Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O HIPOTECI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Jovan Palalić, Zoran Krasić, Božidar Koprivica, Vojislav Milajić, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Milovan Radovanović, Sreto Perić, Petar Jojić, Miljko Četrović, Milan Stevović, Nenad Mitrović, Veroljub Arsić, Stevica Deđanski, Darko Glišić, Gordana Pop-Lazić, Nataša Jovanović, Momir Marković, Bore Kutić i zajedno Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov iznad člana 1. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Vidim da se amandman prihvata od ministre. Na član 1. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić.
Hvala. Dame i gospodo, Predlogom ovog zakona u članu 1. i naslovu iznad člana 1. predviđen je predmet i cilj zakona. Kolega Palalić uložio je amandman na ovaj član zakona, u stvari na naslov iznad člana 1, gde je tražio da se briše "i cilj zakona", a da bi trebalo samo da stoji "Predmet zakona", što je kao preciznije usvojeno. U članu 1. Predloga zakona je predviđeno: "Ovim zakonom uređuje se hipoteka, radi obezbeđenja potraživanja, i osniva centralna evidencija hipoteka". SRS uložila je amandman na ovaj član i traži da se ovaj član menja i glasi: "Ovim zakonom se radi obezbeđenja određenog potraživanja uređuje opterećenje nepokretne stvari pravom zaloge u korist poverioca (hipotekom) i osniva centralna evidencija hipoteka". Ovim amandmanom htelo se da se precizira predmet zakona i da preciznija definicija, a ne dira se u suštinu samog zakona i pojma hipoteke. Jednostavno, amandmanom smo intervenisali da bismo precizirali predmet i da bi naznačili da je hipoteka ipak stvarno pravo, gde se zaloga odnosi na nepokretnost. Smatramo da ovim amandmanom ne zadiremo u suštinu zakona.Samo preciziramo predmet hipoteke, pojam predmeta hipoteke. Mislimo da bi predlagač ovog zakona mogao da usvoji ovaj amandman. Hvala.
Izvolite, reč ima ministar Parivodić.
Hvala na amandmanu, gospodine poslaniče. Smatram da vaš predlog dovodi do toga da se u članu 1. kombinuje i predmet i pojam hipoteke. Nama je pojamhipoteke već definisan u članu 2, te se time unosi, praktično, dupliranje definicije, od kojih je ova prva u članu 1. nekompletna. Smatram da član 1. treba da bude posvećen samo predmetu zakona, a član 2. samo pojmu zakona. Zbog toga mislim da je bolje da ostane tekst kakav jeste. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Samo moram da potvrdim ovo što stoji u amandmanu i da demantujem ovo što kaže ministar. Zdravorazumski rastumačite u čemu se ogleda razlika. Član 1. Predloga zakona koji je imao naslov "Predmet i cilj zakona", usvajajući amandman Jovana Palalića "i cilj" je izbrisano, glasi: "Ovim zakonom uređuje se hipoteka radi obezbeđenja potraživanja". U prvom članu ste se upustili u definiciju, u jedan od elemenata definicije hipoteke. Vi kada to radite, onda je to normalno, a kada mi to isto koristimo, onda zalazimo u materiju koja je regulisana članom 2. Predloga zakona. Uopšte nije tačno ovo što vi tvrdite. "Ovim zakonom uređuje se hipoteka, radi obezbeđenja potraživanja, i osniva centralna evidencija hipoteka", to je vaša formulacija. Naša formulacija glasi: "Ovim zakonom se radi obezbeđenja određenog potraživanja uređuje opterećenje nepokretne stvari pravom zaloge u korist poverioca (hipotekom) i osniva centralna evidencija hipoteka". Kao što vidite, i vi govorite da se radi o sredstvu obezbeđenja potraživanja. I vi potencirate akcesornost hipoteke. Sve je isto sadržano, samo na mnogo jasniji i precizniji način u varijanti koju je predložila SRS. Koliko ste u članu 1. zašli u definiciju hipoteke, toliko smo i mi zašli u definiciju hipoteke, što je neophodno da se kaže šta je predmet zakona. Ukoliko nisam dovoljno jasan, ovde je samo u pitanju jedna i druga varijanta, a obe su praktično sinonimi za jedno isto.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Očekivao sam, gospodine predsedavajući, da ćemo na početku ove rasprave u pojedinostima da dobijemo makar informaciju da li su amandmani usvojeni, koji su usvojeni, a izvinjavam se, ukoliko je to podeljeno u međuvremenu, a nisam dobio. Ako postoji mišljenje Vlade, bilo bi najbolje da se to pročita, da se vidi koji su amandmani usvojeni, koji nisu, da bismo znali kako da ovaj pretres usmeravamo. Ovako je moguće da mi obrazlažemo amandman i onda ministar izađe i kaže - usvojen amandman. To nije u funkciji efikasnosti rada Narodne skupštine.
Gospodine Krasiću, sasvim ste u pravu. Imam odobrenje ministra da će on da izađe i da kaže koji su amandmani usvojeni, tako da se racionalno ponašam sa vremenom.
Pošto mi nemamo napismeno, kažem možda je neko dobio, ja nisam. Ovo je centralni član celog ovog predloga zakona. On ima naslov "Pojam hipoteke" i moram da kažem da je Vlada pribegla jednoj čudnoj definiciji pojma hipoteke. Za ovu definiciju vam tvrdim da ne možete da je nađete ni u jednom udžbeniku na pravnom fakultetu, niti u Beogradu, niti u Nišu, niti u Kragujevcu. Ne možete čak da nađete ovakvu definiciju ni u nekom slobodnom komentaru. Ne možete da nađete tu definiciju, ali ono što predlaže SRS naći ćete u svakom udžbeniku pravnog fakulteta na teritoriji Srbije. U čemu se ogleda? U definiciji koju nudi Vlada imamo svojevrsno zamešateljstvo između prava i dužnosti poverioca i prava i dužnosti dužnika. To stvara ne samo zabunu, nego i odgovarajuću nepreciznost. Mi amandmanom predlažemo da član 2. glasi: "Hipoteka je, kao sredstvo obezbeđenja određenog poveriočevog potraživanja, opterećenje nepokretne stvari pravom zaloge u korist poverioca, kojim je poverilac (hipotekarni poverilac) ovlašćen da na način predviđen ovim zakonom traži namirenje svog potraživanja iz vrednosti te nepokretnosti pre poverilaca koji na njoj nemaju hipoteku i pre poverilaca koji su hipoteku na njoj stekli posle njega, bez obzira na promenu vlasnika opterećene nepokretnosti." To je standardna definicija hipoteke koja decenijama važi na teritoriji Republike Srbije. U onoj definiciji koju nam predlaže Vlada čak nema ni rečce "te", kako bi se bliže odredilo da se odnosi na vrednost te nepokretnosti, konkretne nepokretnosti koja je opterećena ovom vrstom zaloga. Prosto sam iznenađen da ministar kao predstavnik Vlade po ovoj tački dnevnog reda, po lokaciji univerzitetski profesor prava, ne vidi ovu razliku i ne vidi koji je kvalitet na strani one definicije koja je ponuđena ovim amandmanom.
Ministar, gospodin Parivodić. Izvolite.
Hvala, gospodinu Krasiću, na ovom amandmanu. Moja suštinska primedba na ovaj amandman ima dva dela. Jedan je da u vašoj definiciji hipoteke ne stoji da će se hipoteka aktivirati ako dug ne bude plaćen, nego kaže - po ovom zakonu. Po ovom zakonu će se aktivirati, a ne kaže - ako dug ne bude plaćen, a mislim da to jeste zaista jedan od bitnih elemenata definicije hipoteke. Drugo, vaš amandman sadrži u stvari jednu nepreciznost koja se ne uklapa u sistemsko rešenje zakona, a ona se ogleda u sledećem. Ovaj zakon predviđa jednu specijalnu proceduru za efikasnu prodaju nepokretnosti. Međutim, niko ne tera poverioca i dužnika da idu tim putem. Ako ne žele da idu u tu kratku proceduru, oni mogu da idu u proceduru koju predviđa Zakon o izvršnom postupku. Vi ste ovom definicijom ograničili hipoteku samo na ovu proceduru koju ovaj zakon uređuje i derogirali proceduru iz Zakona o izvršnom postupku. A znate da je Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa regulisao hipoteku na opšti način i ovaj zakon upravo sada supstituiše odredbe Zakona o osnovama svojinsko-pravnih odnosa koji se ukidaju, tako da biste vi praktično derogirali proceduru po Zakonu o izvršnom postupku. Ne mogu da prihvatim ovaj amandman.
Gospodine Krasiću, želite repliku?
Čitam ove vaše pisanije ovde. Samo ste zaboravili jednu stvar. Kada budete usvojili ovaj zakon, vi ste izbacili celo poglavlje iz Zakona o osnovama svojinskih odnosa koje se odnosi na hipoteku. Nemojte da se pozivate na Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa, jer u vašoj izvedbi njega u tih devet odredbi i nema više. Druga nepreciznost, kada se kaže da je hipoteka sredstvo obezbeđenja potraživanja i potencira akcesornost tog instituta i u nastavku se navodi da taj hipotekarni poverilac ima primat u naplati, onda je na taj način i definisan dug, odnosno potraživanje poveriočevo koji dužnik nije namirio u ugovorenom roku. To je sve sadržano, gospodine ministre, što vi pričate da je nedostatak. Neprimereno je da se u definiciji hipoteke potencira dug. Dug je glavno potraživanje. Ovaj zakon ne reguliše glavno potraživanje, nego hipoteku kao sredstvo obezbeđenja potraživanja i to vrlo specifično sredstvo obezbeđenja koje se zasniva praktično na nepokretnosti. Sve je to sadržano što vi kažete. Kažete da se u ovoj definiciji nešto prejudicira, pa u tom delu kako se vrši namirenje potraživanja i nema principijelne razlike, pa čak ni terminološke između vašeg predloga kako treba da izgleda član 2. i našeg predloga. Oni su gotovo identični. (Milan Parivodić, sa mesta: Vi kažete - procedura po ovom zakonu. Time isključujete ZIP.) Vi ste u čitavom ovom zakonu dali upravo tu proceduru kako da se namiri potraživanje prodajom opterećene nepokretnosti. Vi imate posebne, doći ćemo za sat vremena upravo na te odredbe o kojima vi pričate. Mi smo vas upravo zbog toga i kritikovali. Uveli ste neke nove oblike kako može da se namiri potraživanje aktiviranjem hipoteke mimo suda. Ova definicija ne tiče se i ne dodiruje te odredbe zbog kojih smo vas kritikovali u načelnoj raspravi. Ovo je definicija koja na opšti način kaže ljudima koji ne znaju šta je hipoteka. Da je ona sredstvo obezbeđenja potraživanja na način da se opterećuje neka nepokretnost i da se iz vrednosti te nepokretnosti može namiriti dug kada dužnik dođe. Vrlo precizno, vrlo jasno. Ako mi treba da se ubeđujemo oko elementarnih pojmova i da maltretiramo i poslanike i gledaoce koji prate ovaj prenos oko nekih stručnih termina, kada neki kažu - čekajte, zbog čega se ovi svađaju, mi to i ne razumemo, onda mi ne želimo da učestvujemo u toj raspravi. Zna se šta je potraživanje, šta je dug, šta je hipoteka, a ako smatrate da se to ne zna i da treba da se definiše na način kako ste vi to planirali, onda vam svaka čast. Odmah vam kažem da nijedna odredba ovog zakona neće biti primenjena. Zašto vam to kažem? Bilo bi mnogo dobro da onaj ko je pravi autor teksta ovog zakona, a znam da je jedan još ranije pokušavao, pa je odustao od toga, jedan profesor građanskog prava koji je izuzetno dobro znao, on je odustao od ovoga, ali onaj pravi autor ovog teksta je potpuno zaboravio da u ovoj zemlji još uvek važi Zakon o zemljišnim knjigama, propis Kraljevine Jugoslavije iz 1930. godine. Ni komunisti nisu mogli da ga ukinu, nego su ga ostavili na snazi. Zakon i dan-danas važi, dan-danas se vode zemljišne knjige po tom zakonu, i dan-danas opštinski sudovi po tom zakonu donose kada prave odgovarajuće intervencije u javnoj knjizi o nepokretnostima. Sada mogu da vam kažem, da ste taj zakon čitali ne biste napravili grešku u 50% odredbi u ovom predlogu zakona.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Vlada prihvata amandman. Na naslov iznad člana 3. i član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić.
Ovde se radi o terminološkom razlikovanju. U Predlogu zakona u naslovu iznad člana 3. je naveden predmet hipoteke. SRS je ovde naznačila to kao založni objekat. Dakle, definicija šta je založni objekat, šta spada u objekat, šta može biti hipoteka, koja nepokretnost može biti hipoteka. Mi smo to precizirali amandmanom i naveli da to može biti poljoprivredno zemljište, šume, šumsko zemljište, gradsko građevinsko i građevinsko zemljište, kuća, stamena zgrada, poslovna zgrada i ostali objekti, pomoćni, ekonomski i slično, stanovi, poslovne prostorije, garaže, garažna mesta kao posebni delovi nepokretnosti i time su obuhvaćene sve vrste nepokretnosti koje mogu biti objekat nepokretnosti. Postoji konceptualna razlika između Predloga zakona u članu 3. i amandmana koji je uložila SRS. Predlagač zakona je u predmetu hipoteke naveo taksativno šta je predmet hipoteke, pa između ostalog u tački 1) navodi da je to nepokretna stvar, što je u redu, pa navodi pravo svojine na građevinskom objektu i slično. U tač. 2) i 3) govori o delovima nepokretnosti u skladu sa odlukom o deobi ili susvojinskom udelu u nepokretnoj stvari. Tu se javlja problem zato što je po svojoj prirodi hipoteka pravni institut koji sadrži nedeljivost objekta hipoteke. Sam objekt hipoteke ne može biti deljiv. Znači, hipoteka se odnosi na celu nepokretnu stvar, ne može se odnositi na deo nepokretne stvari. Zakon iz 1930. godine, koji reguliše uknjižbu i prava koja proizilaze iz svojinskih prava i drugih stvarnih prava koja proizilaze iz uknjižbe, svodi uknjižbu na najmanju moguću jedinicu - u zemljišno-knjižno telo. Nisu oni to džabe uradili. Nije džabe postavljen taj sistem da je osnovna jedinica uknjižbe zemljišno-knjižno telo i da se hipoteka stavlja na celo zemljišno-knjižno telo. Znači, ne može se hipoteka stavljati na delove nepokretnosti, nego se mora staviti na celu nepokretnost i obuhvatiti celu nepokretnost. Ovde se stvara zabuna u tač. 2) i 3), gde se navode delovi nepokretnosti u skladu sa deobom i susvojinskim udelom u nepokretnoj stvari, tamo gde postoji više suvlasnika koji imaju susvojinski deo u alikvotnim delovima, znači, svako od suvlasnika ima deo, ali ne zna se realno koliki je čiji deo, nego su oni podjednako suvlasnici na celoj stvari u određenim procentima. Nelogično je da se dozvoljava jednom od suvlasnika da stavlja hipoteku, a da pri tome saglasnost ne da i drugi suvlasnik. Tu bi se napravila jedna konfuzija, to bi bio razlog za vođenje mnogih sporova, dugotrajnih sporova oko toga i oko samog postupka namirenja. Ostali suvlasnici bi se time doveli u neravnopravan položaj u odnosu na poverioce i na hipotekarnog dužnika. Što se tiče tačke 5), tu se navodi pravo na zemljištu koje sadrži ovlašćenje slobodnog pravnog raspolaganja, a naročito pravo građenja, pravo preče gradnje ili raspolaganje u državnoj, odnosno društvenoj svojini, jer ovde se pominje to, zato što u Ustavu postoji još kategorija društvene svojine, pa je to prepisano direktno iz Ustava, zato što još postoji ili postojaće još neko vreme društvena svojina. Međutim, ovde se radi o stavljanju pod hipoteku prava, ne nepokretnosti, nego prava. Postoje zaloge na pokretnim stvarima ili ručna zaloga, postoji zaloga na pravima i postoji zaloga na nepokretnostima. To je suštinska razlika između hipoteke i ostalih zaloga. Baš zato što se stavlja zaloga na nepokretnost, time se naglašava značaj tog instituta i značaj koji ima i hipotekarni poverilac i hipotekarni dužnik i prava i obaveze koje proizilaze iz tog instituta. Ovde se stavljaju ovlašćenja, pravo na zemljište, koje sadrži ovlašćenje slobodnog prava raspolaganja. Pravo svojine po svojoj prirodi ima tri ovlašćenja, i to je pravo upravljanja, korišćenja i produživanja, to su ovlašćenja koja čine pravo svojine i to je nedeljivo. Da bi svojina bila svojina, ona mora da ima sva tri ovlašćenja. Ne možemo sada jedno ovlašćenje staviti pod hipoteku, a da ostala dva ovlašćenja nisu pod hipotekom. Znači, ceo institut svojine mora da bude pod zalogom. U konkretnom slučaju, ceo institut svojine nepokretnosti mora da bude objekt hipotekarnog prava ili hipoteke, a ne mogu pojedina ovlašćenja ili pojedina prava. Pravo građenja ili pravo preče gradnje, to su prava, instituti stvarnog prava i oni postoje kao takvi, ali oni spadaju u onu drugu vrstu zaloge, a to je zaloga u nadpravima. Hipoteka je dve hiljade godina unazad postojala i postoji dan-danas kao institut zaloge na nepokretnostima. To je naša glavna primedba. Pod šestom tačkom uvodi se novi pojam, do sada nepoznat u našoj pravnoj teoriji i praksi, a to je da se objekti u izgradnji, kao i posebni delovi objekata u izgradnji ( stan, poslovne prostorije, garaže itd) bez obzira da li su izgrađeni, pod uslovom da im je izdato određeno odobrenje za gradnju, mogu takođe staviti pod hipoteku. Znači, ovde se uvodi institut hipoteke na budućoj nepokretnosti, na budućem objektu hipoteke dozvoljava se stavljanje hipoteke. To sada može biti predmet raznih zloupotreba, pravljenja fiktivnih ugovora, zloupotreba razne vrste. Znam da je motiv predlagača bio da se omogući investitorima da mogu lakše da zidaju, da postoji nedostatak para u građevinarstvu i da bi na taj način lakše došli do kredita kod banaka i da bi banke imale neku garanciju za kredite koje daju za stambenu ili koju drugu izgradnju, ali postoje druga sredstva za obezbeđenje. Ne treba hipoteku nad budućom nepokretnosti koristiti kao garanciju za to da će neko završiti taj građevinski objekat. Banka, ukoliko je sigurna u tog izvođača da će on završiti taj posao, ona može tražiti druge vrste obezbeđenja. To su obezbeđenja kao što su bankarske garancije, hartije od vrednosti, ali to ne spada u ovu materiju, to spada u bankarske poslove, to spada u obligacione pravne poslove, ne spada u stvarno-pravne poslove i ne može biti predmet hipoteke i hipotekarnog prava. Banke koje hoće da daju kredite za stambenu ili bilo koju drugu izgradnju moraju da nađu druga sredstva i druge mehanizme za obezbeđenje svojih kredita, i to im je veća sigurnost nego ovo, tražiti hipoteku na neizgrađenom objektu, na nečemu što još uvek ne postoji i što bi trebalo jednog dana da bude nepokretnost. Mislimo da je postoji konceptualna razlika između stava predlagača i onoga što je ovde iznela SRS. Hvala.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Kada bi student prava napisao ovo što je napisano u članu 3. Predloga zakona, on bi pao na ispitu. Jedanaest puta bi pao na ispitu? Ne 11, nego bi pao na ispitu, pa možda bi dobio zabranu polaganja za ubuduće, to vam tvrdim. To je iz jednog prostog razloga što je u pitanju objekat zaloge. Objekat zaloge kod hipoteke nepokretnosti i kraj priče. To što vi u Ministarstvu ne znate šta je hipoteka, šta je ručna zaloga, šta je zaloga prava i zaloga potraživanja, to je vaš problem. Međutim, da ste malo konsultovali ili našli za shodno da čitate taj zakon iz 1930. godine, to je zakon o zemljišnim knjigama, mogli ste da vidite da zemljišne knjige imaju glavnu knjigu, pa zbirku, pa glavna knjiga ima zemljišno-knjižne uloge, a tu se upisuje zemljišno-knjišno telo, nepokretnost je oivičena itd. Stvarna prava i primena tih prava, a ovo što ste naveli od tačke 4) do tačke 6) u članu 3, to nisu stvarna prava, to su klasična prava, a neka su čak upravna. A da ste opet čitali malo to što je u tesnoj vezi sa hipotekom, to je da zemljišno-knjišno telo predstavlja nešto što je celina. Ono može da trpi neke promene, a to je upis ili pripis, a vrsta upisa može da bude uknjižba, predbeležba, zabeležba. Kako ćete vi da napravite uknjižbu, zabeležbu i predbeležbu nečega što ste napisali u tački 6), a to je da se hipoteka upisuje na objekat u izgradnji. To je buduća nepokretnost. Sada malo da se šalimo, ministre, vi ste sada napravili nešto što u Zakonu o hartijama od vrednosti imamo, a zovu se fjučersi. To je pravo na budući rod na nekoj parceli. Tako je, ali to su hartije od vrednosti, ali ne hipoteka. To je hartija od vrednosti i ona se prenosi, a ovo je hipoteka, ovo je stvarno pravo. Sve je promašeno. Pošto mi curi ovo vreme, pa ne bih hteo da trošim, da znamo šta je pozadina ovoga. Pozadina ovog i ovako širokog predloga zakona jeste što je ovo eventualno druga ili treća faza jedne operacije koja se neustavno sprovodi u Narodnoj skupštini u režiji nekih interesnih grupa koje su čak kod onog Zakona o evidentiranju nacionalizovane imovine, zahvaljujući onim žućkastim koji su pobegli sada, ubacili i onu potvrdu o evidentiranju oduzete imovine. Budite sigurni, ukoliko prođe ovakav zakon, onda će se na bazi tih potvrda stavljati hipoteka čak i na formalno-pravno tuđe nepokretnosti, da bi neki naslednici obezbedili kredite kod nekih banaka, a svesno ne vraćajući kredite te banke povratile neku imovinu, odnosno stekle u posed, u svojinu neku nepokretnost. Sva ova upornost na netradicionalnim institutima je zasnovana na očiglednom koristoljublju nekih pojedinaca koji imaju svoj lobi u Vladi i da se, ako ne može denacionalizacija milom, onda izokola ona izvrši, pa čak i da budući objekat koji se ne vidi bude rod, a hipoteka postane hartija od vrednosti. Ovo nije zakon koji reguliše hipotekarne založnice. Znači, sve ima da se pregazi, sve ima da se poništi u pravnom sistemu, pa čak i tradicionalni principi rimskog prava. Samo da se ostvari nečiji interes koji se ovde predstavlja kao nešto evropsko, nešto svetsko, nešto moderno itd. Naravno, mi za ovakav predlog zakona nećemo da glasamo i zato posebno insistiramo na ovih sedam-osam prvih amandmana, gde se sukobljavamo sa Vladom u teorijskom smislu reči i želimo da pokažemo na ovih nekoliko amandmana prave namere i interesnog lobija koji stoji iza Vlade i koji gura ovaj koncept, i da samo potvrdimo onu našu tezu koju smo u načelnoj raspravi rekli, da Srbija jeste interesantna, jer nepokretnosti nisu u značajnoj meri opterećene hipotekom, kao što je slučaj sa Zapadnom Evropom, gde je svaki kvadratni santimetar nekoliko puta opterećen. Vodite računa vi koji činite većinu, jer ako ne verujete meni, idite do pravnog fakulteta, jednog, drugog, ima ih pet, imamo i privatni, pitajte da li je moguća ovakva hipoteka kako vlada Vojislava Koštunice gura. Ona gura nešto gazeći osnovne principe prava koji postoje vekovima. Samo da vas podsetim, ovo što se gura od strane Vlade ovim predlogom zakona, to bi bilo, da se slikovito izrazim, za one koji imaju neke veze sa građevinom ili da imaju neku građevinsku struku, to bi bilo kao da ministar građevine dođe ovde i kaže, znate šta, prvo moramo da krenemo od gromobrana na krovu, pa u završnoj fazi ćemo da krenemo sa kopanjem temelja. (Predsedavajući: Vreme.) Upravo se radi o ovoj operaciji koju pokušavamo ovom raspravom da žigošemo, da skinemo ovu prašinu i da svakome bude jasno i da svako ponese deo odgovornosti kada bude glasao za ovakav predlog zakona.
Reč ima ministar, gospodin Parivodić, izvolite.
Zahvaljujem se gospodinu na amandmanu. Sada ću da iznesem kako vidim stvari. Pod jedan, cilj ovog zakona je jedan jedini, a to je da se svakom građaninu Srbije omogući da lakše kupi stan u svojini. Takođe, pored ovog glavnog, cilj ovog zakona je i da se podstakne građevinarstvo u Srbiji. To su glavni ciljevi. Dakle, na srpskoj političkoj sceni se stalno govori o nekim lobijima, uvozničkim, izvozničkim i ovaj i onaj lobi. Sada sam na ovom mestu na kome jesam preko godinu dana i nisam osetio pritisak ni jednog lobija, bar na mene, ne znam da li na druge, ali nisam osetio pritisak ni jednog lobija, niti je bilo ko došao od mene ultimativno da nešto zahteva i nije im palo na pamet. Znači, nemam razloga da branim cilj ovog zakona, jer je on potpuno nesporan, ovakav kakav je. Hajde sada prvo da ponovimo ono što sam prošle nedelje rekao, pa me niste izgleda dobro razumeli. Znači, hipoteka se konstituiše na pravu svojine, a ne konstituiše se na nepokretnosti. To sam dokazao jednim kratkim logičkim silogizmom, kada sam rekao pravo svojine se prodaje, a stvar se predaje. Iz te rečenice proizilazi da, kada se proda pravo svojine, pa se stekne novac, iz tog novca se naplati obezbeđeno potraživanje. Pravo svojine je predmet hipoteke, a zaloga se može ustanoviti i na potraživanju, može da se ustanovi i na akcijama, na pravu intelektualne svojine. Znači, na raznim pravima može da se ustanovi zaloga, a ne može na stvari. To što mi koristimo reč stvar, to je jedan pojednostavljeni, narodski način izražavanja. Da bi taj način izražavanja, koji je zaista uvrežen u našem jeziku, bio prepoznatljiv narodu, a kako je moj moto da zakon pišem za običnog čoveka, a ne za specijalistu, upravo zato sam u članu 3. naveo jednu malu nedoslednost, a u stvari ona precizira stvari. To je član 3. tačka 1) "nepokretna stvar (pravo svojine na zemljištu, građevinskom objektu)". U stvari, pravo svojine je ono na čemu postoji hipoteka, ali pošto narod tradicionalno kaže hipoteka na nepokretnost, zato sam rekao nepokretna stvar. Onda sam u tački 2) rekao "deo nepokretne stvari, u skladu sa odlukom o deobi". Vrlo dobro znam šta može biti predmet građanskopravnog prometa. Može biti samo ona nepokretna stvar na koju postoji pravo svojine. Kada se donese odluka o deobi, u smislu Zakona o vanparničnom postupku, onda ta stvar postaje građanska, na njoj postoji zasebno pravo svojine, u stvari, delovi podeljene stvari, pošto na svakom od tih delova postoji zasebno pravo svojine, može biti predmet hipoteke. Sada vi na to imate komentar - načela nedeljivosti hipoteke. Niste dobro razumeli načelo nedeljivosti. Načelo nedeljivosti se ogleda u dva aspekta. Jedan aspekt je da hipotekovana nepokretnost obezbeđuje celo potraživanje, pa ako potraživanje vredi milion dinara, onda će i onaj poslednji dinar dok se ne isplati, cela nepokretnost biti opterećena hipotekom. To je princip nedeljivosti potraživanja, da cela hipotekovana stvar celo potraživanje obezbeđuje. Drugi aspekt načela nedeljivosti kod hipoteke ogleda se u tome što, ukoliko dođe do deobe stvari, onda će, da bi se zaštitio poverilac, na svakom delu bivše stvari, na svakom novonastalom delu te stvari na kome postoji zasebno pravo svojine, biti konstituisana hipoteka. Znači, neće se brisati hipoteka. Ako se jedna njiva podeli na pet delova, onda će svih pet delova biti opterećeno tom hipotekom, da bi se zaštitio poverilac. To je načelo nedeljivosti. Vaš komentar da deo stvari na kome se konstituiše novo pravo svojine rešenjem o deobi nije argumentovano. Dalje, smisao odredbe celog člana 3. je u tome da se što šire konstituišu prava vezana za stvari, na prvom mestu pravo svojine, ali i druga prava koja su u neposrednoj vezi sa stvari, a koja jesu u prometu. To je suština. Ako je određeno pravo svojine ili buduće pravo građenja, ako bude bilo u prometu, a biće u prometu, onda nema nikakvog razloga da na tom pravu ne može da se konstituiše hipoteka. To je suština. Znači, gde god imate pravo koje je neposredno vezano za zemlju i ako je to pravo u prometu, ako može da se prenese pravo sa jednog vlasnika na drugog, u tom slučaju, ko može više, može i manje, ko može da prenese svojinu, može i da založi, zato što je to manje od prodaje. To je koncept celog člana 3. Na liniji tog razmišljanja, susvojinski deo, vi to znate dobro, po Zakonu o osnovama svojinsko-pravnih odnosa, prenosiv je bez saglasnosti drugih suvlasnika. Ponavljam, susvojinski deo je u prometu bez saglasnosti drugih suvlasnika. Ko može više, može i manje. Ukoliko suvlasnik može svoji suvlasnički udeo da proda bez saglasnosti drugog, onda može i da ga založi. Završena priča. Dalje, pitanje objekta u izgradnji. Nema nikakvog razloga da vi branite poverioca od činjenice da li će se objekat izgraditi ili se neće izgraditi. Ukoliko se objekat izgradi, postojaće hipoteka, ili ukoliko ostane poludovršen, poverilac će imati zalogu na onome što je izgrađeno, na zidovima koji su izgrađeni. To što postoji, što je izgrađeno, na tome će imati zalogu. Ukoliko se ceo objekat izgradi, on će imati hipoteku na celom objektu. Pravo svojine na zidovima. Upravo tako. To pravo svojine može da se hipotekuje, ako zakon tako uredi. Smisao cele ove priče jeste ne da stanje ostane kakvo jeste, nego da bude unapređeno. Nije smisao samo da se investitorima pomogne. Vi znate da investitori prodaju stanove pre nego što se završi objekat, ukoliko vi, gospodine Krasiću, recimo, kupite stan na trećem spratu, koji još nije sasvim dovršen, vi možete da odete u banku i da podignete kredit kao građanin, ukoliko banka ima poverenje da onaj investitor koji zida zgradu u kojoj ste vi kupili stan, da će on završiti taj objekat. Znači, poverilac - banka će gledati kredibilitet, sposobnost investitora. Ukoliko je investitor od ugleda, on će reći: zašto ne bih gospodinu Krasić dao hipotekarni kredit za stan na trećem spratu, iz razloga poverenja u investitora, pošto je to jedna ozbiljna firma za koju znam da će završiti objekat. Zbog toga ćete vi, gospodine Krasiću, i svaki građanin Srbije, lakše doći do stambenog kredita. To je ono što je cilj ovog zakona. Isto tako, gospodine Krasiću, vi znate da mi imamo ogroman broj zgrada koje nisu uknjižene. Isto tako znamo da su ti posebni delovi zgrada (stanovi, poslovne prostorije itd.) realno u prometu, da sudovi priznaju taj promet i da je to realnost. Ukoliko su te stvari u prometu, neuknjiženi stanovi ili poslovne prostorije, nema nikakvog razloga da mi blokiramo da te stvari budu i objekt hipoteke. Sada ću još samo da vam objasnim razliku između predmeta i objekta. Ima jedan odličan članak profesora Obrena Stankovića, koji razlikuje predmet i objekt prava. Profesor Stanković definiše stvarno pravo kao pravo koje omogućava neposrednu vlast na stvari. U tom smislu, hipoteka i nije stvarno pravo, jer ne omogućava neposrednu vlast na stvari. Onda kaže: taj fizički objekt je objekt prava svojine, a predmet stvarnog prava, to se zove objekt prava svojine. Samo sam to hteo da vam kažem. Sada ste razumeli bolje smisao. Znači, nema velikih zavera, nekih pisaca, nekih tajnih nevidljivih ruku. Ja sam pisao ovaj zakon i stojim čvrsto iza njega.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika.
Gospodine Parivodiću, ako vi hoćete da kupite za vas i Koštunicu u izgradnji vilu na Dedinju, on u prizemlju, vi na prvom spratu, a na tom zemljištu nije formirano zemljišno-knjižno telo, želite da uzmete hipotekarni kredit, onda vi i vaš Koštunica nećete imati za predmet interesovanja zakon o hipoteci, nego ćete imati potpuno drugi zakon. Samo da vam kažem, vi ovde ne predlažete zakon o hipotekarnim kreditima i hipotekarnim bankama, već predlažete zakon o hipoteci. Ono osnovno što očigledno ne možete da shvatite, jedno je nepokretnost, a drugo su prava na nepokretnost. Prava na nepokretnost vezuju se za ličnost, za osobu, za pravni subjektivitet, a nepokretnost kao pojam kada se koristi u zakonu o hipoteci i kada se priča uopšte o hipoteci smatra se nečim što je omeđeno, oivičeno u prostoru, vremenu i nečemu što postoji. Znači, vaš objekat u izgradnji ne postoji, vi sami kažete da je on u izgradnji. Vi ste u tački 5) stavili i neka prava na raspolaganje, pa pravo preče gradnje itd. Prošli put sam vam rekao, u ovom Šumarčevom Zakonu o planiranju i izgradnji nema više tog prava preče gradnje, ne postoji. U praksi postoji, a u zakonu ga nema? Onda svaka čast. Znači, droga ne postoji u zakonu, a postoji u praksi. Tako ispada. Mora da se napravi razlika, nešto je nepokretnost i gospodin Milajić je amandmanom pokušao to da definiše. Kako? U smislu Zakona o osnovama svojinsko-pravnih odnosa. Poljoprivredno, građevinsko, nepokretnost, objekat građevinski, ekonomska zgrada, stan, stambeni prostor, poslovni prostor, čak i garažno mesto. Na tome može da se konstituiše hipoteka. Sa gledišta hipoteke apsolutno nije bitno ko je vlasnik, čak i treće lice kao vlasnik koje se ne zadužuje može da optereti svoju nepokretnost zato što voli Peru Perića koji je uzeo kredit. Nema onoga na čemu vi zasnivate vašu koncepciju, na nekom pravu na nepokretnost. To je irelevantno za hipoteku, za pojam hipoteke to je nebitno. To je otprilike isto, januar je, sunce sija, ali nije leto. Vi nam pričate, pošto u januaru sija sunce, verovatno je leto. Nije ministre leto, zima je, pojavilo se sunce, ali temperatura kaže da je zima. Nemojte da uvrćete neke stvari. Drugo, kako ćete da upišete tu vašu hipoteku na nečemu što ne postoji? Malo smešno sam pokušao da vam objasnim. To su buduća prava, buduće potraživanje, u budućnosti se sagledava njegov obim. Na rizik kupujem neko pravo da oberem letinu sa dva hektara neke površine. A onaj prodaje hartiju od vrednosti, gospodine ministre, pet puta sam učestvovao u donošenju zakona o hartijama od vrednosti. Nemojte da me učite. Ima da se smeju ljudi na berzama i u bankama da takve stvari pričate. Stan u izgradnji koji ne postoji nije objekat, vi ste čak u tački 5) rekli papir sa nekim pravom. Na bazi tog papira sa nekim pravom nema nepokretnosti na kojoj možete da napišete pravo hipoteke. Pobrkano je šta je hipoteka, založno pravo na nepokretnosti, pobrkano je šta je ručna zaloga, pobrkano je šta je zaloga na pravima, šta je zaloga na potraživanjima. Slažem se sa vama da treba i kada je u pitanju ta stambena izgradnja za budućnost, tu postoje dva načina kako da se reši. Putem propisa o hipotekarnoj banci i hipotekarnim kreditima i putem izmene Zakona o obligacionim odnosima, odgovarajućih odredbi koje tumače založno pravo na pravima i potraživanjima. Četvrta varijanta kojom to možete da rešite jeste odgovarajuća razrada postojećih odredbi Zakona o hartijama od vrednosti. Bila je jedna ideja da se to prevaziđe hipotekarnim založnicama kao prenosivim hartijama od vrednosti, ali to je potpuno druga priča od ove koja je danas predmet rasprave. Vi sve ovo drugo što je u nekim drugim propisima, što treba da se reguliše, trpate u zakon o hipoteci. Da vam to pojednostavim. Idite u bilo koji opštinski sud i službeniku koji radi na kucanju rešenja, ima tu advokata koji se čude kada vas čuju šta pričate, kažite mu - molim vas, hteo bih da upišem hipoteku na budućem pravu na izgradnju stana. On će vas izbaciti iz kancelarije i reći - izvinite, molim vas, ja sam normalan čovek, nemam gde da upišem, kako da upišem. Gde je zemljišno-knjižno telo? Ne postoji, nema ga, kako da se upiše, u nekoj novoj virtuelnoj organizaciji za privredne registre ili ko zna šta ćete da izmislite. Haos ima da napravite na tržištu. Uništavate pravni sistem i zato se bunimo što uništavate pravni sistem. Razradite zakonom o hipoteci šta je nepokretnost, gde se upisuje itd. Imate našu podršku. Vi ste ubacili materiju, i to ste pogrešno uradili, tome je mesto u Zakonu o obligacionim odnosima. U tome je naše neslaganje. Nepokretnost je nešto što je određeno u prostoru, postojano. Vidi se, definisano je. A pravo na nepokretnost vezuje se za onoga ko vrši vlast na nepokretnosti. To je neko ko ima pravni subjektivitet. Te dve stvari nisu iste, a vi nas ovde ubeđujete, jeste nepokretnost, ali čovek ima pravo na nepokretnost, pa onda znači mi suštinski upisujemo nešto na njegovim pravima. Za hipoteku je to irelevantno, za hipoteku je bitno, imate šta sadrži, popisni list, vlasnički list, teretni list. To što predlažete ovim zakonom ne može da se upiše u te listove.
Reč ima ministar Parivodić.
Opet moram da ponovim ono što ponavljam već treći put. Predmet hipoteke su stvarna prava na nepokretnostima koja sadrže pravo raspolaganja. Hipoteka se konstituiše na stvarnim pravima na nepokretnosti koja u sebi sadrže pravo raspolaganja. Svako takvo pravo može po definiciji biti predmet hipoteke. Druga stvar što možemo da razmišljamo konzervativno i da ograničavamo građanima mogućnost predmeta hipoteke, ali nema nikakve prepreke da imamo ovaj stav koji je ekonomski ispravan i pravno logičan. Vi tvrdite da je nemoguće upisati hipoteku u zemljišnu knjigu, odnosno u katastar ukoliko se radi o objektu u izgradnji. Tvrdim da je moguće. Ne tvrdim na pamet. Ovo što vidite pre sobom, radio sam zajedno sa zemljišno-knjižnim beogradskim sudom i zajedno sa Republičkim geodetskim zavodom koji vodi katastar. Ukoliko ti ljudi vide mogućnost da se to uredi tako, ne vidim šta bi bio vaš problem sa tim da onemogućavate ljude da na što širem fondu svoje imovine mogu da konstituišu hipoteku. Sada ću i tehnički da vam kažem kako se to radi. Time što se na komadu zemlje, ukoliko nije uknjižen objekat, na tom zemljišno-knjižnom ulošku gde je upisan komad zemlje, a nema još objekta, na njemu se upisuje hipoteka na objektu u izgradnji u teretnom listu. Onda tu hipoteku, kada se dobije upotrebna dozvola, po službenoj dužnosti zemljišni registar, odnosno sud ili katastar, mora da preimenuje u hipoteku kada uknjiži objekat. Isto tako, ukoliko se radi o izgrađenomobjektu, a neuknjiženom, onda će na zemljištu, na kome se nalazi ta zgrada, takođe biti upisana hipoteka na neuknjiženom objektu i na taj način će svako treće lice biti u mogućnosti da sazna da postoji taj teret na nepokretnost. To je ceo smisao. Ceo smisao jeste da postoji pravna sigurnost na jednoj strani, a na drugoj strani da postoji što veći broj objekata na kojima može da se ustanovi hipoteka. Hvala vam lepo.
Hvala, replika, gospodin Milajić.
Tu postoje tri situacije. Da bi postavili celu stvar i da bi se lakše pratila ova rasprava, da ne bi bila čisto akademska rasprava, nego da bi moglo lakše da se razume u čemu je problem, dakle, postoje tri situacije. Prva situacija je najčistija, a to je ako su objekat ili nepokretnost uknjiženi u zemljišnim knjigama, postoji evidencija, na njoj se konstituiše pravo hipoteke; pravo hipoteke se konstituiše na zemljišno-knjižnom telu, što je vrlo bitno, zato što zemljišno-knjižno telo može da bude sastavljeno iz više građevinskih parcela i objekata na njima. One se nalaze u zemljišno-knjižnom ulošku i uslov je da je na istoj katastarskoj opštini. To je ustrojen sistem još od Austrougarske; znači nemačko-austrijski sistem koji postoji i dan-danas. To je nesporna situacija. Ovaj zakon se ne obazire na tu situaciju, nego pokušava da reši dva problema. Drugi problem su neuknjiženi objekti. Znači, postoje građevinske parcele, voćnjaci ili njive u zemljišnim knjigama, a pre 30 ili 40 godina su izgrađene stambene zgrade, poslovni objekti i druge nepokretnosti i postoji nesklad između faktičkog i pravnog stanja. Taj nesklad je ogroman. U zadnjih par decenija se toliko uvećao da niko to ne može da kontroliše. Šta se tu pojavljuje kao praktičan problem? Ministar je govorio o pravnoj sigurnosti, baš se tu pojavljuje problem pravne sigurnosti ili nesigurnosti u tome što će objekti koji nisu uknjiženi biti predmet hipoteke, a da pri tome nemamo evidenciju svojine. Svojina, kao stvarno pravo, jeste osnov za zasnivanje hipoteke. Sada se pojavljuje jedan praktičan problem, zasnivate hipoteku na nepokretnosti, na pravu svojine stana koji nije nigde evidentiran, uopšte nigde ne postoji u javnim knjigama, sada neko daje svoj novac, stiče pravo hipoteke, a da pri tome nije siguran u pravni status tog objekta. Kratko bih vas podsetio, kod sticanja prava svojine nad pokretnim stvarima traži se justus titulus, pravni osnov, to je znači ugovor, bilo pismeni, usmeni, kod pokretnih stvari to je mnogo lakše. Kod nepokretnih stvari, zbog njihovog značaja, justus titulus je drugačiji, traži se stroga forma, overa kod suda, ne kod bilo kog drugog organa, nego baš kod suda, traže se elementi ugovora, koji moraju svi biti ispunjeni apsolutno, baš da bi se naglasio značaj instituta svojine. Kao modus acquirendi, način predaje stvari u zemljišnim knjigama je predviđen upis, pa je upis u zemljišne knjige modus acquirendi za nepokretne stvari, a za pokretne stvari je prosta predaja - iz ruke u ruku. Kod vanknjižnog vlasništva vi nemate modus acquirendi, nemate način sticanja, nemate upis ni u šta. Znači, ako ste već hteli ovaj zakon, morali ste da donesete još jedan zakon, da donesete javne knjige, intabulacione, bilo koje druge, gde bi izvršili upis. Ako već to zemljišne knjige nisu uradile i ako to nije sprovedeno kroz zemljišne knjige, znači upis vlasništva. Znači, zbog pravne sigurnosti morate evidentirati vanknjižno vlasništvo da bi onaj ko daje pare i stavlja hipoteku na neki objekat svojine imao pravnu sigurnost. Desiće se u praksi situacija da će čovek, kao dokaz vlasništva svog stana, doneti ugovor o kupoprodaji od pre, na primer, pet godina, a on je u međuvremenu stan prodao. On će sa tim ugovorom dokazati da je vlasnik stana. Kako ćete vi to izvršiti? (Milan Parivodić, sa mesta: To je jedini način.) To je jedini način, znači, opet će morati neka kontrola. Opet, kažem vam, biće mogućnost mahinacija, velikih zloupotreba. Mislim da je potez pre ovog zakona trebalo biti - donošenje zakona o evidenciji vanknjižnog vlasništva... (Predsedavajući: Vreme.) ...baš zbog toga što je ogromna razlika između onoga što je faktičko i pravno stanje. Treća grupa problema, to je stavljanje hipoteka na pravima, što mislimoda ne spada u ovu materiju. Ako smo hteli da zaštitimo banke, znači ako smo hteli da zaštitimo investitore koji ulažu novac u stambenu izgradnju, pa da im damo obezbeđenje, izvolite, donesite zakon o obezbeđenju kredita. Donesite poseban zakon koji će, na neki način, zaštititi banke koje budu ulagale u stambenu izgradnju. Nemojte gurati materiju obezbeđenja potraživanja i obezbeđenja kredita u materiju hipoteke. Mislim da je trebalo doneti poseban zakon da bi se poverioci zaštitili kod davanja kredita. Hvala lepo.
Reč ima ministar Parivodić, pa narodni poslanik Marko Krstin. Izvolite.
Rekao bih da sam jako mnogo razmišljao o ovom pitanju. Vi ste sada dotakli srž problema i srž kontroverze u kojoj se nalazimo. To je srž kontroverze ovog rešenja. Vama su potpuno jasne namere koje mi želimo da postignemo i pretpostavljam da ih podržavate. Suštinsko pitanje, gospodine, jeste u sledećem: imamo, kako kažete, ogroman nesklad između faktičkog i knjižnog stanja. Život nismo mogli da zaustavimo i te nepokretnosti se prodaju. Vi ističete argument koji je vrlo snažan. Kažete - može bivši vlasnik jedne nepokretnosti da založi nepokretnost koja sada pripada već nekom trećem vlasniku, kome nije samo on prodao, nego je preprodao treći put stan. Suština je u sledećem: nama se promet nepokretnosti odvija. Kao rešenje za to nudite da se prethodno uvede registar neuknjiženih objekata. To prethodno pitanje, vi to vrlo dobro znate, može da traje 10 godina. Drugo, to prethodno pitanje otvara jedno suštinsko pitanje, a to je legalizacija bespravno građenih objekata. Da li ćemo legalizovati objekte ili ne? Ako ih legalizujemo, šaljemo poruku za budućnost - gradite ko gde hoće, nikakav problem, opet će doći neka vlast, pa će legalizovati objekat. Unosimo jedan element suštinsko-pravne nesigurnosti u sistem. Pokušao sam da premostim tu kontradiktornu situaciju ovim zakonom time što sam pošao od sledećeg rezona: nepokretnosti se prodaju i bez uknjižbe; neuknjižene nepokretnosti se prodaju. Ako je to već tako, onda stoji ovaj argument koji ste vi izneli stoji, a to je da onaj treći prethodni vlasnik može tu nepokretnost da proda, jer je on u jednom momentu bio vlasnik. Međutim, taj promet funkcioniše uprkos tome što upravo postoji ta mogućnost koju ste vi rekli, zato što ljudi odu i pogledaju samu nepokretnost. Na taj način utvrde neku vrstu publiciteta, modus acquirendi. Ukoliko već imamo takvo stanje da se vrši promet prava nepokretnosti, a po definiciji prenos svojine je veća intervencija nego zalaganje, onda sam rezonovao - ako je to već tako i ako ta okolnost ne dovodi do ovih situacija da neki tamo raniji vlasnik proda nepokretnost, odnosno ne dovodi do problema, onda možemo da dozvolimo i ovo. Nije stvar bez zamerke, ali mislim da treba da izađemo u susret potrebama života. Nadam se da ste me dobro razumeli. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Krstin. Izvolite.
Dame i gospodo, gospodine ministre, mislim da je jako dobro što imamo jednu ovakvu raspravu i što zaista sučeljavamo stručne argumente o jednom veoma važnom pitanju, koje u stvari vodi ka tome da se građanima olakša da steknu pravo svojine u stanu, zgradi ili nekoj drugoj nepokretnosti koja im je neophodna. Mislim da svi mi ovde delimo mišljenje, bez obzira na to da li se zalažemo da se zakon donese ili da se ispravi amandmanima, da je neophodno učiniti nešto da se ono što postoji u prirodi iskoristi zato da se na njemu konstituiše i pravo hipoteke, kako bi neko na osnovu toga mogao da podigne kredit. Mislim da je to među nama nesporno. Sporan je način kako je to ovde uređeno zakonom, što dozvoljavam da je moguće i potrebno da se ovde raspravlja oko tog pitanja. Mislim da kod rasprave povodom ovog pitanja gubimo iz vida katastarsku evidenciju nepokretnosti, koja je usvojena Zakonom o katastru nepokretnosti i upisima prava na nepokretnost. To je zakon koji predviđa uvođenje jedinstvene evidencije, stavljanje van snage zemljišne knjige, koja je u dugom periodu imala veoma veliku ulogu, i uvođenje jedinstvene evidencije koja treba da obuhvati sve objekte. I one objekte koji nisu uknjiženi i one objekte koji su započeti. Iz prakse u Novom Sadu kao advokat mogu da vam kažem da katastar nepokretnosti jako dobro funkcioniše kao jedinstvena evidencija nepokretnosti, da se kod ustrojavanja katastra nepokretnosti obnavlja evidencija. Zovu se vlasnici ili potencijalni vlasnici da donesu određene isprave, da se upisuju svi objekti, i započeti, i bez dozvole, i sa dozvolom, da se upisuje objekat. Unosi se u operat, unosi se u plan i upisuje se objekat kao nedovršen ili bez građevinske dozvole, ili bez upotrebne dozvole, i takva zabeležba stoji u listu nepokretnosti. To je evidencija za koju ne bismo mogli reći da je nova, ona postoji već 13 godina. Trebalo je da zameni ukupnu evidenciju o nepokretnostima i da objedini dve evidencije na celoj teritoriji Srbije. Znači, zemljišno-knjižnu, i tapijsku i katastarsku, kao i evidenciju o posedu. To je evidencija koju zaista više ne možemo zvati novom i obuhvaćen upis ovakvih započetih objekata, i objekata bez dozvole i objekata koji nemaju sve elemente da bi bili upisani. Delim sa mojim kolegama koji imaju ove amandmane jednu vrstu opreza da li će na ovaj način moći da se otvori neka vrsta zloupotrebe da se zalaže nešto što nije upisano, što nije konstituisano kao zemljišno-knjižno telo, što bi rekao moj kolega Krasić, ali vidim ovde jedan od način da se omogući ljudima koji imaju takve objekte da lakše steknu pravo na kredit. Ukoliko neko založi dva ili više puta ili otuđi neki objekat, postoji više instrumenata kojima se to kontroliše, kanališe i sprečava, uključujući krivičnopravnu zaštitu kada se radi o prevari. Mislim da ako bi uzeli u obzir i ovakav zakon, a taj zakon postoji već 13 godina i upravo o tom zakonu ministar ovde govori, Zakon o katastru i upisima prava na nepokretnostima, list nepokretnosti kao zamena izvoda iz zemljišne knjige ili zemljišno-knjižnom ulošku sadrži sve ono što se nalazi na nekom zemljištu. Zaista ona sadrži i to da je objekat započet, da objekat nema građevinsku dozvolu i sve ono o čemu mi ovde govorimo. Dakle, to bi mogla biti garancija za ono o čemu se ovde sumnja i postavljaju se određene mogućnosti. U pogledu same hipoteke mislim da ako bi išli na tradicionalističko shvatanje hipoteke, da ona isključivo može biti po Zakonu o zemljišnim knjigama, predratnom, koji ovde važi samo kao pravno pravilo, a ne kao zakon, onda bi zaista došli u situaciju da okamenimo pravni promet, bojim se ipak otvoren, pre svega potrebama života, ali i zakonodavac je uvažavao takve potrebe. Samo ću da pomenem Zakon o prometu nepokretnosti, koji odavno predviđa obavezu da se ugovori o prometu nepokretnosti uvek sačinjavaju u pisanoj formi i da potpisi stranaka budu overeni. Međutim, moram da vam kažem da je taj zakon više puta menjan i ti prethodni zakoni, važeći zakoni, sadrže odredbu koja omogućava sudu da konvalidira takav ugovor ukoliko nije povređen javni interes. Mislim da mi imamo ovde uslova da donesemo ovakav zakon i da ovaj zakon ne unosi manju pravnu sigurnost. Mislim da on u stvari pokušava da popravi neke stvari i to na jedan suštinski način, a pravna sigurnost se ne konstituiše samo ovim zakonom, ona se konstituiše ipak delovanjem svih organa, i policije, i suda itd.
Narodni poslanik Goran Jakšić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani ministre, ova rasprava vezana za ovaj amandman možda definiše, u smislu predlagača i onog dela Skupštine koji će podržati ovaj zakon, ono što je suština jednim delom. Samo bih se vrlo kratko osvrnuo u komentaru na deo rasprave i deo zakona koji je izazvao ovu raspravu kroz amandman na mogućnost da se iskoristi hipoteka na objekat u izgradnji. U ovom predlogu zakona ovo je jedno od najnovijih rešenja koja postoje i to je jedan od razloga. Mogućnost davanja hipoteke ili uzimanja hipoteke na objekat u izgradnji, to je ono zbog čega će najvećim delom i G17 plus glasati upravo za ovaj predlog zakona. Rečeno je u ovoj raspravi, koja je zaista vrlo konstruktivna za razliku od nekih drugih rasprava, odnosno izkomentarisana je u negativnom kontekstu mogućnost upravo ovakvog uzimanja hipoteke, gledano prema bankama, jer je rečeno da banke mogu da iskoriste i mogućnost da se u svom bankarskom poslovnom odnosu oslone, odnosno zatraže hipoteku na drugi način, odnosno osiguranje na neki drugi način za kredit koji daju, a upravo je suština ovog predloga zakona mogućnost uzimanja kredita za stambenu izgradnju. Nije samo to, ali je to jedna od poenti zakona. Naravno da mogu da iskoriste i drugu mogućnost osiguranja kredita, i to banke i danas rade, ali je to upravo problem. Ova mogućnost koja samo sada postoji ovim rešenjima pre ovog zakona je da banke upravo traže osiguranja koja nažalost najveći broj građana, koje zanimaju stanovi, koji nemaju stanove, nema. Najveći broj građana traže te kredite i nemaju mogućnost da daju neko drugo osiguranje koje banke do sada u onome što imaju kao zakonska rešenja mogu da iskoriste. To je problem i to svi znate dobro. Naravno, svi ste vi, kao i ja, obični ljudi, koji se sreću sa problemima običnog naroda i koji možda imaju neke svoje probleme i znaju taj problem. Taj problem postoji godinama, otkako je počela mogućnost u zadnjih nekoliko godina da se uzimaju dugoročni krediti, krediti većeg iznosa, za koje banke traže odgovarajuća osiguranja. Do ovog zakona građani kojima su trebali novi stanovi nisu imali šta da daju kao osiguranje. To je suština. Najveći broj građana koji ima nešto što mogu da ponude kao osiguranje, oni već imaju rešeno stambeno pitanje. Onda već ima načina. Ako već ima neku kuću, onda će tu kuću prodati, pa će kupiti za keš neki novi stan. Ako ima dobre poslovne partnere koji mogu da daju određena pokrića takođe to isto rade, ali radi se o malom broju ljudi. Oni već imaju mogućnost nekakvog finansijskog osiguranja, finansijske sigurnosti ili neke druge sigurnosti. Radi se o tome i svi ovde znate da veliki broj građana kojima trebaju stanovi nema mogućnost tog tipa i zato i traži stan da reši to svoje egzistencijalno pitanje. Dakle, ovim predlogom zakona omogućavamo upravo da banke pravno, radi se o nekim drugim poveriocima, ali banke da mogu da iskoriste drugu mogućnost, a to je uzimanje hipoteke na objekat u izgradnji. Samo još jedna stvar, mislim da nije uopšte nebitno, da bismo razjasnili pre svega javnosti. Mi to svi dobro znamo. Ovaj predlog zakona nije obavezujući, to je vrlo bitno da znamo. Ovaj član nije obavezujući, on ne obavezuje banku kao mogućeg kreditora da mora da uzme hipoteku koja se odnosi na objekat u izgradnji. Mi samo dajemo pravnu mogućnost, koja do sada nije postojala, da banke kao najveći kreditori uzmu i budu osigurani kroz ovaj predlog zakona da uzmu pravo, odnosno hipoteku na objekat u izgradnji. Mi to do sada nismo imali i ovim ćemo otvoriti mogućnost da banke budu sigurnije, da veći broj građana iskoristi tu zakonsku mogućnost, dakle, mogućnost, a ne obavezu, i da se na takav način obezbede, da se poveća stambena izgradnja, ali pre svega mogućnost građana da budu oni ti koji će dobiti stanove. Naravno, ono što je vrlo važno za naše odnose poslovne, nekim obligacionim pravima nije regulisano pravo poverenja, ali pravo poverenja će biti jedno od bitnijih stvari, odnosno poverenje koje će banke imati u investitore, sa kojima će sarađivati, odnosno banke će same određivati od koga će uzeti mogućnost da preuzmu pravo nad nekim objektom koji je u izgradnji ili neće. Znači, ne mora banka uopšte od svakog investitora ili nekoga ko gradi neki stan da uzme stan koji je u izgradnji. Banka, kao što je rekao ministar malopre ovde, sama će birati u koga će imati poverenja i to je stvar nekih drugih odnosa koji nisu regulisani zakonom, ali to je stvar iz života. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Evo, dobijam obaveštenje da Vlada nije prihvatila amandman. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Nestorović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, uvaženi ministre, ali nemam informaciju, znači, mi radimo tako što vi kažete, ministar klimne glavom da i li ne, da li je prihvatila Vlada ili nije. Niste? Dobro. Upravo s tim u vezi bih volela ovde, pre nego što pređem na suštinu oko predloženog amandmana, da reklamiram Poslovnik, odnosno njegov član 147, gde se lepo kaže da je Vlada i da su odbori dužni da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Dakle, shvatam da je jedno od mogućih rešenja i da ministar dođe ovde i lično klimanjem glave nam sugeriše šta se dešava, ali mi amandmane podnosimo zbog građana u čijem je interesu da donosimo što kvalitetnije zakone i mislim da je mnogo svrsishodnije da dobijemo pisani odgovor Vlade, kao što se to obično dešava, jer smatram da je Vlada imala dovoljno vremena. Amandmani su predati 8. decembra, a danas je 21. decembar, znači, potpuno dovoljno vremena da po jednoj normalnoj proceduri, kako to i Poslovnik nalaže, mi dobijemo ovde odgovore, da bismo uostalom i povukli neke amandmane, ako nas odgovor Vlade zadovolji, pa da ne gubimo vreme i ne polemišemo ovde na način na koji smo imali priliku da gledamo evo skoro više od sat i po vremena. To je moja primedba i smatram da bi predsednik Skupštine trebalo da ovakvu jednu praksu eliminiše, jer prosto nije ni svrsishodno, gubimo vreme, a svima nam je lakše da funkcionišemo na drugačiji proceduralni način. Što se tiče amandmana na član 3. koji sam podnela, on je u suštini terminološke prirode. Predlažem da se u članu 3. Predloga zakona u stavu 1, tačka 5) reči "ili raspolaganja" zamene rečima "ili prometa". Da bi onima koji nas gledaju, pa i poslanicima koji nisu obratili pažnju bilo jasnije, pročitaću tačku 5). Član 3. kaže - predmet hipoteke, u daljem tekstu predmet ili nepokretnost, može da bude, pa u tački 5) pravo na zemljištu koje sadrži ovlašćenje slobodnog pravnog raspolaganja, a naročito pravo građenja, pravo preče gradnje, ili raspolaganja u državnoj, odnosno društvenoj svojini. Znači, predlažem da ovde "ili raspolaganja" zamenimo rečima "ili prometa", jer smatram da bi bilo pravilnije da se pravom na zemljištu, koje sadrži ovlašćenje slobodnog pravnog raspolaganja, u tački 5) navedenog člana, precizira tako da pored navedenog prava građenja, preče gradnje, obuhvati i pravo prometa, kako je to propisano u članu 79. i 84. Zakona o planiranju i izgradnji. Citiram sada stav 1. i 4. člana 84. zakona koji sam navela. Kaže - na neizgrađenom ostalom građevinskom zemljištu u državnoj svojini, pravo korišćenja ima raniji sopstvenik, zakonski naslednik, kao i lice na koje je raniji sopstvenik preneo pravo korišćenja u skladu sa zakonom. Pravo korišćenja iz stava 1. ovog člana je u prometu. Pošto je pretežni deo zemljišta, recimo u Zemunu čitava Bežanijska kosa, nacionalizovano, odnosno nalazi se u državnoj svojini, raniji sopstvenik ima na njemu pravo korišćenja i to pravo korišćenja je, prema članu 84. Zakona o planiranju i izgradnji, u prometu. Dakle, u amandmanu sam predložila da se upotrebi reč koja stoji u tom zakonu, da bi terminološki imali istu situaciju u dva zakona koja definišu ove stvari. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a zatim ministar Parivodić.
Evo kako ide rasprava o ovim amandmanima, vidite i sami da se dokazuje besmislenost ovakvog predloga člana 3. ovog zakona. Ovim amandmanom je obuhvaćena tačka 5) i ona je potpuno pravno nedefinisana ili da budem precizniji, pogrešno definisana. Vidite, ovde se kaže da je objekat zaloge pravo na zemljištu. Netačno, potpuno netačno. Dakle, gde se vrši evidencija prava, sve ću vam objasniti vrlo lepo na onom primeru koji su koristili ovi poslanici iz G17 plus. Oni su zbog korporacije za osiguranje kredita, zbog akcija koje vode, dele kredite, odnosno ne dele čak ni kredite, nego obezbeđuju potraživanja banaka, preko one svoje korporacije koju su napravili i tu je sada njima prostor da naprave još neki ćar, neki plus i nije tu nikakav problem. Vi ste na vlasti, vi sada gledate da to uradite, uklapa se u vaš koncept, jer gde su pare, tu ste vi i sve je to u redu, sve je to poznato. Da vas vratim ministre na onaj amandman na član 2. Vi ste nam lepo objasnili, ne valja našta definicija, nema reči - dug. Evo vam sada primer, vi malopre nas ubeđujete da ćete povodom tačke 6) objekat u izgradnji, za vas je potrebno da je izdato pravosnažno odobrenje za gradnju. Znači, čovek ima samo odobrenje za gradnju. Na bazi tog odobrenja za gradnju, po vašoj koncepciji, može da ide tamo negde i tamo negde će na nečemu da upišu to. Kolika je vrednost tog prava gradnje, kažite mi, s obzirom da postoje neki principi koji važe za hipoteku, gde ona služi za obezbeđenje glavnog prava, glavnog potraživanja, načelo specijaliteta postoji, o tome ćemo kasnije, načelo nedeljivosti itd. Šta će oni da upišu i gde će da upišu. Mogu da upišu, ako je recimo individualna stambena izgradnja, ako je u pitanju u gradsko građevinsko zemljište, da on ima pravo zakupa na 99 godina ili on ima pravo korišćenja tog zemljišta. Na tom pravu ćete vi da upišete buduće pravo, odnosno pravo koje će se realizovati u budućnosti, pa će da se pojavi neka kuća. A šta ako je on uzeo kredit pod tim uslovima i vi ovako falš upišete hipoteku na pravima kao zalogu, odnosno to što predstavljate i ne ubode ni kamen, istekao rok, dospelo potraživanje banke, iz čega će ona da naplati? (Ministar Parivodić, sa mesta: Hirograferni poverilac. To je njena odgovornost.) Onda je to negacija hipoteke, tu sam vas čekao. Hipoteka daje pravo hipotekarnom poveriocu da iz vrednosti nepokretnosti koja je opterećena hipotekom namiri svoja potraživanja. Šta će on da namiri tu? Poslovni rizik? To nije predmet ovog zakona, ministre. Onda je to Zakon o obligacijama. Odgovor je tačan, a pogrešena je tema. Pogrešili ste temu, pogrešili ste zakon. Vidite gde je pogrešan zakon. Sada mi objasnite, koliko košta pravo gradnje? Kažite mi, ne računam ovo ispod ruke. (Milan Parivodić, sa mesta: 25 do 30 posto onoga što možete da izgradite po urbanističkom planu na tom delu.) Ali, on neće da izgradi. Kako ćete da naplatite tih 25 posto? Vi upisujete kao hipoteku pravo gradnje, koje pod nekim uslovima može biti i prenosivo pravo. U našim uslovima, pošto to upravna stvar, to je više neko lično pravo. Janko Janković je dobio i odobrava se njemu na toj i toj parceli da gradi kao investitor itd, on ubode dva ašova i falš predstavi da je gradnja Đoke Đokića po osnovu uloženih sredstava itd, znate i sami, masovno se koristi. Vi im samo kažete, izvolite. Samo polako. Sada mi kažite, koliko košta ta građevinska dozvola, koliko će Peru Perića da košta građevinska dozvola, koja će vrednost da bude. Da li mislite da ona vredi koliko vredi kredit koji je on uzeo. Ne vredi. Kako ćete vi pravo gradnje da prodate, objasnite mi, pošto vi pravo gradnje tretirate kao nepokretnost. Sada, po ovom zakonu, prodajete pravo gradnje kao nepokretnost. Ko će da kupi pravo gradnje kao nepokretnost na tržištu. Može da se pojavi Đoka Đokić i on kaže, opština kaže, molim vas, ne možete vi da preuzmete gradnju, morate da se javite na konkurs, prošlo je godinu dana, on nije ništa ubo i istekla je građevinska dozvola. Vi ste pravo gradnje, građevinsku dozvolu, tretirali kao nepokretnost, običan papir koji ništa ne znači. Idemo dalje, pravo preče gradnje. Evo, Ljilja je mogla da pročita iz ovog Zakona o planiranju i izgradnji, to pravo više ne postoji, može da postoji samo nešto ugovorno na nepokretnosti koje su u susvojini, gde suvlasnici međusobno regulišu neke odnose, ali to nije predmet ovog zakona i neću da pričam o tome. Kaže dalje, ovlašćenje slobodnog pravnog raspolaganja. Šta je to? (Milan Parivodić, sa mesta: To je element prava svojine, to se odvaja od fizičkog raspolaganja, a to su dva aspekta ovlašćenja raspolaganja u pravu svojine.) Gospodine ministre, znam, pravo raspolaganja je ovlašćenje vlasnika da može da otuđi i to je osnovno pravo, da raspolaže, da otuđi. Druga prava koja su, a to je korišćenje i upravljanje, iz ta tri prava može da se izvede čitav niz prava itd. Gospodine ministre, u zemljišnim knjigama se vrši uknjižba, predbeležba i zabeležba. Za predbeležbu je karakteristično da se vrši upis u vidu predbeležbe budućih prava na nepokretnosti. (Milan Parivodić, sa mesta: Nedostaje još nešto.) Sada se vraćamo na ono što je gospodin Krstin rekao, vrši se predbeležba izgradnje objekta na nekoj nepokretnosti u skladu sa građevinskom dozvolom. Da je počela izgradnja, kao što se vrši zabeležba tereta. Da li je tako? Izvršena je predbeležba u zemljišnim knjigama. Vi ste to što je predmet predbeležbe ovde definisali kao hipoteku, kao nepokretnost, a iz toga ne može ništa da se naplati. Osnovna poenta hipoteke jeste da kada dužnik dođe u docnju, da bi poverilac svoje potraživanje, pošto ga je osigurao hipotekom, da bi svoje potraživanje realizovao, on stiče pravo da iz vrednosti nepokretnosti koja je opterećena hipotekom koja se prodaje, prvi namiri svoje potraživanje. (Milan Parivodić, sa mesta: Prodaje se pravo, to je suština i to vi ne razumete.) Možda ne razumem, ali vam tvrdim da vas 90 posto Srbije ne razume. Apsolutno su svi primitivno prosti, evo u sudu vas neće niko razumeti. To što ste vi kontaktirali sa nekima, to je vaše, ne ulazim u to. Samo želim da napravimo jasnu razliku šta je zaloga na pravima i potraživanjima. Ako ima elemenata, a tvrdim vam da ste ovde imali ideju oko toga, onda to selite u Zakon o obligacionim odnosima. U zakonu o hipoteci ostavite opterećenje nepokretnosti. Ništa više drugo. Vi nama ovde unosite zbrku. Mogli ste onda bolje da uzmete zakon o ručnoj zalozi i zakon o hipoteci i da kažete, založni zakon, pa onda sve regulišite, i zalogu prava, i potraživanja, i pokretnim i nepokretnim stvarima itd. Molim vas, ovo što vi predlažete je nemoguće u praksi. Vi formalno-pravno možete da napravite neku evidenciju, možete, napravite evidenciju da tamo upisujete sve i svašta. To vam ne sporim. Unapred vam kažem kakvi će problemi biti po pravni promet u zemlji. Ovima sam kod zakona o korporaciji za osiguranje stambenih kredita takođe ukazao na probleme. Oni su prošle godine rekli, šta vi to pričate, do septembra to ima da bude gradilište, ima da niču kranovi, ima da bude. Da li se desilo? Nije se desilo. Vi ste pričali, od septembra meseca tigar, srpski tigar, šarplaninac, ima da se razvije, investicije itd. Šta je bilo? Šarplaninac, šarplaninac jeste. Šta su bile investicije? Nema ih. Slažem se, ne sporim osećaj, ljudi mogu da vide i ono što ne postoji. Slažem se. Nema onoga što ste vi rekli. Sada da se vratim na ovaj amandman. Promet prava i raspolaganje nepokretnosti, formalno-pravno to je jedno te isto. To je formalno-pravno jedno te isto, ali je dobro što se tim amandmanom skreće pažnja i potencira da se ovde hipoteka ne tretira kao opterećenje nepokretnosti, nego kao opterećenje nekih prava, budućih prava i nepostojećih prava. Ako ovo ovako radite, onda ste morali u prelaznim i završnim odredbama da dohvatite sa jednom odredbom i da stavite van snage četiri do pet članova Zakona o obligacionim odnosima koji regulišu zalogu na pravima i na potraživanjima. Slažem se da je ta materija regulisana i nekim drugim zakonima, gde se govori, kada su u pitanju hartije od vrednosti, o portfelju hartija od vrednosti itd. Bilo bi dobro da vi povučete ovaj predlog zakona. Od ovog zakona nećemo imati nikakve koristi, nego ćemo samo imati velike štete. Ovaj zakon je u suprotnosti sa elementarnim osnovnim principima koji važe za hipoteku. Ne kod nas, nego u bilo kojoj zemlji koja se naslanja na ovo kontinentalno pravo. Ne sporim vam, uopšte ne sporim ovo štoje inicijativa G17 plus i da se putem kredita omogući stambena izgradnja, a da onaj koji gradi, da neko sredstvo obezbeđenja plaćeno. Ovde ne može to da se radi. Zašto? Taj ko bi trebalo da se legitimiše dajući hipoteku na svoje pravo nema to gde da upiše, to ne postoji u pravu. Ta vaša ideja se realizuje odgovarajućim sporazumima i instrumentima na relaciji investitor-banka kreditor-izvođač radova, pa tek onda vaš mladi do 45 godina, koji je zainteresovan da uđe u jedan sistem kredita i da dobije stan. To se ne dotiče zakona o hipoteci. Dotiče se u onom delu gde na nekoj nepokretnosti, parceli gde treba da krene ta gradnja, stavlja se hipoteka, ali na nepokretnosti koja postoji, a različitim sistemom potraživanja prema banci i prema investitoru obezbeđuje se i banka i država za onaj deo potraživanja koji ide preko stambenih kredita. To je potpuno druga tema od hipoteke. Tu temu uopšte ne dotičem ovom diskusijom. Samo kažem, to može da se reguliše drugim propisima i treba da se reguliše drugim propisima. Ako mislite da to regulišete ovim zakonom, činite dve loše stvari. Niti ćete ovim zakonom da izvršite obezbeđivanje tog potraživanja, a ovde će da se napravi mnogo veća šteta. Na početku sam rekao, četiri, pet sistema postoje da se to reši što je vaša ideja, i Zakon o hipotekarnim bankama, Zakon o propisima o hipotekarnim kreditima, izmenama Zakona o hartijama od vrednosti. To su tri puta, i izmena Zakona o obligacionim odnosima, četvrti put, gde u tu materiju koja je vama predmet interesovanja možete da intervenišete. Vi ste se uhvatili za hipoteku, za poslednju stvar koja treba da se menja u ovoj zemlji. Ne možemo mi nedostatak evidencija, loše stanje zemljišnih knjiga, činjenicu da 20 godina, bilo je nekihpogrešnih pokušaja da se nešto uradi, da se napravi centralna evidencija, da rešavamo tako što menjamo predmet zakona, što na drugi način tumačimo šta je založni objekat, što sada pravimo ovde neke gimnastike, šta je starije kokoška ili jaje, pa pokušavamo čak i da promenimo pravnu teoriju. To je pogrešan put. Ovom upornošću kojom vi branite ovaj predlog zakona, koji je pogrešan, vi samo šaljete lošu poruku ljudima, jer ste vi ovo najavili kao nešto epohalno. Kada se čuje ova rasprava do kraja, budite uvereni da niko neće ni da pomisli da radi ove stvari, jer će biti duboko svestan u koje probleme ulazi. Mi smo vam sve probleme uvek najavljivali i uvek ste nam osporavali, pa posle dva-tri meseca dođete i kažete da smo bili u pravu, da ste stvarno pogrešili. Mi vas samo unapred upozoravamo, zakon o hipoteci nam je potreban, on treba da se sredi na jedan klasičan način, prihvatljiv, a menjajte ove druge propise. I nama je interes da se ti propisi promene, da se to uredi, ali na jedan pravi način, da to relativno dugo traje, da to bude relativno dugo nepromenljiv propis, a ne propis koji se menja kako dođe koja vlast. To je naša ideja i inicijativa i zbog toga smo podneli ove amandmane. Ne želimo nešto da se uništi, a svesni smo toga da ništa neće da se napravi.
Reč ima ministar Parivodić.
Moram peti put gospodinu Krasiću da objašnjavam jednu istu stvar, pa već počinjem sebe da pitam da li on neće da razume ili stvarno ne razume, jer se radi o dosta jednostavnim konceptima, a radi se o jednom odličnom pravniku, pa me prosto čudi da moram četiri-pet puta istu stvar da ponavljam. Krenućemo iz početka. Znači, stvarna prava su ona prava koja u sebi, gospodine Krasiću, sadrže pravna ovlašćenja koja omogućavaju neposredan uticaj na stvar, kao materijalni deo prirode na kome postoji pravo svojine. Stvarna prava na nepokretnostima su ona prava koja omogućavaju neposredan fizički uticaj na nepokretnost. Pravo raspolaganja, kao element prava svojine, ima svoja dva vida ili aspekta. Jedan je fizičko raspolaganje, a drugi je pravno raspolaganje. Koristio sam termin "pravno raspolaganje" upravo da ne bi došlo do zabune između ova dva aspekta prava raspolaganja koja predstavljaju element prava svojine. Stvarna prava na nepokretnostima, ovako kako sam ih definisao, kao prava koja u sebi sadrže ovlašćenja neposrednog uticaja na stvar, ukoliko ta stvarnaprava jesu u prometu, tj. titular - imalac tih prava ima pravo raspolaganja tim stvarnim pravima, ona mogu biti predmet hipoteke. Da li vam je sad jasno, gospodine Krasiću, ili treba šesti put da objašnjavam jednu tako normalnu, logičnu stvar? Da su se Rimljani sami držali pravnih načela, oni bi i dalje bili na zakonu 12 tablica, u 400. godini posle Hrista. Znači, pravo evoluira i ono treba da zadovolji potrebe ljudi, a ne da okuje ljude u nešto što je pre 200 godina smišljeno i što je bilo primereno u periodu pre 200 godina. Znate, možda je Marks 1840. imao ispravnu analizu političke ekonomije tog vremena, ali je od tada prošlo 170 godina, prilike su se promenile, Marks je prevaziđen. Tako i određena pravna načela bivaju prevaziđena, a argumenti koji stoje iz života objašnjavaju zašto je jedno pravno načelo prevaziđeno. Gospodine Krasiću, tvrdim da je načelo oficijelnosti prevaziđeno načelo. Ovo sad nije presedan, da izmišljam nešto, već u Zakonu o obligacionim odnosima vi imate odstupanje od načela oficijelnosti kod ručne zaloge, gde kod ugovora u privredi, privrednik može da proda stvar iz slobodne ruke samo ako pozove poverioca nedelju dana ranije i najavi mu aukciju te stvari. Znači, već se tu odstupilo od načela oficijelnosti. Ne treba biti fiksiran, treba čovek da zna šta je realnost i da pokuša da podrži tu stvarnost, ako je produktivna, a ne da je koči. Da bih vam potpuno razjasnio stvari, zaloga na obligacionim pravima, a obligaciona prava su potraživanja koja se sastoje od dare facerei non facere ili "pati", kao četvrtog elementa obligacije, zalaganje tih prava je uređeno Zakonom o obligacionim odnosima. Vi morate da razlikujete stvarna prava, kao prava koja omogućavaju neposredni uticaj na stvar, od obligacionih prava, gde vi od čoveka tražite određeno ponašanje, aktivno, pasivno, koje se manifestuje kroz dare facerei non facere. Nadam se da je to sada razjašnjeno. Što se tiče amandmana u vezi da li je u prometu, da odgovorim. Mi smo se trudili ovde da koristimo građanskopravnu terminologiju i pravo raspolaganja bolje odgovara nego da je u prometu, tako da bih odbio taj amandman.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, replika.
Gospodine Mihailoviću, meni je stvarno neprijatno, ali 17. put moram da izađem i da objasnim. Onaj primer što sam vam rekao, kada vi i vaš Koštunica krenete da gradite na Dedinju, dobijete neko zemljište, Dinkić vam da kredit i vi dobijete građevinsku dozvolu od opštine Stari grad, i vi i vaš Vojislav Koštunica, i padnete sa vlasti, i onda date te pare koje ste uzeli na kredit od, recimo, Rajfajzen banke, date da biste se odbranili u sudskom postupku da ne idete u zatvor i ne napravite ništa, niko neće moći ništa da naplati od svog potraživanja po osnovu hipoteke. To vam je valjda jasno. Vi ste, sa gledišta hipoteke, kao hipotekarni dužnici, pravno i poslovno neodgovorne osobe. Zašto? Zato što onaj ko vam je dao kredit nije imao gde da upiše svoju hipoteku, nema na čemu da upiše hipoteku, jer zemljište ste dobili sa pravom korišćenja, niko ne zna koliko košta to pravo korišćenja. Znate i sami da glavno pravo koje se obezbeđuje hipotekom izražava se u novcu. Verovatno znate da ono može biti i buduće, može biti i uslovno. Više bih koristio termin "sasvim izvesno i odredivo" u smislu novčane vrednosti. Dalje da vas podsetim nešto povodom nekih principa o kojima vi pričate ovde. Postoji princip specijaliteta. On bukvalno može, kada je u pitanju hipoteka, da se definiše sa pet reči. Kaže se ovako: "Založno pravo obuhvata pojedinačno, individualno određene stvari". Jednu ili više pojedinačno, individualno određenih stvari. Da li je za vas stvar pravo gradnje? Nije stvar, nego je pravo. Pošto je pravo, onda ide u Zakon o obligacionim odnosima, a ne može da ide u zakon o hipoteci, jer ono tretira samo nepokretnosti. Upis nekih ovlašćenja hipotekarnog poverioca da namiri svoje potraživanje iz jednog sredstva obezbeđenja koje se zove hipoteka, da iz vrednosti nepokretnosti koja se iznosi na prodaju namiri svoja potraživanja, a ako nešto ostane, vraća se hipotekarnom dužniku, odnosno vlasniku nepokretnosti, da budem precizniji, pošto i treće lice može biti vlasnik nepokretnosti. Vi mene sedamnaesti put obaveštavate ovde kako nepokretnost znači pravo na nepokretnosti. To znači da čovek ima pravo korišćenja i raspolaganja. To mene uopšte ne interesuje. Zakon o hipoteci interesuje definicija i definisanje, označavanje da se to pravo poverioca upisuje na nepokretnosti. Lepo ste rekli uvati se, da se vidi, drži se, ne može da se pomeri, nepokretna stvar. Pomogli smo vam da se objasni, pa smo rekli poljoprivredno zemljište, gradsko građevinsko zemljište, objekti, hale, garažna mesta, stanovi, poslovni prostor itd. Na tome se upisuje i tu uopšte nema nikakav značaj sa gledišta hipoteke u čijoj je svojini. Svojinsko pitanje se ovde uopšte ne postavlja. Pošto se ne postavlja svojinsko pitanje, onda se ne postavlja pitanje prava koje ima nn lice prema određenoj nepokretnosti, a vi nama uporno pričate o pravima prema nekoj nepokretnosti. U članu 3. stav 1. tač. 5) i 6) nema čak ni nepokretnosti. Vi meni sedmi put izlazite ovde, nešto mi glumite, kako se nervirate. Molim vas, idite u biblioteku pa pročitajte gde se upisuje hipoteka, šta znači hipoteka. Ne sporim založno pravo na pravima i potraživanjima, ali nije mesto u ovom zakonu, nego vam kažem u Zakonu o obligacionim odnosima ili u propisima koji regulišu poslovanje hipotekarnih banaka i hipotekarnih kredita. Vi opet meni gurate ovde i vrtimo se ovde dva sata oko nečega, a vrtimo se samo zbog toga što nećemo da vam dozvolimo da upropastite jednu stvar, a ne sprečavamo vas, menjajte Zakon o obligacionim odnosima, donosite nove propise koji regulišu zalogu na pravima i potraživanjima, ali ne dozvoljavamo ovo da dirate jer ništite osnovne principe.
Reč ima ministar Parivodić.
Iskreno sam pokušao, ali izgleda da gospodin Krasić nije razumeo, tako da ga pozivam na ručak pa da mu u toku tog ručka objasnim ovo o čemu govorim.
Reč ima poslanik Marko Krstin.
Dame i gospodo, gospodine ministre, opet mislim da postoji jedna vrsta nesporazuma oko sticanja prava svojine na nepokretnostima. Zakon o osnovama svojinskih pravnih odnosa predviđa kao oblik sticanja prava svojine na nepokretnostima u zemljišnoj knjizi, upis u zemljišnu knjigu, ali onda kada se nepokretnosti stiču pravnim poslom. Upravo tako definiše zakon. Znači, pravo svojine na nepokretnosti stečenih pravnim poslom stiče se upisom, ne samo zaključenjem ugovora. Međutim, mislim da je ovde ključna stvar to da se pravo na nepokretnosti ne mora steći samo upisom, ono se stiče i građenjem. Mi ovde govorimo praktično u najvećem broju slučajeva o pravu svojine na nepokretnosti koja se stiče građenjem i tu zaista upis nije neophodan da bi to pravo svojine postojalo. Ono se stiče činom građenja na različite načine. Građenje može biti, da sada ne podsećam neke koji se time više bave, od svog, od tuđeg materijala, svojim radom, tuđim radom, na svom i tuđem zemljištu. Zakon o osnovnim svojinsko-pravnim odnosima predviđa i takvu mogućnost sticanja prava svojine. Dakle, nije neophodno za sticanje prava svojine građenjem da objekat zaista bude upisan u zemljišnoj knjizi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 4. i član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ne znam što ministar izađe, mislila sam da ga pitam šta je završio, koju školu. Ja sam, ne znam zbog čega, do danas mislila da je on pravnik. Da li znate vi šta je ministar završio? Doktor prava? Moraću doktoru prava da objasnim onda neke osnovne pravničke pojmove. Prvo, ne znam kako doktor prava može da govori o komadu zemlje. Postoji parcela. Parcela ima svoj broj, ima površinu, upisuje se u zemljišno-knjižni uložak. Parcela pripada određenoj katastarskoj opštini, i to je lična karta parcele, i ne može ministar da kaže komad zemlje i da se gradi na komadu zemlje. Poručite ministru da se gradi na građevinskoj parceli, koja ima sve ove karakteristike o kojima sam govorila. Dalje, kaže ministar da je ponosan što je napisao ovaj zakon, kaže da zakon piše za običnog čoveka, a ne za specijaliste. Ovo je neverovatno. Zakon se piše da se uredi određena oblast života, da to bude jasno, precizno, koncizno, zakone primenjuju stručnjaci, pravnici, specijalisti za koje ministar ne piše zakone, i zakoni se pišu jezikom pravnika, pravničkim jezikom. Zato postoje pravnici da bi običnim građanima objašnjavali šta znači koja odredba i tumačili zakon. Ministre, pitala sam malopre šta ste završili. Do sada sam bila ubeđena da ste vi diplomirani pravnik. Neverovatno, sada sam vam objašnjavala neke stvari i dalje ću naravno, pošto niste od početka čuli, objašnjavala sam vam šta znači komad zemlje. (Milan Parivodić, sa mesta: Prihvatam vaš amandman.) Onda neću govoriti o amandmanu, ali moram ovo što sam naumila da vam kažem, taman da ne potrošim vreme. Logično je da prihvatite ovaj amandman i neću obrazlagati amandman, nego malo da raspravljamo o ovome što ste pokušali da objasnite, nešto što je neobjašnjivo, ali reći ću najpre principijelno da je neprihvatljivo i nedopustivo da vi ovde na ovaj način komunicirate sa poslanicima. Nije ovo okrugli sto, hajde da organizujemo okrugli sto pa da se sakupimo, stručnjaci koji misle da ovo nije dobar zakon i stručnjaci vašeg tipa, koji misle da ovo jeste dobar zakon, vaši istomišljenici, a rekla bih oni koji imaju iste interese kao vi za donošenje ovog zakona, i vi dobro znate, Zoran Krasić vam je rekao u prvom pojavljivanju ovde, šta je suština donošenja ovog zakona i vi ne možete da kažete poslaniku - sada ću da vam objasnim, niste me razumeli, vi to ne razumete. Mi nismo vaši đačići, vi niste naš profesor. Mi ovde govorimo pre svega kao narodni poslanici, a kao što vidite poslanici SRS govore kao stručnjaci koji odlično znaju ovu oblast. Imate pravo da zastupate koncept Vlade. Mi govorimo o drugom, potpuno normalnijem i pravno čistijem konceptu, i tako možemo da razgovaramo. Zato je u pravu koleginica Nestorović malopre kada je rekla da je trebalo lepo Vlada da nam da, kao što je to uobičajeno u skladu sa našim poslovnikom, mišljenje o svakom amandmanu i da za onaj amandman koji ne prihvata, Vlada napiše zbog čega ne prihvata i da naša diskusije bude usmerena na odgovor Vlade, a ne ovako da mi dva sata govorimo o jednom amandmanu. Naravno, nama to ne smeta, mi možemo to da prihvatimo, ali jednostavno to nije način komunikacije ministra i narodnih poslanika. Dalje, da vam objasnim neke osnovne stvari. Kada ste govorili o velikom broju neuknjiženih stanova, odnosno zgrada, nepokretnosti. To sam vam govorila kada smo govorili u načelnoj raspravi o ovom zakonu. Problem jeste, taj problem postoji, ali ovaj vaš zakon ne rešava taj problem. Vi morate sa kolegom Stojkovićem da se dogovorite da se ažurira rad zemljišno-knjižnih odeljenja opštinskih sudova. Ovim zakonom apsolutno ništa neće biti poboljšano kada je u pitanju uknjižba stanova, odnosno uknjižba zgrada. Nije tačno ovo što je kolega Krstin rekao da postoje neki listovi nepokretnosti. Znam za posedovne listove, tako se zovu, koje vode katastri. To su listovi koji mogu, kako reče, da zamene vlasnički list. To nije tačno. Ne može, jer posedovni i vlasnički list su potpuno različite stvari. Tačno je ovo što ste vi kolega rekli da katastri nepokretnosti dosta dobro rade svoj posao u smislu - izvršena su aviosnimanja, upisuje se ono što je snimljeno na kopije plana, unosi se u katastarske operate, ali to ne znači da se menja stanje u posedovnom listu. Imate koliko hoćete, evo, uzmite jedan posedovni list i videćete da tamo piše - posednik, narodni odbor, ne znam kako se nekada zvalo, a radi se o vašoj kući koja je bez građevinske dozvole i koja je zaista ucrtana. Ali, to joj ne daje pravni legitimitet. Samo je činjenica da ona postoji. Ali, mora da bude upisana u zemljišnu knjigu da bi zaista postojala i pravno. Dakle, to je samo formalno postojanje. Ministru moram da objasnim kako izgleda jedan zemljišno-knjižni uložak. Stekla sam utisak da to nikada niste videli. Dakle, zemljišno-knjižni uložak ima popisni list, vlasnički list i teretni list. (Milan Parivodić, sa mesta: Pravite grešku, za koju mene opterećujete) Ministre, nemojte tako da mi se obraćate, to ne možete. Možemo da izađemo ispred, da popijemo skupa kafu i tako da razgovaramo. Ovde sam narodni poslanik, vi ministar i to poštujte. Dakle, stekla sam utisak da nikada niste videli zemljišno-knjižni uložak. Sada vam objašnjavam kako to izgleda. U popisnom listu stoji opis nepokretnosti. Tu stoji: parcela, broj taj i taj, ima gruntovni broj koji odgovara određenom katastarskom broju. Ako je izgrađena, onda piše - izgrađena kuća površine te i te. U vlasničkom listu stoji da je ta nepokretnost sa A strane ima ili pravo korišćenja Marka Markovića ili pravo svojine Marka Markovića; pravno su pojmovi različiti. Na kraju imamo teretni list u koji se, između ostalog, upisuje hipoteka. Tako izgleda zemljišno-knjižni uložak i jedino tako može da se koristi. Dalje, kaže ministar da će ovaj zakon omogućiti da se lakše dođe do kredita. Neće, nema šanse. Ovde su moje kolege o tome dostanaširoko govorile, neću da ponavljam, pošto inače nemamo potrebe da ponavljamo, znamo svi nešto novo da kažemo. Dakle, namera ministra, i Ministarstva i Vlade možda jeste bila da se omogući uzimanje stambenih kredita, ali ovim zakonom, na ovaj način, to nije rešeno. Dalje, rekla sam ministru da ne može da nam kaže da bi mi nešto bolje razumeli, mi to dobro razumemo, nego on ne razume. Sada jedan biser koji me podsetio na Gašu Kneževića svojevremeno kada je govorio o Zakonu o visokom obrazovanju. Tada je rekao da zakon nije donet, ne postoji, nije stupio na snagu, ali on ga primenjuje, jer je to neki njegov budući zakon i na osnovu takvog zakona je svojevremeno Gašo Knežević profesora dr Vojislava Šešelja oterao sa Pravnog fakulteta. (Glas iz sale: S pravom.) Je li s pravom? Žao mi je što to mislite i što jednu ovakvu raspravu pokušavate da skrenete na drugu temu. Sada ću da iskoristim i da vam kažem, gospođo koja mislite da ste u pravu, da je prof. dr Vojislav Šešelj najumniji živi Srbin, da ima najviše objavljenih dela, da svi pravnici i vi, što se kezačite, gospođo iz Aranđelovca, ne znam ni kako se zovete, sram vas bilo, treba da ustanete kada se spomene ime profesora Šešelja, a ne da se smejete u lice, to vam ne dozvoljavamo, ako ste to doneli odande odakle ste došli. I vama ne dozvoljavam da spominjete ime Šešelja, jer ne zaslužujete da spomenete ime tog čoveka.
Molim vas, jedni prema drugima se odnosite sa uvažavanjem.
Da, gospodine Mihailoviću, skrenite ovima pažnju što čitaju novine.
I njima skrećem pažnju, i vama skrećem pažnju.
Podigla je pogled sa novina i reaguje na ovo što govorim. Dakle, pravo preče gradnje, ministre, rekli ste Zoranu Krasiću kada je govorio da nema prava preče gradnje, i nema ga, ukinuo ga je Šumarac,vi ste rekli, ima ga u praksi. Neverovatno da pravnik može da kaže nešto ne postoji u zakonu, a postoji u praksi. Kako vi to rešavate, kako se formuliše u praksi to pravo preče gradnje? Podsetiću vas, dok je postojalo pravo preče gradnje, ono se utvrđivalo rešenjem, pa se kaže - dozvoljava se Marku Markoviću pravo preče gradnje na delu parcele broj taj i taj, upisana u Z-K UL taj i taj, površine te i te, katastarska opština ta i ta, koja se pripaja njegovoj parceli radi formiranja jedinstvene građevinske parcele. To je bila suština prava preče gradnje. Znači, utvrđivalo se rešenjem. Opštinski organ uprava ga je utvrđivao rešenjem. Pošto svaki čas odgovarate na svaku našu primedbu, zamoliću vas, kada završim da nam odgovorite kako vi to konstituišete u praksi pravo preče gradnje koje ne postoji u zakonu? Slažem se da Zakon o planiranju i izgradnji nije dobar. Ako vas nisu informisali, mi iz SRS, evo u februaru će dve godine kako smo podneli zahtev za stavljanje van snage tog zakona i donošenje jednog dobrog, pravog zakona, da li odvojenoo planiranju, odvojeno o izgradnji, to je nešto o čemu možemo da razgovaramo, jer je svojevremeno Šumarac zbrljao pet zakona u jedan pa napravio ništa, napravio neprimenjiv zakon. Znači, i vi se slažete u tom delu da smo u pravu. Upozoravam vas da smo na isti način tada razgovarali sa Šumarcem kada smo mu govorili da donosi neprimenjiv zakon. Sada vam ponavljam, rekao vam je Zoran Krasić, ovaj zakon o hipoteci, ministre Parivodiću, bože zdravlja, viđaćemo se, sretaćemo se, pitaćemo vas, zašto nam donosite predlog izmena i dopuna ovog zakona, zašto danas ne prihvatite da je ovo neprecizan i neprimenjiv zakon? Zašto ga ne povučete iz procedure? Zašto ne prihvatite naše načelne principijelne stavove, neka amandmanska rešenja, neka ključna amandmanska rešenja, od kojih zaista zavisi da li ovo jeste zakon o hipoteci ili nije. Da opet ne ulazimo u teoretsku raspravu koju ste imali sa Krasićem, šta je založni objekat kod hipoteke, da li je to nepokretnost, pokretna stvar naravno nije. Ne može auto biti predmet hipoteke. Dobro je što ste ovaj amandman, koji sam podnela na član 4, prihvatili, jer ste bar očistili pravno ove formulacije; jasniji je pravnički. Neke nedoumice ovaj amandman otklanja. Kažem - u redu je da ste prihvatili, ali nemojte da budete sujetni, ministre, mislim da morate da prihvatite činjenicu da mi ovde, bar kada je ovaj zakon, uglavnom ne govorimo kao političari, nego govorimo kao ljudi od struke i kao ljudi sa mnogo iskustva u ovim poslovima. Razgovarali smo i pre nego što ste ovaj zakon dali u proceduru neformalno. Sećate se da smo pričali o problemima koji se mogu sresti u ovom zakonu. Zato vam najdobronamernije preporučujem da bi bilo najbolje rešenje, i za građane Srbije, i za Vladu, da ih ne dovodite u zabludu da će ovim zakonom, ovako koncipiranim, rešiti sve svoje probleme oko upisa u zemljišne knjige, oko upisa hipoteke, podizanja kredita itd. Neće. Čućete i dalje u našim raspravama o amandmanima, ukoliko u međuvremenu ne shvatite da je zaista najbolje da povučete zakon.
Narodni poslanik Marko Krstin. Izvolite. Vi ste tražili repliku? Hoćete biti ljubazni samo da se predstavite pošto ste novi poslanik.
Uvaženi potpredsedniče, ja sam Miroslava Gušić, žao mi je što već drugi put bivam prozivana, poštovani gospodine ministre, u prisustvu prethodnog puta jednog, a sada drugog ministra, dovedena u situaciju da se branim od primitivizma i prostakluka koji se izriču ovde za govornicom, a žao mi je što vi niste odreagovali. Verovatno je, reći koleginici poslanici - vi što se tamo kezačite, to je verovatno, i ne znam odakle dolazite, što je meni upućeno, to je verovatno arhaizam lokaliteta odakledotična poslanica dolazi. Meni samo ostaje da kažem da ne gajim uopšte taj vid idolopoklonstva, kao što predstavnici najveće stranke koja je zastupljena u parlamentu neguju, a moja malenkost je imala čast, zamislite čast, da na televizijskoj emisiji TV "Sunce" u Aranđelovcu, eto odakle dolazim, vodim razgovor sa vašim najvećim Srbinom, živim i najpametnijim, gospodinom Vojislavom Šešeljem. (Momir Marković, sa mesta: To je za tebe najveća čast i bila.) Koji je posle dvočasovne emisije rekao samo ovo: "Gospođo, vi ste se vrlo dobro pripremili za emisiju, zapravo vi ste se odlično pripremili za emisiju". Rekla sam: "Gospodine Šešelj, uopšte se nisam pripremala za emisiju".
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Čini mi se da je krajnje vreme da vi iz G17 plus prestanete da se pitate odakle je koji narodni poslanik. Gospođo, ja sam Srpkinja rođena u Livnu. Već sam čula ovde primedbu pre neki dan da 5. oktobra, rekao je jedan vaš kolega, ne znam uopšte zašto je spomenuo 5. oktobar, rekao je - za razliku od vas 5. oktobra nisam bio u Livnu, već sam bio u Beogradu. Valjda je hteo da se pohvali kako ste vi iz G17 plus 5. oktobra palili Skupštinu, krali slike, krali dragocenosti, tukli ljude, linčovali ljude ispred zgrade, a evo sada da iskoristim, pošto je tada prekinuta ova vrsta rasprave, tog 5. oktobra sam kao zamenik ministra pravde i član komisije koja je ispitivala za stručni ispit ceo dan radila. Dok ste vi rušili Beograd, sedela sam u ministarstvu i radila svoj posao i ispitivala upravno pravo, one koji su dolazili da polažu stručni ispit. Što se tiče idolopoklonstva, gospođo draga, Vojislav Šešelj zaslužuje sve ono što mi srpski radikali za njega radimo, zaslužuje mnogo više ne samo srpskim radikalima, nego Srbiji. Srbija je dužna da vodi računa i da učini sve da se Vojislav Šešelj vrati u Srbiju, jer on koliko je potreban SRS, mnogo je potrebniji Srbiji. To što je vama nekada dao kompliment da ste se dobro spremili za emisiju, on je džentlmen čovek, i koliko god da ste bili spremni ili nespremni sigurno biste kao dama od njega dobili takav kompliment. Trebalo je valjda da to primetite tada kada ste bili s njim u emisiji. To što sam rekla da se kezačite, to je zaista jedini izraz koji mogu da upotrebim, koji mi je pao na pamet u momentu kada ste se vrlo nepristojno smejali na pominjanje imena profesora doktora Vojislava Šešelja. On jeste najveći živi Srbin, on jeste najpametniji živi Srbin, on jeste čovek koji u Haškom tribunalu brani i koji će odbraniti srpske nacionalne interese. On jeste čovek koji će pobediti Haški tribunal, koji će ga u paramparčad tamo rasturiti, kao što je već učinio u ovom delu svedočenja u slučaju Slobodana Miloševića. Čućete u promociji njegove knjige i koristim ovu priliku, hvala vam što ste me izazvali da govorim na tu temu, da obavestim građane Beograda, da u petak u 16,00 časova, tim za odbranu, koji pomaže pripremu odbrane Vojislava Šešelja, na čelu sa Tomislavom Nikolićem, organizuje u Domu sindikata promociju Šešeljeve knjige, gde je predstavljeno svedočenje gospodina Šešelja u slučaju Milošević i oni koji nisu bili u prilici da sve to prate na televiziji, moći će da pročitaju u toj knjizi i da na toj promociji čuju šta eminentni pravnici, stručnjaci i političari Srbije misle o profesoru doktoru Vojislavu Šešelju.
Po Poslovniku, gospodin Marković, pa replika gospodin Albijanić.
Lepo reče gospođa - imala sam čast. Imali ste izuzetnu čast da sednete pored profesora doktora Vojislava Šešelja, a sada dokazujete da tu čast niste zaslužili. Gospodin Vojislav Šešelj je prvo vrlo izuzetno tolerantan čovek i prihvata da izađe na TV duele sa onima koji mu nisu ni do kolena, iz prostog razloga što sebi ravnog u Srbiji nema. Kada bi čekao da nađe sebi ravnog, da mu on izađe na TV duel, onda naš predsednik nikada ne bi mogao da izađe na duel u Srbiji. Nema ravnog profesoru doktoru Vojislavu Šešelju. A sada da protumačim ovaj izraz kezačiti se. Postoji osmeh sa ironijom, postoji osmeh sa radošću, a ovo kezačiti se to je ono što kod nas u Srbiji kažu - smeje se ko lud na brašno.
Gospodin Albijanić, replika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ne znam šta vama treba da polemišete sa strankom G17 plus. Zapravo mi i nemamo ništa zajedničko. Dakle, mi radimo odgovorno, želimo da Srbija bude jedna normalna zemlja, demokratska, da građani žive bolje, ne pričamo prazne priče, ne javljamo se za govornicu budzašto i mogu sasvim slobodno, i to građani znaju i vide, zapravo i negujem tradiciju, i mogu slobodno da kažem da sam Srbin, ni mali ni veliki, zapravo Srbin. Tu nema šta posebno da se dodaje. Pokušavate na jedan pogrešan način tako nešto da ističete, ali kada već tako nešto pominjete, moram da vam kažem da se vaša prazna priča sadrži iz tri dela. Jedan je Srbija do Tokija. Drugi deo vam je, pobedićemo ceo svet i, treći deo je, držite lopova. Od svega toga, čitave vaše politike koja se sastoji iz ta tri dela, ostalo vam je samo držite lopova. Pošto pominjete neki skup, mislim da bi bilo zaista primereno da ono što ste govorili u ranijim periodima, da ponesete to Teslino tajno oružje da vam i na tom skupu i u drugim aktivnostima pripomogne. Zaista mislim da je neprimereno da se na takav način raspravljate sa poslaničkom grupom, sa poslanicima, sa strankom G17 plus. Vrlo jasno i odgovorno radimo svoj posao. Nije potrebno da vas podsećam da sam rekao da ću vas dovesti na pristojnu meru. Početak jesu izbori u Bačkoj Palanci. Pogledajte gde ste bili, da li je tu Tomislav Nikolić imao 40%, da li sada imate 27%, da li smo mi četiri puta povećali broj glasova u Bačkoj Palanci i vodite računa zapravo s kim i zašto bez argumenata se sukobljavate. Nemojte to da radite, vama će se obiti o glavu. Što duže radite i što više ovde polemišete bez argumenata, tim pre će građani shvatiti da su to prazne demagoške priče. Zaista vas molim u tom smislu da se upristojite. Hvala vam.
Narodni poslanik Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Evo, ja ću Krasiću da ih upristojim. Prvo, kolega Albijaniću, niste bili u sali, mi smo ovde raspravljali i raspravljamo od 10,00 sati, zapravo polemišemo sa ministrom Parivodićem o zakonu o hipoteci u pojedinostima, vrlo stručno, vrlo odgovorno i vrlo ozbiljno. Ne slaže se ministar sa nama, verovatno se ne slaže ni vaša poslanička grupa, imamo različite koncepte i hvala bogu da imamo različite koncepte. Zabrinula bih se za nas da se slažemo i u jednom deliću sa G17 plus, naravno da ne. I dok sam govorila o amandmanu i dok sam jednim primerom, samo da vas podsetim, pošto niste bili u sali, objašnjavali ministru Parivodiću kako je onaj prethodni ministar Gašo Knežević govorio o zakonima koji nisu doneti a primenjuju se, što je danas ovde takođe ovde gospodin Parivodić u jednom momentu rekao, u to vreme se vaša koleginica, koja je sada izašla, vrlo nepristojno glasno nasmejala na pominjanje imena predsednika SRS. Kada god, i gde god, i ko god spomene, odnosno nasmeje se i na pogrdan način pomene sa ironijom Vojislava Šešelja, mi srpski radikali ćemo da komentarišemo, da se javljamo, da branimo, i zato što mislimo da imamo i koga i zbog čega. To što vi, kako kaže vaša koleginica, niste idolopoklonici, to je vaš problem, nismo ni mi, ali vi imate jedan drugi problem. Imate problem što ne znate ko vam je predsednik stranke, imate tri komada, tako ste lepo iscepkani. Ko je vaš predsednik, da li isti kao onoj koleginici koja je sada izašla iz sale, kojoj ne znam ime, to zaista ne znam i to jeste vaša stvar. To da vi nekoga učite da bude pristojan, gospodine Albijaniću, onda najpre, ukoliko pripadate onom krili Dinkića, Labusa i ovih ostalih koji su vezani za razne malverzacije i finansijske mahinacije, njima prvo objasnite da biti pristojan, pre svega znači biti pošten. Neko ko je lopov, ovo ne govorim vama lično, da se razumemo, ne može biti pristojan. To što pričate o izbornom rezultatu u Bačkoj Palanci, vi znate na koji način ste vodili tamo kampanju, znate da su se neki od vas tamo preselili, to je vaše pravo, samo ne znam čije ste pare trošili, ali o tome ćemo nekom drugom prilikom. Ali, samo radi javnosti, pošto su svi objavili kako je SRS u Bačkoj Palanci sada osvojila dva odbornička mandata manje nego što je imala, ali niko nije objavio, i hvala što ste mi dali priliku da sada kažem, da je SRS u Bačkoj Palanci u nedelju osvojila 1.600 glasova više nego na prethodnim izborima.
Molim vas, replika, narodni poslanik Albijanić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, prvo, ne dozvoljavam da se o uvaženoj koleginici iz Aranđelovca, Miroslavi Gušić, tako govori. Ona je pristojna, ona je jedna odgovorna žena iz Aranđelovca, možete sve Aranđelovčane pitati koliko je i kakva je, i na koji način radi, dostojna, odgovorna, časna, poštena i kakvo je mišljenje građana iz Aranđelovca o njoj. Što se tiče primedbi da nisam u skupštinskoj sali, vi dobro znate da sam deset puta prisutniji u sali od vašeg šefa poslaničke grupe, a možda i više, vi dobro znate da sam šef poslaničke grupe koji je najprisutniji u sali od ostalih šefova, pa takva neka niska primedba zaista ne stoji. Stranka G17 plus, hvala bogu, nije vezana ni za kakve malverzacije i vaša izmišljanja i pokušaji podmetanja te vrste, a rečnik tipa "lopovi", zapravo jasno je sada da pripada vama i nemam nameru da se vašim rečnikom i vašim načinom obraćanja bavim. Što se tiče Bačke Palanke, svakako je vama poznata činjenica da sam, što se tiče G17 plus, otvorio kampanju u Bačkoj Palanci i time sam ponosan, jer moja izjava tada i na lokalnoj televiziji, inače glasila je da ću dovesti radikale na pristojnu meru. Tako će i biti. Što se naše stranke tiče, zaista želim da kažem da vrlo odgovorno radi svoj posao u Vladi Republike Srbije, predvodimo evropske integracije. Možete videti kakvi su dometi reformi u prethodnoj godini, to su zapravo ocene i Svetske banke, i međunarodnih institucija, i Evropske banke za obnovu i razvoj, i možete videti zapravo kojim putem u celini Vlada Republike Srbije vodi ovu državu. Šta god se ovde pričalo i pokušavalo praznim demagoškim pričama, ocene spolja jasno govore kojim putem se naša država kreće. Zašto je to važno? Važno je zbog građana Srbije, jer mi želimo da naša država bude kao i druge evropske zemlje, jer kada pitate kako se živi u ovih deset zemalja koje su postale članice Evropske unije, shvatićete da se bolje živi, da su bolje plate, dakle, sve ono što bi mi želeli da napravimo u našoj državi. Ima mogućnosti da imaju slobodan protok roba, kapitala i usluga zajedno sa drugim evropskim zemljama, dakle postale su konkurentne i mogu da budu partneri drugim evropskim zemljama. To jeste cilj i naše države. Hvala.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Prvo, nisam imala primedbu da, gospodine Albijaniću, vi niste u sali načelno, nego sam rekla da niste bili u sali u momentu kada sam govorila, i to je tačno. Uopšte me ne interesuje koliko vi vremena inače provodite u sali. To je apsolutno vaš problem. Ne bi trebalo ni vas da brine koliko šef poslaničke grupe, odnosno predsednik poslaničke grupe SRS, gospodin Tomislav Nikolić, boravi u sali. Kao što vidite, Tomislav Nikolić ima poslaničku grupu od 80 narodnih poslanika, a svaki je sposoban u svakom momentu da zastupa i stavove stranke, i da napada predloge Vlade, i da napada određene predstavnike određenih stranaka. Naravno, sve to uz apsolutnu saglasnost i dogovor na poslaničkom klubu sa Tomislavom Nikolićem. Tako da to šta on sada radi i zašto nije ovde ne bi trebalo da bude vaš problem, jer on obavlja veoma značajne poslove za državu Srbiju, iako pripada najvećoj opozicionoj stranci za sada. Rekli ste da je lopov naš radikalski izraz. Nije. To je srpski narodni izraz, ali se koristi za Dinkića. Tu nešto niste razumeli, ne znam u čemu je nesporazum, sinonim, tako je Krasiću, to se zove sinonim. Govorite o ocenama spolja. Bilo bi bolje da se pohvalite ovom narodu šta ste vi to uradili da ovaj narod živi bolje i da građani Srbije primete da ova vlada nešto radi, da uradite nešto korisno za građane Srbije, a ne da verovatno, kao onaj nesrećnik koji se predstavlja da je predsednik svih građana, a predsednik je DS, Boris Tadić, ide po Americi i žali se na SRS, na rejting SRS. Umesto da obezbeđuje, da lobira za Kosovo i Metohiju u sastavu Republike Srbije, on lobira da dobije podršku za borbu protiv SRS. Što se tiče gospođe, evo vidim da ovde piše Miroslave Gušić, kažete da ne znamo ko je ona. Žena je odskora u ovom parlamentu i potpuno je logično da joj nisam zapamtila ime. Dva puta se samo javila ovde da replicira. Ne znači da se neće javljati, da neće biti aktivan član ovog parlamenta i aktivan poslanik. O tome nisam ni govorila. Samo da podsetim da jedan član Opštinskog odbora G17 plus iz Aranđelovca kaže, naravno, neću mu reći ime, ne postoji na zemljinoj kugli čovek koji više mrzi SRS od Miroslave Gušić. (Predsednik: Vreme.) Izvinjavam se, samo pola minute, to je samo onaj član vašeg Opštinskog odbora u Aranđelovcu koji nam je dostavio fotokopiju onog čuvenog poziva kada ste slavili tri godine postojanja stranke, pa je predložen dnevni red: tačka 1 - polaganje računa predsednika opštinskog odbora za protekli period, tačka 2 - obraćanje narodnog poslanika Miroslave Gušić, tačka 3 - pečenje (jagnjeće, praseće, riba), tačka 4 - piće po izboru i afinitetu, tačka 5 - muzika, pesma i igra, tačka 6 - razno. Čuli smo da je, hvala bogu, onaj momak što se kod tačke 3 zagrcnuo da je hitna na vreme došla i, hvala bogu, momak je živ i zdrav.
Molim vas, redom ćemo, polako, nema razloga. Samo sekund da pitam. Vi ste se, gospodine Periću javili? Po Poslovniku. Imaće reč prvo gospodin Perić. Nemojmo nasedati na razne dokumente, girice nisu pečenje. Izvolite, gospodine Periću.
Gospodine predsedniče Markoviću, zamolio bih vas da opomenete gospodina Albijanića, jer mnogo troši vreme Skupštine, izađe pa kaže G17, pa pravi pauzu, gleda po sali, pa posle kaže plus. To da li zaboravi ili ne znam, ali mislim da treba da obratite pažnju, samo da pogledamo šta je bilo unazad. Mislim da je najviše vreme provedeno objašnjavajući šta je G17, pa još plus. Sledeće, javio sam se jer je gospodin Albijanić po Poslovniku izrekao jednu neistinu, rekao je da narod bolje živi. Mislim da je to neistina. Treba da pitamo građane kako žive. Nije tačno da sada najbolje žive ljudi. Najbolje žive ljudi iz G17, jer je kod njih blagajna. Hvala.
Kako ko, gospodine Periću. Izvolite, gospodine Albijaniću.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nisam rekao da građani bolje žive. To je ocena svakog pojedinačno kako živi. Ne kažem da se živi dobro, prosto rekao sam, Vlada Republike Srbije sve čini da bi građani bolje živeli, jer iskustva iz drugih zemalja koje su prošle tranziciju i reforme govore o tome. Vrlo jasno. Sada mi dostojanstvo ne dozvoljava da se bavim različitim vrstama izraza i političkom polemikom. Zapravo, apelujem da nastavimo da radimo prema dnevnom redu. Neću posebno koristiti svoje pravo za repliku. Hvala.
Hvala vama. Ostali ste pri odluci. Izvolite, po Poslovniku, gospodin Mirčić.
Dužnost je svakog poslanika da sa ove govornice govori istinu. Čuo sam ovde od poslanika Albijanića da je izrekao ono što je u suprotnosti sa istinom, a to je kada su u pitanju rezultati izbora u Bačkoj Palanci. Kako bi potkrepio tu svoju neistinu, rekao je, on je otvorio predizbornu kampanju te njegove poslaničke grupe ili stranke, kako se zove, ili nevladine organizacije, rečima, on će upristojiti srpske radikale. Možda SRS ne bi imala ovako dobre rezultate u Bačkoj Palanci da upravo ovakvi nisu išli da vode predizbornu kampanju svojih stranaka. Možda bi imali manje glasova, a samim tim i procentualno manje učešća u vlasti da ovakvi nisu bili tamo. Zahvaljujući ovakvim pojedincima, njihovom učešću u parlamentarnom životu, učešću njihove stranke u vlasti, SRS je zabeležila bolje rezultate u odnosu na prethodne izbore. Uvek kada budu izbori na lokalnom ili na bilo kom drugom nivou, pojavite sve vi kao ličnost, i uvek upristojite SRS i mi ćemo vam biti zahvalni. Gospodine Albijaniću, meni se prosto nameće razmišljanje, da je pri vašem rođenju prvo izlazila policija da izvrši uviđaj, i da vidi da li ste ljudsko stvorenje ili neko drugo, a kasnije vam utvrđivali pol. Nemojte se kačiti sa SRS, jer samom činjenicom da se time bavite vi nanosite štetu vašoj stranci.
Molim vas, gospodine Mirčiću, upozoravam vas da ne možete tako, gospodine Mirčiću, gospodine Mirčiću, moram da vam oduzmem reč, isključio sam vam mikrofon. Gospodine Mirčiću, želim još jednom da vas upozorim, molim vas, razumem onaj lapsus kada ste rekli na početku, naravno, ni na jedan način poslanik nije obavezan da govori istinu po Poslovniku, štiti ga imunitet. On govori svoje političko uverenje. Zalaže se argumentima koje ima. Ne sme se govoriti o privatnom životu, a naročito uvredljivo. Molim vas, vratiću vam vreme, upozoravam vas da to ne činite.
Nije to, predsedniče, kako ste vi interpretirali. Radi istine samo sam spomenuo činjenicu da je možda eventualno milicija prisustvovala. Ko ovlašćenje ima nego policija da potvrdi da li je nešto u skladu sa zakonom, odnosno da li je istinito ili nije istinito. Nisam ni jednog trenutka mislio da se mešam u privatni život. Uostalom, nemam potrebu u takvu konfuziju da ulazim. Prema tome, gospodine Albijaniću, kada god imate priliku, vi izađite za govornicu i polemišite sa srpskim radikalima. Svaka vaša polemika donosi određenu popularnost SRS. Unutar vaše stranke valjda će jednom da shvati i ova vaša frakcija kako vi i na koji način doprinosite popularnosti svoje stranke i mi u to nećemo da se mešamo. Upadate ovde kao specijalne jedinice, kao padobranci, a onda otvarate polemiku sa SRS, a poslanici SRS polemišu sa ministrom Parivodićem, čovekom koji čak i u javnosti ne krije da ima simpatije prema SRS. Takve simpatije čovek ima da čak kaže da taksa koju treba Lafarž da plati, zavisi da li je predsednik opštine Beočin ustao na levu ili desnu nogu. Zamislite kakva je to simpatija. Gospodine Parivodiću, ako budete pogađali koja je noga, možda ćete naići na iznenađenje.
Izvinjavam se, nisam pratio prethodni deo diskusije, nisam bio prisutan. U odnosu na ovo, ne vidim, već treći govornik koji se uopšte ne poziva stvarno na Poslovnik, to doživljavam kao ruganje dostojanstvu Skupštine. Vrlo je važno, svi smo toga svesni, da danas raspravimo. U prepodnevnom delu, dok sam bio u zgradi, pre nego što sam otišao kod lekara, video sam da je stručna rasprava vođena. To jeste naša obaveza. Apelujem na sve vas da se vratimo toj vrsti rasprave, jer ovo je zakonodavno telo i to je prvi posao ovog parlamenta. Naravno, u okviru toga se vode i političke rasprave, ali one moraju da imaju meru. Molim vas da imate razumevanje. Narodni poslanik Marko Krstin, po amandmanu.
Dame i gospodo, gospodine ministre, povodom amandmana, kao i do sada. Mislim da raspravu treba da vratimo, upravo ono što je predsednik rekao, da pričamo o zakonima. Koleginica koja je govorila pre mene je govorila o listu nepokretnosti, negirajući to...
Oprostite, delovaću nepristojno, gospodine Krstin, ali moramo da proverimo, pošto mi daju znak, tvrdnja je da je amandman na naslov iznad člana 4. i član 4. ministar prihvatio.
Koleginica je interpretirala mene.
Po Poslovniku, interpretacija. Vidite da je dobro da se razjasnimo međusobno. Izvinite. Izvolite.
Koleginica možda mene nije razumela, ali radi se o listu nepokretnosti koji jeste zamena za izvod iz zemljišne knjige, prema Zakonu o premeru i katastru i upisima prava na nepokretnostima, još od 1992. godine. Istina, taj zakon je predviđao da se u roku od deset godina ustroji jedinstvena evidencija, koja nije ustrojena, koja je trebalo da objedini podatke iz katastra, koji su sadržavali posed, podatke iz zemljišne knjige, koji su za jedan deo Srbije sadržavali podatke o svojini. Taj zakon se primenjuje i mogu da vam kažem iz prakse da je njegova primena pokazala da je katastar veoma uspešno preuzeo podatke o svojini, ne samo tako što je automatski primenio podatke iz zemljišnih knjiga, nego tako što je, praktično, na obnovi inventarisao podatke, jer su vlasnici donosili isprave i ažurirali to svoje pravo svojine. Dakle, list nepokretnosti zaista jeste, po tom zakonu, potpuna zamena za raniji izvod iz zemljišne knjige, odnosno zemljišno-knjižni uložak. On sadrži sve potrebne delove, s tim što su oni, za razliku od zemljišno-knjižnog uloška, koji je abecednim redom napisan, naravno, po našem pismu, po azbuci. Taj list nepokretnosti jeste ono o čemu sam pričao i on zaista sadrži upis i onih objekata koji su započeti, koji nisu završeni, onih objekata koji nemaju građevinsku dozvolu, koji imaju građevinsku, a nemaju upotrebnu dozvolu i niza drugih varijanti koje mogu da se dese. Zbog toga, u stvari, taj zakon omogućuje da se donese jedan ovakav zakon i da se upravo na takvim objektima, koji imaju na zemljištu zabeležbu da postoji nedovršeni objekat, upiše i hipoteka. U pogledu prava preče gradnje, o čemu je koleginica ovde pričala, da li ga ima ili nema, mislim da svi znamo da je od 1952. godine i Zakona o nacionalizaciji najamnih zgrada i građevinskog zemljišta postojalo pravo korišćenja vlasnika građevinskog zemljišta, jer od svojine se ono pretvorilo u korišćenje, pa je taj vlasnik, kada je hteo da zida kuću na svom zemljištu, tražio pravo preče gradnje, s tim što je mogao da zida onoliko objekata, odnosno stanova koliko mu je taj zakon dozvoljavao. Pošto je taj zakon stavljen van snage i ukinut, prestalo je pravo preče gradnje. Znači, prava preče gradnje koja su bila do Zakona o planiranju i uređenju prostora, ostala su prava preče gradnje i u budućnosti se takva prava ne mogu konstituisati. Međutim, ovaj zakon o kome mi sada govorimo, o planiranju i građenju, praktično, omogućuje da se ostvari promet građevinskim zemljištem koje je u državnoj svojini, jer omogućava nosiocima prava korišćenje da prenesu to zemljište, što su oni do sada i radili, ali suprotno zakonu. Po ranije važećim propisima takav promet je bio ništav. Dakle, ovaj zakon o građenju, o kome mi pričamo, omogućuje da se i takvo zemljište staviu promet, što je zaista veliki korak napred i što jeste intencija zakona - da se omogući da vlasnici zemljišta, kojima nepravedno zemljište oduzeto, mogu da to zemljištestave u promet, dok se ne reši pitanje državne svojine na tom zemljištu. Zakon o hipoteci, zajedno sa ovim zakonom i Zakonom o premeru i katastru i upisima prava na nepokretnostima, kompletira mogućnost da se sve te mogućnosti koje konstituišu ova dva zakona iskoriste da ljudi zidaju, da dobiju kredite i da upišu to svoje pravo, sa jedne strane, a sa druge strane, da onaj ko im je dao kredit, ukoliko se kredit ne isplati, može da stavi u prodaju tu nepokretnost, bila to zemlja, bio to objekat, započet ili završen, bez dozvole, i da iz cene naplati to. Mislim da je ovo jedan dobar zakon i G17 plus će glasati za njega.
Da bi svima bila jasno, ovo je bilo povodom amandmana, po Poslovniku, pogrešno tumačenje u govoru pre nego što je amandman prihvaćen, pre nego što su krenule ove političke rasprave. Skrećem pažnju gospodinu ministru, kod svih ovih amandmana, moguće ih je prihvatiti pre obrazloženja. Gospodine Homan, budite ljubazni, dogovorili smo se, tolerancija ne boli. Samo jedna vrsta tolerancije postoji: ili je ima ili je nema. Takođe, skrećem pažnju da čitav niz amandmana koji će biti prihvaćeni, kao i što je malopre bio slučaj, od strane predstavnika predlagača - ministra Parivodića, o njima će morati da se glasa, jer po pravilu im nedostaje mišljenje jednog odbora. Imajmo razumevanje. Svejedno što postoje formalni uslovi, o njima nema razloga da diskutujemo onda kada ih prihvatimo. Pitam da li je sada slučaj. Na naslov iznad člana 5. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Predstavnik predlagača prihvata ovaj amandman. Dakle, to je. Istovremeno vas obaveštavam, po članu 85, danas ćemo raditi do završetka rasprave u pojedinostima one tačke koja bude na dnevnom redu u 18,00 časova. Na naslov iznad člana 6. i član 6. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Predstavnik predlagača prihvata ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić.Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, prvo bih želio da kažem onom kolegi koji je govorio da će na neku meru da dovodi radikale, da se prevario. I prevariće se uvek.
Gospodine Jojiću, jedva smo okončali. Budite ljubazni i samo o amandmanu.
Okončano je, samo jedno upozorenje. Kako to kolega misli da dovodi nekoga na određenu meru? Evo, izaći ću sada u hodnik, neka mi kaže kako on to misli da učini. Evo, pozivam ga da popijemo kafu.
Izvolite, gospodine Jojiću. Da li još neko želi o amandmanu? Da li izlazite u hodnik? Ne, to je metafora. Izvinite.
Ono što se primećuje u ovoj skupštini, kada poslanici većine ulože amandmane, oni se obavezno prihvataju. Kad amandmane podnesu poslanici iz opozicije, na te amandmane se gleda sasvim drugačije i po pravilu se ne prihvataju. No, mi ne želimo da utičemo, niti možemo, niti ćemo se protiviti takvom metodu rada, ali ima ona koja kaže - kada se god, gospodo, u vlasti penjete uz stepenice pazite na one ljude pored kojih prolazite, jer kada budete silazili sa vlasti niz te stepenice čekaju vas ti isti ljudi, pa onda malo razmislite kakav doček može biti. Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se što sam bio prinuđen, jer nisam mogao a da ne kažem ovo iz razloga što je bilo ispod nivoa jednog poslanika da preti poslanicima da će ih dovoditi na neku određenu meru. Dame i gospodo, u ime SRS uložio sam amandman na član 6, gde sam predložio da se u članu 6. stav 1. izvrše određene izmene. Naime, stav 1. menja se i glasi: "Na nepokretnosti u svojini više lica hipoteka može da se zasnuje samo uz saglasnost svih suvlasnika". Zašto? Hipoteka na idealnom delu nije moguća, jer princip nedeljivosti založnog objekta ne dozvoljava da se nepokretnost tretira u nekim delovima, nego samo kao celina, odnosno celina nepokretnosti. Pravo na nepokretnost, glavno pravo koje se obezbeđuje hipotekom i nepokretnost kao založni objekat su različiti pojmovi. Ovo što je predlagač zakona naveo u stavu 1. uređeno je odredbama zakona o obligacionim odnosima i o zalozi o potraživanju i određenim pravima. Ono što je ovim predlogom zakona rečeno da se određene regulative i određeni postupci imaju uređivati u skladu sa Zakonom o izvršnom postupku, mislim da u ovom predlogu zakona nisu usklađene norme sa Zakonom o izvršnom postupku. Naime, u Predlogu zakona nije predviđena kao mogućnost tužba u parničnom postupku, jer u Zakonu o izvršnom postupku pokretanje parničnog postupka predviđeno je bez upućivanja suda, u članu 24. Član 24. glasi: "Lice koje tvrdi da u pogledu predmeta izvršenja ima pravo koje sprečava izvršenje može, sve do okončanja izvršnog postupka i bez upućivanja suda iz člana 23. stav 4. ovog zakona, da protiv poverioca pokrene parnični postupak radi nedopustivosti izvršenja na tom predmetu". Vidite, ovde se može pojaviti potreba da neko ima pravnog interesa da ospori potraživanje potpuno ili delimično. Dakle, nije data mogućnost da se u ovom predlogu zakona lice može obratiti sudu da pred sudom dokaže da ta hipoteka nije u skladu sa pravnim propisima i da ona ne ispunjava sve odredbe, niti uslove koje predviđaju drugi propisi. Zakon o obligacionim odnosima, Zakon o založnom pravu, tretira i dozvoljava mogućnost da se građani mogu obratiti čak i putem prigovora, putem žalbe, ali da se mogu obratiti nadležnom sudu. To će pogotovo biti slučaj, imaćete ovakvu situaciju u praksi. Problem je praksa, jer imali smo godinama unazad donošenje određenih zakona, ali je problem u praksi jer ne naiđu na prijem i ne mogu biti primenljivi, mnoge odredbe zakona. Imate odredbe koje glase da je založno pravo založno pravo na nepokretnostima. SRS smatra da založno pravo može biti konstituisano u zemljišnim i katastarskim knjigama, a posebno u katastarskim knjigama kao fikciji apsolutne tačnosti. Ti podaci u zemljišnim knjigama kada se konstituišu mogu biti praćeni i kontrolisani i da se provere da li nije u međuvremenu došlo do promene u zemljišno-knjižnom stanju, odnosno u zemljišno-knjižnom ulošku, u A listu, u listu B, u listu C, da li je bilo tereta, da li je neko možda na neki drugi način mogao da izvrši prenos prava vlasništva, prenos prava korišćenja itd. To mora biti podvrgnuto kontroli od strane lica koja stupaju u pravni odnos. To znači da su i poverilac i dužnik dužni da prate javnu knjigu, a katastarske i zemljišne knjige su javne knjige u koje imaju svi pravo uvida. Malo je problematično kod tapijskog sistema, jer otežava situaciju, nije uređen katastar na celoj teritoriji Republike Srbije. Zemljišne knjige su u Vojvodini po austro-ugarskom sistemu, Beograd je obuhvaćen zemljišnim knjigama i još neki okruzi, međutim problem je u onim delovima gde još uvek nije uređeno zemljišno-knjižno stanje ni putem katastra, ni putem zemljišne knjige. Šta mislim šta je hipoteka? Hipoteka je založno pravo na nepokretnostima na osnovu koga njen titular, hipotekarni poverilac, može tražiti namirenje svog potraživanja iz hipotekovane stvari ako to potraživanje ne bude isplaćeno u roku, a pri tom stvar koja je predmet hipoteke ostaje u državini dužnika. Postavlja se pitanje, kada ovim predlogom zakona dajemo mogućnost, odnosno predlagač daje mogućnost zasnivanja hipoteke na pokretnim stvarima, na pokretnim i nepokretnim stvarima. Sada je pitanje propasti stvari, promene titulara, nestanka stvari itd, a pri tom stvar koja je predmet ostane u državini. Hipoteka je akcesorno, dodatno, nesamostalno pravo vezano za tražbinu za čije obezbeđenje služi izuzetak tj. tzv. svojinska hipoteka koja može postojati i samostalno. Ona je, za razliku od jemstva, koje predstavlja lično obezbeđenje, jedna vrsta stvarnog obezbeđenja duga. Dakle, SRS smatra da se ovaj zakon u prvom redu treba odnositi na nepokretnosti. Šta je cilj predlagača? Pritisak je ipak banaka koje su ušle u našu zemlju, vlasnici su u inostranstvu, posluju po našim propisima, njima treba garancija i obezbeđenje, pogotovo ako daju kredite. Ako daju kredite hoće i garancije, što je sasvim normalno da u jednoj pravnoj državi pravna sigurnost mora biti obezbeđena. Problem je kod nepokretnosti koja još uvek nije izgrađena. Tu će u praksi biti ogromnih zloupotreba. Imaćete i ovakvih primera, neko će dobiti kredit, ima zemljište, dokazaće to podobnom ispravom, ili izvodom iz zemljišne knjige, ili izvodom iz katastra, dobiće kredit i udariće temelj. Stepen izgrađenosti objekta je izuzetno bitan za poverioca. Zašto? Zato što dužnik može da izigra poverioca. On može da podigne prizemlje. Recimo, uzeo je kredit, više miliona, i kaže - podižem kuću, prizemlje, sprat i potkrovlje. Moguće su tu zloupotrebe. Mogu da se predvide. Govorim da su te posledice i zloupotrebe predvidive. On će ozidati prizemlje, uzeti kredit od banke, od poverioca, ne bilo od koga, ima rođaka, sina, ćerku, ženu, sa njom se fiktivno razveo, ona otišla u drugu ulicu ili na drugu adresu, gradi kuću na njeno ime ili na ime svoga sina. Stepen izgrađenosti objekta ga nije obavezao da mora objekat dovesti u stanje, dakle, predvideti takve obaveze da ne može izmanipulisati poverioca, ni pod kakvim uslovima. To je onda rizik poverioca, onda stavljamo u situaciju i poverioca da vidi od siporeks blokova da je ozidano prizemlje, a stvorena mu je mogućnost da na drugoj strani gradi kuću. Mislim da mora da bude veće obezbeđenje. Ovde je težište uglavnom da se zaštiti poverilac po svaku cenu. Nije dobro u zakonu da, u slučaju prodaje nepokretnosti, u tome učestvuju advokati i agencije za promet nepokretnosti. To su mogućnosti za malverzaciju, da snize cenu, da objekat ode budzašto, da dužnik dođe u takvu situaciju da ne može da se brani i otići će mu imovina u bescenje. Mislim da ta prodaja, i ako ide, morala bi da ide putem suda. Dakle, odluka suda. Šta će se desiti u sudskom postupku? Advokat će da angažuje svog veštaka, prijatelja. Ima računicu. Ovaj koji je na listi sudskih veštaka, kada sudija donosi odluku, kada to dolazi pred sudsku vlast, tu su manje mogućnosti za zloupotrebe i manje su mogućnosti za malverzacije. Tu je onda leglo korupcije, mogućnost da se dogovaraju i da na taj način dužnik dođe u priliku da ostane bez imovine.
Hvala. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Zakonodavni odbor smatra da ja amandman pravno moguć.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić podnela je u ime SRS amandman, gde traži da se u članu 7. stav 3. briše. Stav 3. glasi: "Deo potraživanja koji nije obezbeđen hipotekom može da se naplati samo iz ostale dužnikove imovine." Upravo ovaj primer, o kome je gospodin Jojić govorio, jeste idealan primer. Uzmete plac, počinjete da gradite stambeno-poslovni objekat, dobijete građevinsku dozvolu, taj objekat koji još nije izgrađen, koji je još ledina, stavljate pod hipoteku, podignete veliki kredit, podignete prizemlje, prestanete gradnju, u međuvremenu se fiktivno razvedete sa suprugom, supruga odlazi i od tog istog novca koji ste dobili izgradi drugi poslovni objekat. Pošto je objekat pod hipotekom, banka koja je dala kredit, dolazi u situaciju da proda i da naplati. Prodaje to prizemlje, a vi više ništa nemate na svoje ime, nemate imovinu, jer ste se u međuvremenu razveli sa ženom i prepisali sve na njeno ime, i banka ostaje uskraćena za ovaj deo sredstava. Hipoteka nije završila posao zbog koga je uspostavljena. Dužnik nije namirio dugovanje. Onaj koji je dao kredit nije mogao da se namiri. Zato smatram da ovaj stav 3. treba brisati. Naravno, mora da se iznađe drugo rešenje. Kada sam već kod toga, da kažem nešto o amandmanu na član 6. stav 1. Kaže: "Hipoteku na idealnom delu nepokretne stvari u susvojini vlasnik idealnog dela zasniva bez saglasnosti ostalih suvlasnika". Otac testamentom ostavi stan koji ima svojoj deci, troje dece, idealni suvlasnici, jedan ima pravo da podigne kredit, da stavi ceo stan pod hipoteku, bez saglasnosti ove druge dvojice. O tome treba malo razmišljati. I ovaj član nije u redu. Zato predlažem da se amandman narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić usvoji i da se stav 3. briše.
Hvala, gospodine Markoviću. Izvolite, gospodine Milajiću, po istom amandmanu.
U članu 7. reguliše se obezbeđenje potraživanja. U stavu 1. se kaže da svako potraživanje, bilo buduće, bilo uslovno potraživanje ili potraživanje izraženo u stranoj valuti, može biti obezbeđeno hipotekom. U stavu 2. se govori oko realizacije namirenja potraživanja - šta to obuhvata. Znači, obuhvata glavni dug, kamatu i troškove postupka namirenja. Međutim, u stavu 3. govori se o situaciji gde hipotekom ne može da se namiri celokupno potraživanje pa ostaje deo duga koji nije namiren hipotekom i kaže seda za taj deo duga dužnik odgovara ostatkom svoje imovine. (Milan Parivodić, sa mesta: Deo potraživanja koji nije obezbeđen.) Da, od početka nije obezbeđen, znači, da će se namiriti iz ostatka dužnikove imovine. Taj deo, znači, nije vezan za hipoteku, vezan je za obligacione odnose. To je čist obligacioni odnos između dužnika i poverioca i apsolutno ne spada u ovu materiju, u materiju stvarnih prava, ne spada u materiju hipoteke. Posledice toga su drugačije. Izneo bih vam konkretan primer, da su rokovi zastarelosti kod obligaciono-pravnih odnosa i kod stvarnih pravnih odnosa različiti. Članom 371. Zakona o obligacionim odnosima predviđeno je da je za potraživanja opšti rok zastarelosti pet godina, a kod stvarnih prava ti rokovi su mnogo duži, tako da su posledice koje proizilaze iz obligaciono-pravnih odnosa i stvarno-pravnih odnosa različite i ovaj stav ne spada u ovu materiju. Možda to sada izgleda kao cepidlačenje, sitničarenje, međutim, kroz ceo Predlog zakona provejavaju instituti obligacionog prava, i to u dosta članova, to ćemo obrazlagati kroz amandmane. Mislimo da su ti instituti obligacionog prava, prvo, regulisani većinom u Zakonu o obligacionim odnosima, a ako i postoji potreba za regulisanjem nekih odnosa koji izlaze izokvira stvarno-pravnih odnosa, onda oni treba da budu regulisani posebnim zakonom, a ne ovim zakonom. To možda ovako izgleda formalno sitničarenje, međutim, to su suštinske i bitne razlike, jer da nema suštinskih i bitnih razlika između stvarno-pravnih i obligacionih odnosa oni bi bili u jednom zakonu, ne bi postojali posebni zakoni, Zakon o obligacionim odnosima i Zakon o osnovama stvarno-pravnih odnosa, nego bi to bio jedan građanski zakonik ili već ne znam kako. Baš je zakonodavac i onaj koji je predlagao zakone hteo da naglasi tu razliku između obligaciono-pravnih i stvarno-pravnih odnosa baš zbog posledica koje proizvode jedni i drugi odnosi. To će se videti kroz druge amandmane na druge članove, da ono što je regulisano Zakonom o obligacionim odnosima treba da bude tu regulisano i treba da bude u Zakonu o obligacionim odnosima, a ono što spada u materiju stvarnog prava treba da bude regulisano ili Zakonom o osnovama svojinsko-pravnih odnosa, koji već postoji, ili ovim zakonom o hipoteci koji bi biolex specialis u odnosu na Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa.
Još neko o ovom amandmanu? Gospodin Krasić. Dobićete reč, samo prvo da čujemo ministra.
Pretpostavljam da ću objasniti ovaj amandman zašto ga odbijam, pa zato da ne gubimo vreme. Suština ovog stava 3. člana 7. je upravo u zaštiti dužnika. O čemu se radi? Kaže ovako - deo potraživanja koji nije obezbeđen hipotekom može da se naplati samo iz ostale dužnikove imovine. Ovo je afirmacija onog načela specijalnosti o kome je govorio gospodin Krasić. Potraživanje je vezano, hipoteka se vezuje za jedno konkretno potraživanje i to potraživanje je, recimo, na milion dinara. Mogu će je da je potraživanje veće, da je milion i po dinara potraživanje, ali da ono što jeste obezbeđeno hipotekom je milion. Ukupno potraživanje je milion i po, ali se upisuje do milion dinara hipoteka za to potraživanje. Sada se postavlja sledeće pitanje. Ako poverilac proda nepokretnost i dobije pare od te nepokretnosti, dobije dva miliona dinara, da li će on sada smeti da se naplati za celih milion i po tj. da naplati i onaj hirograferni deo potraživanja koji nije obezbeđen od pola miliona ili samo onaj deo koji je obezbeđen. Mi smo smatrali da je ova odredba potrebna da bismo zaštitili dužnika, da onih pola miliona koje je preostalo bude vraćeno dužniku, pa onda da tih pola miliona uđe u opštu imovinu dužnikovu i onda da se taj poverilac hipotekarni naplati iz te imovine ravnopravno sa drugim poveriocima, a ne da mu se de facto proširi obezbeđeno potraživanje i na onaj deo koji nije bio ab initio obezbeđen. Na taj način se štiti i dužnik, da mu ovaj ne bi zloupotrebio hipoteku i zadržao više para kod sebe nego što treba po hipotekarnom odnosu, da to uđe u opštu imovinu, i na taj način se štite i drugi ravnopravno sa ostalim hirografernim poveriocima, što je osnovni princip hirografernog poverioca, da svi budu ravnopravni. To je suština.
Izvolite, gospodine Krasiću.
Upravo zbog ovih razloga koje je objasnio ministar Parivodić treba da se usvoji amandman. Vrlo prosto i jednostavno. Vi ste, ministre, promašili temu. Zašto? Zato što niste pogledali opet šta je definicija hipoteke, da je to sredstva obezbeđenja potraživanja, sredstvo obezbeđenja jedne klasične obligacije, kao sredstvo obezbeđenja služi nepokretnost sa svojom imovinom. Ona se opterećuje do visine potraživanja i sada da se vratimo na ovaj amandman. Ono što ste naveli u stavu 1. i 2. je prihvatljivo. Zašto? Zato što se hipotekom obezbeđuje i onaj deo novčanog potraživanja koji može da obuhvati i uslovno potraživanje, buduće itd, i tu nema nikakvog spora. Zašto tražimo da se briše stav 3? Zato što stav 3. može upravo da dovede do ovakvog tumačenja koje ste vi dali, a ono je pogrešno i ne treba da se primeni. Zašto? Hipoteku opterećuje princip akcesornosti i činjenica da je ona sredstvo obezbeđenja potraživanja. To znači da je jedno lice uzelo kredit recimo u iznosu od sto. Kao sredstvo obezbeđenja prihvatilo je i upisana je hipoteka na nekoj nepokretnosti i ta nepokretnost je opterećena recimo sa sto, a vrednost te nepokretnosti u momentu kada je upisana hipoteka je recimo bila 120. Znači, nepokretnost ima daleko veću vrednost od iznosa za koji je stavljena hipoteka na nepokretnost. U međuvremenu mogu da se dese razne stvari, da u vreme kada dužnik ne ispuni svoju obavezu prema poveriocu i poverilac stekne pravo da aktivira hipoteku, da iz vrednosti nekretnine naplati svoje potraživanje, u ovom konkretnom slučaju od sto, može da se desi da usled više sile, elementarnih nepogoda, promene tržišnih uslova, jer po tržišnim principima se vrši realizacija, odnosno unovčavanje nepokretnosti, i za tu nepokretnost po svim lege artis principima naplati se 70 i ostaje nenamireno potraživanje, glavno potraživanje, od 30, sada u ovoj priči zaboravljamo kamatu i neke druge stvari. To svoje potraživanje preko toga poverilac može da namiri iz ostale imovine, iz ostalog skupa imovinskih prava tog svog dužnika, ali to je klasična obligacija. Tome nije mesto u ovom zakonu. Upravo nije mesto u ovom zakonu. Vi ste u ovom zakonu lepo propisali situaciju, kada je vrednost nepokretnosti koja se prodaje da bi se realizovala hipoteka daleko veća od iznosa hipoteke, da se onda u slučaju prodaje vraća itd, ali vi sada u zakonu o hipoteci pokušavate da uredite nešto što je glavno potraživanje. Nema mogućnosti, nema mesta u ovom zakonu. Vama ništa ne gubi ovaj član 7. bez stava 3, jer se ovo podrazumeva po opštim principima obligacionog prava. Znači, ako imam neko svoje potraživanje, mogu da ga obezbedim i naplatim različitim sredstvima. Pa mi se u jednoj situaciji hipoteka javlja ka prvo sredstvo obezbeđenja plaćanja, ali u redosledu namirenja svog potraživanja meni hipoteka može da se čak javi i na poslednjem mestu. Možemo da ugovorimo da prethodno potraživanje svoje namirim skidanjem sredstava sa računa dužnika. Tek onda u završnoj fazi da dođe do hipoteke. Po logici stvari je hipoteka centralno sredstvo obezbeđenja potraživanja. Zato ništa ne gubite od ove priče vezane za namirenje. Pričam o obligaciji, pričam o glavnom pravu, o glavnom potraživanju, njega poverilac uvek može da namiri po opštim pravilima koja važe u obligacionim odnosima, ali kada to pravilo ubacujete u zakon o hipoteci na način kako je to propisano stavom 3. unosi se zabuna. Deo potraživanja koji nije obezbeđen hipotekom, to je još druga stvar. Taj deo potraživanja se ne dotiče zakona o hipoteci. Ja vam o tome upravo pričam. Taj deo potraživanja nije predmet interesovanja zakona o hipoteci. Mogu da imam potraživanje prema vama 200. Za 100 tražim hipoteku, za 100 ne tražim hipoteku. Da li je tako? Taj deo gde ne tražim hipoteku, zašto ga ubacujete u ovaj zakon o hipoteci. Ne može da se naplati, zato što, kako ne shvatate, po principu, kako može da zadrži pare kada on ima pravo na određeni iznos koji je upisan u knjigama o nepokretnostima, dakle, sa kojim novcem postoji opterećenje hipoteke, pa ne može da zadrži. U vašoj izvedbi takvih stvari će biti. Teško onome koga vi štitite. U vašoj izvedbi toga će biti, jer vi dajete pravo poveriocu da po svom ćefu aktuelizuje hipoteku i naplaćuje svoja potraživanja, i to će biti primer. Al' vam pričam o jednom normalnom sistemu. U normalnom sistemu ovoj odredbi nije mesto u zakonu o hipoteci, već to postoji u opštim pravilima Zakona o obligacionim odnosima.
Nema rasprave tokom izlaganja govornika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata amandman. Na član 9. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata amandman. Na član 10. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 11. Predloga zakona o hipoteci, tako što sam predložio da se stav 2. i 3. ovog člana brišu. Stav 2. i 3. predviđaju upis hipoteke na objektu izgradnje. Srpski radikali smatraju da se hipoteka može upisati samo na postojećoj nepokretnosti, a založni objekat po svojoj pravnoj suštini jeste ono što su predložili srpski radikali amandmanom na član 3, poljoprivredno zemljište, šumsko zemljište, gradsko građevinsko zemljište, građevinsko zemljište, kuće, stambene zgrade, poslovne zgrade, pomoćni ekonomski objekti, stanovi, poslovne prostorije i garaže. Dakle, to su te nepokretnosti na kojima se može upisati hipoteka. Kao što sam nabrojao, ove nepokretnosti su samo one na kojima se može upisati i zasnovati hipoteka, jer po svojoj definiciji, hipoteka jeste založno pravo na nepokretnostima na osnovu koga njen titular, odnosno hipotekarni poverilac može tražiti namirenje potraživanja iz hipotekarne stvari. Gospodine ministre, pravo gradnje nije stvar. Prema tome, u zemljišnim knjigama, to vam govorim kao praktičan advokat, dakle, sa decenijskim iskustvom, vrši se predbeležba, tu se može upisati pravo gradnje, ali zabeležba, odnosno teret ne može, može se samo upisati na nepokretnosti i budite ubeđeni, ako ne usvojite amandmane SRS, ono što ste predložili, neće biti primenjeno u praksi. Hvala.
Po istom amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Markoviću, vi ste naprasno ubrzali postupak, pa ste i ovaj amandman preleteli gospodina Miljka Četrovića, tako da ću to sa dve ili tri rečenice da obuhvatim. U tom amandmanu na član 10. mi tražimo da se u stavu 1. iza reči "suda" stavi tačka i da se ostali tekst briše, jer u ovom trenutku vi nikome ne možete da objasnite u Srbiji šta ste napisali ovde. "Drugi zakonom ovlašćeni organ za overu potpisa na aktima o prometu nepokretnosti." Koliko znam, trenutno po propisima overu vrši samo sud. Ako mislite na one što se pripremaju, mislim na advokate, da budu neuspešni notari, od toga nema ništa. Samo neuspešni advokati mogu da budu notari, uspešni to ne žele. Ali, ako to budete stavili, onda ovaj zakon ništa ne znači. Ovaj zakon vam ništa ne treba, jer kada uhvate to naši notari, mi ni sud ne možemo da kontrolišemo, a kamoli privatne notare. Nemojte to da radite, molim vas. Mi tražimo da se izbriše stav 2: "Ugovor o hipoteci može da zaključi vlasnik, imalac drugog prava na nepokretnoj stvari, kao i investitor i kupac objekta u izgradnji ili posebnog dela objekta itd." To je potpuno nepotrebno ovde, jer u suštini zna se ko može da da saglasnost i da optereti nepokretnost. To može samo vlasnik nepokretnosti. Ovde imate i budućeg neizvesnog i neodređenog vlasnika. Da se vratim sada na ovaj član 11. o kome je gospodin Koprivica pričao. Vidite, ovde postoji razlika između prvog stava sa jedne strane, a drugog i trećeg stava s druge strane. Zašto? Vaš član ima naslov - upis. U prvom stavu lepo se to kreće - upis ugovorene hipoteke vrši se na zahtev. Ko podnosi zahtev za upis hipoteke i tu je lepo rečeno - vlasnik, odnosno njegov zakonski zastupnik, dužnik, poverilac, ali se podrazumeva da se radi o nekome ko ima osnov da podnese takav zahtev, a on izvire iz jednog ugovora. Može biti onaj glavni ugovor, može biti poseban ugovor o hipoteci, nije bitno za ovu priču. Ono što je bitno za ovaj naš amandman, već u stavu 2. i 3. vi idete sa drugom materijom, jer to je druga oblast. Ona nije statusna. Vidite, u okviru prvog stava imate tri tačke gde se definiše ili precizira status nekog lica. Manje ili više u pitanju je neka od ugovornih strana. U drugom i trećem vi idete u metodologiju i način kako se vrši upis i za šta, za nešto što je turbo izuzetak. Dakle, član 3, tačka 6) i to su ona prava, znate i sami, oko kojih se vrtimo celog dana, objekat u izgradnji itd. Vi sada ovde dajete tehniku upisa, ali tome nije mesto u ovom članu. Molim vas, u prvom stavu vi govorite i definišete upis u smislu podnosioca zahteva za upis. U drugom i trećem stavu vi se koncentrišete samo na član 3. tačku 6) i ne idete metodologijom prvog stava ko podnosi zahtev, nego govorite o metodologiji šta se upisuje, kako se upisuje, šta se podrazumeva, šta znači. To su vam prvi stav babe, a drugi i treći žabe. Da ste vi to podelili u neki član, to bi imalo neke logike. Ovo nema nikakve logike. Dalje kaže: "Ako objekat u toku izgradnje promeni vlasnika, novi vlasnik stupa u prava i obaveze prethodnog vlasnika prema licima u čiju korist je upisana hipoteka." To nema veze sa prvim i drugim stavom. To vam je ono copy i paste na kompjuteru, ovamo isečemo jednu rečenicu, prebacimo je u ovaj član, a ovaj član nema pravne logike i zato smo mi predložili amandmanom da ostane ovde samo što klasično znači upis, jer stav 2. i 3. ne znače upis. Neću da vas vraćam na temu šta je sve pogrešno u stavu 2. i 3. Ovo što ste napisali u stavu 2. i 3. znači vrabac u ruci, odnosno da budem precizniji, golub na grani. Niko živi ovo ne zna. Ovaj upis, odmah da vam kažem, iz stava 2. tačka 1) i 2) moguće da sprovede neko u katastru, ministre. Ali, znate kako. Zato što smatra da je mnogo hrabar i da on može sve. Ovakav upis u zemljišnim knjigama u sudu nijedan sudija - koji radi na odobravanju onih rešenja, koja formalno-pravno samo potpisuje, znamo da svi drugi rade u onom odeljenju - u Republici Srbiji neće da potpiše. To vam tvrdim. Nijedan. Zašto vam to tvrdim? Gospodin Jojić vam je izneo stavove sudske prakse Republike Srbije povodom hipoteke i naplate potraživanja, aktiviranja hipoteke itd. Gospodin Koprivica vam je rekao, ispričao je o svom iskustvu kako on, kao advokat, vrši uknjižbu, zabeležbu, predbeležbu. Gospođa Radeta vam je iznela svoje iskustvo. Kao dugogodišnji rukovodilac u opštini Zemun, koja je radila na imovinsko-pravnim poslovima i neposredno sarađivala sa sudovima oko upisa nepokretnosti itd. i delom iskustva kao zamenik ministra pravde u Vladi Republike Srbije. Mi pokušavamo da vam pomognemo, ovaj zakon vratite na ono što nazivate tradicionalističko. Imaće smisla. Ovakva papazjanija, zbrka, vidite u članu 11. koja je zbrka i konfuzija. Ovde stav 1, 2. i 3. međusobno ne komuniciraju. Nema one tečne misli kojom se izlaže norma. Ovo je bukvalno rečeno, hajde od dva člana napravićemo jedan član. Meni se to dešava, nikakvo čudo, da mi šibne tamo u nekom stavu nešto i kasnije tek primetim da mu tu nije mesto. U tom smislu vam objašnjavam da ovim amandmanom pokušavamo ovo koliko-toliko da uredimo, što vi kažete, na tradicionalistički način. Nešto što je normalno, što već tolike godine kod nas postoji. Mislim da usvajanjem ovog amandmana vi ništa ne štetite. Zašto? Ovo je ipak tehničko pitanje, a naročito ovo u stavu 2. Daje se uputstvo šta se gde upisuje i kako se upisuje, i kada se upiše šta važi i šta se pretpostavlja. Ne slažem se sa tim šta je napisano. To smo raščistili. Kažem vam da mu mesto nije ovde. Drugo, ove stvari moguće je urediti i nekim podzakonskim aktom kojim se uređuje tehnika, tehnologija, administrativni deo posla, šta se upisuje, gde se upisuje i kako se upisuje.
Hvala vam. Još neka poslanička grupa? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić.
U članu 12. radi se o obaveznim odredbama koje mora da sadrži ugovor o hipoteci. Tu se taksativno nabraja šta sve mora ugovor o hipoteci da sadrži, s obzirom da je strogo formalni ugovor i to zakon treba da reguliše i da precizno odredi šta je sadržina ugovora o hipoteci. Ovom amandmanskom intervencijom hteli smo da poboljšamo član 12. time da naglasimo da, pored onih osnovnih podataka biografskih oko poverioca, dužnika, bezuslovne izjave vlasnika da pristaje da poverilac upiše hipoteku ili klauzulu intabulandi, precizne podatke o potraživanju, podatke o hipotekarnoj nepokretnosti, hteli smo da popravimo, zato što smatramo da mora da se razlikuje ugovor o hipoteci od jednostrane hipoteke. Hipoteka se može zasnovati na dva načina. Dužnik prema poveriocu može biti vlasnik nepokretnosti, a može se desiti situacija gde je dužnik jedno lice, a vlasnik imovine na koje postoji hipoteka drugo lice. Ugovor o hipoteci bi trebalo da reguliše ovu situaciju, baš gde se poklapa dužnik sa vlasnikom hipoteke. Jednostrana hipoteka bi trebalo da bude situacija gde je jedno lice dužnik, a drugo lice vlasnik hipotekovane nepokretnosti. Zbog toga smo intervenisali da poboljšamo tekst člana 12. U članu 12. tačka 4) ne može da se izbegne konstatacija da se hipoteka odnosi na nepokretnosti, jer u tački 4) kaže, podatke o hipotekovanoj nepokretnosti, odnosno nepokretnostima, uključujući dokaz o vlasništvu, mora da bude sadržina ugovora o hipoteci, pa dodatak, odnosno o drugim pravima iz člana 3. ovog zakona. Sledstveno celoj koncepciji SRS i amandmanskim intervencijama SRS, ostajemo dosledno pri tome da hipoteka može jedino da se zasniva na nepokretnostima, a ne na pravima i nekim budućim nepokretnostima. Ovo je principijelni amandman i mi ne možemo, ako smo već napali član 3. gde su nabrojane nepokretnosti, pa smo napali član 3, sledstveno tome morali smo i da intervenišemo amandmanski na član 12. i da tražimo da se ovaj drugi deo rečenice briše, ova ostala prava i buduće nepokretnosti, objekti koji su u izgradnji ne mogu biti predmet ugovora o hipoteci. Hvala.
Još neko? Ne. Hvala. Na član 14. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata. Na naslov glave 3. iznad člana 15. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se amandman prihvata? Ne znam ko je pisao. Čitam. Ako ste završili međusobno, sada da saznam, da li se prihvata taj amandman. Prihvatate amandman. Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. I taj amandman se prihvata. Hvala na podršci, gospodine Krasiću. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ne prihvatate amandman. Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvinite zbog one šale malopre.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS ima određen stav vezano za ovaj predlog zakona, pogotovo kada je u pitanju i ovaj član 15, za koji smo u našem amandmanu predložili da se u stavu 1. tačka 4) briše. Zašto? SRS smatra da hipoteka treba da prati pravnu sudbinu nepokretnosti, a ne onog ko trenutno koristi nepokretnost, da li je on zakupac i svaki drugi neposredni držalac koji drži nepokretnu stvar po bilo kom pravnom osnovu. To je stav SRS. Mi nećemo pisati zakone i prihvatati mišljenja koja dovode u rizično stanje i u rizik bilo koju stranu, ili jednu ili drugu. SRS smatra da treba obezbediti pravnu sigurnost i poveriocu, a istovremeno dati pravo i dužniku da može da koristi svoja prava vezano za raspolaganja i za ugovorne odnose, tj. stupanje u pravni odnos po osnovu hipoteke.
Gospodine Jojiću, oprostite što vas prekidam, vrlo ste ubedljivi, ministar je upravo prihvatio amandman. Oprostite, pogrešno sam shvatio.
Nije mi namera da utičem na bilo koga da prihvati amandman, namera mi je da objasnim. Pre svega, pravnik sam iz struke i mogu slobodno da tumačim odredbe Predloga zakona, gde ima određenih propusta i gde ima manjkavosti u Predlogu zakona. Mi smatramo da treba brisati tačku 4). (Milan Parivodić, sa mesta: Ubedio me je, prihvatam amandman.)
Vidite da ste ubedljivi, gospodine Jojiću. Moja moć predviđanja. Videćemo sa zakonom, otvorićemo jednu agenciju za predskazivanje događaja, je l' tako. Ministar je prihvatio amandman. Daću pauzu od sat vremena. Stali smo do naslova iznad člana 16. Nastavićemo u deset do tri, posle pauze. [[Posle pauze – 14,50.]] Poštovane dame i gospodo, nastavljamo popodnevni rad posle pauze. Na naslov iznad člana 16. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman, uz pravno-tehničku redakciju koju će izvršiti Zakonodavni odbor zbog prethodno prihvaćenog amandmana. Na član 16. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko god da vas ima u ovoj sali, narodni poslanik Sreto Perić podneo je amandman na član 16. u kome traži da se tačka 4) briše. Da bi bilo jasno vama i građanima koji prate ovo da pročitam taj član 16. "Vlasnik i posle nastanka hipoteke ima pravo da 1) drži predmet hipoteke, 2) upotrebljava predmet hipoteke prema uobičajenoj nameni, 3) pribira prirodne ili građanske plodove koje predmet hipoteke daje, 4) izda u zakup predmet hipoteke i zaključuje ugovore kojima se predmet..." (Milan Parivodić, sa mesta: Prihvatam amandman.)
Ministar je prihvatio ovaj amandman. Zahvaljujem, gospodine Markoviću, na ubedljivosti prezentiranja amandmana. Na naslov iznad člana 17. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a ministar prihvata ovaj amandman. Na član 17. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Mislim da će ministar prihvatiti i ovaj amandman, zato ću nešto drugo prethodno da kažem dok ministar pogleda amandman. Kada je Zoran Krasić malopre govorio da vam nijedan sud neće upisati hipoteku u skladu sa članom 11. Predloga ovog zakona, podsetiću vas da u vreme kada smo govorili u načelnoj raspravi da sam upravo to govorila za ovom govornicom u momentu kada je u salu ušla predsednik Vrhovnog suda, gospođa Vida Petrović-Škero, i kada je čula o čemu se govori, kada sam rekla - pitajte predsednika Vrhovnog suda da li je moguća ovakva uknjižba bez upotrebne dozvole, odnosno upis hipoteke na neuknjiženi objekat, ona je pokazala glavom da to nije nemoguće, a to govori u prilog onome što je gospodin Krasić govorio da će biti velikih problema u primeni ovog zakona u praksi, odnosno kada dođe do toga da ga sudovi primenjuju. Da bi se zaista stekli uslovi za dobijanje tih stambenih kredita i upis hipoteka, potrebno je da se povede računa o uknjižbi izgrađenih nepokretnosti, izgrađenih uz građevinsku dozvolu. Pošto sam pre svega narodni poslanik, preneću vam poruku građanina koji je dobio iz Drugog opštinskog suda u Beogradu rešenje o odbijanju predloga za uknjižbu nepokretnosti. Odbija se predlog predlagača radi uknjižbe prava vlasništva i to na nepokretnostima dvosobnog stana broj 2, od 49 kvadrata. Čovek je tražio uknjižbu jednosobnog stana broj 2, površine 38 kvadrata. Dakle, potpuno pobrkani pojmovi. Između ostalog, u obrazloženju se kaže - u konkretnom slučaju je neophodno da se za uknjižbu traženog prava vlasništva na predmetnom stanu u korist predlagača prethodno steknu uslovi uknjižbom stambene zgrade i prodavca JKP Beogradske elektrane iz Beograda. Predlagaču je potrebno da uz ponovljeni predlog za upis traženog prava sudu dostavi isprave na osnovu kojih je navedeni prodavac stekao pravo korišćenja na predmetnom stanu. Zašto sam ovo pročitala? Da bih skrenula pažnju kako neki sudovi ne znaju ili neće da rade ovaj posao, obavezuju građanina predlagača, koji želi da uknjiži svoj stan, da kao dokaz dostavi nešto što on jednostavno uopšte ne može da dostavi, niti ima mogućnost da dođe do tog ugovora. Pitanje je da li takav ugovor uopšte postoji i mnogo je takvih primedbi. Ovo je više načelno objašnjenje zbog čega mislimo da ovo nije dobar zakon i zbog čega mislimo da je ovaj zakon trebalo uraditi na drugačiji način, a i u prilog tome da stavimo do znanja i javnosti Srbije, a i vama ministre, zašto da ne, da mi srpski radikali zaista mislimo da ova država ne treba samo da priča nego treba i da radi, odnosno ne treba samo da izađe neki ministar i da se hvali kako se stiču svaki put nekim novim zakonom uslovi za uzimanje povoljnih kredita. To jednostavno nije tačno. Niti su krediti povoljni, niti mogu da se uzimaju u onolikom broju koliko bi građani hteli, iako su nepovoljni. Što je najvažnije, ovaj zakon neće omogućiti da se tu stanje nešto popravi. Sada konkretno o amandmanu na član 17. Deo treći govori o pravima i obavezama i u glavi prvoj radi se o pravima i obavezama vlasnika nepokretnosti. To su oni vlasnici koji na svoje nepokretnosti upisuju hipoteku radi podizanja određenog kredita. Član 17. stav 1. u vašem predlogu glasi: "Vlasnik ne sme fizički menjati predmet hipoteke (pregrađivanje, dogradnja, rušenje, spajanje, deoba i drugo) bez pismene saglasnosti poverioca, koju poverilac neće odbiti da izda bez opravdanog razloga". Zašto mislimo da ovakvo rešenje nije dobro? Prvo, zašto bismo mi vlasnika nepokretnosti ograničili da radi neke bukvalno unutrašnje radove u svom stanu, u svojoj kući, u svojoj nepokretnosti. Dakle, upisana je hipoteka i nije sporno. Prema ovome kako ste napisali čovek ne sme svoju veliku dnevnu sobu da pregradi na dve male sobe ako za to nema saglasnost poverioca, a ničim ne umanjuje vrednost te svoje nepokretnosti na koju je upisao hipoteku. Tu kažete - saglasnost koju poverilac neće odbiti da izda bez opravdanog razloga. Ovo je suviše uopšteno, neprecizno. U svako doba poverilac može da kaže da ima opravdan razlog da nekome zabrani da na kraju hodnika napravi špajz. Ako nije zakonom precizno ograničen može. Jednostavno, mnogo je komplikovano. Vrlo je jednostavnije, konkretnije i životnije, na kraju krajeva i logičnije ovo što sam u ime poslaničke grupe SRS predložila u amandmanu. Znači, "Vlasnik ne sme fizički menjati predmet hipoteke - tu se slažemo, opet kažem, u zagradi - (pregrađivanje, dogradnja, rušenje, spajanje, deoba i drugo) - isto kao što ste vi napisali, to ne sme raditi - na način kojim bi umanjio vrednost nepokretnosti, o čemu obaveštava poverioca." To je potpuno u skladu sa članom 17. koji ste vi inače predložili. Mi u druge stavove ovog člana nismo dirali. Da pokušam, dakle, još jednom da vam objasnim šta je suština amandmana. Vlasnik nepokretnosti na koju je upisana hipoteka, da opet pojednostavim, može svoju veliku dnevnu sobu da pregradi na dve sobe, s tim da je obavezan da obavesti poverioca o tome i da tom eventualnom gradnjom, pregradnjom ne umanji vrednost tog objekta na koji je upisana hipoteka te nepokretnosti. Šta to znači? Ako vlasnik nepokretnosti obavesti banku, kaže - gospodo, imam nameru da pregradim hodnik, dugačak je osam metara i hoću na kraju hodnika da napravim špajz; on to radi i time sigurno ne umanjuje vrednost objekta, naprotiv. Znači, ako je obavezan, kao što sam predložila amandmanom, da obavesti poverioca, odnosno banku, onda ta banka može da pošalje svoju komisiju da dođe na lice mesta, da vidi da se radi samo o tome da je na kraju hodnika napravljen špajz, da vrednost tog objekta nije umanjena. Ovamo, nismo čoveku pravili neke komplikacije u smislu da mu trebaju nekakve dodatne saglasnosti itd. S druge strane, vrednost nepokretnosti uopšte nije umanjena, čak može da bude i uvećana. Zato mislimo da je ovaj amandman preciznije, konkretnije rešenje. Ako pogledate član 17, gde govorite uglavnom o tome da ne može da se umanjuje vrednost nepokretnosti, što mi svakako prihvatamo, jer tako jedino može i mora da bude. Ovaj stav 1. je nedovoljno precizan. Kada biste prihvatili amandman na ovaj stav 1. ovog člana, onda bi to bio potpun i jasan član, koji ne bi zagorčavao život ni dužniku, niti bi poverioca na bilo koji način dovodio u situaciju da razmišlja da će možda vrednost nepokretnosti biti umanjena. Pa da će sutra, ako ne daj bože bude morao prinudno da izvršava tu hipoteku, da ima nekih problema kada je u pitanju vrednost nepokretnosti. Zaista vas pozivam da pročitate ceo član. Videćete da je naš amandman potpuno u skladu sa ovim što je predviđeno u članu 17, da nemate ni jedan jedini razlog da ga ne prihvatite. Naprotiv, amandmanom samo pojednostavljujemo ovo što ste vi zamislili. Dakle, to je ispravno, to je u redu, nećemo da dozvolimo da se umanjuje vrednost nepokretnosti. Besmisleno je, kažem vam opet, da se u nekoj životnoj situaciji nađe neko ko je vlasnik neke nepokretnosti na koju je stavljena hipoteka, zamislite - za svaku banalnu stvar, za krečenje, malo sam preterala - za krečenje ne, ali deoba, spajanje, rušenje, itd, jednostavno, nije logično, nije uputno i nije normalno da vlasnik bude toliko na taj način vezan za poverioca da mora, maltene, da ga pita da li sme da kreči stan. Ministre, evo još jedan poziv i vama i kolegama koje će glasati za ovaj zakon, prihvatite ovaj amandman, da ovaj tekst koliko-toliko bude bolji.
Hvala vam mnogo, gospođo Radeta. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) (Milan Parivodić, sa mesta: Prihvatio bih samo jedan deo, ako je to pravno moguće. Obrisao bih stav 6. jer je u skladu sa brisanjem tačke 4).) Da pojasnim gledaocima, trenutno se vodi stručna rasprava na nivou poslanika koji je predložio amandman i ministra o mogućnosti da se prihvati deo amandmana i da li je tako nešto moguće. U međuvremenu raspravljajte, do kraja rasprave je to moguće definisati. Pošto niste mikrofonima ozvučeni, gledaoci ne čuju, a mi nastavljamo. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo Milovan Radovanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Na osnovu konsultacije sa stručnom službom, deo amandmana nije moguće prihvatiti, gospodine ministre. Dakle, jedino je moguće, gospođo Radeta, ako se slažete sa ovim kontekstom koji je izložio ministar, da podnesete ispravku amandmana? (Vjerica Radeta, sa mesta: Ne slažem se.) Naprosto, onda amandman nije prihvaćen. Hvala Dakle, povodom amandmana Milovana Radovanovića na član 18, za koji je Zakonodavni odbor rekao da je pravno moguć, javio se gospodin Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Cilj ovog amandmana je da ovaj član zakona učini jasnijim. Narodni poslanik Milovan Radovanović tražio je da se u članu 18. stav 2. u tački 2) posle reči "veštak" obriše tačka i da se zameni zapetom, a da se dodaju reči "na zahtev poverioca". (Milan Parivodić, sa mesta: Prihvatam.)
Zahvaljujem, amandman je prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica. Izvolite, gospodine Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 20. Predloga zakona o hipoteci, tako što sam predložio da se član 20. Predloga zakona briše. Predloženim članom reguliše se ustupanje potraživanja obezbeđenog hipotekom na osnovu ugovora između poverioca i lica kome se potraživanje ustupa, pa čak se i navodi da se ugovorzaključuje u pisanoj formi, naravno, koji se overava u sudu. Međutim, predloženo rešenje je potpuno nepotrebno, jer je regulisano članovima Zakona o obligacionim odnosima, član 436-445. Zakona, kojim se reguliše cesija, pa je član 20. Predloga ovog zakona potpuno suvišan i treba ga brisati. Apelujem na vas da ovaj moj amandman usvojite.
Hvala vam, gospodine Koprivica. Za reč se javio narodni poslanik Vojislav Milajić, po istom amandmanu. Izvolite.
U Trećoj glavi, Prenos pojedinih prava i obaveza, tu su tri člana, 20, 21. i 22. pa bih, obrazlažući amandman na član 20. obuhvatio ova dva člana i ne bih se javljao više za reč, pošto su sva tri amandmana vezana. Radi se o članu 20, gde je predviđeno ustupanje potraživanja, u članu 21 - nadhipoteke i član 22 - preuzimanje duga. Suština je u tome da je u članu 20. predviđeno ustupanje potraživanja, gde se potraživanje ustupa sa prenosom hipoteke, kao akcesornim, sporednimpravom, ili potraživanje može da se ustupi, ali bez prenosa hipoteke. To su sada dve različite situacije. Ako je ova prva situacija, gde se samo prenosi putem potraživanja, bez prenosa hipoteke, to je čista cesija, čist obligaciono-pravni odnos, nema veze sa ovim zakonom. Ako je ova druga situacija, a proizilazi ta druga situacija iz stava 2, gde kaže da ugovor o prenosu hipoteke, koji se zaključuje odvojeno od ustupanja potraživanja, ne proizvodi pravno dejstvo, što znači da ovaj član vezuje i potraživanje i hipoteku kao akcesorno, znači sporedno pravo, onda je to nadhipoteka, onda je to sledeći član - član 21. Ne može da postoji ustupanje potraživanja i nadhipoteka kao dva odvojena pravna instituta. Mogu da postoje odvojeno, može da postoji kao cesija ili kao nadhipoteka, ali ne može da bude i jedno i drugo. Ne znam kako može da bude prenos potraživanja bez prenosa hipoteke, a da nije nadhipoteka. Ne znam koja je to situacija. U članu 21, već u sledećem članu, jeste institut nadhipoteke, gde se kaže da potraživanje obezbeđeno hipotekom može se založiti na osnovu ugovora između hipotekarnog poverioca i nadhipotekarnog poverioca i sada se navode elementi tog ugovora, pa smo tu amandmanom intervenisali, dodali smo tačku 5), gde smo samo precizirali da hipoteka kao akcesorno, sporedno pravo može se prenositi samo zajedno sa potraživanjem. To je suština nadhipoteke i mi smo tu dodali tačku 5) da bi precizirali te obavezne elemente ugovora koje mora da sadrži nadhipoteka. Precizno, Zakon o obligacionim odnosima, u članovima od 436. do 445, baš reguliše institut cesije. Tu se ne traži ni saglasnost dužnika, nego to je čisto odnos poverioca i budućeg poverioca. Jedan poverilac prenosi svoje potraživanje na budućeg poverioca. Taj poverilac samo je dužan da obavesti dužnika da je on sada stupio na mesto prethodnog poverioca. Ako nema i prenosa hipoteke, onda je to cesija, a ako ima prenosa hipoteke, onda je nadhipoteka. Što se tiče člana 22, preuzimanje duga, to je čist obligaciono-pravni odnos. To jednostavno ne stoji da to može da stoji u ovom zakonu. Zakon o obligacionim odnosima član, 446. do člana 450, reguliše taj institut i on predviđa da dužnik ukoliko prenosi svoj dug mora da ima prethodnu saglasnost poverioca, jer poverilac po prirodi stvari hoće da zna ko mu je dužnik i da li je taj dužnik solventan i da li može da ispuni svoje obaveze, i normalno je da se traži saglasnost poverioca. U ugovoru se navode dva elementa, dve tačke imaju koje govore o obaveznim elementima koje mora taj ugovor da sadrži, pa kaže - ugovor iz stava 1. ovog člana zaključuje se prilikom otuđenja predmeta hipoteke, u vidu posebnog ugovora ili u vidu odredbe. Sam institut hipoteke dozvoljava otuđenje. On dozvoljava otuđenje nepokretnosti drugom licu bez saglasnosti hipotekarnog poverioca. Hipotekarnog poverioca u krajnjoj liniji uopšte ne interesuje ko je vlasnik, on svoje pravo vezuje za stvar. Da li je vlasnik Pera, Mika, Žika, apsolutno je nebitno. I nema ograničenja u pogledu prenosa prava vlasništva na drugo lice. Apsolutno se ne tiče hipoteke. Hipoteka ostaje na nepokretnosti bez obzira ko je vlasnik te nepokretnosti, a onaj ko kupuje tu nepokretnost dužan je da vodi računa o tome da li je ta nepokretnost opterećena hipotekom ili nije. Ako on pristaje da kupi tu nepokretnost pod hipotekom to je njegov problem. Ovde preuzimanjem duga faktički se derogira institut hipoteke, jer dužnik mora da traži saglasnost od poverioca da li može da otuđi nepokretnosti ili ne. U institutu hipoteke baš je dozvoljeno to pravo da vlasnik može da proda svoju nepokretnost iako je otuđena hipotekom. Ništa hipotekarni poverilac ne gubi time što je nepokretnost prešla u ruke drugog vlasnika. Hipoteka i dalje ostaje upisana u neke javne knjige, bilo da su zemljišne, da li će biti u centralni registar upisana koji će se formirati ili u katastru svejedno, on svoje pravo ne gubi, on ima svoje pravo obezbeđeno, tako da mislim da ovo preuzimanje duga je čist obligacioni pravni odnos i apsolutno nema veze ni sa hipotekom ni stvarno-pravnim odnosima.
Da li još neko o istom amandmanu želi reč? (Ne.) Izvolite, gospodine ministre. Pošto se odnosi na tri amandmana, na članove 20, 21. i 22.
Hvala, gospodine predsedniče. Sada ću da objasnim o čemu se radi. Ustupanje potraživanja je klasična cesija po Zakonu o obligacionim odnosima. Specifičnost ove cesije jeste u tome što je potraživanje obezbeđeno hipotekom. To treba da se uknjiži. Novi poverilac, posle obavljanja cesije, cesionar, treba da se uknjiži u zemljišnu knjigu i zbog te specifičnosti smo mi ovaj član 20. uneli. Ono što predstavlja razliku između člana 20, gde se govori o cesiji potraživanja obezbeđeno hipotekom i nadhipoteke jeste u sledećem. Smisao cesije je prenos potraživanja. Tu je završeno, posao je završen, potraživanje je preneto na novog poverioca. Kod nadhipoteke mi nemamo ustupanje, nego imamo zalaganje potraživanja. To drugim rečima znači, ukoliko poveriocu ne bude isplaćen neki dug, onda će ovo založeno potraživanje da se aktivira i on će moći da se naplati od cesusa onog originalnog dužnika iz prvog potraživanja koje je obezbeđeno hipotekom, prioritetno u odnosu na zalogodavca. To je založni odnos, za razliku od ovog prvog, koji je odnos ustupanja potraživanja. Različiti su instituti, i jedan i drugi imaju tu specifičnost da je potraživanje obezbeđeno hipotekom i da je potrebno to da se unese u zemljišnu knjigu i zbog toga smo na taj način razradili. Činjenica je da je nadhipoteka vrlo loše bila napisana u Zakonu o osnovama svojinsko-pravnih odnosa i upravo zbog toga što sam morao da raščivijam taj pojam sam uneo. Kaže - šta je nadhipoteka? Klasično je ono - hipoteka nad hipotekom, to je potpuno pogrešno. Ne može da postoji hipoteka na hipoteci. Potraživanje obezbeđeno hipotekom može da se založi. Zalažu se potraživanja obezbeđena hipotekom, a žargonski se kaže hipoteka na hipoteci, što je u stvari pravnički potpuno netačno. Zbog toga odbijam ove amandmane. Što se tiče preuzimanja duga, opet imamo taj efekat upisa u zemljišne knjige i to je jedina specifičnost u odnosu na opšti režim sa kojim se potpuno slažem da je regulisano u Zakonu o obligacionim odnosima.
Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Sada ga je upravo obrazložio. Da li treba još? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Kolega Milajić je govorio o sva tri ova amandmana, ali evo ja ću možda imati više moći da ubedim ministra da je amandman na član 22. pravno opravdan i da bi trebalo da bude prihvaćen. Član 22. govori o preuzimanju duga. U ovom članu u Predlogu zakonu, pročitaću radi javnosti, jer pretpostavljam da ovo gledaju i ljudi koji se bave pravnom strukom i naukom, dakle: "Dug prema hipotekarnom poveriocu može da se prenese ugovorom o preuzimanju duga obezbeđenog hipotekom između vlasnika i pribavioca predmeta hipoteke, odnosno ugovorom između vlasnika, pribavioca predmeta hipoteke i dužnika, ako vlasnik nije hipotekarni dužnik". Dalje kažete u stavu 2: "Ugovor iz stava 1. ovog člana: 1) zaključuje se prilikom otuđenja predmeta hipoteke u vidu posebnog ugovora ili u vidu odredbe, odnosno dela ugovora o otuđenju predmeta hipoteke; 2) proizvodi pravna dejstva ako poverilac da svoj pristanak u pismenom obliku." Sada ministre, imamo Zakon o obligacionim odnosima. Evo, ovde sam ga donela. I Zakon o obligacionim odnosima, od člana 446. do člana 450, govori o preuzimanju duga. Pa imamo ugovor o preuzimanju duga, pa imamo član 447, slučaj kada je dug obezbeđen hipotekom. Pa onda taj član kaže - kada je prilikom otuđenja neke nepokretnosti, na kojoj postoji hipoteka, ugovoreno između pribavioca i otuđioca da će pribavilac preuzeti dug prema hipotekarnom poveriocu, smatra se da je hipotekarni poverilac dao pristanak na ugovor o preuzimanju duga, ako ga na pismeni poziv otuđioca nije odbio u roku od tri meseca od prijema poziva. U stavu 2, u pismenom pozivu poveriocu se mora skrenuti pažnja na ovu posledicu, inače će se smatrati kao da poziv nije upućen. Dalje imamo promenu dužnika, sporedna prava, prigovor, ugovor o pristupanju dugu, pristupanje dugu u slučaju primanja neke imovinske koristi, preuzimanje, ispunjenja, sve do člana 453, da ne idemo na pristupanje dugu. To je taj deo koji ste vi predvideli u članu 22. i na ovaj način je regulisan u Zakonu o obligacionim odnosima. Mi smo u načelnoj raspravi vam skretali pažnju, i danas se više puta to čulo ovde od poslanika SRS, da ste morali i ovaj zakon da na neki način uskladite. Mada nije logično da se Zakon o obligacionim odnosima usklađuje sa nekim drugim zakonom, trebalo bi obrnuto i bilo bi normalno da je obrnuto, pogotovo ako imamo Zakon o obligacionim odnosima koji je odavno na snazi i ako ima nekih primedbi na taj zakon, ne samo u ovom delu, nego uopšte, naravno da je Vlada mogla da dođe pred Narodnu skupštinu sa predlogom za izmenu ili dopunu ovog zakona i onda bismo tu mogli da razgovaramo na tu temu. Podsećam vas da smo u načelnoj raspravi kada smo govorili rekli smo da ovaj vaš zakon o hipoteci niti je nešto revolucionarno, niti je nešto epohalno, niti je ne znam kako sve to želite da prikažete reformski. Činjenica jeste da mi nismo do sada u našem pravnom sistemu imali zakon o hipoteci, ali to ne znači da hipoteke nisu upisivane, to ne znači da nije bilo preuzimanja duga, da nije bilo prenošenja. Da vas podsetim, ne znam ni koliko je desetina ili možda stotina hiljada stanova u otkupu, odnosno otkupljeno u skladu sa Zakonom o stanovanju, a ranije Zakonom o stambenim odnosima. Veliki broj tih stanova je promenio vlasnika, otkupljivani su na rok do 40 godina i na takve stanove je kao teret upisano, odnosno kao hipoteka na stan upisan taj dug prema onom prethodnom nosiocu prava korišćenja, tako se to zvalo, to su bila preduzeća, ustanove koje su dodeljivale stanove na korišćenje, pa onda na osnovu Zakona o stambenim odnosima i danas Zakona o stanovanju, i danas je to moguće, ti stanovi su prodavani, otkupljivani, odnosno i ti stanovi su dalje prodavani. Opet imamo problem. Tamo gde smo imali uknjiženo rešenje problema, uknjiženu zgradu, onda je neko iz otkupa stana u uknjiženoj zgradi mogao da uknjiži svoje pravo vlasništva na stanu, dakle, sa tom hipotekom, sa tim dugom iz otkupa u narednih 40 godina. To je lepo upisano u teretnom listu. Takav stan sa hipotekom te vrste ili bilo koje druge vrste bilo je moguće prodavati i mnogo takvih stanova je u Srbiji prodato. Taj novi vlasnik koji je kupio stan je prihvatio ili da nastavi sa ovim plaćanjem u narednih, odnosno do ispunjenja roka od 40 godina, ili je napravio dogovor sa tim vlasnikom iz otkupa pa prebio taj dug na ime kupoprodajne cene. To je već stvar tog konkretnog ugovora, ali vam govorim, u stvari skrećem pažnju da ovo nije nikakva novina, da je to u skladu sa Zakonom o obligacionim odnosima i do sada bilo moguće rešavati i da je to i rešavano. I ovo što je kolega Milajić rekao malopre, nije predmet hipoteke Marko Marković kao vlasnik nepokretnosti, već je predmet hipoteke upravo ta nepokretnost na koju se upisuje hipoteka. Naravno da objekat pod hipotekom ne samo da može da se proda, može da se pokloni, može da se nasledi, apsolutno je u pravnom prometu svake vrste predmet pod hipotekom i to sve u skladu sa Zakonom o obligacionim odnosima. Zato je ovaj amandman poslaničke grupe SRS, sa predlogom da se član 22. briše, da ostane dalje da se ovaj deo reguliše prema odredbama Zakona o obligacionim odnosima, a ako mislite da taj zakon nije dobar, nemamo ništa protiv, i to smo danas više puta ponovili, da raspravljamo u izmenama i dopunama tog zakona. Ovde je suština, ono što je takođe Milajić rekao da je hipoteka akcesorno pravo, odnosno sporedno pravo i da ona može biti prenošena samo zajedno sa potraživanjem. Vi tu niste izmislili toplu vodu. Dakle, naš predlog je i poziv da prihvatite amandman da se primenjuje Zakon o obligacionim odnosima, koji je uveliko u primeni u praksi, koji je već uvrežen u svim sudovima, sa čijom primenom ni jedan sudija u Srbiji neće imati problema, jer svi imaju dovoljno prakse u primeni tog zakona i ne trebaju nam novine samo radi novina. Ne treba nam nešto da bismo se mi pohvalili kako smo mi sada izmislili zakon o hipoteci i zamislite sada, građani Srbije, možete da upišete hipoteku na svoje stanove. Mi srpski radikali vam kažemo, dragi naši građani Srbije, ovim zakonom se to ne omogućava, vi ste i do sada mogli da upisujete sve vrste, svaku vrstu hipoteke na stanove koji su uknjiženi, na neuknjižene stanove niti ste mogli niti ćete moći, jer to nijedan sud i nijedan normalan i stručan sudija neće prihvatiti da uradi. Mi zato poručujemo i građanima Srbije da je i ovo jedna od šarenih laža ove vlade. Znate, to mnogo lepo zvuči, ljudi su bukvalno opterećeni ovim zakonom o hipoteci. Građani nas susreću, pitaju nas, zovu telefonom, pitaju šta to znači, na koji način ću moći da upišem hipoteku na ovakav ili onakav objekat, a suština je da, opet vam ponavljam, pre podne sam vam rekla da se lepo dogovorite sa našim kolegom, vašim kolegom gospodinom Stojkovićem, da se smisli strategija kako da se u pravosuđu, bar u ovom delu odeljenja sudova koji se bave uknjižbom, zemljišno-knjižnih odeljenja opštinskih sudova, da se tu i kadrovski, i tehnički i u svakom smislu ti sudovi podrže na taj način da bi mogli brže da sprovode ono što je, kako reče kolega Krstin, u katastarskim operatima uglavnom u Srbiji dosta dobro urađeno. Zato što je to bio mnogo lakši posao, mnogo je lakše bilo nadletati Srbiju iz helikoptera, snimiti stanje i to stanje preneti u katastarski operat, to je mnogo lakši posao od posla u zemljišnoj knjizi, ali je to posao koji prethodi poslu uknjižbe. I da ne razvijam dalje teoriju, da ne nastavljamo onako kako smo jutros počeli da se stručno ubeđujemo, mada verujem da ministar prihvata ovo šta kažem, bar ovo što se tiče i hipoteke i upisa prava na nepokretnostima u zemljišne knjige i neophodnosti jačanja zemljišno-knjižnih odeljenja u svakom pogledu. To kada uradimo i kada uknjižimo ovolike nepokretnosti u Srbiji, ponoviću oko 60 posto je zvanična brojka neuknjiženih nepokretnosti u Srbiji, a sa građevinskom dozvolom su građeni, neki možda nemaju upotrebnu dozvolu, što je puka formalnost, ako je nešto urađeno sa građevinskom dozvolom, upotrebna dozvola može da se dobije i mnogo godina kasnije. Dovoljno je da se upotrebi stanje iz projekta na osnovu kog je izdata građevinska dozvola sa stanjem na terenu. To rade ili ovlašćena lica ili državni zavodi za veštačenje, i na osnovu nalaza i mišljenja takvog zavoda se izdaje upotrebna dozvola tamo gde je nema i onda se završava posao uknjižbe. Suština je uknjižba, a onda je ovaj zakon o hipoteci čak i nepotreban, ali nemamo ništa protiv u suštini i da bude donet, ali mora biti drugačiji. Ne može ovaj zakon da bude paralelan pravni sistem u Srbiji. To što ste vi danas u toku rasprave, ministre, nekoliko puta rekli da zastupamo neke konzervativne stavove, zapravo, nisam ni shvatila baš šta vam to znači, ali ako je nešto dobro, ne znam zašto bi se menjalo nečim što i nema neko uporište u uporednom pravu, bar ne u kontinentalnom. Vi to, sigurna sam, znate. Nije dobro da eksperimentišemo, pogotovo da eksperimentišemo tamo gde imamo zaista već dobru praksu, dobre propise, samo moramo malo da učinimo ono što je u našoj, odnosno vašoj nadležnosti i nadležnosti Vlade Republike Srbije, da se ti poslovi obavljaju efikasnije. To je jedini problem i rešavanjem tog problema rešićemo i ovaj. Onda je druga vrsta problema kakvi će se ugovori zaključiti sa poslovnim bankama i uz koje uslove će poslovne banke davati te, kako ih vi zovete, povoljne kredite, a koliko su povoljni to najbolje građani Srbije znaju. Dakle, niti će ovaj zakon smanjiti kamate na te stambene kredite, niti će iko ko do danas nije mogao da dobije stambeni kredit, moći da ga dobije kada ovaj zakon bude usvojen. To je istina o ovom predlogu zakona. I još jedan poziv, ministre, povucite ovaj predlog zakona, uradite bolji, uskladite ga sa postojećim pozitivnim propisima u Srbiji, pa i da onda razgovaramo o tome.
Hvala, gospođo Radeta. Još neka poslanička grupa? Ne. Na član 25. amandman je podneo poslanik Darko Glišić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Vlada ne prihvata amandman. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog amandmana koji bi gospodin ministar mogao mirne duše da prihvati. Narodni poslanik Darko Glišić podneo je amandman na član 25. gde traži da se u stavu 1. tačka 3) briše. Član 25. glasi: "Hipotekarni poverilac može da zahteva da svoje dospelo potraživanje namiri: 1) najpre iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti, a zatim iz ostale imovine dužnika; 2) istovremeno iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti i iz dužnikove imovine; ili 3) najpre iz dužnikove imovine, pa tek potom iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti." Ovde se hipotekarni dužnik dovodi u nezavidan, a često i bezizlazan položaj i zavisiće isključivo od toga koliko su bankari, oni koji su dali kredit i uzeli hipoteku, dobre duše, a obično nisu, tim pre što imamo izuzetno mnogo stranih banaka, koje nude kredite pod hipotekom i koje će nam sutradan oguliti kožu. Šta može da se desi konkretno. Imate trosoban stan u kome stanujete sa porodicom. Sin vam se oženi, uzimate kredit i kupujete, recimo jednosoban stan, stavljate hipoteku na taj jednosoban stan i jednog trenutka više niste u situaciji da pratite inflaciju, mada je Dinkić obećao da će biti devet posto, biće tri puta po devet posto. Vi niste u mogućnosti da pratite kredit i da otplaćujte rate u kontinuitetu, i dođete u situaciju da vam se hipoteka naplati od objekta koji je pod hipotekom. Ako ostane tačka 3), banka će moći, mirne duše, u skladu sa ovim zakonom da vam prvo proda onaj stan u kome živite i da se odatle namiruje. Najpre iz dužnikove imovine, pa tek onda iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti, i da vas iz tog stana u kome živi cela porodica iseli, a ovamo niste mogli ni ovaj stan da izgradite i da se odjednom nađete na ulici. Zbog toga smatram, ministre, da bi ovim amandmanom, ako se tačka 3) obriše, da ne ide najpre iz imovine dužnika, pa tek onda hipotekovane vrednosti, nego da ide prvo iz one vrednosti koja je hipotekovana, pa ako ne uspe da se namiri, onda to ostaje i neka manja količina, manja svota, gde se može namiriti iz neke druge imovine, prodajom automobila, ovoga, onoga. Ostaje stan kao imovina u kojoj će porodica moći normalno da nastavi da živi. Gospodine ministre, kada ste ova dva amandmana prihvatili, da bi i ovaj treći mogli komotno da prihvatite.
Hvala vam. Javio se prvo gospodin Milajić povodom istog amandmana. Izvolite.
Ovde se radi o izboru namirenja. Daje se poveriocu mogućnost da bira na koji će način namiriti svoje dospelo potraživanje, pa se navode tri situacije, da ide prvo namirenje iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti, a zatim iz ostale imovine dužnika. Situacija gde on unapred nije znao da li će vrednost nepokretnosti pokriti glavni dug, kamatu i troškove namirenja, pa se ispostavilo, prilikom prodaje nepokretnosti, da to nije dovoljno, pa onda dužnik odgovara celokupnom imovinom za svoje obaveze i onda je krenuo u realizaciju kroz drugu imovinu dužnika. Druga situacija je istovremena prodaja hipotekovane nepokretnosti i dužnikove imovine, situacija kada je on već unapred znao da hipoteka neće biti dovoljna da pokrije glavni dug, kamatu i troškove. On je pristao delimično da mu se pokriju potraživanja hipotekom, a drugi deo će namiriti iz ostale imovine dužnika. Znači, on je svesno ušao u taj ugovorni odnos i prihvatio tu mogućnost. Te dve mogućnosti su realne, postoje i potpuno su pravno korektne. Treća mogućnost je da se najpre namiruje iz dužnikove imovine, a zatim iz hipotekovane nepokretnosti. To je vrlo čudna situacija, dužnik stavlja baš tu nepokretnost, ne neku drugu, nego baš tu nepokretnost stavlja pod hipoteku da bi obezbedio i da bi garantovao plaćanje nekog duga koji ima prema poveriocu. On je možda imao drugu neku nepokretnost, ali nije hteo drugu nepokretnost da stavi, nego je baš hteo tu. Poverilac kada je ulazio u poverilačko-dužnički odnos sa dužnikom, on je pristao baš na tu nepokretnost, a ne na neku drugu, nego baš na tu. Hipoteka postoji zbog toga da bi individualizovala nepokretnost koja će biti garant nekog budućeg potraživanja i biti garancija da će dug biti isplaćen, a ako ne, doći će do namirenja. Ako bi prihvatili ovo rešenje, onda bi se ostavila široka mogućnost poveriocima da oni jednostavno pređu preko hipoteke i da ne aktiviraju institut hipoteke, nego da krenu direktno na namirenje iz ostatka imovine dužnika. Pri tome bi dužnik morao to da trpi. Zašto bi dužnik trpeo to, kada je on već stavio pod hipoteku svoju nepokretnost i već unapred se odlučio za tu konkretnu nepokretnost, ne bilo koju? Ovim se derogira institut hipoteke, ali hipoteka je baš smišljena i po svom svojstvu je individualna, vezana je za određenu nepokretnost, ne sve nepokretnosti. Dužnik je pristao da bude baš ta nepokretnost. Ne znam zašto se ostavlja poveriocu ta mogućnost da on krene prvo u namirenje iz ostale imovine, pa tek na kraju iz hipoteke. Onda ne znam zašto postoji hipoteka, nema svrhe postojanja hipoteke, ako on krene iz neke druge imovine. Hipoteka i postoji zbog toga da ako dužnik svu ostalu imovinu otuđi, hipoteka ostaje i na ovoj nepokretnosti. Znači, ako apsolutno svu imovinu otuđi, hipoteka opet ostaje, zato što se prenosi na novog vlasnika. Onda hipotekarni poverilac ne može da se namiri iz ove ostale imovine koja nije pod hipotekom. Ta imovina koja nije pod hipotekom, ona je promenila vlasnika, otišla je u druge ruke, ali hipotekarni poverilac ne može da se namiruje iz te imovine. Mislim da je to striktno vezano jedno za drugo i ne razumem zbog čega bi se dalo to pravo hipotekarnom poveriocu da on može alternativno da bira da li će da se namiri iz hipotekovane nepokretnosti ili će iz ostale imovine dužnika. Mislim da dužnika dovodi u nelagodan položaj.
Izvolite, narodni poslanik Vjerica Radeta, po istom amandmanu.
Pravnički gledano, ovo što je rekao kolega Milajić je sasvim dovoljno za obrazloženje, a to znači ako se hipotekarni poverilac namiruje najpre iz dužnikove imovine, pa tek potom iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti, onda hipoteka gubi smisao. Ne znam čemu svrha upisa na određenu nepokretnost. Onda može da se kaže: upisujem hipoteku na sve što imam i što ću možda da imam. Javila sam se zbog nečeg drugog. Javila sam se zbog toga što je član 25. veoma opasan, možda najopasniji član u ovom zakonu. Kao narodni poslanik osećam potrebu da se obratim javnosti Srbije i da svima koji žele da upišu hipoteku, da podignu stambeni kredit preko hipoteke, da dobro razmisle i da angažuju nekog pravnika da im dobro objasni šta znači član 25. Predloga ovog zakona i kakva ih sudbina čeka u primeni tačke 3) stava 1. člana 25. ovog zakona. Moram da pročitam. Član 25. govori o izboru namirenja i kaže da hipotekarni poverilac može da zahteva, a hipotekarni poverilac je, radi javnosti i pojednostavljenim jezikom, banka, da svoje dospelo potraživanje namiri najpre iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti, to je ona kuća ili stan na koju je upisana hipoteka, a zatim iz ostale imovine dužnika, ako onaj koji je uzeo kredit ima još imovine. Druga tačka kaže da istovremeno može iz vrednosti jedne i druge imovine, što je diskutabilno, ali može da opstane. Sad imamo tačku 3), koja je mač za vratom svakome ko uzme kredit pod ovim uslovima, po ovom zakonu. Kaže da hipotekarni poverilac može da zahteva, znači da će zahtevati, što ne bi, da svoje dospelo potraživanje namiri najpre iz dužnikove imovine, pa tek potom iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti. Opet radi javnosti moram da objasnim na jednom najprostijem primeru, to sam govorila i kada smo govorili o zakonu u načelu, gospodin Moma Marković je nešto slično objašnjavao, ali sada ću da pokušam da budem što je moguće precizinija. Dakle, naš građanin ima jednu veliku porodičnu kuću, uređenu, sređenu i ima jednu malu garsonjeru. On hoće da podigne kredit, ima troje dece, hoće trećem detetu da kupi još jednu garsonjeru i upisuje hipoteku na tu svoju malu garsonjeru koju izdaje, tog momenta mu ne treba, nebitno, njegova je imovina, ne ulazimo u to. Šta se dešava? Ako dođe do toga da hipotekarni poverilac svoje dospelo potraživanje namiruje, šta će da radi? Neće on da se bakće time da prodaje tu garsonjeru, pa da li će da ostvari njemu potrebnu sumu novca da vrati taj kredit. On će tu veliku kuću tog našeg građanina da stavi na aukciju i sada ćete da čujete na koji način će da je svede na neki minimum, pa će taj naš građanin od te svoje velike kuće jedva moći da vrati taj kredit koji je u vrednosti te garsonjere na koju je hipoteku upisao. To je vezano sa čl. 35. i 36. ovog zakona, koji govore o prodaji nepokretnosti. U članu 35. se kaže da se nepokretnost prodaje aukcijski dva puta. Prvi put ide na aukcijsku prodaju, sa početnom cenom od najmanje 75% procenjene vrednosti, pa ako ta aukcijska prodaja ne uspe, onda ide sa drugom aukcijskom prodajom gde se utvrđuje najmanje 60% od te procenjene vrednosti nepokretnosti. Na kraju, ako i ta aukcija ne uspe, ide se na prodaju neposrednom pogodbom. Samo možete da zamislite šta u praksi može da znači član 25, zajedno sa čl. 35. i 36. Došli smo do toga da će, umesto garsonjere, banka da prodaje tom našem čoveku tu njegovu veliku stambenu zgradu. Znate kako se nameštaju aukcije, znate kako je kompletna privreda i kako su fabrike u Srbiji rasprodate na aukciji. Dakle, fiktivno ne prođe prva aukcija, ne prođe druga, onda se taj veliki objekat prodaje svom velikom prijatelju za male pare, onoliko koliko je dovoljno da se namiri dug iz vrednosti one garsonjere i eventualno sudski troškovi. Šta je uradio naš građanin koji je poverovao ministru Parivodiću i Vladi Vojislava Koštunice? Zatrčao se, uzeo kredit. Posle svih ovih zloupotreba, koje su moguće, a kad god su moguće, moramo da računamo i da će da se dešavaju. Znate, koga su zmije ujedale i guštera se plaši. Malopre sam spomenula, dok ste vi ulazili, šta se sve dešavalo sa aukcijama kod prodaje preduzeća, šta su vaše stranačke kolege obećavale u izbornoj kampanji. Da će najpre dase izvrši revizija svih tih privatizacija, Maršićanin je obećavao 83 konkretno, Bubalo neodređeni broj itd. (Predsednik: Vreme.) Naravno, nisu se upustili u taj posao zato što su znali kakav bi rezultat bio. Dakle, ponavljam, dužnost mi je i obaveza, kao narodnog poslanika SRS, da upozorim javnost Srbije, da upozorim građane Srbije da kod uzimanja kredita, eventualno, budu vrlo pažljivi, da dobro prouče član 25. stav 1. tačka 3) i da usput pogledaju čl. 35. i 36, da im se ne desi da zbog 100.000 evra kredita ostanu bez imovine od 900.000 evra.
Hvala vam, oprez je majka mudrosti. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Stevica Deđanski. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Vlada ne prihvata ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić.
Ovde se radi o naknadnom ugovoru. Naknadni ugovor je poseban ugovor između hipotekarnog poverioca i vlasnika po dospelosti potraživanja i tu se sada ostavlja jedna mogućnost koja ne bi smela da se ostavi hipotekarnom poveriocu, a to je mogućnost sticanja prava svojine na hipotekovanoj nepokretnosti. I tu se u tački 1) kaže da može delimičnim ili potpunim prenosom prava svojine doći do ispunjenja duga. Tu postoji velika opasnost od prividnih ili simulovanih ugovora, koji su regulisani Zakonom o obligacionim odnosima, i zelenaških ugovora. Znači, mogu da budu prikriveni iza ove mogućnosti da hipotekarni poverilac stiče pravo svojine na nepokretnosti. Njega treba apsolutno isključiti iz te mogućnosti. Mislim da su tu još četiri člana koji dozvoljavaju tu mogućnost, jedan od načina prestanka hipoteke kada hipotekarni poverilac postane vlasnik hipoteke u članu 49, zatim kod aukcijske prodaje ostavljena je mogućnost poveriocu da i on da ponudu, što ne bi smelo da se dozvoli. U članu 37, ako se hipotekarni poverilac namiri sticanjem prava svojine na hipotekovanoj nepokretnosti, smatra se da je potraživanje namireno u trenutku sticanja prava svojine. To su sve mogućnosti za zloupotrebu i pritiske, pogotovo kod zelenaških ugovora, gde se koristi nečija teška ekonomska situacija ili lakomislenost nečija, gde iza tih zelenaških ugovora hipotekarni poverilac može doći po bagatelnim cenama do veoma velike vrednosti nepokretnosti. Konkretno, zelenaši mogu davati pozajmice po veoma visokim kamatnim stopama i da u registar hipoteke upišu glavnicu i kamatu zbirno kao glavnicu i da u slučaju neisplate tog duga hipotekarni poverilac postane vlasnik te nepokretnosti upola cene ili čak možda i manje. Ali, da se to ne vidi iz same hipoteke i pravnog posla, zato što postoji baš ovaj institut naknadnog ugovora, gde hipotekarni poverilac i vlasnik nepokretnosti po dospeću duga mogu da sklope naknadni ugovor, gde bi hipotekarni poverilac postao vlasnik te nepokretnosti da bi se time izmirila obaveza prema poveriocu. Tu se ostavlja veliki prostor za zloupotrebe i zaključenje prividnih ugovora, kao i zelenaških ugovora, gde bi to posle bilo teško dokazivo na sudu i gde bi dužnik pre svega bio oštećen i trpeo štetne posledice zbog toga. Mislim da treba isključiti mogućnost hipotekarnom poveriocu da postane vlasnik te nepokretnosti, jer ne vidi se nijedan razlog zašto bi on postajao vlasnik nepokretnosti. Dužničko-poverilački odnos postoji između poverioca i dužnika i prevashodni interes poverioca je da dođe do svog potraživanja, znači da dođe do novca. Ko će da kupi tu nepokretnost, neko lice, Pera, Žika, apsolutno je za poverioca nebitno. Njemu je bitno da se njegovo potraživanje namiri. Ako je njemu bitno da dođe do nepokretnosti, onda je to vrlo čudan motiv. Onda se tu nešto drugo krije i onda nije u pitanju potraživanje, nije u pitanju dužničko-poverilački odnos nego neki drugi odnos između poverioca i dužnika. Treba apsolutno eliminisati tu mogućnost da poverilac može da postane vlasnik te nepokretnosti. U članu 13. je na neki način to nagovešteno. Ne mogu da kažem da je decidno to nagovešteno, to su odredbe o ništavosti ugovora o hipoteci, pa je u stavu 1. tačka 2) rečeno da ukoliko nepokretnost po neodređenoj ili unapred određenoj ceni prelazi u svojinu poverioca ili trećeg lica, takva odredba će biti ništava, neće proizvoditi pravna dejstva. To je na neki način nagovešteno, ne mogu da kažem da direktno zabranjuje i sprečava, ali mislim da je ta odredba dobra i da je treba poštovati, možda čak šire tumačiti i ne dozvoliti ni po koju cenu da hipotekarni poverilac može sticati pravo svojine, jer biće to velika mogućnost za zelenaške poslove i prividne ugovore i mogućnost mnogih zloupotreba u pravnom prometu.
Reč ima ministar Parivodić, pa ćemo posle toga preći na član 31.
Sada ću da objasnim zbog čega smatram da ne mogu da prihvatim amandman. U hipotekarnom pravu je ništava klauzula ugovora o hipoteci da poverilac može da stekne pravo svojine ili da proda stvar iz slobodne ruke, jer se smatra da takva klauzula u vreme kada se zaključuje ugovor o hipoteci u stvari dovodi dužnika u jednu zelenašku situaciju, u kojoj će poverilac da mu uslovi davanje zajma kredita klauzulom lex commissoria, i da zbog toga što je tada u nuždi, pre nego što je dobio pare na zajam, da zbog toga postoji jedna sistemska opasnost od zelenašenja. Ta opasnost prestaje onog momenta kada on dobije pare. On više nije u nuždi, dobio je pare i od tog momenta lex commissoria ne bi trebalo da bude ništava, nema razloga da ta klauzula o preuzimanju prava svojine bude zabranjena. Ovde se radi o situaciji koja nastupa u sledećem slučaju. Prvo, kao što ste vrlo precizno rekli, banci ne pada na pamet da ima nepokretnost u svojini, to nije njen posao. Njen posao je da ima pare. Prema tome, banka nikada neće koristiti ovu klauzulu, osim ako se nađe u krajnjoj nuždi. Situacija krajnje nužde jeste da nije uspela ni aukcijska prodaja, ni neposredna prodaja u više navrata, da ovaj nema alternativnu imovinu iz koje može da se naplati dužnik i oni se sada nalaze pred zidom. Radi se po pravilu o nekoj nepokretnosti negde u unutrašnjosti, gde ima malo ljudi, niko nije zainteresovan da kupi nepokretnost i na kraju na silu boga banka, da bi rešila to pitanje, u stvari uz saglasnost dužnika postaje vlasnik te nepokretnosti. Kada bi tja ugovor imao za cilj zelenašenje, odnosno zloupotrebu teškog položaja s druge strane, na njega se primenjuje odredba zakona, institut zelenaškog ugovora iz Zakona o obligacionim odnosima po opštim pravilima. Ovaj naknadni ugovor podvodi se pod normalnu primenu zelenaškog ugovora, laesio enormis, zbog prekomernog oštećenja itd. Prividni ugovor isto tako, simulovani, disimulovani, svi ti instituti se primenjuju, ovo je jedan normalan građansko-pravni ugovor, u koji banka ulazi u iznudici, da bi na neki način rešila pitanje i na silu boga postaje vlasnik. Nadam se da sam bio jasan.
Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Ministar prihvata amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Na član 34. amandman je podneo poslanik Nenad Mitrović. Ministar ne prihvata amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS, a na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo sam amandman na Predlog zakona o hipoteci, na član 34. Član 34. glasi: "Ako dužnik ne isplati dug do dana pravosnažnosti rešenja o zabeležbi hipotekarne prodaje, a od dana izdavanja tog rešenja prođe rok od 30 dana, poverilac na osnovu rešenja može pristupiti prodaji hipotekovane nepokretnosti putem aukcije ili neposredne pogodbe". Amandmanom smo predložili da se posle reči "pogodbe" briše tačka, a da se doda zapeta i dodaju se reči "ukoliko aukcijska prodaja nije uspela". Stav 2. pomenutog člana 34. glasi: "Izbor jednog načina prodaje ne isključuje mogućnost primene drugog načina prodaje, ako nepokretnost ostaje neprodata". Amandmanom smo predložili da se stav 2. briše, a da stav 3, znači, "Pre pristupanja prodaji poverilac je dužan da utvrdi orijentacionu tržišnu vrednost nepokretnosti angažovanjem ovlašćenog sudskog veštaka", postane stav 2. U obrazloženju smo naveli da je neophodno utvrditi redosled načina prodaje da bi se izbegla eventualna zloupotreba poverilaca. Hvala.
Hvala vama, gospodine Mitroviću. Izvolite, gospodine Markoviću, po istom amandmanu. Narodni poslanik Momir Marković, danas najubedljiviji.
Ministre, da li prihvatate amandman ili da ga obrazlažem? Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član zakona je, takođe, jedan od najopasnijih članova. Gospođa Vjerica Radeta je maločas navela jedan od tih opasnih članova, opasnih po hipotekarnog dužnika, jer kaže ovako: "Ako dužnik ne isplati dug do dana pravosnažnosti rešenja o zabeležbi hipotekarne prodaje, a od dana izdavanja tog rešenja prođe rok od 30 dana, poverilac na osnovu rešenja može pristupiti prodaji hipotekarne nepokretnosti putem aukcije ili neposredne pogodbe". To znači da će hipotekarni poverilac imati pravo da bira - ili će aukciju ili će neposrednu pogodbu, i ovaj stav ovog člana je u suprotnosti sa članovima 36. i 37. Deo koji je narodni poslanik Mitrović tražio da se briše, to je stav 2. koji kaže: "Izbor jednog načina prodaje ne isključuje mogućnost primene drugog načina prodaje ako nepokretnost ostane neprodata". Opet nemamo redosled. Može, prvo, neposrednom pogodbom, pa mu kum nije imao dovoljno para da kupi tu kuću, tu nepokretnost, pa onda ide na aukciju. U članovima 36. i 37. kaže, prvo aukcija, pa druga aukcija, pa tek onda neposredna pogodba. Dame i gospodo narodni poslanici, kada smo već aukcije, setite se svih transparentnih privrednih transformacija, gde su za tri evra kupovane šećerane, setite se svih onih provizija koje su uzimali pojedini, doduše, nisu više u ovoj skupštini, ali se još uvek muvaju tu negde, neki krivični postupci protiv njih su pokrenuti. Pri tome, mislim na Janjuševića, Kolesara, onu bandu koja je vitlala od buldožer revolucije do 2003. godine. Mislim i na Mikija Kostića. Istroši čovek 10 evra za šećerane. Vi ćete pola grada morati da prodate, celu ulicu da prodate na takvim aukcijama da biste naplatili za jedan jednosobni stan hipoteku. Nameštenih aukcija je bilo, biće, sve dok ne dođu radikali, a posle toga više neće biti. Zato predlažem ministru da prihvati ovaj amandman, da ovaj član bude primenjiv i da bude na korist i poveriocu i dužniku.
Hvala. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da ja amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 35. u ime SRS. Izgleda mi da je predlagač ovog zakona, odnosno Vlada Republike Srbije razmišljala u tom pravcu da banci, kako to oni kažu, treba novac, ona radi sa novcem, njoj nepokretnost, odnosno predmet hipoteke ne treba. Međutim, imajući u vidu iskustva i sve što se dešavalo na našim prostorima, pogotovo ako je predmet hipoteke neki prilično ekskluzivan poslovni prostor, zašto da banka, kao poverilac u ovom slučaju, ne bude zainteresovana? Član 35. stav 2, koji tražim da se menja, glasi: "Oglas o održavanju aukcijske prodaje mora biti na vidan način objavljen u dnevnom listu koji se prodaje u regionu u kome se nalazi hipotekovana nepokretnost i to najmanje 45 dana pre zakazane prodaje". Sada bih pozvao ministra da mi objasni koji su to kriterijumi da se utvrdi region. Da li to ima u nekom zakonu Republike Srbije, da nam kaže koji su to regioni? Za okruge znamo. Ima ih, napravljena je teritorijalna podela, ali regioni? Čini mi se, gospodine ministre, da je vama ovaj deo zakona napisala Zorica Radović, jer je ona u svom Predlogu ustava Republike Srbije tražila nekakve regione. Znači, opredelite se šta je to region i hoće li Vlada nekim posebnim podzakonskim aktom da menja neku teritorijalnu podelu Republike Srbije - administrativnu itd? U svom amandmanu tražio sam daoglas o održavanju aukcijske prodaje mora biti objavljen u dnevnom listu, i to najmanje 45 dana pre zakazane prodaje. Međutim u tom istom spomenutom članu 35. kaže se još, u stavu 8: "Poverilac može dati sopstvenu ponudu na aukciji". Ministre, izađite ovde da mi objasnite zašto bi to banka radila, jer tvrdite da to neće da radi? Zašto ste onda ostavili zakonsku mogućnost da to ipak može da uradi? Samim tim u postupku privatizacije može da se vidi taj psihološki efekat kada su u pitanju učesnici u postupku privatizacije, znači mogući vlasnici. Pa se često pojavi neka izuzetno jaka kuća ili lice koje je zainteresovano da kupi neko preduzeće i kaže - kupiću ga i platiću ga, bez obzira na cenu, koliko to bude bilo potrebno. Znači, spreman je po bilo koju cenu da uradi. Znate koliko ga plati? Jedan dinar više od početne cene. Na taj način oterao je sve moguće konkurente. Banka, koja je sigurno finansijski mnogo jača, nego bilo ko drugi ko će da kupi neki objekat, zgradu, poslovni prostor itd. na taj način, svakako je da može, ako bude učesnik na nekoj aukciji, da sve moguće sledeće učesnike unapred eliminiše. Znači, neće se ni prijaviti. Onda je to svakako šteta za korisnika hipoteke, odnosno dužnika, a jedinu korist od toga može imati poverilac. Smatram, ipak, da bi trebalo da razmislite i prihvatite ovaj amandman, ako ne sada, onda bar do dana za glasanje.
Hvala vam, gospodine Arsiću. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić. Izvolite.
Vezano za prethodnu diskusiju, ovde se kod aukcijske prodaje ostavlja mogućnost, u zadnjem stavu člana 35, da poverilac može dati sopstvenu ponudu na aukciji. Kod aukcije se pojavljuju dva ili više zainteresovanih lica,koja će ponuditi najpovoljniju cenu za kupovinu određene nepokretnosti i od tog dobijenog novca poverilac će namiriti glavni dug, kamatu i troškove samog postupka. Zašto bi se banka, čija je osnovna roba novac, koja se bavi prodajom i kupovinom novca i živi na razlici u ceni između kupovine i prodaje novca, bavila prometom nepokretnosti, kupovala neku nepokretnost? Apsolutno ne vidim nijedan jedini razlog zašto bi se tu poverilac pojavljivao na aukcijskoj prodaji. Zašto bi banka davala određenu ponudu za kupovinu nepokretnosti? Baš to potvrđuje ono o čemu sam izlagao u prethodnim članovima - da poveriocima treba apsolutnoisključiti mogućnost da stiču pravo svojine na nepokretnosti koja je opterećena hipotekom, baš i zbog onih poslova koji se vezuju za zelenaške poslove, simulovane ugovore, oštećenje preko polovine itd. Sve to reguliše Zakon o obligacionim odnosima, potpuno se slažem, ali mi kao najviši dom, zakonodavno telo koje donosi zakone, moramo donoseći zakone da predvidimo sporne situacije. Znači, ne smemo mi da produkujemo sporne situacije. Ne smemo mi donošenjem zakona da pravimo sporove, nego obrnuto. Mi moramo da ih predupredimo. Ako neka pravna norma omogućava zloupotrebu prava, omogućava vođenje dugotrajnih sporova, znate i sami koliko se građanski sporovi vode pred sudovima. Bez obzira što postoji zaštita u Zakonu o obligacionim odnosima od zelenaških ugovora, gde je oštećena jedna ugovorna strana, zbog njegove lakomislenosti, teškog ekonomskog položaja itd, mi smo u obavezi baš da sprečimo tu vrstu sporova koja može da se pojavi iz takvih ugovora i zloupotrebe prava. Nije adekvatan odgovor, imate sud, imate Zakon o obligacionim odnosima, izvolite tužite, pa ćete na sudu dokazati da je taj ugovor bio zelenaški ugovor. To nije rešenje. Rešenje je da se predupredi to, da ne dođe do suda, da ne dovedemo ljude u poziciju da moraju da se sude, da dokazuju da je iskorišćena njihova teška situacija, da ih je neko izmanipulisao, da ih je neko prevario, da je neko izvršio zloupotrebu i mislim da treba u svakom slučaju eliminisati mogućnost da poverilac stiče pravo svojine na nepokretnosti.
Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Vlada ne prihvata. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve vreme insistiramo na aukciji, a član 36. kaže u stavu 1: "Poverilac, na osnovu pravosnažnog rešenja o zabeležbi hipotekarne prodaje, a po isteku roka od 30 dana od dana izdavanja rešenja, može u svoje ime prodati nepokretnost neposrednom pogodbom, po ceni koja je približna tržišnoj". Amandman narodnog poslanika Srete Perića glasi: "Poverilac, na osnovu pravosnažnog rešenja o zabeležbi hipotekarne prodaje, a po isteku roka od 30 dana od dana ne uspele aukcije, može u svoje ime prodati nepokretnost neposrednom pogodbom, po ceni koja je približna tržišnoj". Ne od izdavanja rešenja, nego od neuspele aukcije tek 30 dana kada prođe, onda može da ide i u neposrednu pogodbu. Mi znamo kako se aukcije izigravaju, daje se oglas u Glasu Podrinja, u novinama koje se prodaju, ali u vrlo ograničenom broju i na ostalim područjima, u njemu se da oglas i kaže se onome - slušaj, tamo je oglas objavljen, dođi. Zbog toga smatramo da amandman narodnog poslanika Srete Perića treba prihvatiti i da bude 30 dana od dana prve neuspele aukcije, a ne od dana izdavanja rešenja. Mislim da ova ispravka ovog člana samo poboljšava član.
Vjerica Radeta po istom amandmanu.
Amandman na član 36. odnosi se na stav 1. i čuli ste kolegu Momira Markovića, koji je pročitao i kako glasi amandman i kako glasi predloženo rešenje. Sada pitam vas, ministre Parivodiću, zašto vi izbegavate aukciju u ovom zakonu u stvarnom životu? Formalno ona postoji. Recimo i ovim članom, ovim stavom člana 36. je namešteno tako da u stvari aukcije nema. Da li ste vi to uradili svesno ili je u pitanju propust? Pretpostavljam da je propust i zato mislim da bi bilo dobro da prihvatite ovaj amandman. Ako kažete - poverilac na osnovu pravosnažnog rešenja o zabeležbi hipotekarne prodaje, nesporno, a po isteku roka od 30 dana od dana izdavanja rešenja, može u svoje ime prodati nepokretnost neposrednom pogodbom, koja je onda svrha člana 35? Kada se on primenjuje? Kada se primenjuje aukcija ako nećete dozvoliti? Znači, u redu je, treba da se donese pravosnažno rešenje. Izbor jednog načina prodaje ne isključuje mogućnost primene drugog načina prodaje ako nepokretnost ostane neprodata, ali ovde kaže - ako nepokretnost ostane neprodata. To je u članu 34. Znamo mi da u članu 36. nije ostala neprodata, nije ni pokušana aukcijska prodaja, a mi upravo insistiramo da ne može da odabere, nego da mora prvo da se ide na aukcijsku prodaju, prvu, pa drugu, pa onda da se ide neposrednom pogodbom. Znate, neposredna pogodba, gospodine Parivodiću, može da napravi čudo građanima Srbije koji dođu u ovu situaciju. Jasno je meni da je i neodgovoran građanin koji sebe dovede u situaciju da se na ovaj način, to nije sporno, namiruje poverilac, ali bez obzira na to ne smemo mi zakonima da štitimo kao u ovom slučaju, u ovom zakonu štitimo prevashodno, da ne kažem isključivo, poverioca. Naravno da treba da mu se vrate pare nije sporno, ali on je dobio pravosnažno rešenje. Sada govorim o ovom stavu člana 36. On je dobio pravosnažno rešenje. On mora da poštuje član 35, da ide prvo na aukcijsku prodaju, iz aukcijske prodaje on će naravno da namiri svoj dug. Ako mu mi to ne stavimo kao obavezu, on će lepo u neposrednoj pogodbi, pričali smo to, navodili konkretne primere kako bi moglo to da se desi, on će u dogovoru sa svojim kumom ili prijateljem ili bratom od strica, nije bitno, dogovoriće da kuću koja košta milion evra proda za 200 hiljada evra, jer je njemu toliko dovoljno za naplatu njegovog duga, prodaće tu kuću i razliku od 800 hiljada evra lepo će njih dvojica da podele, a naš dragi građanin koji se zatrčao, uzeo kredit koji nije uspeo da vrati, ostaje praznih šaka. Dakle, ministre, mislim da zaista nemate nikakvog razloga da ovaj amandman ne usvojite. Naprotiv, skinućete donekle našu sumnju, o kojoj mi kao što vidite uredno obaveštavamo javnost Srbije, našu sumnju da vi i Vlada Srbije na ovaj način ovim zakonom štitite poverioce, a poverioci su sve ove razne strane banke koje su doveli Dinkić i Jelašić u Srbiju. Mi mislimo da građane Srbije treba zaštititi od tih i takvih banaka. Naravno, sve razumemo, i situaciju u kojoj se građani nalaze, i potrebu da uzimaju kredite, i da prihvataju kredite pod nepovoljnim uslovima, to je izbor svakog građanina, i naravno niti želimo, niti ćemo da utičemo, niti možemo da utičemo, ni mi, ni vi, na tako nešto. Moramo da zaštitimo građane Srbije koji će ionako da prođu ko bos po trnju primenom ovog zakona o hipoteci. Još ako omogućimo bankama da na ovaj način, neposrednom pogodbom, na brzinu dobiju rešenje u sudu, rešenje postane pravosnažno, ode kuća na doboš. Ponavljam, ono što vredi milion evra proda se za 200 hiljada, a ti građanine dragi, koji si se zatrčao, dođi posle pitaj ministra Parivodića šta bi sa tvojom imovinom, neće imati odgovor, odnosno reći će da to stoji u zakonu, ali se neće setiti da su radikali upozoravali da to ne sme da ostane u zakonu.
Ista je definicija i u rečniku i glasi: "Dok je ćurke biće i podvarka, dok je ovaca biće i šišanja", tako da građani moraju da budu odgovorni i vrlo je važno svo ovo upozorenje da građani moraju da budu odgovorni i prema sebi i prema drugima. Da lijoš neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Jovan Palalić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 36. doda novi član 36a. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata amandman. Na član 37. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Evo one opasnosti, dame i gospodo narodni poslanici, o kojoj je govorila narodni poslanik Vjerica Radeta, i koju mi pokušavamo amandmanima da iskorenimo iz ovog zakona. Gospođa Vjerica je obrazlažući amandman na član 36. rekla - i onda se on dogovori sa kumom ili sa bratom, pa brat, misli se na hipotekarnog poverioca koji prodaje hipotekovanu vrednost, dogovori se sa kumom i prijateljem i onda kupi po daleko nižoj ceni, odnosno daleko manjoj vrednosti od stvarne vrednosti koju hipotekovana nekretnina ima. Član 37. omogućava hipotekarnom poveriocu, odnosno banci da ne mora uopšte da traži brata, kuma i prijatelja. Stav 3. u članu 37. kaže - ako se hipotekarni poverilac namiri sticanjem prava svojine na hipotekovanoj nepokretnosti, smatra se da je potraživanje namireno u trenutnu sticanja prava svojine. Ne može hipotekarni poverilac da stekne pravo svojine nad tom nepokretnosti, ne može, ima da ide na aukcije, na prodaju, dok se ne proda. Samo od novca može da namiri dugovanje hipotekarnog dužnika. Sve ostalo bi otvorilo Pandorinu kutiju, gde bi banke koje su inače došle da ogule i ovo malo kože građanima Srbije, što je ostalo posle onoga, ne mislim onaj, nego na ono što pojedinci ovde zovu ministrom finansija, što je ostalo posle njega, posle Bože derikože, i kada su ljudi dovedeni u situaciju da stvarno moraju da ulažu u kreditne odnose i da stvarno moraju pod daleko lošijim uslovima da uzimaju kredite, pa i da stavljaju nekretnine pod hipoteku, ovde član 37. omogućava hipotekarnom poveriocu, banci, da vam za kredit koji ne možete isplatiti bukvalno uzme nekretninu. Da na taj način istera mnoge na ulicu. Vidim da ministar maše glavom negativno, neće prihvatiti ovaj amandman, a predlažem da u danu za glasanju pritisnete zelenu dugme i prihvatite ovaj amandman.
Reč ima poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, poslanik SRS, moj uvaženi kolega Milan Stevović, podneo je amandman na član 37. Predloga zakona o hipoteci, tako što je predvideo da se stav 3. briše. Naime, ovim stavom 3. predviđeno je da ako se hipotekarni poverilac namiri sticanjem prava svojine na hipotekarnoj nepokretnosti, smatra se da je potraživanje namireno u trenutnu sticanja prava svojine. Baš upravo mi smo protiv toga gospodine ministre, odnosno SRS ima stav da hipotekarnom poveriocu ne bi trebalo dozvoliti da stiče pravo svojine nad nepokretnosti gde je upisana hipoteka, jer su moguće brojne zloupotrebe od strane hipotekarnog poverioca. Jer, praktično, hipotekarni poverilac može da dođe do svojine ispod cene, on može doći, ne znam kako bi drugačije nego na osnovu ugovora, a taj ugovor može da bude, i najčešće će biti simulovan, zelenaški, a onda, kada se dese takvi ugovori, onda stupa na snagu sud. Upravo da bi se izbegli ti nepotrebni sudski sporovi, kojih će biti ako ovo ne usvojite, mi predlažemo i nadam se da smo vas ubedili da usvojite ovaj amandman uvaženog kolege Milana Stevovića. Hvala.
Sada će ministar dati objašnjenje.
Ovog puta je vaš amandman na štetu dužnika. Smisao stava 3. člana 37. jeste da kada stekne pravo svojine poverilac, da se smatra da je potraživanje namireno, bez obzira da li je veće od vrednosti same nepokretnosti. Znači, ova odredba upravo štiti dužnika od te situacije. Shvatate, ako je potraživanje veće od vrednosti nepokretnosti, a poverilac je postao vlasnik, onda se time završava, to ovde piše. Ako se hipotekarni poverilac namiri sticanjem prava svojine nad hipotekom, smatra se da je potraživanje namireno u trenutku sticanja prava svojine. To je to, to piše ovde.
Na naziv Glave treće, naslov iznad člana i član 38. amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, pa potom narodni poslanik Vojislav Milajić, pa gospođa Radeta.
Svejedno, biće dovoljno vremena da svi poslanici, koji su se javili iz SRS, izađu i da ubede ministra da prihvati ovaj amandman. Narodni poslanik Bore Kutić u svom amandmanu traži da se naslov Glave iznad člana 38. i član 38. brišu. Namirenje kada je predmet hipoteke objekat u izgradnji. Amandmanima već na član 3. i sve one članove koji su posle člana 3. došli u ovom predlogu zakona, a radi se o objektu u izgradnji, poslanici SRS su pokušali da dokažu ministru i da dokažu vama, dame i gospodo poslanici iz vladajuće koalicije, da objekat u izgradnji ne može da ide pod hipoteku iz vrlo prostog razloga. Objekat u izgradnji može da bude samo građevinska dozvola i plac. Već tada stičete pravo da na osnovu projekta koji imate stavite hipoteku na objekat koji ćete zidati i na osnovu toga dobijete kredit. Sada dolazimo u situaciju, do sada smo napadali hipotekarne poverioce, a ovde u ovoj situaciji mora da se brani hipotekarni poverilac i to je vrlo jednostavno. Imam plac, napravim građevinsku dozvolu, projekat pa dobijem tu dozvolu da gradim poslovno-stambeni objekat, prizemlje, četiri ili pet spratova, dobijem kredit za to, iskopam temelj, sazidam prvi sprat i tu prestanem da gradim. Dakle, sin s kojim ne živim u domaćinstvu, supruga s kojom sam se fiktivno razveo na drugom mestu, na drugom placu, sa drugom građevinskom dozvolom, a sredstvima koja sam dobio za taj kredit, izgradi objekat, dođe hipotekarni poverilac, nađe temelj, nađe plac, to ide pod hipoteku i on ne može da se namiri. Druge imovine nemam. Ti koji će to graditi, oni će se sigurno obezbediti da im hipotekarni poverilac ne može naći ništa osim onoga što je pod hipotekom. Šta se dešava? Zato treba usvojiti amandman narodnog poslanika Bore Kutića i ovaj član 38. brisati.
Hvala. Dalje redosledom, kako ste dogovorili, prvo gospodin Vojislav Milajić, pa potom narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ovde je konceptualna razlika između predlagača i onoga što je SRS intervenisala amandmanima. Radi se o objektu u izgradnji i radi se o ustupanju prava gradnje. Mi smo u našim dosadašnjim izlaganjima istakli da objekat u izgradnji ne možemo prihvatiti kao nepokretnost. Predlagač zakona smatra da može i da to može biti predmet nepokretnosti. Ostaće u danu za glasanje da se Skupština odluči o tome. Što se tiče ustupanja prava gradnje, SRS je na stanovištu da se hipoteka može zasnivati samo na nepokretnostima, a ovde se stavlja hipoteka na pravo gradnje i na budućeg kupca prava gradnje se prenose sva prava. Tu dolazi do sukoba i administrativnih propisa koji regulišu pravo gradnje, izdavanje građevinskih dozvola i sve ovo što ide uz građevinsku dozvolu, pa je pitanje kako će to u praksi funkcionisati kada se prenese pravo gradnje sa jednog lica na drugo lice. Jedno lice možda ispunjava uslove za građevinsku dozvolu, ali pitanje ovo lice na koga je preneto pravo gradnje, da li će i ono ispunjavati te iste uslove za građevinsku dozvolu i nastavak gradnje. Kada sam već ovde za govornicom, iskoristio bih pravo da kažem nešto o amandmanu na član 39, pošto je to moj amandman, pa da se ne bih javljao dva puta. Tu se radi o redosledu namirenja hipotekarnih poverilaca. Mislim da je to samo preciziranje same definicije kada ima više hipotekarnih poverilaca. Mislim da nema razloga da se ne usvoji amandman na član 39. U članu 39. se precizira da predmet hipoteke... (Milan Parivodić, sa mesta: Samo da napravimo jednu malu tehničku redakciju, pa da kažemo, računajući od momenta nastanka prve hipoteke. Ako ste saglasni, to prihvatam.)
Molim vas, hvala svima na dobronamernosti, ali prvo teče vreme gospodinu Milajiću, a drugo, ako odluči da da ispravku, onda će se dogovoriti o tome kada završi izlaganje. Izvolite.
Mislim da ne bi bio nikakav problem da se usvoji amandman, jer on samo precizira definisanje situacije gde ima više hipotekarnih poverilaca.
Prihvaćen je amandman na član 39? Dakle, samo vi pribeležite. Izvolite, po ovom amandmanu, sada po amandmanu na naslov iznad člana i član 38. nastavljamo razgovor. Znam, nastavljamo, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, kako ne bi bilo zabune, jer se vodi stenogram i da ne bude zabune. Izvolite.
Neće biti zabune, članu 38. prethodi član 37. i u tom članu smo imali primedbu i amandman da se stav 3. briše, gde se kaže ako se hipotekarni poverilac namiri sticanjem prava svojine na hipotekovanoj nepokretnosti, smatra se da je potraživanje namireno u trenutku sticanja prava svojine. Mi smo tu rekli da poverilac ne može steći pravo svojine nad nepokretnosti nad kojom je upisana hipoteka. Kolege su obrazložile kako su obrazložile. Ministar to nije prihvatio i to bi bilo sve u redu da ministar u svom obrazloženju nije rekao nešto što nije istina. Rekli ste, ministre, da je amandman na štetu dužnika, a u ovom vašem predlogu stoji, ako se hipotekarni poverilac namiri sticanjem prava svojine na hipotekovanoj nepokretnosti, smatra se da je potraživanje namireno u trenutku sticanja prava svojine. Nigde ne vidim ono što ste ovde rekli, a rekli ste da vrednost imovine može biti manja od duga, pa da vi na taj način štitite dužnika. To ovde ne piše. Pismeni smo, valjda, ne piše i to nam je jasno. Sama činjenica da ovde stoji, ako se hipotekarni poverilac namiri, znači ide u prilog ovoj našoj tvrdnji, i ako se on namiri, to automatski znači da je njegova imovina vredna najmanje onoliko koliki je dug. Ako se on namirio, namirio je svoj dug i imovina vredi najmanje toliko. Ovo je samo da razjasnim, zato što nisam malopre bila u prilici da repliciram ministru. Razmislite, ministre, u pravu sam. Dakle, predložili smo da se briše ceo član 38, kao i naslov, glava, nadnaslov itd. Kažete, ako je predmet hipoteke objekat u izgradnji njegova prodaja radi namirenja vrši se ustupanjem prava gradnje utvrđeno pravosnažnim odobrenjem za gradnju itd. Naš principijelni stav od početka, i tu se nismo složili, očigledno, da nepokretnost je jedini založni objekat kod hipoteke. Prava ne mogu biti, to je predmet nekog drugog zakona. Ovde je posebno reč o Zakonu o obligacijama. Ima ovde još jedan problem o kome smo govorili i u načelnoj raspravi, nabrajala sam vam, ministre, u načelnoj raspravi sa koliko je zakona u koliziji ovaj vaš predlog zakona o hipoteci. Evo vam sada konkretan primer, kažete, organ koji je izdao odobrenje za gradnju na zahtev kupca objekta u izgradnji izdaće kupcu istovremeno odobrenje za gradnju na njegovo ime i poništiti staro odobrenje za gradnju, kako bi kupac imao pravo da dovrši objekat. Volela bih da mi kažete koji je ovo član Zakona o planiranju i izgradnji. Nemoguće je da ovo stoji ovde, a da to ne stoji u Zakonu o planiranju i izgradnji, a ne stoji. Nije moguće. Zakon o planiranju i izgradnji, nije moguće, ministre nije moguće, Zakon o planiranju i izgradnji je isključivi zakon koji govori o izdavanju odobrenja za gradnju, i objekata koji će tek da se grade i objekata koji su već izgrađeni u tzv. postupku legalizacije. Dakle, to je osnovni zakon za tu oblast i nekim drugim zakonom ne možete to da regulišete drugačije nego što je to u tom osnovnom zakonu. Vaš problem, ne mislim vaš lično, problem Vlade Vojislava Koštunice, jeste što vi imate feude umesto ministarstava. Tamo gde imate ministre iz nekih drugih stranaka, vi kao da ne komunicirate, kao da ne govorite na Vladi uopšte o zakonskim predlozima. Onaj ima svoje viđenje problema, onaj svoje, a onaj svoje, svako u skladu sa svojim političkim stavovima, pošto političke programe uglavnom nemaju ovi vaši koalicioni partneri. Naravno, to je njihova i vaša stvar. Tvrdim vam da je ovo pravno nemoguće i da, i pored onog što smo rekli na početku i što se u konceptu rešavanja ovog problema ne slažemo, ovaj stav 2. ovog člana je dokaz one moje tvrdnje iz načelne rasprave da vam je zakon u koliziji sa mnogim zakonima, a ovde konkretno sa Zakonom o planiranju i izgradnji.
Hvala. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata amandman. Na član 39. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar je malopre prihvatio ovaj amandman. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 41. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 49. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 49. Predloga zakona o hipoteci, tako što sam predložio da se u stavu 1. tačka 2) člana 49. briše. Stav 1. tačka 1) se zaista može prihvatiti, jer kaže hipoteka prestaje ispisom, kada se u istom licu stekne svojstvo hipotekarnog poverioca i hipotekarnog dužnika, što je u redu. Međutim, predloženim članom 49. stav 1. tačka 2) predviđa se prestanak hipoteke ispisom kada hipotekarni poverilac stekne pravo svojine na hipotekarnoj nepokretnosti. Naravno da SRS smatra da hipotekarnom poveriocu ne bi trebalo dozvoliti da stiče pravo svojine na nepokretnosti na kojoj je upisana hipoteka, jer su, kao što sam rekao u obrazloženju amandmana uvaženog kolege Milana Stevovića, tu moguće mnoge zloupotrebe, da hipotekarni poverilac može da zloupotrebi hipotekarnog dužnika, da mu nametne simulovane, zelenaške i mnoge druge ugovore, tako da hipotekarni poverilac stekne svojinu hipotekarnog dužnika ispod cene, pa čak i po minimalnim cenama. To se u praksi dešavalo i do sada, a sada ako usvojite ovaj zakon dešavaće se sigurno i više, a onda na scenu stupaju sudovi. Upravo da bi se to izbeglo, mi i predlažemo brisanje ovog člana. Analogno tome, ako se prihvati ova naša teza da hipotekarni poverilac ne može steći pravo svojine hipotekarnog dužnika, onda i hipoteka ne može prestati po tom osnovu, kada hipotekarni poverilac stekne pravo svojine na hipotekovanoj nepokretnosti. Predlažem da usvojite moj amandman.
Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Na član 50. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na deo šesti, naslove iznad članova i članove 56, 57. 58, 59, 60. i 61.amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar za sada neprihvata ovaj amandman. (Milan Parivodić, sa mesta: Trebalo bi to staviti u kontekst sa amandmanom poslanika Palalića.) Da li neko želi reč? Reč ima ministar Parivodić.
Radi se o tome da je gospodin Palalić u svojim amandmanima uneo određene suštinske izmene koje se u velikoj meri poklapaju sa vašim amandmanima, a prihvatam amandmane gospodina Palalića, pa ako vama to odgovara, onda je to to. Ako niste zadovoljni time, onda možemo da razgovaramo i o vašim amandmanima. U svakom slučaju, katastar nepokretnosti je taj koji će voditi evidenciju u elektronskom obliku i ta evidencija nema konstitutivni karakter. Znači, hipoteka nastaje ili upisom u katastar ili upisom u zemljišnu knjigu. Zemljišna knjiga po službenoj dužnosti dostavlja katastru, koji vodi elektronsku bazu podataka, podatke o upisanim hipotekama, katastar, u okviru svoje sopstvene institucije, to stavlja na internet i na taj način se objedinjuje ta elektronska evidencija, koja, ponavljam, ima samo informativni karakter, a nema konstitutivni karakter, jer smo smatrali da bi bilo pravno nebezbedno i nismo sasvim sigurni da će sud uvek po službenoj dužnosti poslati informacije katastru. Zbog toga se ipak držimo toga da konstitutivni karakter imaju samo upisi u katastar, odnosno u zemljišnu knjigu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 57. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman. Na član 58. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se u čl. 58, 59, 61. i 63. reč "agencija" u odgovarajućem padežu zameni rečima "katastar nepokretnosti" u odgovarajućem padežu. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman, jer je već prihvaćen amandman narodnog poslanika Palalića. Na član 59. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 60. amandman su zajedno podneli poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 61. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar prihvata ovaj amandman. Na član 63. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar ne prihvata ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, i to u izuzetnoj međusobnoj atmosferi, zahvaljujem se svim učesnicima, da li predstavnik predlagača, dr Milan Parivodić, ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, želi završnu reč? Izvolite, gospodine Parivodiću.
Dame i gospodo, kada smo razgovarali o Zakonu o spoljnotrgovinskom poslovanju, na zaključenju rasprave o detaljima rekao sam vam da mi je bilo zadovoljstvo što smo zajedno radili, da smo vrlo konstruktivno radili i to isto zadovoljstvo izražavam i danas. Zaista mi je bilo zadovoljstvo. Mislim da su sve poslaničke grupe, koje su učestvovale u radu na ovom zakonu, dale važan doprinos poboljšanju teksta zakona. Vi znate da u pogledu zakona nisam sujetan, svako poboljšanje je dragoceno, svako ko me svojim argumentom ubedi njegov amandman će biti usvojen i vi ste videli da sam delom dokazao ovo što sada govorim. Pre neki dan doživeo sam jednu vrlo lepu situaciju. Jedan od naših velikih izvoznika mi se javio i rekao - to što si uradio sa Zakonom o spoljnotrgovinskom poslovanju, što si promenio zakon i na taj način kako si ga promenio dovelo je do toga da je meni sada pesma da poslujem. One poslove koje sam do sada radio u Beču i u Belgiji sada radim u Beogradu. Pare sada dolaze u Beograd i ostaju u Beogradu. Vidite, to je smisao dobrog zakona, da olakša život ljudima, da unese pravnu sigurnost, a ne da pare pobegnu iz zemlje zato što zakon pokušava da skuči život, koji hoće da buja svojim prirodnim tokom. Upravo ovaj zakon o hipoteci predstavlja zaista veliku novost u našem pravnom sistemu. Ne zbog toga što je zaseban zakon o hipoteci, mi takav zakon još nismo imali. Imali smo odredbe o hipoteci u ranijim zakonima, ne kao poseban zakon, ali su bile uključene u građanske zakonike ili u Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa. Rešenja koja ovaj predlog, za koji verujem da ćete ga usvojiti, nudi daju jedan kvalitativni skok u pravcu slobode poslovanja, kreditnog poslovanja, davanja zajmova i jedan efikasan sistem obezbeđenja potraživanja. Mi smo napravili veliki skok ovim zakonom i verovatno da ćemo negde u hodu zapaziti da imamo neki problem, i odmah ćemo reagovati i ispraviti taj problem. Ne mogu nikada da tvrdim da kada napravite jedan ovakav skok, koji zahteva odvažnost, da nećete napraviti neku grešku. Ako se pojavi problem, mi ćemo taj problem otkloniti, ali smo u stvari odblokirali jednu ogromnu količinu nacionalne imovine naših građana, koji će od dana kada ovaj zakon počne da se primenjuje moći u mnogo većoj meri da se obrate bankama i dobiju kredite za unapređenje svog života. To je bio cilj i to smo postigli time što smo bitno proširili fond imovine na koju može da se stavi hipoteka, time što smo objekte u izgradnji svrstali u predmet hipoteke, time što smo neuknjižene objekte svrstali u predmet hipoteke i time što smo jedan vrlo efikasan mehanizam prodaje nepokretnosti ugradili u ovaj zakon, koji omogućava bankama da sa sigurnošću i većom širinom i slobodom ulaze u transakcije kreditne koje su obezbeđene hipotekom. Ovaj zakon je nastao i kao plod konsultacija sa Udruženjem banaka, sa sudovima i katastrima. Očekujemo da će stvarno bitno uticati na poboljšanje života našeg naroda.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU KONTRAGARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE SRBIJI I CRNOJ GORI PO ZAJMU EVROPSKE INVESTICIONE BANKE (Projekat sveobuhvatne rehabilitacije infrastrukture kontrole letenja - Srbija i Crna Gora – pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Vojislav Milajić i Petar Jojić. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke (Projekat sveobuhvatne rehabilitacije infrastrukture kontrole letenja), ne znam da li vam smeta naslov ovog zakona, a mislim da bi trebalo svima da smeta, jer je potpuno nelogično da Republika Srbija daje kontragarancije državnoj zajednici Srbija i Crna Gora. Za ovaj zajam već su date garancije državne zajednice Srbija i Crna Gora i mi sada ovde imamo predlog Vlade i resornog ministra Mlađana Dinkića, kojeg inače ovde nema, a trebalo bi da bude ovde kada se govori o zakonu u pojedinostima. Dakle, imamo predlog da Republika Srbija daje kontragarancije državnoj zajednici. Kako ovo možemo da tumačimo? Najlogičnije i najnormalnije da je neko već prihvatio činjenicu da državna zajednica Srbija i Crna Gora ustvari ne postoji i svi mi znamo i svi građani Srbije znaju da to jeste izborni program ministra koji predstavlja, odnosno koji bi trebalo da predstavlja ovaj zakon, ali to što oni u svom programu vide odvojene Republiku Crnu Goru i Republiku Srbiju nikako im ne daje za pravo da, kao članovi sadašnje Vlade, koja se eto formalno, bar predsednik Vlade, izjašnjava da je za zajedničku državu Srbiju i Crnu Goru i nama je zaista neshvatljivo i neverovatno da je ovakav zakon uopšte mogao da se nađe na dnevnom redu ovog parlamenta. Imali smo, kada je prošla sednica bila zakazana, jedan sličan zakon, samo se odnosio na rudnik "Kolubara", basen "Tamnava". U tom celom naslovu zakona bila jedna velika greška, ali kada to bude na dnevnom redu, govorićemo o tome, da sada ne prejudiciram. Mi srpski radikali smo bili ubeđeni da je taj zakon skinut sa dnevnog reda, jer jeste skinut pre nego što se o njemu raspravljalo i u načelnoj raspravi, zato što je neko pametan shvatio da je potpuno nelogično da republika članica daje garanciju državnoj zajednici, koja je već dala garanciju za odobravanje nekog kredita. To je osnovni motiv koji je rukovodio nas iz SRS da izrazimo svoj stav prema ovakvom zakonu, a to je da smo amandmanima predložili da se brišu svi pojedinačni članovi, odnosno jedan po jedan član ovog zakona, jer je to jedini način da iskažemo da mi mislimo da ovaj zakon nikako ne bi smeo da bude donet u ovom parlamentu. Kada je bilo reči o ovom zakonu u načelnoj raspravi, tada je ovlašćeni predstavnik SRS, naše poslaničke grupe, bio Momir Marković. Tada se moglo čuti dosta toga o kriminalu u kontroli letenja. Tada je gospodin Momir Marković upoznao narodne poslanike i javnost Srbije sa tekstom iz novina SRS "Velika Srbija", "Ko kontroliše kontrolore". Zaista, posle onoga što se tada čulo i što je objavljeno u "Velikoj Srbiji", pitam se kako je moguće da javni tužilac nije reagovao i da neko već od aktera ove velike pljačke nije završio u pritvoru ili da nije pokrenut odgovarajući krivični postupak. Ovde se govori o jednoj neverovatnoj pljački i otimačini državne imovine i novca, koja traje više godina, a nastala je tako što je nekadašnja Savezna uprava za kontrolu letenja ugašena i umesto nje formirana Agencija za kontrolu leta, registrovana kao društvo sa ograničenom odgovornošću. To je i tada bio, kada smo o tome govorili, jedan od dokaza koliko smo u pravu mi srpski radikali kada se zalažemo za neprihvatanje predloga za formiranje nekakvih novih agencija, jer se vrlo brzo, po formiranju agencije, ispostavi da smo bili potpuno u pravu kada smo tvrdili i kada tvrdimo da su te agencije leglo raznih manipulacija, pljački i određenih zadovoljavanja potreba nekih poslaničkih grupa iz vladajuće koalicije, tako što se pozapošljavaju neki ljudi u te agencije na ime, naravno, onoga što su činili za svoju stranku. Vrlo je interesantno da je ta agencija upisana u Registar kao društvo sa ograničenom odgovornošću. Ne znam da li je to bio razlog da državni tužilac misli da nije prekršen zakon, zato što je u pitanju samo ograničena odgovornost. Naravno, mi srpski radikali znamo da to nije tačno i znamo šta se zaista krije iza toga. Ovde ću da vam citiram samo jednu rečenicu objavljenu u članku "Ko kontroliše kontrolore". Kaže: "Ako se samo ima u vidu da svaki prelet aviona preko našeg neba košta kompaniju, čiji je to vazduhoplov, oko 200 dolara, a da je naša zemlja na raskrsnici vazdušnih puteva i da je na dnevnom nivou 2002. godine ostvareno oko 850 letova, lako je doći do činjenice da se godišnje ostvaruje čist prihod od preko 200 miliona evra." Dakle, ovo su sredstva za koja se ne zna ko njima upravlja, kako upravlja, ko je odgovoran. Izgleda da niko nije odgovoran, pogotovo ako se ima u vidu da nije reagovao državni tužilac, a morao je da reaguje u skladu sa svojim ovlašćenjima. Onda se zaista pitam šta znači ovaj član 2. čije sam brisanje predložila ovim amandmanom. Član 2. govori o obavezama Republike Srbije i kaže da kontragarancija iz člana 1. ovog zakona daje se Srbiji i Crnoj Gori, na ime obaveze iz Srpskog sporazuma o pružanju podrške projektu između Evropske investicione banke i Republike Srbije, zaključenog u skladu sa Finansijskim ugovorom između Evropske investicione banke, kao zajmodavca i Agencije za kontrolu letenja Srbije i Crne Gore d.o.o. kao zajmoprimca, zaključenog 10. juna 2005. godine. Dakle, očigledno je da je ono što je napisano, što je objavljeno u "Velikoj Srbiji", o čemu je Momir Marković ovde govorio, to je prethodilo ovom predlogu zakona o kome danas u pojedinostima raspravljamo. Očigledno je da smo, kao i uvek do sada, mi srpski radikali imali prave i pune informacije i da smo želeli da animiramo javnost, pre svega javnog tužioca. Ali, evo kako nije reagovano u skladu sa ovlašćenjima javnog tužioca, nadam se da ćete vi kolege, a svima smo vam podelili list "Velika Srbija", u danu za glasanje glasati za ove naše amandmane, tako što ćete brisanjem svih ovih članova zaštititi ovaj parlament od donošenja ovog jednog neustavnog zakona. Jer ovaj zakon, pre svega, nije u skladu sa Poveljom, nije u skladu sa faktičkim stanjem o postojanju državne zajednice i nedopustivo je i neoprostivo da neko ko učestvuje u Vladi, neko ko čini vlast u Republici Srbiji, predlaže ovakav zakon. Jer nam ovako posredno stavlja do znanja kako deo vladajuće koalicije već tretira Crnu Goru odvojenu od Srbije i državnu zajednicu smatra samo nekom pukom formalnošću. Naravno, mi srpski radikali imamo svoj stav i o tome. Mi mislimo da državna zajednica Srbija i Crna Gora moraju da ostanu kao jedinstvena država i to ne čak ni kao ova monstrum država, kakva je sada, nego kao jedinstvena država, i potpuno smo ubeđeni da će na kraju tako i da bude, a do tada molimo kolege narodne poslanike da prihvate ove amandmane, da ne učestvuju u igri dela Vlade Republike Srbije. Ako usvojite ovaj zakon, onda ćete zaista morati da objašnjavate na koji način vi vidite postojanje državne zajednice, jer nije logično da jedna od članica garantuje za nešto što je uradila državna zajednica. Dakle, još jednom vas pozivam - glasajte za ovaj amandman, pošto nema ministra da mu predložimo da povuče ovaj nebulozni, neustavni, antidržavni i kakav god hoćete zakon.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ovim amandmanom se traži brisanje člana 3, koji u tri stava reguliše obaveze zajmoprimca. Zajmoprimac po ovom predlogu zakona je Agencija za kontrolu letenja Srbije i Crne Gore d.o.o. Juče sam dobio izvod iz registracije za agenciju ovu, to je nekada bila Uprava za kontrolu letenja, i iz registracije po onim listovima može da se utvrdi da je stvarno tačno da je osnivački kapital u odnosu 92:8 u korist Republike Srbije u odnosu na Republiku Crnu Goru. U onom listu 2 upisan je i iznos vrednosti imovine u stvarima, to je strašno velika cifra, i upisan je deo u deviznom iznosu, koji je skromna cifra. Ali, ono što je važno, važno je da su osnivača Vlada Republike Srbije i Vlada Republike Crne Gore, sa upisanim delatnostima, koje se ne tiču samo ovih klasičnih poslova koje je radila Uprava za kontrolu letenja, već sa jednim proširenim spiskom delatnosti, pa bih čak rekao da tu ima i komercijalnih poslova koji omogućavaju jedno tržišno ponašanje ove agencije, a što ukazuje da ukoliko se to u upravljačkoj strukturi toliko zloupotrebi, i privatizuje i zaigra poznati voluntarizam kada su u pitanju pare, onda stvarno svašta može da se desi. Ovi koji kažu da su državotvorna stranka, a svoju državotvornost crpe na činjenici da su učestvovali u rasturanju SRJ i stvaranju državne zajednice, jedne tvorevine koja do sada nije poznata u istoriji, njih bih podsetio, pošto ih malo ima u sali, oni su sada pobegli, doduše, neki su odavno pobegli, pre mesec dana, da su oni na silu takođe, pored Ustavne povelje državne zajednice, i ovde u ovoj skupštini progurali Zakon za sprovođenje Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora. I sada tu postoji jedan vrlo interesantan član, a to je član pod rednim brojem 15, koji ima 19 tačaka, počinje sa uvodnom rečenicom - do definisanja njihovog konačnog statusa, sledeći organi i organizacije nastavljaju da obavljaju poslove, pa je na rednom broju 8 Savezna uprava za kontrolu letenja. Tu se nalazi Savezni zavod za biljke itd, Muzej Jugoslavije, Istorijski muzej, Arhiv Jugoslavije, Lučka kapetanija, pa čak i Nacionalni savet za saradnju sa Haškim tribunalom. Naravno, kasnije je u tim bilateralnim razgovorima, namerno koristim termin iz međunarodnog prava, jer ovo što se dešava na relaciji Srbija i Crna Gora predstavnici vlasti u Srbiji i predstavnici vlasti u Crnoj Gori predstavlja bilateralno sporazumevanje. U tom sporazumevanju oni su od jedne upravne organizacije napravili deoničarsko društvo u državnoj svojini, sa udelima 92% Republika Srbija, 8% Republika Crna Gora. Ali, suštinski i formalno-pravno u registraciji nisam primetio da postoje ona dva slova JP, niti bilo što ukazuje da se obavljaju delatnosti od posebnog društvenog interesa. Te u tom smislu ovo što je u obrazloženju ovog predloga zakona navedeno kao ustavni osnov za donošenje zakona onda praktično ne može da postoji. Znači, ovaj koji je podneo Predlog zakona pogrešio je u potpunosti ustavni osnov, on ga je našao u članu 72. stav 1. tačka 1. i 4. Ustava Republike Srbije i gde se navodi da je propisano da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje, između ostalog, odnose sa drugim državama i međunarodnim institucijama, kao i sistem u oblasti ekonomskih odnosa sa inostranstvom. Ne znam šta se ovim zakonom uređuje sa inostranstvom. Ovde se daje kontragarancija za d.o.o. To znači svi oni koji vode neku agenciju ili neko preduzeće sa organizacionim oblikom d.o.o, u kome postoji udeo državnog kapitala, takođe mogu da zaključe neki ugovor o zaduživanju u inostranstvu, i da preko Skupštine državne zajednice Srbija i Crna Gora i preko ove naše Narodne skupštine traže tamo izdavanje garancije, ovde kontragarancije. Navodim ovo da bi bilo jasno šta su sve predlagači zakona morali da zaborave, preko čega da pređu ili da se prave da ne postoji u pravnom sistemu da bi se izvršilo zaduživanje za 34 miliona evra. Moram da navedem da u ovom predlogu zakona o izdavanju kontragarancije mi ne vidimo ni elementarne delove, niti naznake o nekim klauzulama toga sporazuma sa inostranim partnerom, Evropskom investicionom bankom, niti ovaj deo koji se naziva Srpski sporazum. Tako da onaj ko je predložio ovaj zakon, on je u pet članova smestio standardne odredbe vezane za kontragaranciju, a mi ovde i ne znamo koliko će da traje kontragarancije Srbije, što predstavlja nedostatak sa gledišta Zakona o javnom dugu, koji je ova većina pre nekoliko meseci usvojila. Usvojen je ovde taj zakon u Narodnoj skupštini i tada bio je dugi aplauz jer ste pobedili. Eto vidite, ni to što ste doneli ovaj koji je pisao tekst zakona o kontragaranciji nije našao za shodno da citira. Mi ovde ne znamo koliko će naša kontragarancija da važi. Naša kontragarancija, kontragarancije Republike Srbije, ne može da važi beskonačno. Mi smo uz ovaj predlog zakona morali da dobijemo jedan izveštaj o materijalnom i finansijskom poslovanju ove agencije, ali morali smo da dobijemo i bilans stanja tog preduzeća, jer ovo je stvarno preduzeće, privredno društvo, pa još precizniji da budem, da smo dobili bilans stanja mogli smo da vidimo sa kojom imovinom ova agencija raspolaže. Da smo dobili bilans uspeha videli bismo kakvo je njeno poslovanje i da li ona iz tekućeg poslovanja može da izdvaja sredstva. To reguliše upravo član 3. Predloga zakona, na koji je gospodin Šarović podneo amandman i traži da se briše, jer SRS traži da se izbriše ceo ovaj predlog zakona, pošto ovde ništa ne valja što je napisano. Nekontrolisano se ulazi u zaduživanje i neovlašćeno Narodna skupština daje kontragaranciju. Ne bih ni mogao da ponovim sve ono što je gospodin Marković pre nekoliko dana, Momir Marković, saopštio sa ove govornice, a tiče se unutrašnjih odnosa u toj agenciji i stanja imovine i poslovanja te agencije. Vrlo dobro se sećam da je tu bilo podataka o nedomaćinskom poslovanju, o raspodeli sredstava, po sistemu verovatno ima tu i rodbinskih odnosa, prijateljskih i partijskog parcelisanja, odnosno podele svega onoga što ima neke veze sa civilnom avijacijom. Javna je tajna da ono što se zove tehnika-održavanje pripada interesnoj sferi jedne stranke, čiji je predsednik i ministar. Takođe se zna da ono što se zove aviosaobraćaj u toj našoj nacionalnoj kući JAT pripada stranci čiji je predsednik ministar, ali u državnoj zajednici. Tačno se zna da ono što je Aerodrom "Beograd" pripada interesnoj sferi jedne šifrovane asocijacije ili dobrovoljnog društva. Nije to Komitet trista, nije Bildeberg, nego jednostavno nešto što počinje sa G, a vidim da u Vojvodini hoće da ga zabrane. Vi koji glasate i vi građani koji budete čitali primerak "Velike Srbije", gde su objavljeni izvorni podaci o poslovanju ove agencije, koja je bi uvek morala da bude Uprava za kontrolu letenja, pa bez obzira i ako promeni naziv u - agencija, njen izvorni oblik delatnosti je kontrola letenja u nadležnosti države. To bi morala da bude jedna upravna organizacija, jer obavlja stručne poslove od interesa za državu, pogotovu ako se ima u vidu i rigoroznost propisa o bezbednosti vazdušnog saobraćaja i obavezama koje je naša država preuzela, pa zašto ne reći i pre ne koliko desetina godina, kada je došlo do ekspanzije aviosaobraćaja u Evropi i u onoj bivšoj Jugoslaviji. Ta agencija sada, nekadašnja Uprava, jeste profitabilni upravni organ. Svaki prelet oni naplaćuju i imaju dovoljno sredstava i uopšte ne vidim nijedan razlog zašto bi se država zaduživala, kada je u pitanju jedno privredno društvo, sa jasno definisanom svojinskom strukturom, gde Republika Srbija ima 92% udela, a Republika Crna Gora 8% udela. Samo da vas podsetim da je gospodin Marković ovde izneo veliku količinu podataka i o blokiranoj imovini, tehničkim sredstvima, pa čak se pozivao i na neke kvote koje su u tehničko-tehnološkom smislu vrlo značajne za efikasno i bezbedno funkcionisanje ove uprave i aviosaobraćaja na teritoriji Republike Srbije, pa ne samo Srbije, obzirom da zona posmatranja prevazilazi i teritoriju Srbije i granice koje postoje kod nas. Znači, postoji veliki broj formalnih nedostataka zbog čega se ovaj zakon ne sme usvojiti. Ne postoji ustavni osnov, ovo što je navedeno ovde je promašaj i to je pucanje na prazno. Dalje, u organizacionom smislu, ova agencija treba da bude upravna organizacija, a ne društvo sa ograničenom odgovornošću. Ako je to društvo u tzv. državnoj svojini, dve države članice, dve republike članice, onda je ovde morao da se primeni Zakon o javnim preduzećima i delatnostima od opšteg interesa, onda je morao da se desi potpuno drugačiji put eventualnog zaduživanja tog privrednog društva u inostranstvu. Jer ako se primeni ova logika koja je ovde zastupljena, onda svako društvo koje ima više od 50% državne svojine u udelima tog društva, može s puno prava da se obrati zahtevom Republici Srbiji da se obezbedi kontragarancija, a Skupštini državne zajednice da se obezbedi garancija i da naravno svemu tome prethodi zaključivanje nekog sporazuma sa nekom od ovih finansijskih institucija iz inostranstva. Zbog ovih razloga, moram da kažem, da i kada se donosio Zakon o javnom dugu ovo niko nije imao u vidu, ali ovde je nešto postalo gusto. Zvanični predstavnik je koliko vidim u ovom papiru, a zove se Predlog zakona, to je ministar finansija. Zakon je pokušao stasom i glasom i svojim prisustvom da brani ministar za kapitalne investicije. Kada je krenulo granatiranje Momira Markovića i on je zapalio. Znači, svima je sve jasno, nama je mnogo časnije da napadamo, a vi razmišljajte kako vam je kada budete glasali za ovaj predlog zakona.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, narodni poslanik Zoran Krasić je rekao one političke posledice izglasavanja jednog ovakvog zakona i ja ću isto da predložim Narodnoj skupštini da ovaj amandman, koji je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić, prihvati. Jer bi prihvatanjem jednog ovakvog amandmana na član 4. u stvari bilo sprečeno izglasavanje ovog zakona koji je dat kao predlog. Znači, reč je o tome da Republika Srbija, odnosno Narodna skupština Republike Srbije da Agenciji za kontrolu letenja Srbije i Crne Gore d.o.o. kontragaranciju u iznosu od 31 miliona evra. Razlog zašto ne treba prihvatiti jedan ovakav zakonski predlog je prost. Davanjem kontragarancije omogućavamo jednoj lopovskoj družini da se još više bogati. To je jedini pravi razlog zašto ovu kontragaranciju ne treba izglasati. Posle buldožer revoluciji i 5. oktobra u Srbiji je nastala jedna podela plena sponzora, prijatelja, učesnika buldožer revolucije itd. da ne nabrajam. Pa su neki rešili da se bave putevima, Ljubiša Buha, zvani Čume, neki su rešili da se bave otmicama i otkupima, to je bio Šiptar, neki su rešili da se bave šećeranama, tu je bio Miodrag Kostić, a mnogi od njih su, u stvari, prošlost, neki su napravili štetu državi i povukli se, neki su zaštićeni svedoci, a neki su zadržali funkcije i položaje koje su dobili posle 5. oktobra. Na mestu generalnog direktora Agencije za kontrolu letenja je bio imenovan Nikola Stankov, čovek za koga zaposleni kažu da je po zanimanju - muž, jer mu je osnovna preporuka za ovo mesto činjenica da mu je supruga bila sekretarica u kabinetu Zorana Đinđića, zatim Zorana Živkovića i na kraju opet u nekom kabinetu Vlade. Pošto se ustoličio, generalni direktor počinje generalno spremanje po kontroli leta. Za početak je ponudio da svi koji žele mogu da uz otpremninu napuste ustanovu. Njih dvadesetak uzima po 24 lična dohotka. Oni kojih je direktor hteo da se oslobodi, a nisu se upecali na otpremninu, dosmanlijsko rukovodstvo eliminiše na drugačiji način. Jednostavno se po potrebi posla sklanjaju sa radnih mesta u zapećak, kako ne bi mogli da vide šta se dešava, kakve se odluke donose i gde odlaze pare. Ako bi se neko pobunio, odlazio bi pred disciplinsku, a zatim po već ustaljenoj i razređenoj proceduri napolje. Pošto je firma tako preparirana mogla da se, mogla je krenuti u ozbiljne poslove. Za početak je zaposleno više od 100 novih radnika, kojima je jedna preporuka i kvalifikacija bila da imaju člansku kartu, prvenstveno DS-a, čitaj dalje - lopovske družine, ili bar neke od koalicionih stranaka DOS-a. Tako organizovani mogli su da krenu u opštu otimačinu, pljačku, bahato trošenje i kriminal, ili kako se to danas popularno zove, organizovani kriminal u pravom smislu te reči. Znači, evo, kako to izgleda kada demokratska vlast uzme stvar u svoje ruke. Prvo radnike koji su kvalifikovani, sposobni da obavljaju taj posao, eliminiše, a zatim dovodi svoje partijske saborce i kreće se u jednu veliku pljačku. Već je bilo reči o tome koliko zarađuje Agencija za kontrolu letenja, preko 200 miliona evra. Da li se neko zapitao kolika je plata gospodinu Stankovu ili lopovu Stankovu? Oko milion dinara, ni manje ni više. Gospodin muž ima platu milion dinara. Šta je sa novcem koji je bio blokiran u Švajcarskim bankama dok je postojala Savezna kontrola letenja i koja je vršila kontrolu letenja iznad Republike Srpske i BiH. Šta je sa sredstvima koja su dobijena za kontrolu leta iznad Makedonije i Bugarske? Šta je sa tim novcem? Zbog ekonomskih sankcija, koje su uvele UN SRJ 1992. godine, kontrolu letenja ipak je mogla da radi samo naša Uprava za kontrolu letenja i kontrolisala je nebo i nad nekim susednim državama. Pošto smo bili pod sankcijama, taj novac se uplaćivao na posebne račune u švajcarskim bankama i nije bio deblokiran do 5. oktobra, odnosno do buldožer revolucije. Šta je sa tim novcem? To je prihod dve ili tri godine skupljan. Gde je završio? Na to bi trebalo da odgovori muž Stankov, direktor nekakve agencije doo, pazite još se predstavlja kao javno preduzeće, a deoničarsko društvo je sa ograničenom odgovornošću. Znači, ne stoji Republika Srbija svojom imovinom iza jedne takve ustanove, koju sada kontrolišu i njome haraju lopovi i lopuže, kojima vi planirate da date 32 miliona evra. Dalje, reč je o navodno nekakvoj rehabilitaciji infrastrukture kontrole letenja. U čemu se ogleda ta rehabilitacija infrastrukture kontrole letenja. Nabavljeno je pet radarskih sistema, ni manje ni više iz Vijetnama. Nikada još nisam čuo da se Vijetnam bavi proizvodnjom radarskih sistema. Znam da to radi Rusija, SAD, Velika Britanija, Francuska, Kanada, ali još nisam čuo da to radi Vijetnam. Možda je gospodin muž, Stankov, kupio radarske sisteme koje su Amerikanci ostavili 74, 75, 76. godine kada su bežali iz Vijetnama, ali onda sigurno ne koštaju 32 miliona evra ili je tu razliku od cene koštanja do 32 miliona evra, sa oligarhijom iz DS, strpao u džep. Pre će biti da je to. Svejedno, Narodna skupština Republike Srbije, odnosno narodni poslanici, pogotovo oni vladajuće većine, jer SRS neće glasati za jedan ovakav predlog zakona, treba da omoguće gospodinu mužu, Stankovu, da se još više krade i još više bogati. Već je bilo reči o tome da je postojao izgrađen kompletan radarski sistem na Kopaoniku, navodno smeta NATO, pa ne možemo da ga aktiviramo, ali to nije smetalo gospodinu mužu Stankovu da kupi sanke. Zašto? Neka to on objasni. Dalje, od one rasprave u načelu po Predlogu ovog zakona do dana današnjeg, šest oficira koji su radili u kontroli letenja, po nalogu gospodina muža Stankova, izbačeni su, ili drugačije rečeno, najureni iz kontrole letenja. Gospodin muž Stankov sumnja na te oficire da su oni davali podatke SRS za ovu raspravu. Znači, ono što je pričao ovlašćeni predstavnik SRS po ovoj tački dnevnog reda, gospodin Momir Marković, bilo je tačno. Sve informacije koje SRS iznela bile su tačne i to se vidi po reakciji gospodina muža Stankova. Znači, otpuštaju se oficiri koji rade u kontroli letenja, a jedini razlog jeste diskusija narodnih poslanika SRS. Verovatno se uplašio da neće moći više da krade sa svojom oligarhijom, pa je rešio da te ljude, koji su od struke u toj ustanovi, najuri sa posla. Već je vreme da se republički javni tužilac i ministar unutrašnjih poslova zapitaju šta je sa tom našom kontrolom letenja i šta se tamo dešava. Da li stvarno postoji želja da se stane na put jednoj lopovskoj oligarhiji, lopovskoj družini, koja tamo ništa drugo ne radi, nego najmanje 200 miliona evra godišnje krade, pa im je i to malo, nego treba da im damo još 32 miliona, da im se usput nađe za džeparac dok ove velike kapitalne krađe sprovode u delo. Tako da ako zavisi od narodnih poslanika, ovaj zakon bi trebalo da bude odbijen, vraćen predlagaču, ne treba dati kontragarancije gospodinu mužu, a republički javni tužilac i ministar unutrašnjih poslova, gospodin Jočić, vreme je da reaguju po službenoj dužnosti i da tu oligarhiju strpaju gde ime je mesto, u zatvor.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto naš kolega Momir Marković trenutno ima određene stranačke obaveze, pročitaću još jedan deo iz njegovog članka, koji je pisao u listu Velika Srbija i koji se odnosi na pljačku u kontroli leta, da bih skrenula pažnju još jedanput na ovaj zakon i član na koji je ovaj amandman podnet. Stoji da normalnom čoveku, kaže, odmah se nameće pitanje, zbog čega se grade svi ti novi sistemi, a reč je o sistemima o kojima je ovde govorio Veroljub Arsić. Odgovor je vrlo jednostavan - zbog provizije oko tendera. Prvo je izgrađen i potpuno opremljen sistem na Kopaoniku, naravno tendere je raspisivao direktor Stankov i njegova kamarila. Tek kada je centar završen, konstatovalo se da se ne može koristiti, jer ne dozvoljava, zamislite ko - KFOR. Onda počinje nova nabavka kompletne opreme i izgradnja novog centra na planini Murtenica, na Zlatiboru. I ko je tu raspisivao tendere i birao ponuđače, izvođače radova, naravno, ponovo direktor Stankov. I on istovremeno stupa u pregovore sa Bugarskom i planira izgradnju sistema na teritoriji Bugarske, na planini Rili. Neviđeno je da neko svoje sisteme gradi na teritoriji neke druge zemlje. To valjda samo ovde može. Jasno je šta su motivi i koja ljubav je ovde u pitanju. Naravno, nema tu druge ljubavi osim ljubavi prema novcu, koji se dobija od odabranog ponuđača opreme i, naravno, nije čudo što se kompletno rukovodstvo drži grčevito za političke stranke i njihova rukovodstva. Kao što je rečeno, ranije je rukovodstvo ove agencije bilo u sprezi sa DS, a danas su u punoj ljubavi sa Veljom Ilićem, Labusom, Dinkićem i Vukom Draškovićem. Dakle, pored pljačke državnih para preko tendera za nabavku opreme, za izgradnju radarskog sistema, za koji nije bitan kvalitet opreme, a onda se ovde govori o opremi zastareloj koja je nabavljena iz Vijetnama, vrši se i nabavka najluksuznije opreme za potrebe same ustanove ili, tačnije rečeno, direktora i njemu najbližih. Pored već pomenute dve kupovine najluksuznijih automobila, u vrednosti od po milion evra, kupljen je i par motornih sanki, pod izgovorom da su potrebne za rad sistema na Kopaoniku, i to posle saznanja da Kopaonik neće nikada proraditi, tačnije neće radarski sistem raditi, ali hoteli, ski-staze i celokupna turistička ponuda svakako da će biti vrlo aktivna. Kao što piše u listu "Velika Srbija", ovo je vrh ledenog breka i vrh kriminalne piramide, koju smo mi srpski radikali, kroz ove naše novine, pokušali da razotkrijemo. Kolika je ova pljačka stvarno, mi se nadamo da će utvrditi nadležni organi. Ovaj put javno pozivam republičkog tužioca da malo radi svoj posao, da pročita stenograme, da uzme ovaj list "Velika Srbija", broj 2354, da prikupi dokumentaciju, da malo radi svoj posao. Zaista, krajnje je vreme da neki ljudi, koji ovoliko pljačkaju državu, završe u zatvoru. Šta vi radite ovim Predlogom zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori? Dajete ovakvim lopovima, ako budete glasali za zakon, 31.280.000 evra. Pored svega ovog strašnog što smo čuli, mada Vlada misli kada nam predloži neki zakon od pet članova da tu nema šta da se priča, a vidite koliko ima da se kaže o tih pet članova, ovde je nešto što je strašno, rekla bih zastrašujuće. Piše u obrazloženju ovog zakona da je ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan u odredbama člana 72. stav 1. tačke 1. i 4. Ustava Republike Srbije. Kolege poslanici, a ovo više radi javnosti Srbije, da se vidi kakav je stav Vlade Srbije, jer bez obzira što je ovo potpisao potpredsednik Vlade, Miroljub Labus, ne amnestira Vojislava Koštunicu. Ipak je ovo predlog Vlade Republike Srbije. To je očigledno njihov stav prema zajedničkoj državi Srbiji i Crnoj Gori. Jer član 72. stav 1. tačka 1., što je bio ustavni osnov Vladi Republike Srbije za predlaganje ovog sramnog, strašnog, kriminalnog zakona, jeste: "Republika Srbija uređuje i obezbeđuje suverenost, nezavisnost i teritorijalnu celokupnost Republike Srbije i njen međunarodni položaj i odnose sa drugim državama i međunarodnim organizacijama." Dame i gospodo, Vlada Republike Srbije se ovde pozvala na stav člana 72. koji govori o međunarodnom položaju i odnosima Srbije sa drugim državama i međunarodnim organizacijama. Znači, Crna Gora, prema stavu Vlade Republike Srbije, izraženom kroz ovaj predlog zakona, jeste neka druga strana država u odnosu na Srbiju. Za nas iz SRS ovo je neprihvatljivo i mi ne možemo imati pozitivan stav ni prema toj ideji, ni prema ovom zakonu, ni prema Vladi Republike Srbije. Ovo je samo razotkrivanje onoga o čemu mi odavno govorimo i o čemu strahujemo, iznosimo svoje strahove i stavove. Zbog toga smo, između ostalog, rekli da ovaj zakon ne sme opstati u našem pravnom sistemu, odnosno da Skupština ne sme da ga donese. Zato smo predložili sve ove amandmane, i zato je i ovaj amandman, koji možda može nekome da se čini besmislen, jer se odnosi na član 5, a član 5. kaže da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS". Naravno, ovo jeste ustavna kategorija, jeste u skladu sa članom 120. Ustava Republike Srbije, ali pod uslovom da i ono što članu 5. prethodi, i ovaj predlog zakona i ostali članovi u skladu sa Ustavom, u skladu sa Ustavnom poveljom, u skladu sa interesima Srbije i Crne Gore, kao jedinstvene države, da ne kažem državne zajednice. I da nije u pitanju velika pljačka koju će sada Republika Srbija, odnosno Skupština, ako budete glasali za ovaj zakon, potpomoći. Naravno, vas petoro iz vladajuće većine ne znate kakav će stav biti vladajuće koalicije i ne možete da znate, ali ako budete glasali za ovaj zakon, onda ćete ove kriminalce za koje sam, kao što rekoh, evo ponavljam, pozvala državnog tužioca da se pozabavi njihovim prljavim poslovima, vi potpomoći sa 31.280.000 evra. To je dug, to je zajam, to je kredit koji će vraćati građani Republike Srbije. To je ono što mi u SRS mislimo da je pogubno, ne samo u ekonomskom pogledu, ali i u ekonomskom, već i uopšte državnom i opštenarodnom, jer ovaj zakon nije ni malo bezazlen. Koliko god je loše ovo što se za ovoliko milijardi zadužuju građani Srbije, da bi se podmazali tamo neki kriminalci u Agenciji za kontrolu leta, još je pogubnije što je ovim zakonom razotkriven stav Vlade Republike Srbije, što se pozvala u obrazloženju ovog zakona Vlada na član 72. i gde je Crnu Goru nazvala nekom drugom međunarodnom državom, kako stoji u članu 72. stav 1. tačka 1. Ustava Republike Srbije. Zato vas molim, kolege, vas petoro iz vladajuće koalicije, prenesite vašim ostalim kolegama da pročitaju stenogram sa ove sednice, neka pročitaju ovo što je napisano u "Velikoj Srbiji". Nemojte da dozvolite da vi budete oni koji će prvi put zvanično reći da Srbija i Crna Gora nisu jedna država, da ne postoji ta državna zajednica, makar takva kakva postoji, jer ako imamo garanciju državne zajednice Srbija i Crna Gora, onda kontragarancija Srbije nije potrebna, čak i da je u pitanju neki pravno valjan posao, a kamoli kada je u pitanju podmazivanje kriminalaca u Srbiji.
Gospođo Radeta, to što ste rekli petoro iz koalicije, onda vaših iz SRS ima šestoro. Izvolite, replika. Pošto ste počeli da brojite, izbrojte ljude koji su ovde.
Gospodine predsedavajući, prvo, vi nemate pravo na taj način da komunicirate sa narodnim poslanicima. To nije u skladu sa Poslovnikom. Ovde govorim ono što mislim da treba da kažem. Vi izvolite, ako imate slučajno nekoga ko će da vas zameni na tom mestu, javite se za reč. Ovde je 15 poslanika SRS. Imamo amandmane na pet članova, o svim amandmanima smo govorili. Mi smo najveća opoziciona stranka. Ovde nas ima tri puta više nego vas koji ćete glasati za ovaj zakon koji je, u stvari, prihvatanje kriminalnih radnji. Samo mi nije jasno zašto ste sada reagovali, s obzirom da smo mi govorili da je u ove prljave radnje umešan i Vuk Drašković. Nije valjda da ste se vratili starom jatu.
Gospođo Radeta, kada ste vi već izbrojali vaše, ovde ima devet poslanika vladajuće koalicije, tako da imate tačan broj. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona po amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, na osnovu člana 85. stav 3. Poslovnika, određujem četvrtak, 22. decembar 2005. godine, u 10,00 časova, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini.