrečna, hibridna vlada, opterećena unutrašnjim sukobima i suprotnim vrednosnim orijentacijama, koja neće ništa dobro doneti Srbiji. Iz ovog ekspozea mi ne vidimo program, ne vidimo cilj, ne vidimo misiju ove vlade. Zato naša poslanička grupa biće ozbiljan kritičar ove vlade, konkretan i ozbiljan, i glasaće protiv nje u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, Liga socijaldemokrata Vojvodine danas još jednom želi da potvrdi one vrednosti za koje se zalagala od svog osnivanja. To je izgradnja demokratskog društva, u kome će se poštovati ljudska prava i slobode i u kom će različitosti biti smatrane bogatstvom i ostalim ljudskim pravom. To je decentralizovana i regionalizovana Srbija u kojoj će građani imati pravo da preuzmu odgovornost za svoje živote i da raspolažu onim što su stvorili. To je društvo u kome niko neće biti diskriminisan ili ugrožen zbog toga što razmišlja drugačije ili pripada drugoj etničkoj grupi. To je društvo u kome će mladi dobijati stvarno šansu iu kome će im se omogućavati da ostanu u ovoj zemlji, u kome stari ljudi neće biti diskriminisani zbog svojih godina. To je Srbija koja će biti ravnopravan i poštovan partner u EU, zato što je to jedini način da njeni građani i građanke žive bolje. To je društvo u kome su pojedinac, njegov život i njegova prava osnovna vrednost i u kome ne može biti viših interesa od prava i sloboda građana i građanki ove zemlje. Ove vrednosti i želja da stvorimo ovakvo društvo uticale su na naše opredeljenje da za partnera na republičkim izborima izaberemo one stranke koje ne samo da žele, nego zaista i mogu, u saradnji sa Ligom socijaldemokrata Vojvodine, da dovedu naše društvo i zemlju korak bliže našem zajedničkom cilju, a to je svakako članstvo u EU. Ovo je očigledno i cilj građana Srbije. Građani su jasno, i na predsedničkim i na parlamentarnim izborima, pokazali da jedini put kojim ovo društvo treba da ide jeste put demokratije, stabilnosti, poštovanja ljudskih prava i evropskih vrednosti, i time su sve nas obavezali da se beskompromisno i jasno za taj evropski put borimo. Mi iz LSV, kao i toliko puta do sada, dužni smo da zbog građana koji su dali podršku našoj politici na ovim izborima kažemo istinu. Istina je da nismo presrećni zbog ove koalicije koja je formirana. Mnogo stvari je ostalo nedorečeno, mnoga pitanja su ostala neodgovorena i mnoge stvari nisu zaboravljene. To je razlog zbog koga LSV personalno neće učestvovati u vladi gospodina Cvetkovića. Ali, zbog istih tih ljudi koji su nam ukazali poverenje, mi danas moramo reći i sledeće. Istorija nas je mnogo puta naučila da pogrešna odluka pri izboru vlade može imati katastrofalne posledice. Nakon ovih izbora imali smo dve opcije. Prva je da se formira vlada u kojoj bi većinu činila SRS i čiji bi premijer bio Vojislav Koštunica. Druga opcija bila je da se formira vlada u kojoj bi većinu imala DS i čiji bi premijer bio neko sa liste za Evropsku Srbiju. Ukoliko glasovi pet poslanika Lige socijaldemokrata Vojvodine mogu da budu ti koji će da presude u ovoj stvari, koji će da odluče o tome da li će se u Srbiji nastaviti evropske integracije ili će one biti prekinuta, Liga socijaldemokrata Vojvodine pred građanima Vojvodine, pred građanima Srbije nema pravo na tu vrstu luksuza da se sada predomišlja, ima dileme ili postavlja uslove. Naš izbor je jasan - Srbija mora u Evropu. Građani Srbije moraju da žive bolje. Vojvodina mora imati autonomiju i Srbija mora biti decentralizovana. Vojislav Koštunica, kao premijer u trećem mandatu, nije u stanju da građanima Srbije pruži to. SRS smatra da autonomne pokrajine ne treba da postoje. Velimir Ilić sistematski pljačka Srbiju, pod maskom ravnomernog regionalnog razvoja. Vojislav Koštunica je antievropejac. Ova koalicija bi udaljavala građane Srbije od Evropske unije i samim tim od njihovog boljeg života. Ova koalicija ne želi budućnost jer tamo za njih nema mesta. U budućnosti nema mesta za Vojislave, Šešelja i Koštunicu, kojima je jedini i najviši interes bio zadovoljenje njihovih sebičnih interesa i koji su ovo društvo koštali mnogo života, novca i izgubljenih godina. Naša je obaveza da im ne damo više nijednu. Nažalost, gospodine Cvetkoviću, opet imamo pred sobom ekspoze u kome se ni jednom rečju ne spominje Vojvodina, ni decentralizacija Srbije. Međutim, Srbija neće imati mogućnosti da koristi pristupne evropske fondove sve dok se ne decentralizuje, a tek tada ćemo imati ravnomerni regionalni razvoj jer nije moguće imati ravnomerni regionalni razvoj ukoliko nemate regione. Tako da ono što je danas prebačeno Ligi socijaldemokrata Vojvodine, ravnomerni regionalni razvoj, zapravo jeste suština programa Lige socijaldemokrata Vojvodine. Jer nije regionalni razvoj to da jedan region plaća, dok se neko drugi bogati na njegov račun, na račun njegovih građana, i to ne mislim na neki drugi region, nego prosto na ličnosti koje su se na taj način obogatile. To znači, gospodine Cvetkoviću, i to danas isto zbog građana koji su pružili podršku Ligi socijaldemokrata Vojvodine, moramo jasno reći da od vas očekujemo da ispunjavate ono što su evropski standardi, a to za Ligu socijaldemokrata Vojvodine znači: povraćaj imovine Vojvodini i lokalnim samoupravama, decentralizacija i regionalizacija zemlje, odnosno transmisija vlasti na Vojvodinu i lokalne samouprave. To znači da plate i penzije u Vojvodini više ne mogu biti manje nego one u centralnoj Srbiji, što znači da ona sramna cifra od 7% mora biti prevaziđena i građani Vojvodine moraju dobiti priliku da raspolažu onim što su stvorili, što bi opet podrazumevalo i promenu Ustava, protiv koga je Liga socijaledmokrata Vojvodine bila, jer mi smo tada mislili i danas stojimo iza toga da je taj Ustav izrazito antievropski i da će morati da se promeni, ukoliko Srbija bude želela da uđe u Evropsku uniju. To znači da Vojvodinu treba posmatrati, nadamo se i očekujemo od ove vlade to, kao ravnopravni deo Srbije, a ne kao bankomat iz koga se odnosi novac kako koji ministar to poželi. To su sve obaveze koje se moraju ispuniti, kao što su to i evropski standardi, a mislim da velika podrška koju je Lista Za evropsku Srbiju dobila u Vojvodini pred vas kao premijera postavlja jednu novu vrstu obaveze prema građanima Vojvodine i zbog toga smo sigurni da ćete biti toga svesni i da ćete takvu obavezu pred građanima i građankama Vojvodine znati da ispunite. Zbog toga Liga socijaldemokrata Vojvodine danas daje podršku Mirku Cvetkoviću da formira Vladu i dajemo podršku programu koji je pred ovu skupštinu kandidovao. Ova vlada može računati na podršku Lige socijaldemokrata Vojvodine sve dotle dok bude sprovodila ovaj ekspoze. Međutim, istovremeno vam jasno kažemo i nismo spremni da od toga odustanemo, da ni u jednom trenutku nećemo biti spremni na kompromis koji dovodi u pitanje ostvarenje ovih ciljeva na koje ste se danas pred nama i pred građanima Srbije obavezali. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Zahvaljujući ovom televizijskom prenosu verovatno će građani Srbije imati prilike da čuju nešto što neće moći da pročitaju u novinama, s obzirom da je mrak postao žute boje i teško će da se vidi šta se dešava. Naravno da je ovo vreme za Vojislave, a ne za Borise ili zaonog Božu derikožu i za ove druge. Naravno da je vreme za Vojislave, a ne za nekog manijaka Tadića. Umoljavam vas da se informišete pre nego što uzdahnete, nadimak manijak Tadić se odnosi na Ranka Tadića, a ne na Borisa Tadića. Meni je prosto neshvatljivo, zar vi stvarno tako doživljavate svog predsednika. Ranko Tadić, nadimak mu je manijak, švercer, eno ispod kreveta još ima prislušnih aparata; i on sve sluša u Srbiji, i strane diplomate, političare, biznismene i naravno preko nekih ljudi obaveštava brata od strica i onda je on u mogućnosti da sklopi nesklopivo. No, da se vratimo na ovu temu zato što je vreme za Vojislave, a ne za Čanke, opanke i druge. Sudeći po onome što je napisano u Ustavu Republike Srbije i u Poslovniku Narodne skupštine predsednik Republike, ne manijak nego Boris Tadić, bio je u obavezi da po Poslovniku napravi predlog. On je nama dostavio taj predlog. Predlog ima četiri pasusa. Prvi i poslednji pasus se odnosi na nešto što je poziv na ustavni osnov, a ovo drugo što treba da bude, treba da bude obrazloženje zašto predsednik Republike predlaže gospodina Cvetkovića da bude kandidat za predsednika Vlade. I kad se nešto obrazlaže, onda treba da nas neko ubedi. Čime je pokušao, ne manijak Tadić, nego Boris Tadić da nas ubedi? Pokušao je rečenicama, molim vas uzmite vaše primerke, pošto u ovom sazivu je prosto postao manir čitanja onoga što je već na stolu. Pre nekoliko dana Ratković nam je pročitao ceo zakon, danas kandidat za predsednika ceo svoj ekspoze. Znači, Demokratska stranka se vežba čitanjem. Sad ću malo da vas malo pomognem u tome. Znači obrazloženje, iza tog obrazloženja se krije evropska perspektiva, evropska budućnost, Evropa zdaj itd. Obrazloženje za gospodina Cvetkovića je - kao kandidata za predsednika Vlade Republike Srbije predlažem gospodina Mirka Cvetkovića, tačka. Druga rečenica - smatram, on smatra, da gospodin Mirko Cvetković poseduje stručne i lične kvalitete za obavljanje funkcije predsednika Vlade. Izvinite, molim vas, u Ustavu ne postoje kriterijumi, koji su to stručni i koji su to lični kvaliteti. S obzirom da je od 2001. godine na neki način u vlasti i da je sa, nema mi ga, moj Vlahović, pola Srbije je prodao, verovatno ga je to kandidovalo ili je to ta karakteristika koja je neophodna, to je ta karika koja nedostaje. I što reče pre neki dan gospodin Cvetković - imamo problema sa budžetom jer ništa nismo prodali ove godine. Imamo problema, nismo ništa prodali. Vidim da je Šutanovac opravdano odsutan, verovatno prodaje neku kasarnu ili pretposlednju pušku koju imamo. Nije ovo šala. Naravno, neću da se bavim vašim programom, vašim ekspozeom, to je literarni sastav za mlade dame koje se prijavljuju na fakultete itd. Ljudi, nema ništa od ovoga. Ovo je po sistemu drži vodu dok majstori odu. Ovom zemljom vlada i hara Boris Tadić. On će biti predsednik Republike, on će biti predsednik vlade, a gospodin Cvetković je neka kolateralna stvar, koja tu ide kao kohezioni faktor koji nešto okuplja, da se još malo dok ljudi žive u utopiji evrobudućnosti, evropske perspektive ... Oli Ren lepo kaže, kakav sporazum o pridruživanju, da li je neka država iz Evropske unije ratifikovala sporazum. Nije. Na tom sporazumu su neki dobili dobar broj glasova i naravno, po ko zna koji put, uspeli da prevare birače u Srbiji. Da li ova vlada može da ostvari ovo što je napisano? Znaju oni da ne mogu to da ostvare. Zašto? Zato što ako gospodin Boris Tadić nešto poželi da uradi, pa ne može, mlada damo, onda nastupaju veliki državni problemi. Koji su to problemi? Da virus ne zahvata tajkune, pa dobiju kijavicu, pa oduvaju i DS i Borisa Tadića. To je prava politička realnost ove Srbije. Sada imamo zamenu teza, nećemo priznati nezavisno Kosovo i Metohiju, a za Kosovo i Metohiju borićemo se iz Evropske unije, a Evropska unija kaže biće to 2021, a možda i 2071, a verovatno nikad. A šta u međuvremenu? U međuvremenu ćemo da kažemo najvažnija stvar su penzije, važne su, to ne sporim; u međuvremenu je najvažnije ko je opredeljen za evropsku budućnost, ne znam zašto je to toliko važno pošto ovo nisu bili izbori za parlamentarnu skupštinu Evropske unije. Koje su to evropske vrednosti? Pa, izađe jedna gospođa, dve-tri iz DS, ošinuše po osmogodišnjoj vladavini DS, bio sam prezadovoljan. Kad sam Nadu slušao, bio sam prezadovoljan. Rekao sam da Nada ispunjava neke uslove da bi mogla da bude i radikal. Tako lepo kritikuje. Nema ga Milosavljević. Kako je on lepo izneo kritiku na račun DS u toku izborne kampanje. Mi smo ga na naš spot stavili, gde on priznaje šta je propušteno, šta nije urađeno, kako nije urađeno, zašto nije urađeno. Znači, kohezioni faktor i taj lepak, to što spaja, jeste Boris Tadić, jesu njegove lične pozicije i pozicije onih koji ga guraju da što više i što teže Srbiju osakati. Na kraju, kolege iz DS, da vas samo podsetim kako je izgledala sednica vašeg Glavnog odbora. S obzirom da je bilo malo natezanja oko toga s kim, kako u koaliciju, gospodin Tadić je došao i lepo rekao - vi, ako hoćete da budete poslanici, morate da me slušate; vi, ako hoćete da bude i dalje ministri, i da vozite kola i da imate sekretarice, morate da me poslušate; a vi tajkuni, ako hoćete da i dalje imate ove pare da ne biste išli u zatvor, morate da me poslušate. To je ta vlada koju formiram i svi morate za nju da glasate. To je novi diktator Boris Tadić.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivala sam da će gospodin Cvetković malopre da reaguje, a nisam se namerno javila nakon izlaganja narodnog poslanika zato što mi nije namera da izazivam replike i da odugovlačimo na bilo koji način ovaj današnji rad. Ali, s obzirom da se niste javili, gospodine Cvetkoviću, sada se pozivam na član 225. stav 1. Poslovnika, prozivam vas i pozivam vas da odgovorite da li je tačno ono što je narodni poslanik malopre rekao, a to je da je Boris Tadić u vaše ime obećao jednom delu vladajuće koalicije, da vi nama to niste napisali, ali da ćete da kršite Ustav Republike Srbije. To je ova knjižica koja je sveto pismo, gospodine Cvetkoviću. Malopre smo čuli da jedan deo koalicije vas neće podržavati ukoliko ne ispunite datu reč da ćete izvršiti regionalizaciju Srbije, da neće da vas podržavaju ukoliko ne ispunite datu reč da nećete poštovati član Ustava, to je član 184. stav 3, koji govori o budžetu Autonomne Pokrajine Vojvodina i onih predviđenih Ustavom 7% u odnosu na budžet Republike Srbije. Kada je u pitanju regionalizacija, mi inače imamo već popriličan strah od toga kada ste vi u pitanju, odnosno ova vaša vlada, odnosno Boris Tadić, odnosno nestranački funkcioner DS gospodin Svetozar Čiplić, koji je predviđen za ministra za ljudska i manjinska prava, a koji je ne tako davno podržavao gospodina Boška Ristića u ideji formiranja niške pokrajine, nekakvog niškog okruga, kako su oni to nazvali. On je tada rekao da on to podržava, da je to jedini način normalnog funkcionisanja Srbije, da to jedino smeta nekima, pogrdnim izrazima je nazvao sve one koji poštuju Ustav Republike Srbije. Dakle, tražim od vas gospodine Cvetkoviću, da odmah izađete i da nam kažete, možda vi ne znate s obzirom da vi niste pravili ni vladu, da niste birali ni ministre, da niste pisali ekspoze, možda vas Boris Broz nije obavestio o tome šta on planira. Ali, pošto ćete vi formalno biti predsednik Vlade Republike Srbije, a znamo da će žuti diktator Boris Broz zapravo biti predsednik Vlade, od vas tražim da pred narodnim poslanicima kažete da li ste nekome obećali da ćete mimo Ustava sprovoditi regionalizaciju Srbije i da li ste nekome obećali da ćete mimo Ustava da menjate procenat od 7% sredstava u odnosu na budžet Republike Srbije predviđenih Autonomnoj Pokrajini Vojvodina. Jednom rečju, da li vi ono što nama niste napisali, da li ćete vi u stvari u toku svog mandata svesno kršiti Ustav Republike Srbije. Insistiram da odmah izađete da odgovorite. Ako to ne uradite, pitaće vas to i ostali narodni poslanici SRS.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Zoran Krasić.
Izvinjavam se što se ponovo javljam, ali gospodin Mirko me je mrko pogledao pa sam se presekao, pa sam zaboravio onu vrlo važnu stvar. Koristim pravo po članu 226. našeg poslovnika, jer smatram da je potrebno da se da jedno objašnjenje i to očekujem od rukovodstva Narodne skupštine u ovom velikom sastavu, ali da ne koristite usluge gospodina Čiplića, on je poznat po tim svojim uslugama. Vidite, postoje odredbe Ustava, postoje odredbe Poslovnika Narodne skupštine i imamo faktički činjenicu da se šest narodnih poslanika bira za članove Vlade. Namerno kažem članove Vlade, koristim pravu formulaciju iz Ustava i Poslovnika. Prošle godine je bila jedna vrlo čudna situacija, kada su Dušan Petrović i čini mi se Milan Marković i još neki sami za sebe glasali. To je nekako prošlo, izazvalo je veliku pažnju u javnosti i neka tumačenja itd. Bilo bi dobro, pre nego što dođemo do tog čina, da te stvari na neki način se rasprave da bi poslanici znali kako da se glasa, a stičem utisak da je skupštinska većina vrlo tesna, evo vidim da je čak i Riza Halimi napustio, ni on ne daje tu koalicionu podršku. Mislim da bi bilo dobro da neko obavesti neuke poslanike, jer u ovoj skupštini otkad je DS na vlasti imamo sve i svašta, pa su Hiber i Lilić bili i u zabludi pravnoj, iako su profesori na Pravnom fakultetu, ali bili su u zabludi. Doduše, to je razrešio Boško Ristić. U ovoj raspodeli nisi sagledan, šta da radimo.
Zahvaljujem. Određujem pauzu. Nastavljamo rad u 16,00 časova i prvi će imati reč narodni poslanik Zoran Ostojić. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 16.05]] Dajem reč gospodinu Zoranu Ostojiću.
Poštovana predsednice, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nema mandatara, gospodina Cvetkovića, ali sam ionako mislio da se obratim onome ko je stvarno sastavio ovu vladu, jer činjenica da su ministri izabrani pre mandatara dokazuje da je vlada sastavljena na nekom drugom mestu. Kako kaže šef moje poslaničke grupe Čedomir Jovanović, dobro je što je Boris Tadić preuzeo odgovornost za rad ove vlade, jer na kraju krajeva onaj ko sastavlja vladu i treba da preuzme odgovornost. Činjenica je i da je ekspoze, koji smo čuli jutros, rezultat tog načina sastavljanja vlade, da su prvo izabrani ministri, pa na kraju premijer, jer ministre smo znali, a mandatara smo saznali na kraju. Zato mi izgleda da je i ekspoze pravljen kao da su ga pisali činovnici ministra, koji su znali da će biti ministri, pun opštih mesta, pun fraza, bez nekih konkretnih mera kako doći do dinamičnog rasta privredne aktivnosti, kako do rasta zaposlenosti, kako povećati standard građana Srbije i kako uspostaviti ravnomerniji regionalni razvoj. Ipak, ono što sam očekivao od gospodina Cvetkovića kao stručnjaka je deo koji se odnosi na ekonomiju. Nešto više konkretnih stvari, ali od 12 strana ekspozea, samo deo jedne rečenice je posvećen pitanju slobodnog tržišta i uređivanju pitanja monopola. LDP već dve godine insistira da se u našem društvu otvori ozbiljna rasprava o pitanjima monopolizacije u ekonomiji, a naročito u trgovini. Već dve godine insistiramo i tražimo da se krupan kapital, koji će uvek imati uticaja, postavi na pravi način, da se zna da ne utiče sa strane i u kabinetima, da to bude transparentno. Nažalost, i koalicija koja će činiti većinu, i oni koji su se nadali da će činiti većinu, ali neće biti u većini, bili su protiv toga da se otvori pitanje i "Delte" i ostalih tajkuna. Setimo se samo našeinicijative za formiranje anketnog odbora. Mi se nadamo da će vlada gospodina Cvetkovića kada je u pitanju jačanje konkurencije, koje jedino može dovesti do pada cena u zemlji, mnogo više učiniti nego što se vidi iz ove polurečenice od 12 strana. Mi se nadamo da ta vlada neće voditi socijalno neodgovornu politiku, s obzirom da je kičma te vlade i kopremijer te vlade lider partije, koja je 90-tih godina vodila socijalno neodgovornu politiku, osim ukoliko nekohoće da nas ubedi da su "Bambilend" i "Madona", da su hiperinflacija, i Jezda i Dafina primeri socijalno odgovorne politike. Činjenica je da sva ekonomska zalaganja koja smo čuli u premijerovom, mandatarovom ekspozeu, ne mogu biti ostvarena bez dve stvari: ili inflacije ili novih investicija. Činjenica je da novih investicija neće biti, ukoliko ne počne sprovođenje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, za čiju ratifikaciju ćemo zdušno glasati. Ali je činjenica da se u ekspozeu poštovanje međunarodnog prava, što bi valjda bio nekakav skriveni sinonim za saradnju sa Haškim sudom, hapšenje Mladića, Karadžića i Hadžića i njihovo izručenje nalazi na poslednjem mestu ovih elemenata programa, koje je izložio mandatar. S druge strane, opredeljenje za evropsku budućnost Srbije je na prvom. Jedno bez drugog ne ide. Ako smo opredeljeni, a građani su i na predsedničkim izborima i na ovim parlamentarnima glasali za tu evropsku budućnost, onda valjda to podrazumeva poštovanje međunarodnog prava i saradnju sa Hagom. Zato je za mene potpuno neprihvatljivo da se Hag tako stidljivo pominje u ekspozeu mandatara i to u pasusu spojen sa Kosovom. Možda je to proizvod kompromisa onih koji su pravili ovu vladu, a to je verovatno gospodin Tadić i gospodin Dačić, možda je to proizvod činjenice da će gospodin Dačić biti ministar policije, možda je to proizvod činjeniceda još nekakve teške odluke treba doneti u SPS, pa mora ovako da bude skriveno. Ali, mi iz LDP zbog toga ne možemo bez rezervi da podržimo ovu vladu. Svakako da nam je ova vlada draža nego ona koja bi podrazumevala opstanak Koštunice na premijerskoj funkciji, ali to što nam je draža od te, to ne znači da nam je draga. Mi imamo svoj program, mi ćemo u svemu onome u čemu se rad vlade i aktivnosti vlade budu poklapale sa programom LDP biti podrška toj vladi. Ali, moramo ovom prilikom, u danu kada se bira vlada, da izrazimo sumnju u mogućnost da se program za koji su građani glasali u ovako koncipiranoj vladi, sa ovakvim sastavom i na način na koji je sastavljena, može ostvariti. Gospodin Cvetković je najavio reforme u oblasti privatizacije javnih preduzeća, zemljišta i infrastrukture. Ako imamo ovako eufemistički sakrivenu saradnju sa Hagom, pretpostavljam zbog socijalista kao glavnih partnera u vladi, moja dilema, zapitanost i strepnja je kako će socijalisti reagovati na ove mere kao što je dovršetak privatizacije društvenih preduzeća, državnih banaka, osiguravajućih društava, uvođenje konkurencije na tržištu infrastrukturnih i komunalnih delatnosti; da li prihvataju privatizaciju javnih preduzeća itd. Bojim se da će ova vlada biti vlada trulih kompromisa, voleo bih da grešim, kompromisa kakvi su pravljeni prilikom sastavljanja ove vlade, ali Srbija je izgubila zaista mnogo vremena da bi se igrali i da bi očekivali da nešto drugo može da se desi nego da se skupštinska većina, koja je formirana, materijalizuje u vladi. Na kraju krajeva, svako zaslužuje vladu, svaki narod kakvu zaslužuje, pa ćemo verovatno i ovog puta mi dobiti vladu kakvu zaista zaslužujemo. No obaveze koje stoje pred građanima, koji su svoju volju pokazali nekoliko puta tokom proteklih nekoliko meseci, biće i obaveze za LDP i na osnovu toga ćemo se odnositi prema ovoj vladi.
Reč ima gospodin Zoran Šami.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, gospodine mandataru, moram da priznam da me malo svrbi jezik da komentarišem činjenicu da u ekspozeu koji smo čuli nema uopšte politike, ne politike u nekom pežorativnom smislu, nego politike u nekom državnom smislu. Neću o tome pričati, samo da konstatujem da je odsustvo politike takođe politika. To odsustvo politike me brine zato što to nije u interesu države Srbije, ali bojim se da vladajuću većinu, odnosno većinu koja će izabrati ovu vladu to mnogo ne interesuje. Mi smo još pre nego što smo saznali ko je mandatar čuli od predsednika države jednu priču o tome kakvu vladu biramo, koja se sastojala praktično iz dve stvari. Jedna je bila ponavljanje mantre o Evropskoj uniji, a druga, valjda zato da bi se dodvorili budućim koalicionim partnerima, priča o tome da ćemo da napravimo socijalno odgovornu vladu. Prvo, odmah da kažem da još nisam čuo da je neka vlada za sebe rekla da je socijalno neodgovorna i da je takvu vladu uopšte moguće napraviti, a drugo malo sam skeptičan jer oni koji mnogo pričaju o poštenju obično imaju neki problem sa tim istim poštenjem, pa tako se i meni čini da ta gromoglasna priča o socijalno odgovornoj vladi, bojim se da neće dati bogzna kakve rezultate. Uostalom, sam mandatar je u svom ekspozeu socijalnoj problematici, nije me mrzilo da izračunam, posvetio tačno 4,1% teksta. Taj tekst je u stvari potpuno prazna priča o lepim i dobrim namerama. Da to ilustrujem, evo šta se konkretno na tom polju nudi. Kaže - penzije će da porastu 10%. To je odlično, penzioneri, odnosno da budem precizan, najveći broj penzionera, zajedno sa svim ostalim socijalno ugroženim delom stanovništva, jesu socijalno ugroženi i vrlo često sa vrlo niskim penzijama ne mogu da zadovolje ni svoje najminimalnije životne potrebe. Ali, znate, ne jedu se procenti, jede se realna vrednost penzija koje se dobiju. Očigledno će povećanje sredstava za penzije prouzrokovati čitav niz posledica, naravno povećaće potrošnju, gospodin Cvetković to savršeno dobro zna, i šta će penzioneri dobiti ako će umesto inflacije, koja je projektovana na nekih 12%, kažu neki da će biti 15%, dobijemo inflaciju od 20 ili 25%. Bojim se da od te povišice penzija neće biti ništa. Drugo, ne vidim napor da se napravi neka izmena. Jer, znate kako, kada neko na penziju od 100 hiljada, takvih penzionera ima doduše malo, dobije 10%, dobiće 110 hiljada, a onaj sa penzijom od 6 hiljada dobiće 6.600, sa čime podjednako može da umre od gladi kao i sa onom penzijom od 6 hiljada. Dalje, predviđate za budućnost da ćete podići sa 60 na 70% od isplaćenih plata penzije u sledećem razdoblju, dakle, tu indeksaciju. To opet ništa ne znači. Prvo, mi nikako da naučimo elementarnu matematiku da je 10% od 100 dinara 10 dinara, a da je 300% od nula dinara nula dinara. Ko garantuje da će nivo plata ostati kakav jeste? Treće, šta ova vlada namerava da učini, gospodin mandatar je bio ministar finansija i potpuno će razumeti šta ga pitam, na polju poreza i doprinosa? To nije beznačajno pitanje. Rusi su pre nekoliko godina smanjili poreze i doprinose na plate duplo, a povećali prihod šest puta. Mi smo danas i to svi znaju, mnogi koji su vlasnici čak i malih firmi, ne govorim o tajkunima, svoje radnike plaćaju zvanično tako što im daju minimalnu platu, a ostatak im daju na crno. Mnogi od njih su mi kazali vrlo rado bi, da su doprinosi duplo manji, uredno prijavili realnu platu koju isplaćuju radnicima, a mi se vezujemo ovde za platu. Dakle, interesantno je da u ekspozeu o porezima i doprinosima nema ni reči, ali ni reči. Konačno, dva kratka pitanja. U ekspozeu nema nešto što je svetska tema u ovom trenutku. Ne mislim da baš uvek moramo da preuzimamo svetske teme, a to je pitanje energije, energenata. Drugo pitanje, hrane. Kažu neki da mi možemo da povećamo proizvodnju hrane tri puta. Mi o poljoprivredi ovde imamo tri rečenice krajnje načelne, a o energiji nemamo ništa, nemamo odgovor na pitanje šta će biti ako barel nafte ne bude iduće godine ili do kraja godine 144 dolara za barel, nego 200 dolara za barel? Mi naravno nafte nemamo i znate sami šta će to značiti za našu privredu. Konačno, iako je ekspoze pun priča o privatizacijama, o kojima gospodin Cvetković svakako dosta zna, interesantno je da nema nijedne priče o denacionalizaciji. Dakle, mi ćemo prvo ono što jednog dana ova država mora da vrati zakonitim vlasnicima da prodamo, a onda ćemo svi mi kao građani ove države to da platimo, jer se to jednog dana mora platiti. Nadam se da sam vam dao neke teme za razmišljanje.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Elena Božić-Talijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, program buduće Tadićeve vlade je samo nastavak politike koju je utemeljila DS, a koja bi se najkraće mogla definisati kroz formulaciju sa fanatičnim prizvukom - Evropska unija iznad svega ili Evropska unija po svaku cenu. Pre izlaganja gospodina Cvetkovića mi smo već imali priliku da čujemo od gospodina Tadića na kongresu Socijalističke internacionale u Grčkoj da su prioriteti nove vlade brze evropske integracije. Tom prilikom Kosovo i Metohija nije pomenuto. U ekspozeu se pominje očuvanje Kosova i Metohije, ali to je ona prepoznatljiva politička platforma Demokratske stranke, koja je servirana i nametnuta javnosti u floskuli - i Kosovo i Evropa, a koju inače, u šta smo se do sada uverili, Demokratska stranka tumači suštinski i sprovodi upravo onako kao što sam rekla na početku - to je Evropska unija po svaku cenu.Kosovo i Metohija tu samo postoji u retorici. Dakle, kako će to buduća vlada sačuvati Kosovo i Metohiju u sastavu Srbije? Buduća vlada predstavlja kontinuitet sa dosadašnjom Tadićevom politikom, politikom Demokratske stranke. Tu u dosadašnjoj praksi nije bilo apsolutno ničega što je upućivalo na težnju ka očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Srbije. Dakle, nema nikakve težnje ka očuvanju celovitosti države ili traženja načina za uspostavljanje punog suvereniteta. Naravno, potpuno je jasno zašto je to tako. Kosovo i Metohija je ključna tačka koja određuje odnos prema Evropskoj uniji. Uslov Tadićeve vlade nije celovita Srbija u Evropskoj uniji. Vi pristajete na bilo koju, i rasparčanu Srbiju, dok god vas ubeđuju da je i takva Srbija na putu ka Evropskoj uniji. Po svemu sudeći, nelegalna misija Evropske unije na Kosovu se prećutno prihvata. Euleks ima mandat da sprovede Ahtisarijev plan i da brine o nezavisnosti Kosova. Dakle, time se posredno prihvata i nezavisnost Kosova. Takođe, izbegava se razjašnjenje tumačenja SSP-a sa članicama Evropske unije.Tragična je i porazna činjenica spremnost na odustajanje od očuvanja odbrane sopstvene države. To nije i nikada neće moći da se nazove saradnjom sa Evropskom unijom, to je puko ispunjavanje zahteva. Odnos nove vlade prema Kosovu i Metohiji pokazuje izbor gospodina Gorana Bogdanovića za ministra za Kosovo i Metohiju. Gospodin Bogdanović je bio jedini srpski ministar u kosovskoj vladi Bajrama Redžepija, bio je zadužen za resor poljoprivrede. U vladi je ostao do narednih izbora 20. oktobra 2004. godine. Nema nikakvih pisanih tragova, nikakvih izjava gospodina Bogdanovića iz tog perioda na osnovu kojih bi se moglo zaključilo šta je gospodin Bogdanović radio, za šta se zalagao, sa kakvim problemima se susretao, i da li je uopšte bilo šta radio. Gospodin Bogdanović je pristao da bude ministar u vladi Bajrama Redžepija, dakle čoveka za koga postoje sumnje da jeumešan u zločine nad pripadnica vojske Jugoslavije i policije. Takođe gospodin Bogdanović je sedeo i u vladi premijera, koji je kao glavni cilj svog političkog delovanja, isticao citirao - da neće odustati od zastupanja politike nezavisnog Kosova. To je Redžepi izjavio u svojom prvom intervjuu kao predsednik vlade "Glasu Amerike". Evo jedne izjave koja opisuje učinak gospodina Bogdanovića u kosovskoj vladi. Gospodin Bogdanović je 8. februara 2003. godine za "Narodne novine" izjavio sledeće: "Odnosi u vladi su korektni. Puste me da za govornicom kažem i predložim sve što imam, a onda me po pravilu nadglasaju odbijajući moj predlog i zato ne mogu reći da mi je u toj vladi dobro". Nakon toga je gospodin Bogdanović nastavio da sedi u toj vladi. U vreme kada su poslanici Koalicije "Povratak", čiji je on bio član, bojkotovali rad Skupštine Kosova zbog murala u holu skupštine koji su veličali albanske teroriste, Bogdanović nije smatrao da on ima razloga da napusti svoje ministarsko mesto. Jedini rezultat njegovog rada i učešća u kosovskoj vladi - davanje legitimiteta ovoj vladi. Gospodin Bogdanović je kao ministar uradio dve stvari, mora se priznati. Napravio je put u svom selu ispred svoje kuće i napisao je jedno pismo Savetu bezbednosti. Da je napisao ovo pismo gospodin Bogdanović je otkrio februara 2008. godine na tribini u niškom Medija centru, kada je posle više godina progovorio o otimanju srpske imovine na Kosovu i Metohiji, iako je o tome trebalo da alarmira javnost u vreme kada je bio ministar. Dakle, on kaže - bio sam u vladi Kosova kada je doneta nezakonita odluka UNMIK-a o početku privatizacije itd. Dalje kaže - tada sam pisao o tome Savetu bezbednosti, a otuda smo dobili dvosmislen odgovor - i Bogdanović zaključuje da je prodaja nezakonita, a Savet bezbednosti abolira nezakonito ponašanje. Bogdanović je 2007. godine bio istovremeno poslanik srpske liste u Skupštini Kosova i poslanik Skupštine Srbije. Na stranu što je to suprotno Zakonu o sprečavanju sukoba interesa, zaista je neverovatno kako je uspevao da ispuni sve svoje obaveze. Gospodin Bogdanović je veoma uspešan u korišćenju privilegija. Tako i službeni auto kosovske vlade nastavio je da koristi i kao bivši ministar, što znači da je službeno vozilo koristio u vreme kada je za predsednika vlade izabran najveći zločinac na ovim prostorima Ramuš Haradinaj. To je budući ministar za Kosovo i Metohiju. Nejasno je na koji način će čovek sa ovakvom biografijom uspešno da brine o očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Srbije. No, najrealnije će se odnos stranaka prema Kosovu i Metohiji sagledati kada SSP bude na skupštinskoj raspravi. I ako sada izuzmemo priču o ekonomskoj štetnosti ili valjanosti ovog sporazuma po Srbiju, postoji druga važna stvar kada je u pitanju ovaj sporazum. Mediji i stranke su stvorili zaglušujuću i frenetičnu buku u međusobnoj raspravi o SSP-u, a posebno DS u isticanju da je ovaj sporazum civilizacijski iskorak, pričama o nadolazećem blagostanju, ukidanju viza itd. Ponovo smo to danas imali priliku da čujemo od gospođe Nade Kolundžije. Međutim, kod ovog civilizacijskog iskoraka marginalizovana je najvažnija činjenica, a to je da je Savet ministara EU doneo odluku - da praktična primena SSP-a odmah po potpisivanju praktično automatski bude stavljena van snage, sve do ispunjenja uslova pune saradnje sa Haškim tribunalom. To znači da je SSP mrtvo slovo na papiru. Na taj način su i građani Srbije u predizbornoj kampanji u potpunosti obmanuti, jer im ova činjenica nije prezentovana na pravi način. Sada kada ovoj činjenici dodamo i činjenicu koju je izneo gospodin Rasim Ljajić, a to je da posle oslobađanja Ramuša Haradinaja i Nasera Orića ne postoji čovek u Srbiji - koji ne misli da je taj sud politička, a ne pravna institucija. Gospodin Ljajić je takođe postavio i pitanje svrhe Tribunala, a to pitanje stručna javnost postavlja već godinama. U tom kontekstu pitanje novoj vladi glasi - kako će onda biti ostvarena puna saradnja sa Tribunalom koja je uslov za evropske integracije? Ratko Mladić nije u Srbiji, inače bi bio uhapšen, dakle, Ratko Mladić nikada neće biti uhapšen. Ostaje pitanje kako će biti ispunjen osnovni uslov za evropske integracije. Zašto vam oni koje nazivate prijateljima postavljaju nemoguće uslove? Na stranu vaša spremnost da bespogovorno prihvatite ispunjenje bilo kojeg zahteva. Kada je u pitanju borba protiv kriminala i korupcije, a čuli smo u današnjem ekspozeuda je to jedan od prioriteta, pre nego što vlada krene u ovu borbu, mislim da budući predsednik vlade, gospodin Cvetković, ima obavezu da građanima Srbije razjasni optužbe koje je o njemu izrekla predsednica Saveta za borbu protiv korupcije Verica Barać. Citiraću ono što je objavljeno u štampi. "Kada je Cvetković svojevremeno biran za ministra finansija, predsednica Saveta za borbu protiv korupcije Verica Barać ocenila je da se tim potezom DS žestoko izblamirala. Cvetković je od 2003. do 2004. godine, kao prvi čovek Agencije za privatizaciju, učestvovao u najmanje 88 sumnjivih privatizacija. Jedan od najvećih Cvetkovićevih grehova jeste to što je, u vreme kada je bio na čelu Agencije, istovremeno bio i izvršni direktor firme "Ces mekon", koju je ista ta agencija često angažovala. To je očigledan strašan sukob interesa. Sve privatizacije završavane su u uskom krugu ljudi i magičnom trouglu: Ekonomski institut, "Diloit i tuš", "Ces mekon". Iza svega toga, naravno, stoje svemoćne stranke, njihovi tajkuni, finansijeri koji nikome ne polažu račune", rekla je tada Baraćeva. "Mirko Cvetković, direktor Agencije za privatizaciju, istovremeno je, prema sudskim spisima, izvršni direktor firme "Ces mekon", koja radi procene vrednosti imovine, ekonomsko-finansijsku reviziju poslovanja, kao i druge poslove iz oblasti finansijskog menadžmenta, što predstavlja najdirektniji sukob interesa. U prvom setu ubrzane aukcijske privatizacije za oko 1.000 preduzeća, procenu vrednosti je radio upravo "Ces mekon", za šta je ovoj formi, čiji je izvršni direktor Mirko Cvetković, isplaćeno oko dva miliona dolara. Pri tom, ovaj posao "Ces mekon" nije dobio u nadmetanju sa drugima, jer tender za izbor (da li ponekad održavate mir u sali) revizorske kuće koja će vrednovati preduzeća koja idu na ubrzanu aukcijsku prodaju nije raspisan. "Ces mekon" upisan je u sudski registar Trgovinskog suda u Beogradu pod brojem 1-25679, a proistekao je iz konsalting preduzeća "Mekon", koje je 1989. godine osnovao Zvonimir Nikezić. Ovo je važno, jer je Zvonimir otac Dušana Nikezića, a Dušan je pomoćnik direktora Agencije Mirka Cvetkovića. Junior Nikezić, kao pomoćnik Cvetkovića, zadužen je za analitiku i ova služba, između ostalog, procenjuje na koji način će se privatizovati određena preduzeća. Pojednostavljeno, može se reći da sin pomaže ocu u dobijanju posla. Cvetković i Nikezić su na taj način dva najočiglednija primera sukoba interesa i to u najosetljivijoj oblasti - privatizaciji. Takođe, ministar finansija Mirko Cvetković", piše "Kurir", "oštetio je državni budžet za oko 7,6 miliona evra", kako saznaje od izvora bliskih Vladi Srbije. "Naime, sadašnji ministar je, kao direktor Agencije za privatizaciju, ugovorio sa kupcem DIN, kompanijom "Filip Moris", da država snosi troškove za dobrovoljni odlazak u penziju i tako napravio milionski ceh u evrima. Zatim, biznismen Čedomir Backović tvrdi da je u Agenciji za privatizaciju, dok je bio na njenom čelu Mirko Cvetković, bilo brojnih malverzacija i očiglednih primera sukoba interesa. Prema njegovim rečima, on se sredinom 2001. godine javio Agenciji kao potencijalni kupac i zamolio za brošuru koja bi mu približila proces privatizacije i pojasnila način učešća u njoj. Šalterska službenica na ulazu u Agenciju uputila me je na konsultantsku kuću "Ces mekon" u Dubrovačkoj ulici, tvrdeći da kod njih mogu da nađem priručnik za privatizaciju koji je jedini validan. Prvo što me iznenadilo u "Ces mekonu" bila je visina cene knjige od 250 nemačkih maraka, ali još veće iznenađenje dočekalo me je na njenoj prvoj stranici. Kao izdavač se navodi kuća "Ces mekon", autor je Branko Radović - Janković, izvršni direktor Agencije za privatizaciju, a recenzenti tadašnji direktor Agencije Mirko Cvetković i ministar za privatizaciju Aleksandar Vlahović, priča Backović. "Uvidom u pomenuti priručnik jasno je da su uz cenu od 250 maraka i tiraž od 2.000 štampanih primeraka potpisnici priručnika, na ovoj tezgi zaradili tričavih 500 hiljada maraka." Na kraju, samo da konstatujem da je dobro da Liga socijaldemokrata Vojvodine ne učestvuje u Vladi, s obzirom na fašističku izjavu koju je iznela gospođica Jerkov, koja je rekla da u tom idealnom društvu koje, prema njenom mišljenju, dolazi sa novom vladom, društvu bez diskriminacije, društvu različitosti, demokratskom društvu jednakih prava i mogućnosti, ima mesta za sve osim za Vojislave.
Za reč se javio narodni poslanik gospodin Vladan Batić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine budući premijeru, dame i gospodo budući ministri, želim da, u ime Demohrišćanske stranke Srbije, kažem nekoliko stvari o ovom ekspozeu i o budućoj vladi. U pogledu prioriteta vlade, želeo bih da ukažem da postoje neke, ako hoćete, pojmovne ili semantičke greške. Opredeljenje za evropsku budućnost naravno da je prioritet svih prioriteta i cilj svih ciljeva, ali samo po sebi ne znači mnogo. Srbija je putem evropske budućnosti krenula januara 2001. godine sa vladom Zorana Đinđića. Šta sada znači opredeljenje za evropsku budućnost? Da li imamo neku azijsku, afričku ili nekakvu drugu budućnost? Neprihvatanje nezavisnosti Kosova je potpuno u redu. S tim se svi slažu, ali je to samo po sebi nedovoljno. To je naš stav. Mi treba da brinemo o budućnosti Kosova i o poziciji Kosova u odnosu na Evropu i na okruženje. Dalje, jačanje socijalne odgovornosti vlade. Ovde sedi pola ministara iz prethodne vlade. Da li to znači da ste u prethodnom sazivu bili socijalno neodgovorni ili, pak, znači nešto drugo - da će novi partneri, pre svega DS, pojačati tu socijalnu odgovornost? To nas neminovno asocira na vreme najveće inflacije u istoriji čovečanstva, redova za hleb, mleko, ulje, za one kantice i flaše sa benzinom, "devize, devize, devize" na svakom ćošku. Da li je to garancija veće socijalne odgovornosti vlade? Ova poslednja konstatacija - poštovanje međunarodnog prava, to ne može biti cilj. To nije prioritet, to može biti samo sredstvo ili metod za ostvarenje mahom svih ciljeva. Čak je i izraz "međunarodno pravo" previše širok pojam. U okviru metoda ili sredstava trebalo je biti rečeno - pravo EU, jer mi ne možemo čak ni biti saglasni sa nekim segmentima međunarodnog prava koji pripadaju korpusu anglosaksonskog prava itd. Samo nekoliko reči o ovom prvom prioritetu - evropska budućnost. Dobro je što je rečeno i to može svako da pozdravi, da taj cilj - kandidat za EU, bude realizovan do kraja godine. Ali, izostavili ste jedan detalj. Taj cilj je vezan za saradnju sa Haškim tribunalom, ili još detaljnije i preciznije, za izručenje Ratka Mladića. Morali ste da kažete ko će to da uradi, ko će da uhapsi i izruči Ratka Mladića, da bismo bili kandidati uopšte za Evropsku uniju. Već sam počeo da osluškujem kako novi koalicioni partneri pominju da tri preostala haška optuženika više nisu ni u Srbiji, pa ih onda ne možemo ni uhapsiti ni izručiti. Gospodo, Evropa će tražiti da to uradite makar da su na Marsu, a sada vidimo da se stiže i do Marsa. Valjda se tu pokušava napraviti neka analogija, ne znam, sa Hrvatskom ili Gotovinom, ali Gotovina je sarađivao, Hrvatska je to mnogo elegantnije uradila. Ne verujem da će Mladić pristati na ulogu Tolimira i na onaj nevešti scenario da se Tolimir preko mosta na Drini prebaci u Bratunac, pa tobože nije uhapšen u Srbiji nego na nekom drugom mestu. Toliko o tome. Još samo par detalja o nečemu što je postala floskula u poslednje vreme - nacionalno pomirenje. Poštenije je reći, i semantički i teleološki ispravnije, partijsko pomirenje, jer ne možete kazati nacionalno pomirenje ako se mire dve stranke, a pogotovo jedna od njih koja nije reprezent ovog većinskog dela biračkog tela kome recimo pripada SRS. Znači, nije nacionalno nego stranačko ili partijsko pomirenje. Ako o viziji, perspektivama i budućnosti ove vlade govorimo, imam respekt prema DS i njenim motivima. Siguran sam da oni iskreno žele brz put u Evropu i njene integracije. To je jedini put koji Srbija ima. Takođe, očekujem da se novi koalicioni partner odrekne dela svoje prošlosti, dela Miloševićeve nakaradne, tragične politike, kolona izbeglica, egzodusa, cisterni sa leševima, ubistava na Ibarskoj magistrali, ubistva Stambolića, presuda koje su donesene. Tek tako možemo govoriti o nekoj realnoj budućnosti nove vlade. Pored simpatija prema prijateljima iz DS, ovde imam i neke lične motive, jer je u ovoj vladi jedan deo mojih dugogodišnjih saboraca, dugogodišnjih saradnika i mojih učenika. Zavisno od ispunjenja ovih uslova će biti moje opredeljenje za podršku ovoj vladi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Nenad Popović. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, gospodo poslanici, svaka vlada treba da bude tim, da djeluje i odlučuje usklađeno, da ima jake ministre. Treba da ima zajednički program koji svi podržavaju. Vaša vlada, gospodine Cvetkoviću, koju ste predložili ima 27 članova iz 11 ili, ako gledamo šire, 19 partija, a članovi tih partija zastupaju toliko različite stavove, koliko političke i još više ekonomske. Po meni su ti ekonomski stavovi apsolutno nepomirljivi. Vlada koju ste predložili već liči na raštimovani orkestar. U predizbornoj kampanji vaša koalicija je najavila manju i efikasnu i jeftiniju vladu, manje ministarstava i agencija, a evo šta smo dobili. Skoro da nema primera veće vlade ni u najvećim zemljama svijeta, Amerika ima 15, Nemačka 13, Češka 14, Slovenija 15. Koliko će tek biti državnih sekretara, pomoćnika ministara, saradnika, savetnika itd, da bi se namirili svi stranački apetiti. Moram da ukažem i na to da će cena formiranja ovako glomazne vlade biti velika, što će ponovo da osete naši građani i privreda prije svega. Pri svakoj reviziji našeg budžeta, monetarne politike i procesa reformi u privredi od Svetske banke dobijamo kritike da nam je država skupa, da je privreda slaba da finansira toliku administraciju i da je 41% javne potrošnje u bruto društvenom proizvodu gornja granica koju ne smemo da pređemo. Mi sada prelazimo u fazu ubrzanog povećanja javne potrošnje, uz pogoršanje njene strukture. Plate u javnom sektoru i dalje ubrzano rastu i već su dostigle četvrtinu ukupnog budžeta. Što se tiče penzija, umesto da povećamo investicije i smanjujemo opterećenje plata porezima i doprinosima, smanjujemo poreze privredi, što je ključno za povećanje zaposlenosti, predlaže se da se poveća prosek penzija na nivou od 70% proseka plata. Već sada je opterećenje plata i izdvajanje za penzije i doprinose preveliko za privredu. To je jedan od razloga što mnogi investitori danas biraju druge investicione destinacije. Samo da napomenem, taj odnos je u Grčkoj i Sloveniji 40%, u Nemačkoj, V. Britaniji i Danskoj 35%, u Hrvatskoj i BiH manji od 55%. Želim da shvatite, 40% od plate od 1.000 evra je mnogo više nego 70% od plate od 300 evra. Cilj Vlade Republike Srbije trebalo bi da bude povećanje plata i rast životnog standarda, a ne zadovoljavanje potpuno bezumnih stranačkih obećanja. Posebnu zabrinutost kod mene izaziva činjenica da ova vlada nema jasan ekonomski program, niti jasnu strategiju. Čuo sam samo to da će ovo biti socijalno odgovorna vlada. Šta to znači? U proteklih nekoliko dana razgovarao sam sa deset verovatno najvećih srpskih ekonomista, krupnih biznismena i niko nije mogao da mi da odgovor šta znači socijalno odgovorna vlada. Moram da kažem, svi su se onako smijali. Da li to znači da su prethodne vlade bile neodgovorne. Samo da dodam, u novijoj istoriji, od 1987. do 1999. godine, nekoliko vlada nam je prodavalo iluziju o socijalnoj odgovornosti. Čak i za ratove, a naročito za inflaciju 1993. godine objašnjavalo se socijalnim razlozima i brigom za bespomoćne. Samo da ovo nije ta socijalna odgovornost, jer smo tada došli do plate i penzije od dvije do tri marke. Javna potrošnja je jedan od glavnih generatora inflacije, a u ekspozeu ste rekli da ćete ostvariti smanjenje inflacije sa 12% ove godine na 4% u 2012. godini. Odgovorno tvrdim da se sa ovom javnom potrošnjom to ne može uraditi, a takođe želim da naglasim da pri ovim cijenama nafte na svetskom tržištu, da je to nemoguće, jer prognoza je da će i najrazvijenije zemlje u svetu u 2012. godini imati inflaciju od 3,5 do 4%. Nekoliko stvari nisu pomenute. Nijednom rečju nije pomenuta profesionalizacija državne uprave, već samo njena racionalizacija. Nije pomenuta ekologija nijednom rečju, i zaštita životne sredine, a upravo danas je to glavna tema Samita G8. Nijednom rečju niste pomenuli NIP, iako smo uveli novo ministarstvo. Takođe, zapala mi je za oko jedna interesantna stvar, iako nije ekonomska, da nijednom rečju niste rekli ništa o nacionalnim manjinama, iako ove vlade ne bi bilo bez podrške nacionalnih manjina. Izneli ste da će glavni cilj vaše socijalno odgovorne vlade biti ulazak zemlje u Evropsku uniju i da će se to desiti do kraja mandata vaše vlade ili najkasnije do 2014. godine. Nije rečeno kako to da se ostvari. Smatram da ulazak u EU, pri najboljim uslovima, nije moguć pre 2018. godine. Sve i da uđemo 2012. godine, nema plana kako ćemo do tada razvijati našu ekonomiju, šta nas očekuje u drugim segmentima koji su vezani sa ekonomijom, kao što su bezbednost, pravosuđe, kakvi su nam planovi i delovanje u pogledu Kosova i Metohije, šta ćemo sa nezaposlenima. Moramo napredovati i prije ulaska u Evropsku uniju. Ova vlada mora da bude ili reformska ili socijalna. Ne može da bude i reformska i socijalna. Ne može da bude, kao u poslovici, i jare i pare. Što se tiče zapošljavanja, nisam čuo da postoji jasan scenario u vezi nastavka napora za zapošljavanje, a danas imamo više od 800.000 nezaposlenih. Obećali ste da će se taj broj smanjiti za 200.000 do kraja mandata ove vlade, a pri tom nije naveden nijedan realni podatak ili oslonac te projekcije. Važno je obezbediti rast penzija, kažete, ali po nama je mnogo važnije omogućiti ljudima da rade da bi stekli uopšte pravo na penziju. Što se tiče poljoprivrede, ona je i dalje prepuštana sama sebi. Agrarni budžet je i dalje jako simboličan u odnosu na veličinu obradivih površina i broj grla stoke, koji su upravo iz tih razloga iz godine u godinu se smanjuju. Naš budžet za subvenciju u poljoprivredi je nešto veći od 200 evra, dok je u Hrvatskoj 350, iako je njihova obradiva površina dva puta manja od naše. Što se tiče energetike, u ekspozeu ste pomenuli privatizaciju javnih preduzeća koja posluju u infrastrukturnim djelatnostima. Pretpostavljam, samo pretpostavljam, da ste imali u vidu Elektroprivredu Srbije ili EPS, pošto iz jednog vašeg intervjua sam 8. maja, čini mi se u "Politici", to pročitao. Vi se zalažete za privatizaciju Elektroprivrede Srbije i njeno mesto u ekonomiji ove zemlje shvatate kao problem, a ne kao rešenje mogućeg privrednog rasta. Lično sam, a i moja stranka, potpuno protiv privatizacije Elektroprivrede Srbije danas, jer bi to nanelo ogromnu štetu Srbiji, ekonomiji. Cena elektroenergije danas je socijalna i apsolutno je potcenjena u odnosu na regionalnu cenu. Pri današnjoj prodaji Elektroprivrede Srbije naneli biste ogroman ekonomski gubitak Republici Srbiji, ali sam siguran da bi se ulaganjem u Elektroprivredu Srbije u narednih nekoliko godina, konkretno u Kolubaru A, Kolubaru B, Kostolac, Hidrocentralu na Drini, ulaganjem tih tri do pet milijardi evra i kasnijim izlaskom na realnu cenu, kakva je u regionu, vrednost EPS povećala nekoliko puta i da bi ta vrednost kroz 5-6 godina bila blizu 30 milijardi evra. Što se tiče regionalnog razvoja, spomenut je samo jednom frazom, a nije navedeno kako će se to ostvariti, hoće li se razvijati i druga infrastruktura, recimo rečna na Dunavu, kao jednom od naših najvećih potencijala. Takođe, nijednom jedinom rečju nije pomenuta zaduženost Republike Srbije danas i kako nameravate da je smanjite. Ovo je vrlo indikativno jer pretpostavljam da u vladi ne smatraju da je naš spoljni dug nešto značajno. Jedan od naših najvećih problema je i konstantan rad deficita u spoljnotrgovinskoj razmeni. On je prošle godine dostigao oko 6,5 milijardi evra, a jak kurs dinara danas pogoduje samo uvozničkom lobiju, uništava domaću privredu, a posebno izvoznike. Nije bilo nijedne riječi o tome. Proizvodnju, u vašem ekspozeu gospodine Cvetkoviću, niste skoro ni pominjali. Niste spomenuli mogućnost osnivanja razvojne banke, želimo li da povećamo izvoz itd. Alio, kako. Što se tiče nekih projekata, kao što je automobilska industrija koju ste spomenuli, pretpostavljam da ste mislili na ugovor sa "Fijatom", ali moram da kažem da je taj dogovor sa "Fijatom" danas samo na bazi jednog memoranduma. Ugovor jedino podrazumeva garanciju i sigurnost da će do posla doći. U najavama vaših koalicionih partnera govorilo se da je "Fijat" zainteresovan da dođe u Srbiju da bi izvozio na rusko tržište. Ali, moram da vas informišem da je 7. juna, prije mjesec i nešto dana, "Fijat" potpisao dva ugovora u Sankt Petersburgu, sa firmom "Soles", najvećim ruskim proizvođačem automobila o ''joint venture'' za proizvodnju50.000 "fijata linea" i 90.000 dizel motora za "off road" vozila. Oba ova ugovora počinju da se realizuju do kraja ove godine. Takođe, moramo biti načisto, ako neko računa da će izvoziti na rusko tržište bez carine, onda će morati biti spreman da ukine carine i za uvoz vozila iz Rusije. Sada imam jednu vrlo važnu stvar, gospodine Cvetkoviću, molio bih ako možete danas u toku dana da nam odgovorite, jer mislim da je važno i za vaše koalicione partnere. U vašem ekspozeu spomenuli ste da ćemo potpisati gasni sporazum sa Rusijom, odnosno "Gaspromom". Ali, citiram, spomenuli ste gasni sporazum. Ispred sebe imam dokument koji se zove "Sporazum između Vlade Republike Srbije i Ruske federacije u saradnji u oblasti naftne i gasne privrede". Da li stenamerno zaboravili ovaj naftni dio? Da li je ovo vaše opredeljenje ili samo štamparska greška? Molio bih vas da nam odgovorite još jednom, da li ova buduća vlada u programu želi da potpiše samo gasni sporazum ili gasni i naftni sporazum? Zašto ovo pitam? Zato što su u prethodnom periodu bila insistiranja nekih vaših ministara na razdvajanju privatizacije NIS-a od gasnog i naftnog sporazuma sa Ruskom federacijom, jer možda je to i pokušaj nekih drugih interesnih grupa da stanu na put dolasku "Gasproma" u Srbiju. Želim samo da kažem da dolazak "Gasproma" u Naftnu industriju Srbije bi značio da kupujemo naftu ubuduće pri ovoj ogromnoj ceni, najvećoj u istoriji, direktno od proizvođača, po najnižim mogućim cenama, a ne od preprodavaca. Ovim načinom se dovodi u pitanje gasni sporazum, ako je ovo opredeljenje, jer onda možemo dovesti u pitanje realizaciju najboljeg ekonomskog sporazuma za Srbiju u poslednjih 40 godina. U ekspozeu ste napisali štose tiče investicija iz budžeta da će se krupni infrastrukturni projekti finansirati iz redovnih budžetskih prihoda i kredita. Moram da iznesem svoju zabrinutost u vezi sa najavama da država počinje da se bavi preduzetništvom. Pored toga što nam je prazna državna kasa, sad se još najavljuje da ćemo se dalje zaduživati što na domaćem, što na stranom finansijskom tržištu. Sve uspješne države danas izlaze iz poslova koje mogu da obavljaju kroz privatni sektor, a ostaju u poslovima samo gde postoje prirodni monopoli, da neko ne bi iskorišćavao taj prostor za brzo bogaćenje. Još od Margaret Tačer ovo je premisa uspjeha u menadžmentu javnog sektora. Bez ovako lucidnih ideja o zaduživanju radi investiranja, mi smo već previše zaduženi. Za sve investicije za koje postoje zainteresovani privatni investitori treba stvoriti uslove da se tako i finansiraju, a da država ne bude oštećena, niti zadužena više nego što mora. Takođe, nijednom riječju nije pomenuto javno i privatno partnerstvo kao mogući izvor finansiranja za ove projekte, iako je to praksa, glavna praksa u EU. Što se tiče Kosova i Metohije, veliku socijalno-pravnu-bezbednosnu i ekonomskunesigurnost podnose naši stanovnici na Kosovu i Metohiji. Što se tiče ovog obraćanja, nisam čuo ništa o tome kako ćemo da zaposlimo više od 80.000 Srba na Kosovu. I takođe neprestano se zalažemo da Srbija mora da investira, da razvija proizvodnju, ali gotovo ništa o tome nije rečeno. Na Kosovu se danas gotovo ništa ne proizvodi, sve se kupuje ili iz Srbije ili iz zemalja regiona. To moramo da iskoristimo i da zadržimo tržišne pozicije naših preduzeća u Pokrajini. Nažalost, takođe nisam čuo vaše razmišljanje o ovome u vašem ekspozeu. Bez Kosova i Metohije, svako razmišljanje o Srbiji kao prosperitetnoj zemlji je iluzija, jer samo naivni domaćini mogu svoje bogatstvo graditi na prodaji djedovine. Ukoliko ne učinite, gospodine Cvetkoviću, sve da se Srbiji i njenim stanovnicima ne povrati državna, društvena i privatna imovina koju su Albanci, privremena uprava, uzurpirali, možemo smatrati, ne da je ona oduzeta, već da je poklonjena. Molim vas da preduzmete sve da se to ne dogodi. Nema veće snage od ekonomskog interesa. Prema tome, predlažem vam da se borite za Kosovo i Metohiju snagom ekonomskih principa i projekata koje vlada mora da pokrene hitno, jer se Kosovo najbolje brani ekonomijom. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, gospodin Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim pošto je gospodin Popović govorio o tome da je ovo najveća vlada i pošto verovatno tu postoje primedbe da je reč o političkim trgovinama i o tome da je bilo potrebno da se namire određene političke stranke, želim gospodine Popoviću da vas upoznam: ova vlada ima 26 članova, plus 27. predsednik vlade gospodin Mirko Cvetković. U predlogu koji mi je dao vaš predsednik stranke i predsednik Vlade Vojislav Koštunica, koji smo razmatrali na sastanku na kojem smo bili gospodin Vojislav Koštunica, Tomislav Nikolić, Aleksandar Nikitović i ja, ovo je bio predlog DSS: DSS - 7 članova vlade, SRS - 15 članova vlade, u okviru 15 članova vlade 3 nestranačke ličnosti, SPS-PUPS-JS - 4 člana vlade i Bošnjačka lista - 1; znači 7 plus 15 je 22, plus 4 je 26, plus 1 je 27. Kada smo mi imali primedbe na ove kapitalne investicije, zato što smo smatrali da treba da se razdvoje, dogovorili smo se da se uvede 28. član vlade, koji bi bio zadužen za NIP. Prema tome, molim vas da ove argumente više ne upotrebljavate zato što je to bio predlog koji ste vi ovde podneli. Ako niste imali primedbe na predlog koji ste vi dali, onda nije korektno da to bude jedini razlog zašto napadate ovaj broj ministarstava koji je ovde na dnevnom redu, pošto ste o tome pominjali SPS i onih dana želeo sam ovom prilikom samo da vam na to skrenem pažnju. O tome da li je to tačno ili ne, to znaju i kolege iz SRS i, naravno, to nije bio nikakav tajni sastanak. Na tim sastancima smo učestvovali gospoda Milutin Mrkonjić i Žarko Obradović, i ja. Ne mislim da je to uopšte loše, to je predlog. Ali, te primedbe da je ovo najveća vlada, bila bi najveća vlada ova druga, za koju je predlagano 28, ali ne mislim da bi bila loša vlada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Nenad Popović.
Samo kratka replika, gospodine Dačiću. Da je formirana i ta vlada sa 28 takođe bih je kritikovao, možda ne u Skupštini, ali sigurno bih je kritikovao unutarstranački u svakom pogledu. Ta vlada o kojoj vi govorite ne znam, nisam učestvovao, vi znate, gospodine Dačiću, uopšte u pregovorima, nisam učestvovao to znate, isto bi bila glomazna, ali ta vlada nije formirana. Ova vlada se formira, verovatno, i ona jeste najveća i ona jeste najskuplja. Ostajem pri svakoj reči koju sam rekao. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Aligrudić, replika gospodinu Dačiću.
Gospodine Dačiću, vrlo je neobično da danas, kada treba da bude izabrani za ministra u vladi, u političkoj kombinatorici koja je pred svima nama, mašete nekakvim papirom koji treba valjda da dokaže da su nekada postojali pregovori između DSS-NS, SRS i SPS-PUPS-JS. To javnost zna. Svi znamo da smo pregovarali. Svi znamo zbog čega ta vlada nije obrazovana. Svi znamo da to nema nikakve veze sa brojem ministarstava, nego da ima veze s nečim drugim, s jednom drugom kombinatorikom u koju ste vi ušli, koja ima veze sa odustajanjem od principa zaštite nacionalnih interesa i integriteta države, jer je to ono prvo što ste napustili, a šta ste drugo prihvatili, za čije babe zdravlje, to ni sami ne znate, jer iz ekspozea premijera odnosno mandatara se to uopšte ne vidi. Mogli ste da mu pomognete da napiše to čudo koje nam je danas pročitao. Imate većeg političkog iskustva, mnogo ste bolji u tome. Mogli ste da čoveku pomognete da to makar liči na nešto, a ne da mi danas ceo dan izlazimo i da kritikujemo prazninu skupa koji stoji na tom papiru. To je ono što je ključna stvar. Ono što je još ključnije, moguće je da svašta pregovarano, moguće je da je u tim razgovorima došlo do razgovora o 150 ministarstava, moguće je i to, možda i 1500, ali danas mi ne raspravljamo o tome. Danas raspravljamo o ovoj čudnoj tvorevini koju ćete vi tvoriti sa Demokratskom strankom, gde ćete vi biti transmisija želja, skupa želja Borisa Tadića, koji sedi u zgradi preko puta nas, gde ćete vi biti jedina markantna figura te vlade, na čemu vam čestitam, jer smatram da ste jedina ozbiljna ličnost u toj vladi sa političkim iskustvom, ali ćete biti jedina prava transmisija političkog centra moći koji sedi u Predsedništvu Srbije. To je ono što je danas na dnevnom redu, a to šta je neko razgovarao, šta je stavljao na neki papir, koji vidimo da je rukom pisan, to ne mogu da sporim. To uopšte nije predmet razgovora. Ako vam neko danas kaže da je konstrukcija koju ste napravili skupa i najveća, to stoji kao činjenica. Da li je razgovarano o nekoj drugoj konstrukciji u ranijim trenucima, koja se nikada nije realizovala, to je drugo pitanje. Šta je tu ko kome predlagao, to je još posebno pitanje, jer ono što ste vi izgovarali i što je u vaše ime izgovarao Žarko Obradović ovde, u momentima kada smo raspravljali o Zakonu o Vladi, odnosno o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Zakona o ministarstvima, to prvo nije odgovaralo istini. Tu su kolege iz SRS, oni koji su prisustvovali pregovorima, mogu da potvrde. Tada je bilo rečeno, navodno, da smo mi tada obećali da ćete vi, gospodine Dačiću, dobiti mesto zamenika premijera. Možda jesmo, ali nikada nismo obećali da ćemo doneti takav nakaradni i neustavan Zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi koji je ova većina donela. To nikada nismo obećavali, nikada nismo obećavali da će to biti u toj formi, a ta forma nije malo, ta forma je mnogo. Jer ta forma ruši Ustav Republike Srbije. O tome treba da razmislite, a i o mnogo čemu drugome. Ostavljam vam dovoljno vremena za to.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Ivica Dačić.
Zahvaljujem se gospodinu Aligrudiću na ovim lepim rečima upućenim meni, ali nisam imao uopšte nameru da bilo koga provociram ovim što sam rekao, samo sam želeo da kažem - nemojte meriti neke političke poteze time da li ste učinili to vi ili neko drugi. Nikada nisam rekao za DSS, kad su prošli put izglasali Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, a posle pet dana izglasali Koštunicu i sa istim tim Tadićem za predsednika Vlade, da ste vi izdali nacionalnu politiku. Niste. SPS nije promenila svoju politiku, politiku zaštite nacionalnih i državnih interesa, očuvanja Kosova i Metohije. Niko nema pravo da to spočitava SPS. Mi smo barem pokušali da Kosovo i Metohiju branimo svim sredstvima. Da li smo u tome uspeli ili ne, cenite svi vi, ali to da li je neko napravio koaliciju sa jednima ili sa drugima nije razlog da jedni o drugima dajemo takve političke ocene. Ovo sam izneo zbog toga što sam čuo kvalifikacije da je ova vlada preglomazna, između ostalog i zbog nekih naših zahteva itd. To nije tačno. Isto ovo, pa čak i više ste nudili vi isto, ali ovde nije reč o tome ko koliko nudi, ovde je reč o tome da li postoji ili ne postoji parlamentarna većina i na kojim se principima pravi. Što se nas tiče, politički principi su otprilike bili isti kao i sa onima kad smo razgovarali vezano sa DSS. Samo sam želeo da kažem da je predlog broja ministarstava koji sam dobio od Vojislava Koštunice, a tu je bio i Tomislav Nikolić, bio 27, ne broj ministarstava nego broj članova Vlade, a pri tome je kasnije taj broj povećan za još jedno ministarstvo. Izvinjavam se ako sam nekoga time posebno inspirisao da polemiše sa mnom, ali nema razloga da govorite da smo mi promenili svoj politički program da bismo sa nekim napravili koaliciju, gospodine Aligrudiću. Siguran sam da opozicija takođe ima markantne političke figure. Zahvaljujem vam se na tome.
Reč ima gospodin Žarko Obradović.
Hvala, gospođo Đukić-Dejanović. Pošto sam pomenut, da kažem nešto gospodinu Aligrudiću, bez uvrede po vas, uopšte ne dovodim vašu ličnost i funkciju koju radite u stranci u pitanje, ali više verujem sebi i onome što sam čuo nego onome što se vama prepričava. Ne mešajte kolege iz Srpske radikalne stranke u priču oko zamenika predsednika jer nisu u tome učestvovali. Bio je predsednik vaše stranke, koji je bio predsednik Vlade, šef kabineta predsednika Vlade, gospodin Dačić, gospodin Mrkonjić i ja i niko više. Prema tome, to što se vama kaže da je rečeno, to je vaša interpretacija onoga o čemu se razgovaralo i stojim iza svake reči koju sam izgovorio pre neki dan. Jeste, bilo je reči o zameniku predsednika, e sad što ne volite to da se priča, a insistirate na tome, to je vaš problem. To je vaš problem, bilo je, jeste i tako stoje stvari. S tim se morate pomiriti. Ako nećete, opet to je vaše pravo, ali ne možete dezinformisati javnost, pogotovu u kontekstu činjenice da niste učestvovali u tome. Hvala vam.
Gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Gospodine Dačiću, primer koji ste naveli da biste spočitali Demokratskoj stranci Srbije nekakvu nedoslednost kada je reč o izboru Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, potpuno neadekvatan. Vi znate kako je došlo do tog izbora, tako što predsednik Narodne skupštine nije bio izabran dva meseca i zato što su određeni rokovi isticali, što je isticao rok za izbor vlade u to vreme. Jednostavno, tražila se skupštinska većina koja nije mogla biti formirana. Još na samom početku razgovora tada među svima nama bilo je reči o tome da se izabere neka ličnost za predsednika Skupštine, koji bi makar tehnički vodio Skupštinu, do izbora nove vlade, do izbora predsednika Skupštine. Tako je došlo do toga. To je posledica te tenzije i te napetosti, i to je već bilo jednom objašnjeno zasvagda. Što se tiče promene politike, mogu na reč da vam verujem sve što vi kažete, mogu čak da poverujem da vi iskreno, možda i lično mislite da tu politiku niste menjali, ali znate kako, u političkoj praksi, u radu Narodne skupštine i državnih organa meri se samo ono što se realno vidi i ono što papir trpi. Ono što ovaj papir, koji nam je mandatar jutros predao, je istrpeo, tu nema reči o podršci bilo čemu od onoga čime ste se vi odlikovali kada je reč o nacionalnoj politici. Tu nema ničega. Možda ćete vi kao potpredsednik vlade, koji će biti markantna i značajnija figura od samog premijera iznedriti tu politiku i odliku van svakog papira, ali ono što je danas prikazano nama, ono što smo slutili, od toga nema ništa. Što se tiče vas, gospodine Obradoviću, morate pažljivije slušati ono što govorim da biste mogli uspešno replicirati. Naime, ni jednog trenutka nisam negirao mogućnost da je između naše dve političke stranke bilo razgovora o eventualnoj poziciji zamenika predsednika vlade, ali sam odlučno negirao ono što ste rekli da je bilo obećano da će se doneti isti ovakav zakon ili zakon sa ovakvim smislom. O tome nikada nije bilo reči. Bilo je reči samo o tome da će se pozicija menjanja premijera u pojedinim trenucima u vladi vršiti unutrašnjim aktom vlade. To je pouzdano tačno, ovo što vam tvrdim. Ako to nije tačno, izađite i recite. Dakle, to sam govorio u kontekstu donošenja jednog nakaradnog i neustavnog zakona u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a ne u kontekstu objašnjenja toka redosledaili sadržaja pregovora koji su vođeni.
Gospodin Tomislav Nikolić se javio za reč.
Ne znam da li prisustvujem pogrešnoj sednici i koliko bi puta trebalo da zamolim predstavnike SPS i DSS da ostavimo priče o tome šta je bilo. Još samo ponedeljak da prođe, pa ćemo znati šta će ko kome da kaže. Još jednu stvar. Nemojte da otkrivate to o čemu smo razgovarali, nema smisla. Šta će da misle žuti o vama kada sad otkrivate šta ste pričali sa nama, znači, otkrićete i šta ste pričali sa njima. Nemojte, vođeni su razgovori, nisu uspeli, šta sad. Ovde su vođeni pa su uspeli. Nemojte da provocirate sukobe, treba da u Beogradu formiramo vlast. Dogovorili smo i dali smo reč jedni drugima. Tamo ljudi svaki dan prave performanse na veoma fin i demokratski, potpuno evropski način traže da im se omogući ono što su zaslužili na izborima. Nemojte da sada ovo bude povod da nema te vlasti u Beogradu. Kad mogu ja da ćutim, možete i vi da pričekate i da prećutite. Daće bog, izgovorićemo svašta jedni drugima, ali zaista vas molim, koalicija smo u Beogradu. Ako kao najstariji treba da pomalo održavam bar do ponedeljka tu koaliciju, spreman sam. Molim vas, mladi ljudi, mnogo vam bije krv u glavu, sačekajte da dođe ponedeljak, a onda ćemo znati šta će biti i kako će biti. Niti mi se sviđa to što radite vi iz DSS-a, niti mise sviđa ovo što radi gospodin Ivica Dačić. Kao da svi tražite opravdanje za nešto. Recite nam bar onda da li vam treba opravdanje ili ne. Ako vam ne treba opravdanje, nemamo prava da se svađamo. Ili vi mene hoćete da ubedite da se vi volite sa žutima, a evo vidim ne svađate se. Šta vas to sada smiruje - želja da imate zajedničku vlast. Valjda nam je zajednička želja da imamo zajedničku vlast u Beogradu, pa to treba da nas smiruje, a ne da izaziva sukobe među nama. Da li je bilo nekome nešto obećano, da li je bilo ovo, da li je bilo ono. Kad vas molim hajde da ovu sednicu završimo, stvarno nas čekaju sukobi i saradnja. Ima vremena za sve, slušajte vi mene, ima vremena za svađe, nema vremena za lep život, a za svađe imaćete vremena.
Gospodin Aligrudić, replika. Izvinjavam se, ustupa vama. Gospodin Dačić.
Pošto gospodin Nikolić nije bio u sali, samo sam reagovao na izjavu gospodina Popovića koja se ticala broja ministarstava. Inače, samo ne mogu da odćutim nešto što nije korektno prema SPS i nema razloga da se tako nešto dešava, ali prihvatam poziv Tomislava Nikolića da što pre izaberemo ovu vladu Republike Srbije.
Nasloniću se na reči mog prethodnika i njegovu želju da izabere što pre Vladu Republike Srbije. Tu želju baš svi ne delimo, jer mislim da će svaki dan sa tom Vladom Republike Srbije biti nesreća za ovu zemlju, pa mi se baš mnogo ne žuri, a i kada se to večeras dogodi želeo bih da to što pre prođe. To je stvar vrlo jednostavna. Što se tiče drugih stvari, nisam baš sklon da lako prihvatim paušalno deljenje ocena ili instrukcije ili dobre, dobronamerne pokude naših kolega u Skupštini, naročito predsednika poslaničke grupe SRS Tomislava Nikolića, jer se bojim da, barem kada je reč o DSS, to baš nije u kontekstu onoga o čemu sam pričao. Sve zbog čega smo se mi javljali za reč, uključujući i ove moje replike, odnosile su se isključivo na politiku koje nema, a to je politika Mirka Cvetkovića i njegov prazan mandatarski papir koji se jutros našao pred nama i zbog kojeg diskutujemo. To je osnova mog javljanja za diskusiju. Svaki put otkada sam navodno bio izazvan od strane kolege SPS, nisam zaboravio to da pomenem. To je centralno mesto. Nemam nikakav problem sa kolegama iz SPS, oni imaju problem sa sobom, ali nije nikakav problem sa drugim nivoima vlasti. Nemojte spočitavati da moji govori ili nešto što ovde izgovorim može dovesti do toga ili zvučati kao alibi za nepoštovanje bilo čijeg sporazuma sa bilo čije strane koji je potpisan za jedan nivo vlasti, kao što je recimo grad Beograd. Ako je to u pitanju i ako ove moje reči, a može se stenogram uzeti, mogu poslužiti kao alibi ili osnov za povlačenje iz ugovora, strane koja je taj ugovor potpisala, onda to ne može biti svakako pitanje za mene iz DSS.
Gospodin Dragan Stevanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da ovih poslednjih nekoliko dana i nedelja politički život u Srbiji doživljava vrhunac svog neukusa. Sve ono što se dešavalo od momenta sazivanja konstitutivne sednice Skupštine, ovakva skupština i skupštinska iposlanička kombinatorika i prebrojavanje, govore i upućuju na zaključak da se u Srbiji u budućnosti, bar kada je politika u pitanju, ne može desiti ništa što predstavlja iznenađenje ili nešto neočekivano. Podsetiću vas, poslednjih nekoliko dana doživeli smo da poslanici skupštinske većine aplaudiraju sami sebi, jer su u jednom momentu obezbedili 126 poslanika da nastave sednicu. Gospodin Boško Ristić nas je uveravao da sve ono što nije izričito zabranjeno Ustavom nije ni nemoguće, doživeli smo da pišete i ponovo usvajate zakone koje niste usklađivali sa Ustavom, nego sa ličnim potrebama i ambicijama pojedinaca koji će u narednom periodu činiti politički establišment u Srbiji. U jednoj takvoj atmosferi parlament u Srbiji danas treba da izabere vladu koja će rukovoditi Srbijom i naravno političku platformu na koju će se ta vlada oslanjati. Gospodine Cvetkoviću, danas ne bih da komentarišem o personalnom sastavu vaše vlade jer je vi niste ni pravili. Možda bih se malo osvrnuo na političku platformu, odnosno politički koncept kojim ćete se rukovoditi, koji ste pretpostavljam vi pokušali da pretočite u ovaj ekspoze, a dotaći ću se njega jer smatram da je jako loš, jer predstavlja kontinuitet jedne politike koja se u Srbiji zapatila 2000. godine i koja je destruisala naš ekonomski sistem, politički sistem, naše nacionalne vrednosti, naš kulturni sistem i sve ostalo. Koje su to tri stvari oko kojih bih se pozabavio? To su socijalna pravda, nacionalno pomirenje i te tzv. evropske integracije, sve ono što nam nudite u proteklih osam godina. Kada kažete da nudite socijalnu pravdu, postavljam pitanje s razlogom: koji su to ekonomski parametri na kojima temeljite jednu takvu ponudu? Da li je to rast društvenog bruto proizvoda, da li je to smanjenje javne potrošnje, da li je to spoljnotrgovinski suficit, da li su to nova radna mesta koja ste nudili ovih osam godina? Mislim da svega toga u Srbiji nema, a tako nešto govori iekonomska javnost u Srbiji, stručnjaci Ekonomskog instituta, gde ste i bili, i čini mi se da nije i suviše odgovorno ponuditi socijalnu pravdu samo zato što ste socijaliste uveli u vladu. Ono što je pomalo vrhunac malicioznosti je činjenica da nam ideologiju socijalne pravde danas u Srbiji prodaju oni koji su za osam godina vlasti u Srbiji, kako je to danas moderno reći, uštekali 8, 12 ili 13 miliona evra. Govorite o nacionalnom pomirenju. O nacionalnom pomirenju govorite vi koji ste generator i inspirator svih podela u Srbiji poslednjih osam godina. Da vas podsetim, vi ste nas delili na napredne i na nazadne, vi ste nas delili na evropske i antievropske, delili ste nas na građane prvog i drugog reda, a sada biste da nas smirite. Danas se u Srbiji mire predsedništva dve političke stranke. Čak ne bih rekao da se mire stranke nego samo predsedništva dve političke stranke i mislim da je to i suviše malo da bi se sakrile sve podele i razdori koje ste posejali u Srbiji u poslednjih osam godina. Činjenica jeste da je u Srbiji danas nacionalno poverenje objektivno potrebno. SRS je proteklih meseci ili godina pokazala da je na tako nešto apsolutno spremna, to smo pokazali kada je u pitanju Ustav Republike Srbije, pre svega i naravno Kosovo i Metohija, ali čini mi se i da je to deo tog neukusa s početka ove moje priče, da vi koji se toliko upinjete i trudite da se predstavite kao političke opcije internacionalističke vokacije, nudite Srbiji nacionalno pomirenje. Čini mi se da vam to što je nacionalno ili folklorno stavlja ili pravi jedan priličito opor ili gorak ukus u ustima. Ono što je naravno najbitnije, to su te tzv. evropske integracije, koje opet nudite osam godina. Ko vam je branio da nas ovih osam godina uvedete u Evropsku uniju? Problem je što te evropske integracije podrazumevaju i određene obaveze, odnosno ispunjenje određenih standarda. Jedino čime ste se bavili to je ispunjenje haških obaveza, i to u onom delu koji ne definiše Ustav Republike Srbije, a to je da se borite i da štitite svakog građanina Republike Srbije koji se nalazi u haškom kazamatu. Ili da prokomentarišemo standarde i vrednosti koji su u političkom smislu prihvatljivi za svakoga, a nameće ih EU. To su određene vrednosti koje obezbeđuju ekonomski razvoj ovoj državi, koje obezbeđuju kulturnu afirmaciju, koje nam obezbeđuju naučni i tehnološki razvoj. Postavlja se objektivno pitanje: šta ste za ovih osam godina uradili da Srbiju spremite i da joj obezbedite kapacitete na osnovu kojih će trošiti pare iz evropskih fondova, kojih su vam puna usta. Niste uradili apsolutno ništa. Na samom kraju, ne znam koliko će ova vlada trajati. U jedno sam sasvim siguran, dok osvedočeni levičari, osvedočeni srpski levičari Mlađan Dinkić i Vuk Drašković budu ustajali na levu nogu, pošto im sada sve što je s leva onako prija, ta će vlada da traje. Prvo jutro koje dočekaju na desnoj nozi steći će se uslovi, kako vi to kažete, da se vlada rasturi i da se raspišu novi izbori. Želim vam da trajete što kraće, a Srbiji neka je bog na pomoći.
Gospodin Nebojša Ranđelović. Vašoj poslaničkoj grupi LDP ostalo je još 10 minuta.
Poštovana gospođo predsednice, gospodine mandataru, dame i gospodo kandidati za ministre, zbog kratkoće vremena neću se baviti čitavim ekspozeom. Obratio bih pažnju samo na deo ekspozea gospodina mandatara koji se zove - reforme pravosuđa. Postavio bih par pitanja i zamolio gospodina mandatara da mi da konkretne odgovore na ta pitanja. Najpre, jedno opšte pitanje, ima li reforme pravosuđa bez procesa lustracije u pravosuđu? Potom nekoliko vrlo konkretnih pitanja. U prvoj rečenici pasusa koji se tiče reforme u pravosuđu stoji - reforme pravosuđa će se ubrzati, sa ciljem da se izgradi efikasno i nezavisno sudstvo i tužilaštvo i učvrsti vladavina prava i pravna sigurnost. Kako zamišlja ova vlada da gradi nezavisno tužilaštvo kada Ustav eksplicitno, pomenuću članove 158. i 159. Ustava, ukazuje na to da tužilaštvo ne samo da nije nezavisno nego da je vlada dužna da se meša u poslove tužilaštva. Zatim, ovde ste pomenuli niz nekakvih zakona, a nigde se ne pominje Zakon o krivičnom postupku, jedan od najvažnijih zakona koji se tiču pravosuđa. Da podsetim, imamo novi Zakon o krivičnom postupku koji je neprimenljiv, te se stoga ne primenjuje, a u prošlom sazivu Skupština je vršila izmene i dopune već derogiranog, dakle nevažećeg zakona o krivičnom postupku koji se primenjuje. Mi smo inače jedina zemlja u svetu koja primenjuje nevažeći Zakon o krivičnom postupku. Na kraju, postavio bih pitanje, ako neko od budućih ministara vaše vlade treba da bude pozvan na krivičnu odgovornost, shodno tome treba da mu bude ukinut imunitet. Ko će ukinuti imunitet vašim ministrima?
Reč ima gospodin Radojko Obradović.
Gospođo predsednice, uvažene kolege potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, dame i gospodo kandidati za ministre u Vladi Republike Srbije, počeću onim čime je gospodin Cvetković završio svoj ekspoze, odnosno programom vlade koja će danas biti izabrana zato što postoji skupštinska većina. Gospodin Cvetković je na kraju, govoreći o rezultatima i uspešnosti vlade i oceni onoga što će ova vlada uraditi, rekao - taj sud treba dati na osnovu činjenica, a ne na osnovu predubeđenja. Tu se a njim potpuno slažem. Kada govorimo o programu ove vlade treba da govorimo o činjenicama i treba da govorimo o onome što je gospodin Cvetković istakao u svom ekspozeu. Slažem se s gospodinom Bajatovićem kada je rekao [[neće biti osnova za repliku]] da ekspoze nije mesto kada može da se govori baš o svakom segmentu delovanja vlade, baš o svim elementima, ali sigurno ekspoze ukazuje na pravce prioriteta, na one ključne stvari koje vlada ima nameru da uradi i sa čime moraju da budu upoznati narodni poslanici i svi građani Srbije. Istakli ste šest ključnih elemenata i na prvom mestu su evropske integracije. Kažete da će krajem ove godine i početkom naredne Srbija dobiti status kandidata, a na kraju mandata ove vlade Srbija će u potpunosti biti spremna za članstvo u Evropskoj uniji. Sporazum o ratifikaciji i pridruživanju još uvek nije ratifikovan u Skupštini Srbije. Ako pažljivo pogledate Sporazum o ratifikaciji i pridruživanju, znate koji su to koraci, ratifikacija u našoj skupštini, u svim skupštinama članicama, Evropska komisija donosi brojne odluke i tek onda kreću pregovori. Taj sporazum kaže da u najvažnijim oblastima u kojima treba Srbija da se razvija i koje treba da pomognu ostvarenju i boljem životu i svim ključnim stvarima predviđaju period prilagođavanja od šest godina. Vi kažete, pod uslovom da vam vlada traje pun mandat, za četiri godine biti ispunjeni svi uslovi. Da li to znači da se u oblasti privrede neke od tih stvari menjaju? Da li to znači da se taj sporazum menja, pa on nije baš ovakav kakav jeste ili to znači nešto drugo? Mislim da je za privredu i za sve one koje to interesuje izuzetno važno da se da odgovor na ova pitanja. Napravili ste vezu između dve važne stvari - između jačanja ekonomije i jačanja socijalne odgovornosti vlade. Tu ste potpuno u pravu, i nema socijalno odgovorne vlade i nema rešavanja socijalnih problema bez jačanja ekonomije. Predviđate rast zaposlenosti, rast privredne aktivnosti, povećanje standarda građana, ravnomerni regionalnirazvoj. Predviđaterastbrutodruštvenogproizvoda konstantno i minimum 7% godišnje i 200 hiljada novih radnih mesta. Interesantno je uočiti, kažete da je stopa nezaposlenosti 18,1%, a Republički zavod za razvoj, zvanično glasilo Vlade Republike Srbije, u svom glasilu kaže da je stopa nezaposlenosti 28,4% , pa je sada pitanje koji od dva broja je tačan, da bismo imali bazu za sve ono što sledi. Što se tiče ravnomernog regionalnog razvoja, kao i kod ovih drugih stvari, predviđaju se određene mere. Nema tu jasnih naznaka, ali je za pohvalu to što kažete da će se razmotriti i razmeštanje državnih institucija. Nema rešavanja ravnomernog regionalnog razvoja bez razmeštanja i dislociranja institucija iz glavnih centara u manja mesta i tu ne treba to razmotriti - već to treba i uraditi. Nažalost, za mnoge bitne stvari nema nikakvih konkretnih mera koje će to uraditi. S pravom ističete da je poljoprivreda izuzetno važna za našu zemlju. Tu ste predložili gospodina Dragina, koji već ima iskustvo i kažu da je prilično dobro radio dok je bio u Izvršnom veću Vojvodine zamenik sekretara. Pored industrije, poljoprivreda takođe predstavlja značajnu privrednu granu za Srbiju, pa je zbog toga važno definisati adekvatnu agrarnu politiku, treba da da odgovor na potrebu unapređenja stanja u ovoj oblasti. Apsolutno se slažem, i ovo postoji u svim programima svih stranaka u Srbiji i verovatno u svim programima svih stranaka u zemljama koje interesuje poljoprivreda, ali ovo teško da može da pomogne da se razvije poljoprivreda i teško da može nama da da naznake u kom pravcu će se poljoprivreda razvijati. Planirate povećanje konkurentnosti privrede i to je odlična stvar. U nekim oblastima, u nekim sektorima, naša privreda biće lider u svetu - odlično i tu nema, naravno, poslanika koji ne može i ne treba da pozdravi to da će naša privreda u nekim oblastima biti lider u svetu. Samo nam recite na koje oblasti ste konkretno mislili i kojim merama ćemo to omogućiti da te grane budu lideri sveta? Interesantno, ali u ekspozeu nema nijedne reči o poreskoj politici. Slučajno ili namerno, morali smo analize da pravimo iz predizbornih obećanja. Da li ostajete pri tome da se stopa poreza na zarade smanjuje sa 12 na 10%, da se porez na promet nekretnina smanjuje sa 2,5 na 1%, da se smanjuju carine i akcize? Još uvek niste izabrani, pa ste još uvek ministar finansija u tehničkoj Vladi. Vaš zamenik, gospodin Guzijan kaže - da smanjenja poreza koja su obavljena u narednom periodu nisu dala odgovarajuće pozitivne efekte, da su trajno smanjila prihode budžeta i da su dala potpuno suprotne efekte od onih koji su očekivani. To je objavio "Blic", nemam tačan datum, ali poziva se na konkretnu izjavu gospodina Guzijana. Interesantno je dati odgovor i na to pitanje. Najavljeno je povećanje socijalnih davanja, socijalne sigurnosti seoskih domaćinstava, nove investicije, pruge, putevi, mostovi, apsolutno je sve za pohvalu. Pitanje je samo kako će biti izbalansirana ta prihodna i rashodna strana budžeta - jedino na to nemamo odgovor. Pozivam se na vašu izjavu od pre mesec ili dva, gde kažete da će do kraja godine u budžetu nedostajati 440 miliona evra. Usklađivanje penzija, koje je inače zakonska obaveza, zahteva još dodatnih sredstava, pa je vrlo interesantno da nam kažete kako ćete te dve strane da uravnotežite? Nijednom rečju niste pomenuli spoljni dug koji je u ovom trenutku 27,5 milijardi dolara. Da li ćemo biti u stanju da ga servisiramo i kako sa svim ovim novim investicijama, socijalnim davanjima, kako će se to dovesti u ravnotežu? Nijednom rečju niste komentarisali skok cena hrane i skok cene energenata i kako će se Srbija organizovati u periodu koji dolazi? Kao što kaže gospodin Bajatović, nema vremena da se u ekspozeu govori o svim segmentima, ali je vrlo interesantno da se nijednom rečju ne pominje turizam. Svi govore da je turizam jedna od razvojnih šansi Srbije. Pažljivo sam pročitao, nijednog slova o turizmu nema. Nema telekomunikacija, nema prosvete, osim rečju da će se unaprediti obrazovanje. Nema gospodina Milosavljevića, ali ni jedne jedine reči nema o zdravstvu, samo se pominje na jednom mestu - da će biti obezbeđeno besplatno zdravstvo. Nema rudarstva i energetike, zaštite životne sredine, nemaNIP-a, nema planiranja i izgradnje. Osnovno je pitanje zašto tih oblasti, čak ni u naznakama, nema u ekspozeu? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, formiranjem ove vlade, kako njeni eksperti vole da je nazovu - socijalno odgovorne vlade, koja će biti jedna od najštetočinskijih vlada u novijoj istoriji Republike Srbije, zapravo govori o autokratskoj ličnosti Borisa Tadića. Podsećam narodne poslanike, a i javnost Srbije, kako je Boris Tadić još 11. maja najavio da će se svim sredstvima boriti da baš žuti budu u Vladi Republike Srbije, a ako neko kaže da će se boriti svim sredstvima, onda zaista postoji ozbiljna opasnost da se to odnosi i na vaninstitucionalna sredstva. Kada to kaže vrhovni komandant, onda je opasnost još veća. Verovatno su i to bili razlozi da je na kraju ipak formirana ovakva vlada kakva je formirana. Boris Tadić, Boris Broz, žuti diktator, predložio je gospodina Mirka Cvetkovića za mandatara Vlade, čoveka koji, evo tvrdim i danas, nema pojma šta smo mi ovde pričali, šta smo predlagali, šta smo ga pitali - čovek sedi, navikli smo, takav je bio i kao ministar. Naravno, jasno je svima da vi, gospodine Cvetkoviću, niste premijer, odnosno formalno ćete to biti, ali da će ovu vladu voditi onaj koji je formirao, a to je žuti diktator Boris Broz. Ali je zaboravio Boris Broz da u vašoj biografiji, kada vas je ponudio za mandatara Narodnoj skupštini, najvažnije detalje iz vaše biografije, a koji se odnose na 2003. i 2004. godinu, kada ste zajedno sa Aleksandrom Vlahovićem, on kao direktor "Dilojt i tuša", vi kao direktor Agencije za privatizaciju, direktor kao izvršni direktor firme "Ces Mekon", kada ste učestvovali u najvećem kriminalu u novijoj istoriji Srbije, a to je 88... Samo se vi smejte, imaćete vremena i da odgovarate zbog ovoga, budite sigurni. Dakle, učestvovali ste u 88 kriminalnih privatizacija. Jedna od njih je najveća pljačka 20. veka, a odnosi se na "Sartid". Podaci o tome postoje, postoje sudski procesi, odnosno dokumentacija kod nadležnih tužilaštava. Sve će to jednog dana polako doći na svoje. Vrlo smo mi strpljivi. Nažalost, nisam sigurna da će građani Srbije imati dovoljno strpljenja, jer ovo što ih čeka, bar iz ovoga što ste vi ovde predstavili kao program vlade, nisam u životu pročitala neki program uopštenijeg karaktera nego što je ovo što ste vi predstavili narodnim poslanicima kao vaš ekspoze, kako se to kaže. Predstavili ste ovde ključne elemente vašeg programa na kojima će se bazirati rad vlade. Naravno, vi ste to vrlo lepo napisali i čovek bi pomislio, ako ovo bude ovako, onda se ne može staviti neka posebna primedba na funkcionisanje buduće vlade. Mi znamo da to što ovde piše i što je to bez konkretnih načina, svaki pasus ovog vašeg ekspozea počinje sa "reformisaćemo", "nastavićemo", "počećemo reforme" itd. To reformisanje je ostalo još iz komunizma, kada se sve reformisalo, a ništa se nije promenilo. To sada vi radite i očigledno tako planirate da radite kroz rad ove vaše vlade. Važno da ste napisali da će vlada nastojati da unapredi odnose sa SAD, sa ciljem da najveća svetska sila, pri rešavanju sporova na području Balkana, u većoj meri uvažava interese Srbije i srpskog naroda itd. Niste ovde rekli ono što je suština, to je ono što je Šutanovac pričao mesecima pre ovih poslednjih izbora, a to je da vi imate nameru da Srbiju uvedete u NATO. To je vaša saradnja sa SAD. Podsećamo mi građane Srbije na činjenicu šta je VukJeremić, kao ministar spoljnih poslova, govorio sa predstavnicima Stejt department i zbog čega je Leon Kojen, kao član pregovaračkog tima za Kosovo i Metohiju, napustio taj pregovarački tim. Dakle, pričate jedno kada ste zatvoreni sa visokim funkcionerima SAD i predstavnicima zemalja Evropske unije, a drugo pričate kada držite konferencije za novinare. Kažete da su sve članice koalicije potpuno saglasne u tome da nova vlada nikada neće priznati nezavisnost Kosova i Metohije. Podsećam vas i podsećam građane Srbije, pre svega, da je DS ovih dana pokazala kakav joj je odnos prema Kosovu i Metohiji, tako što nije učestvovala u formiranju srpske skupštine na Kosovu i Metohiji, a takođe podsećam da će u ovoj novoj vladi biti i predstavnici stranke G17, za koju je borba za Kosovo i Metohiju, kako je Mlađan Dinkić govorio "kolektivno ludilo", sećate se, posle 17. februara. Mi sada treba da verujemo da ćete vi zaista da održite reč i da će biti ovako kako ste napisali u ekspozeu. Da li imate odgovor, gospodine Cvetkoviću, pozovite Tadića da vam kaže, on zna odgovore na pitanja koja postavljamo vama. Pitajte ga zašto su u šest opština na Kosovu i Metohiji zadržani predsednici opština koje je UNMIK postavio 2002. godine, kada je DS učestvovala na izborima na Kosovu i Metohiji i tako priznala nelegalne organe nelegalne države Kosovo. Zato što, kažu, oni mogu i dalje to da obavljaju, zato što su uspostavili dobar kontakt sa UNMIK-om. Pitanje saradnje sa Haškim tribunalom je pitanje koje je ovde vrlo stidljivo pomenuto. Kažete da ćete nastaviti saradnju sa Haškim tribunalom. Volela bih da kažete na koji način vi to mislite da nastavite saradnju sa Haškim tribunalom - da aplaudirate sudskim većima u Hagu kada oslobađaju zlikovce i zločince, koljače srpskog naroda, Haradinaja i Orića? Da je imalo moralo i da je imalo državničkog u Borisu Brozu, najmanje što bi uradio - obratio bi se javnosti Srbije i osudio ovu poslednju odluku žalbenog veća koje je oslobodilo Nasera Orića za zločine nad Srbima na teritoriji Srebrenice. Takođe, podsećam i vas, ali opet naglašavam, pre svega građane Srbije, u najkraćem, kakav je odnos DS prema Haškom tribunalu. Podsećam na Vidovdan pre sedam godina, kada ste Slobodana Miloševića kidnapovali i odveli u Hag, podsećam na izjavu Zorana Đinđića, mafijaškog premijera, koji je Karli del Ponte rekao: "Vodi Šešelja u Hag i ne vraćaj ga". A ona ga je zamolila da njegovi pravnici učine nešto da optužnica bude takva da bi mogli nešto da urade, pošto, kaže, "Šešelj će biti veliki problem, jer protiv njega nema dokaza, čovek nije ništa uradio". Da li je zbog toga kandidat za ministra pravde gospođa Malović, koja je bila generalni sekretar kod Vukčevića u Specijalnom tužilaštvu za ratne zločine? Da li je to bio motiv da nju izaberete, na opšte zaprepašćenje kompletnog pravosuđa u Srbiji? Videćete kakve ćete imati reakcije pravosudnih organa posle izbora ove gospođe za ministra pravde. Takođe, podsećam, nije to tako davno bilo kada je Tadić uhapsio generala Tolimira "u Bratuncu, na Bežanijskoj Kosi", sećate se te adrese. Ovih dana, takođe Tadić, u vreme tehničke vlade, ali u onom periodu kada je većina koju su činili "žuti" ministri, zapravo, rukovodila vladom i Srbijom, uhapsio je Župljanina, koji je, čuli ste, čovek kaže, morao da menja identitet, zato što su mu pretili smrću. Kako vi možete da tvrdite i da obećavate da ćete se boriti protiv kriminala, kada su vam u vladi i dalje Đelić, Dinkić, Dragan Šutanovac, definitivno najveći kriminalci u Srbiji? O tome, takođe, postoje dokazi i zato to potpuno otvoreno, jasno i glasno govorim. Iako ste produžili ovo vreme, nemoguće je da se pređe preko svega što ste napisali u ovom vašem uvodnom izlaganju o ciljevima Vlade Republike Srbije. Govorite da ćete smanjiti inflaciju sa sadašnjeg nivoa od oko 12na godišnji nivo od 4%. Ovo je laž za svakog građanina Srbije. Najpre treba da nam objasnite kako ćete smanjiti. Lako je napisati na ovom papiru "smanjićemo inflaciju sa 12% na 4%", ali treba da kažete kako? Drugo, laž je da je inflacija 12%. Znaju građani Srbije koliko mogu za 1.000 dinara danas da kupe u prodavnici, a koliko su mogli pre godinu dana. Dakle, inflacija je mnogo veća od onoga što ste vi ovde predvideli. Kažete da ćete u lokalnoj samoupravi ponovo da smanjujete broj zaposlenih radi, kako ste rekli, optimizacije. Šta ćete da radite, gospodine Cvetkoviću, sa zaposlenima u ministarstvima koje su razne vlade dovodile i koliko ćete vi i ovi vaši novi ministri da dovedete novih ljudi u ministarstva? U ministarstvima možete da se širite koliko hoćete, ali zato lokalne samouprave režete i režete. Kažete, povećaćete penzije do septembra 2008. godine za 10%, a da ćete do kraja godine usvojiti izmene Zakona o PIO. Da li vi znate koji je danas datum, gospodine ministre još uvek, Cvetkoviću? Kada vi mislite da uradite rebalans? Kukali ste ovih dana, dok niste bili sigurni da ćete formirati vladu, kukali ste da vam je prazan budžet, kukali ste da ste u velikom deficitu, sve ste to govorili u javnosti, ništa ne izmišljam. Kukali ste kada će vlada nešto da proda da bi napunili budžet. Kako ćete onda sada da povećate penzije? Zašto lažete građane Srbije na današnji dan kada vas biraju za predsednika, kada vas poslanička većina bira za predsednika vlade? Pričate predložićete zakon o zamrzavanju i oduzimanju imovine stečene korupcijom i kriminalom. Šta ćete sa vašom imovinom? To je prvo pitanje. Drugo pitanje, odnosno činjenica da mi i danas imamo to regulisano u našem zakonodavstvu, gospodine, pitajte ovu gospođu Malović, ako je kadgod čitala Krivični zakonik, da li se seća da tamo stoji ova mogućnost u Krivičnom zakoniku i nema potrebe nov zakon da donosite. Vršićete reformu pravosuđa, nabrajate zakone koje ćete da donosite. Još niste uradili ni ono, evo gospodin Batić dole još iz vremena kada je on predlagao i kada su ovde usvajani zakoni i još uvek po tim zakonima se ne postupa u našem pravosudnom sistemu. Šta vam je sa Kasacionim sudom. Tri puta do sada je pravosuđe u Srbiji bilo u kolapsu, jer nije bilo mogućnosti da se vode postupci zato što niste ispunili uslove koji su predviđeni zakonom. Dakle, mnogo je primedbi i mogli bismo da govorimo i o pojedinačnim rešenjima. Samo hoću da poručim svim budućim ministrima, a pre svega vama, gospodine Cvetkoviću; vama sam već rekla, vi niste premijer, ovi ministri nisu ministri, kompletnu vladu Srbije vodi i vodiće žuti diktator Boris Tadić. Sa kim? Sa Mlađanom Dinkićem, sa najvećim lopovom u Srbiji, kome je i dalje ostavio i NIP, i ekonomiju, i zato nemamo turizma, o kom je gospodin Obradović malopre govorio, jer mora Dinkić da izgradi skijališta, mora na Goliji da pokrade zemlju itd. Dakle, vas niko ništa neće da pita, kako su vam napisali ovaj ekspoze, tako će Boris Tadić sa Dinkićem i da vodi ovu državu, i da vodi ovu politiku, a vi ćete biti odgovorni pred Bogom i pred narodom.
Zahvaljujem. Gospodin Vladan Batić, po Poslovniku, izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu odredbe člana 104. Mislim da ste bili dužni da upozorite gospođu Radetu kada je upotrebila niz uvredljivih reči, izraza i ocena za pojedine ljude. Ne želim da budem ovde branilac ni predsednika Republike, ni pojedinih ministara, ali mi stvarno, gospođo Radeta, smeta da danas, na Ivanjdan, na veliki hrišćanski pravoslavni praznik, vi po ko zna koji put pokojnog premijera, mrtvog čoveka, nazivate mafijaški premijerom. Imao sam sreću i čast da budem ministar u vladi Zorana Đinđića, vladi koju će Srbija praviti od blata.
Zahvaljujem. Molim poslanike da koriste eufemizme, dakle, što pristojnije termine za izražavanje sopstvenih uverenja. Izvolite, gospođa Radeta ima reč.
U našem narodu postoji jedna poslovica: "Čega se pametan stidi, lud se time ponosi".
Reč ima gospodin Nenad Prokić, vaša poslanička grupa ima još sedam minuta. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani mandataru, čestitam vam izbor nove vlade i nadam se da će ona biti zaista reformistička. To je Srbiji veoma potrebno. Srbija je jedno zastarelo društvo. Ono mora duplo brže da se menja od svih ostalih, kako bi uopšte opstalo u evropskoj igri. Nakon svih ovih opštih zamerki koji su upućene vašem ekspozeu, želeo bih samo nekoliko pojedinosti koje su meni lično zapale za oko. Nema reči o departizaciji države. To je evropska vrednost bez koje nema ulaska u Evropu, ako niste član neke od partija ne možete biti u upravnim odborima javnih preduzeća. To nije evropska vrednost. To je kod nas i te kako zastupljeno. Bez transformacije bezbednosnih struktura nijedna država nije ušla u EU. Naše bezbednosne strukture nisu transformisane, one su bile izvor svakojake bede i svakojakog zla u ovoj zemlji. Nadam se da će vaša vlada doprineti njihovoj transformaciji. To je još jedan neophodan uslov o kojem nema reči u vašem ekspozeu. Žao mi je da SPS nije našao za shodno, jedan od koalicionih partnera u vašoj vladi, da kaže ništa o svojoj prošlosti. Svako ima pravo na promenu. Bilo bi dobro da su oni sami to poželeli ili da su bili primorani, a ne da dobijaju šansu da u vlasti i tokom vršenja ponovno vlasti sebe menjaju. Nadam se da će ovog puta u tome biti uspešni. Hag je previše važna tema i to je prvi uslov evropskih integracija, i zaslužuje da se pomene svojim imenom, a ne eufemizma i skrivenim porukama koje stoje u vašem ekspozeu. Suzbijanje huliganstva sam pronašao u ekspozeu i za mene je to značilo obećanje da ova vlada neće, za razliku od prethodne, organizovati više nijedan miting u glavnom radu nakon kog će huligani paliti ambasade stranih zemalja, a između njih i onih koje su glavne zemlje EU. Veoma je razočaravajuće to što je kultura na poslednjem mestu u vašem ekspozeu. Nakazni kulturni model je izvor svakojakog zla u ovoj zemlji poslednjih 20 godina i promena tog nakaznog kulturnog modela, pogrešnog kulturnog modela u okviru kojeg je ratni zločinac heroj, a pevačica turbofolka heroina, to je nešto što mora da bude zadatak vaše vlade i pre svega kulture, i to ne može da bude na poslednjem mestu, već na prvom mestu. Još jedanput vam čestitam. Želim vam pun mandat. Želim vam puno uspeha. Imaćete podršku za sve ono za šta već znate da ćemo podržavati. Znate da ćemo biti veoma protiv nekih stvari za koje već sada u vašem ekspozeu možemo da naslutimo da će ih biti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Ivan Andrić, reklamira Poslovnik.
Čl. 104. i 105. Poštovana gospođo predsednice, narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem i nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Član 105, o redu na sednici Skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Gospođo predsednice parlamenta, ovde je novoizabrana većina, čiji ste vi prvi zvanični predstavnik, proklamovala načelo nacionalnih pomirenja. Da li u ime nacionalnog pomirenja vi namerno prećutkujete to što je neko nazvao premijera Đinđića mafijašem? Ne ulazim u vaš politički stav, ali verujte da kada bismo mi rekli ovde šta mislimo o pokojnom vašem predsedniku Slobodanu Miloševiću, verovatno bi se ova sednica pretvorila u ne znam kakvo bojno polje, a verujte da smo mi u pravu, a vi niste. Nema nacionalnog pomirenja sve dok vi dopuštate zato što je to možda vama u interesu, zato što mislite da će tako lakše da prođe. Nije nacionalno pomirenje ako vi iz straha prećutkujete da opomenete poslanicu koja je načinila vrlo vidnu povredu Poslovnika, i ne samo Poslovnika. Molim vas da se ponašate u skladu sa svojom funkcijom i da ne dozvolite takvo vređanje većine koja je u ovom parlamentu i većine građana Srbije.
Zahvaljujem. Još jedanput molim sve poslanike da vode računa o načinu izražavanja, da ne vređaju jedni druge i da bude pristojna atmosfera za rad. Reč ima gospodin Maraš, takođe reklamira povredu Poslovnika.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo budući ministri, gospodine Cvetkoviću, takođe član 104. i 105. ovog poslovnika i vezano sa članom 27. ovog poslovnika. Gospođo predsednice, pre dva-tri dana sam reklamirao isto ovakvu povredu Poslovnika koju je činila osoba koja sedi do vas, takođe potpredsednica Skupštine. Tražio sam da se u danu za glasanje Skupština izjasni da li je bila povreda Poslovnika. Vi već koji put dopuštate da se ovako nešto događa i da nije bilo reakcije od strane poslanika vi biste opet prećutali. Da li vi mislite isto to kao i osoba koja je to iznela, mene zaista ne interesuju vaši politički stavovi. Kada bih rekao da je Vojislav Šešelj zlikovac i kriminalac bio bih isti kao vi iz Radikalne stranke, to nikada neću reći za ovom govornicom. Zbog toga vas molim da i vi vodite računa i da takve stvari ne govorite, pošto kršite Poslovnik i vređate ljude koji sede u ovoj sali i koji gledaju ovaj prenos.
Zahvaljujem. U danu za glasanje bilo je izjašnjavanja po vašem predlogu i Skupština je odlučila da nije bilo povrede Poslovnika. Reč ima gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, možete vi o nekome da kažete šta god hoćete, ali je osnovno da ono što govorite bude potkrepljeno nekim činjenicama ili argumentima. Što se tiče Vojislava Šešelja, to je čak pokušao i Haški tribunal. Sve ono što je ovde bilo na strani Haškog tribunala i na strani DOS-a selo je i napisalo optužnicu protiv doktora Vojislava Šešelja. U toj optužnici imali smo prilike do sada da vidimo sve laž do laži. Svedoci koji su lažni, instruisani od strane Haškog tribunala, da bi potkrepili tu lažnu optužnicu pali su na ispitu onoga momenta kada Vojislav Šešelj dobije pravo da ih unakrsno ispituje, a to pravo je izborio zalažući svoj život. Kad mi iznosimo činjenice o bilo kome, kad navodimo neke stvari, iza toga stoje određene činjenice. Gospodine Maraš, podsetiću vas, vi niste u ovoj vladi, ali u ovoj budućoj vladi sede sadašnji politički partneri koji su jedni o drugima sve već to izneli, mi samo to ponavljamo. Podsetiću vas na "Srpsku reč", na Vuka Draškovića i Danicu Drašković, koja je u "Srpskoj reči", između ostalog, objavila činjenice vezane za Zorana Đinđića i za... šta vam je ljudi, govorim o ovome gospodinu Marašu... da je kao student uhvaćen da krade jakne i knjige. Prema tome, nađite "Srpsku reč", pogledajte to. Nije problem možda u vama, problem je u njima koji danas prave koalicionu vladu.
Za reč se javio gospodin Andrić, reklamira povredu Poslovnika. Samo ćete nam reći koji član.
Gospođo predsednice, uvek sam do sada citirao koji je član Poslovnika. Sad opet kažem, član 104. i 105. Tiče se vaše rečenice da je Skupština Srbije glasala i da je ocenila da nije bilo povrede Poslovnika. Mislim vas sada da tačno objasnite šta to znači. To znači da nije glasala Skupština Srbije nego vladajuća većina ovde donosi odluke. To znači da je vladajuća većina, koju čini Demokratska stranka, kao najveća stranka u parlamentu, u ime nacionalnog pomirenja, odlučila da rečenica - Zoran Đinđić je bio mafijaški premijer, nije povreda Poslovnika. Da li ste za to glasali? Ili je gospođo predsednice parlamenta, koja ste predstavnik ove većine, vi smatrate da to što glasate o 50 povreda poslovnika, niko ne zna ni o čemu glasa, da to daje za pravo da u ime tog nacionalnog poverenja vi i dalje prećutkujete to. Mi se ovde ne prepiremo sa SRS-om, njihovi stavovi su nam poznati, ono što mi nećemo da dopustimo, to je u toku protekle nedelje nekoliko puta smo vas upozorili na to kršenje Poslovnika i osnovnog moralnog načela. Vi ne možete biti predsednica takozvanog evropskog parlamenta, parlamenta koji je proevropski, predstavnica proevropske većine, a da za premijera Zorana Đinđića prećutkujete kvalifikaciju da je on bio mafijaški premijer. Verujte, nećete nastaviti ovu sednicu sve dok se ponašate tako nonšalanto prema toj činjenici. To što je vladajuća većina ocenila da to nije povreda Poslovnika, to više govori o vladajućoj većini nego o tome o čemu je glasala i time što ste to sada rekli samo ste još više razbesneli poslanike ili građane Srbije koji ne dele takvo mišljenje. Znate šta, za to što ste odlučili, ako je to drugo ime za nacionalno pomirenje, onda nam to recite sada.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš, reklamira povredu Poslovnika.
Član 104. i 105. Poslovnika. Takođe, moram da ponovim da je u danu za glasanje moj predlog da se glasa o tome da je došlo do povrede Poslovnika nažalost vladajuća većina je propustila da glasa da jeste. Pretpostavljam da niste znali o čemu je reč. Gospođo predsednice Skupštine, vi ste zaista najodgovorniji za situaciju kakva se trenutno dešava u ovoj sali, iz prostog razloga što vi prećutkujete kada se govori na jedan način o jednom bivšem predsedniku koji je ubijen na radnom mestu. Zaista nismo imali, gospodine Todoroviću, nameru da s vama ulazimo u bilo kakav dijalog ili prepirku. Smatramo da je predsednica Skupštine najodgovornija za sve ovo. Moram samo još jednom rečju da se osvrnem na ono što ste vi rekli. Vi ste rekli da gospodin Šešelj ima priliku da u Hagu da sve laži i neistine koje su, po vama, rečene o njemu opovrgne. Nažalost, gospodin Đinđić nikada nije bio u prilici da te laži, koje pogotovo posle smrti ljudi govore o njemu, opovrgne zato što je ubijen na radnom mestu od strane kriminalaca.
Reč ima gospodin Batić.
Gospođo predsednice, reklamiram povredu odredbe člana 27. Poslovnika i člana 104. stav 2. Ustava Republike Srbije. Izborom na funkciju predsednika Narodne skupštine vi predstavljate čitavu Narodnu skupštinu, sve poslanike i ne možete govoriti niti se ponašati u ime jedne ili druge poslaničke grupe. Prema tome, vi ste dužni da zaštitite integritet i pojedinih narodnih poslanika, i Narodne skupštine i svih drugih ljudi čije se ime pominje u negativnom kontekstu za ovom govornicom. Ovo što je danas izrečeno, a rečeno je pred vama u više navrata, ne da je povreda Poslovnika, ne da je povreda elementarne etike, osnovnog morala, elementarnih hrišćanskih načela, to je morbidno, to je paganski, a vi samo ćutite. To što ste vi otišli na promociju knjige Slobodana Miloševića i tamo tronuto, maltene ronili suze, što se u nekoliko dana oslobađa Marko Milošević pred požarevačkim sudom za linč pred pripadnicima požarevačkog "Otpora", to ne ukazuje da će to biti jedna reformisana partija. To što se na dan njegovog rođendana ponovo, tobože slučajno, otvara "Madona", a sećamo se jednog rođendana od pre sedam-osam godina, kad ste vi bili na vlasti, pozivnica Marko Aurelije, pa precrtano, pa Marko Polo, pa precrtano, Marko Kraljević, pa precrtano, pa Marko Milošević slavi ne znam koji rođendan. Prema tome, ako vi verujete da živimo u vremeplovu i ako vi želite da nastavite tim putem i tom matricom, koja je Srbiju dovela dovde gde se nalazi i mukotrpno pokušava da se vrati u zajednicu evropskih država i naroda, onda od priča o reformama nema ništa. Prema tome, štiteći svoj integritet i želju da se i vi reformišete, morate štititi i integritet političkih komponenata, pogotovo ljudi koji nisu više među živima. Ovde svi treba da ćuteći, i ako treba stojeći, saslušaju kad se pomene ime Zorana Đinđića, a ne da ga svakodnevno vređaju.
Zahvaljujem. Molim vas, još jedno objašnjenje. U više navrata sam skrenula pažnju svim govornicima da vode računa o terminologiji, činim to i ovaj put. Za slučaj da poslanici nisu zadovoljni, imaju poslovničke mogućnosti. Za reč se javio gospodin Dragan Todorović. Izvolite, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, pogotovo vi koji tapšate neposredno posle ovog izlaganja, trebalo bih da vas podsetim na jednu stvar. Minimum minimuma je da imate isti aršin. Da vas podsetim, kada ste duvali balone i slavili na Trgu Republike smrt Slobodana Miloševića, pa bar vi nemate nikome pravo da kažete ništa, treba da ćutite. Sa ove strane to niko nikada nije radio, a vi ste to radili i to govori o vama. Što se tiče Zorana Đinđića, njegovog lika i dela, razumeo bih da ga brane ovi koji sada ćute. A zašto ga ne brane? Zato što je to...
Molim poslanike da omoguće da gospodin Todorović nastavi izlaganje.
Nadam se, gospodine Maraš, da vama treba da bude jasno da je njima cilj da se oslobode Zorana Đinđića. Nije to od juče. Čitao sam u prošlom mandatu teze za raspravu na Glavnom odboru, čiji je potpisnik, između ostalog, Dragoljub Mićunović, Boris Tadić i da ne nabrajam ostale. Njima je Zoran Đinđić teret o vratu i oni pokušavaju da se kriju iza njega. Neće oni baš mnogo da se tu angažuju oko toga da ga brane, puštaju to vas, a i vi to radite nekorektno, radite da bi preuzeli njihove birače, čista trgovina. Nemojte sada nas ovde da ubeđujete, nama da spočitavate zbog činjenice da iznosimo istinu. Nije Vojislav Šešelj tražio od Karle del Ponte da vodi Zorana Đinđića ili bilo koga drugog, nego Zoran Đinđić. Nije Vojislav Šešelj izručio Slobodana Miloševića na Vidovdan, nego Zoran Đinđić, kao što je izručio i mnoge druge Srbe. Zar se niste zapitali gde su te pare koje je Haški tribunal raspisao kao nagradu za izručenje Slobodana Miloševića. Vi znate da je to urađeno protivustavno, protivzakonito. U to vreme ministar pravde bio je Vladan Batić. Oni su uhapšenog čoveka, koji je bio u Centralnom zatvoru, izvukli iz Centralnog zatvora i poslali u Haški tribunal. Šta vi očekujete od ove države? Vi mislim da se to zaboravilo, da ćemo mi preko toga da pređemo i da kažemo - puj pike, ne važi? To su stvari koje nikada niko neće zaboraviti. Biće zapisane kao sramne činjenice i dani kroz koje je prošla Srbija.
Reč ima gospodin Ostojić, po Poslovniku.
Više od mene nećete čudi da kažem - uvažena gospođo predsednice. Nećete nikad čuti od LDP, bilo kog poslanika, da kaže da je Slobodan Milošević bio zločinac, kriminalac i mafijaš. Nećete čuti od nas da kažemo da je Vojislav Šešelj mafijaš, kriminalac, zločinac i da mu je mesto tamo gde se sada nalazi. Jer, kada bi mi rekli da je Slobodan Milošević naručivao ubistva, da je bio mafijaš i kriminalac, kada bi rekli da je Vojislav Šešelj isto to, samo možda malo gore ili malo bolje, onda bi mi bili isti kao i oni koji vređaju pokojnog premijera. Ali, nećemo reći da je Milošević zločinac, kriminalac, a da je Vojislav Šešelj možda i ratni zločinac, zato što mi nismo takvi. Ali, gospođo, mnogo lepih reči ste rekli kako ćete ovaj parlament voditi. Mi nismo za vas glasali. U zadnjih četiri ili pet dana tokom protekle nedelje nekoliko puta se ovde čulo ovo što sada gospoda iz SRS ponovo govore. Upozorili smo vas i nismo ovako reagovali, sa nadom da ćete reagovati vi i voditi ovu skupštinu na način kako to zaslužuje da se vodi, ako danas treba da dobijemo tzv. proevropsku vladu. Zato vas molim, i vas iz vladajuće većine, stavite ovo na glasanje i glasajte da je ovo povreda Poslovnika, inače ćete nas izazivati da jednostavno ne odustajemo od ovoga. Što se tiče toga ko hoće koga da se oslobodi, nema veze, možda i radikali vežbaju to kako se oslobađa svog istorijskog lidera Demokratska stranka. Možda i oni žele da se oslobode Vojislava Šešelja, ali to je njihova stvar. Ova skupština treba da radi, ova skupština treba da izabere vladu i ako neko želi da pravi opstrukciju, eto mu je, mi ćemo sprečiti svaku opstrukciju, kao što smo i prošli put ubacili kartice kad nije bilo kvoruma, ali ovo je granica koju nećemo preći i nećemo dopustiti da se na ovaj način vređa uspomena na tako tragično preminulog prvog demokratskog premijera Srbije Zorana Đinđića.
Zahvaljujem. U terminu za glasanje ovo će biti stavljeno na dnevni red. Izvolite, gospodin Nenad Prokić
Član 104. Ovih desetak dana jako sam se čudio ćutanju DS i vređalo me je. Neko ko preuzima tako veliku odgovornost na sebe ne bi smeo samo da ćuti, ali sam mislio da iza toga možda nešto stoji. Sada vas i nas optužuju da koristimo Zorana Đinđića kao monetu za potkusurivanje. Molim vas, pošto znam da to nećete dozvoliti, da ne budemo mi sami ovde optuženi da se prebijamo sa vama oko glasova preko mrtvog Zorana, da ustanete i kažete koju reč o Zoranu Đinđiću i na taj način prekinete ove optužbe koje mogu da nazovem osnovanima, koje dolaze sa ove strane zbog vaše ćutnje. Toj ćutnji mora da dođe jedanput kraj i morate da kažete nešto o nečemu pre nego što formirate vladu, možda je ovo dobra prilika za to.
Gospodin Tomislav Nikolić se javio za reč, a onda gospodin Bajatović reklamira Poslovnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvek u životu kada treba da odlučim između toga da nekome kažem otvoreno i u lice ono što mislim ili da budem cinik, kao što je to bio prethodnik, odlučim se da govorim otvoreno. To je ono što nas radikale izdvaja od drugih. Ono što mislimo o Zoranu Đinđiću, mi vam kažemo u oči, ali je besmisleno lamentirati nad rečima koje su izgovorene o Zoranu Đinđiću, a onda u nekoj formi, rekao bih evropejsko-podmukloj, izgovoriti sve ovo o Slobodanu Miloševiću i Vojislavu Šešelju pod maskom - neću reći. Što da ne kažete? Ne cenite Vojislava Šešelja, recite šta mislite o njemu. Ne cenite Slobodan Miloševića, recite šta mislite o njemu. Ne cenite nijednog srpskog radikala, recite šta mislite o nama. Što da ne kažete? A što da narodni poslanik ne kaže ovde sa ove govornice ono što misli? Šta, je l' to neki verbalni delikt reći šta mislite o Zoranu Đinđiću. Šta se vi kao zaklinjete u Zorana Đinđića? U šta se zaklinjete? Šta je dobro doneo Zoran Đinđić? Ko je carevao Srbijom u vreme vladavine Zorana Đinđića? Mafija. Ko je otimao ljude? Mafija. Ko je izgradio surčinski klan? U vreme čije vlasti? Kada ste bili ministar pravde, ko je izvodio zatvorenike iz zatvora da idu da lumpuju i terevenče? Pod čijom je to zaštitom bilo? Je l' to nekad zabeleženo u istoriji Srbije. Ko je Čumetu rekao koju vrstu mašina treba da nabavi da bi uzeo sav novac uložen u popravku puteva? Zoran Đinđić. Tragična je njegova smrt. Da li je mislio šta mu je kriv bio Vojislav Šešelj da ga odvoji od maloletne dece? Da li je mislio da time čini neki greh, da time čini zlo, ne Vojislavu Šešelju, toj deci? Kako možete da kažete da je bio čovek pred čijim pominjanjem imena treba da stanemo mirno kada je rekao - ovog što ima troje maloletne dece i dva unučeta šalji u Hag, da ga više nikad ne vidimo u Srbiji. Sve istorija meri, svakom daje svoje. Možda sam subjektivan, pa loše mislim o vašem predsedniku. Ne mislite ni vi o mome bolje. Vaša je tragedija što je ubijen vaš predsednik. Vaša je tragedija što ga je ubilo društvo s kojim se družio. To je vaša tragedija. Nisam poznavao ni Čumeta, ni Legiju, ni ovog, ni onog, poznavao ga je vaš predsednik, mnogo više nego što ga je poznavao Vojislav Šešelj. I poznavao ga je gospodin Mrkonjić. I on se družio sa njima. Znači, život je neke ljude doveo u kontakt sa mafijašima. Neki su mafijašima rekli dobar dan ili dobro veče kada su ih sreli, neki su okrenuli glavu, a neki se s njima družili. Predsedniku vaše stranke ispala veštačka vilica u bazen kod Čumeta kada se kupao. Zbog njega je srušen bazen da mu ne nađu vilicu koja odgovara Čedomiru Jovanoviću. Nemojte da veličate vreme u kome nijedan građanin na ulici nije bio miran. Niti vama pričam vreme u kome vi niste bili stabilni, bezbedni, niti vi možete da veličate vreme Zorana Đinđića. Uostalom, Dragoljub Mićunović je vodio istragu protiv kriminala Zorana Đinđića. Onaj ko jednom sakrije pare, i to stranačke pare, taj više ne može da se nazove čestitim i poštenim čovekom. Ajde da prekinemo sada sve ove priče. Ajde da pričamo o onima koji su ovde u sali. To bi bilo idealno. Da se gledamo u oči i jedan drugom da govorimo ono što mislimo loše. Pijetetom prema ubijenom čoveku ne možete da sakrijete šta je on radio, čega se i vi sami grozite. Ili je možda vaše društvo bio Čume, Budala. Je l' bi se vi družili s njima? Da li biste vodili decu kod njih na bazen da se kupaju? Ne verujem da biste, pa makar kako da vam se zove politička stranka, makar kako da vam se zove predsednik. Dakle, ne veličajte, ne glorifikujte one koji to ne zaslužuju, mi ovde trpimo da padaju srpski junaci pred vama, da nemaju nazive ulica, da im se ruše spomenici, a vi hoćete da nam podignete ugled čoveka koji to nije zaslužio. Možda da je poživeo, ko zna, možda bi se oprao, već je bio oko Kosova i Metohije zauzeo potpuno drugačiji stav nego do tada. Možda bi i valjalo, ali nije stigao. Zbog toga, mi ćemo da učestvujemo kad god nas potkačite, možete da sednete slobodno, mi imamo vremena na raspolaganju, celu noć. A kud baš vi, vi čuvari lika i dela, vi što ste nosili sanduk? Baš ta nomenklatura da brani lik i delo. Ne, vama je stalo do glasova koji bi mogli na tom pijetetu da se uzmu, ali glasovi ideologije Zorana Đinđića su u DS. Primećuju ljudi da to nije baš isto, ali glasaju i dalje za DS, za vas neće. A posle ovih izbori, šta ćete vi na političkoj sceni. Evo, formirana je Vlada i za neke druge stranke mislim da više neće imati mesta na političkoj sceni, jer ko hoće ovakvu politiku glasaće za žute. Što bi glaso za neke male stranke koje bi pomagale žute. Podeliće se srpska politička scena. Na jednoj strani bićete vi, na drugoj strani mi, videćemo šta će da uradi DSS i gotovo. Vas neće biti sigurno. Vaša ideologija, nje se gnuša čak i DS. DS u vama ne vidi partnera za saradnju, a pogledajte kako su širom otvoreni za saradnju sa svakim. Samo, ni oni vas neće.
Gospodin Dušan Bajatović. Zamolila bih da se što pre vratimo tački dnevnog reda. Izvolite, gospodine Bajatoviću.
Poštovane kolege i koleginice, žao mi je što kršim džentlmenski sporazum koji je postignut pred početak ove sednice da se nećemo javljati po Poslovniku. Potpuno shvatam da je dobro vreme, odlična gledanost, potpuno shvatam potrebu za pojačanjem izbornog rezultata, koji nije bio dovoljan ni jednoj ni drugoj strani, koje u jednom laganom, duplom, neprirodnom pasu misle da će nešto rešiti ovim istorijskim raspravama. Možda nije dobro što premijer Cvetković – član104, alineja 2, što ste tražili od svih – ovaj koji će biti izabran danas, nadam se zbog toga ne u kakvo vampirsko doba. Javio sam se zbog toga što su ovde bili napadi na jednu damu, na profesora univerziteta koji obavlja funkciju spikera parlamenta, moju drugaricu, našu drugaricu Slavicu Đukić-Dejanović. Molim sve poslanike da shvate da ne postoji poslovnička mogućnost i bez obzira što je ona psihijatar, možda može nekoga da proceni, ali ne zna šta će taj tačno reći kada izađe za ovu govornicu. Molim da shvatite da ona ne zna sadržaj koji će izgovoriti onaj koji izađe za ovu govornicu i nemojte da zbog toga napadamo nju. Ona svoj posao radi veoma korektno, prosto osećam potrebu, i kao damu i kao moju drugaricu, na neki način bar da probam da je zaštitim. Ona se doslovce drži procedure. A naše iživljavanjem nad štetom protivnika prozivajući pokojnog Slobodana Miloševića i pokojnog Zorana Đinđića mislim da više nikome ne donosi poene. Smisao ponuđenog političkog, a kasnije zaista i nacionalnog pomirenja je upravo da izbegnemo takve situacije. Još jednom ponavljam, javio sam se iz razloga da zaštitim predsedavajućeg parlamenta, gospođu prof. dr Slavicu Đukić-Dejanović, koja radi svoj posao veoma korektno. Nemojte da se ljutite na nju zbog sadržaja diskusija, koje, bojim se, govore o nama.
Reč ima gospodin Andrić.
Članovi 104. i 105. Opet su iznete optužbe na račun pokojnog premijera, na račun šefa naše poslaničke grupe, predsednika jedne parlamentarne stranke. Vi ste, predsednice parlamenta, to sve lepo odslušali, verovatno želeći da pokažete da se slažete sa tim ili kako je besmislena rasprava o tome, ali neće vas to daleko odvesti. Gospodine Bajatoviću, hvala vam što ste definisali prvi put u ime većine nacionalno pomirenje. Nema izjednačavanja između Zorana Đinđića i Slobodana Miloševića, nema izjednačavanja između žrtve i zločinca, gospodine Bajatoviću. Ako je smisao toga da vi danas napravite vladu ovde, nećete moći na tim osnovama, gospodine Bajatoviću.
Poslanici koji stavljaju primedbe drugim poslanicima i sami koriste sličan vokabular. Gospodin Batić, izvolite.
Ne znam da li je ova sednica i priča o nacionalnom pomirenju nastavak 8. sednice ili veoma podseća nažalost na 8. sednicu. Gospodine Nikoliću, kada sam bio ministar pravde niko nije izlazio iz Centralnog zatvora, nije bilo bekstva, nije bilo ubistava, nije bilo samoubistava, nije bilo droge, nije bilo mobilnih telefona. Doživeo sam da me pre 15 dana zove moj klijent pritvorenik. Kako reko, izašao čovek, a on me spokojno zove iz Centralnog zatvora. Događale su se takve stvari kasnije, a u ono vreme to se nije događalo. Gospodine Nikoliću, sve se može argumentovati i dokumentovati. Vi ste izgovorili jednu rečenicu koja je bila vrlo neprijatna aluzija. Vi ste izgovorili pre, gospodin Bajatović je izgovorio posle. Verujem da je i njemu krivo i žao što je izgovorio da je jedan već platio. Vi ste rekli, setite se, i Tito je pred smrt išao na štakama. Da ne ponavljam šta se sve događalo u to vreme. Zaista, ovakva rasprava neće nas daleko odvesti. Ponavljam još jednom, kada koristite izraz nacionalno pomirenje, to nije ovo što se danas događa. To može biti partijsko ili stranačko, ili delimično partijsko i delimično stranačko pomirenje.
Reč ima gospodin Ostojić. Zamolila bih da povrede Poslovnika i replike privedemo kraju i nastavimo rad.
Moram da priznam da smo skandalizovani vašim ćutanjem i da to vaše ćutanje možemo samo da doživimo, gospodo iz vladajuće većine, gospodo iz DS, kao primenu u praksi onoga što će vaša stranka potpisati sa SPS, a što se zove nekakvo nacionalno pomirenje. Nadam se da to nacionalno pomirenje neće da se proširi i na one koji su u onim 90-im godinama, u vreme zločina, pljački, razaranja i ubijanja vladali sa SPS, koji sa Ivicom Dačićem sede u vladi, sa SRS, ali možda ide u tom pravcu jer nismo očekivali da će i gospodin Nikolić da brani ovu vladu buduću i vladajuću većinu. Dobro, to je nekako i prirodno. U svakom slučaju, insistiramo da se ispravi greška u danu za glasanje i da se glasa o povredi Poslovnika. A ako je ovo nacionalno pomirenje, onda zaista ne razumem zašto ste pravili vladu sa socijalistima. Oni imaju samo 20 poslanika. Zaista ste mogli sa njihovim partnerima iz 90-ih da napravite vladu, ta vlada bi imala dve trećine i ne bi se mnogo razlikovala politika od ovoga što sada vidimo. Možda bi tada gospodin Nikolić ili Todorović izbegavali da pominju u ovom kontekstu Đinđića, pa bi možda i u tom smislu to bilo bolje za Srbiju.
Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, javila sam se po članovima 104. i 105. Poslovnika. Želim da vam kažem da DS sa ponosom sledi ideju i viziju Zorana Đinđića. Mi danas ovde formiramo vladu za koju verujemo da će ostvariti one ideale zbog kojih je on dao i svoj život. Mi ne odgovaramo na napade zato što mislimo da oni govore o onima koji napadaju, a ne o čoveku koga će istorija smestiti zaista tamo gde zaslužuje, kao prvog demokratskog predsednika Vlade Republike Srbije. Mi istovremeno mislimo da je podjednako neukusno koristiti njegovo ime i njegovu žrtvu za stranačke poene i za stranačku borbu. Zbog toga se uzdržavamo od reagovanja i na jednu i na drugu stranu. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Andrić.
Članovi 104. i 105. Hvala vam, gospođo Kolundžija, što ste podelili sa nama to, mislimo da je bilo krajnje vreme da tako nešto javno kažete. Verujte, nema ovde reči o poentiranju. Radi se o tome da predsednica Skupštine, koja je predlog vladajuće većine, toleriše ovo proteklih desetak dana, ovo što se govori. Mi smo iovako planirali da se više ne javljamo po Poslovniku, cilj je bio samo da skrenemo pažnju. Nadam se da će vam ubuduće trebati mnogo manje vremena da reagujete na ovakve istupe naših političkih protivnika.
Reč ima gospođa Aleksandra Janković.
Pomaže Bog, građani Srbije. Sve što je tajno postaće javno, kaže se u Jevanđelju. Evo primera, tajni podzemni kafanski politički sporazumi rezultirali su ovom divnom vladom Cvetković-Daček, s posebnim osvrtom na dominantnu ulogu predsednika, koji nema ustavna, ali ima sva psihopatološka ovlašćenja da nas vrati u ''brozna'' vremena. Sada je jasno zašto je osnova njegove predsedničke i parlamentarne kampanje bilo plašenje ljudi da će ih nacionalno orijentisane stranke vratiti u 90-te. U osnovi ovog malignog političkog zastrašivanja je bio strah i samog predsednika da se ne ograniči, ne svede samo na ovlašćenja koja je imao Milošević. Tadić je ambiciozniji, vaspitan u skladu sa parolom - i posle Tita Tito. S pravom ga kolege iz SRS nazivaju Boris Broz. Naša BB nije samo medijska zvezda, već najbolji učenik Kumrovačke škole, koja je iznedrila jednog velikog brata i doživotnog predsednika. Drugi aktuelni ne samo da likom podseća na uzore iz prošlosti svog čuvenog tate i sive eminencije OZNE, već ga i delom lagano sustiže. Ako je samo u vreme prvog osvedočenog srbomrsca bilo moguće da se 7. jul proglasi praznikom, valjda baš zbog srpske nesloge i samouništenja, onda je jasno da samo u vreme vladavine ovog Broza mlađeg vlada treba da se formira baš ovog dana. Ovo je ponovni pucanj jednog dela Srbije u drugi, koji je kriv i nepoželjan ne zato što je brojniji, već zato što je nacionalno osvešćen. Koga zanima narod i nacionalno osećanje kada je predsednik uspeo da ostvari svoj san? U psihoanalizi postoji kao opisan fenomen fantazam stopljenih roditelja. Boris Broz daje svoj doprinos novijoj psihoanalitičkoj misli, pokazujući da nije samo fantazam, već i ostvarena fantazija, fenomen stopljenih funkcija predsednika i premijera. Prvi put posle 5. oktobra 2000. godine mi imamo premijera koji je politički daleko slabija figura od predsednika. Bez želje za ličnom diskvalifikacijom gospodina Cvetkovića, notorna je činjenica da su i upokojeni premijer Đinđić i premijer Koštunica figure takvog političkog formata da su kvalitativno neuporedivi sa aktuelnim mandatarom. U poziciju da bude izabran za aktuelnog premijera došao je opet iz razloga psihopatološke prirode osobe u ulozi predsednika Srbije. U nadvlačenju sa sopstvenom strankom, pošto već nije mogao da izgura svog favorita Vuka, niti da dozvoli da stranka pobedi sa svojim favoritom Pajtićem, Tadić je iz šešira izvukao gospodina Cvetkovića, koji je dobro kompromisno rešenje, i po broju godina i po izgledu, a i po odsustvu opasne buntovničke orijentacije, koja bi dovela dotle da se umeša u svoj posao. Poslušnost i pokornost već je demonstrirao u prethodnoj vladi, gde često nije umeo da odgovori na pitanja za koja je resorno odgovoran, ali je i te kako lako učestvovao u preglasavanju. Poenta čitavog mog izlaganja nije žal za mladost, ni objašnjenje koje jevlada premijera Koštunice bila uspešna i odgovorna. Nije mi namera da unapred osudim na neuspeh novu vladu. Suština svih prigovora jeste zapravo iznošenje opravdane sumnje u izrečene dobre namere. Budući da se u novoj vladi nalazi značajan broj ministara ili stranačkih im bliskih saradnika koji su učestvovali u rušenju prethodne vlade, i to baš zbog Kosova u Srbiji, imam pravo da sumnjam kako će put u pakao Srbije biti popločan dobrim namerama njene vlade. Nije tragično što je dr Vojislav Koštunica vratio mandat narodu i prešao u opoziciju. On je jedna od retkih političkih figura u novijoj istoriji Srbije koja je narcistički interes da ga drugi vole stavila daleko iznad uverenja da je narodu Srbije neophodan povratak poverenja u institucije Srbije i samu državu. Rizikujući da bude omalovažavan i okarakterisan kao neinformisan, intelektualno sterilan i spor, on je svu energiju usmerio u državotvornu politiku koja je rezultirala i donošenjem Ustava. Vreme će pokazati da je državotvorna i nacionalno odgovorna politika Koštunice i njegove vlade zaslužna je što Kosovo nije priznato - na jedan, kako bi rekli ovi mlađi, i da ga po principu domino efekta nisu priznale sve zemlje u svetu. Nije tragično ni što Velimir Ilić, predsednik Nove Srbije, nije više u vladi. Kao jedinica opozicionog delovanja i čovek koji je bukvalno, pa i fizički, iznedrio demokratske promene, on je bio profesionalno ostvaren daleko pre nego što je postao ministar, i to najuspešniji u dva mandata srpske vlade. Uspešan u poziciji ... Gospodine Šutanoviću, kako je zapisano, je l' smešno? Vi ste veoma bili uspešni i u opoziciji. Nije tragično, dakle, što su sada u opoziciji nacionalno osvešćeni odgovorni i promišljeni ljudi, zaljubljenici u državu Srbiju. Tragično je što Srbija gubi, i to svakim danom, jer je ona na ivici kliničke smrti, jer je samo iz mrtvog organizma moguće izvaditi srce, a Kosovo jeste srce Srbije. Još je tragičnije što trgovinu ovim organom više neće vršiti Šiptari ili neki drugi, već naši ljudi, uslovno rečeno. U to sam uverena baš zato što okosnicu nove vlade predstavljaju preglasači ideje, gde je važno očuvati svoju teritoriju i državni integritet. Uostalom, kada uporedimo program prethodne i nove vlade - kakva je razlika? Opet se zapravo radi o pet novih principa ključnih, treći je podeljen na dva dela, koji bi mogli da budu gotovo istovetni, da nije razlike u rangiranju prvog i drugog. Rang lista semafor vlade na prvo mesto stavlja evropsku budućnost Srbije kroz ubrzanje procesa evropskih integracija, sasvim u redu, ali zašto na mestu broj jedan, ispred drugog principa koji se tiče Kosova i Metohije? Da stvar bude upadljivija, dok je prvi princip definisan pozitivno i aktivno, drugi je definisan preko negacije - nezavisnost Kosova i Metohije je neprihvatljiva, i krajnje pasivno - stranke će se samo saglasiti da im je nezavisnost neprihvatljiva. Šta to znači - da će Srbija u odnosu na spolja biti hiperaktivna, a u odnosu na unutra hiperpasivna. Otkuda ta pasivnost baš onda kada treba braniti svoje, svoju teritoriju svoje ljude i sopstveni integritet? U ovakvoj formulaciji prva dva principa sadržan je sav paradoks i licemerje Zevs koalicije, sa napomenom da je Tadić sebe promovisao za vrhunskog boga Zevsa, a ostali neka se dogovore ko će biti Hera, Atina, Mars. Nekritičko prihvatanje dogmata Evropske unije, uz nekritično odbacivanje nacionalnog interesa, pri čemu se ni o jednom ni o drugom ne sme otvoriti bilo kakva javna rasprava:- šta je to Evropska unija, kako se u nju ulazi, koje su prednosti i nedostaci, kako i koliko će se bolje živeti; zašto se na primer dobro živi u Norveškoj i Švajcarskoj a da nisu članice EU; da li je Bugarima bolje otkako su u EU ili su sada najsiromašniji; koje su granice zemlje čiji je predsednik Tadić, koja i kolika je to teritorija na kojoj će nova vlada Srbije imati izvršnu vlast? Što se tiče trećeg, četvrtog, petog i šestog principa sve je u redu i to je sve dežavi, u redu je, već je viđeno - borba protiv siromaštva, jačanje ekonomije, socijalne odgovornosti i borba protiv korupcije. Mali je problem što u vladi sedi, i to baš na mestu vezanom za principe tri, četiri, pet i šest, osoba ograničenih ambicija, vrlo sporne biografije, posebno iz prizme korupcije i kriminala, a uz to i osvedočeni rušitelj svake vlade do one koja će biti samo njegova - to je ona mlađahna figura koja je bila zadužena za regionalni razvoj. To je informacija za gospođicu Jerkov, koja je tvrdila da je Velimir Ilić pokrao, kako je rekla, pokrao regionalni razvoj. Ako je neko pokrao, to je mogao biti samo Mlađa. PUPS tvrdi da nije put u propast ... kako su ga nazvali politički neopredeljeni penzioneri, a već je slagao i pristao da penzije budu povećane samo za 10%. Šta bi odjednom? Veliki gradovi Srbije već liče na Njujork, ali ne po stepenu razvoja, nego po sve prisutnijoj bezdušnosti i spremnosti da se bez osvrtanja preskoči telo nekog očajnika, nemoćnog, siromašnog i bolesnog. Svaki Menhetn ima i svoj pandan u Harlemu, problem je samo što većina političara nove vlade živi na Menhetnu, a većina naroda u Harlemu. Kada do Menhetna dopre glas iz pesme "Pogledaj svoj dom anđele" i to onaj deo koji se odnosi na čemer, smrt i jad, oni sa gađenjem pitaju - šta biste hteli, što niste uplatili priključak na nove svetske tokove, luzeri jedni. Na kraju, uz vladu za koju su kao ključne reči nađene, vlada dve petokrake i posle Tita maršal Tadić, ožalošćena porodica, vladu za koju je sporazum potpisan baš u zgradi Predsedništva, biće nam neophodna gospodnja pomoć i pomoć svetog Jovana krstitelja, čiji dan rođenja danas proslavljamo. Nije slučajno da ga predanje zove pretečomi anđelom pokajanja. Nije dovoljno potpisivati papirne svitke o pomirenju, već je neophodno pokajanje, rasuđivanje i saradnja sa bogom koji će pomoći ako mi to dozvolimo. Posebno mi je drago što je, za razliku od gospodina Andrića, koji traži oko za oko, čovek iz njegove grupacije, sasvim jedinstvena i markantna osoba, kakav je dr Vladan Batić, informisan o kategoriji pokajanja, te upućuje da se ružne reči ne govore na današnji dan praznik Jovanjdan. Samo još da pokajanje doživi kao pravi hrišćanin, pa da uđe u lični podvig pokajanja koji svaki dan tretira kao dan gospodnji. Hvala.
Za reč se javio gospodin Borislav Pelević. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, govoriću o Ministarstvu sporta i o pravom mandataru ove vlade. U Srbiji ima milion i po bivših i sadašnjih sportista i njima se zaista treba posvetiti dužna pažnja. Godine 2001. DOS je ukinuo Ministarstvo sporta. Tada sam sa ove govornice upozoravao da će to biti katastrofalno za sport i nažalost bio sam u pravu, jer nakon toga je došlo do srozavanja našeg sporta do samog dna. Ovaj sportski bilten Sportskog saveza Srbije, jedine meritorne sportske organizacije koja rangira sportove i vrši kategorizaciju sportova i sportista. Ovo su rezultati za prošlu godinu. Znate li kako stoje naši nekada prvi trofejni sportovi? Ovako: košarka na 13. mestu u Srbiji, odbojka na 15. mestu, plivanje na 17, kik boks na 1. mestu, a među prvih 10 i karate. Eto dokle je došao naš vrhunski sport kojim smo se nekada ponosili. Sada je vlada shvatila da je neophodno ministarstvo sporta i u prošlom mandatu je to ministarstvo i oformljeno. Međutim, za ministra sporta je izabrana gospođa Snežana Samardžić-Marković, koja je izjavila javno da se nikada nije bavila sportom niti sportskim radom, da je tu po partijskoj liniji, tobože da donese novac sportu. Sport ima nekoliko osnovnih funkcija, osnovnih ciljeva. Prvi cilj je poboljšanje fizičke i duhovne sposobnosti stanovništva, dakle, poboljšanje zdravlja nacije. Drugi cilj jeste postizanje vrhunskih rezultata. Treći cilj je pravo predstavljanje Srbije u svetu. Sport je sigurna garancija da naša deca neće poći lošim putem, da neće poći izazovima modernog doba, kao što su droga, alkohol, kriminal i loše društvo. U Srbiji je Zakon o sportu, koji je još uvek važeći, donet pre 12 godina. Postoji neki novi predlog zakona, međutim, u nekim rešenjima je mnogo gori od postojećeg zakona. Srbija nema nacionalnu strategiju razvoja sporta. Ima nekoliko radnih verzija, ali još uvek nije donela ova skupština. Srbija još uvek nema novi zakon o sportu. Srbija nema zakon o privatizaciji u sportu. Potpuno je zapostavljen predškolski sport. Zato naša deca u vrtićima i obdaništima jednostavno nemaju nikakvih fizičkih aktivnosti, jer nemamo profesore fizičkog vaspitanja u tim školama, iako, po Zavodu za statistiku, postoji 1.670 predškolskih ustanova, od toga 10 na Kosovu i Metohiji, sa 173 hiljade dece. Još je gora situacija u školskom sportu. Naši osnovci i srednjoškolci imaju u proseku jedan ili dva sata nedeljno fizičkog vaspitanja, osam sati mesečno najviše, što znači manje od 15 minuta dnevno fizičke aktivnosti. Zato 25% naše dece boluje od gojaznosti, 90% od deformiteta kičme i 60% boluje od ravnih tabana. Ništa nije bolja situacija ni sa studentskim sportom, iako smo dobili Univerzijadu. Ne postoje studentska takmičenja, studentski kupovi. Ukinuto je 1998. godine fizičko vaspitanje na višim školama i na fakultetima. Kako rešiti problem predškolskog, školskog i studentskog sporta? Pre svega, saradnjom Ministarstva sporta sa Ministarstvom prosvete i povećanjem broja časova fizičkog vaspitanja u osnovnim i srednjim školama na najmanje pet sati nedeljno. Najveći deo budžetskih sredstava odlazi na vrhunski sport, ali on to, nažalost, ne opravdava. O tome govore mnogobrojne afere, posebno u najpopularnijem sportu kao što je fudbal. Ubijeno je preko 10 predsednika fudbalskih klubova u poslednjih nekoliko godina, ubijen je generalni sekretar Fudbalskog saveza, predsednik Fudbalskog saveza je u bekstvu. Sve to govori o nezdravoj situaciji u našem sportu uopšte. Danas se Ministarstvo sporta hvali rezultatima koje je postigla Jelena Janković, Ana Ivanović i ostali naši teniseri, Novak Đoković, Tipsarević i ostali. Međutim, niko od njih ne kaže da to nije rezultat rada Ministarstva sporta, jer ova država u njih ništa nije uložila, već oni sami i njihovi roditelji. Situacija je ista i sa sportistima invalidima, tzv. paraolimpijski sport. Oni sami postižu rezultate svojim radom, a Ministarstvo sporta ništa ne čini da bi im pomoglo u postizanju rezultata. Setimo se da su gotovo najbolji u atletici, plivanju i streljaštvu u svetu. Da ne govorim o nasilju u sportu. Donet je 2003. godine Zakon o sprečavanju nasilja na sportskim takmičenjima, ali se ne primenjuje. Imamo toliko smrtnih slučajeva na stadionima, toliko povređenih policajaca, toliko povređenih navijača, razbijenih stolica, kioska, automobila pored stadiona itd. Šta je potrebno učiniti da se to spreči? Pooštriti kaznene mere ovog zakona izmenama i dopunama, striktno ga primenjivati i sarađivati neposredno između Ministarstva sporta i Ministarstva policije. Da zaključim, stanje u sportu nije dobro. Zato je neophodno da ova skupština donese nacionalnu strategiju razvoja sporta u Srbiji, zakon o sportu, a potom i zakon o privatizaciji, kako bismo sprečili tajkune i tzv. menadžere da preuzmu naše najbolje klubove i naše najbolje sportske objekte. Najveći krivac za ovakvo stanje u sportu jeste Ministarstvo sporta i zato mi je neshvatljivo da se ponovo za ministra sporta predlaže gospođa Snežana Samardžić-Marković, koja je zaista pokazala da sa sportom nema nikakve veze. Sada nekoliko reči o pravom mandataru. Od danas u Srbiji vlada i uvodi se predsednički režim. Gospodin Tadić je bio svestan da će izgubiti predsedničke izbore i zato je, u dogovoru sa američkom ambasadom i sa šiptarskim vođama na Kosovu i Metohiji, dogovorio da se pre proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije održe predsednički izbori, jer je znao, ukoliko se pre toga Kosmet proglasi nezavisnim od strane Šiptara, da će izbore izgubiti. Tako se i desilo. Nakon toga su Šiptari proglasili nezavisnost Kosova i Metohije. Kada su se premijer Koštunica, predsednik Tadić i Tomislav Nikolić dogovorili da organizuju zajednički miting u znak protesta protiv nezavisnosti, odjednom se nije pojavio gospodin Tadić, jer su mu tako naredili njegovi nalogodavci. Jedino funkcioneri DS i G 17 plus nisu učestvovali u formiranju srpske skupštine na Kosovu i Metohiji. To pokazuje njihov odnos prema Kosovu i Metohiji. Kako je, u stvari, pobedila koalicija "Za evropsku Srbiju"? Uz pomoć Evrope i obećanja, uz pomoć dolaska "Fijata" i "Mercedesa", besplatnih viza i uz pomoć priključenja i brze integracije u Evropu. Najviše mu je pomogao njegov prijatelj Havijer Solana, koji je bombardovao Srbiju, a onda prvi posetio Kosovo i Metohiju nakon proglašenja nezavisnosti. Taj veliki "demokrata" sada preti da će i vlast u Beogradu biti isključivo njegova i da će poništiti koalicioni sporazum koji je već postignut. Šta sve to govori? To govori da smo dobili prvog diktatora posle Josipa Broza, ali Josip Broz je bio na neki svoj poseban način genije, iako je mnogo naškodio Srbiji, ali ovaj čovek škodi Srbiji, a ne samo da nije genije, već je samo poslušnik i marioneta raznih Solana, Mantera, Renova i ostalih. Sada je odredio za premijera najslabijeg kandidata, kako bi on, u stvari, bio i premijer i predsednik. Videćete, ovo je pravo uvođenje predsedničkog sistema u Srbiji. Vi hoćete pošto-poto da sarađujete sa Hagom, a Hag pušta na slobodu ratne zločince, kao što su Fatmir Ljimaj, Naser Orić, Ramuš Haradinaj. Vi na to uopšte ne reagujete, niti vas to uopšte interesuje. Ovo je zaista uvođenje predsedničke diktature jednog čoveka koji je za sebe prigrabio svu vlast u ovoj zemlji, a nije sposoban da ispuni nijedno obećanje koje je dao u obe kampanje. Šta je sa 500 hiljada radnih mesta i sa ostalim njegovim praznim obećanjima? Hvala na pažnji.
Ima reč narodni poslanik Ivan Andrić.
Dame i gospodo poslanici, poštovano predsedništvo, dosta je stvari rečeno o ovoj vladi i o poziciji LDP u odnosu na ovu vladu, ali želeo bih, verovatno kao poslednji govornik u ime LDP, da još jedanput ponovim neke stvari koje smo od početka govorili. Naime, odmah posle izbora je bilo jasno da je ovo jedna teška politička situacija. Zbog toga smo mi izrazili potpuno razumevanje za DS i za njenu spremnost da napravi koaliciju sa SPS. U tom smislu mi ne mislimo da treba trošiti velike reči ili misli na tako nešto. Za nas je to jedna tehnička vlada i ono što mi ili se nadamo ili očekujemo, to je da sav reformski potencijal DS dođe do izražaja i da cena koju je DS morala da plati za formiranje ove vlade, a koja se pre svega ogledala u novoj funkciji u vladi u položaju zamenika predsednika vlade i u broju ministarstava koju je morala da da, koja nije u korelaciji sa brojem osvojenih glasova, duboko smo uvereni ili želimo da se nadamo da će DS iskoristiti svoj reformski potencijal i povesti zemlju dalje. Nažalost, ekspoze, kao i način formiranja ove vlade, udaljili su nas od pozicije ili od mogućnosti da i mi tu vladu podržimo glasanjem u Skupštini. Današnji ekspoze budućeg premijera pokazao je sve mane ili sve probleme sa kojima će se ova vlada u budućnosti suočavati. Neki problemi su bili vidljivi još u toku usvajanja zakona o vladi i o ministarstvima, kada je bilo jasno da je ta koalicija vrlo heterogena, široka, da će biti teško napravili poteze koji bi sve to povezali. Takođe, imamo razumevanje za gospodina Cvetkovića koji iako možda nema politički ima veliki ekspertski autoritet, bar što se tiče LDP. Samo možemo da izrazimo nadu da će uspeti da poveže ono što na prvi pogled izgleda nepovezivo. Kao što sam rekao, iz današnjeg ekspozea ne može se vidite taj reformski potencijal i to nas na još jedan način onemogućava da glasamo za ovu vladu. Međutim, ono što se vidi, to je jedno reformsko ili proevropsko opredeljenje, sa puno kompromisa koje je morala vlada ili budući premijer da načini prema svom manjem koalicionom partneru SPS. Ako pogledamo unazad, sve vlade su imale slična načela ili slične ciljeve u svom formiranju. Iz toga je jasno da ključna stvar nisu proklamovani ciljevi u ponašanju na srpskoj političkoj sceni, već je ključna stvar efikasnost. Nažalost, u tom segmentu nemamo poverenja u ovu vladu. Još jedanput ponavljamo naše jasno opredeljenje i poziv budućem premijeru, gospodinu Cvetkoviću, da podršku za konkretne evropske poteze ne traži u kompromisima sa svojim mlađim koalicionom partnerima, nego da podršku za te poteze traži u parlamentu Srbije. Poslanička grupa LDP spremna je da podrži sve konkretne proevropske poteze, da pruži podršku toj vladi ako je u pitanju neki težak politički potez koji je proevropski, za usvajanje proevropskih zakona. Još jedanput ponavljamo, nemojte tražiti mesto za evropsku politiku unutar vlade, jer ti kompromisi i cena koju plaćate.... (Predsednik: Vreme.) ... dovode u sumnju rezultat te vlade. Tražite tu podršku za te poteze ovde u parlamentu i poslanici LDP, bez obzira na sve, u svakom trenutku su spremni da podrže svaki proevropski potez. Hvala.
Reč ima gospodin Dragan Jovanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi kandidati za ministre, kaže naš narod, ako se po jutru dan poznaje, a ako se poznaje po ovom uvodnom ekspozeu i snaga i čvrstina kojom je gospodin Mirko Cvetković izneo u svom ekspozeu, bogami, nama, građanima Srbije, ne piše se dobro. Zašto? Ako pogledamo personalni sastav buduće, videćemo da dve najjače političke figure koje su u sastavu ove vlade nisu na mestu premijera, a to su gospoda Ivica Dačić i Mlađan Dinkić. Ono što je jedna vrlo bitna stvar i koju moramo da pomenemo na ovom mestu jeste da je prvi put posle 2000. godine u stvari stvarni premijer, neće sedeti u Nemanjinoj 11, već će sedeti preko puta ove zgrade na Andrićevom vencu i to su već moje kolege narodni poslanici više puta kazali, to je gospodin Boris Tadić. Ako se vratimo ovom ekspozeu koji smo jutros čuli od gospodina Cvetkovića, meni se, moram reći, on više čini kao neka novogodišnja ili rođendanska čestitka puna lepih želja. Prva lepa želja jeste da mi za neke četiri godine budemo spremni da uđemo u EU. To je na prvom mestu. Na drugom mestu je održavanje teritorijalnog integriteta, odnosno celovitosti zemlje, pa bih voleo od mandatara, odnosno budućeg premijera da čujem da li je moguće da mi uđemo u EU sa Kosovom i Metohijom, bez Kosova i Metohije ili sa delom Kosova i Metohije, a to verujem da bi voleli i svi građani Srbije da to znaju. Druga vrlo bitno stvar na koju se moram osvrnuti jeste borba protiv korupcije i kriminala. Kada govorimo o borbi protiv korupcije i kriminala ne možemo, a da ne pomenemo Ministarstvo pravosuđa, a više ne vidim u sali gospođu koja će biti nova ministarka. Dobro je što je tu došlo do personalne promene, jer ništa dobro se ne sećamo od prethodnog ministra pravde. Ne vidim način da bude bilo kakva borba protiv korupcije i kriminala, a da se ne izvrši reizbor svih tužilaca i sudija u Srbiji. Moram da kažem, možda i malo šaljivo, pored dva takva giganta u Vladi, kao što su Boža Đelić i Mlađan Dinkić, pojačana sada sa gospodinom Krkobabićem, imaćemo stvarno, nadam se, vrlo intenzivnu borbu protiv kriminala. Samo se bojim da tu jedan Ivica i neće više biti dovoljno ni puno Maricaza tu borbu, ali videćemo, o tom-potom. Ovde se pominje poljoprivreda u ekspozeu, doduše vrlo malo i vrlo šturo. Takođe, ne vidim ovde u sali gospodina Milosavljevića, koji je bio ministar za poljoprivredu. Dosta se slikao na TV, kažu dosta toga počeo, dosta obećavao, pa me čudi, ako je to ministarstvo ostalo istoj stranci, DS, zašto mi više ovako uvaženog eksperta i znanca gospodina Milosavljevića nećemo videti na tom mestu nego je otišao u drugo ministarstvo. No, ono što je dobro jeste da se obećava pomoć staračkim domaćinstvima koja su se bavila ili se njihove porodice bave poljoprivredom. Samo se bojim da to oni dobro neće sačekati, te da će dosta njih poumirati pre nego što to dobro dođe. Reći ću vam samo jedan razlog, da bi se jedna porodica, prosečna četvoročlana porodica, koja se samo bavi poljoprivredom u Srbiji, samo za doprinose za socijalno i zdravstveno osiguranje treba da izdvoji godišnje oko 200.000 dinara. Ogroman broj porodica, naročito u centralnoj Srbiji, staračkih, nema u ovom trenutku overenu zdravstvenu knjižicu. To je veliki problem. Gospodin Cvetković, kao bivši, odnosno još uvek sadašnji ministar finansija, morao je bar da poradi na tome da se tim ljudima otpišu kamate na dugovanja za socijalno i zdravstveno osiguranje i da ti ljudi mogu u poznim godinama da imaju normalno bar zdravstvenu zaštitu. Kada je leto i kada je suša uvek se setimo i sistema za navodnjavanje i svega ostalog. Ono što bih posebno podvukao, što je u ekspozeu rekao gospodin Cvetković, jeste ubrzana privatizacija. Naravno, kada kažem privatizacija, ostalo je još javnih preduzeća, celine ili delovi koji će se privatizovati, opa bih voleo da nam gospodin Cvetković objasni, da li će to takva privatizacija biti kao onda kada je on bio direktor Agencije za privatizaciju. Kakve su tada, dame i gospodo, bile privatizacije, i dan-danas se bavi Savet za borbu protiv korupcije Vlade Republike Srbije, koji će, uzgred budi rečeno, kako vidimo u najavi u štampi, biti i ukinut. Voleo bih da o tome nešto čujemo od mandatara. Ono što je dobro, vidimo da će se graditi i dalje putevi, da će se završavati Koridor 10, da će se graditi autoput ka moru. Doduše, čujemo da će se to graditi, odnosno finansirati iz sredstava budžeta, zatim iz kredita i od prtpistupnih fondova EU. Moje kolege, i to više neću ponavljati, rekle su sve preduslove, puna saradnja sa Hagom oko SSP-a, tako da to neću pominjati. Mene više interesuje ova stavka - finansiranje iz budžeta, pošto smo od pre petnaestak-dvadeset dana od guvernera NBS, gospodina Jelašića, čuli da para u budžetu nema, pa me čisto interesuje odakle će sada milijarde evra da se izdvoje za izgradnju autoputa ka južnom Jadranu. Još ako se kaže da će se iz budžeta povećati penzije, a novca nema, a mi još u Narodnoj skupštini nismo čuli objašnjenje od ministra finansija gde se nalaze pare i na koji način su utrošene pare od privatizacije MOBTEL-a, od privatizacije DDOR - Novi Sad, od prodaje treće licence za mobilnu telefoniju itd. Ono što je dobra stvar i što treba pohvaliti, to je obećanje gospodina Cvetkovića, gospodina mandatara, da će se ispeglati plate državnih službenika, koje su sad u rasponu 1:9, a to se odnosi i na plate zaposlenih u lokalnim samoupravama. Nalazim se na čelu lokalne samouprave, tamo su plate stvarno mizerne, imaju te velike raskorake. Bilo bi dobro da se to sredi, ako ne u ovoj, onda bar u narednoj budžetskoj godini, ali bih voleo da čujem razloge od ministra Cvetkovića, koji je bio za to zadužen i u prethodnoj vladi, zašto to ranije nije urađeno. Ono što može biti kao mala anegdota, ali istinita, jeste da je Srbija u dosadašnjoj istoriji imala šest vlada, na čijem čelu su se nalazili dotadašnji ministri finansija, najkraća je trajala samo nedelju dana, a najduža nešto više od dve i po godine, prosečno je trajalo oko 11 meseci, pa se iskreno nadam da i ova neće duže trajati. Hvala.
Reč ima gospodin Gojko Radić. Izvolite.
Gospodo poslanici, pošto smo dobili ovaj spisak lepih želja i čuli puno primedbi kako se ovde nigde ne pominju nacionalne manjine, kako nigde nisu navedene, a svi su kukali za njima, svi su tražili njihovu podršku u izborima za predsednika, u izborima za republički parlament i evo sada kada je potrebno da se dođe do brojke od 126, kako se to lepo čini i na koji način se dolazi do te brojke od 126, i dođe se do 129. Zašto ovde nisu spomenute nacionalne manjine? Neko je čak rekao da ovaj ekspoze ili pamflet lepih želja nije pisao budući kandidat za mandatara vlade. Onda meni je jasno da je bar bio prisutan tamo jer su izostavljene nacionalne manjine, bar što se tiče Subotice, iz tog dela mogu da govorim, ne znam šta se dešava oko Raške oblasti, koliko su dole ispunjene želje nacionalnim manjinama, ali evo za Suboticu mogu sigurno da kažem. Jedan od uslova je bio da SVM ili Mađarska koalicija ni u kom slučaju neće pružiti podršku ovoj vladi ako ne bude gradonačelnik iz njihovih redova. I ne lezi vraže, evo dogovori su u Subotici već završeni i odjednom gradonačelnik će biti iz žutog preduzeća ili koalicije Za evropsku Suboticu. Šta se to naglo i tako naprečac desi, šta je to toliko bitnije od gradonačelnika Subotice, pa odjednom ne treba im gradonačelnik? Evo, pokušaću malo da osvežim pamćenje i da naslutim razloge koji su naveli Mađarsku koaliciju da pomogne ovu vladu, da se dođe do broja 126 i da se odustane od mesta gradonačelnika Subotice, koje je toliko bilo potrebno. U jednom razgovoru predsednika Borisa Tadića sa starijim Pastorom, Pastor ga pita - znate šta, šta je to vama potrebna toliko Subotica, nama je veoma bitna, a vama Subotica ništa ne znači, pa dajte nam to mesto gradonačelnika; Ajde, videćemo. Odjednom, u ponedeljak gledam konferenciju za štampu Saveza vojvođanskih Mađara, gde predsednik Saveza vojvođanskih Mađara decidno kaže - mi smo se dogovorili, imam čvrsto obećanje od predsednika Tadića, kada se vrati iz Grčke, sjedamo i potpisujemo platformu. Iako je tvrdio da tu platformu neće potpisati, iako je nije potpisao kada je bio uslov za izbor u drugom krugu za predsednika, nego je dao jednog svog službenika da on potpiše, pa kasnije kaže puj pike to nije moj potpis, ne važi. Stvarno ne znam kako će Socijalistička partija preći preko svega ovoga, jer se sećam jedne diskusije, gostovanja gospodina Pajtića na televiziji novosadskoj, kada je rekao da je platformu nemoguće ugraditi u naš sistem jer je protivustavna, pa kako to Boris Tadić može da potpiše nešto što je protivustavno? Kako to njihov koalicioni partner može da dozvoli? Imam informacije da se ta platforma potpisuje u sredu. Mada, i to nije isključeno, da neće žuto preduzeće prevariti Savez vojvođanskih Mađara, kad se vlada izabere da kažu opet neko će drugi potpisati, ne mora Boris Tadić, ništa nije isključeno. Znači, to su stvari koje mene navode na nešto još dublje i duže od toga. U Subotici su na lokalnim izborima ušle tri liste i jedna manjinska Bunjevačka, ušla je Srpska lista za Suboticu, ušla je lista Za evropsku Suboticu i ušla je Mađarska koalicija u parlament i jedan Bunjevac, stranka vojvođanskih Bunjevaca Francišković. Šta se sad dešava? Falilo nešto glasova, dogovori se postižu. Najbitnije je da su uspeli da se dogovore i da Srpska lista ne učestvuje u vlasti. To je nama Srbima veoma loš signal i evo mi apelujemo ovde u republičkom parlamentu da lokalne vlasti ne drže nas Srbe u Subotici, 36.000 Srba i još 8.600 pravoslavaca, koji se izjašnjavaju kao pravoslavci a ne kao Srbi, za svoje potkusurivanje i namirivanje oko republičke vlade, jer to je jedna vrlo ozbiljna stvar, mi nemamo nikakvo učešće u lokalnom parlamentu. Znači, šta se dešava? Da li je to znak da mi Srbi više nemamo mesta u Subotici, da lagano možemo da se iseljavamo? Ako smo izolovani politički, ako nema učešća u političkom životu u Subotici, onda nema mogućnosti da se zapošljavamo, da ostvarujemo svoju egzistenciju itd. Ove namjere koje je DS dogovorila sa Savezom vojvođanskih Mađara mi bi imali jako veliku želju i voleli bi da vidimo šta je ta platforma, šta sve nosi. Ne da nam daju par listova platforme i da nakon mesec dana, dva ili tri meseca, godinu dana, kažu - e, ima još nešto, mi smo mislili da je ovo nebitno pa se nešto pojavi naknadno. To je svojstveno žutom preduzeću i DS-u, ne bi nas uopšte iznenadilo. Zato pozivam DS da svako pravljenje vlade i koalicije u Subotici bez srpske liste je izbegavanje i stavljanje na margine srpskog nacionalnog korpusa. Možda će neko iz DS-a reći - evo, biće Srbin predsednik ili gradonačelnik Subotice. Znate šta, mi znamo da ima u DS-u u Subotici par zalutalih Srba. Znate koga nam kandiduju i stavljaju za predsednika opštine Subotica, tj. za gradonačelnika? Čoveka koji je sa Kosova, Srbin. Šta se dešava? Stavljaju ga za predsednika, a taj isti čovek je bio predsednik skupštine u prethodnom sazivu i znate šta je napravio? Kada smo imali miting u Beogradu da damo podršku za očuvanje Kosova i Metohije, on je na taj dan zakazo skupštinu opštine Subotica da bi nas koji učestvujemo u političkom životu što manji broj mogao da ode za Beograd da se organizuje autobusima i da pomognemo da bude taj miting što veličanstveniji, i što brojniji. To onda nas sve vraća unazad u neka vremena koja nisu obećavali u predizbornoj kampanji, nešto ovde ne štima. Neka Mađarska koalicija objasni šta je to toliko dobila zauzvrat od onih silnih obećanja da neće odustati i neće ući u koaliciju, neće pomoći republičku vladu, ako ne bude gradonačelnik iz njihovih redova.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković. Za vašu poslaničku grupu ostalo je 11 minuta.
Poštovano gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, čuli smo ekspoze mandatara. Sve je to naravno upakovano u lepe šarene hartijice, na kojima piše Za evropsku Srbija socijalno odgovorna Vlada, kako smo to već i navikli kad nam dolazi iz kuhinje koja se kuva tu preko puta našeg parlamenta i koju vode polovina idola, ona dvojica iz idola. Oni godinama pokušavaju da političku scenu pretvore u estradu, izgleda da dobro vode Srbiju tim putem. Kako će Vlada voditi zemlju Srbiju u budućem periodu? O tome možemo da zaključimo i iz onoga što je mandatar rekao, ali još više iz onoga što nije rekao. Kada je mandatar predstavljao Vladu, odnosno članove Vlade, predstavio je da će Vladu činiti koalicije Za evropsku Srbiju i koalicija SPS-PUPS-JS i onda je onako usput dodao da će vladu predstavljati neke stranke manjina, što je naravno bilo krajnje ružno i uvredljivo, jer nije se udostojio čak ni da kaže koje su to stranke i koji su to ljudi koji će biti u Vladi. U pauzi sam kratko razgovarala sa nekoliko kolega iz tih "stranaka" i o tome kako se oni osećaju mislim da je i mandatar upoznat, o tome kako se oseća 18% Srbije koja ne pripada većinskom narodu verovatno će oni sami reći, a moram da podsetim mandatara, a i vladajuću većinu, da Srbija jeste multietničko društvo i 18% stanovništva nisu Srbi. Uostalom, način na koji se vladajuća većina odnosila prema ovom ministarstvu koje je predstavljeno u protekloj nedelji kada smo govorili o Zakonu o ministarstvima, ali i o tome kada su rekli da će to ministarstvo oformiti, pa porekli amandmanom, pa ga ponovo vratili pokazuje samo u stvari koliko ti ljudi kojima su puna usta Evrope i koji govore o tome da su jedini oni koji znaju put u Evropu, zapravo ljudi koji o tome ne znaju ništa. Mogu da kažem da su nasledili Ustav Srbije, u kome je skoro jedna trećina praktično posvećena materiji korpusa ljudskih prava i prava manjina i vrlo je važno da to samo ostvare i slede. Nedopustiva je igra trgovina i političko namirivanje koje su pokušali sa ovim ministarstvom. Na kraju, ova vlada je pokazala jednu stvar, ona nema kapacitet niti ima nameru da uspešno ostvaruje manjinsku politiku. Neću ni da pominjem temu koja je dovoljno rečena time što nije ni pomenuta, a to je rešavanje problema diskriminacije osoba sa invaliditetom. Ako pomenem samo životnu sredinu, koja takođe nije ovde pomenuta, moram da kažem da je način na koji je komponovano Ministarstvo za zaštitu životne sredine, zapravo pridodat mu je u onom delu kad kaže prostorno planiranje, cela građevina i urbanizam, što je ogromno područje, ali i način na koji su izabrali ministra, dakle jednog giganta iz zaštite životne sredine, pokazuje u stvari da će ovo ministarstvo biti ministarstvo koje niti će imati uticaj niti će imati budžet, niti će jednostavno moći da prati korak kojim smo krenuli. Ponovo ćemo izgubiti vreme, ponovo ćemo izgubiti korak u zaštiti životne sredine i vratićemo se na devedesete godine. Dakle, sve što je otprilike prećutano dovoljno govori, ni prosveta ni zdravstvo, o tome će već govoriti neke moje druge kolege. Ali, kako kaže jedan naslov iz NIN-a koji mi se jako dopao - Vlada je dobila Srbiju, pa sad misli da treba i da je krčmi, rasprodaje, jer pošto je opšte vreme rasprodaja, mislim da oni to jedino ozbiljno shvataju. Hvala.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, primetićete, gospodine Cvetkoviću, da nemam kod sebe ovaj vaš ekspoze. Nije mi potreban. To je jedan običan politički pamflet. Moram da vam kažem, sa aspekta predstavnika jedne vrlo ozbiljne i najuticajnije političke stranke u Srbiji, da sam, obilazeći sa srpskim radikalima celu Srbiju u kampanji za parlamentarne i lokalne izbore, kod srpskih radikala o tome ne treba da vam pričam, ali kod predstavnika vaše stranke i vaših koalicionih partnera videla mnogo ozbiljnije programe za funkcionisanje lokalne samouprave nego što je ovaj vaš ekspoze. Bilo je i bolje napisanih ekspozea od 5. oktobra do današnjeg dana i ono što ste vi naslovili kao prioritete Vlade, čiji ćete vi biti očigledno predsednik, apsolutno niko razuman i racionalan ne može da prihvati kao nešto što će biti ostvareno zato što ne postoje za mnogo toga realnih osnova, a s druge strane, neki potezi koje ste nam vi naveli kao prioritete Vlade Republike Srbije, koju ćete vi da predvodite, gospodine Cvetkoviću, biće veoma nepovoljni za Srbiju. Ova republička vlada, ovaj koncept, ova vaša zalaganja se po meni i po ideologiji nas srpskih radikala potpuno uklapaju u tu planetarnu hegemoniju koju sprovodi Amerika. Da je to tačno vidi se i po tome da je ključnu ulogu u sastavljanju Vlade imao američki ambasador i mene zapanjuje činjenica da ste vi na drugoj strani ovog takozvanog ekspozea, kao prioritet vašeg budućeg rada u sektoru spoljne politike naveli, koliko me sećanje služi, a mislim da ne grešim, intenzivnu saradnju sa SAD, da poboljšate sa njima odnose, a da oni shvate kako Srbija mora da bude njihov ravnopravni partner na Balkanu. Zaista ne razumem da li vi imate iole realnosti kod vas. Da li vi pratite dešavanja unazad 20 godina? Da li pratite ono što čitava svetska javnost govori i da li, pošto vam je tek u drugoj rečenici namera da sarađujete sa ovim našim prijateljskim zemljama Rusijom, Indijom, Kinom, latinoameričkim zemljama, zemljama afričkog sveta, Bliskog i Dalekog Istoka, da li je vama jasno da sve te zemlje u stvari ne žele da intenzifikuju na takav način tu saradnju. Hoće normalno u konvencionom, diplomatskom smislu. Mi ne, zato što su nam oteli, odnosno pokušavaju da otrgnu našu južnu pokrajinu, ali svako razuman bi sada u ovoj situaciji i u budućoj konstelaciji snaga, da patriotski i da razumno razmišlja o svojoj otadžbini i svom narodu, potražio neki drugi pravac. To ne bi bile SAD i ne bi bilo takvo udvoričko ponašanje prema Evropskoj uniji koja je u procesu, kako se to popularno kod njih kaže, harmonizacije, kod nas, naše zakonodavne vlasti, izvršne vlasti, toliko loših zakona prevedenih stavila pred Narodnu skupštinu Republike Srbije da bi zaista ne samo ekonomski i pravni eksperti, nego svaki građanin Srbije želeo da nikada neki od tih zakona nisu stupili na snagu. Mene ne iznenađuje što gospodin Božidar Đelić nije pored vas. On je prilično degradiran svojom novom funkcijom. Ono mastilo u njegovom skupom penkalu, koje je bilo poslovično da se potpiše nešto što ne može brzo da stupi na snagu, možda još uvek stoji, ali to apsolutno ništa ne vredi, jer uslov svih uslova da bi vas primili, da bi vas prihvatili u zemljama u koje vi bespogovorno hrlite, iako je 19 članica tog saveza koji je nekada brojao šest, danas ima 27, pa problem sa Lisabonskim sporazumom, pa problem sa činjenicom da mnoge članice ne žele da imaju takvu degradaciju svoje privrede i da imaju takve probleme u socijalnoj sferi, dakle, uslov svih uslova je da nastavite da imate takav odnos prema srpskim herojima i da bespogovorno sarađujete sa kvazisudom, sa antisrpskim kazamatom koji se zove Hag. Vi ste pre toga upotrebili jednu dosta, rekla bih, drsku političku floskulu u današnjem trenutku i s obzirom na činjenicu da imate za koalicionog partnera stranku koja je uvek držala do tih patriotskih vrednosti i čijeg su predsednika zlikovci ubili u Haškom tribunalu, a taj isti režim ga je oteo na najveći srpski praznik. Vi ste u jednom delu upotrebili izlaz lažni patriotizam, niste rekli koga za to optužujete, a i kako uopšte možete da govorite o nečemu što ne osećate i ne poznajete. Mogu sada da vas gledam u oči i da vam kažem da vi iskreno nemate patriotski osećaj i pripadnost državi Srbiji. Vi možete da kažete, ja sam iz Zaječara, tamo su me učili tome, ali šta to vredi ako vas i jesu učili oni vaši prijatelji i poznanici koji se ovih dana slikaju i govore o vama kakvi ste bili u detinjstvu, mladosti, vi ste sve to, gospodine Cvetkoviću, zaboravili. Vi ste ušli u jednu mašineriju koja znači otimačina, pljačka, ostavljanje radnika bez posla. Mi smo imali maratonske sednice Odbora za privredu i privatizaciju, gde smo raspravljali o pljačkaškoj privatizaciji kada ste vi bili direktor Agencije. Danas imamo izrazite socijalne probleme u Srbiji, koje vi nikako ne možete da rešite. Niste u stanju to da uradite jer vi niste čovek suštinskih promena. S druge strane, vaš politički autoritet je nikakav. U političkoj teoriji i praksi vi biste trebalo da budete prvi među jednakima. Znači, mi imamo parlamentarni sistem, ovo je najviše predstavničko telo. Vi biste trebalo da budete premijer koji ima ista prava kao ministri, međutim vi to ne možete da budete jer navodno niste politička ličnost, a eventualno biste mogli da imate politički autoritet da ga crpite iz stranke kojoj pripadate. Sve i da jeste od osnivanja član Demokratske stranke, to ne možete da imate, taj politički autoritet koji po prirodi svoje funkcije ima jedan predsednik vlade, jer vas gazi i nipodaštava ovaj tabuizirani Boris Tadić. Zašto kažem da je to tabuizirana ličnost? Koleginica Radeta je upotrebila vrlo lepe narodne termine o njemu i ono što građani govore, ali se više izražavam onako kako bi to posmatrala i sa svog visokostručnog aspekta gospođa predsednik Slavica Đukić-Dejanović, zato što posmatram kako se ponaša predsednik Republike. On zamišlja da je neka gotovo ličnost koja oko sebe ima sakralni oreol, ličnost nedodirljiva, kojoj niko ne sme ništa da kaže, i ono što smo videli, a za razliku od njega apsolutno i potpuno suprotno ponašanje, Tomislava Nikolića i SRS, on je pokazao da je on čovek, zamislite kakav je to paradoks, predsednik je DS, koji predvodi onu grupu u našem društvu koja unazađuje demokratiju. Kada je jedan bivši poljski disident upotrebio izraz demokratura, mislio je na to da u državama kao što su postkomunističke zemlje, u situaciji kada neko navodno želi da promoviše demokratske principe, a sam ih krši, kao što to radi Boris Tadić, dolazimo u situaciju da mi zaista moramo sada, 18 godina posle uvođenja višestranačja, da se borimo za tu demokratsku proceduru. Srbija ne može sa vašim kabinetom da napreduje, najpre zbog ministara iz vaše stranke i iz firme G17, i ovih iz SPO. Kada sam ih već pomenula, moram da vam kažem, gospođo Đukić-Dejanović, da je jedan od potpredsednika te strančice rekao da je on u svojoj svesti, baš kao i Vuk Drašković, rehabilitovao SPS, zato što vi, Ivica Dačić, Žarko Obradović i Milutin Mrkonjić, niste bili nosači kovčega. A da ste nosili kovčeg ubijenog predsednika Slobodana Miloševića, e onda oni ne bi mogli da sede sa vama u vladi i to bi im jako zasmetalo. Tek da se zna o kakvim ljudima je reč. Oni nikada nisu imali ni moralni, ni politički autoritet i kredibilitet. Ako mislite, gospodine Cvetkoviću, da na ovakav način i sa ovakvim izborom ministara možete da vodite Srbiju napred, vi ste se grdno prevarili. Zato što mi pod vašom vlašću i ovog vašeg okruženja većina njih imamo gorko iskustvo. Naši poljoprivrednici, ljudi na selu teško žive, imamo milion nezaposlenih. Ovde sedi čovek koji je predvodnik zdravstvene mafije u svakom smislu, pa bih sada očekivala i od budućeg resornog ministra da krene u obračun, recimo, sa farmaceutskom mafijom, a od vas bih mogla da očekujem, jer od njega više ne očekujem ništa, čovek koji je po peti put za redom ministar ne zaslužuje da mu se čovek sa poštovanjem ni obraća, a ostavio je takav haos u svojoj oblasti, ali gospodine Cvetkoviću, mnogi mladi bračni parovi u Srbiji očekuju da date jasan odgovor na ono što je vičući, galameći na predizbornim mitinzima obećavao Boris Tadić. Tomislav Nikolić i svaki srpski radikal je govorio o tome, ali mirnim glasom, sa jasnom porukom. Mladi bračni parovi u Srbiji danas, koji ne mogu da imaju decu i koji čekaju na veštačku oplodnju, nemaju u vašem ekspozeu vaše obećanje da će država to besplatno da im omogući. Mogli ste to, gospodine Cvetkoviću, na ovo što su naškrabali Tadić, Krstić i Šaper jutros da dopišete, bar ako ni zbog čega drugog, zbog onog priloga sinoć na državnoj televiziji o uspesima profesora Stojkovića u Leskovcu i o činjenici da je samo kroz tu bolnicu za nekoliko meseci prošlo 450 mladih bračnih parova, da nekoliko hiljada njih to čeka i da nemaju 3.500 evra. Mogli ste još mnogo toga, ali jednostavno, bez obzira na to što neki pokušavaju da glorifikuju vaše stručne kvalitete, vi niste čovek za temeljne i suštinske promene u državi, da bi svim građanima koji su danas izuzetno ugroženi bilo bolje. Vi to ne možete da budete, i ako ste mislili da ćete rečenicom u kojoj kažete da podjednako tretirate zločince pred tim kvazisudom, gospodine Cvetkoviću, onda u najmanju ruku očekujem od vas večeras ili ovde ili kada budete izašli, najoštrije osudite konačno oslobađajuću presudu zlikovcu Naseru Oriću. To što su ranije uradili sa šiptarskim teroristom Ramušem Haradinajem. Očekujem od vas, ako ste odgovoran čovek, ako mislite da vi tako možete da naređujete Haškom tribunalu, da večeras date svečanu izjavu da ćete, s obzirom da se sve to desilo, kao čovek demokrata da zastupate stav da je profesor doktor Vojislav Šešelj od strane mafijaškog režima odveden na pravdi boga u haški kazamat i da ćete upotrebiti sva demokratska sredstva, kao čovek i kao pojedinac, da glasno kažete da on treba da bude odmah oslobođen jer je očigledno da ništa neće ostati ni od Haškog tribunala posle dosadašnjeg toka suđenja i onoga što on tamo radi za Srbiju i srpski narod. Dakle, budućnost Srbije je u jednom delu na ovoj strani do reda gde sede srpski radikali, ljudi koji će uvek časno, odgovorno i pošteno da izađu pred birače. I to što vi mislite da onih preko dva miliona na predsedničkim izborima, ovakav uspeh koji smo ostvarili na parlamentarnim izborima sami protiv svih, sada možete da minimizujete matematičkom većinom, koja je i logična i parlamentarno opravdana, budite sigurni da nećete uspeti. Ne želim vam pun mandat, apsolutno sam uverena da ćemo vas srušiti za kratko vreme, jer to od nas traže građani Srbije. Oni teško žive i ne mogu više da podnesu da imamo tajkunsku i vladu koja je vaninstitucionalno napravljena, suprotno volji građana na izborima.
Reč ima gospođa Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim da se osvrnem na deo ekspozea kandidata za predsednika vlade gospodina Mirka Cvetkovića koji se tiče spoljne politike. Hoću da ukažem i na neka otvorena državna pitanja koja nisu ni spomenuta. Vi nama niste rekli ništa, pa ću ja vama da objasnim u ime Demokratske stranke Srbije i Nove Srbije kako se vodi jedna odgovorna spoljna politika. Sama spoljna politika države ne sme biti partijska, a svedoci smo da je u poslednje vreme bilo pokušaja da ona bude svedena upravo na to. Vlada Republike Srbije ne sme biti puki izvršilac spoljne politike koju utvrđuje kabinet Borisa Tadića. Tokom poslednje decenije prošlog veka smo videli da kombinacija slabe vlade, u kojoj nema autentične ideje, i dominantnog predsednika Republike nije donela dobrobit državi, naprotiv. S obzirom da se Srbija nalazi u teškom međunarodnom položaju zbog pitanja Kosova i Metohije, država mora imati jasnu spoljnu politiku. Njen temelj mora biti što širi dogovor svih političkih činilaca. Nedavno smo imali prilike da vidimo da je moguće napraviti određene pomake i osnažiti naš međunarodni položaj ukoliko je naša politika jedinstvena, a i da je moguće oslabiti naš položaj ukoliko se spoljna politika koristi u partijske, predizborne i marketinške svrhe. Dakle, spoljna politika o ključnim državnim pitanjima, posebno pitanju Kosova i Metohije, mora biti usaglašavana u Narodnoj skupštini, kako bismo u ovoj oblasti izbegli autokratiju i jednostrana mišljenja. Borba za Kosovo i Metohiju u okviru UN podrazumeva dalju saradnju sa državama koje se zalažu za poštovanje Rezolucije 1244. Moramo se boriti protiv rekonfiguracije misije Ujedinjenih nacija u smislu bilo kakvog institucionalnog uvođenja misije Euleks, jer je njen krajnji cilj sprovođenje Ahtisarijevog plana. Dakle, država ni pod kakvim uslovima ne sme da prihvati misiju Euleks Moramo nastaviti napore za oživljavanje dijaloga o statusu Kosova i Metohije, koliko god to u ovom trenutku izgledalo teško. Moramo se kao država boriti da se kroz sistem Ujedinjenih nacija prihvate rezultati izbora koje je Srbija sprovela na Kosovu i Metohiji 11. maja, kao i nedavno konstituisana srpska skupština na Kosovu i Metohiji. U ovom trenutku ne treba vraćati naše ambasadore koji su povučeni iz zemalja koje su priznale lažnu državu Kosovo. Ukoliko bi se suspendovao deo Akcionog plana i naši ambasadori vratili u zemlje iz kojih su povučeni, to bi bio signal i drugima da zapravo neće biti nikakvih posledica ukoliko priznaju nezavisnost Kosova i Metohije. Srbija mora da pokrene spor pred međunarodnim sudom pravde protiv onih država koje su prekršile međunarodno pravo. To ni na koji način ne ugrožava ekonomske i druge interese koje naša zemlja ima u saradnji sa privrednicima iz tih zemalja, jer naš pravni sistem mora garantovati potpunu pravnu i svaku drugu sigurnost svima. Ne smemo biti pasivni, već se moramo boriti da više ni jedna zemlja ne prizna lažnu državu Kosovo. Uopšte naš nastup u međunarodnim forumima i organizacijama mora biti usmeren na očuvanje integriteta Srbije. Moraju se sprečiti pokušaji da se predstavnici privremenih institucija Kosova i Metohije tretiraju kao predstavnici suverene države. Dakle, prioritet mora da bude sprečavanje prijema Kosova u međunarodne organizacije i institucije. Integracija Srbije u Evropsku uniju jeste nešto što podržavaju sve političke stranke koje danas sede u ovoj Narodnoj skupštini, ali se mora kroz otvoren dijalog razjasniti kako EU vidi pitanje Kosova i Metohije, posebno u svetlu činjenice da je 20 od 27 država priznalo nezavisnost Kosova. Dijalog ne bi predstavljao gubitak vremena jer on ne sprečava Srbiju da istovremeno ispunjava standarde. Ispunjavanje standarda mnogo više zavisi od efikasnosti svih struktura u državi. Da vas podsetim, a posebno želim da podsetim gospođicu Jerkov, koja je Vojislava Koštunicu pre podne nazvala antievropejcem. Odavno nisam čula veću glupost u ovoj sali. Dakle, podsećam sve da je prva vlada, na čijem je čelu bio Vojislav Koštunica, dobila pozitivnu studiju o izvodljivosti, a tokom mandata iste vlade obavljen je najveći deo pregovora o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Ne sme se dozvoliti da Brisel, pod regionalnom saradnjom, Srbiji nametne obavezu saradnje sa lažnom državnom Kosovo. To je isto kao da vam kažu - morate da sarađujete sami sa sobom. Kada je u pitanju regionalna saradnja posebno je važno obratiti pažnju na razvoj specijalnih i paralelnih veza sa Republikom Srpskom, a u skladu sa Dejtonom. Moramo poštovati i Dejtonski i Ohridski sporazum, ali te sporazume moraju poštovati i drugi koji su neposredno zainteresovani. Ova dva sporazuma, kao i Rezolucija 1244, predstavljaju kamen temeljac stabilnosti u regionu. Dakle, poštovanje granica je osnov za kvalitetnu regionalnu saradnju, jer samo ako su granice stabilne region može da napreduje. CEFTA je veoma značajan ekonomski mehanizam kojim je moguće unaprediti regionalnu saradnju, ali Srbija mora da pruži prednost onima koji poštuju integritet Srbije, a da zadrži određenu rezervu i mere prema onima koji to ne čine. Moramo insistirati na našim spoljnopolitičkim adutima, kao što je sporazum Trajkovski-Koštunica, potpisan 2002. godine u Skoplju, o demarkaciji granice SRJ i Makedonije. Treba upozoriti naše susede da se moraju držatipreuzetih obaveza, a ne vući jednostrane poteze, sarađujući sa onima koji nemaju nadležnosti po tom pitanju. U bezbednosnom smislu moramo insistirati na vojnoj neutralnosti Srbije, koristeći Partnerstvo za mir kao dovoljnu meru bezbednosnih integracija. Sa druge strane, ne smemo slati naše vojnike u međunarodne misije, osim ukoliko nisu pod pokroviteljstvom UN, a i tada se mora dobiti saglasnost Narodne skupštine. Moramo insistirati da se KFOR na Kosovu i Metohiji drži isključivo svog mandata i da štiti Srbe i nealbance, a ne da bude promoter nezavisnosti. Dakle, gospodine Cvetkoviću, pred vama su veliki izazovi, a najveći je da posle vašeg mandata Srbija ne bude manja za 15% svoje teritorije i to sve zbog članstva u Socijalističkoj internacionali. Nisam pogrešila organizaciju. Poslanički klub DSS i NS smatra da ova vlada neće doneti ništa dobro Srbiji, pa prema tome nećemo ni glasati za vaš predlog.
Ostalo je još sat i 45 minuta poslanicima SRS. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao lice koje je u protekle četiri godine bilo u dva mandata predsednik Odbora za poljoprivredu i kao čovek koji je ceo svoj radni vek proveo u oblasti poljoprivrede baveći se naučnoistraživačkim radom, govoriću upravo o onome što je za oblast poljoprivredne proizvodnje, kao jedne od najznačajnijih privrednih grana u našoj državi, u današnjem ekspozeu izneo kandidat za premijera Vlade Republike Srbije. Mislim da opskurnijeg viđenja oblasti poljoprivrede, njene perspektive i razvoja u ovoj državi u ovoj trećoj vladi kako slušam ekspoze, ni ja, ni moje kolege poslanici koji su takođe bili u ovim mandatima, pa ni građani, pre svega poljoprivrednici, znači ljudi koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom, nisu čuli. Gospodine Cvetkoviću, mislim da ste morali da učinite napora da u vašem ekspozeu, koji je na nekih 12 strana, bude posvećeno više nego deset redaka oblasti poljoprivredne proizvodnje. Poljoprivredna proizvodnja je ovoj državi tokom prošle godine donela devizni suficit od nekih 650 do 700 miliona dolara. Jedna je od malog broja grana koja je ostvarila suficit u poslovanju sa svetom. Dalje, u ovoj oblasti uposlen je veliki broj građana naše zemlje koji žive od poljoprivrede, kako pre svega zemljoradnici, tako i neki drugi koji su postali novi agrobiznismeni i koji takođe žive od toga, ali upošljavaju nažalost manji broj građana naše zemlje. Upravo zbog građana, i nadam se da prate Skupštinu, i to pre svega zemljoradnici i poljoprivredni proizvođači, jer u ovo doba su već nahranili i napojili svoju stoku, i da su možda pored televizora, pročitaću šta je novi mandatar kao viđenje razvoja poljoprivredne proizvodnje izneo u svom ekspozeu. Kaže - poljoprivreda predstavlja značajnu privrednu granu za Srbiju i zbog toga je važno definisati adekvatnu agrarnu politiku, koja treba da da odgovor na potrebu unapređenja stanja u ovoj oblasti, kako bi se ispravno nosili sa izazovima i preprekama koje nose međunarodne integracije, pre svega obaveza Srbije prema Svetskoj trgovinskoj organizaciji(uzgred da kažem da mi nismo još član Svetske trgovinske organizacije i najverovatnije nećemo još za neko vreme biti članovi) i Evropskoj uniji. Od izuzetnog je značaja sve potencijale usmeriti ka jačanju konkurentnosti poljoprivredne proizvodnje, uz istovremeno očuvanje prirodnih resursa. Briga za ukupni održivi razvoj ruralnog prostora mora biti imperativ današnjice i budućnosti. Evo poštovani građani, poštovani zemljoradnici, to je sve u ekspozeu novog mandatara za sastav Republičke vlade, koji je dat na 12 strana, što je dato za oblast poljoprivrede. Mislim da ćete se složiti sa mojom ocenom, a pogotovo ako kažem da u okviru osnovnih pravaca privrednih reformi, koje su definisane kao osnovni pravci, poslednja tačka je nešto što se odnosi na državno zemljište i stoji, između ostalog, da će se sprovesti privatizacija državnog poljoprivrednog zemljišta. Gospodine Cvetkoviću, u postojećem Zakonu o poljoprivrednom zemljištu izričito je zabranjena prodaja državnog zemljišta i upravo mi poslanici Srpske radikalne stranke, i tada poslanici Socijalističke partije Srbije, kategorički smo bili protiv zakonskog rešenja koje je tada predložila gospođa Ivana Dulić-Marković kod donošenja tog zakona da se prodaje državno zemljište i zajedničkim amandmanima je to osporeno, i državno zemljište ne može se u ovoj državi prodavati i ono ne bi smelo da se prodaje. Dovoljno je što je prodato dosta društvenog zemljišta, nekih zadruga poljoprivrednih kombinata, čak i strancima. Takav značajan prirodni resurs mislim da bi bilo strašno dozvolitida se u potpunosti privatizuje i prodaje. Mislim da je ovo što je napisano nešto što nije u saglasnosti sa političkom idejom Socijalističke partije Srbije i sa onim za šta su se oni zalagali, jer prosto ne verujem da su promenili svoje stavove. Ono što se u ovom ekspozeu iznosi vezano za opredeljenje, jer je to glavni cilj ove vlade - pristupanje Evropskoj uniji - i mi poslanici SRS ne sporimo i apsolutno se zalažemo, s tim da svakako ne vidimo to pristupanje na ovaj i ovakav način kako to vidite vi. I ono što je istina, što pre svega naši građani i poljoprivredni proizvođači pre svega treba da znaju, to je da će se u oblasti poljoprivredne proizvodnje ostvariti značajna sredstava za finansiranje i podsticaj, pre svega iz tih pretpristupnih fondova. Međutim, istine radi, morate građanima jasno reći na koje fondove oni mogu računati, onog momenta kada stupi na snagu prateći sporazum, koji je prvi inicijalni sporazum za naše dalje pristupanje Evropskoj uniji i dobijanje statusa kandidata? U sadašnjoj poziciji mi možemo koristiti dve komponente tih pristupnih fondova, a to je - komponenta podrške tranzicionim procesima u gradnji institucija, a to podrazumeva jačanje demokratskih institucija i vladavinu prava, reformu državne uprave, poštovanje ljudskih i manjinskih prava, jačanje civilnog društva, pomoć ekonomskom razvoju, reformi obrazovanja, donekle zaštiti životne sredine, unapređenju regionalne saradnje i ravnomernog regionalnog razvoja. Druga komponenta je podrška uspostavljanju prekogranične saradnje. Ona se odnosi na finansiranje projekata prekogranične saradnje, institucija iz pograničnih regiona jedne zemlje sa institucijama iz pograničnih regiona susednih zemalja. Druge tri komponente ovih pretpristupnih fondova mi za sada ne možemo koristiti, a kada ćemo ih koristiti to ni vi ne znate, a to svakako ne mogu da predvide ni sami građani. To je - podrška politici regionalnog razvoja, podrška razvoju ljudskih resursa i podrška ruralnom razvoju. U stvari iz te komponente najveći deo treba da dobije poljoprivreda i poljoprivredna proizvodnja. Kada će se to ostvariti - to je na prilično dalekom i dugom štapu. Prema tome, treba istinu reći našim građanima - šta nas čeka kao državu i kao građane. Moram sa žaljenjem da konstatujem da ovde nema ni sadašnjeg aktuelnog ministra poljoprivrede, nema nažalost ni budućeg. Molim predsednicu Skupštine da učini napor i pozove kandidate, jer mislim da je njihova obaveza i red, kao i nas poslanika da sedimo ovde, da saslušaju, pa možda će nešto i čuti što im može biti od koristi u daljem radu u okviru svojih resora. Tako vas molim da upristojimo rad ovog parlamentai pozovete ih da i oni aktivno ovde prisustvuju i učestvuju u raspravi. Stanje naše poljoprivredne proizvodnje, pored svih napora koji su činjeni u ovim proteklim godinama od 2000. pa naovamo, i dalje je dosta teško. Naša poljoprivredne proizvodnja nije ozbiljnije uznapredovala, i pored toga što sam rekao da je ostvarila devizne prihode. Jer objektivno mnogo veće resurse imamo da bi ostvarili mnogo veće proizvodnje. Tako mi danas značajno zaostajemo u okviru ratarske proizvodnje u odnosu na srednje razvijene evropske zemlje, a pogotovu u oblasti stočarske proizvodnje. Mi ni do današnjeg dana nismo ostvarili obim stočarske proizvodnje koji je ostvaren u periodu od 1955. do 2000. godine. To mora da zabrine i vladu i novog ministra poljoprivrede, jer se nama otvaraju mogućnosti pristupanjem Evropskoj uniji i već danas postoje određena odobrenja za izvoz poljoprivrednih proizvoda, pre svega mesa, goveda i mleka. Mi već tri godine unazad ne možemo da ispunimo tu kvotu koja nam je odobrena, upravo zato što nemamo obim proizvodnje takav da možemo to da ostvarimo. Red je već jedanput da novi predsednik vlade i novi ministar poljoprivrede obećaju građanima ove države da će podići nivo proizvodnje i da će barem moći da se ostvari taj obim koji će omogućiti te kvote. Da bi se to omogućilo svakako moraju da se obezbede veća budžetska sredstva u okviru ukupnog budžeta. Strategiju razvoja poljoprivrede ovo ministarstvo, koje je još aktuelno, pravilo je godinu dana i još je nije usvojilo, a ovde ste mogli čuti i dalje se spominje izrada strategije. Treba da prestanemo sa strategijama, nego da se okrenemo životu i da rešavamo životne probleme, a prvi je i ključni problem - da nova vlada i novi ministar finansija, novi ministar poljoprivrede, shvate da za oblast poljoprivredne proizvodnje moraju se obezbediti veća sredstva. U Evropskoj uniji, kojoj težimo, 120 evra po građaninu odvaja se za oblast poljoprivredne proizvodnje, a kod nas je to na nivou ispod 20 evra. Gotovo je duplo više, čak i više od toga u zemljama u okruženju, znači bivšim našim zajedničkim državama u okviru SFRJ. Ako želimo da unapredimo poljoprivrednu proizvodnju, Agrarni budžet ne može biti na visini od 4,5 procenata ukupnog budžeta, nego mora biti 10% budžeta, jer je toliko i strategijom razvoja poljoprivrede ovo sadašnje ministarstvo predvidelo da toliko budže agrarni budžet. Danas nema ni reči o tome da će se raditi na tome. Nije ni čudo ako znamo da je gospodin Cvetković bio ministar finansija u ovoj vladi i da sam nije bio saglasan da se uveća agrarni budžet. Jer kod donošenja budžeta za ovu godinu mi poslanici SRS i sam predložio sam amandman da se uveća taj iznos za oblast poljoprivrede, ali to normalno nije prihvaćeno. Ali ako želimo da unapredimo poljoprivrednu proizvodnju, da povećamo nivo kvaliteta i obima proizvodnje i da to izvozimo na svetsko tržište, jer je to nešto što je ostvarivo u ovoj državi, onda mi sami moramo učiniti napore da uvećamo budžetska sredstvai omogućimo podsticaje. Da bi se ostvario veći izvoz, pored obezbeđenja proizvodnje, obima proizvodnje i kvaliteta, mi moramo doneti i nove zakonske propise. Sa žaljenjem, već ne znam koji put ovde, za ovom govornicom, iznosim da je oblast poljoprivredne proizvodnje najmanje zakonski usklađena sa zakonskim propisima EU u oblasti poljoprivredne proizvodnje. Za ove četiri godine samo šest zakona iz oblasti poljoprivredne proizvodnje je ovaj parlament doneo. Tokom proteklih godinu dana ni jedan jedini zakon. Ako želimo da budemo konkurentni na evropskom i svetskom tržištu u oblasti poljoprivredne proizvodnje, mi moramo doneti hitno značajne i ključne zakone u oblasti poljoprivredne proizvodnje, a to su - zakon o bezbednosti hrane, zakon o poljoprivrednoj proizvodnji, zakon o dobrobiti životinja, zakon o zaštiti zdravlja bilja, zakon o stočarstvu, i da ne licitiram, barem 15-ak zakona je neophodno hitno doneti, da bi se upodobila naša poljoprivredna proizvodnja sa zakonskim propisima Evropske unije i da bi mogli biti konkurentni na tom tržištu. Nažalost, ništa danas o tome, a da ne kažem da poljoprivredni proizvođači, ovih dana se privodi kraju ubiranje letine. Sami znamo kakvih već nezadovoljstva ima od strane poljoprivrednih proizvođača, pre svega onih koji su gajili pšenicu, da su do pre dve nedelje mogli tu pšenicu prodati za 20, 22, 23 dinara, a sada ih mnogi otkupljivači i prerađivači ucenjuju i tu pšenicu ne mogu prodati ni za 15 ili 16 dinara. U ovoj državi mora konačno da se stabilizuje unutrašnje tržište poljoprivrednih proizvoda, ako želimo da imamo stabilnu poljoprivrednu proizvodnju i ako želimo da imamo jeftine poljoprivredne proizvode na našem tržištu. Na kraju, dozvolite mi da kažem još par reči, kao čovek koji je 20 i neku godinu doktor nauka, o Ministarstvu nauka. Od 1990. godinedo 2001. godine bio sam i direktor jedne naučnoistraživačke ustanove. Koliko znam, nikada ministar za nauku nije bilo lice koje nije bilo doktor nauka. Mi sada imamo situaciju da je za ministra za nauku kandidovan čovek koji nema doktorsku disertaciju i u svojoj biografiji nema navedeno da ima ijedan objavljen naučni ili stručni rad. Mislim da je to nešto, izvinite na grubosti, sramotno i za toga ko se kandiduje da bude ministar nauke, a i za samu vladu. Neko ko je u tom resoru mora imati reference naučnoistraživačkog radnika. U razgovorima proteklih dana, upravo o ličnosti i liku gospodina Đelića kao potencijalnog ministra nauke, jedino što se u nekim krugovima izražava zadovoljstvo njegovim kandidovanjem za tu funkciju, to je da je vrlo dobar i vispren u obezbeđenju finansijskih sredstava i da je na tome doktorirao vrlo uspešno i bez doktorske disertacije. Nada je ljudima koji se bave naučnoistraživačkim radom da će barem gospodin Đelić, ako nema naučne kvalifikative za ministra za tu oblast, barem obezbediti značajno veća sredstva za razvoj naučnoistraživačkog rada u našoj zemlji nego što je to bilo u proteklom periodu. Hvala na pažnji.
Imate reč po Poslovniku. Kao što znate, pozvala sam kandidate za ministre i pretpostavljam da oni prate posredstvom televizije naša izlaganja i naš rad.
Član 225. stav 1. Postavljam pitanje budućem mandataru. Inače, dolazim iz najsiromašnijeg dela Srbije, a to je Jablanički okrug, koji ima oko 242.000 stanovnika. Ono što me zanima u ovom trenutku, a vi ste onako paušalno pričali u svom ekspozeu, a to je ravnomerni regionalni razvoj. Svojevremeno je, na predlog Saveta, Vlada usvojila Strategiju o ravnomernom regionalnom razvoju. U ovom trenutku to uopšte niste pomenuli. Za tu strategiju su dala saglasnost sva resorna ministarstva, sem ministarstvo gospodina Dinkića. Druga stvar koja me zanima, a to su dnevnice rezervista iz Jablaničkog okruga. Naime, svojevremeno je 15.000 rezervista iz Jablaničkog okruga branilo Kosovo i do dan-danas im nisu isplaćene dnevnice. Vi ih u svom ekspozeu ni u jednom trenutku niste pomenuli, pa vas pitam javno i pred svima - da li će uopšte biti tih para, da se nadaju ljudi koji su bili na Kosovu?
Reč ima gospodin Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, građani Srbije, politički bonton i osnovna uljudnost bi nalagali čoveku da jednoj novoj vladi poželi uspeha. Evo, želim da iskoristim priliku da mandataru poželim uspeha da ostvari neke svoje ciljeve. Međutim, ima jedna druga stvar. Kad pogledate okolnosti u kojima je nastala ova vlada i kada pogledate malo sastav te vlade, onda se nalazite u nekim nedoumicama i morate da prekršite zlatno pravilo - da ne treba o jednoj vladi apriori suditi, nego im treba ostaviti bar 100 dana, da bi mogli da iskažu ono što znaju i umeju i što žele, pa nakon toga, eventualno kritikovati. Budući da se radi o vladi recikliranog DOS-a, koji je u momentima svog rasula pokušao jednom svežom transfuzijom da ponovo ojača, znamo ko tu transfuziju čini, mi imamo, praktično, nastavak neke situacije koja je počela 2000. godine. S druge strane, imamo jednu poprilično veliku vladu, imamo dosta nefunkcionalnu vladu. Ta vlada je, nažalost, izgleda u funkciji ostvarivanja totalitarnog režima koji se želi uspostaviti u Srbiji. Naime, jedna autoritarna ličnost, oličena u Borisu Tadiću, pokušava da to upravo postane. Vidite, Boris Tadić kontroliše svoju stranku, kada treba on zna i da zapreti - ukoliko neko bude protiv saradnje sa socijalistima, imaće posla sa mnom. Ako treba da se kontroliše parlament, i to lepo uspeva, naravno nagodbama. Neki i socijalisti, a neki i demokrate misle da su to možda i neprincipijelne pogodbe i nagodbe. Većina, nadam se, ipak misli da to nije tako. Kad treba kontrolisati samu vladu, čemu pribegava? Opet nagodbama, neću da kažem trgovini, namerno, ali biranjem ličnosti za mandatara koja nema veliku specifičnu političku težinu. Ne želim da vređam mandatara, ne sumnjam u njegove stručne sposobnosti, ali notorna je činjenica da gospodin Cvetković nema veliku specifičnu težinu na političkoj sceni Srbije. Ne znam da li ima u DS, možda je drugačije. U suštini, vlada se čini marionetskom. Kada čujete Mantera, kada čujete ono što se događalo u Šekspirovoj i kada čujete da je nastala zahvaljujući volji tajkuna, da ne govorim sada imena, nisu bitna, poznata su, onda može se verovati da se stvarno radi o marionetskoj vladi. Samo se bojim da ne pređe ta vlada i u kvislinšku vladu, jer insistiranjem na saradnji sa NATO, insistiranjemda se, eventualno, uđe u NATO pakt, ova vlada bi zaista sebe svrstala i u kvislinšku vladu. Vidite, posle sankcija, posle bombardovanja, kada su bombardovani svi naši mostovi, sve naše fabrike, zbog humanitarne katastrofe na Kosovu, da ne spominjem ljudske žrtve, minimum samopoštovanja i dostojanstva koje moramo imati je da budemo neutralni. Mi nemamo šta da tražimo u NATO paktu. Videli smo i ekspoze mandatara. Naravno, svi su to okarakterisali skupom lepih želja, to jeste to, i dobrih namera. Međutim, kada pogledate predlog ministara koji nam je ovde dostavljen, vi ćete videti da smo ovde dobili ministre opšte prakse. To su ministri koji mogu biti za sve. Svaki od njih pojedinačno može biti za sve. Gledajte, ministar spoljnih poslova je završio teoretsku fiziku; Šutanović, ministar, tobož, odbrane - mašinski fakultet; Snežana Samardžić-Marković, ministar omladine i sporta - filološki fakultet, doduše, bavila se i odbranom naveliko, čak strateškim stvarima u Ministarstvu odbrane. Dalje kad pogledate, ministar telekomunikacije i informatičkog društva je inženjer građevine. Još je lepše kad pogledate obrazloženje koji su to kvaliteti opredelili našeg mandatara da se upravo za nju odredi. Vidite: vladanje veštinama prezentiranja javnog izlaganja, pregovaranja, kao i upravljanje organizacijama i procesima. Imate dalje mog kolegu lekara, ministar životne sredine i prostornog planiranja, gospodin Dulić, pa onda ministar za NIP tehnološko-metalurški fakultet. Mogao bih da brojim i dalje, neću, nema potrebe. Ono što mene kao lekara raduje, vidim da vlada ima četiri lekara, ali pogrešno raspoređeni, sem jednog. Niste dobro raspodelili, gospodine ministre, ove vaše kadrove. Nadam se da to neće biti velika prepreka da kako-tako radite. Međutim, da se manemo mi toga. Dve zamerke hoću da uputim tokom svog izlaganja. Prvo, gospodine ministre, uopšte niste spomenulizdravljeu vašem ekspozeu. Vi ste ga se dotakli nemušto u jednoj rečenici, kaže - u takvom društvu će besplatno visoko obrazovanje biti dostupno svim marljivim učenicima i studentima, besplatna zdravstvena zaštita garantovana svim siromašnim građanima, a svi građani Srbije će biti zaštićeni od ekonomskog siromaštva. Tu ste malo ovlaš pomenuli zdravstvo. Vi ćete reći, ti si subjektivan, lekar si, a pokušaću da vas ubedim da vam je greška što se niste malo pozabavili i srpskim zdravstvom. Zdravlje je opštedruštvena vrednost, od posebnog značaja kod svih naroda i kultura, pa i evropskih. Pretpostavljam da težite Evropi. Najvažniji cilj razvoja jednog društva, demokratskog je vodostanje građana, nije ulazak u EU, ne smeta ništa Norvežanima i Švajcarcima što nisu u EU, ali njihovi građani sigurno ostvarili su u dobroj meri to blagostanje. Mera blagostanja je kvalitet života. Kod kvaliteta života je najvažnije zdravlje. Kaže naš narod, nije zdravlje sve u životu, ali bez zdravlja mnoge stvari su ništa u životu. Zdravlje građana je osnovni preduslov uspešnog razvoja jednog društva. Vi kažete - održivog razvoja, nemam ništa protiv. Ulaganje u zdravlje je ulaganje u održiv razvoj, a ne potrošnja, kako verovatno vi, kao ekonomista, mislite i zbog toga možda niste hteli ni da govorite o zdravlju. Mi izdvajamo 10% bruto nacionalnog dohotka, što je negde oko tri milijarde evra, možda se nećete složiti, imam podatke jasne da je to toliko. Ako je to tako, onda je verovatno to i faktor značajne javne potrošnje, pa bogami i makroekonomske ravnoteže. Čudi me da vas, kao ekonomistu onda nije zaintrigiralo, bar da se zbog toga bavite zdravljem, ako ne i iz drugih razloga. Ono što moramo reći, kakvo je zdravstveno stanje našeg naroda. Loše i pogoršava se od 2000. godine naovamo. Zašto? Više obolevamo i više umiremo. Nije za uštrb ni taj negativan trend. Mi smo biološki ugrožena nacija. Mi nestajemo sa ovih prostora. Svake godine nas je 30 hiljada manje i za vašu vladu to nije problem. Dva razloga su ključna koja do toga dovode, bela kuga, znači natalitet nizak, i pod broj dva, opšta visoka smrtnost. U toj opštoj visokoj smrtnosti, 80% čine bolesti, nezarazne, hronične, koje se mogu sprečiti. Za vas to nije problem, za državu Srbiju. Prosto sam začuđen. Drugi razlog zbog koga sam jako iznenađen, i to vama ide na dušu, četvrti mandat dajete gospodinu Tomici Milosavljeviću da vodi ovo zdravstvo, koji nije uspeo ništa da zaustavi od ovih negativnih zdravstvenih trendova. Samo da vam kažem, da je uspeo za dva posto da smanji efikasnim, kost-benefitnim, evropskim, svetskim merama kontrole kardiovaskularnih bolesti, mogli bismo za pet godina da zaustavimo ovakvo umiranje i osipanje naše nacije od 30.000 ljudi godišnje. To nije učinjeno. Mere postoje, znaju se, o njima sada ne bih govorio. Vi ste prepustili četvrti mandat čoveku, koji je omogućio da je nedostupna zdravstvena zaštita najsiromašnijim građanima. Uzmite Rome, izbeglice i uzmite ostalu sirotinju u Srbiji. Po nekim studijima, 45% se ne javi iz tih kategorija da bi koristilo zdravstvenu uslugu, jer nemaju para. To su istraživanja UNICEF-a, ne moja lično. Srbija nije usvojila program zdravstvene politike sa jasnim ciljevima, sa vremenskim oročavanjem i sa kvantitativnim pokazateljima uspeha, a morala je. Evropske zemlje osam godina primenjuju strategiju zdravlja za sve do 2020. godine, kod nas se i ne govori o tome. Evropske zemlje tri godine sprovode strategiju prevencije i kontrole hroničnih nezaraznih bolesti. Kod nas je ona tek ovog leta data na javnu raspravu. Sada, šta je osnovna falinka ovog gospodina, koji je inače izvanredan lekar i cenjeni stručnjak u svojoj struci. Nije uopšte reformisao sistem zdravstvene zaštite, a morao je, u ovoj zemlji. Šta je trebalo uraditi? Trebalo je da stavi u centar zdravstvenog sistema primarnu zdravstvenu zaštitu, dati joj najveći prioritet i važnost. Zašto? Da bi jeftinim kost-benefit merama sprečio ovo naše obolevanje i umiranje. To je mogao. A on je pare trošio i usmeravao u skupu sofisticiranu medicinu, u skenere i tu smo gde jesmo. Jasno je i zašto. Trebalo mu je šest godina da donese pet zakona, od kojih dva sistemska - zakon o zdravstvenoj zaštiti i osiguranju, koji su prepisani zakoni okolnih zemalja, loše sklopljeni i, ono što je još teže, koruptivni. Listama čekanja i vanstandardnim uslugama otvorena su vrata sistemskoj korupciji preko ovih zakona. Nije usvojen osnovni paket nacionalnih zdravstvenih usluga, tvrdi ministar da ima, čime bi se omogućile jednakosti i jednaka dostupnost svih građana našoj zdravstvenoj službi. Netransparentni su projekti koji se rade pod kapom Ministarstva zdravlja. Znači, 30 projekata je završeno, a u toku je 75 projekata. Mi ne znamo ni izvršioce, a silne pare se troše. Uzimaju se krediti da bi se to uradilo. Kada smo tražili podatke, dobijamo lakonske odgovore da odemo na sajt Ministarstva zdravlja, gde nema ničega, sem naslova projekta, a ako te interesuje, kaže, dođite kod nas, obimna je građa i ne možemo da stavimo to na sajt. Da spomenem transfuziju krvi, straćeno je već sedam miliona evra, pa ide drugi projekat transfuzije krvi. U tom projektu su kupovani aparati parama donacija i u isto vreme isti aparati iz budžeta nelegalno, uz pomoć Božidara Đelića, takođe su kupovani, što je najobičniji kriminal. Imamo neintegrisan privatni sektor, a na privatni sektor odlazi 25% potrošnje. Kod nas se privatni sektor sveo na rad produžni lekara državnih. Apsolutno samo može da generiše konflikt interesa i ništa dobro. Naši pacijenti ne mogu da biraju lekara za svoje pare koje im se uzimaju i koje idu u Fond zdravstvenog osiguranja. Potpuno je nereformisano zdravstveno osiguranje. Građani nemaju apsolutno nikakvog uticaja na raspodelu zdravstvenog dinara koji iz njihovog džepa ide. Ono što je realnost, ovaj ministar, zajedno sa ministrom, neću ga imenovati, finansija bivšim, vašim kolega, da ga imenujem, da ne bune zabune, da se ne nađete uvređeni, to je onaj Dinkić, nigde u svetu, ni u Evropi nema neko tolikog uticaja na potrošnju zdravstvenog dinara. Ministarstvo zdravlja kontroliše sve tendere, raspisuje ih i odlučuje ko će dobiti, a često nabavlja kompletno što je potrebno za zdravstvo, od aparature i od potrošnog materijala i preko ugovaranja, bez tendera, direktnim pogađanjem. Tu su zloupotrebe moguće i čitava javnost bruji o pljački i krađi koja se obavlja upravo na ovaj način. Vi ste takvog jednog čoveka, gospodine ministre, izabrali da vam vodi zdravstvo. Ne tražim da vi date objašnjenje, niste vi krivi, znamo mi kako to ide i kako je to vama dobačeno da vi to prihvatite, progutate. Vi se tu apsolutno ništa i ne pitate. Ovakvo loše zdravstveno stanje, po svim pokazateljima zdravstvenim, ne može da se pravda. Od 2003, sa 65 milijardi dinara u budžetu Fonda za zdravstveno osiguranje, došli smo do 2008. gde imamo 163 miliona, plus se troše pare iz budžeta Ministarstva za kapitalne investicije, plus iz lokalne samouprave i iz inostranih kredita, za 25% je skočila potrošnja u ovom budžetu. Kakvi su rezultati - nikakvi. Gospodine ministre, pogrešili ste, ili ovi koji su vam to napisali, da ne spomenete zdravstvo uopšte, to je bruka i sramota, jer ova zemlja je bolesna, ljudi umiru i mi nestajemo sa ovih prostora upravo zahvaljujući lošoj zdravstvenoj situaciji, da ne govorim o beloj kugi koju ste jedva, ovlaš samo, spomenuli. Hvala.
Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, onog trenutka kada smo imali na dnevnom redu raspravu o zakonima o ministarstvima i vladi rekla sam da se iz strukture ministarstava i vlade u stvari može videti budući ekspoze i ono što će ova vlada da radi. Nažalost, prevarila sam se. Iz ovog ekspozea se malo šta može videti i malo šta može reći šta će ova vlada da radi. Ono što je očigledno, to je da je ekspoze koji smo danas dobili terminološki vrlo neodređen. Jer kad vam se, kao ključni elementi o kojima postoji puna saglasnost koalicionih partnera, napiše da je to opredeljenje za evropsku budućnost Srbije. Šta je to evropska budućnost Srbije? Na kojem smo se to referendumu izjasnili za evropsku budućnost Srbije? Kad napišete da je vaš jedan od ciljeva neprihvatanje nezavisnosti Autonomne pokrajine Kosova i Metohije; najneodređenije definisana ključna obaveza nekog ko pretenduje da vodi vladu. Sledeće, naveli ste neophodnost jačanja ekonomije. Čije? Koje? Ekonomije Mlađana Dinkića i njegovih prijatelja ili ekonomije Srbije? O pooštravanju borbe protiv kriminala i korupcije dovoljno govori sastav vaše vlade. To što ste Đelića udarili po prstima i sklonili kao ministra za nauku i tehnologiju nije dovoljno. To što ste potcrtali i ponovo prenormirali poštovanje međunarodnog prava, to samo govori, gospodine Cvetkoviću, da se onaj ko želi da se pita o svemu, Boris Tadić, neprimerno dodvorava onima koji su mu omogućili da odlučuje o ovoj vladi. Uz svo dužno poštovanje vama kao ministru finansija, moram da kažem da ste se vi kvalifikovali za mesto mandatara time što ste se na sve primedbe opozicije branili ćutanjem. To je bila vaša kvalifikacija na sve primedbe koje smo ovde iznosili i najtežu koju ću uporno ponavljati, kada ste se uporedo sa Narodnom bankom bavili pitanjima monetarno-kreditnim i štampali zapise, odnosno povlačili novac iz opticaja, i rekla sam da time štetite budžet, rekli ste - pitao sam, rekli su mi da to ne košta mnogo. Ministar finansija ne sme da pita i da mu kažu nego mora da bude siguran. To očekujem od novog člana vlade koji će se baviti tim pitanjima. Ono što je, poštovani građani, jasno svima i bilo je jasno u noći kada se znalo kako su se izbori završili je da ekonomska moć uslovljava političke odluke. Osnivač najmoćnije bankarske dinastije, Majer Amšel Rotšild je svojevremeno rekao - dajte mi kontrolu nad novcem i nije me briga ko donosi zakone. Nad tom kontrolom nad novcem u zemlji i spolja formirana je i ova vlada. Mogu da ilustrujem i sa dve nagrade, jednom od časopisa "Euro mani", što bih kao srpski radikal rekla "Evro mani" i što bi svaki Srbin morao da kaže evro, koju je gospodin Dinkić dobio u Vašingtonu na zasedanju Međunarodnog monetarnog fonda i Svetske banke, a drugu je dobio kao najevropljanin od jedne druge organizacije u zemlji. Prvi put se desilo u istoriji našeg parlamentarizma da nalogodavac tako jasno pokaže vezu sa onim ko realizuje njegove interese u zemlji Srbiji. Zato Mlađan Dinkić ima ministarstvo koji neki nazivaju Frankeštajnom, neki nazivaju Hobotnicom, a ja ga nazivam moćnim od najmoćnijeg čoveka. Znači, ekonomska moć je uslovila ovakav sastav vlade i politiku koja se sigurno neće izvršavati u interesu građana Srbije. U realizovanju te evropske budućnosti, ponoviću zbog građana Srbije, vi imate nedvosmisleno opredeljenje za evropsku budućnost. Građanima prećutkujete da je samo u jednoj od 27 zemalja građanima dato pravo da se izjasne, u Irskoj, o Lisabonskom sporazumu, odnosno evropskoj budućnosti, i taj jedini slučaj završio se neuspehom, odnosno odbijanjem. To je komentarisao češki lider, s pravom, da je to lavina koja je pokrenuta, trenutno se dešava u Nemačkoj, gde gospodin Horst Keler odlaže ratifikaciju Lisabonskog sporazuma, priznavši i pokazavši da je potrebno da se njihov osnovni zakon proveri da li je u skladu sa tom poveljom odnosno Lisabonskim sporazumom. Taj ustav, kao vrhovni zakon koji je za vas igračka od plastelina koja se oblikuje prema sopstvenim političkim potrebama. Predsednik Poljske Leh Kačinjski je takođe odbio da ratifikuje ovaj sporazum. Lepa je to dobrodošlica bila gospodinu Sarkoziju iz Francuske za početak predsedavanja, koji je, citiram njegovu rečenicu, izjavio - zabrinuti građani Evrope pitaju se da li ipak nacionalni okvir štiti više nego evropski? Ja ću da se pitam, kao građanin Srbije, ima li pravo da neko traži da svoja prava prenesemo na nadnacionalnu vladu, dok jednom rukom daje nezavisnost Kosovu i Metohiji, odnosno Kosovu za njih, a drugom rukom briše sve granice. I nemojte da uveravate da je vaša naivnost obećanje o korišćenju evropskih fondova i da je to razlog za priču o evropskoj budućnosti. Priča o Evropi, poštovani građani, jeste dogovor evropske birokratije koja ne može dalje da funkcioniše i otvoreno se priznaje da nem daljeg prijema dok se ne reše ti unutrašnji institucionalni problemi funkcionisanja. Sada umesto da mi rešavamo osnovne životne probleme preraspodelom onog što zaradimo, postojećeg budžeta, vi građanima tražite da se bavimo npr. prevođenjem 160.000 stranica zakona koje košta 10 miliona evra; umesto da prestane da se govori o visokoj javnoj potrošnji, već da se govori o strukturi te javne potrošnje. Ponoviću vrlo dobar primer. Dok jedan deo porodice sa istog državnog budžeta gladuje, drugi traži kartu za Karibe ili za šoping u Njujorku, kako je to radila Sijepa, pod maskom promovisanja izvoza i naših preduzeća u inostranstvu. U ovom ekspozeu poštovani građani nema ni reči o platnobilansnoj krizi, o uvozničkom lobiju i razrešavanju tih problema, nema reči o tome kako ćemo poreske rashode pokriti poreskim prihodima, kako ćemo to privatizacijom, koja je sve na nižim granama, jer više nema šta da se proda, otplaćivati javni dug, a već postoji debalans. Ali, zato postoji jedna rečenica koja je u domenu lepih snova. Volela bih da je istina da će naš bruto društveni proizvod rasti po stopi od 7%. Poštovani građani, kolege ekonomisti, znaćete da govorim istinu. Od 2000. godine do danas društveni proizvod je rastao po prosečnoj stopi 5,3. Samo je dve godine bio viši, i to ne zaslugom evroreformista, već božijim uslovima i poljoprivrednom proizvodnjom. Po procenama respektabilnih ekonomista i zvanične studije Međunarodnog monetarnog fonda, predviđa se za iduću godinu rast društvenog proizvoda za našu zemlju od 4%. Nama ne treba priča o boljem životu kao san i kao laž, nama trebaju realni razlozi da verujemo da će taj bolji život biti moguć time što ćete ljudima dati priliku da zarade bolji život. Kad je gospodin Dinkić dobijao nagradu za sve naj privatizacije, uništavanje bankarskog sistema, normalno, oni su to nazvali terminima koji se poklapaju sa njihovim interesima, rekli su: čovek je uspeo da deficit pretvori u suficit. A vi ste gospodine ministre, gospodine Cvetkoviću, prvi čovek koji je taj njegov lažni suficit pretvorio u realni deficit, priznali ga ovde za govornicom i rekli koliko on iznosi, i još rekli da to nije sve, da nas čeka onaj deo dugova prema Zavodu za zdravstveno osiguranje, koje gospodin Dinkić nije prikazao, i da ćemo mi sa tim problemom morati da se nosimo i dalje. Ono što mene posebno brine je to što vi, uz priču o ekonomskom boljitku i priču u evropskoj budućnosti koja će nam to navodno obezbediti, nudite i priču o Americi, kojoj ćemo se tako nekako dodvoriti pa da ona nešto više radi za naše interese. Znate, cena prijateljstva sa bogatima je vrlo visoka za zemlje kakva je naša. Znate, treba da se setimo jedne izreke milijardera Pola Getija, koji kaže da nesebično prijateljstvo postoji samo između ljudi jednakog bogatstva. Kako nas Amerika poštuje videli smo na priznavanju Kosova, kako to oni kažu. Kažu, ništa lično, odanost Albanaca vredi mnogo više od prijateljstva sa vama. Meni je zaista neprihvatljivo da u istu ravan dovodite jednu Rusiju i njeno nesebično zalaganje da se bori za naše teritorije i za naše interese, sa jednom Amerikom, koja na ovakav način pokazuje ništa lično, postoje i onako mnogi željni da nam se dodvore, jer mi kao bogati i jaki uvek imamo prijatelje. O svim primedbama koje imam na ovo govoriću kasnije, ali imam jedno posebno pitanje. Niko nije pomenuo koleginicu Dianu Dragutinović, koja kao nestranačka ličnost postaje, ukoliko dobijete većinu, član vlade. Koleginice Diana, želim vam svu sreću i uspeh. Nadam se da nikakve veze nema to što ste vi u Narodnu banku došli 2004. godine, kada su Milojko Arsić i gospodin Dušan Stojanović napustili banku, zaista ne vama na teret. Sve vaše izjave vezane za potrebu da bankari osete šta je privreda ove zemlje, da moraju da budu partneri Narodnoj banci, ali da vam se interesi sukobljavaju, shvatiću kao dobru nameru. Ali, ako je Dušan Stojanović, koji radi na odgovornim poslovima u Svetskoj banci, morao da napusti Narodnu banku kao prvi saradnik gospodina Jelašića jer nije mogao da podnese da mu neko kaže - nije monetarni odbor zabavište - kada je traženo da se sredstva od deviznih rezervi koje su držane u Evroaksis banci vrate Narodnoj banci. I kada su mu ta dva viceguvernera stavila primedbu da ne može da se tako ponaša sa deviznim rezervama, obojica su bila prinuđena da odu. Gospodin Stojanović je o promeni rukovodećih ljudi u Vojvođanskoj banci i Komercijalnoj banci saznao iz novina, a bio je direktno nadležan za kontrolu tih banaka i onda je morao naprečac, preko noći, da donosi mere kojima će sanirati moguće posledice nelikvidnosti. Iskreno se nadam da to što ništa nije pomenuto o fiskalnoj politici i o merama koje u ovoj oblasti treba donositi nemaju nikakve veze sa vašim iskustvom, pretpostavljam i pritiscima i očekivanjima koja su od vas imali u Narodnoj banci. Očekujem da se ova vlada, gospodine Cvetkoviću, kada vas odaberu za mandatara, ne brani pred građanima i opozicijom ćutanjem, nego da se ovde razgovara o zakonima koji građanima moraju da donesu boljitak. To od vas možda ne očekuju oni koji su Tadiću preporučili takvu vladu, ali građani Srbije to od vas očekuju. Potrudite se da od njih dobijete prelaznu ocenu, a u nama ćete imati dosledne kritičare.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Milan Avramović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da vas podsetim na određene činjenice koje su se desile posle predizborne kampanje kako bih došao do same tačke ekspozea. Dakle, da se prave najneverovatniji dogovori i kombinacije i da je sve izneto na pazar, kao ideali i principi, i čast, pa ko da više ili ko uzme više, kao što ima u ovom ekspozeu, treba da nam pokaže ovaj ekspoze. Da bi dalje imali u vidu važne događaje u predizbornom periodu, moram da vas podsetim na neke stvari, izveštaj Haškog tribunala. Kao posledica tog izveštaja dolazi hapšenje gospodina Župljanina, onda usvajanje himne u Skupštini Kosova, delatnosti generalnog sekretara UN po pitanju daljeg prisustva i delovanja UNMIKA na Kosovu, proglašenje ustava Kosova itd. Da ove činjenice ne bi zaboravili došli smo u situaciju da je važno da se obezbede i udome partijski ljudi, što se vidi i u samom ovom ekspozeu, da to ne znaju oni koji im posao rade nego posao koji im je poveren, da se samim tim može steći zaključak da se novac ne može izgubiti niti iz čega stvoriti već samo preći iz jednog džepa u drugi, da nije važno iz kog resora u resor prelazi, nego da je važno iz kog ministarstva je njihova stranka dobila na ovom koalicionom sporazumu, kao i da neki renesansni ljudi, koji znaju sve o tome, ostaju i dalje u ovoj vladi. To znači u principu, kratko i jasno rečeno, da imamo partijsku državu. Danas je stanje opasno, loše je u sudstvu, u tužilaštvu i u čitavoj državnoj upravi. Bilo je raznih pokušaja, pomeralo se malo bolje, malo napred, malo nazad, ali u suštini jednostavan je zaključak da imamo partijsku državu. Da je žuto preduzeće osnovalo opet princip po kome će da obmane građane govori primer "Fijata", obmana građana je trajala u samoj predizbornoj kampanji. Želeo bih da kažem, da bih stigao do ekspozea, još par stvari o "Fijatu", a to je da je "Fijat" u svom saopštenju 13. aprila 2008. godine napisao da će na osnovu Memoranduma o razumevanju "Fijat grup" i "Zastava", uz podršku Ministarstva ekonomije Srbije, oformiti zajedničke timove koji će detaljnije ispitati različite aspekte ove inicijative. Ukoliko se zaključi da je ona izvodljiva, kompanija će tokom narednih meseci zaključiti dogovor. Ništa nije precizno, nemam vremena, ovde bih malo više detalja posvetio tome. Ekspoze kandidata za premijera, kaže već na drugoj strani: Vlada Srbije će nastaviti da unapredi odnose sa SAD, sa ciljem da najveća svetska sila pri rešavanju sporova na području Balkana u većoj meri uvažava interese Srbije i srpskog naroda. Znači da Vlada zna i da je Vlada priznala da SAD nisu uvažavale stavove ove vlade i da nikada nisu bili na strani Srba iz Srbije. Na istoj strani kaže se, strana 2 - pri realizaciji diplomatskih inicijativa za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije Vlada će, kao i do sada, tesno sarađivati sa Ruskom Federacijom i svim državama. Zbog čega tesno da se sarađuje sa Ruskom Federacijom? Zar Rusi nisu dovoljno stavili do znanja na čijoj su strani? Samo ću malo da protrčim preko ovog ekspozea, posle ću doći na određen ministre. Strana 3. kaže - nova Vlada će pokrenuti aktivnost za opstanak srpskog naroda na Kosovu i Metohiji za poboljšanje njegovog ekonomskog i socijalnog položaja. Sada pitam sve one koji kontrolišu ovu vladu, posebno funkcionere DS, zbog čega nije onda usvojen amandman na član 23. Predloga zakona o ministarstvima, u kome se jasno traži da se briše termin "područja" i da se podrazumeva zaštita na celom Kosovu i Metohiji. To pitanje očekujemo na kraju. Strana 5, posebna pažnjaće se posvetiti stvaranju uslova za slobodnu tržišnu utakmicu u kojoj su svi učesnici ravnopravni. Sećate li se vi da ste u Skupštini ratifikovali Sporazum CEFTA. U tom Sporazumu CEFTA zna se koliko je ko ravnopravan, o tome smo dosta govorili. Strana 6. kaže ovako - imaće nastavak, izgradnju efikasnog i ekonomskog održivog sistema odbrane za izgradnju moderne, profesionalne i efikasne vojske. Gospodine Šutanovac, je li moderna i efikasna vojska, što imamo iz dana u dan sve veći broj vojnih beskućnika? Je li efikasna vojska što u centru grada kasarna nema pet dana vodu? Je li efikasna vojska što ste dobre poslove sa Alžirom isplaćivali preko SDPR-a, čiji ste vi bili predsednik Upravnog odbora? Ili Ilija Pilipović, onaj što ste ga postavili, vaš drugar iz studentskih dana? Ali, ima vremena, nemam sada puno vremena zbog ostalih kolega, dosta toga bih vam rekao. Strana 7, kaže, nastaviti saradnju sa međunarodnim snagama, institucijama UN na Kosovu i Metohiji. Pred sama dva dana smo imali situaciju da ne daju predsedniku jedne opštine, koji je legalno izabran da uđe u zgradu opštine. Strana. 9, kaže - brz ekonomski napredak Srbije povećaće mogućnost zapošljavanja i rešavanje stambenih pitanja mladih i predstavljati najbolju branu u njihovom odlasku u inostranstvo. To vam je ono ode 500 mladih u jednoj godini van granica ove zemlje, 450 ode, vi ste zaustavili onih pet članova DS, u stvari 495, a vi ste zaustavili onih pet članova DS, kojima ste dali posao i stan. Nemam puno vremena, ima efikasna borba protiv korupcije i kriminala, posebno u diplomatiji. Pitam danas gde su braća Verulović, zvani braća burgije? Je su li oni u Parizu kao u funkciji savetnika u Ministarstvu inostranih poslova, savetnika za obezbeđenje? Imamo ovde tradicionalne tekovine DOS-ove, tačnije DS-ove vladavine. Pošto nemam vremena, podsetiću samo na par stvari, da su omladinci DS svojevremeno optuživali G17 stranku i delili letak koji se zove korupcija ispred svega. Ovde ste nabrojali niz afera. To je dokaz da ste i vi svesni činjenice ko s kim sedi u klupi i kako je rekao predsednik poslaničke grupe da će taj kancer vrlo brzo da proradi. Građane Srbije imaju samo jedan zadatak. Pošto ova vlada neće trajati dugo, četiri godine, nemojte građani Srbije brinuti da ste zbog sekunde zadovoljstva napravili četiri godine muke, jer njihov opstanak je sve manje izvestan.
Reč ima gospodin Filip Stojanović.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, član 125. Ustava predviđa da Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Vladi počinje mandat polaganjem zakletve. Zakleće se da će svoju dužnost obavljati u skladu sa Ustavom i zakonima ove države, iako već u tom trenutku krše Ustav, jer će u Vladi prvo predsednik imati zlatan glas, a onda i jednog potpredsednika, zamenika predsednika, kao i jednog ministra koji će biti na čelu ministarstva za nacionalni i investicioni plan, kome će svi ministri biti potčinjeni, jer će on odlučivati o tome gde će se i kako trošiti pare, jer on bira projekte koji će se finansirati. Ovo je Vlada koju nažalost podržava 19 političkih stranaka i doživeće još goru sudbinu od one prve DOS-ove Vlade 2000. godine, koju je podržavalo 17 političkih stranaka. Verujem da ni poslanici skupštinske većine ne mogu da nabroje sve te političke partije. To upravo pokazuje da u razvoju parlamentarizma i demokratije nismo daleko odmakli. U ovom trenutku, kada se formira jedna, čini mi se, neprirodna koalicija, postavljamo jedno logično pitanje - zašto DS, zašto G17 ne sme u opoziciju? Šta je to što moraju da prikriju ili šta je to što se ne sme da sazna? Pošto se međutim zaklela zemlja raju da se sve tajne saznaju, tako se već mnogo toga zna, a mnogo toga će se obelodaniti, jer ćete vi sami o sebi govoriti. Ova vlada na sreću neće potrajati, jer je isključivo na uskostranačkom interesu napravljena, a možda i na ličnim interesima. S obzirom da je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju bio osnovni razlog za formiranje ove poslaničke većine, imam potrebu da citiram nekog ko se razume u način rada EU. Razume mnogo bolje nego mnogi od vas, a to zbog toga što je propaganda EU u našoj zemlji veoma uspešna, dok je MMF izrazito nepopularan. Međutim, u članu 117. piše da će EU usklađivati svoju politiku upravo sa MMF-om. Džozef Stiglic, dobitnik Nobelove nagrade, bivši član Veća ekonomskih savetnika i glavni ekonomista Svetske banke piše da su MMF-ove politike vodile gladi i neredima u mnogim zemljama. Ističe da je MMF politička institucija koja drži špekulante u biznisu i zaključuje da su politike MMF-a bile te koje su potkopale tržište, kao i dugoročniju stabilnost privrede i društva. Zato nam Sporazum o stabilizaciji neće doneti ekonomski napredak. Naprotiv, doneće nam nacionalno poniženje i dalje ekonomsko propadanje Srbije. Još nešto, gospodo, ono što nas naročito interesuje jeste kakva će vaša saradnja sa Hagom biti. Isto kao i do sada pretpostavljam. Kako ćete se izboriti sa svim ovim nezakonitim privatizacijama? Hoćete li ih preispitivati? Nećete. Što znači legalizovaćete ih. Ko je koga lagao u izbornoj kampanji jeste pitanje koje građani Srbije danas sebi postavljaju. Mi nismo, svi oni koji formiraju ovu vladu manje ili više jesu. Petog oktobra znamo ko je koga jurio kroz kukuruzišta. Ko će vas sada juriti kroz ta ista kukuruzišta - vaši birači, birači koje ste prevarili.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, posle njega narodni poslanik Oto Kišmarton.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas na Jovanjdan 2008. godine Srbija treba da dobije vladu izabranu glasovima onih narodnih poslanika koji su sebe, svoju politiku, svoju ideologiju videli u koaliciji demokratskog žutog internacionalizma i crvenog proletarijata, što bi se reklo kao neka mala Kominterna. Dakle, imaćemo vladu koja će se slepo držati Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Srbije Evropskoj uniji, pa će ta vlada morati da uspostavlja dobrosusedske odnose sa svim onim državama koje su priznale zemlje Evropske unije. Samim tim, i sa lažnom državom Kosovom. Hteli to ili ne, moraće kod Tačija, jer ih na to obavezuje Đelićev potpis. Ova vlada ne želi da istinski brani Kosovo i Metohiju.Kako objasniti činjenicu da Demokratska stranka nije dozvolila svojim odbornicima da uzmu učešće u formiranju srpske skupštine Autonomne pokrajine Kosovo i Metohija? Zašto? Zato što su formiranje te srpske skupštine osudili SAD, Solana, Hašim Tači, Sejdiju, Merkelova i tako dalje. Ko je predsednik Pokrajinskog odbora Demokratske stranke čiji su nalog izvršavale demokrate na Kosovu i Metohiji? Taj čovek se zove Goran Bogdanović i, što je apsurd, taj čovek će biti ministar u novoj vladi Republike Srbije i to ministar za Kosovo i Metohiju. Prosto neverovatno, čovek je bio ministar poljoprivrede u Rugovinoj secesionističkoj vladi Kosova, i to u trenutku kada su tokom 2001, 2002. i 2003. godine širom Kosova i Metohije ubijani Srbi, i to na mučki i podmukao način. A sada će sedeti uVladi Srbije, koja upravo treba da se bori za očuvanje Kosova i Metohije i to upravo protiv onih u čijoj je vladi sedeo pre nekoliko godina. Dakle, onaj ko će morati da sarađuje sa nosiocima vlasti u srpskim opštinama na Kosovu i Metohiji posle izbora 11. maja biće upravo Goran Bogdanović, koji je 28. juna uradio nešto suprotno od želje ogromne većine legalno izabranih kosmetskih Srba. Ako je predsednik Republike pobegao u Rumuniju 21. februara da se ne pojavi na mitingu za Kosovo i Metohiju pred pola miliona građana Srbije, ako je Goran Bogdanović pobegao od srpske skupštine na Vidovdan, mogu lako da pretpostavim kako će se ova vlada boriti za Kosovo i Metohiju. Imali ste prilike prošle nedelje da čujete izlaganje poslanika SRS Dušana Marića, čoveka koji je obavio jedan težak zadatak koji se sastojao u jednom, sačuvati od zaborava monstruozne zločine nad srpskim narodom. Neki su se u ovoj sali ježili slušajući šta su Naser Orić i njegovi zločinci i monstrumi uradili srpskoj nejači, ali Haški tribunal ga je oslobodio svih optužbi za stravične zločine nad 3.500 Srba. Kako ćete vi, budući članovi nove vlade Republike Srbije, sarađivati sa takvim sudom, jer na to ste prinuđeni po Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju? Hoćete li tom saradnjom priznati ovaj sud i ovakve nepravedne presude kao u slučaju Orića i Haradinaja? Mene bi lično bilo stid da podržavam ovakvu vladu koja će ličiti na slugu Haškog suda, Solane i Oli Rena. I dalje ćemo imati postrojavanje državne vrhuške pred nekim Bramercom, do juče je to bila Karla del Ponte, gledaćemo klanjanja, izvinjavanja što još neku srpsku glavu nisu poslali u Hag. Postoji još dosta razloga zbog čega ne verujem da će ova vlada biti dobra za našu državu, za našu privredu, za našu bezbednost. Ko i kako danas čuva našu bezbednost? Ko čuva naš suverenitet? Koliko je naša vojska, ovde je budući ministar odbrane, sposobna da se danas odupre neprijatelju, s obzirom da je pretrpela NATO reforme, pisane u Briselu, a koje je sprovodio prvo Boris Tadić, a zatim Dragan Šutanovac. U ekspozeu mandatara kaže se da strateški cilj imaće nastavak izgradnje efikasnog i ekonomski održivog sistema odbrane, izgradnja moderne i efikasne vojske. Kako to izgleda u praksi? Vojska ima jedva 27.000 vojnika, što redovnih, što profesionalnih, što po ugovoru. Ako je javna tajna da Šiptari na Kosovu i Metohiji za vrlo kratko vreme pod oružjem mogu okupiti čak 80.000 ljudi, pitam se ko će im se suprotstaviti. Možda se ministar Šutanovac nada da će ih zaustaviti KFOR, NATO ili ne znam ko. Lično vi? Teško. Kakva je to strategija kada smo zahvaljujući prvo Tadiću, a zatim Šutanovcu ostali na samo 248 artiljerijskih oruđa, dva topa po svakom gradu i varošici u Srbiji. Čime da se branimo kada je Šutanovac vojsku pretvorio u Hare Krišnu, vodi vojsku na koncerte svoga tasta. Jedna Albanija ima 1.497 artiljerijskih oruđa. Kakvo je tek stanje sa avionima, tenkovima, oklopnim vozilima itd. ne smem da mislim zbog kolega. Građane Srbije upozoravam, teško će im biti sa ovom vladom Srbije, dobili su ono za šta nisu glasali.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, isticanje povrede Poslovnika.
Žao mi je što je otišla gospođa Đukić-Dejanović, ona bi možda u ovom slučaju bila od veće pomoći. Naime, radi se o povredi Poslovnika, član 104, gde se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Član 113, gospođo Čomić, kaže da se odredbe ovog poslovnika o redu na sednici Narodne skupštine primenjuju i na sve druge učesnike na sednici, pored narodnih poslanika, a shodno se primenjuju na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. Očigledno je jasno valjda da se ove odredbe odnose i na kandidate za ministre ili za ministre u vladi Republike Srbije. Gospođo Čomić, vi ste videli i sve vreme pratili kako ovaj zet Miroslava Ilića, kome čak ni premijer ne zna prezime, već je napisao da je Šutanović, toliko je ostavio traga u svom radu, naravno ostavio je mnogo negativnih i prljavih tragova, ali to će biti tema neke druge rasprave, vi ste sve vreme gledali kako on dobacuje narodnim poslanicima, vrlo drsko, vrlo bezobrazno. U jednom momentu ste čak potvrdili njegovo dobacivanje vašim dobacivanjem - da, da, da. Dakle, vi ste juče izražavali neko svoje lično zadovoljstvo, danas gospodin Šutanovac izražava neko svoje lično zadovoljstvo vezano za Borisa Tadića. Molila bih da tu vašu intimu ne iznosite pred Narodnu skupštinu. Ta zadovoljstva zadržite za neko drugo mesto. Vas, gospođo Čomić, upozoravam da ste u obavezi da vodite računa o dostojanstvu Narodne skupštine, o redu na Narodnoj skupštini, jer može vam se opet desiti ono što vam se desilo kada ste glasali pre neki dan o povredi Poslovnika, pa pošto toliko kršite Poslovnik desi vam se i ono što je danas bilo na dnevnom redu, nisam sigurna da je to bilo nehotice, da su svi, gospodine Šutanovac, vaši poslanici glasali da je Zoran Đinđić mafijaški premijer, jer je to istaknuto kao povreda Poslovnika i oni su glasali da se ne radi o povredi Poslovnika. Ovaj put takođe insistiram da se i ovo stavi u danu za glasanje da se narodni poslanici izjasne da li ste, gospođo Čomić, povredili Poslovnik tako što dozvoljava gospodinu, da li je on Šutanovac ili Šutanović, ne znam, jer sam pročitala da je Šutanović, a do sada se predstavljao Šutanovac, dakle da je povredio Poslovnik i dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine Šutanovac, možda još uvek niste završili onu kupovinu vode "Toplica Milan" u vašem kraju, a znam da ste podneli tužbu i jedva čekam, protiv mene naravno, ali protiv vas će tužbu podizati javni tužilac, to mnogo više boli.
Molim službu Narodne skupštine da se u danu za glasanje, a nakon završetka ove sednice, narodni poslanici izjasne o tome da li je povređen Poslovnik, član 104, po isticanju povrede Poslovnika narodne poslanice Vjerice Radete. Narodni poslanik Momir Marković dobacuje iz klupe. Upravo sam opomenuta da suviše tolerantno vodim sednice Narodne skupštine dozvoljavajući kandidatima, i narodna poslanica Vjerica Radeta dobacuje iz klupe. S obzirom da kandidati za ministre ne mogu da se obrate Narodnoj skupštini, ali po Poslovniku jesu učesnici na sednici Narodne skupštine i molim sve kandidate za ministre, i dok su kandidati i kada postanu ministri, da s pažnjom i uvažavanjem slušaju sve narodne poslanike bez obzira na političku grupaciju, poslaničku grupu kojoj pripadaju, zato što im je to ustavna i poslovnička obaveza Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Zoran Krasić isto dobacuje sa mesta, a nije ni na mestu, dobacuju i drugi poslanici. Ima reč narodni poslanik Oto Kišmarton.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, u ekspozeu mandatara o poljoprivredi je veoma malo rečeno, mada je poljoprivreda danas veoma važna privredna grana, posebno danas u vreme kada je nestašica hrane u svetu. Dok sam bio student poljoprivrede učili su nas da je Vojvodina žitnica tadašnje Jugoslavije i da može da hrani celu Jugoslaviju, čak i Evropu. Međutim, danas dolazimo do situacije nebrigom prema poljoprivredi da se uvozi i hrana. S obzirom da dolazim sa severa Banata bliski su mi problemi zemljoradnika i sela, pa ću vašu pažnju malo zadržati na poljoprivredi, od čega živi veliki broj naših građana. Naša opština Kikinda postigla je značajne rezultate na pomoći selu i poljoprivrednicima. Ti rezultati bi bili mnogo bolji da smo imali podršku od strane naše Vlade. Poljoprivreda je poslednjih godina veoma zapostavljena od strane Vlade i Ministarstva poljoprivrede, kao da je cilj države da uništi sitnog poljoprivrednika, tj. domaćinstva koja obrađuju male površine zemlje. Naša domaćinstva koja se bave zemljoradnjom, sa dosadašnjom strukturom setve, dotrajalom mehanizacijom, staračkim domaćinstvima, teško mogu konkurisati veleposednicima koji obrađuju nekoliko stotina i hiljade hektara. Sve ovo dovodi do toga da su danas najsiromašniji naših građani - poljoprivrednici i građani na selu. Da bi se poboljšao veoma loš položaj poljoprivrednika i sprečilo dalje osiromašenje sela i zemljoradnika ministar poljoprivrede mora pre svega imati volju, a zatim da uloži puno znanja i truda, da za poljoprivredu dođu bolji dani. Na osnovu iskustva iz naše opštine došli smo do nekih zaključaka - šta je hitno potrebno uraditi u poljoprivredi. To je kao prvo, da se organizuje edukacija - do zdrave hrane putem znanja i standarda, kako bi se izmenila struktura proizvodnje. Drugo, da se donese zakon da sva registrovana poljoprivredna gazdinstva budu oslobođena carinskih dažbina za uvoz mehanizacije do pet godina starosti, i to traktora do 100 konjskih snaga, što je dovoljno za poljoprivredna domaćinstva, i za sve priključne, setvene i mašine za navodnjavanje, da bi se pomoglo obnovi dotrajale mehanizacije, uz manje para. Treće, potrebno je izvršiti dopunu Zakona o poljoprivrednom zemljištu - da u prvom krugu izdavanja državne zemlje u zakup na javnim nadmetanjima imaju pravo samo građani koji žive u toj katastarskoj opštini i pravna lica koja se bave poljoprivredom iz te katastarske opštine, radi upošljavanja postojećeg stanovništva koje se bavi poljoprivredom. Zatim, pašnjaci koji se godinama koriste kao obradivo poljoprivredno zemljište, da se po zakonu izvrši promena namene tih pašnjaka i da korisnici pašnjaka imaju pravo na podsticajna sredstva kao za obradivo poljoprivredno zemljište. Četvrto, svaka opština treba da uradi strategiju razvoja poljoprivrede do 2013. godine. To smo mi uradili da se vidi u kom smeru treba da ide poljoprivreda u opštini. Peto, treba uraditi poljoprivrednu osnovu za iskorišćavanje poljoprivrednog zemljišta u svakoj opštini, to je kod nas tako urađeno. Šesto, zbog sušnih godina uraditi program stimulacije padavina. Sedmo, uraditi šumski osnov svake opštine. Osmo, što pre doneti novi zakon o zadrugama. Deveto, uraditi program samozapošljavanja u poljoprivredi i preradi, kako bi uposlili što veći broj poljoprivrednika. Deseto, u opštinama uraditi edukaciju poljoprivrednih proizvođača, naučiti ih kodeksu ponašanja, finansijama, marketingu, kao i pomoći im u pogledu izrađivanja porodičnog biznis plana. Na kraju, ostaje nam da se nadamo da će se nova vlada dozvati pameti i omogućiti da mladi nađu svoj interes u poljoprivrednoj proizvodnji i ostanu na selu da tu rade i žive od svog rada. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Posle njega narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, 9,15 je sati, dok se završe diskusije, dok se izglasa, u gluvo doba, kad joj je i vreme, Srbija će dobiti novu Vladu, Vladu u ponoć. Ali će Srbija dobiti još jednu listopadnu vladu, ovo da raspoložim građane Srbije, da ih ne hvata strah. Neće ovo trajati, preturila je Srbija preko glave i mnoge teže elementarne nepogode nego što će biti ova vlada. Ministar finansija, da obavestim gospodu poslanike koji su pitali zašto samo ćuti, zašto ne izađe da odgovori - pa on se brani ćutanjem otkad je postao ministar finansija. Da li se sećate da je na bilo koje pitanje poslanika odgovorio? Dođe, kaže, sedne i sve vreme sedi, doduše vrlo pristojno, za razliku od ovoga što sedi pored njega. Ekspoze koji nam je vrlo tečno pročitao, mi smo dobili ekspoze i pratio sam - nigde nije pogrešio, gde je zarez naglasio je, gde je tačka stao je. Tako da mogu da konstatujem da naš budući premijer vrlo lepo čita - tečno, razložno i gde god treba da podigne glas podigao je glas. Ali je ekspoze, dame i gospodo narodni poslanici - spisak lepih želja koje bukvalno nikakvu garanciju nemaju da će biti i ostvarene. Ponudi nam ministar finansija, budući premijer, evropsku budućnost Srbije. Prvo, koliko znam, Srbija jeste u Evropi. Ako je mislio da će da nas uvede u Evropsku uniju, onda je trebao da kaže dve stvari - kada i kako. Koliko čitam, a čini mi se da čitam prave novine, do 2016. godine nema šanse da se primaknemo toj Evropskoj uniji. A kako reče ministar finansija, budući premijer, da će nas uvesti u Evropsku uniju? Sa ovim standardom koji imamo, sa rasprodanom privredom; ostalo je nešto malo da završite i onda možete da ugazite svetlo u balkanskoj krčmi, jer posle toga Srbija ni na šta drugo neće ni ličiti. Ekonomija iz ovog ekspozea gospodina ministra finansija, budućeg premijera, svodi se na dve osnovne tačke. Prva je zaduživanje i zaduživanje, i zaduživanje i podizanje kredita i opet zaduživanje, a druga je prodaja još ovo malo javnih preduzeća, još ovo malo imovine što je ostalo, društvene imovine, i posle toga može da se udari katanac. Reče ministar, Kosovo i Metohija, svim sredstvima diplomatskim ćemo se boriti za očuvanje Kosova i Metohije i onda ćemo ići da ubeđujemo da ne prihvataju nezavisnost Kosova i Metohije, a nećemo ići da ubeđujemo one od čije reči zavisi mnogo štošta i u Evropi i u svetu, jer su oni već priznali. Da li ćemo ići da ubeđujemo Italiju - tu nam je pod nosom? Da li ćemo ići da ubeđujemo Francusku, tu nam je - nećemo? Idemo da ubeđujemo Španiju, koja inače zna da ako se ovo sa Kosovom desi, da će za vrlo kratko vreme na nekoliko regiona da se rasparča. Ne boli Španiju naša muka, nego njena koja sleduje, proizilaze iz naše muke. Da li će ova vlada braniti Kosovo i Metohiju tako što će sarađivati sa EULEKS-om, koji onog trenutka kad stupi na tlo Kosova i Metohije poništava Rezoluciju 1244 i bukvalno otvara put za ostvarenje Ahtisarijevog plana. Penzije? Sećam se u predizbornoj kampanji, pa i u pregovorima posle izbora govorilo se o minimum 70% penzija u odnosu na plate. Sada se govori o maksimumu. Dobro reče gospodin Nikolić, i za 48 je maksimum 70. Znači, eventualno može doći do 70. Gospodo, u kući imam dva penzionera i vrlo dobro znam kako žive, vrlo dobro znam da su sasvim drugačije razmišljali kada ste rekli minimum 70%. Da obavestim i njih i sve ostale penzionere, gospodo penzioneri, slagali su vas, ovo povećanje od 10% će za nekoga koji ima 8.000 značiti 800 dinara, a za one koji imaju 80.000 penzije 8.000 dinara. Prema tome, kao kada je knjaz Nikola delio žito - ako ti je Bog dao, daću ti i ja, ako ti Bog nije dao, ne dam ni ja. Upravo na to nas upućuje ovaj ekspoze. Globalna bezbednost? Ovaj što sedi ovde do budućeg premijera, NATO učenik, vrlo dobro savladao onaj kurs tamo od nekoliko meseci. Gospodine, nemojte mi dobacivati, niste u kafani i niste u diskoteci, gde ste radili kao izbacivač, sada ste u Narodnoj skupštini, sedite i saslušajte me, ako imate nešto, izađite posle mene pa kažite. Ko je garant globalne bezbednosti? Da li je to NATO pakt? Da li je to onaj isti NATO pakt koji je tovare, hiljade tona bombi sručio na Jugoslaviju? Da li je to naša vojska, vojska koja ne može da kupi jedno BVP vozilo, jer je ministar u adaptaciji svog stana od državnih para, od para vojske, kupio lustere u vrednosti, otprilike, tog BVP vozila. Poljoprivreda, samo četiri reda, ali četiri reda iz kojih jasno proizilazi - ako su vas do sada pljačkali i dalje će vas pljačkati. Prema tome, gospodo poljoprivrednici, ne računajte na ovu vladu, računajte na njen pad uskoro. Zdravstvo? Koje, bre, besplatno zdravstvo, kad je ona pozitivna lista sve kraća i kraća. Uskoro ćemo i za aspirine morati u privatnu apoteku, jer ih u državnim neće biti ili neće biti na listi i moraćete od prve tablete pa do najskupljih operacija sami da plaćate, jer Tomica Milosavljević unapređuje zdravstvo već četvrti mandat. Sećam se kakvo je zdravstvo bilo kada je on bio, a sada možete svi da vidite. Neki ministri se grčevito bore da ostanu na vlasti. Za neke ministre postoje samo dva puta: put u ministarsku fotelju ili put u Bačvansku. Prvi put budu završili svoje ministrovanje, upravo će se tamo naći. Haški tribunal? Gospodo, da li ćete osuditi Hag, gospodo budući ministri i buduća vlado? Izvinite, da ućutim, da ne probudim ministra, vidim žmuri. Da li ćete osuditi onih 12 mrtvih? Otišli Srbi u taj Haški tribunal živi i zdravi i vratili se u mrtvačkom kovčegu. Da li ćete osuditi suđenje i presudu Rasimu, izvini Rasime, Naseru Oriću, oslobađajuće presude za sve druge osim za Srbe? Na kraju, gospodo, u onoj prvoj vladi su dva ministra glasala da postanu ministri. Napredujete, sada ih imate pet, samo se pitam hoće li glasati i da li će ti glasovi posle važiti.
Narodni poslanik Paja Momčilov ističe povredu Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, građani Srbije, reklamiram članove 104. i 113. Ponavlja se ista situacija. Gospođo predsedavajuća, vi treba da reagujete na dobacivanja iz klupe. Ponavlja se to dobacivanje i vi ne reagujete. Zašto ne reagujete, vrlo je interesantno. Mnoge moje kolege ovde su govorile da mi danas prisustvujemo urušavanju parlamentarnog života u Srbiji, da parlamentarna demokratija hoće da bude zamenjena predsedničkom. Upravo takvo ponašanje pojedinih budućih ministara to i potvrđuje. Ne smeta nama ni broj prisutnih ovde, koji nikada nije kompletan, koji govori dobro o odnosu buduće izvršne vlasti prema zakonodavnoj. Da kažem tim budućim ministrima, u sistemu parlamentarne demokratije, ukoliko će on važiti i dalje, postoji podela vlasti i ta vlast se deli na zakonodavnu, koja je direktno nosilac suverena. Mi smo direktno izabrani od naroda. Gospodo, vi se birate od Skupštine i toga treba da budete svesni. Vi ste sluge naroda, ako jeste pravi ministri, ako shvatate svoju dužnost i vi treba u skladu sa tim i da se ponašate. Znači, elementarno kućno vaspitanje i shvatanje parlamentarne demokratije vam nedostaje u ovom trenutku. Gospodine mandatare, vi ovo stado ne možete da okupite ni na samom početku, to jeste problem, nećete sigurno moći ni ubuduće, ali bar vas molimo da im skrenete pažnju na te dve stvari: na sistem parlamentarne demokratije i na elementarno kućno vaspitanje. Vi meni i sada dobacujete, a to je vrlo nepristojno i bezobrazluk.
Da li narodni poslanik Paja Momčilov traži da se izjasnimo o povredi? Narodni poslanik kaže da nema potrebe da se u danu za glasanje izjašnjavamo o ovoj povredi. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a posle njega narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, sa pažnjom sam pratio ekspoze mandatara za sastav vlade, očekujući da ću bar u jednoj rečenici, bar u jednom slovu videti pojam izbeglice i interno raseljena lica. Nažalost moju, a i na žalost izbeglica i interno raseljenih lica, mandatar i većina ne spomenuše ni izbeglice ni interno raseljena lica u ovom ekspozeu, a isto to nije učinjeno prethodne nedelje u dva sistemska zakona: zakonu o vladi i zakonu o ministarstvima. Zato s pravom moram reći da su izbeglice i interno raseljena lica u Republici Srbiji građani drugog, trećeg ili ko zna kog reda. Kada smo raspravljali o predlozima zakona o vladi i ministarstvima, insistirao sam kod većine da se inauguriše ministarstvo za izbeglice i interno raseljena lica zbog više razloga. Jedan od razloga je što je nad Srbima iz Republike Srpske Krajine, iz Republike Hrvatske, iz BiH učinjen genocid i etničko čišćenje, kao što je to na Kosovu i Metohiji učinjeno od strane Albanaca, zato što je to najsiromašnija i socijalno najugroženija kategorija stanovništva u Republici Srbiji, zbog imovine, imovinskih i socijalnih prava koja su Srbima ostali i u Hrvatskoj, i u BiH i na KiM. Bilo bi primereno da upravo ta struktura ljudi ima svoje ministarstvo, koje će brinuti o našim oduzetim pravima u bivšim republikama SFRJ. S druge strane, moramo reći da na prostoru Srbije danas živi u različitom statusu, da li su oni izbeglice ili su izbeglice sa državljanstvom Republike Srbije, da li su sa rešenim prebivalištem ili bez njega, oko 700.000 Srba, 300.000 interno raseljenih lica, znači, milion ljudi u statusu određenog beznađa, socijalnog stanja nemoći. Bilo bi primereno da neko brine o njima. Reći ću vam samo da zakonski propisi koji se odnose na ova lica ne potvrđuju brigu ove države. Imamo samo jedan zvanično zakon o ovim licima, a to je Zakon o izbeglicama iz 1991. godine, koji nažalost ima sve one manjkavosti kao i svi zakoni iz onih prethodnih perioda. Umesto da ova vlast, većina, prihvati inicijativu izbeglica, izbegličkih udruženja i da shvati suštinu problema života ovih ljudi, da razgovara o njihovim problemima i ovde na skupštini i na drugim državnim institucijama, da se pomogne tom narodu; nažalost, pomoći nema. Koristim ovu priliku da upoznam i mandatara i kandidate za ministre, s obzirom da ima i starih i novih, da u ovoj oblasti imamo više bilateralnih i multilateralnih sporazuma koji obavezuju ovu državu, obavezuju državne institucije, i vi, kao rukovodioci tih institucija, moraćete krenuti u realizaciji tih sporazuma i striktnu primenu svega onoga što je predviđeno tim sporazumima. Prvi sporazum je iz 1996. godine, a to je sporazum o normalizaciji odnosa, kojim su između Srbije i Hrvatske priznate granice, i to avnojevske granice, i jedna i druga država su priznale suverenitet i teritorijalni integritet. Međutim, ono što je bitno u ovom sporazumu, a to je da su se članice obavezale da će izvršiti povratak izbeglog i proteranog stanovništva. Znači, Republika Hrvatska je bila u obavezi, shodno odredbama ovog sporazuma, da vrati izbeglo i proterano stanovništvo sa prostora Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske. Prošlo je 12 godina, svega 5% stanovništva, proteranih Srba iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske vratilo se u Hrvatsku. Istim sporazumom predviđeno je da se sva zapaljena, uništena, oduzeta imovina vrati Srbima, čak je predviđena i pravična naknada. Nažalost, svega 5% ili neki procenat više od zapaljene, uništene, devastirane, pokradene imovine je vraćen Srbima. Šta je sa ostalih 95%. Ko brine o toj imovini? Niko. Da li ima slobodnog i bezbednog povratka? Nema. Srbi koji se tamo vraćaju su uglavnom starci, 60, 70, 80 godina, mladi se tamo ne vraćaju. Zašto? Zbog toga što se vrše razni oblici šikaniranja, diskriminacionim metodama, upravnim postupcima, sudskim postupcima se onemogućava ne samo povratak, nego povratak imovinskih i socijalnih prava. Nadalje, spomenuću sporazum o socijalnom osiguranju iz 1998. godine koji je obavezao Hrvatsku na uredno izmirenje svih stečenih prava, vezanih za penzije, vezanih za invalidnine i druga socijalna davanja. Postavio sam pitanje Ministarstvu rada i socijalne politike u toku 2007. godine o tome šta je sudbina svih penzija koje su građani Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske, koji su to pravo ostvarili od 1991. godine do 2003. godine kad je ratifikovan ovaj sporazum, zašto 24.000 Srba koji su ostvarili to pravo ne dobijaju i ne ostvaruju pravo na penziju u Republici Hrvatskoj. Ovde nije kandidat, to je novi-stari ministar, Rasim Ljajić, koji mije odgovorio ovde i potvrdio da 24.000 Srba, koji su ostvarili to svoje pravo, ne mogu uživati u svojoj penziji koju su stekli u Republici Hrvatskoj zbog toga što hrvatski organi to ne dozvoljavaju. Upravni postupak po kome se rešavaju penzije u Hrvatskoj traje predugo. Predugo zbog toga što hrvatska država ne želi Srbima dati to pravo. Samo da vam kažem, 24.000 penzija, sa prosečnom mesečnom penzijom od 400 evra, to je negde u visini od 120 miliona evra hrvatska država bi trebala dati Srbima, a to im ne dozvoljava. Pitam kandidata za ministra, zašto ništa ne čini njegovo Ministarstvo rada i zapošljavanja da se ubrza taj postupak i da se to da Srbima. Moram spomenuti, zbog kratkoće vremena, vrlo kratko, šta je sa sporazumom o sukcesiji? Mlađa je bio ovde, to je u nadležnosti Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Zašto se ne insistira na striktnoj primeni ovog sporazuma o sukcesiji? Sarajevskim sporazumom iz 2005. godine decidno je potpisano od strane i Hrvatske i Republike Srbije da će se vratiti stanarska prava svim Srbima koji su to pravo ostvarili po propisima do 1991. godine. Ništa od toga Srbi nisu ostvarili. S obzirom da smo građani drugog reda, tražimo od ove vlade da krene u realizaciju svega onoga što su Srbi imali. Ono što ste učinili do sada ne predstavlja ništa. Nadam se da će nova vlada i ministarstvo otkloniti sve one prepreke koje nam Hrvati stvaraju u smislu ostvarenja naših imovinskih, socijalnih i svih drugih prava, dobijanja dokumenata i svega što muči Srbe. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Vladan Jeremić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, nakon današnjeg ekspozea mandatara Cvetkovića i saopštavanja imena kandidata za članove vlade, sasvim sam siguran da je propušteno i formiranje najvažnijeg resora pod nazivom - sačuvaj nas bože od ovakve vlade. Mnoštvo činjenica ukazuje na to da nas od Manter-Zez-ove vlade očekuje sve drugo samo ne vlada koja će biti socijalno odgovorna, koja će se odlučno boriti protiv korupcije i koja će građanima Srbije omogućiti bar donekle bolji život. Ovo je, sada je potpuno jasno, vlada u senci, i to vlada u senci zdanja na Andrićevom vencu, koja se u suštini neće mešati mnogo u svoj posao. Za to će po svoj prilici biti zaduženi Idoli. Počevši od mandatara Mirka Cvetkovića, a zarad građana koji ga možda ne poznaju dovoljno, samo podsećanja radi, reč je o čoveku koji je bio direktor republičke Agencije za privatizaciju u periodu, gle čuda, baš onih najvećih privatizacija u ovoj napaćenoj zemlji. U prethodnoj vladi bio je ministar finansija, te po logici stvari, zajedno sa ekspertima iz G17, u najvećoj meri zaslužan za činjenicu da je inflacija već za šest meseci dostigla prvobitno planiranih 6% godišnji nivo, te da su troškovi života premašili inflaciju. O tome da je u Srbiji najviša stopa nezaposlenosti u Evropi, za razliku od korupcije, da je bez posla skoro milion ljudi, da je 450.000 ekstremno siromašnih i otprilike isti broj ljudi zaposlenih u preduzećima zrelim za stečaj,poslanička grupa SRS je ukazivala nebrojeno puta do sada. O ekonomiji države, o kojoj koordinirano brinu DS, G17 i Idoli, dovoljno je istaći podatak da je rastući spoljnotrgovinski deficit, koji je za šest meseci premašio 5,2 milijarde dolara i čije učešće u BDP odavno je prešlo crvenu liniju, preti tako da ugrozi makroekonomsku stabilnost i izazove valutnu krizu. Šta ćemo gospodo Cvetkoviću, Dinkiću, kada presuši privatizacija, odakle ćemo izmirivati rate spoljnog duga. Srbija je, dame i gospodo, zahvaljujući ekonomskom gazdovanju DS i G17 izuzetno loše rangirana. Svetski ekonomski forum je rangiran tek na 91. poziciji u konkurenciji 131 zemlje. Ono što je apsolutno poražavajuće jeste da smo na začelju liste 27 tranzicionih ekonomija. O čemu mi onda pričamo? Kakav bolji život obećavate građanima? Spora privatizacija, nizak nivo korporativnog upravljanja, produktivnost i ulaganja u istraživanje i razvoj, ne daju mi apsolutno ni promil nade za kvalitetnijim uslove života u Srbiji. Da li će DS, G17 plus, "Idoli preduzeće" a sve pod dirigentskom palicom Borisa Tadića, uspeti da obezbedi tri milijardi evra stranih ulaganja, koliko je godišnje prema analizama stručnjaka, neophodno kako bi učešće investicija u bruto domaćem proizvodu iznosilo najmanje 25%? Neće, jer će o kvalitetnijem standardu građana brinuti mahom oni koji su proteklih osam godina doveli Srbiju dotle dokle su je doveli. Kada Dinkić i Jelašić diriguju, mi smo zemlja koja devalvira najjaču svetsku valutu. Pri tom Narodna banka Srbije, povećanjem referentne stope, zapravo poskupljuje novac privredi i građanima, kurs pada jer je prepušten sudbini ponude i tražnje na malom tržištu, a inflacija normalno raste. Takvom ekspertski neodgovornom ekonomskom politikom najviše ispaštaju, a ko bi drugo - do građani i privreda. Dakle, vlada u senci zdanja na Andrićevom vencu je očito tako tesno skrojena da je jasno da će popucati već na prvom većem iskušenju. Ovo je skupina ljudi nepomirljivih političkih opredeljenja, skupina ljudi ili nazovivlada u kojoj će ortoped biti zadužen za prostorno planiranje, Tomica Broz Milosavljević dočekaće i četvrti mandat, nesrećković iz Srpskog pokreta obnove je Danina kolateralna šteta, dok će zet slavuja iz Mrčajevaca i dalje komandovati vojskom, koju sve manje imamo. U diplomatiji i posle Vuka Vuk, ovoga puta kao nesuđeni mandatar, jer nažalost nije prošao na audiciji kod "Idola". A o dvojcu bez kormilara Dinkić-Đelić ne treba trošiti reči, veslaće, nažalost, još ovih par meseci, koliko očekujem da će ova principijelna srodna vlada opstati. Hvali im samo Vlahović, za koga je pravo iznenađenje da nije i sam ministar, kada je već u prethodnom periodu pokazao kako se caruje srpskom ekonomijom. O ostalim članovima vlade neću ni reč, danas je crveno slovo, kakva koincidencija. Voleo bih samo da ih vremenom demantuje izreka - s kim si, takav si. Dakle, Srbija od vlade, koja je lutkarsko pozorište u kojem konce vuče Boris Tadić, ne može očekivati ništa dobro, ali će SRS učiniti sve da ih propisno zamrsi. Hvala vam.
Povredu Poslovnika reklamirao je gospodin Krasić. Izvolite.
Postoje dva krupna razloga zašto sam se javio i pozvao se na povredu Poslovnika. Prvi razlog je što još nisam dobio obaveštenje, ne samo ja nego i poslanici i javnost u Srbiji povodom jedne napomene o tome ko će da glasa danas. Nisam dobio objašnjenje i ne znam kako ljudi mogu da vrše funkciju narodnog poslanika ako unapred ne znaju koji sistem vrednosti, a svi se pozivate na neki sistem vrednosti,važi danas prilikom glasanja. Da bih ispunio formalni uslov, da ne bih dobio opomenu i da mi ne biste uzeli cipele sinu, moram da navedem da, osim člana 183. Poslovnika Narodne skupštine, mislim da je grubo u najavi povreda i člana 127. Ustava Republike Srbije. O čemu se radi? Mi u ova dva reda na početku imamo kandidate za članove Vlade, ali imamo i neke ljude koji su istovremeno poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Smatram da onaj ko sa mesta narodnog poslanika promeni status i bude kandidat za člana vlade, ne bi mogao i ne bi smeo po Ustavu Republike Srbije da glasa sam o sebi. O čemu se radi? Radi se o tome da član 183. našeg Poslovnika ukazuje na obavezu da je onaj ko predlaže predsednika vlade dužan da dostavi i obrazloženje, a ovde nemamo obrazloženje, da je potrebna saglasnost budućeg, odnosno kandidata za predsednika vlade, ali mi nemamo saglasnost kandidata za članove vlade. To je verovatno nedostatak Poslovnika, ali, o tom–potom, kada Boško Ristić bude menjao u jednom od svojih stanova ovaj poslovnik, verovatno će i ovo imati u vidu. Ali, sa gledišta ove Narodne skupštine, potpuno je nemoralno da čovek glasa o sebi. Mi ćemo danas imati šest potencijalnih kandidata za članove vlade koji će možda, ukoliko se obezbedi kvorum, biti izabrani tako što su glasali za sebe. Mogu da razumem ovog diktatora Tadića, nije manijak, da se ne ljutite odmah, jer on se ne obazire na izbornu volju građana Republike Srbije, on je dužan da prekroji tu volju, uz podršku svojih prijatelja iz inostranstva, a to su upravo oni koji su bombardovali Srbiju i G 17 plus uporno je izračunao da je šteta 32 milijarde dolara, ako se dobro sećam, a mislim da se dobro sećam, jer je predsednik te komisije ispred G 17 bio Predrag Marković, sada vrlo uspešan član upravnog odbora "Telekoma". Ništa on nije kalirao što nije narodni poslanik, tamo se daleko više prima. Znači, mora Narodna skupština nekoliko odluka tehničke prirode da donese pre nego što bi se glasalo o izboru ove vlade.
Gospodine Krasiću, vreme, prošlo je tri minuta.
Javiću se ponovo, nema problema.
Reč ima gospodin Dušan Marić. Izvolite.
Poštovani poslanici, poštovano predsedništvo, kao jedan od svojih spoljno-političkih prioriteta DS i nova vlada ističu odbranu Republike Srpske i jačanje specijalnih veza sa Republikom Srpskom. U pitanju je najobičnije obmanjivanje javnosti. Zbog kratkoće vremena, navešću samo nekoliko primera koji ilustruju ovu tvrdnju. Umesto razvijanja specijalnih veza sa Republikom Srpskom, DS razvija isključivo specijalne veze sa Miloradom Dodikom, po sistemu - on ima neograničen broj podrške u predizbornim kampanjama, oni Miloradu Dodiku vilu na Dedinju i mogućnost da pobjeđuje na neograničenom broju tendera na asfaltiranju puteva u Republici Srbiji. Kada je u pitanju Milorad Dodik, smatram da je potrebno da istaknem da je u pitanju čovek koji upravo ovih dana i meseci privodi kraju posao ukidanja policije Republike Srpske, koja je poslednji temelj, poslednji stub postojanja Republike Srpske. Inače, u mandatu DS-a u Srbiji, znači za vreme mandata DS-a u Srbiji i za vreme mandata Milorada Dodika u Republici Srpskoj, Republika Srpska je izgubila većinu svojih dejtonskih nadležnosti. Demokratska stranka na perfidan način podriva Republiku Srpsku. Navešću tri primera. Opštepoznata činjenica je da se u rat u Bosni i Hercegovini izazvali muslimanski ekstremisti na čelu sa Alijom Izetbegovićem. Zvanična politika Demokratske stranke i Borisa Tadića jeste da su najviše krivi za rat u Bosni i Hercegovini Slobodan Milošević, Srbi i SPS. Prije dvije godine, u jednom nedeljniku u Republici Srpskoj objavljen je intervju Muhameda Filipovića, to je glavni ideolog, zvani Tunjo, glavni ideolog Stranke demokratske akcije i najbliži saradnik Alije Izetbegovića. On je u tom intervjuu objasnio da su glavni krivci za rat u Bosni i Hercegovini Alija Izetbegović i Voren Cimerman. Tunjo objašnjava svaki put kad Alija Izetbegović pristane na ponude Slobodana Miloševića, iz Beograda dolazi avion sa Vorenom Cimermanom koji ubjeđuje Aliju Izetbegovića da ne sme da prihvati mirno rešenje spora u Bosni i Hercegovini. Sledeće, prije dvije-tri večeri ovde sam govorio o Potočarima, 11. julu 2006. godine, kada je Boris Tadić otišao u Potočare da se pokloni pred dve hiljade vojnika Nasera Orića a odbio da sledećeg dana, 12. juna, na Petrovdan, prisustvuje parastosu koji je u Kravicama i Bratuncu organizovan povodom smrti 3.500 srpskih civila i zarobljenih srpskih vojnika u Podrinju. Na kraju ću reći nekoliko reči o zločinima u Sarajevu. Vi znate da je za vreme rata u Sarajevu pobijeno pet hiljada srpskih civila. Za vreme rata u Sarajevu je radilo 90 logora u kojima su mučeni i ubijani Srbi. Evidentirano je preko 40 javnih kuća u kojima su muslimanski vojnici držali srpske djevojke i žene, sve do 8. ili 9. meseca trudnoće, kada su ih ili ubijali ili puštali na slobodu. Vi znate da su takva dva autobusa 1992. godine stigla u Beograd. U tim logorima i javnim kućama su zabilježeni i takvi slučajevi monstruoznog mučenja, kao što je slučaj Srbina koji je bio prinuđen da siluje svoju 12-godišnju kćerku da bi joj na taj način sačuvao život. Za one koji ne veruju to je dokumentovano, nalazi se u dokumentacionom centru ovdje u Beogradu, a objavljeno je u knjizi Miroslava Toholja - "Crna knjiga". U ovome trenutku preko 2.000 srpskih majski u srpskom Sarajevu traži svoje sinove. Ne zna se gde se nalaze njihove kosti. Boris Tadić je otišao u to i takvo Sarajevo, izvinio se Muslimanima za zločine koji su počinjeni nad muslimanskim narodom. Da vam kažem, nema u tom izvinjenju ništa sporno, dobro je što je otišao da se izvini, ali je prije toga preko diplomatskih kanala trebalo da obezbijedi da usledi jedno takvo izvinjenje sa muslimanske strane. Međutim, iako je od završetka rata u Bosni i Hercegovini prošlo 13 godina, još uvek se nije čula nijedna riječ izvinjenja za zločine koji su počinjeni nad Srbima. Sve ovo govori da je obećanje Borisa Tadića o tome da će razvijati specijalne veze i da će braniti Republiku Srpsku zamajavanje javnosti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da se otmem zaključku posle današnje diskusije da je budući predsednik vlade izuzetno hrabar čovek. Stati na mesto predsednika vlade, ovoj vladi sa ovoliko stranaka i ministara, odnosno stranaka koje su suprotstavljene jedne drugima, prosto je neverovatna hrabrost. Gospodine Cvetkoviću, pretpostavljam da ste vi ozbiljan čovek, bez obzira na sve priče, i da želite ako se prihvatite nekog posla da taj posao da uradite i da valja. Ali, odmah se postavlja pitanje kako je moguće da prihvatite da budete predsednik Vlade ministrima, a da bukvalno nećete imati nikakve ingerencije. Oni su toliko suprotstavljeni unutar vlade jedni drugima da će neki možda ostati i bez ruke. Sećate se vi nekih poruka ranijih godina. To unapred govori da od ove vlade, kao i od ovih prethodnih vlada, neće biti ništa. Ovo što vi iz Demokratske stranke najavljujete neko tzv. pomirenje, nacionalno pomirenje ili kakvo pomirenje, prosto neće vam dati nikakvu mogućnost da prevaziđete sve probleme sa kojima ćete se suočiti. Ne znam oko čega ste se prvo svađali i oko čega se mirite. Pretpostavljam da ste imali sukobe oko želje da dođete na vlast. I jedni i drugi, što je potpuno normalno, legitimno, politička stranka i između ostalog to joj je osnovni zadatak, da se izbori i da dođe na vlast. Sad pošto ste i jedni i drugi u istoj vladi, onda ste rešili da to i ovekovečite jednim zvaničnim aktom o pomirenju, jer mogu da razumem da su bili sukobi, ako su bili sukobi oni su bili verovatno na levici. Ne znam kakvi drugačiji mogu da budu sukobi u državi gde vlada parlamentarni sistem, gde stranke u skladu sa zakonom mogu da se bore za svoj položaj na političkoj sceni. Takođe, gospodine Cvetkoviću, ovde postoji niz stvari koje vi u ovom vašem ekspozeu na neki način obećavate građanima Srbije, a one apsolutno ne stoje. Prosto su nemoguće. Vi kažete da će ključni elementi programa u kojima postoji puna saglasnost svih članova koalicije su opredeljenje za evropsku budućnost Srbije. Gospodine Cvetkoviću, ta budućnost izgleda da će morati da ide preko Irske, Poljske, pa Nemačke. Izgleda da od te evropske budućnosti za dosta dugo vremena nema ništa. Vi bi, pre svega, trebalo da se okrenete budućnosti Srbije i budućnosti građana Srbije, jer to je ono što bi trebalo da radite vi i da radi svaka vlada. Kažete da će ulaskom u EU Srbija postati punopravni član evropske porodice. Samo jedan mali detalj je trebalo ovde da navedete - kada, gospodine Cvetkoviću. Molio bih vas, ukoliko budete izašli, da kažete kada će to biti, za koliko godina? Za koliko decenija će Srbija postati član Evropske unije? Za to vreme vi ćete se truditi da ekonomski sistem približite standardima zemalja Evropske unije. Evo, reći ću vam o određenom stanju odnosno o situaciji u kojoj je naša država, vezano za Evropsku uniju, jer ste, između ostalog, u ovom ekspozeu naveli da ćete primeriti broj zaposlenih u državnoj upravi i tako dalje. Gospodine Cvetkoviću, ne znam da li znate da je 2001. godineu državnoj upravi, bez Ministarstva unutrašnjih poslova, bilo zaposleno oko 8.000 i nešto radnika. U decembru 2004. godine zaposleno je 27.000. To je tri i po puta više nego što je bilo 2001. godine, više nego u Poljskoj, Finskoj i ne znam još u kojim zemljama. Zamislite od 2004. godine do 2008. godine koliko je još radnika zaposleno u državnoj upravi. (Predsednik: Vreme.) Hvala što ste mi pomogli, samo nemojte mnogo da mašete, pravi se promaja. Kako mislite vi da primerite broj zaposlenih u državnoj upravi, kada je taj broj toliko porastao da teško da za to postoji mehanizam i način, čak i da hoćete da to ostvarite, posebno ako imamo u vidu da sve stranke koje su dolazile na vlasti su i kapom i šakom dovlačili svoje članove, simpatizere i tako dalje, kako bi ih uhlebili i našli im zaposlenje. Ovde kažete da će Srbija na kraju mandata ove vlade biti u potpunosti spremna za ulazak u Evropsku uniju. Ovo je prosto neverovatno. Gospodine Cvetkoviću, kako mislite to da ostvarite za godinu dana? Šta vi mislite, da možete da trajete duže od godinu dana? Pa, od 1990. godine, sem vlade Mirka Marjanovića i Nove demokratije od 1994. do 1997. godine, nijedna vlada nije trajala pun mandat. Pa, uzmite samo od 2001. koliko je vlada bilo - vlada Zorana Đinđića, pa Zorana Živkovića, pa Vojislava Koštunice, prvi put, drugi put, pa evo sad ova. Pa pogledajte, uzmite samo koliko je od 2001. godine bilo vlada i vi kažete da ćete to na kraju četvorogodišnjeg mandata. Nema od ta posla ništa, gospodine Cvetkoviću, mogu toplo da vam preporučim. Siguran sam da se vi nećete mešati puno u svoj posao, ali vam skrećem pažnju, već ste kao direktor direkcije za privatizaciju obezbedili sebi ozbiljno razmatranje vaše aktivnosti, gledajte sad da ste po strani, iovako doduše nećete imati mnogo mogućnosti od vaših potpredsednika, koji se trude da ne ostave, kako naš narod kaže, što oko vidi ruka nosi.
Ovim je SRS takođe iskoristila svoje vreme i pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih kandidata, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Gospodin Aligrudić ima još šest i po minuta, izvolite.
U ovom drugom delu izlaganja reći ću par stvari koje nisam stigao da učinim u prvom, o nečemu što bode oči u ovom ekspozeu i nečemu što nema u ovom ekspozeu. Dakle, na 12. strani papira koji smo dobili, koji je precizno, kao što to neko reče, pročitao mandatar, stoji da će nova vlada Republike Srbije nastaviti politiku striktnog poštovanja međunarodnog prava i neodložnog izmirenja svih međunarodnih obaveza. Na strani 2. stoji, između ostalog, opisujući neku svoju spoljnopolitičku ulogu koja ovde nije do kraja definisana, da će vlada Srbije nastojati da unapredi odnose sa SAD, sa ciljem da najveća svetska sila pri rešavanju sporova na području Balkana u većoj meri uvažava interese Srbije i srpskog naroda. Pazite sada kakva tu kontradikcija postoji. S jedne strane se kaže da će Srbija nastaviti politiku striktnog poštovanja međunarodnog prava, a s druge strane će vlada nastojati da unapredi odnose sa SAD, koje su oličenje nepoštovanja međunarodnog prava po više osnova. Setimo se samo odluke SAD da se ne poštuje Međunarodni krivični sud u Rimu, koji za njih praktično ne postoji, koji je proistekao iz odluke UN, koji za SAD uopšte nije bitan. Pomislimo sam na kršenje međunarodnog prava od strane SAD kada su priznale lažnu tvorevinu Kosovo i time su zapravo otvorile ozbiljan bilateralni problem u našim odnosima. On je realan i on postoji, on se ne može ignorisati. Zato smatram da stavite u ekspoze ili izreći u smislu objašnjenja nekih naših spoljno-političkih strategija da će vlada Srbije nastojati da unapredi odnose sa SAD samo po sebi ne znači ništa. Dakle, glavno pitanje koje se postavlja ne samo u odnosu na SAD, nego i na ostale države koje su priznale nezavisnu lažnu državu Kosovo, na koji način se uopšte misli da se ti odnosi s tim državama neguju, unaprede ili poboljšaju, ukoliko se ovo ključno pitanje koje je sporno u našim bilateralnim odnosima ne otkloni. Ovde ne vidim nikakvu vrstu strategije, ni taktike, na koji način bi se ovo pitanje stavilo na dnevni red u bilateralnim odnosima između naših država i na koji način bi se ono otklonilo. Dakle, tu mora da postoji neka strategija. Ako ne postoji strategija u bilateralnim odnosima, mora da postoji neka druga diplomatska strategija o kojoj smo pričali na samom početku, a koja se uopšte ne može ni nazreti iz ovog ekspozea, a to je koja će diplomatska i pravna sredstva, iako se to samo navodi u ekspozeu, država Srbija upotrebiti da dođe do ovog krajnjeg cilja. Znam da nije lako da neke države koje su donele odluku o priznanju nezavisnosti dela naše teritorije tu odluku povukle, znam da je to proces koji je jako komplikovan i složen, ali me interesuje šta vlada Republike Srbije planira da učini na tom polju, koja su to sredstva, šta je sa tužbama međunarodnom sudu, sa tužbama protiv onih država koje su priznale nezavisno Kosovo, šta je sa našom borbom u sistemu UN. Dakle, ništa od toga ovde nije spomenuto. Mi smo o tome čak mogli da čujemo od dosadašnjeg ministra spoljnih poslova nekoliko sentenci u proteklih nekoliko meseci, nekoliko mogućih najava, nekoliko nedorečenih stvari, a u ekspozeu mandatara ni jedne jedine reči o tome. Kada je reč o strategiji spoljnopolitičkih odnosa, od toga tek nema ništa, zato što se ovde navodi da je ideja da vlada Srbije obrati pažnju i sarađuje sa svim zemljama sveta. Pa to je fenomenalno. Svaka vlada bi u nekom svom ekspozeu, svaki mandatar bi u svom ekspozeu rekao da je potrebno sarađivati sa svim zemljama sveta. Međutim, postoji problem, ova država se suočava sa grupom zemalja koje ne priznaju njenu samobitnost i teritorijalni integritet i sa drugom grupom zemalja, koja je srećom još uvek veća od ove prve, koja poštuje integritet Srbije. Tu mora da postoji neka fina razlika u taktici kada je reč o tim odnosima. O tome ništa ni reči nema. S druge strane, postavlja se pitanje kada je reč o odnosu prema Kosovu i Metohiji, kada je reč o odnosu prema secesionistima dela naše teritorije, kakav je odnos prema tim licima koja su izvršila tu secesiju ili pokušala da izvrše secesiju dela teritorije. Šta je sa krivičnim prijavama domaćeg tužioca protiv Tačija, Sejdiua i ostalih? Da li možemo ostati gluvi i nemi šta se dešava s tim stvarima? Nemoguće je da u ekspozeu mandatara nemamo bilo kakav osvrt na te okolnosti, jer one su od suštinskog značaja itd. Sve u svemu, da ne dužim, pošto vreme ističe, zaključiću, kao što sam i prvi deo izlaganja zaključio. Papir koji se nalazi ispred nas ili govor mandatara je jedno veliko ništa, iz koga će proisteći glasanje o vladi koja će biti izglasana, na osnovu čega će nastati svašta, a to svašta nikakve veze nema sa interesom Srbije, niti sa interesima građana Srbije, već isključivo ima veze sa interesima onih koji su formirali ovu vladu, od domaćih tajkuna do stranih centara moći, čiji je jedini cilj da se stvore uslovi u narednom periodu za legalizaciju novog fakticiteta. a to je nezavisnost dela naše teritorije. Voleo bih da grešim u ovome, voleo bih da me vaše aktivnosti u budućnosti demantuje i voleo bih da nisam u pravu, da ova vlada ipak uradi nešto korisno za građane Srbije, jer je to pre svega interes, a sve drugo nije bitno, ali se bojim da toga neće biti. Bojim se da je to ta ružna i turobna slika koja nas čeka u spoljnim odnosima. Kada je reč o unutrašnjim političkim odnosima, bojim se da smo sada konačno dobili vladu koja liči na vreme Slobodana Miloševića, kada se neko iz nekog drugog mesta, a ne iz Nemanjine, bavi uređenjem političkih odnosa unutar same vlade i spajanjem nespojivog u jedinstvenu celinu. Srećno vam bilo, mada ne verujem.
Dajem reč kandidatu za predsednika vlade, gospodinu Mirku Cvetkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku bih želeo da se zahvalim na učešću u ovoj diskusiji i na čitavom nizu primedbi i ideja koje ste dali, pa i na nekim veoma inspirativnim diskusijama. Pokušao bih da na neki način grupišem neke stavove i da dam svoje mišljenje o tome ili možda i neke odgovore, ali eto, možemo to nazvati i mišljenjem. Prva grupa jeste grupa primedbi vezano za globalni sadržaj programa. U tu grupu spadaju primedbe tipa ne treba sarađivati sa SAD, pri tom ne mislim na ovu zadnju diskusiju, bilo je nekoliko takvih, ne treba biti udvorica EU, suviše je reformski orijentisano, ali bila je i primedba suviše je malo reformski orijentisano, kompromisno, nije dobar redosled ciljeva, a trebalo je prvo da bude jedan, pa onda drugi i te primedbe zaista jesu legitimne. Međutim, treba imati u vidu da se ovde radi o programu rada ne cele Skupštine, nego većinskog dela koji je formirao vladu. Sasvim je logično da ostale stranke koje su izvan i imaju drugačije gledanje na rešavanje problema i da one sa tog svog aspekta kažu - ne treba sarađivati sa Amerikom ili ne treba da vam prvo redosled bude EU nego nešto drugo, tako da ove primedbe ne bih komentarisao, jer da su ti drugi koji su dali te primedbe, da su imali drugačije mišljenje oni bi verovatno bili deo vlade i onda bi se našli u ovim opredeljenjima koja su u ekspozeu izložena. Druga grupa primedbi su primedbe, uslovno da kažemo, lingvističkog tipa, u smislu da ova reč nije dobra, bolja je ova, to je ovako, to je onako i te primedbe ne bih takođe komentarisao. Jedino želim da kažem ako neko baš ima neka lepa lingvistička rešenja može da ih pošalje, pa ćemo mi da razmotrimo i to uključimo u finalnu verziju kada bude okačena na sajtu. U ovu grupu primedbi uslovno svrstavam i primedbe vezano za stav da je premalo ambicioznosti u ciljevima,zato što nije rečeno da se nešto definitivno završi, pa između ostalog je dat i predlog da se napiše umesto učvršćivanje i pojačanje borbe protiv korupcije, da se kaže eliminacija korupcije. Želeo bih u vezi sa tim da objasnim i da se tu vežem za jednu rečenicu koja je data otprilike na kraju ekspozea, a koja je u izvesnom smislu bila ovde pomenuta, ali čini mi se sa nedovoljno dobrim naglaskom na nju. Ta rečenica glasi: da će na kraju mandata ove vlade njeni rezultati morati da se sagledavaju na osnovu činjenica, a ne na osnovu predubeđenja. Zbog toga sve što je napisano ovde je podložno sudu i to sudu činjenica, a ne sudu predubeđenja. Mi znamo da je nemoguće iskoreniti korupciju i nećemo napisati da ćemo iskoreniti korupciju za četiri godine, jer znamo da je nećemo nikada iskoreniti potpuno, jer niko u svetu to nije uspeo. Znamo isto tako koje su osnove korupcije, to smo naveli i na tome će se raditi. Sa stanovišta ovakvog pristupa treba razumeti i ostale stavove koji su pomenuti u samom ekspozeu i gde god se nalazi neka eksplicitna tvrda, ta eksplicitna tvrdnja u suštini predstavlja obavezu koju će na kraju mandata svako moći da proveri i kvantitativno je sameri sa onim što je postavljeno i da donese odluku o tome. Treća grupa primedbi jesu primedbe o nedostatku pojedinih delova, pa se onda spominje da nema ništa o energetici, o hrani, o decentralizaciji, nema konkretnih projekata itd. Želeo bih na ovu primedbu da odgovorim da se ovde radi o jednom, u izvesnom smislu, nestandardnom konceptu ekspozea u odnosu na ono što smo imali ranijih godina. A zapravo uobičajena praksa je bila da se u ekspozeu, nakon sagledavanja osnovnih političkih poruka, pređe na objašnjavanje šta rade pojedina ministarstva, pa u tom pogledu onda on prvo bude dugačak, a onda se pomene sve o čemu će se raditi. Ovde je koncept ekspozea bio da on bude kraći, da bude fokusiran i usmeren na ciljeve koji treba da se postignu, a da se ministarstvo, odnosno izvršioci ne pominju, već da se funkcionalno vezuju za ciljeve. Iz tog razloga su pojedine stvari odavde izostavljene, ali ne suštinski, jer je pretpostavka da svako od ministarstava ima sličan takav skup ciljeva koji se uklapaju u opšti cilj rada Vlade. Kada se radi o konkretnim projektima koji nisu pomenuti, to je tačno, ali ne potpuno. Zapravo, ovde su pomenuti neki projekti koji se uklapaju u ovaj model o kome sam govorio, model ocene rezultata. Da vas podsetim da je pomenut projekat Koridora 10 i svako će kroz četiri godine imati pravo da kaže - da li ste to napravili ili niste, jer naš rezultat će biti sameren sa stanovišta toga da li je to urađeno ili nije. Na kraju, dao bih odgovore na tri-četiri konkretna pitanja koja su data, za koja smatram da bi trebalo da budu odgovorena, uz napomenu da ne ulazim u eksplikaciju raznoraznih detaljnih i specifičnih pitanja koja nisu primerena samoj temi današnje rasprave. Vezano za pitanja koja su ovde bila data mislim da su značajna tri. Prvo pitanje je zašto se u ekspozeu ne nalazi to tzv. nacionalno pomirenje i želim pre svega da kažem da mi, prvo, nije poznato to nacionalno pomirenje, govori se o političkom pomirenju. Drugo, ovde se radi o ekspozeu koji je programski dokument jedne vlade, a to političko pomirenje, koliko mi je poznato, biće dokument između dve političke stranke. Prema tome, nije to funkcionalno vezano za ovaj ekspoze ili ne bar kako ga ja vidim. Druga pitanja su pitanja vezana za porez i uopšte fiskalnu politiku, za koju je ovde data kritika da ona nije dovoljno uneta. Želim da kažem da je to uslovno tačno. Zapravo, rečeno je, ako posmatrate budžet, to je neka vrsta sublimata svih fiskalnih aktivnosti u ovoj zemlji. Ovde je rečeno da je politika budžeta postavljena na taj način da će se u stvari ići ka suficitnom budžetu, dakle ka budžetu koji će generisati plus, a ne deficit kao do sada, i to u periodu naredne dve godine. Taj stav, zalaganje za suficit u tekućem budžetu, jeste stav koji automatski daje zadatke kompletnoj fiskalnoj politici i sada licitirati da li će se neke stope pomeriti gore ili dole jesu stvar ministra finansija, koji treba da ispoštuje ovaj opšti cilj. Konačno, treće pitanje na koje mislim da treba dati odgovor jeste pitanje vezano za ratifikaciju gasnog aranžmana. Jedan narodni poslanik je postavio pitanje da li je to kukavičje jaje itd. Odgovor je ne. Ovde se radi o ratifikaciji dokumenta koji je usvojen, dakle nema novog dokumenta koji bi bio produkovan, već dokument koji je potpisan i usvojen. Uzgred da kažem, vi nemate pravo ići na ratifikaciju izmenjenog dokumenta, kako su se svojevremeno čuli neki predlozi kada je jedan drugi dokument bio u pitanju. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Saglasno članu 192. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zakazujem 7. jul 2008. godine, kao dan za glasanje o Predlogu za predsednika i članove Vlade. Glasanju ćemo pristupiti za pet minuta, dakle u 22.20 časova. [[Posle pauze – 22.20]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o Vladi, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 131 narodni poslanik, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o kandidatu za predsednika Vlade, iznetom Programu i kandidatima za članove vlade pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da se, prema članu 192. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, o Predlogu za predsednika i članove Vlade odlučuje u celini tajnim glasanje, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasa javno. Predlažem da Narodna skupština o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Stavljam na glasanje predlog da se o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Za 126, protiv 26, 10 nije glasalo, od 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje, podsećam vas da Narodna skupština istovremeno glasa o programu Vlade i izboru predsednika i članova Vlade, član 127. stav 3. Ustava, i da Narodna skupština odlučuje o izboru Vlade u celini, član 15. stav 2. Zakona o Vladi. Prema članu 127. stav 4. Ustava Republike Srbije, članu 15. stav 3. Zakona o Vladi i članu 192. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Vlada je izabrana ako je za njen izbor glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog za predsednika i članove Vlade u celini. Za 127, protiv 27, nije glasalo 10, od 164 narodna poslanika. Pošto je za Predlog za predsednika i članove vlade glasalo 127 narodnih poslanika, što predstavlja većinu od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vladu u predloženom sastavu. Dozvolite mi da, u vaše i svoje ime, čestitam predsedniku, potpredsednicima i ministrima u Vladi na izboru. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučivati o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Zoran Ostojić, na sednici 7. jula 2008. godine, u 18,25 časova, ukazao je da je predsednik Narodne skupštine povredila Poslovnik na taj način što nije primenila odredbe Poslovnika u odnosu na više puta prekršen član 104. Poslovnika, na šta su ukazali i narodni poslanici Ivan Andrić, dr Vladan Batić i Slobodan Maraš. Molim da Narodna skupština odluči da li je predsednik Narodne skupštine povredila Poslovnik Za 33, protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 65, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije odlučila da je predsednik Narodne skupštine povredila Poslovnik. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 7. jula 2008. godine, u 21.05 časova, ukazala je na povredu člana 104. i člana 113. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 76, protiv 118, nije glasalo 6, od 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije odlučila da su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Sada određujem pauzu u trajanju od 15 minuta, kako bi se izabrani članovi Vlade pripremili za polaganje zakletve pred Narodnom skupštinom. [[Posle pauze – 22.45]] Molim narodne poslanike i članove Vlade da zauzmu svoja mesta. Pre nego što nastavimo rad, obaveštavam vas da sam primila ostavke Dragana Jovanovića, Gorana Bogdanovića, Olivera Dulića, Ivice Dačića, dr Jovana Krkobabića, Milutina Mrkonjića i dr Žarka Obradovića na funkciju narodnog poslanika. A sada molim predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi da, u skladu sa članom 16. stav 2. Zakona o Vladi, pristupe radi polaganja zakletve, odnosno da ustanu. (Predsednik čita, a članovi Vlade ponavljaju tekst zakletve.) "Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano i biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije". Molim predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi da potpišu i predaju tekst zakletve. Dozvolite da im još jednom čestitam. [[Aplauz.]] Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini i pozivam članove Vlade, narodne poslanike i predstavnike medija na koktel. Izvolite.