Moram da kažem da odluka Odbora nije onakva kako je sada rekao gospodin Maršićanin, predsednik Skupštine. Naime, Odbor nema nikakve nadležnosti da se izjašnjava o ovom pitanju. Član 69. Poslovnika o radu Narodne skupštine jasno govori o nadležnosti ovog odbora. Ovo je pitanje koje se tiče Skupštine - kako se glasalo, da li postoje sumnje u glasanje. To se reguliše drugim članom Poslovnika. Znači, mi kao Odbor nismo ni na koji način mogli da odlučujemo o ovom pitanjima, niti je to naša nadležnost, niti je, na kraju krajeva, to naš posao. Kao što znate, juče, u toku dana, predsednik Skupštine je prvo poništio glasanje, a posle povukao odluku jer nije imao dovoljno dokaza. Zakazana je sednica Odbora, koju je zakazao predsednik Skupštine, koja takođe nije zakazana po ovom poslovniku, ali mi smo pristali da dođemo na tu sednicu, jer je predsednik Skupštine od nas tražio pomoć da razreši ovu situaciju. Jedino što je Odbor mogao da uzme u obzir to su dva spiska koja postoje: to je identifikacioni spisak elektronskog glasanja u sali i spisak ispred sale, koji se nalazi ovde kod mene, a koji su potpisala dva službenika Skupštine, kao i sekretar Skupštine Georgije Marić. Mi smo samo mogli da ostvarimo uvid u to, u ta dva spiska i ni u šta drugo. To je jedino što smo mi mogli da uradimo. Mi smo uvidom u ta dva spiska, u tu dokumentaciju, konstatovali da je za nas taj prigovor neosnovan. Ali, opet kažem, mi kao Odbor ne možemo da se izjašnjavamo o ovom pitanju i zato bi bilo dobro da o ovome donesu odluku oni koji su za to nadležni. Nadležan je predsednik Skupštine, koji očigledno ne može da donese takvu odluku i nadležna je ova skupština. Mi, kao Odbor, nemamo ni jedan drugi dokument na osnovu koga možemo da utvrdimo stanje, osim ova dva dokumenta. Podsetiću vas - na prošloj sednici Odbora mi smo doneli odluku, pošto je bilo brojnih primedbi poslanika u vezi sa dnevnicama koja glasi: da bi neko podigao dnevnicu njegovo ime mora biti zaokruženo na spisku ispred sale i mora da bude prilikom jednog od glasanja prisutan u samoj sali. Znači, za nas je poslanik Borislav Novaković, kao i svi drugi poslanici, ispunio uslove da podigne dnevnicu i ispunio uslove iz Poslovnika. Prema tome, to jeste odluka Odbora. Mi smo odlučili da prigovor koji je dao gospodin Dejan Mihajlov jeste neosnovan na osnovu uvida u dokumentaciju Skupštine, ali mi kao Odbor nemamo nikakve nadležnosti, po Poslovniku, da donosimo odluke o ovom pitanju. I ovo je prebacivanje lopte sa predsednika Skupštine, koji očigledno ima odgovornost za ovo što se desilo, ne uspeva da donese pravu odluku, na kraju krajeva, na nas koji za to nismo nadležni. Što se Administrativnog odbora tiče, za nas je situacija jasna. Ostvarili smo uvid u spisak koji se nalazi ispred sale, koji je validan. To je ovaj spisak (pokazuje ga), na kome je zaokruženo 234 imena poslanika, a glasalo je 228. Na dnu tog spiska piše - izjavljujemo da je spisak prijavljenih zaključen pre glasanja, nešto pre 13,00 sati (tu su dva potpisa) i - u prisustvu sekretara Georgija Marića. Pored toga, ostvarili smo uvid u izvod elektronskog glasanja gde smo takođe ostvarili uvid koji su poslanici glasali putem kartica. Uporedili smo ta dva spiska i došli do zaključka da se ime gospodina Novakovića nalazi na oba spiska. To je za nas jedino što smo mogli da uradimo. To su za nas jedini dokumenti po kojima smo mogli da odlučujemo. To su skupštinski dokumenti. Mi smo na osnovu toga rekli da je prigovor koji je izneo gospodin Dejan Mihajlov za nas neosnovan. Hvala.
Biću kraći od gospodina Vesića, ali mnogo tačniji. Nisam se obratio Administrativnom odboru zato što nisam znao šta da uradim, već sam se našao u jednoj nušićevskoj situaciji. Znate, kad tražite potvrdu da ste živi pa ne možete da je dobijete, pa imate dokaz da niste živi, e tako je i ovde - čovek koji je u Solunu ima zaokruženo ime na spisku, pa je to dokaz da je u Beogradu. U takvoj situaciji (to je potvrđeno televizijskim snimcima itd.) ja zaista nisam mogao sam da preuzmem tu odgovornost i pozvao sam se na odredbe člana 69. (gospodin Vesić, kao predsednik Odbora, bi makar trebalo da zna šta je u nadležnosti njegovog odbora) u kome stoji da "Odbor prati primenu ovog poslovnika, razmatra i daje predloge za njegove izmene i dopune i daje mišljenje Narodnoj skupštini, na njen zahtev, o primeni pojedinih odredaba ovog poslovnika", i to je bio osnov zbog koga sam u takvoj jednoj situaciji, koja je, sa jedne strane, dramatična i tragična, a sa druge strane veoma komična, tražio mišljenje Administrativnog odbora. Ja sam ga saslušao juče na sednici, u pisanoj formi ga nemam, interpretiram ga po svom sećanju. Ima reč gospodin Goran Vesić.
Meni je žao što moram da izađem, ali ću kratko reći - odluka o tome kakvo je glasanje i odluke koje se donose na osnovu člana 117. su odluke koje donosi predsednik Narodne skupštine, a ne Administrativni odbor. Takođe, Odbor je zakazao predsednik Skupštine, a ne ja kao predsednik Odbora. Ja sam samo došao na Odbor, jer sam bio obavešten da je zakazan Odbor i razgovarali smo o tome. Prema tome, ja sam samo rekao da predsednik Narodne skupštine ima diskreciono pravo da donese odluku i da ne treba da se krije iza Administrativnog odbora. Mi smo odlučivali na osnovu dokumenata Skupštine, a da li će gospodin Maršićanin preko Odbora utvrđivati da li je gospodin Novaković živ ili ne, to svi vide u sali, i za to nije potreban Odbor.
Ovo je zapravo bila informacija o onome što se događalo juče i mi danas treba da nastavimo sa radom Narodne skupštine i da nađemo put kako iz toga da izađemo. U međuvremenu, pojavili su se neki novi elementi. Ima reč gospodin Dejan Mihajlov.
Dame i gospodo poslanici, uvaženi predsedavajući, na video-snimku sa jučerašnjeg glasanja vidi se da je u drugom redu, na šestom mestu, gde su sedeli službenici koji nisu narodni poslanici, da je na tim mestima glasano - za. Mi ne ulazimo u to otkuda su se tu našle kartice gde sede službenici ministarstva, otkuda su se našle kartice na njihovim mestima, kako je glasano - za. Mi smo jutros upoznali sa tim novinare i upoznali smo sa tim naše kolege, predsednike poslaničkih klubova i potpredsednike Skupštine. Znači, u drugom redu, na šestom mestu vidi se na snimku da sedi osoba koja nije narodni poslanik, koja nema pravo glasa u ovoj skupštini, i na tom mestu je glasano - za. To video-snimak RTS-a, koji radi direktan TV prenos, potvrđuje. Ja ne znam kako se na tom mestu gde ona sedi našla kartica, ne želim u to da ulazim, da li je tu sedeo neko ko nije mogao da glasa, pa je tu glasao, ali na video-snimku se vidi drugi red, šesto mesto. Video-snimak se nalazi kod mene, dostupan je svima koji žele da ga vide i, jednostavno, mi mislimo da, bez obzira ko je kako sedeo, ne može u klupi na glasačkom mestu gde sedi neko ko nije poslanik da bude glasanje.
Ima reč gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ako očekujete od poslaničke grupe DOS-a da na svaku vašu neodgovornu primedbu, jer je to najblaže rečeno neodgovorna primedba, odgovori ponovnim glasanjem, onda nećete naići na saradnju, jer vi više niste naši koalicioni partneri u ovom parlamentu, vaši koalicioni partneri su SPS i SRS. Vi ste pokazali novinarima na konferenciji za novinare, koju ste organizovali u deset sati, video-snimak jučerašnjeg glasanja, ali niste novinarima rekli da u poslaničkim klupama, u kojima sede poslanici DS i Demokratskog centra, u drugom i trećem redu, nije moguće glasanje, jer su zatvorene glasačke jedinice. To su mesta koja su formalno predviđena za skupštinske radnike, ali na njima mesecima sede poslanici DS. I u ovoj podršci koju sada čujete, vi treba da tražite saradnju, u nama je nećete dobiti, za rušenje zakona o radu, jer je to rušenje reformi u Srbiji, hteli vi to da priznate, ili ne. Vi ste svojim ponašanjem od Skupštine napravili cirkus, kao što ste prethodno od funkcije predsednika Jugoslavije napravili cirkus, a od Republičke vlade pokušali da napravite mafijašku organizaciju. Izađite sa dokazima. Može još jedanput da zaseda Administrativni odbor, ali Skupština, voljom DOS-a, neće pristati da negira samu sebe, hteli vi to ili ne.
Ima reč gospodin Nikolić.
Iako bih mogao sa zadovoljstvom da sedim i da uživam u svemu ovome, ja moram da izađem na repliku zato što gospodin Jovanović pokušava svog partnera da gurne u koaliciju sa SRS. Nama to ne pada na pamet, nama ni vi ni oni uopšte ne trebate u političkom životu, a naročito ne posle ovoga što se desilo juče i što se dešava danas i što je otvorilo veliku parlamentarnu krizu u Republici Srbiji. Ali, gospodine Jovanoviću, radi istine, našli ste vi novog koalicionog partnera, to je SSJ. Juče su svi poslanici te stranke registrovani da su došli na sednicu, na glasanju o Predlogu zakona nije bilo petorice,a na poslednjem utvrđivanju kvoruma, kada je trebalo poništiti odluku, osmorica su izašla iz sale, neki tako brzo da je moglo da dođe do samopovređivanja. To je istina, molim vas lepo. Očigledna, jasna svima. I još jedna stvar, ne igrajte se sa donošenjem zakona, dame i gospodo narodni poslanici, jednoga dana imaćemo Ustavni sud, jednoga dana, makar kad se promeni ova vlast, imaćemo Ustavni sud Srbije, poništiće vam sve zakone koji su do sada doneti. Pa vi nas ovde ubeđujete: jedni - da su zakoni doneti na nelegalan način, drugi - da su doneti na legalan, ubeđujete nas da u Skupštini sedi supermen koji okreće zemlju, vraća vreme unazad, leti kroz prostor, ne leti avionima, dolazi kako on hoće i kako neće. Ja sam upozorio predsednika da je juče načinio grdne povrede Poslovnika, ali to samo zato što se radi o takvoj stranci. Juče je trebalo ići do kraja - ili je poslanik tu ili nije tu, ili je zakon donet ili zakon nije donet. Kakav Administrativni odbor, kakva nova sednica Narodne skupštine Republike Srbije? Čekao je predsednik da stigne ovaj iz Grčke, koji je bio u Grčkoj, evidentno. I da vas još jednu stvar samo pitam - ima li odgovornosti za službenike, ima li odgovornosti za sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, za onoga koji zna da poslanik nije bio tu, a potpisuje spisak u kome je poslanik bio tu? I još jedna stvar, ne daj Bože, Srbijo, da vi organizujete izbore, kakve će tu krađe biti!
Reč ima gospodin Mihajlov (replika).
Gospodine Jovanoviću, DSS je u jednoj koaliciji, a to je koalicija sa istinom i to je koalicija sa interesom, a naš interes su građani Srbije i dobro građana Srbije. Jedina koalicija u kojoj smo mi to je dobro građana Srbije, i to je istina. Mi hoćemo da se ovde utvrdi istina i ništa drugo. To je jedino čemu ćemo biti odani za vreme rada u ovoj skupštini, i naš jedini koalicioni partner mogu da budu građani Srbije. Uostalom, oni su nam dali mandat u ovoj skupštini. Mi smo imali državu koja je od 1945. godine građena na lažima i zloupotrebama. Nećemo novu državu da gradimo na istim tim osnovama. Reforme koje nisu u interesu građana, koje nisu zasnovane na istini i odgovornosti, nisu reforme koje mogu da podignu Srbiju. Zato smo mi u koaliciji jedino sa građanima Srbije i jedino sa istinom u Srbiji.
Reč ima gospodin Pelević.
Uvaženi gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ je od početka stavljanja u proceduru ovog zakona bila sasvim jasna i ostali smo do kraja dosledni. Mi smo juče glasali protiv usvajanja Zakona o radu, jer smatramo da on ne štiti interese radnika, već isključivo interese poslodavaca. To je jedina prava istina. Gospodine Nikoliću, da li vi shvatate, a vidim da ne shvatate, da se ovde u stvari ne radi o usvajanju Zakona o radu. Ovde se radi o borbi za prevlast između DS i DSS-a. Vi ste, gospodine Nikoliću, u tu borbu uvučeni. SSJ neće dozvoliti da bude uvučena u tu borbu za prevlast u Srbiji, borbu koja se odvija po leđima radnika, o kojima se radi u ovom zakonu. To je jedina prava istina, gospodine Nikoliću. Meni je sasvim jasno, gospodine Nikoliću, zbog čega ste vi tako nervozni i zbog čega stalno napadate SSJ. Vas bole najnovija istraživanja, gospodine Nikoliću, gde piše da je DSS prva, DS druga, a SSJ treća snaga u Srbiji. Vi ste, gospodine Nikoliću, predstavnik stranke koja se nalazi na sedmom mestu i koja nema cenzus za ulazak u parlament. To vas boli, gospodine Nikoliću. Nemojte da prebrojavate poslanike SSJ-a. Prebrojte glasove koje ste dobili na prošlim lokalnim izborima. Prebrojte, gospodine Nikoliću, takođe i kvadrate koje ste dobili od ovog naroda za samo mesec dana rada u parlamentu. Prebrojte, gospodine Nikoliću, te kvadrate koje ste dobili od ovog naroda - 180 kvadrata samo za mesec i nekoliko dana rada u Vladi Republike Srbije. Prebrojte, gospodine Nikoliću, i onih 250 hiljada dinara koje ste ukrali od ovog naroda zato što ste lažno prikazivali da putujete od Kragujevca, a imate stan u Beogradu. Gospodine Nikoliću, nemojte da dozvolite da budete uvučeni u ovakvu borbu. (Predsednik: Molim vas za mir u sali.) O tome se radi. Ja uvek govorim, gospodine Nikoliću, da se ne mešam u privatni život narodnih poslanika i lidera stranaka. Ali, ovo nisu privatni kvadrati, gospodine Nikoliću, i ovo nisu privatne pare. To su kvadrati ovog naroda i to su pare ovog naroda, gospodine Nikoliću. Hvala vam na pažnji, gospodo poslanici.
Reč ima gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Ovde je izvršena povreda Poslovnika, gospodine predsedniče, zato što je izneseno niz neistina na koje ste morali da reagujete. Treba da reagujete zato što je govorio predstavnik stranke koji je u svom prvom obraćanju Narodnoj skupštini, u ovom sazivu rekao da vam je ideološki najbliži. Odjednom se to sada promenilo. Ali, gospodine Peleviću, pronađoste i vi i kompletna današnja vlast dve stvari oko kojih se vezujete za moje ime: stan koji sam dobio na potpuno regularan način, potpuno u skladu sa zakonom u kome sam i dan danas, iako je prošlo godinu dana otkako ljude hapsite i isterujete; pominjete i nekakav novac oko koga još uvek nemam nikakvu odluku, izuzev napada u novinama, a vrlo rado sam potpuno spreman da sve to raščistimo i pred sudovima, tim pre što je očigledno da nikada nisam u životu ništa ukrao. Gospodine Peleviću, za vas ivaše kolege čuo sam ovde od Čede Jovanovića najružnije stvari, nešto što nisam znao, gospodine Peleviću, o tome da se radi o velikom kriminalu. Sada ja vas pitam, da li zbog toga u tajnim pregovorima sa DS, juče ceo dan, omogućujete da Zakon o radu prođe? Ne mislite valjda da sam i ja komunjara, ali sam živeo u to vreme i radio po tom zakonu o kome ništa i ne znate. Petorica vaših poslanika juče, gospodine Peleviću, nisu bili na glasanju, a bili su registrovani na oba spiska i naplatila dnevnice. To su: Dragan Pantelić, Dragiša Binić, Ljubomir Mirković, Miloš Lukić i Petar Petrović. Osmorica juče nisu bili kada smo utvrđivali poslednji kvorum, da bismo oborili zakon, a to su: dr Jovan Deretić, Dragan Marković-Palma, Dragan Pantelić, Dragiša Binić, Ljubomir Mirković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Radosav Savatijević. Još nešto da vam kažem u vezi vaših privatnih biznisa; s obzirom na to da imate 14 poslanika, DOS-u odgovara da vas sada zbog toga ne proziva; s obzirom na to da ste dobro služili Miloševiću, ni njemu nije odgovaralo da vas proziva. Znam ko će vas prozvati zbog toga. Znam da se mnogi u zemlji od vas plaše. E, naišli ste na one koji se vas uopšte ne plaše. Sebe ubrajam u takve. Bojim se samo Boga i bojim se da će mi neki pošteniji čovek nešto prebaciti. Kada mi vi prebacujete, meni to samo diže ugled.
Reč ima gospodin Marković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Nikolić je pomenuo moje ime, da juče nisam bio u sali. Nisam bio u sali jer, za razliku od gospodina Nikolića i njegove stranke, SSJ se bavi sportom, pomaže sport. Mi smo juče imali prijem naših reprezentativaca koji su osvojili zlatne, srebrne i bronzane medalje na zadnjem svetskom prvenstvu. Od 64 zemlje, Jugoslavija je zauzela drugo mesto. Gospodine Nikoliću, možda ste ljubomorni zato što vi niste organizovali ni jednu žurku u vašoj zgradi, a mi smo organizovali jedno takvo prvenstvo da ceo svet bude u Beogradu. Gospodine Nikoliću, 70% vaših poslanika se bavi samo politikom. Gospodin Vučić nikada ništa u životu nije radio. Kada je ušao u Vladu Srbije, odmah je dobio stan. Sada vozi jednog drtavog "juga", jer hoćete da vam ponovo narod da poverenje, kako bi gospodin Vučić ušao u neki dobar automobil. Za razliku od vaših poslanika, poslanici SSJ-a imaju svoju biografiju i nešto su radili u životu, gospodine Nikoliću. Vaše osnovno zanimanje je bavljenje politikom. Vi nikakav rezultat, gospodine Nikoliću, nemate. Nikada nikome ništa u životu niste pomogli, osim da steprevarili narod na svim izborima do sada, napadajući crvenu vešticu i govoreći još neke ružne reči, ali samo radi ličnog interesa, da biste dobili stan, gospodine Nikoliću. Vi sebe predstavljate kao velikog domaćina. Imate kuću u Kragujevcu, gospodine Nikoliću, treba da se stidite što ste uzeli stan od 200 kvadrata, pa ste dali amandman da se porezom na ekstradobit oporezuju oni koji imaju stanove do 170 kvadrata. To je sramota, gospodine Nikoliću.
Zamolio bih vas, ima pet prijavljenih za repliku: gospodin Ivković, gospodin Deretić, gospodin Vučić, gospodin Jovanović. Molim vas da se prvo prisetimo zbog čega smo ovde, jer ovako možemoovu igranku bez prestanka da teramo do doveče. Molim vas da ovim završimo krug repliciranja sa prijavljenima do sada i da nastavimo rad u vezi sa dnevnim redom. Gospodine Ivkoviću, izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, moram već po ko zna koji put sve nas u ovoj sali da podsetim da smo obavezni da čuvamo dostojanstvo ovog doma, Skupštine Republike Srbije, ali i dostojanstvo građana koji su nas birali. Nas nisu građani birali da ovde za skupštinskom govornicom licitiramo ko je sa kim u koaliciji, ko je šta ukrao, ko je šta zaradio, ko je koliki stan dobio, nego su nas birali ovde da radimo onaj suštinski posao u oblasti zakonodavstva i da donosimo zakone koji će pomoći građanima Srbije da bolje žive, da privreda radi i da se standard poveća. Što se tiče optužbi da je Socijalistička partija Srbije ušla u koaliciju sa DSS-om ili sa nekim drugim strankama, da se zna - Socijalistička partija Srbije još na svom glavnom odboru u oktobru 2000. godine je donela odluku da ubuduće isključivo samostalno nastupa na izborima i kraj. Da je ta koalicija bila na snazi onda bi DSS u trenutku kada smo mi predlagali, sagledavajući da ovaj zakon ništa ne valja i da mnogo umanjuje prava, stečena prava radnika, glasao za povlačenje tog zakona i mi ne bismo imali sada nikakvih problema i trošenje para poreskih obveznika dok sedimo ovde pet dana zbog lošeg zakona. Međutim, kada sam već izašao zbog replike, očigledno je da je dostojanstvo ove skupštine ugroženo diskusijama koje su bile za ovom govornicom danas pre podne, ali i insinuacijama i određenim dokaznim materijalom koji postoji. Najčestitije bi bilo za ovu skupštinu da se glasanje oko Zakona o radu ponovi i tada bismo bili na miru.
Reč ima gospodin Deretić.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege, gospodin Nikolić se prebacio u svojoj optužbi i pomenuo moje ime, da nisam bio prisutan na utvrđivanju kvoruma. Ja sam bio prisutan ceo dan, nisam mrdao sa svoga mesta i to se može ustanoviti na elektronskom snimku, a to znaju i kolege poslanici koji sede oko mene dva-tri reda. Hoću samo da kažem da kada neko nekoga optužuje treba prvo da ima osnova za to, a da se ne iznose lažne optužbe pred narodom.
Gospodin Vučić, pa gospodin Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo zbog iznošenja istine i samo zato što je naveo činjenice neki su se ovde naljutili i pomislili da je vreme da izađu i kažu sve ono što istinski, iskreno misle i najistinitije da pokažu javnosti šta osećaju i to je lepo, to je mnogo fino. Izašao je ovde jedan primerak koji je govorio o tome ko je šta radio u životu, a ko nije. Najpre, za razliku od njega, ja sam završio školu sa najvećim uspehom, završio sam fakultet sa najvišim ocenama, a on je fakultet video samo na fotografijama i razglednicama - pozdrav iz Beograda. Čovek je izašao ovde, a zove se Dragan Marković, zamislite, nadimak mu je Palma. Možete da mislite koji ljudi nose nadimak Palma. Čovek je izašao za govornicu i rekao kako je neko negde nešto dobio, a sada se vozi u "drtavom ugu", citiram ga. Jeste, on mi je čak prebacio to da se vozim u takvom "jugu" i ja to ne krijem. Čak ni taj "jugo" nije moj, službeni je i pripada Srpskoj radikalnoj stranci. Nemam svoj automobil i u tome je razlika između mene i vas. Ja to nemam, ali vi imate, jer 10 godina preprodajete ugalj. Ne može "Resavica" sama sa vojskom da zaključi ugovor, nego ćete vi da zaključujete kao posrednik ugovor. Zato možete da imate onolike pare i zato možete u najskupljim džipovima da se vozite i možete celu Srbiju na takav način da obilazite. Zato morate da glasate za Đinđićeve zakone, kao što ste glasali za Đinđićevu vladu. Nemojte da govorite o moralu, jer stiže pismo u Televiziju "Pink", neću sve detalje da govorim, možda ne bi bilo korektno, ali ću reći jedan detalj, potpisuje ga Goran Vesić i kaže - ne zaboravite na vašu obavezu da dva puta nedeljno puštate Pelevića. To je vaša veza, takva ste vi opozicija, da znate. Neka dođu, pa neka kažu da li je to istina ili nije. To je istina, to je prava istina. Nemojte da govorite o istraživanjima, jer to što ste pokazali lažete. Nije istraživanje javnog mnjenja, nego kažu kakve su perspektive političkih stranaka, pa uzgred SPS-u dadoše 0,1%, zamislite, partiji koja je ipak velika (šta god ja mislio o njima) dadoše 0,1%, SPO-u 0,3%, a nama dadoše, ne znam zašto, nekih 6, 7, 8, ne znam ni sam tačno, ne znam čime smo zaslužili toliki procenat u perspektivi, ali to nema veza sa realnim, čak ni sa istraživanjima koja su sva nameštena. To uopšte nije nikakav problem. Nemojte vi, koji ste najgori kriminalci u Srbiji, da govorite nekome o poštenju.
Gospodine Vučiću, izričem vam opomenu.
Meni izričete opomenu? Meni izričete opomenu? Meni ste izrekli opomenu, uzimate mi pare zato što sam im rekao istinu u lice, zato što ih se ne plašim, zato što se ne brinem za to što imaju kik-boksere ili ne znam ni ja koga, zato što se ne plašim od njihovih džipova, od njihovog oružja, od njihovih priča ko je kome falsifikovao testament i ko je uzeo bogatstvo; zato što smem da izađem pa to da kažem i zato ste mi dali opomenu. Niste davali njima opomenu dok su ovde lagali i pričali svašta. Kada njima neko nešto kaže onda mora da bude opomena. Izađite pa kažite da to nije tačno. Može Pelević da ide na sve televizije, na BK, na RTS, stiže poruka od Vesića ili od nekoga. Razumem Vesića, čovek mora da obezbeđuje većinu za sebe; neka izađe Goran Vesić (sa kojim sam bio najveći politički protivnik još sa fakulteta), znamo se od tada, znamo se 13-14 godina) neka kaže da lažem. Pred celom srpskom javnošću to kažem, pred narodnim poslanicima. Izađite, gospodine Vesiću, i kažite da li govorim istinu ili lažem. Kažite da li ih na takav način upotrebljavate ili ne, da se zna da su to vaši poslanici, a ne poslanici srpskog naroda koji su ih ovde navodno birali.
Replika.
Gospodine Vučiću, ne smem da kažem da lažete jer se bojim da ću dobiti opomenu, a to bi značilo da moram da platim kaznu, a ne govorite istinu. Vi ste bili ministar informisanja i znate jako dobro kako se utiče na medije, tako da nemojte mene da učite, ja samo mogu od vas da učim.
Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, videli ste da ne postoji jedna istina, da ovde svaka poslanička grupa ima svoj politički stav i u skladu sa tim političkim stavom ona politički rasuđuje. Ono što sam rekao za Stranku srpskog jedinstva rekao sam javno za ovom govornicom i to ću uvek ponoviti. Ta stranka je proistekla iz desetogodišnjeg haosa ove zemlje i ona je delimično odgovorna za ono što nam se desilo, ali mnogo manje od vas iz Srpske radikalne stranke koji ste tome nalik. Što se tiče istine i traganja za istinom, najbolje bi bilo da mi primenimo Poslovnik o radu Skupštine, da ispoštujemo odluku Administrativnog odbora i da se vratimo glasanju o ovom zakonu u pojedinostima. Inače, ako budemo tragali za istinom, onda ćemo prvo morati da vidimo da li je istina tvrdnja Demokratske stranke Srbije da će biti uzdržana tokom glasanja o zakonu u načelu ili je istina da su glasali protiv, kao i poslanici SPS-a, Srpske radikalne stranke i Stranke srpskog jedinstva. Da li je istina da vam je stalo do člana 105, kao što ste rekli, ili do kontriranja Republičkoj vladi zbog toga što smo smenili kadrove i Obrena Joksimovića. Da li je istina da ste pozvali narod na izbore na Kosovu, pa potom vodili antiizbornu kampanju i čestitali izbornu pobedu, da li je istina da ste citirali ovde Međunarodnu organizaciju rada i zamenika direktora Bronštajna, a potom rekli da Bronštajn nije predstavnik Međunarodne organizacije rada - mnogo konfuzije za odgovorno mesto. Mi smo juče glasali, tesnom većinom glasova je zakon u načelu prošao i ja vam predlažem da, u interesu Skupštine, nastavimo svoj rad onako kako se to radi u civilizovanim društvima: glasanjem. A 200 glasanja je pred nama, vi imate 200 prilika da oborite ovaj zakon; izvolite, pokušajte.
Ako smo iscrpli, ovo je bila replika na ovo, izvolite - replika.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Jovanović je pomenuo SSJ u negativnom kontekstu i zato se javljam. Meni je kompliment, gospodine Jovanoviću, kada vi kažete da je SSJ proizašla iz haosa u ovoj zemlji i da mi nismo stranka po vašem ukusu. To može samo da znači plus za SSJ. Toliko o mišljenju gospodina Čede Jovanovića. Samo da kažem, što se tiče Dragana Markovića-Palme, on se zaista bavi trgovinom uglja, ali u ovoj zemlji postoji jedna grana koja se zove trgovina. Ona ima posrednike između proizvođača i krajnjeg potrošača. Zar je neljudski, zar je kriminal ako se neko bavi trgovinom na legalan način i ako je dva puta, 1995. i 1996. godine, bio proglašen za najboljeg privatnog menadžera u Srbiji i Jugoslaviji? To je čovek koji od svoje 15. godine radi, radi časno i pošteno, čovek koji živi na selu u Končarevu kod Jagodine i koji u svom selu dobije otprilike oko 95% glasova na lokalnim izborima. Kada seljaci glasaju za svog komšiju, za svog seljaka, onda to najbolje govori o tome kakav je on čovek - pošten čovek, ugledan čovek, čovek koji je zaista primer pravog srpskog domaćina. Nemojte, molim vas, da ove časne poslanike SSJ nazivate kriminalcima, to zaista nije pošteno. To su lekari, to su doktori nauka, to su inženjeri, to su penzioneri, treba da bude sram svakoga onog ko u takvom kontekstu govori o SSJ. Zahvaljujem se.
Ovo je prva replika, nije replika na repliku, već je replika zato što je on replicirao Jovanoviću, a sada ja njemu izlazim na repliku. Dame i gospodo narodni poslanici, ustanovili smo kako je lako, čak i kada se istina sa ove govornice kaže, da se neko uvredi, a bilo je lepo slušati kako je najteža optužba zato što neko vozi drtavog "juga". Tako je rekao poslanik. To je najstrašnije, jer ja u stvari hoću da prevarim narod, da narod misli da sam pošten da bih dobio službeni automobil, koji "audi" ili nešto slično. To je najluđa optužba koju sam ikada u životu čuo i najsmešnija optužba koju je ikada iko negde izneo. Da imam bolji auto, hvala Bogu, vozio bih ga. Lepo bi bilo da poklonite SRS bolji automobil, imate ih, poklonite i voziću odmah taj bolji automobil. Što se tiče onoga ko bi od koga mogao da uči, samo da kažem da sam rekao potpunu istinu i to svi znaju. Na toj televiziji, slučajno mi tamo supruga radi, ima i mnogo drugih, a za to - neće dugo - nemojte da se radujete, ne radi, ona je tamo formalno. Ne može žena Aleksandra Vučića baš da radi tamo i da uređuje vesti, ali ja ne kukam, to je valjda normalno i podrazumeva se. Nešto drugo hoću da vam kažem, oko poštenja i oko toga, mnogo se ovde govorilo i mnogo se pisalo u novinama i kada nisu znali DOS-ovci šta će da rade, onda kažete radikalima - takvi su i takvi su, da po ceo dan vode kampanju kroz sve medije, da govore sve živo šta im padne na pamet. Meni je drago da ste se vi konačno sa njima složili, meni je drago da čujem to od svih, a ne da neki kriju, neki koji neće da kažu, a neki hoće da kažu. Dobro je da to svi kažu i da vidimo da li imate nešto. Zašto nismo u zatvoru, na bandere bi nas obesili da su našli nešto, ne bi nas u zatvor stavili, na bandere bi nas okačili. Kao što vidim, nema nijednog. Vi ste te ljude koji su i doktori nauka i to stvarni doktori nauka, koji su završavali fakultete sa najvišim uspehom, koji su pošteni i časni domaćini, nazivali lopovima. Nazvali ste Tomislava Nikolića lopovom, koga ste i podržali u izbornoj kampanji, u prethodnoj izbornoj kampanji. Nazivali ste najpoštenije ljude tim imenima. Onda se ljutite kada vam neko kaže ono što jeste, kao što su vas neki juče iz Demokratske stranke vodali po hodnicima da ne glasate. Časne ljude na takav način nazivati! Treba da je zaista sramota, ako obraza imaju, one koji su u stanju da tako poštene, časne i, kao što vidite, neokaljane ljude (jer bi po banderama visili da jesu) na takav način napadaju. SRS je stranka bez kompromisa, stranka koja se bori za interese svog naroda, stranka poštenih i časnih ljudi i, kao što reče predsednik, njeno vreme tek dolazi. Hvala vam.
Čini mi se da smo iscrpli krug replika i da se podsetimo o čemu treba da odlučujemo. Mi zapravo odlučujemo o prigovoru predsednika poslaničke grupe DSS-a da je uvidom u televizijski snimak jučerašnje sednice utvrđeno da je došlo do zloupotrebe poslaničkih kartica na šestom mestu u drugom redu, sa moje leve, a vaše desne strane. On traži da se utvrdi kršenje Poslovnika Narodne skupštine po članu 117. Hoćete li snimak? Da li može da se pusti snimak? Snimak je pušten predsednicima poslaničkih grupa, kao i potpredsednicima Skupštine. Ne znam da li postoje tehničke mogućnosti da se snimak pusti i narodnim poslanicima. Evo, da dobijemo taj odgovor pa ćemo nastaviti. Da, u trenutku glasanja, ne ona šema. Pre nego što dobijemo odgovor, gospodine Jovanoviću, izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, opet bih vas zamolio da ne pravimo od Skupštine cirkus. Na snimku koji nam je prikazan veoma jasno se vidi da poslanici Demokratske stranke u drugom i u trećem redu ne mogu da glasaju u svojim klupama. Na isti način je izabrana Republička vlada, na isti način je izabran predsednik Skupštine, Maršićanin, sa potpredsednicima Skupštine; i svaka odluka je doneta na isti način. Zašto ćemo sada mi ovde posmatrati televizijski snimak i proces glasanja, kada je jasno da ne može da se glasa u poslaničkim klupama poslanika Demokratske stranke. Svi vi to dobro znate i to znaju oni koji su danas još jedanput pokušali da obmanu javnost. Da li je potrebno da svaki poslanik Parlamenta prođe pored drugog i trećeg reda da bi video da poslanici Demokratske stranke ne mogu da glasaju u svojim poslaničkim klupama? Skupština je juče glasala, postojala je dilema, dilemu je na njkonkretniji način otklonio Administrativni odbor, jer je konstatovao da postoji, i elektronski i manuelni, verifikacioni zapis o prisustvu poslanika u sali i šta sada to znači? Neka se iznese jasan predlog.
Po Poslovniku, gospodin Nikolić.
Ne znam zašto nas gospodine predsedniče, ovde dovodite u neodumice i zašto ne poštujete Poslovnik koji je povodom ovog pitanja apsolutno jasan. Ako kartica bude zloupotrebljena (umirite ovog sekretara...).
Sekretar je miran, koliko vidim. Nemirni su poslanici.
On je miran, samo vam je zaokružio da je poslanik koji je bio u Solunu bio tu. Miran je - 250 poslanika zbog njega danas rešava šta će sa zakonom.
Molim vas da karticu sa mesta na kome nema poslanika prebacite i neka sedne tu čovek. Ne možete sedeti tu, a glasati u poslednjem redu. Nemojte izigravati cirkus da biste dokazali da je ono što se na snimku vidi nevidljivo. (Iz sale: Vidi ti na snimku ko sedi ovde.) Ljudi, vi ćete većinom utvrditi da je vidljivo nevidljivo, a o tome ćete se izjasniti ...
To mi je nešto poznato. (Iz sale: Znam ja tebe, i za tebe sam glasao ovde.)
Sram vas bilo. Sram vas bilo. Izvolite, gospodine Nikoliću, možete nastaviti.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi treba da postupimo po Poslovniku, a to je da pitamo predsednika Narodne Skupštine, da li je poništeno glasanje o zakonu o radu, u načelu. Članom 117. nije predviđeno da Skupština odluči da li je izvršena zloupotreba kartice. Predviđeno je da, ako je bilo zloupotrebe, glasanje bude poništeno. Sve je ostavljeno na procenu gospodinu predsedniku Narodne Skupštine. Predsednik Narodne skupštine nedvosmisleno nas obaveštava već dva dana da narodni poslanik Novaković nije bio tu. Zašto onda, gospodine predsedniče, zamajavate čitavu Skupštinu. Šta sada ovo znači? Ili poništavate glasanje ili ne poništavate glasanje? To samo zavisi od vas, uopšte ne zavisi ni od Administrativnog odbora, ni od Narodne skupštine. Znam da je predlagač zakona za sada obezbedio većinu i da će u ponovnom glasanju najverovatnije zakon u načelu biti izglasan. Bože zdravlja, nemate vi živaca da trpite pet dana raspravu o amandmanima. Doći će do momenta da Skupština usvoji amandman koji potpuno menja samisao zakona. Onda će se postaviti pitanje, na šta Skupština liči i gde nas sve ovo vodi. Dakle, tražim od vas, gospodine predsedniče, da odlučite da poništite jučerašnje glasanje i da Predlog zakona u načelu stavite ponovo na glasanje.
Jučerašnja odluka je povučena, a to se vidi iz stenografskih beležaka, o tome ćemo se danas izjasniti. Ostalo nam je da se izjasnimo u skladu sa sopstvenom savešću i u skladu sa činjenicama kojima svi raspolažemo, o tome da li je bilo povrede Poslovnika iz člana 117. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 107, protiv 78, uzdržano 19, nije glasalo 28, ukupno 232 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ocenila da nije bilo povrede 117. člana Poslovnika. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Po Poslovniku, gospodin Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, u ovakvim situacijama je lako zaključiti da stvarno čovek može da iskazuje sumnju u elektronski sistem. Tražim da se prisustvo poslanika u sali proveri brojanjem, jer je neverovatno da uoči glasanja budu 222 prijavljena poslanika, da u momentu glasanja bude 232, a sada ih je 214. (Iz sale: Izašli su.) Ljudi, mnogo je ozbiljna stvar, o jednom glasu se radi i predlažem da se prisustvo poslanika ubuduće proverava brojanjem.
Na član 1. amandman su podneli Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada je prihvatila amandman , s tim što je predložila pravno - tehničku redakciju teksta amandmana. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je prihvatio amandman , sa pravno - tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, asa kojom se saglasio predstavnik podnosilaca amandmana na sednici Odbora. Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa pravno - tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amadmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS je, ponavljam, amandmane pisala na osnovu svog programa, ne sarađujući ni sa kim i ne izvršavajući ničije želje. Ispostavilo se posle da nekoliko poslaničkih grupa ima veoma sličan stav povodom Predloga zakona o radu, kao što ga ima i poslanička grupa SRS. Osnovni amandman je u stvari deo amandmana koji se odnosi na stav 2. prvog člana Predloga zakona, a to je da se reč "ili" zameni veznikom "i". Tako da kolektivni ugovor, pravilnik o radu i ugovor o radu budu sastavni deo uređivanja prava i obaveza poslodavaca i radnika. Mislim da ni vama, a ni građanima Srbije ne treba preterano objašnjavati zašto - i kolektivni ugovor , a ne - ili kolektivni ugovor. Oko toga se vodila velika polemika i tu se u stvari rešava da li su ovim zakonom zaštićena samo prava poslodavaca ili je država spremna da Predlogom zakona o radu zaštiti minimum prava radnika, a posebno onih radnika koji će doći pod udar poslodavčeve organizacije i poslovanja, njegovih tehničkih mogućnosti ili njegovih finansijskih mogućnosti, pa će u najgorem slučaju ostajati i bez posla. Naravno, u stavu 1. je nepotrebno pisati - prava, obaveze i odgovornosti se uređuju ovim zakonom i posebnim zakonima u skladu sa ratifikovanim međunarodnim obavezama. Naravno da je to u skladu sa obavezama. Postavlja se pitanje - ako ovako ostavite formulisan stav 1, da li će biti ta prava, obaveze i odgovornosti regulisani isključivo do sada ratifikovanim obavezama ili se ovim otvara kart blanš da svaki sledeći ratifikovani sporazum predstavlja našu obavezu bez unošenja u Zakon o radu. Ako je ovo zakon o radu i ako su u njega unete ratifikovane međunarodne obaveze, onda to ne treba da piše; a ne može da bude osnov za poštovanje budućih ratifikovanih obaveza, jer one moraju da uđu kao izmene i dopune u Zakon o radu. Ovo upisivanje liči na neko ulagivanje ili na dokaz nekom u inostranstvu da, evo, Srbija konačno prihvata ratifikovanje međunarodnih obaveza. To ništa ne znači. Onaj ko čita Zakon o radu znaće da li smo ga uradili u skladu sa ratifikovanim obavezama ili ne, pisalo to u zakonu ili ne.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zapravo su ovaj član 103. i delimično član 105. suština onoga kod ovog zakona oko čega su se lomila koplja. Ta revolucionarna i radikalna izmena u odnosu na postojeće radno zakonodavstvo proizilazi iz stava poslaničke većine Republičke vlade, kojom se zapravo ruši koncept komunističkog uređenja privrednog života. Mi ne možemo Zakonom o radu narediti poslodavcu da mora da se dogovara sa svojim radnikom jer ovo više nije društvo kojim upravlja radnička klasa, društvo u kome ne postoji niko drugi osim radničke klase. Mi možemo naložiti poslodavcu da obavezno pregovara sa svojim zaposlenima, možemo uvesti arbitražu i sve je to učinjeno u članu 138. predloženog zakona o radu. Ono što je ozbiljna primedba poslanika Srpske radikalne stranke, to su obaveze koje proizilaze iz međunarodno prihvaćenih konvencija, a između ostalog i konvencija kojima se uređuje radno zakonodavstvo u našem društvu. Ali, mi smo usvojili amandman jedne poslaničke grupe kojim se izlazi u susret ovakvom stavu i kojim se veoma precizno kaže da se prava, obaveze i odgovornosti iz stava 1. ovog člana uređuju kolektivnim ugovorom ili pravilnikom o radu, a u daljem tekstu - opštim aktom ili ugovorom o radu, u skladu sa zakonom, postojećim zakonom, i u skladu sa potvrđenim međunarodnim konvencijama. Mi smo dobili dopis Saveznog sekretarijata za rad u kome se obavezuje da će uskladiti savezno zakonodavstvo sa republičkim; mi smo prinuđeni da sledimo logiku života u Republici Srbiji i da zakone prilagođavamo potrebama našeg društva, čak i u situacijama u kojima ne funkcioniše savezni parlament. Možemo preći preko paradoksa da savezni parlament nije u stanju da uvaži realnost života po pitanju 29. novembra kao državnog praznika, ali ne možemo ići tako daleko i tolerisati nefunkcionalnost saveznog parlamenta u situaciji u kojoj imamo potpuno neregulisanu oblast radnog zakonodavstva. Dakle, važno pitanje je obaveznost kolektivnog ugovora i mi na tako nešto ne pristajemo, jer ne možete zakonom obavezati poslodavca da on mora da potpiše kolektivni ugovor sa svojim zaposlenima ukoliko tako nešto nije realno. On je obavezan po zakonu da pregovara i u tome smo potpuno usaglašeni sa Međunarodnom organizacijom rada i radnim zakonodavstvom svih modernih evropskih društava. Verujem da mi možemo oko toga da se dogovorimo. Što se tiče ratifikacije i potvrđivanja međunarodnih konvencija, zakonom o radu i amandmanima koje smo prihvatili izašli smo u susret tim namerama onih koji osporavaju zakon. Ali, ne možemo izaći u susret nameri da se poslodavac obaveže na kolektivni ugovor, jer je to zapravo vraćanje u vreme koje je prevaziđeno po svemu, pa između ostalog i po privrednoj dinamici i životu koje on prati.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Branislav Ivković, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo poslanici, poslanici SPS-a podržaće sve amandmane koje su podneli poslanici na član 1. ovog predlog zakona o radu, jednostavno zbog toga što kolektivni ugovor nije komunistička tekovina. Ako je kolektivni ugovor komunistička tekovina, onda sve što vidimo da se događa u Italiji, Engleskoj, Francuskoj, Americi je čist komunistički događaj. Koliko znamo, svi sindikati imaju i te kakvu snagu u tim zemljama; tamo jeobaveza poslodavaca odnosno preporuka damoraju da pregovaraju i zaključuju ugovore, pre svega u oblasti zarade, ali i u oblasti zapošljavanja i prekida radnog odnosa. Tu postoji još nešto. To su stečena prava radnika u ovom desetogodišnjem periodu, za koji mnogi govore da je crn, a ona su upravo u tome da sindikat, kao predstavnik radničke klase, sklapa kolektivni ugovor sa granskim oblastima delovanja i time reguliše na jednom opštem nivou poziciju radnika u procesu rada, pre svega zarade, zapošljavanja i otkaza. Ovim predlogom zakona i relativizacijom kolektivnog ugovora kao takvog, u članu 1, faktički se radnicima ukidaju prava, jer decidno piše - pravilnik o radu ili, kolektivni ugovor. Jasno je da ni jedan poslodavac neće ući u pregovaranje oko kolektivnog ugovora jer postoji rečca - ili, i sigurno će se opredeliti za - pravilnik o radu, gde će sam sve da propiše. Tako će dovesti radnika u mnogo gori položaj nego što je danas. Jasno je da ovim članom, kako je to Vlada Republike Srbije predložila, radnička klasa ima značajno umanjena prava. Nema mogućnost preko sindikata da generalno definiše svoju poziciju, a da poslodavac kroz pravilnik o radu ide ka jednoj detaljizaciji pozicije radnika i međusobnog odnosa između poslodavca i radnika. Pošto je već donet Zakon o privatizaciji, onakav kakav jeste, jasno je da će se poslodavci ponašati kao kauboji i da će radnicima, ukoliko se ne usvoji amandman na član 1, biti vrlo teško u ovoj zemlji.
Reč ima gospodin Dragan Milovanović, ministar za rad i zapošljavanje.
Poštovani narodni poslanici, pitanje kolektivnog pregovaranja je bilo često pominjano kada se radilo na ovom zakonu. Ako ste dobro pročitali ovaj zakon, a verujem da jeste, vidite da je čitav zakon koncipiran tako da usmerava ka kolektivnom pregovaranju. Veliki broj članova, čitavo poglavlje je posvećeno baš kolektivnom pregovaranju. Namera Vlade jeste da se podstakne kolektivno pregovaranje i da se potpisuju kolektivni ugovori. Ono što je nemoguće, to je nekog naterati zakonom da potpiše nešto što ne želi. U ovom slučaju predlog koji predlažu poslanici, kada se radi o ovom članu vezanom za kolektivno pregovaranje, ide u tom pravcu da država obaveže poslodavca i sindikate da potpisuju kolektivni ugovor. To je praktično nemoguće. Sa druge strane, insinuacija da se ukida kolektivno pregovaranje i da se ukidaju kolektivni ugovori apsolutno nije tačna. Za razliku od gospodina Ivkovića, vrlo dobro znam šta je kolektivno pregovaranje i potpisao sam nekoliko kolektivnih ugovora, radio sam kao radnik i vrlo dobro znam kakva su prava koja se stiču kolektivnim ugovorom. Prihvatanjem amandmana DSS-a, izmenjen je član 1. koji sada glasi: "Prava, obaveze i odgovornosti po osnovu rada uređuju se ovim zakonom i posebnim zakonima, u skladu sa potvrđenim međunarodnim konvencijama. Prava, obaveze i odgovornosti iz stava 1. ovog člana uređuju se kolektivnim ugovorom, ili pravilnikom o radu (u daljem tekstu: opšti akt), ili ugovorom o radu." Normalno je da mora da stoji "ili", jer se mora ostaviti mogućnost da poslodavac, koji nema sindikate u svojoj firmi, a veliki broj tih privatnih preduzeća nema sindikate, na neki način reguliše pitanje rada u svom preduzeću. U tom pravilniku o radu, dalje se kaže, on ne može biti gori od kolektivnog ugovora. I, s druge strane, kada se priča da se kolektivno ugovaranje ukida, da podsetim da smo mi proširili prava za kolektivno pregovaranje, da smo dali mogućnost da se sada potpisuju kolektivni ugovori i na nivou opštine, grada i pokrajine. Podsetiću vas na član 178. zakona, u kome se vrlo jasno kaže: "Odredbe kolektivnog ugovora koji je na snazi na dan stupanja na snagu ovog zakona, a koje nisu u suprotnosti sa ovim zakonom, ostaju na snazi do zaključivanja kolektivnog ugovora u skladu sa ovim zakonom". To znači da svi kolektivni ugovori nastavljaju da važe. U članu 138. ponovo se upućuju poslodavci i sindikat dodatno se daju mogućnosti pregovaranja, da pojačaju pregovaranje, tako da mislim da sa ovim usvojenim amandmanom, koji je predložila DSS, imamo apsolutno zaokruženo pitanje kolektivnog pregovaranja i kolektivnih ugovora, pataj član, po meni, više ne bi smeo da bude sporan.
Zahvaljujem. Ima reč gospodin Branislav Ivković [[pravo replike]]
Znamo da je Vlada prihvatila amandman DSS, ali i sa tim je ostala rečca "ili". Čim kaže da se uređuje kolektivnim ugovorom, ili pravilnikom o radu, ili ugovorom o radu, jasno je da će poslodavac, pogotovu onaj poslodavac koji u nagloj privatizaciji, u ograničenom vremenskom periodu dođe naglo do velikog kapitala, do koga možda nikada ne bi došao osim u zemlji Srbiji, da ide ka pravilniku o radu, kao ugovoru o radu koji on propisuje, a da zaobiđe kolektivni ugovor. Znači, treba biti jasan, vi koji ćete glasati protiv ovog amandmana, vi ukidate kolektivni ugovor, tu je suština.
Ima reč gospodin Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledna je namera predlagača zakona da u zakonu figurira kolektivni ugovor, ali da praktično bude ukinut. To se vidi, recimo, iz člana 3. koji glasi: "Poslodavac koji nije zaključio pojedinačni i kolektivni ugovor, prava, obaveze i odgovornosti po osnovu rada uređuje pravilnikom o radu ili ugovorom o radu, u skladu sa zakonom i drugim propisima". Znate, u konjičkom sportu ima jedna disciplina gde se preskaču prepone, ali pri donošenju zakona ne možete da preskačete Ustav, a Ustav Republike Srbije, član 35. stav 3. glasi: "Zaposlenima može prestati radni odnos protiv njihove volje, pod uslovima i na način utvrđen zakonom i kolektivnim ugovorom". To je ustavna kategorija, ljudi. Znači, kolektivni ugovor je obaveza za svakog poslodavca, ne pregovaranje o kolektivnom ugovoru, nego kolektivni ugovor. Kažete - ne može Vlada da natera poslodavca da potpiše kolektivni ugovor. Pa to je obaveza iz Ustava. Vlada koje ne može da sprovede ustav zemlje, ne postoji u zemlji. Svaki poslodavac je obavezan da potpiše kolektivni ugovor. Zamolio bih vas da ne radite naopako. Pa jeste, da ne "koljete pod rep", što bi rekli naši ljudi. Prvo pristupite izmenama Ustava Republike Srbije. Ne može opravdanje za sprovođenje reforme na silu da bude - menjaćemo ustav, ne valja nam ustav. Ustav nam je odličan. Da ne valja, već biste pristupili njegovim izmenama. Ne možete mimo ustavnih odredbi da donosite zakone, za koje tvrdite da su reformski, samo nisu po ustavu; i da zato nema Ustavnog suda Srbije. Jer, mislim da profesori Pravnog fakulteta nisu vaspitavali pravnike da budu sudije, a da kradu i lažu, nego, ako su ih vaspitali pravnici kako treba, onda vi nećete naći ni jednog sudiju koji bi bio sudija ustavnog suda, a da vam za ovu odredbu kaže da je u skladu sa ustavom. Ne može čovek, piše drugačije u Ustavu Republike Srbije. Ne igrajte se sa tim. Ponavljam, imaćemo jednoga dana Ustavni sud Republike Srbije. Kolektivni ugovor mora da bude obavezan po Zakonu o radu, ili ne donosite Zakon o radu dok ne promenite Ustav Srbije.
Pošto se više niko nije javio za reč, stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Molim vas da se izjasnite glasanjem. Za 57, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman sam podneo kao diplomirani pravnik, koji je najveći deo svog dosadašnjeg radnog veka proveo upravo u radnom zakonodavstvu i u primeni radnog zakonodavstva. I, s druge strane, ne bih možda ni izlazio povodom ovog amandmana, ali jednostavno, da me vidite i da svi u ovoj sali mogu valjda da se uvere da nisam ovaj amandman podneo kao kriminalac, ili nešto slično tome, nego kao diplomirani pravnik. U članu 1. u stavu 2. predložio sam da se briše rečca "ili" i da se zameni rečcom "i", iz prostog razloga što smatram da pojedinačni pravni akt, a to je ugovor o radu, ne može da menja opštepravne akte, kao što je pravilnik o radu ili kolektivni ugovor. Znači, specifičnost uvek postoji, u svakoj firmi. I kada se sa pojedinim zaposlenima zaključuju ugovori o radu ima određenih specifičnosti, koje su samo na opšti način predviđene u opštem aktu, odnosno u pravilniku o radu i u kolektivnom ugovoru. Zato mislim da je obaveza i da bi trebalo da bude omogućeno da, pored pravilnika o radu, pored kolektivnog ugovora, postoji obaveza, odnosno, ona i postoji, ali da zaključuje se i ugovor o radu. Dakle, morali bismo da prihvatimo da moraju da postoje kolektivni ugovori, jer oni poslodavci koji to ne potpišu, krše zakone, krše Ustav i pozitivne propise ove zemlje. Neko reče ovde, da nema organizovanih sindikalnih organizacija kod pojedinih poslodavaca - u zakonu takođe stoji da tamo gde ne postoji dovoljan broj radnika da bi se organizovala sindikalna organizacija, oni mogu da se udruže sa zaposlenima kod drugih poslodavaca i da naprave zajedničku sindikalnu organizaciju, koja može da se bori za njihova prava. Iz tog razloga ponovo apelujem da se prihvati ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Za 41, protiv 100, uzdržan jedan, nisu glasala 23, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Garčević. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani ministre, dolaskom ovog zakona, a i prethodnih zakona, meni je bilo jasno da će se napraviti sve ono što treba da realizuje gospodin predsednik Vlade sa privrednicima Nemačke, da otuđimo ovo što imamo, da radnicima ne ostavimo mogućnost zaštite njihovih prava i, na kraju, da pokušamo razbijanjem radničke klase, da stvorimo što više sindikata, što više haosa i na taj način rasprodamo ovo što nam je ostalo. Kažu da kolektivni ugovor ne treba ili, drugačije rečeno, mi ćemo omogućiti ono što je povoljnije poslodavcu koji jeftino kupi ovo naše sirotinje, pa ćemo lepo to unovčiti. Znamo dosta ljudi koji rade u Vladi Srbije koji će procenjivati, a i agencije koje ćemo angažovati, kako će proceniti tu imovinu, pa, s obzirom da nemamo 70% u prodaji, radnici nemaju prava. Napravićemo jedno sedam - osam sindikata, pa će onaj naš, koji je vladin ili ministrov sindikat, da sklopi ugovor, a ostali nemaju nigde obaveze. Predložio sam da u Zakonu ne stoji "ili", nego da u Zakonu u stavu 2. stoji "i", a da se ovaj deo teksta, kada se pominje "opšti akt" briše. Sigurno je da se pravilnik ne može poistovetiti sa ugovorom. Pravilnik donosi poslodavac, a ugovor se sklapa na većem nivou i on je obavezujući za sve poslodavce da izvrše sklapanje ugovora. Kažu - Vlada će transparentno to da uradi. Ako je u pitanju da se ne zaštite interesi radnika,to i vidim i tako se to i radi već duži period. S druge strane, hoću da pored ovoga apelujem da ove krađe koje se dešavaju sa glasovima, napadi na obrazovanje, napadi na pravosuđe, napadi na vojsku, svi napadi ovde, da se jednom prekine sa time i da se sve te institucije ostave na miru da rade svoj posao, jer svi smo ih mi završavali ili u njima učestvovali. Ovakav zakonski predlog, koji umanjuje prava, eliminiše kolektivni ugovor, ide na štetu radnika. Nadam se da ćemo jednog trenutka doći na vlast, vrlo brzo, i da će SPS, shodno svojim programskim opredeljenjima, ovakav zakon koji je štetan po radnike poništiti i doći do zakona koji će uvažiti i radnike i poslodavce, ali i doći do nekog rešenja koje je prihvatljivo za sve.
Reč ima gospodin Toma Bušetić, kao predstavnik SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ceo ovaj prvi član nije dobar. Lepo je primetio i predsednik poslaničke grupe Tomislav Nikolić da je u ovom prvom stavu nepotrebno vezivati se za međunarodne konvencije. Jednostavno, svi naši zakoni treba da imaju osnov u Ustavu sopstvene zemlje, a ne u nekim ratifikovanim međunarodnim konvencijama, pogotovo zato što je čitavo naše dosadašnje radno zakonodavstvo zasnovano na ratifikovanim međunarodnim konvencijama. Zašto mi insistiramo na prihvatanju ovog amandmana koji je podneo poslanik Vladimir Garčević? Jednostavno, kolektivni ugovor nije obavezan institut. On je fakultativan. To znači može, a ne mora. Ishod će biti - ne mora. Zašto je važan kolektivni ugovor? Važan je, jer reguliše tri najvažnija pitanja: zapošljavanje radnika, otpuštanje radnika i zaradu. Kada smo govorili o zapošljavanju, nije samo bitan institut oglasa. Možda je još važnija stvar obaveza organizacije da prijavi slobodno mesto Zavodu za zapošljavanje. Kada govorimo o otpuštanju, u članu 103. je jasna stvar da se radnik može otpustiti kad god želi poslodavac: i zbog rezultata rada; i zbog iznenada utvrđenog neznanja ili nesposobnosti, i zbog ružnog ponašanja itd, što je neprihvatljivo. Konačno, kada je reč o samoj zaradi, poslodavac će moći sam da određuje zaradu. Uvek će moći da odredi manju zaradu i u jednoj oštroj konkurenciji, gde će biti veliki broj nezaposlenih radnika, da poslove dobiju neki drugi, a ne oni koji trenutno rade u tim fabrikama. Smatram da je nužno prihvatiti ovaj amandman i sve ove amandmane koje su predložili prethodni poslanici, ova tri amandmana, jer će to ipak doprineti da ovaj zakon promeni onu najvažniju suštinu za koju se mi zalažemo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, gospodine Nikoliću (predstavnik poslaničke grupe SRS).
Pošto je bilo tri amandmana skoro istovetne sadržine i pošto je ovo poslednji amandman na član 1, o kome raspravljamo veoma je bitno, mnogo je važno i opredeljuje sudbinu zakona. Znam da je nemoguće ubediti vas da glasate drugačije. Rovovi su iskopani, više niko i ne razmišlja o tome šta je dobro u Predlogu zakona, razmišlja se samo o tome kakva je sudbina i poslaničke grupe se već opredeljuju, prave se čak i koalicije za sledeće izbore. Moram da kažem da je obrazloženje predlagača - Vlade Republike Srbije, kojim odbija i amandmane koje je podnela SRS i ove druge dve poslaničke grupe, u najmanju ruku, cinično. Fakultativnost kolektivnog ugovora Vlada obrazlaže željom da zaštiti radnika, potpunim izvrtanjem teza, pa kaže - "pošto ne mora da bude kolektivni ugovor, mi moramo da predvidimo i druge načine kojima će se štititi prava radnika, da radnici ne bi bili potpuno obespravljeni." Vlada je dužna da poštuje Ustav i zakone i da kaže da je obavezan kolektivni ugovor. Onda ne mora da štiti nekim drugim nižim aktima prava radnika, ako ih već štiti onim što je propisano Ustavom. Kolektivnim ugovor je propisan Ustavom i tu više nema priče. Ubeđen sam, i SRS će insistirati na tome, da je sva ova naša dalja rasprava bespredmetna. Glasanje o Predlogu zakona u načelu je poništeno. Poništio ga je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Vi ste posle utvrdili da on nije povredio Poslovnik kada je rekao da nije poništeno, tako da nama i dalje ostaje na snazi poništavanje glasanja u načelu. Skupština gubi vreme, a vi možete da nastavite ovu sednicu i mi ćemo učestvovati u radu. Želja nam je da potpuno iskažemo stav SRS-a o ovom predlogu zakona. Bespredmetno je dalje govoriti o ovome kada je poništeno glasanje u načelu i vreme vam je da razmislite da li vam treba odlučniji, čvršći predsednik Narodne skupštine.
Molim vas da se vratite na temu, gospodine Nikoliću.
Ja sam baš hteo da vas pohvalim, draga moja gospođo, i da predložim da vi budete predsednik Narodne skupštine.
Nemojte me vi predlagati i hvaliti, nego se vratite na temu.
Jer se vama ovo - korak napred, korak nazad - sigurno ne bi dešavalo. Ja osećam žmarce po leđima i znam da vi vodite sednicu Narodne skupštine. Nisu žmarci na prednjoj strani, nego na zadnjoj strani. Dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko članova zakona opredeljuje zakon. Sve ostalo je uglavnom pogoršavanje uslova pod kojima će radnici raditi u fabrikama. Ovo je jedan od bitnih. Preskočite li ovu prepreku, a ne razmislite o njoj onako kako vam savest nalaže, navlačite na sebe veliki greh. Znam da licitirate brojem radnika koji su za, koji su protiv. Mnogo radnika je protiv ovog predloga zakona, a i oni koje ubeđujete sada da je zakon dobar, kada bude počeo da im se na leđima primenjuje, vrlo brzo će reći da zakon nije dobar. Zato glasajte za ovaj amandman, bez obzira na to što niste glasali za amandman Srpske radikalne stranke. Želja nam je da se zakon popravi, a jednog od podnosilaca amandmana idući put pozivam, kada bude glasanje o Predlogu zakona u načelu, da bude u sali, da ne beži iz sale, pa da posle dolazi da brani svoj amandman. Za zakon se treba boriti i u načelu i po amandmanima.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Vladimir Garčević. Za 46, protiv 107, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 19, ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Prelazimo na član 2. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, predstavnik poslaničke grupe DSS.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, amandman 1. narodnog poslanika Dragana Markovića je jedan od amandmana koje je poslanička grupa DOS usaglasila sa sindikatom. Njegova suština je da se kompletira član 2. ovog zakona i pored stranih državljana dodaju se i reči: "i lica bez državljanstva". To je jedan od 21 amandmana koje Vlada nije usvojila, a poslanička grupa DOS-a je usaglasila sa sindikatom. Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije će glasati za ovaj amandman i sve ostale iste amandmane.
Reč ima Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da sam ja predsednik poslaničke grupe DOS-a, dozvolite mi da ipak znam koje smo amandmane usaglasili sa sindikatima, a koji su amandmani koji nisu naišli na našu podršku. Možda je Demokratska stranka Srbije, koja je takođe vodila razgovore sa predstavnicima sindikata, postigla taj dogovor, ali dogovori koji su proistekli iz sastanka DOS-a i predstavnika sindikata su dogovori koje je Republička vlada podržala i koji su u formi amandmana praktično već postali sastavni deo Zakona. Veoma jasno, i samo bih vas zamolio, pošto znate da smo postigli dogovor sa sindikatima, da kažete da li ste bili prisutni na tom sastanku na kojem je taj dogovor postignut.
Replika, narodni poslanik Srđan Petrović.
Demokratska stranka Srbije je prihvatila dogovor DOS-a i sindikata. To svi znate. Dogovor DOS-a i sindikata je trajao pet ili šest sati. Demokratska stranka Srbije je imala posle toga, sutradan, dogovor sa sindikatima i u taj dogovor ubacila je naknadno još dva amandmana. To su na član 22. i na čuveni, sporni član 105. Jasna je matematika, Vlada je prihvatila dvadesetak amandmana, 50 je usaglašeno, to svi znaju, i još jednom o tome da informišem javnost. Ono što je važno, Demokratska stranka Srbije će se dogovora držati, glasaće ne samo za amandmane koje je predložila Demokratska stranka Srbije, nego će glasati za amandmane drugih stranaka, a među tim amandmanima ima i amandmana stranaka DOS-a.
Reč ima gospodin Dragan Milovanović.
Stalno se operiše sa pričom o 50 amandmana, a razgovarano je o 30 amandmana i vi to vrlo dobro znate. Najveći deo tih amandmana je prihvaćen, najveći deo amandmana koje je Demokratska stranka Srbije predložila je prihvaćen, a ovaj amandman koji je predložen ovde u suštini ništa ne menja, jer se u prvom stavu ovog člana kaže: "Odredbe ovog zakona primenjuju se na zaposlene koji rade na teritoriji Republike Srbije, kod domaćeg ili stranog pravnog, odnosno odnosno fizičkog lica". Znači, primenjuju se na sve.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podneo narodni poslanik Dragan Marković. Za 50, protiv 80, jedan uzdržan, nisu glasala 34, od 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, da je prihvaćen amandman na član 1. zamenika predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, Tomislava Nikolića, ovaj amandman bi bio besmislen. Bilo bi dobro da je to učinjeno. Nažalost, poslanička većina to nije želela da prihvati. Naime, članom 3. stavom 1. i 2. predlagač je predvideo da poslodavac koji nije zaključio pojedinačni kolektivni ugovor, prava, obaveze i odgovornosti po osnovu rada uređuje pravilnikom o radu ili ugovorom o radu, u skladu sa zakonom i drugim propisima. Pravilnik o radu donosi poslodavac. O čemu je ovde reč? Za ljude, za građane, za narod koji ne mora u sve to da se razume do tančina - da pokušamo da objasnimo. Naime, naš je predlog da mora da dođe do neke vrste sporazuma između zainteresovanih stranaka, između partnera, da mora da dođe do određene vrste i kompromisa, a ne do isključivo direktnog diktata i naloga poslodavaca svim zaposlenima. Jednim pojedinačnim pravnim aktom koji donosi poslodavac mogu da se u potpunosti regulišu pravila ponašanja, radni odnosi zaposlenih i on odlučuje bukvalno o svemu. Nikakvu vrstu odgovornosti nema, nikakva ograničenja, zakonom propisana, nema. On je taj koji sam odlučuje o sudbini svih onih koji rade u određenom kolektivu. To je nešto što je moralo da bude drugačije, čini mi se, iako mi iz Srpske radikalne stranke nikada nismo voleli nikome da se dodvoravamo, pa ni sindikatima, niti bilo kome drugom, niti demagoški da istupamo sa ove skupštinske govornice da bi neko pomislio, eto, kako smo finiji nego što jesmo, pa ćemo sada da mu se ulagujemo, iako to ne bi trebalo. Mislim da bi ovaj amandman trebalo prihvatiti, trebalo bi da prihvate i oni koji su već odredili amandmane za koje će da glasaju, a za koje neće, pa da čuju ovakvu argumentaciju i mislim da Vlada drugačijih argumenata nema. Ovo je dokaz da se u stvari dajupotpuno odrešene ruke poslodavcima - da li se to priprema za neko buduće vreme, kada će imati mogućnosti po nalogu Svetske banke, kako to reče u svom današnjem intervjuu ministar Milovanović zbog nekih 80 miliona koliko su obećali ako bude usvojen ovaj zakon. Pitam, koja im je tu računica ako za to daju 80 miliona, koliko ćemo onda miliona radnika da otpustimo (iako imamo svega nekoliko miliona stanovnika) da bi oni nama za takvu uslugu, kao i za donošenje takvog zakona, platili. Jedna od stvari o kojoj je tu reč je upravo ovaj pravilnik o radu. To je suština. Moramo to da sprečimo, ne zato što nećemo dobiti 8, 10, ili 80 miliona, već zato što ćemo sprečiti mnogo veću nesreću našeg naroda, mnogo veću nesreću naših radnika, mnogo veću nesreću naših ljudi i to je naša obaveza. Nisu oni to dali, mislim na taj uslov, za džabe, nisu oni blesavi da kažu - daćemo vam 80 miliona, kako reče ministar, čitao sam u novinama, može da kaže da to nije tačno, i da to daju za džabe. Besplatan sir je samo u mišolovci. Oni to daju da bi nam uništili proizvodnju, da bi nam uništili fabrike i da bismo imali svuda onakvu proizvodnju i onako fabrike da rade kao što ste napravili u "Zastavi", ili u još nekim mestima gde ste na sličan način postupali. Dakle, otpustiti 70%-80% radnika; nemaju na šta da se žale, nemaju kome da se žale, nema drugostepenosti, nema ničega, uništite i rasterajte sve. To je nešto što mi se čini da bi Narodna skupština Republike Srbije morala da predupredi, moralabi da obezbedi drugačiji odnos narodnih poslanika jer su birani u ovaj parlament, u ovu skupštinu, pa ma kako to sada zvučalo demagoški. Svi smo birani, ne samo mi iz SRS, već i ostali, zato što je jedan deo birača negde veći, a negde manji, mislio da će ga na najbolji mogući način zastupati, braniti njihove interese i štititi njihova prava. Ovim jedino štitimo prava male grupe ljudi, štitimo prava onih kojima pravite uslove da dođu da pojedu i unište domaću proizvodnju u ptopunosti; koji treba da oteraju radnike sa posla; što će reći radnicima niste radili dobro kao do sada; ili, kako vi ono kažete - ne možete malo da me platite koliko ja mogu malo da radim. Znam i mnogo onih koji rade i više od nas ovde, mnogo više, i ozbiljniji i odgovorniji posao rade, a imaju mnogo manja primanja. Pošto sam već bio reketiran danas za nekih 3.000 dinara sići ću sa govornice, ali pozivam narodne poslanike da prihvate ovaj amandman i mislim da će građanima Srbije, posebno radnicima, ipak biti mnogo lakše ako se ovaj amandman usvoji. Hvala vam.
Gospodin Nikolić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo od ministra za rad da je dosta godina proveo u sindikalnoj organizaciji i da je potpisao tri kolektivna ugovora, granska ili šta ja znam, na kraju krajeva, nije ni bitno. Za očekivati je da čovek koji je ceo radni vek proveo kao sindikalni radnik štiti prava radnika u ovoj skupštini, da se bori za njihova prava, da kaže: razumem potpuno kako će se osećati radnici, ali član sam Vlade koja je podnela ovaj zakon. Nemoguće je da jednog sindikalnog aktivistu za noć ubedite da treba potpuno eliminisati radnička prava. Evo člana 3, upozorio sam da je u vezi sa članom 1. i da se ovim Vlada razotkriva pred građanima Srbije i kaže - od sada, čitajte dalje u ovom predlogu zakona, za nas postoji samo poslodavac. Šta kaže član 3. - "Poslodavac koji nije zaključio pojedinačni kolektivni ugovor", a odakle mu pravo da ne zaključi pojedinačni kolektivni ugovor, "prava, obaveze i odgovornosti po osnovu rada uređuje pravilnikom o radu ili ugovorom o radu, u skladu sa zakonom i drugim propisom". Kakva je sudbina pravilnika o radu? Stav 2. - "Pravilnik o radu donosi poslodavac". Kakva je sudbina ugovora o radu? Član 22. - "Kada dođe do promene poslodavca (spajanje, pripajanje, podela, prodaja preduzeća i dr.) prava i obaveze iz ugovora o radu prenose se na novog poslodavca, uz pismenu saglasnost zaposlenog i novog poslodavca". Znači, nema prava radnika. Član 3. - nema prava radnika, ima prava poslodavaca. Zakon o radu nema prava radnika, ima prava poslodavaca. Možda to mora da se sprovede, ali ne može jednim antiradničkim zakonom. Ne može makazama da se preseče situacija u Srbiji i da se kaže - do danas je bilo ovako, a od danas počinje drugačije. Ne možete, izazvaćete lomove u stotinama hiljada porodica. Zarad koliko poslodavaca? Evo, godinu dana: koliko je poslodavaca došlo u novu demokratsku i reformsku vlast u Srbiji i zatražilo da učestvuje kapitalom u našoj privredi, zatražilo da kupi fabrike po bilo kojoj ceni, za dinar, za dolar, za marku, a koliko od tih poslodavaca... jesu li čekali ovaj zakon? Navedite mi spisak fabrika za koje su zainteresovani i čekaju ovaj zakon da bi ušli u te fabrike da obnove proizvodnju; navedite mi koje obaveze imaju, koliko radne snage, koliko će radnika u tim fabrikama ostati; navedite mi koji proizvodni program će biti u tim fabrikama i koliko će se jedinica proizvoda u toj fabrici proizvoditi godišnje. Dajte nam neki argument da ovaj zakon podiže privredu na noge. To što poslodavci sada mogu da čitaju naš zakon o radu i da kažu: evo, Srbija nas je poslušala da donese dobar zakon o radu -to nama ništa ne znači. Nama je potrebna Srbija u kojoj će da se proizvodi. I dalje sam ubeđen, koliko god da ste oborili na kolena privredu, da sve možemo osloncem na sopstvene snage. Vi kažete da ne može. Dajte taj vaš oslonac da vidimo. Ne može da se zanemari naša snaga, a da nema one na koju se vi oslanjate. U šta to pretvarate ovu državu? Hoće li radnik biti najamni radnik u Srbiji? Hoće: da vidim kod kog poslodavca, da vidim koliku će platu da ima; da vidim koliki će radni staž i životni staž da mu bude potreban da ide u penziju; da vidim koji nivo socijalne i zdravstvene zaštite ćete da mu obezbedite, pa da onda ovde razgovaramo kao ljudi koji brinu o sudbini države i brinu o sudbini naroda.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 35, protiv 107, uzdržana dva, nije glasalo 20, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada je prihvatila amandman, s tim što je predložila pravno-tehničku redakciju teksta amandmana. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je prihvatio amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, a sa kojom se saglasio predstavnik podnosilaca amandmana na sednici Odbora. Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman, sa pravno-tehničkom redkacijom koju je predložila Vlada, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član3.amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se u članu 3. posle stava 2. doda novi stav 3. koji glasi: "Inspekcija rada daje saglasnost na Pravilnik o radu". Predloženim amandmanom obezbedilo bi se da pravilnici o radu koje donose poslodavci budu u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom. U ovom smislu data je i moja sugestija na odgovarajuću odredbu ovog zakona. Šta bi ovo u praksi značilo? U praksi bi značilo dabi poslodavac kada sačini predlog, odnosno kada donese pravilnik o radu, morao da ga da na uvid inspekciji rada, koja bi bila obavezna da proveri da li je taj pravilnik o radu u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom. Na ovaj način, kada bi inspekcija dala saglasnost, onda više ne bi morala da ide na teren i da kontroliše određene odredbe pravilnika, da li se primenjuju ili ne. Odnosno, išla bi na teren, ali bi njoj bilo lakše, ukoliko bi pregledala takav pravilnik o radu pre donošenja. Ovako, inspekcija izađe na teren i utvrdi da neka odredba pravilnika o radu nije u skladu sa zakonom ili kolektivnim ugovorom, postavi, po pravilu, rok u kome poslodavac mora da uskladi svoj pravilnik o radu, pa ponovo dolazi da izvrši kontrolu, da li je usklađeno, i tako u nedogled. Primenjuju se tu i kaznene odredbe. Mislim da ovo ne sme i neće promeniti reformski zakon odnosno ono što zakonodavac misli da će predlogom ovog zakona reformisatia mnogo čemu će olakšati posao i poslodavcima i inspekciji rada.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 25, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 30, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović podneli su amandman kojim predlažu da se izmene naslov iznad člana 4. i član 4. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Živko Selaković. Vlada, Odbor za rad,boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 4. koji glasi: U članu 4. Predloga zakona briše se tačka i dodaju reči "izuzev fizičkih lica, osnivača privrednih društava i fizičkih lica koja u skladu sa zakonom obavljaju privrednu ili drugu delatnost kao preduzetnici." Evo obrazloženja mog predloga. Ustavom garantovano pravo na rad ostvaruje se trojako. Naime, ostvarivanje ovog prava vrši se zasnivanjem radnog odnosa kod poslodavaca, samostalnim obavljanjem privredne i druge delatnosti u formi preduzetništva i delatnosti slobodnih profesija i osnivanjem privrednih društava, organa i fizičkih lica radi sticanja dobiti na tržištu. Fizička lica, osnivači privrednih društava, ne mogu biti u radnom odnosu sa društvima koja su osnovala. Konstatovano proizilazi iz upravljačkih i vlasničkih ovlašćenja osnivača i prirode radnog odnosa, koji se zasniva ugovorom o radu, odredbom Zakona o preduzećima koja se odnosi na učešće zaposlenih u upravljanju preduzećem i odredbama kojima se uređuju upravljačka i poslovodstvena ovlašćenja osnivača preduzeća kao titulara prava svojine u preduzeću. Predložena definicija, koja je data u ovom amandmanu, treba da uvaži potrebu neophodnog razgraničenja različitih socijalnih miljea koji mogu biti vezani za jedno lice, sa ciljem da samo jedan socijalni kontekst može biti opredeljujući za materijalni i socijalni položaj pojedinca, koji se kasnije uređuje zakonom. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 23, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 6. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović podneli su amandman kojim predlažu da se posle člana 6. doda novi član 6a. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o članu 7. Predložio sam da se umesto opšteg akta napiše kolektivni ugovor, iz jednog prostog razloga što je to nekakva ustavna kategorija, makar da izgleda da u ovoj državi samo ustav nije bitan. Sve ostalo možda može nekako, ali ustav se ne računa. Imali smo, u članu 6. se kazalo da sindikat, u smislu ovog zakona, jeste samostalna i dobrovoljna organizacija zaposlenih,obrazovana radi ostvarenja i zaštite kolektivnih i ličnih prava i interesa zaposlenih. U drugom stavu je pisalo da udruženje poslodavaca, u smislu ovog zakona, jeste udruženje u koje se poslodavci udružuju po slobodnom izboru radi zaštite interesa, u skladu sa opštim aktima udruženja. Tokom rasprave u načelu slušali smo neka skaredna objašnjenja i ispada da će poslodavac bolje da zaštiti radnike od sindikata, pa to je izgleda neko pobrkao neke osnovne stvari u životu. To smo u nekoliko navrata sa ove govornice čuli, samo ne znam da li ti koji su to izgovorili, uopšte veruju u to što pričaju ili su dobili domaći zadatak, zato lekciju treba da nauče napamet i ovde to ispričaju par puta, računajući da kada se par puta nešto ispriča možda u to neko i poveruje. Pričalo se sa ove govornice svašta u tom delu, pa je ministar sebi dao za pravo da kaže da u ovoj zemlji sve može. Nije rekao da je sve moglo, nego sve može. Videli smo da sve može, svedoci smo ovih dana da zaista sve može. Ne možemo više da se vadimo na nešto pre. Zato što postoji ona narodna koja kaže da je čovek svoju ženu grdio kako je vezala džak žita, a on je do mlina morao devet puta da ga vezuje. Gospodo, mi smo za "naše vezivanje" platili, vi ćete za svoje morati sami da platite. Prema tome, i ovo neće mnogo da potraje zato što se vi ovde razvenčavate, i crkveno i državno, a svi ste vi DOS. Pod tom firmom ste se igrali. Prema tome, kada budete rešili da se zaista raspuknete, onda to objavite ovoj Srbiji, nemojte stalno da lažete sa ove govornice. Prema tome, ako ste se takmičili - Milka, ako si zaboravila, seti se šta ste pričali tada kada ste pričali ovom narodu - ne možete sada sa iste govornice da pričate različite stvari. Izlaziću ja vama ovde dovoljno puta danas, sutra, ovih dana po svim amandmanima, dok to bude trajalo, nemate sa te strane nikakvih problema, jer jednostavno, ako ovako piše, kako piše onda kolektivni ugovor nigde neće da funkcioniše. Nađite vi meni tog poslodavca koji će da to radi po kolektivnom ugovoru, kada ima ono "ili" da može da radi onako kako on hoće. Vi meni nađite nekog ko je veći papa od Pape pa to objasnite, samo će to teško da se objasni. Na kraju krajeva, kako ste ovo predložili, kako se usvaja, biće vaš problem, pošto je vaš zakon. Istina, obiće se svom svetu u Srbiji koji radi, ali će problem biti vaš zato što će ljudi znati u koga da upru prstom ili, bolje rečeno, znaće koga da ne zaokruže sledeći put. Nadam se da u tim sledećim izborima neće ove neke "tetkice" pomagati kod zaokruživanja.
Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? Izvolite. Ima reč narodni poslanik Toma Bušetić, ovlašćeni predstavnik SPS:
Dame i gospodo narodni poslanici, mi još jednom želimo da ukažemo na značaj kolektivnih ugovora. Želimo da ukažemo i na veliku razliku između pravilnika i kolektivnog ugovora. Pravilnik uređuje i potpisuje sam poslodavac. A kada je reč o kolektivnim ugovorima, ako je reč o opštem kolektivnom u govoru tu je garant i Vlada, a kada je reč o pojedinačnim onda imamo i sindikate, ali je sasvim jasno zašto se ide na eliminaciju kolektivnih ugovora. Jednostavno, ministar i Vlada žele da ovaj prostor učine čistim za strane poslodavce. Strani poslodavci će doći bar u one profitabilne firme i sve odnose u tim firmama određivaće sami, pogotovu kada se radi o otpuštanju radnika, o zaradama. Po članu 103. ili 109. mogu da primera radi otpuste zbog organizacionih i tehnoloških promena. Kada je reč o zaradama isto tako odlučuju sami - koja će zarada biti tim zaposlenim ljudima. Na primer, očekuje se u najskorije vreme privatizacija cementare u Popovcu. Tamo je plata sada negde oko 400 ili 500 maraka u proseku. Kada dođe strani poslodavac - gazda, on neće dati takve plate i zarade zaposlenima. Zašto bi on njima dao 500 maraka ako je u Bugarskoj, na primer, plata u bugarskoj cementari 200 - 300 maraka. Tu je jasan cilj i motiv stranih gazda. Njima je profit najvažniji, to je najbitnija stvar i oni neće dati više. S druge strane, konkurencija će biti veoma oštra. Primera radi, u Paraćinu štofara je već gotova, u stečaju je, konkurencija će biti oštra i uvek će biti onih radnika koji će prihvatiti da rade za znatno manje plate nego što su sada. Evo, ovo je prilika da se ovaj amandman prihvati i da se nekako kolektivni ugovor ipak ostavi u životu.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, ima reč ministar Milovanović.
Samo zbog ovih klasičnih zamena teza koje se ovde iznose moram da kažem da izgleda niste dobro pogledali Predlog zakona. Vi tražite da se u članu 7. reči "opšti akt" zamene "kolektivnim ugovorom", a u članu 6a piše vrlo jasno - izraz "opšti akt" u ovom zakonu jeste zajednička oznaka za sve kolektivne ugovore i za pravilnik o radu. Tu se vrlo jasno kaže - opšti akt ne može da sadrži odredbe kojima se zaposlenom daju manja prava ili utvrđuju nepovoljniji uslovi rada od prava i uslova utvrđenih zakonom. Opštim aktom i ugovorom o radu mogu da se utvrde veća prava i povoljniji uslovi rada od prava i uslova utvrđenih zakonom, kao i druga prava koja nisu utvrđena zakonom, osim ako zakonom nije drugačije uređeno. Mislim da je to vrlo jasno definisano.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 41, protiv 106, uzdržan jedan, nije glasalo 16, ukupnoprisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pročitao sam taj zakon, samo bih voleo da je i gospodin ministar kada je bio sindikalista zastupao istu tezu koju zastupa sada kao ministar. Trebalo bi da smo kao ljudi isti, a ne zavisno od funkcija da ponašamo. Vi imate problem što morate ovde da zastupate jedan zakon koje su vam "tate spolja" dale, da ga takvog isterate. Vi ćete ga takvog isterati i odgovornost će biti vaša. To nikako nije sporno. Samo što je vreme najbolji sudija, pa će se to vaše vrlo brzo završiti, a ti vaši zakoni, pa i ovaj ... to nema veze sa policijom, jelÄ tako kolega ... na prvoj ozbiljnoj proveri će da padnu zato što ono što nije u skladu sa Ustavom ne može da ostane, jer će jednom postojati jedna takva ustanova u ovoj državi koja će to da oceni. Za sada kod vas može i da ne postoji. Možda ste mogli da ubedite nekog da Ustavni sud, u onom trenutku kada ste preoteli vlast, ne treba da postoji i možda ne možete da stignete. Ali, posle godinu dana da ga niste mogli da dovedete do ustavne želje kakvu imate, da on tako i izgleda, teško da može da vam prođe ta priča. Kako god uradili ove zakone, pa i ovaj, na prvoj ozbiljnoj proveri oni neće proći, neće postojati, i jedina uteha građanima Srbije će biti što tada nećete postojati ni vi.
Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 39, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 15, ukupno prisutno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Stevan Gudurić.
Tema je ista, samo da vam kažem, pošto se vi ovde gađate izrazom da u ovoj državi 50, a neki kažu 60, ali dogovorite se koliko je godina, u svakom slučaju, od 1945, pa naovamo vlada mrak - ako smatrate da se u Srbiji upalilo svetlo sa vama, onda ste jako pogrešili. Mislim da najveći broj građana Srbije ne želi da se to svetlo sa vama upali, nikada više, jer to je najveći mrak koji se mogao dogoditi Srbiji.
Da li još neko želi reč? (Ne želi.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 37, protiv 110, uzdržan jedan, nije glasalo 17, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog amandmana koji sam podnela ispred poslaničke grupe SRS je da se u članu 10, posle prvog stava, doda drugi stav koji će da glasi: "Za vreme pregovora za zaključivanje kolektivnog ugovora, zaposleni i poslodavac su dužni da poštuju postojeći kolektivni ugovor i druge akte kojima su utvrđena njihova prava, obaveze i odgovornosti". Dobila sam odgovor od Vlade i od nadležnog odbora da se to već pravno podrazumeva, da je utkano u član 10. Predloga zakona. Međutim, zaista ne mogu da se složim sa takvom konstatacijom i insistiram da se prihvati ovaj amandman, iz prostog razloga što ne samo da poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, kroz krađu glasova prilikom izglasavanja zakona, kroz razne manipulacije identifikacionim karticama, kroz laži i obmane koje se provlače sa skupštinske govornice, imaju negativno iskustvo u najvišem zakonodavnom telu, već to imaju i radnici, a pre svega će imati armija nezaposlenih, koje vi nameravate tek da otpuštate. Jer, ako se setimo reči premijera Vlade Republike Srbije, Zorana Đinđića, koje je više puta izgovorio, pa čak i sa najvećom dozom cinizma izrekao nešto na državnoj televiziji, a to je da za radnike "Zastave", sve one koji u procesu tzv. tranzicije budu ostali bez posla, ima mesta na geografskom prostoru Srbije, a nema u fabričkim halama, onda moram od poslanika Narodne skupštine da zatražim da se prihvati ovaj amandman SRS, jer vam mi teško bilo šta verujemo, a ne radnici,naročito poučeni iskustvom onoga što se dešavalo u Kragujevcu u grupi "Zastava". Setite se šta je sve bilo u ovom vrelom letu 2001. godine, kada je Đinđićeva trojka, Milovanović-Đelić-Vlahović, došla u grad Kragujevac, u već svima poznatu "dolinu gladi", a izgleda da će pod DOS-ovom vlašću takva biti cela Srbija, šta ste obećali radnicima? Prvo, kako ste se proveli kad ste im se obratili ispred Skupštine grada, pa ste videli na tom plebiscitarnom izjašnjavanju šta o vama, gospodine Milovanoviću, radnici misle. E, kako ste ih tada prevarili, tako ih varate kroz sve odredbe ovog zakona. Sa ovim što pišete da ćete da ih štitite, vi ih lažete i obmanjujete, pre svega zbog toga što ni vi kao ministar, ni Vlada Republike Srbije, uopšte nemate nikakvo rešenje za armiju ljudi koje ćete da ostavite bez posla. Vi u startu niste definisali kategoriju onih koji su ostali bez posla, nezaposlenih, a da ne govorimo o tome da uopšte ne uzimate u obzir ovim zakonskim projektom one koji nikada nisu našli zaposlenje ili one koje ste ostavili bez posla; to su ljudi zaista sa tragičnom sudbinom, pod ovakvom vlašću i pod vašim ministarstvom, i pitanje je kako će oni dalje da pronalaze načina da opstaju i da izdržavaju svoje porodice? Mi se, kao poslanici opozicione političke stranke, koja to zaista u pravom smislu jedina jeste u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer uvek glasa i uvek će, dok je ove vlasti, glasati protiv vaših predloga zakona, stalno susrećemo sa onima koji su nezadovoljni zbog ovakvog vašeg vladanja, zbog ovakvih zakonskih projekata. Primamo ih u svojim kancelarijama u mestima odakle smo birani za poslanike, u zgradi Narodne skupštine, i dobijamo njihova pisma. Jedno takvo pismo, gospodine Milovanoviću, stiglo nam je pre nekoliko dana. (Glas iz sale: Diši malo.) Pa znate, stvar toga da li neko govori ono što je na dnevnom redu, kojom brzinom to priča, stvar je veštine mogućeg. Želim da pozovem bilo koga od vas da izađe za skupštinsku govornicu, naročito sve vas koji se deset meseci cerekate, ne znate šta je na dnevnom redu, kao npr. predsednik Izvršnog odbora Skupštine grada Beograda, gospodin kome je stalno sve smešno. Kako se pojavi na bilo kojoj televiziji, ne pita ga voditelj ništa,on se smeje. Ima jedan izraz u našem narodu za to, znate, kad neko počne bez povoda da se smeje, kao vi sada što se cerekate. Ali, ovo nije smešno gospodine Bogdanoviću,nije smešno gospodo iz DOS-a, jer ovaj čovek piše sledeće(naravno, neću njegovo ime da pročitam jer on to traži od mene, ali u prilog ovoj argumentaciji pročitaću šta je gospodin napisao o lažnim obećanjima ministra): "Kao što sam vam telefonski rekao, sin mi je invalid rada treće kategorije već više od deset godina, sa telesnim oštećenjem preko 30%, i, eto, dobio je rešenje o plaćenom odmoru u "Zastavi". Iskren da budem, nisam se mnogo iznenadio, jer znam da Milovanovićevim, Đelićevim i Vlahovićevim lažima i prevarama nema kraja i od njih čovek ništa dobro ne može ni da očekuje. Molim vas da moje ime i ime moga sina ne dospe u javnost, jer i ja, a i vi dobro znamo koji su ljudi na čelu "Zastave" i na šta su sve spremni. I uopšte, kakva je ova tzv. demokratska vlast, osvetnička, osiona i revanšistička". Ovo vam piše penzioner grupe "Zastava", čijeg ste sina, protivno sporazumu koji je potpisao sa vama, umesto da ga stavite u zaštitne radionice, koje ste obećali da ćete da osnujete, poslali na plaćeno odsustvo, a na stotine, gospodo iz DOS-a, gospodine Bogdanoviću, ovakvih rešenja se deli ovih dana u "Zastavi". Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 40, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Gudurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, još uvek smo kod opšteg akta i kolektivnog ugovora, jer sve ovo što piše u članu 11. je jako lepo, samo što će sve to propisati samo poslodavac, a radnik će imati samo jednu dilemu - uzmi ili ostavi, bez mogućnosti da tu nešto utiče. Samo ću još jednu rečenicu kazati, pa se čujemo i vidimo posle podne. Izvinjavam se mojim kolegama iz poslaničke grupe SPS-a što sam u mom drugom obraćanju danas rekao "gospodin ministar". Ovo "gospodin" ne sleduje onima koji poslanicima psuju oca i majku.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 36, protiv 117, uzdržana dva, nije glasalo osam, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 51, protiv 86, uzdržan jedan, nije glasalo 25, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 49, protiv 87, uzdržan jedan, nije glasalo 27, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Reč ima gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o preciznosti. Član 12. glasi: "Zaposleni je dužan da odgovorno i savesno obavlja poslove koje mu odredi poslodavac." Amandman poslaničke grupe SRS traži da se iza reči: "poslodavac" doda: "u okviru stručne spreme radnika." O čemu se radi?Istina je da nas Vlada upućuje na obrazloženje iz prethodnog amandmana, po kome Vlada tvrdi da poslodavacne može radnika da raspoređuje, mada se tu pozivaju i na otkaz u ugovoru o radu, koliko sam ja shvatio, verovatno ako radnik odbije da obavlja poslove koje mu odredi poslodavac. Ali, šta to znači da je zaposleni dužan da obavlja poslove koje mu odredi poslodavac? Koliko je to široko postavljeno? Ne kaže se - u okviru onoga o čemu su se dogovorili, u okviru pravilnika o radu, ugovora o radu, pojedinačnog kolektivnog ugovora, već kakav su ugovor sklopili poslodavac i zaposleni. Odjednom se potpuno široko postavlja da zaposleni mora da radi ono što mu kaže poslodavac. Šta će to njemu poslodavac reći da mora da radi? Da li će ga posle toga na osnovu člana 103. otpustiti s posla, jer možda radnik za te poslove koje mu on odredi nije dovoljno stručan? Ali, te poslove nije ni ugovorio sa poslodavcem. Vi sada dajete ovlašćenje poslodavcu da ga rasporedi da radi neke poslove. Šta ako on nije stručan, nije osposobljen, nije spreman da radi taj posao, nije to ni imao u vidu kada je sklapao ugovor o radu? O čemu se radi? Preuzećete jedan broj radnika, sklopićete sa njima ugovor o radu, a onda će poslodavac da počne sa njima da se igra kao sa lutkama na koncu i da dokazuje, a ima pravo po članu 103. Zakona, da nisu stručni, da nisu sposobni i da ih otpušta sa posla. Ovo je igranje sa Zakonom o radu. Nemojte baš da izbrišete sve obaveze poslodavca, nemojte baš potpuno da poništite prava radnika. Nađite meru. Ovim članom Predloga zakona mera nije pronađena.
Reč ima gospodin Petrović.
Poštovane kolege, poštovano predsedništvo, ovaj član Zakona može da bude dobro rešenje, zajedno sa ovim amandmanom gospodina Nikolića, za kompromis oko člana 105. Zakona, kompromis u smislu ako amandman DSS na član 105. prođe, a ja se nadam da će proći, jer mislim da je većina za to, tako je i bilo najavljeno u diskusijama u raspravi u načelu. Usvajanjem ovog amandmana dala bi se mogućnost poslodavcu da ipak premešta radnika sa jedno na drugo radno mesto, ali se ovim amandmanom reguliše to u okviru stručne spreme. Znači, usvajanjem ovog amandmana, a ne brisanjem člana 12, i usvajanjem amandmana na član 105, odnosno brisanjem člana 105, dolazimo u jednu potpuno normalnu situaciju gde poslodavac može zaposlene da premešta u okviru stručne spreme, ali ne može to da zloupotrebljava, što je i bila intencija DSS kada je dala amandman da se član 105. briše.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 67, protiv 84, uzdržanadva, nije glasalo 11, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, suština položaja radnika i nezaposlenog najbolje se ogleda upravo u članu 12. "Zaposleni je dužan da odgovorno i savesno obavlja poslove koje mu odredi poslodavac." Toma Nikolić je dao predlog za precizniju regulaciju, a ja sam bio još precizniji, pa sam rekao: "Zaposlenom se mogu odrediti samo poslovi koji odgovaraju njegovom stepenu i vrsti stručne spreme, znanju i sposobnostima." Zašto? Zato što može doći do velikih zloupotreba od strane poslodavca. Primera radi, može se diplomirani inženjer ili diplomirani ekonomista rasporediti na mesto koje je daleko od njegove stručne spreme; ili neki dobar majstor na poslove koji su ispod njegovog znanja; ili, druga krajnost, gde se jednostavno mogu poveriti određeni poslovi koje zaposleni ne može da obavlja. Smatram da ovaj amandman treba prihvatiti i da je veoma korektan.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 39, protiv 107, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Predrag Čanović i Vladimir Garčević. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč?
Ovim amandmanom, koji sam podneo verovatno u istovetnom tekstu kao i drugi poslanik, tražim da se u članu 14. posle reči "rođenje" dodaju reči "starost, invalidnost i zdravstveno stanje". Vlada kaže da ne prihvata, jer se odnosi kao kod Predraga Čanovića, jer amandman nije dovoljno jasan, posebno u delu koji se odnosi na starost i invalidnost. Nama je poznato da će jedan od uslova pri zapošljavanju biti godine starosti i staža; da će biti diskriminacije sa ljudima koji se nađu na berzi rada - koji imaju 30, 40, 50 godina života, ilikoji su radili 30 godina i koji a nađu se na berzi rada. Ovim amandmanom ništa se ne bi menjalo, samo bi se dovelo do toga da jedan od faktora, starost, ne bude prepreka da radnik može biti zaposlen, da u tom pogledu budu u ravnopravnom položaju. Dalje, kod invalidnosti, objašnjenje oko invalidnosti prve kategorije nama je jasno. Prva kategorija invalidnosti - ide se u penziju. Međutim, kada se radi o invalidima druge i treće kategorije, koji se mogu naći na berzi rada, onda i ta lica, prema zdravstvenoj sposobnosti, treba staviti u prioritet, da ne dođu u situaciju zbog toga što su druga ili treća kategorija, da ne mogu dobiti posao. Mislim da je neophodno i takve ljude zaštiti, i što se, pre svega, odnosi na radnike koji će ostati bez posla u narednom periodu koji je pred nama. Imajući to u vidu, zamolio bih da se ovaj deo koji ne oštećuje nikoga dopuni, a mislim da ide u prilog radnicima koji će ostati bez posla, da mogu bar imati jednake uslove pri konkurisanju. Nadam se da će seova vlada pridržavati ovog dela zakona koji kaže da kada se ljudi nađu u različitim sindikatima ili u političkim strankama, neće biti šikanirani kao što se sada radi po radnim organizacijama širom Srbije.
Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, ja sam docent doktor Predrag Čanović, poslanik Stranke srpskog jedinstva. Kriminalac nikada nisam bio, a neka se stide oni poslanici iz Srpske radikalne stranke i iz Demokratske stranke koji su nas nazvali ovako pogrdnim imenima. Moj amandman na član 14. Predloga zakona o radu ima za cilj da upotpuni, na neki način, zabranu diskriminacije koja je predviđena ovim zakonom. Naime, član 14. glasi: "Lice koje traži zaposlenje, kao i zaposleni, ne mogu se stavljati u nepovoljniji položaj u odnosu na druge, bez obzira na pol, rođenje, jezik, rasu, nacionalnu pripadnost, itd." Po našem mišljenju, iza reči "rođenje" treba dodati reči "starost, invalidnost i zdravstveno stanje". Na taj način se starije osobe, invalidi i bolesne osobe stavljaju u ravnopravan položaj sa ostalima. Osim toga, predloženom dopunom ove odredbe uvažava se sugestija Međunarodne organizacije rada, koja je data na odgovarajući član Predloga ovog zakona.
Reč ima gospodin Petrović.
Poštovane kolege, poštovano predsedništvo, razlog zbog koga će Demokratska stranka Srbije glasati za ovaj amandman (iako ga nije podnela, nismo to ni videli to kada smo spremali amandmane, ali je kasnije primećeno) su ova tri dodatna razloga za zabranu diskriminacije predviđena direktivom Evropske unije 76/207 od 9. februara 1976. godine. Ta direktiva, pored invalidnosti, starosti i zdravstvenog stanja, daje još neka određenja koja su već deo ovog člana zakona, pa da mislim da bismo bili usklađeni sa propisima Evropske unije trebalo bi da prihvatimo ovaj amandman.
Reč ima Tomislav Nikolić.
Mislim da je članom 14. samo vršeno preveliko normiranje nečega što je u našoj zemlji potpuno obezbeđeno Ustavom Republike Srbije. Član 35. Ustava Republike Srbije kaže: "Svako ima pravo na rad". To je stav 1. Član 13: "Građani su jednaki u pravima i dužnostima i imaju jednaku zaštitu pred državnim i drugim organima bez obzira na rasu, pol, rođenje, jezik, nacionalnu pripadnost, veroispovest, političko ili drugo uverenje, obrazovanje, socijalno poreklo, pripadnost, imovno stanje, ili koje lično svojstvo". Mislim da ne treba uopšte proširivati prava iz člana 14. Mislim da ga nije trebalo uopšte ni pisati zato što je to sve uređeno Ustavom Republike Srbije. I, kao što je član 13. bio u stvari prepisivanje ustavnih odredaba, a to ne treba zakonodavstvo niže od Ustava da radi, zašto biste prepisivali Ustav kada je to najviši akt i mora se poštovati samim tim što postoji. Član 14. je očigledno prepisivanje Ustava i uopšte nije potreban da bi se ova prava ostvarivala; ili u praksi omogućite da se ta prava ostvaruju; ili da se ne ostvaruju. Ako već piše u Ustavu, džaba je prepisivati u zakonu ako ne mislite da to pravo obezbedite. Ako mislite da obezbedite, dovoljno je što piše u Ustavu i ne mora da piše u zakonu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 68, protiv 75, uzdržanih nema, nije glasalo 20, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 15, na koji sam uložila amandman, tiče se uslova za zasnivanje radnog odnosa, govori o opštim uslovima, a to su: zdravstvena sposobnost, najmanje 15 godina života; znači, spušten je taj limit sa 16 na 15 godina ovim zakonom je potrebno je da budu ispunjeni i drugi uslovi za rad na određenim poslovima (misli se na kvalifikacije). Stav 3. govori o maloletnicima i kaže: "Radni odnos sa licem mlađim od 18 godina života može da se zasnuje uz pismenu saglasnost roditelja ili staratelja ako takav rad ne ugrožava njegovo zdravlje, moral i obrazovanje, odnosno ako takav rad nije zabranjen zakonom." Tražila sam da se ovaj deo"ako takav rad ne ugrožava njegovo zdavlje, moral i obrazovanje, odnosno ako takav rad nije zabranjen zakonom" briše iz stava 3. člana 15, pre svega, zato što je on potpuno besmislen, što propisuje nešto što je već propisano drugim zakonima, pretpostavljam Krivičnim zakonom. Krivični zakon zabranjuje, recimo krađu, trgovinu drogom, falsifikat, proneveru, prevaru, i ne može poslodavac ni sa kim, ni sa maloletnikom, niti sa punoletnim licem da zasnuje radni odnos radi vršenja krivičnih dela ili nekih drugih nedozvoljenih radnji koje su kažnjive nekim drugim zakonom. Ako to učini, onda on podleže krivičnoj odgovornosti. Nema u obrazloženju zakona od strane Vlade ništa što bi nas uputilo na to šta je predlagač hteo ovakvom jednom odredbom. Po meni je ona potpuno besmislena, potpuno suvišna i ne znam koji je to rad koji je zabranjen zakonom. Ako je zabranjen zakonom, onda je poslodavac tu delatnost uopšte ne može ni da obavlja i bespotrebno je da se bilo koja odredba koja je regulisana nekim drugim zakonom reguliše ovim zakonom o radu.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodine Nikoliću, izvolite.
Mi smo, pregledajući ovaj tekst Predloga zakona o radu, pokušali da zaključimo otkud ideja da će neko maloletnika terati da radi nelegalizovani i nemoralni posao; da će ga terati da radi legalizovani posao koji ugrožava njegovo zdravlje. Ne mogu da pronađem gde je to predlagač zakona pronašao poslodavca koji ima ugovor o radu sa maloletnikom, a taj posao je nemoralan za maloletnike. Molim vas, gde je određeno šta je nemoral, šta ugrožava njegovo zdravlje i gde su sankcije po članu 15. Predloga zakona. Član 28. Ustava Srbije, (ali možda i član 27. ili 29.) stav 2. kaže: "Posebnu zaštitu imaju maloletnici o komjima se roditelji ne staraju". Ovim članom zakona vi štitite maloletnika o kome se roditelj ili staralac staraju, pa tražite i njihovu saglasnost da bi maloletnik radio na određenim poslovima. Šta ćemo sa maloletnikom o kome se roditelji ne staraju, ko će njegada štiti? Dalje, koji su to poslovi koji ugrožavaju zdravlje, moral i obrazovanje, a na njima mogu punoletni da rade? Pošto je zabranjeno isključivo maloletnicima da rade na poslovima koji ugrožavajumoral, zdravlje i obrazovanje, šta je to dozvoljeno punoletnim građanima Srbije što inače ugrožava maloletnikov moral, zdravlje i obrazovanje. Potpuno, nekako, sluđuje ovaj član zakona. Predstavlja se da predlagač zakona hoće da posebno brine o maloletniku, ali nas dovodi u dilemu, ima li takvih poslova koji su legalizovani u Srbiji. Da li je to rasturanje droge, šta je? Koji je to posao koji bi baš posebno štetio maloletniku - ugrožava mu moral, a neće da šteti punoletnom, njemu ne ugrožava moral. Kategorija morala je opšta. Tako vaspitavamo decu, od onog prvog - no, no, pa do kraja života. Zbog toga smo insistirali na tome da ono što je zabranjeno, što je štetno za zdravlje da to bude zabranjeno i za maloletne i za punoletne, a da je to štetno za zdravlje ili moral i za punoletne i za maloletne, onima koji se nisu prepoznali kao kriminalci u našoj diskusiji upućujem savet da se sa kriminalcima ne druže.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mogli bismo dijalektički sada tu da stavimo neki znak jednakosti između morala maloletne i punoletne osobe. U poslu koji obavljaju maloletnici, ne možemo primeniti iste principe koji prate posao punoletne osobe, kao i one zabrane u bioskopskim salama. Zabranjeno je osobama ispod 18 ili 16 godina da posmatraju određeni film zbog scena koje, po procenama validnih stručnjaka, dovode u pitanje kredibilitet mlade osobe, ukoliko ona nije imala vremena da formira sopstveni sistem vrednosti i uspostavi neke lične svetonadzore da bi mogla da funkcioniše kao punoletna osoba. Radi se, recimo, o šou biznisu; o nekim situacijama koje možda još nisu u praksi uspostavljene kod nas, ali koje će se, hteli mi to ili ne, verovatno logikom života uspostaviti vrlo brzo. Dakle, u poslu mora postojati neka vrsta ne sankcionisanja, već zaštite osoba koje su maloletne, u odnosu na one koje su punoletne povodom ovog pitanja baš ovako kako je formulisano u ovom članu Zakona. Inače, u suštini, tačno je da ne možemo imati dvostruki ili trostruki moral; pa jedan za maloletne osobe, drugi zapunoletne, a treći za penzionere. To je proisteklo iz nečega što je civilizacijska tekovina modernog sveta i mi smo zbog toga to podržali.
Da li se još neko javlja? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 43, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo pet, ukupno prisutno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Sada, u 14,00 časova održaće se sednica Odbora za prosvetu u sali na III spratu. Radom nastavljamo u 15,00 časova. [[Posle pauze - 15,50]] Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum, radi nastavka rada Narodne skupštine. Prema službenoj evidenciji, popodne je prisutno 150 narodnih poslanika, a sada 102. Molim predsednike poslaničkih grupa da "pojure" narodne poslanike da uđu u salu. Molim vas da ne pravimo ponovo prekid sednice. (Pal Šandor, sa mesta: Ja sam bio na sednici odbora. Tamo na sednici je 20 poslanika.) Sednice odbora se ne zakazuju, u radno vreme. Postoji radno vreme - posle, petak, subota, nedelja. Sada svi mi ne treba da radimo zbog toga što neko ne vodi o tome računa. Da li može neko da pozove da se prekine rad sednice odbora i da se nastavi rad u Skupštini Neka nastave popodne. Molim službu da prebroji poslanike prisutne u sali. Mnogo se igrate sa karticama, ubacujete ih, izbacujete; ili izađite kao ljudi ili ubacite kartice. Hvala lepo, nema potrebe, imamo kvorum. Zašto se igramo kao deca u obdaništu? Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amadmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, predloženi amandman se odnosi na stav 4. člana 15. Predloga zakona o radu. Naime, stav 4. u predloženom zakonu glasi: "Invalidna lica mogu da zasnuju radni odnos u skladu sa posebnim zakonom". Naš predlog je da se taj član izmeni i da glasi: "Invalidna lica zasnivaju radni odnos pod uslovima i na način utvrđen ovim zakonom, ako posebnim zakonom nije drugačije određeno". Naime, mi smatramo da zapošljavanje invalidnih lica treba i mora da se vrši pod istim uslovima kao i zdravih radnika, osim ako posebnim zakonima nisu utvrđene specifičnosti vezane za zaštitu ovih lica, a u cilju njihovog uspešnijeg zapošljavanja. Predloženi amandman, za razliku od ponuđenog rešenja, to jasno obezbeđuje. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima ministar Milovanović.
Mislim da ovaj amandman, koji je predložio dr Predrag Čanović, na neki način popravlja zakon, pa mislim da bi mogao da bude prihvaćen. Vlada prihvata ovaj amandman.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Mora, odbori nisu prihvatili. Ovo je naknadno izjašnjenje Vlade. Za 136, protiv četiri, uzdržana tri, nije glasalo 26, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Amandman na član 16. na precizniji način onima koji konkurišu za zaposlenje na bilo kom radonm mestu olakšava da to u pravom smislu reči i ostvare, zato što član 16. stav 1. glasi, da je zaposleni dužan da o svom zdravstvenom stanju obavesti poslodavca, pre zaključenja ugovora o radu. Smatramo da je nepotrebno da u ovom stavu ovog člana stoji ovako nešto, iz prostog razloga što već prethodni član, 15. stav 1. reguliše ovu oblast; tu se kaže da lice koje zasniva radni odnos mora da ima opštu zdravstvenu sposobnost. U isto vreme, u članu 27. u stavu 2. se kaže: "Zaposleni može da radi na poslovima iz stava 1. ovog člana samo na osnovu prethodno utvrđene zdravstvene sposobnosti za rad na tim poslovima, od strane nadležne zdravstvene ustanove". Zaista su nesuvisli i veoma često šablonski odgovori Vlade Republike Srbije koja nije želela da prihvati gotovo nijedan amandman poslanika SRS. Tako u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana, iako je očigledno da je ovo apsolutno bespotrebno i da poslodavac može da manipuliše sa zaposlenima oko njihovog zdravstvenog stanja (kada je već prethodnim članom 15. i čl. 27. utvrđeno da mora da donese lekarsko uverenje prilikom konkursa za određeno radno mesto). Vlada Republike Srbije na sve to odgovara da se tu ne radi o opštoj zdravstvenoj sposobnosti već o zdravstvenom stanju. Kao da su to dva različita pojma, kao da su u pitanju dvojne ličnosti, a ne jedan zaposleni o kome se radi i koji je dužan da donese lekarsko uverenje prilikom konkurisanja na određeno radno mesto. Šta još kaže Vlada? Ne može neko da konkuriše niti da bude zaposlen na takvom radnom mestu, ako, recimo, pati od vrtoglavice, a treba da radi na nekim višim objektima itd. To je zaista u krajnjem slučaju smešno, jer mi smo ovde imali primer, prilikom konstituisanja Republičke vlade, da pojedini ministri, a vi ste iz DOS-a na tome insistirali, prođu određene lekarske preglede. Znate da nekoliko njih nije to uspelo iz prvog puta, pa su morali da se vraćaju na te testove. Išli su na VMA i tamo su ustanovili u prvi mah da oni ne mogu da obavljaju to za šta ste ih vi predvideli. Da je to tako, da su možda i neki od tih izveštaja falširani, pokazuje njihov celokupni učinak u proteklih deset meseci, sve ono što oni rade sa pozicije ministara. Ako je to tako, onda mi ovde, zapravo vi, koji ćete da glasate za ovakav zakon i za ovakav član 16, treba da se upitate da li ste svi vi dovoljno kompetentni; svako neka samokritički pođe od sebe samoga, kakoobavlja ovaj posao ovde, kakva je vaša odgovornost, kako se ophodite prema ovako važnim zakonskim projektima, a pre svega da li imate uopšte u vidu koliko će ovo i na koji način da košta zaposlene u Srbiji, kako će da stradaju zbog ovakvih zakonskih projekata. Zato vas pozivam da malo razmislite o ovim amandmanima i da sve dobro sagledate, ako već predagač nije imao dovoljno sluha, a naročitoda prihvatite naše amandmane, gde popravljamo ovaj predlog zakona, jer nešto što je rečeno u drugim članovima na drugačiji način ne treba da se ponavlja. Još nešto, pošto smo sa zakašnjenjem od pola sata krenuli sa nastavkom ove sednice i raspravom o Zakonu o radu u pojedinostima, ne verujem da ćete uopšte da prihvatite ovaj amandman. To je očigledno, i zbog celokupne javnosti treba da napomenemo da je sve ovo neformalno što mi radimo. Zakon o radu je poništen glasanjem u načelu. Mi se sada igramo skupštine, igramo se članova zakona, raspravljamo o amandmanima koji je trebalo da uđu u proceduru samo da ste imali validnu skupštinsku većinu, legitimnu da izglasa zakon u načelu. Toga nije bilo. Sve se to izdešavalo, a najbolje je bilo da uopšte nismo došli ni do ovakve farsične rasprave o Zakonu u pojedinostima, da je predlagač povukao ovaj zakon iz procedure. Još nije kasno i treba da razmisli o tome.
Da li se još neko javlja? Gospodine Nikoliću, izvolite. Pre nego što počnete da govorite, želeo bih da vas obavestim da je danas u poseti Narodnoj skupštini Republike Srbije, jedno kraće vreme delegacija državnog zbora Republike Slovenije, koja je zamolila da neko vreme prisustvuje radu naše sednice. U svoje i u vaše ime želim im dobrodošlicu, a mi možemo nastaviti sa radom. [[Aplauz.]]
Nije trebalo da aplauzom nagrađujete ovoliki trud SRS na radu na amandmanima. Član 16. Predloga zakona veoma je problematičan sa stanovišta morala. Vi, naime, tražite od nezaposlenog lica da izvrši samoprijavljivanje. Znači, nije dovoljan član 15. stav 1. po kome lice mora da ima opštu zdravstvenu sposobnost. Nije dovoljan član 27. stav 2. Mislim da po tome zaposleni može da radi samo na osnovu prethodno utvrđene zdravstvene sposobnosti. To je ono lekarsko uverenje koje je svako ko predaje radnu knjižicu i zasniva radni odnos dužan da donese poslodavcu, a vi još tražite da i sam zaposleni izjavi da postoje okolnosti koje bitno utiču na obavljanje poslova za koje zasniva radni odnos, ili mogu da ugroze život i zdravlje drugih lica, a to će kasnije biti osnov za raskidanje ugovora o radu. Pre neki dan je bio svetski dan borbe protiv side. Šta ćete sa licima koja su zaražena HIV virusom? Neće moći da se zaposle, je lÄ? A što idu u školu deca koja imaju taj virus? Šta sad hoćete da kažete - opasno je da se radnici slučajno ne zaraze od kolega, a nije opasno da se deca u školi zaraze od nekog učenika. Predlagač zakona se usudio da razmatra i materiju kojom se bave druge nauke i ne primenjuje znanja koja su stekli naučnici širom sveta, nego ovde na našu primedbu da to nije dužnost onoga ko traži posao i da nije osnov da ne može da zasnuje radni odnos, vi odgovarate besmisleno - a šta ako lice koje pati od vrtoglavice hoće da radi na visini. E, pa, nađite majčinog sina koji pati od vrtoglavice da se popne na kran, da vidim baš tog koji svesno laže da pati od vrtoglavice, a popeće se na kran, kao, kad počne da radi. Nema šanse. Postoje otežani uslovi rada i to je rad pod vodom, u kesonu, na velikoj visini, ali, verujte mi, radio sam u građevinarstvu 18 godina, ne postoji šansa da vas neko prevari da ne sme da radi na visini a da ode na visinu da radi. Da on sme da ode, on bi tamo i radio. Ovaj član je besmislen. Ignorišete lekare i medicinsku nauku. Lekari utvrđuju da je on sposoban da obavlja posao, zatim se po članu 27. utvrdi da je sposoban i za specifičan posao za koji zasniva ugovor o radu, a vi ovde tražite da on prijavi sebe unapred da postoje neke indicije da nisu svi rezultati baš kako treba, mogu ljudi da se zaraze od njega. Ljudi, postoji na stotine virusa. Kijavica je osnov po kome čovek može da kaže - znate šta, ja imam kijavicu i šta ako se zaposlim, imam povišenu temperaturu, znojim se noću, ali ne zato nego zato što imam neki virus. Može da ne dobije posao. Ili da dobije posao, a onda poslodavac kaže - vi ste me obmanuli kada smo sklapali ugovor o radu i niste prijavili da imate visoku temperaturu, molim vas, istražite tu svoju bolest, mislim da niste zdravstveno sposobni. Ne znam zašto ste baš dosledno sproveli sve naloge koje ste dobijali sa strane u pogledu ovog zakona. Očigledno je da ste poštovali svaku preporuku poslodavaca iz inostranstva, a niste poštovali preporuke radničkih udruženja iz inostranstva. I, sada, još jedna stvar - pošto se ova sednica održava pod velikim pritiskom, a dodatni pritisak je sada i ovo što ste nam doveli neke ljude da nas posmatraju, imam u rukama jedno obaveštenje Nezavisnog sindikata solidarnosti IMT-a. Pročitaću vam to - na osnovu postignutog dogovora Nezavisnog sindikata solidarnosti sa upravom IMT-a svim radnicima koji učestvuju na protestu u sredu 5. decembra 2001. godine ispred Skupštine Srbije biće obezbeđen sendvič, organizovan prevoz autobusima iz IMT-a i plaćena dnevnica. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Na koja vam ovo vremena liči, dame i gospodo narodni poslanici? Da li vam ovo liči na neki miting od pre više godina? Još jedna stvar, pošto vi koji se time bavite ne znate dobro taj posao, učili ste ga dok ste radili za socijaliste, obezbedite im posne sendviče, sada je veliki post.
Niste po funkciji, niste pomenuti. Molim vas, niste pomenuti po funkciji [[obraća se poslaniku koji traži repliku]] Rekao je - Nezavisni sindikat. Vi ste se prepoznali, a gospodin Nikolić je promašio naziv sindikata. Nije vas pomenuo, nemate pravo na repliku. (Poslanik insistira, prišao je govornicu.) Nisam vam dao reč, gospodine. Verujte, nisam vam dao reč, nije pomenuo vaš sindikat. Gde da naučim takvu sitnicu? Da li ste vi to znali? (Obraća se poslaniku koji i dalje insistira.) Nemojte, molim vas.
Veoma kratko. Da li će sindikat svojim članovima dati sendviče, dati ručak, dati dnevnice, obezbediti autobuse, povesti ih na način na koji on smatra da treba - to je stvar sindikata. To je stvar sindikata i to je svima jasno. To je i vama, što ste sve ovo vreme pričali kako u ovoj zemlji nema sindikata koji će se boriti za radničke interese i koji znaju da ostvare svoja prava, dokaz da sindikati i te kako znaju da ostvare svoja prava.
Reč ima gospodin Milovanović.
Samo nekoliko reči o amandmanu i oko stava gospodina Nikolića da je ovaj član u zakonu apsolutno nepotreban i da treba da bude izbrisan, da mu i nije bilo mesto u zakonu. Stav 2. kaže - poslodavac ne sme da uslovljava zasnivanje radnog odnosa testom trudnoće. Očigledno je da gospodin Nikolić, koji se ovde zalaže za natalitet u Srbiji, želi da zabrani ženama da rade, ženama koje su trudne. Ali, to je opštepoznati stav Srpske radikalne stranke, koja samo želi da priča bajke narodu, a u stvari je jedna od onih stranaka, koje su doprinele da pre svega nema nataliteta u ovoj zemlji i da u ovoj zemlji bude sve loše. [[Žagor, negodovanje.]] Kada se radi o insinuacijama gospodina Nikolića, o tome kako se ovde obezbeđuju sendviči, podsetio bih vas, gospodine Nikoliću, na vaš stav od pre dva sata, kada ste govorili kako nema kolektivnog pregovaranja, kako sindikati nemaju nikakva prava, kako radnici nemaju nikakva prava. Evo, tipičan primer, gospodine Nikoliću, da ima, da su sindikati jaki, da mogu da nateraju poslodavca čak i da im obezbedi sendviče, dnevnice, kada oni to žele. Prema tome, dragi moj gospodine Nikoliću, sve što ste govorili do sada nije istina.
Izvolite, molim vas malo tiše, reč ima gospodine Nikolić - replika.
Posle batina od petka ministar je juče govorio, a danas je počeo da viče. Očekujem da se opet ponovi nešto od petka. Najpre, žao mi je što ste zloupotrebili činovnike Vlade, koji su stručni i trebalo je da vam sugerišu kako ćete da govorite za ovom govornicom. Sada, kada ih je predsednik oterao, prinuđeni ste sami da govorite, ali zbog javnosti, dame i gospodo narodni poslanici,i poštovani građani, amandman se uopšte nije odnosio na stav 2, kojim se tretira radni odnos porodilja i trudnica. Amandman Srpske radikalne stranke na član 16. (moram da ga čitam, zato što ministar ili nije čitao, ili mu neko nije pročitao, amislim da ministar i ne ume da čita) glasi: "U članu 16. stav 1. briše se deo teksta "svom zdravstvenom stanju ili". A ovo što je pročitao ministar, to je stav 2. člana 16: - "Poslodavac ne sme da uslovljava zasnivanje radnog odnosa testom trudnoće". Pa, nemojte ministre, razumem da vi izađete ovde i da branite nešto što je odbranjivo, ali kao da ste me sada upozorili na neki član 101. koji uopšte možda i nisam pročitao, a ne da sam reagovao na njega amandmanom. Još jedna stvar - nemojte da me optužujete za pad nataliteta u Srbiji. Kakav sam da sam, jedan čovek, jedna politička stranka,ne mogu da postignu to što Srbiji nedostaje. Trudio sam se koliko sam mogao, imam jedan zdrav brak, imam dva zdrava sina. U vreme kad sam mislio da treba da imamo decu, to je bioneki normalni broj - četiri člana porodice. Žao mi je što nemam i treće dete. Vama ministre, želim da imate dvadeset i da mogu kroz dve godine da kažem - evo ministra koji je zaslužan za podizanje nataliteta. Ali, u vreme najvećih sukoba sa SPS-om, ovde sam podneo predlog izmena i dopuna Zakona o društvenoj brizi o deci. Morao je da bude prihvaćen. (Glas iz sale: A kada to?) Onda kada te vi bili lepo sa njima, dragi moj gospodine, kad ste ovde žarili i palili 1994. godine sa socijalistima, tad sam bio u sukobu sa njima. Onda kad sam ja rušio Slobodana Miloševića, vi ste mu pomagali da ostane na vlasti. Ali dobro, u to vreme je treće dete konačno, na neki način, prozvano kao želja srpske porodice i kao želja srpske države. U to vreme, za treće dete u naseljima ili delovima naselja u kojima je negativna stopa nataliteta predvideli smo razne olakšice. Vi ste ih ukinuli ovim zakonom, ovim predlogom zakona o radu. Žena koja rodi treće dete imala je dve godine porodiljskog odsustva, a sada će imati samo godinu dana. Na svu sreću, oni naši neželjeni gosti su otišli iz Skupštine, mi bismo inače bili prinuđeni da napustimo Skupštinu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 52, protiv 124, uzdržana četiri, nije glasalo 14, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 32, protiv 136, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 76, protiv 97, uzdržanih nema, nije glasalo 24, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Petar Petrović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 17. doda novi naslov i novi član 17a. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili amandman. Da li predlagač želi reč? Ima reč narodni poslanik Petar Petrović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u načelnoj raspravi povodom Predloga zakona o radu, između ostalog, govorio sam i o neusklađenosti određenih odredbi Predloga zakona sa saveznim Zakonom o radnim odnosima, kao i sa određenim članovima Ustava Republike Srbije. Upravo se ovaj moj amandman na član 17, gde tražim da se posle člana 17. doda novi član 17a, koji reguliše način zasnivanja radnog odnosa (ne bih čitao ceo član), odnosno oglašavanja slobodnih radnih mesta. To sam potkrepio argumentima iz samog Predloga zakona o radu, koji u članu 13. stavu 2. kaže: "Jamči se sloboda rada, slobodan izbor zanimanja i zaposlenja i učešće u upravljanju. Svakome je, pod jednakim uslovima, dostupno radno mesto i funkcija". Takođe, članom 35. Ustava Republike Srbije, između ostalog, utvrđeno je načelo da je svakome pod jednakim uslovima dostupno radno mesto. Isto je to predviđeno i članom 9. saveznog Zakona o osnovama radnih odnosa. S obzirom da sam u načelnoj raspravi gospodina ministra čuo jednu veliku novost koju nisam znao, a to je da je u ovoj državi sve moguće, to sam protumačio da je moguće da republički zakon ne bude usklađen sa saveznim, a savezna država još uvek postoji i svi se kunemo u nju. Eto, iz tog razloga sam i predvideo da se posle člana 17. doda član 17a. Vlada u obrazloženju zašto, između ostalog,ne prihvata ovaj amandman, kaže da ni dosadašnji način oglašavanja slobodnih radnih mesta nije dao željene efekte, kao što je povećanje zaposlenosti itd. Samo bih podsetio gospodu iz Vlade, koja su napisala ovo obrazloženje, da povećanje zaposlenosti nikako i ni na koji način ne zavisi od toga da li će slobodno radno mesto biti oglašeno ili ne. Zna se kako se otvaraju nova radna mesta. Znači, trebaju nam nove firme, nova preduzeća, nova radna mesta itd, za sve to su potrebne pare, a mi u ovom trenutku tih para nemamo ili tek očekujemo da ih dobijemo. Dakle, imajući u vidu da se u ovom trenutku kod naše kompletne privrede preko 70% (ne znam tačan procenat) nalazi u državnom ili društvenom vlasništvu, da to još uvek predstavlja većinsko učešće, mislim da ne treba davati prevelika prava i ovlašćenja poslodavcu. Postavlja se pitanje da li je direktor firme društvene, državne, u klasičnom smislu poslodavac, da li je to njegova firma, ili ga je tu neko izabrao, a dobio je apsolutnu slobodu da može da zapošljava koga hoće. Ipak je oglas bio, i treba da bude, neko sredstvo preko koga će mnogi koji su zainteresovani da zasnuju radni odnos, ili da se zaposle, kako se to sada kaže, doći do saznanja da ima negde slobodno radno mesto za ono zanimanje koje oni poseduju. Dao bih samo jedan primer - kako će čovek iz Vranja ili iz Subotice, bilo kog zanimanja da je, neka to budu i ona tražena vrhunska zanimanja, da zna da u Smederevu, u Jagodini, u Beogradu ima slobodno radno mesto gde se traži njegova profesija. Od toga da će poslodavac u državnoj, odnosno društvenoj firmi, da se raspita gde ima takav stručnjak, kakav mu treba da ga nađe i zaposli, drage moje dame i gospodo, još smo mi daleko. Zato apelujem da u ovom prelaznom periodu mi zadržimo rešenje koje je bilo, da poslodavac bude obavezan da oglasi slobodno radno mesto, upravo da bismo ispoštovali odredbe Ustava i odredbe saveznog Zakona o radnim odnosima.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 39, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 25, ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman da se posle člana 17. doda novi član 17a podneo je narodni poslanik Toma Bušetić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da institut oglasa i konkursa mora da ima obaveznost, kao što je bilo u dosadašnjem Zakonu. Zašto treba oglas i dalje da postoji? Pre svega, zbog jednake dostupnosti svim građanima, da znaju gde ima slobodnih radnih mesta i da mogu da konkurišu na ta radna mesta. U suprotnom, po meni, krše se te osnovne ustavne odredbe. Ima tu i dobrih primera, zašto tako treba činiti. Jednostavno, kako će jedna učiteljica ili jedan medicinski tehničar znati gde ima upražnjenih mesta; ili još jedan dobar primer - kako će naši analitičari znati koliko nam treba električara ili koliko nam treba bravara u ovoj našoj zemlji? Brisanjem ovog instituta sve se ovo dovodi u pitanje. Uostalom, i predstavnici MOR-a su smatrali da ovakvu odredbu, u svakom slučaju, treba zadržati i u ovom novom Zakonu o radu. Smatram da ovaj amandman treba prihvatiti.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 16, ukupno 190 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amadmana želi reč? (Nije tu.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 45, protiv 109, uzdržan jedan, nisu glasala 32, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 20. tražili smo da se doda treći stav koji bi glasio: "Poslodavac je dužan da u dodatnom roku od 15 dana, od dana zasnivanja radnog odnosa, sa zaposlenim zaključi ugovor o radu". Da bismo objasnili zbog čega je ovo neophodno, vratiću se na član 18, koji eksciplitno u stavu 1. propisuje da se radni odnos zasniva ugovorom o radu. Znači, nema radnog odnosa bez ugovora o radu. Član 20. kaže: "Ugovor o radu zaključuje se pre stupanja zaposlenog na rad u pismenom obliku." Onda ide stav 2. koji glasi: "Ako poslodavac sa zaposlenim ne zaključi ugovor o radu u skladu sa stavom 1. ovog člana, smatra se da je zaposleni zasnovao radni odnos na neodređeno vreme danom stupanja na rad." Naizgled, tu ne bi trebalo da ima nekih većih problema. Moglo bi nekom neupućenom da promakne i da poveruje u obrazloženje Vlade da ovo rešenje predstavlja veću zaštitu zaposlenih. Međutim, to nije istina. Zbog čega? Radi se o pojedinačnom ugovoru. Radni odnos predstavlja pojedinačni akt između poslodavca i radnika. Taksativno je nabrojano u članu 21. šta taj ugovor sve sadrži. Zbog toga je neprihvatljivo da postoji bilo kakav radni odnos, iako je uslov da taj ugovor o radu postoji da bi radni odnos uopšte postojao, a da se ne zna šta sve taj ugovor sadrži. Recimo, evo neki primer da damo. Ugovor o radu sadrži zaradu. Koja je to zarada iz ovakog jednog radnog odnosa koji opstaje bez ugovora o radu, za koju nadnicu, za koju platu radi taj radnik?Ili, mesto rada;moguće je da mesto rada ne bude u firmi na jednom mestu, da postoje i neka isturena odeljenja. Čovek ne zna gde će raditi na kom radnom mestu. Ako je pripravnički staž u pitanju, on ne zana koliko mu traje pripravnički staž. Mora da postoji ugovor o radu. Znači, ne mora u ovom trenutku, ali mi smo tražili da u naknadnom roku od 15 dana poslodavac mora da zaključi ugovor o radu, sa svim ovim elementima koji su sadržani u članu 21, a i sam član 21; kaže da tu mogu da postoje i neke druge odredbe,da poslodavac i zaposleni mogu da ugovore još mnogo štošta što je u njihovom interesu. Pošto vi veoma vodite računa o tome šta Evropska unija kaže, podsetiću vas da direktivu Evropske unije od 1991. godine o obavezi poslodavca da informiše zaposlenog o uslovima koji važe za ugovor ili radni odnos. Smatram da je neophodno da u Zakonu postoji ovakva jedna odredba i da barem stoji da ugovor mora biti zaključen pismeno, ako to zahteva jedna od strana, poslodavac ili zaposleni, a preporučuje se da to bude sastavni deo Zakona. Zašto ste vi ovo izbegli, nama ostaje da nagađamo. Smatramo da na taj način kršite osnovni princip i osnovnu intenciju, odnosno svrhu postojanja ugovora o radu, obzirom da bez ugovora o radu, kao pojedinačnog akta, nema radnog odnosa. To će se posle implikovati kada dođe, recimo, do raskida radnog odnosa; na osnovu čega će se radni odnos raskinuti; i na sva ona druga prava koja radnik crpi iz radnog odnosa, a koja nisu regulisana jednim ugovorom.
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, treba da prihvatite ovaj amandman. Naravno, ne kažem da hoćete, samo kažem da treba. Po članu 1. Predloga zakona prava, obaveze i odgovornosti uređuju se kolektivnim ugovorom ili pravilnikom o radu ili ugovorom o radu. Već smo ranije rekli da pravilnik o radu donosi poslodavac. Kolektivni ugovor nije obavezan. Ostaje kao radničko pravo ugovor o radu. Odjednom ovim članom Predloga zakona, 20. članom, predlagač zakona kaže da nije obavezan ni ugovor o radu. Kako će da postoji odnos poslodavac - radnik ako kolektivni ugovor nije obavezan, ako pravilnik o radu donosi poslodavac i ako ugovor o radu nije obavezan. Evo kako nije obavezan. Naizgled, radnik je zaštićen. Ugovor o radu treba da bude potpisan i da bude zaključen pre stupanja radnika na rad, ali ako je radnik stupio na rad bez ugovora o radu, smatra se da je zasnovao radni odnos na neodređeno vreme danom stupanja na rad; ali gde mu je sada ugovor o radu; zašto poslodavac nije sam napisao stav 3. pa da kaže - poslodavac je dužan u roku od 15 dana da sa tim radnikom potpiše ugovor o radu. Zašto ste tu obavezu ispustili? Kakav je to radni odnos u kome nema ugovora o radu? Rekoste ne mora kolektivni, pa sada ne mora ni ugovor o radu. Mi smo išli tako daleko da smo u članu 166. predvideli da novčanom kaznom od 100 do 200 hiljada dinara bude kažnjen poslodavac koji ne zaključi ugovor o radu u roku od15 dana sa radnikom koga je primio na posao. Ima li od vas neko ozbiljan ko je čitao Predlog zakona, da izađe i da kaže zašto će postojati radni odnos u kome radnik neće imati ugovor o radu. Da ne nabrajamo da, po članu 21. gde je definisan ugovor o radu,radnik sada ne zna ni kolika mu je plata; ni kakvi su uslovi rada; koje mu je mesto rada; dan početka rada; ne zna koliko mu traje dnevno i nedeljno radno vreme; nema vrstu i opis poslova na kojima treba da radi. Znači, može da ga šutira po firmi kako ko hoće zato što ništa nije ugovorio sa poslodavcem. Šta je to, volonterski, dobrovoljni rad, rad na crno? Šta je rad bez ugovora o radu? Rad na crno? Za vas nije rad na crno ako ga je prijavio, pa mu teče invalidsko i penziono osiguranje. Rad bez ugovora o radu: jelÄ to najgora moguća diskriminacija; da ne zna uopšte kakva prava ima, a sve su mu obaveze što mu kaže poslodavac. Ne vidim svrhu, izuzev ako vam je zaista cilj da upropastite fabrike i radnu snagu, da ovaj amandman ne prihvatite.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 15, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 54, protiv 88, uzdržanih nema, nije glasalo 35, ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Garčević. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani poslanici, u članu 21. predložio sam da se izvrši dopuna sa tačkom 10), gde bi bile predviđene lakše i teže povrede radne discipline. Vlada Srbije je odgovorila i uputila na član 103. tačka 3. Međutim, član 103. tačka 3) kaže: - "Ako zaposleni svojom krivicom učini povredu radne obaveze utvrđene ugovorom o radu." Postavljam pitanje: ko će da utvrdi elementarne povrede o radu; gde su one nabrojane; odakle bi poslodavci regulisali osnovne povrede ili teže povrede zbog kojih bi se mogla izreći kazna udaljenja sa radnog mesta. Znači da je ostavljeno svakom poslodavcu da svojim ugovorom ili drugim propisom reguliše šta je to u datom trenutku povreda radne discipline. Mislim da ne bi smetalo da je Vlada Srbije u ovom članu regulisala ono što spada u teže povrede, što bi bilo zajedničko za sve radnike na teritoriji Republike Srbije i gde bi onda ugovorom o radu teže povrede bile regulisane. Ne znam koji su motivi i razlozi da se to nigde ne nabroji. U dosadašnjoj praksi je bilo da se osnovne, teže povrede radne discipline, zbog kojih se izriče prestanak radnog odnosa, regulišu. Izgleda da i u ovom članu povećavamo mogućnosti poslodavaca, tako da sve što treba ide njima u prilog. Mislim da je poslodavaca daleko manje od radnika i njihovih porodica i da će doći trenutak kada se mora i taj deo regulisati.
Reč ima gospodin Toma Bušetić, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom članu 21. sve je sporno. Radnici su obespravljeni. Ovo što je pokušao poslanik Vlada Garčević da nešto popravi odnosi se na određenu dopunu ovog člana, gde se govori o lakšim i težim povredama radnih obaveza. Odgovor predlagača je da je sve to regulisano članom 103. stav 1. tačka 3), gde se govori o tome kada se dobija otkaz, pa se, primera radi, otkaz može dobiti ako zaposleni svojom krivicom učini povredu radne obaveze. Ne precizira se koje su to povrede radnih obaveza. Ili, na primer, u čl. 103. tačka 4) je još rigoroznija - "ako je njegovo ponašanje takvo da ne može da nastavi rad kod poslodavca". Šta to znači? Primera radi, uzmite Fabriku kablova u Jagodini: teški uslovi rada, žičara, radnik baci opušak ili pljune, a poslodavac može da kaže - e, to je dovoljan razlog da dobije otkaz. Naravno, nismo svi mi tako fini kao što su nosioci nove vlasti, a evo i takvih primera ima. U ruci imam jedan pojedinačni kolektivni ugovor gde se govori o povredi radnih obaveza, pa se govori i o disciplinskim merama. Koje su to mere? Javna opomena, novčana kazna, prestanak radnog odnosa, pa za svaku od ovih mera imamo četiri, 9 tačaka, 13 tačaka i šta se sve pod tim podrazumeva? Koje su to povrede radnih obaveza? Ovde nema ništa, a mi u SPS-u smatramo - ovo je prava demokratija u ovom pojedinačnom kolektivnom ugovoru i to su reforme kada je nešto dobro za većinu ljudi, a nije reforma - kazna, sankcija, otpuštanje,sve ovo je sadržano u ovom novom zakonu koji će, najverovatnije DOS-ovska vlast usvojiti ovih dana.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 21. koji je podneo narodni poslanik Vladimir Garčević. Za 52, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 11, od 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušao sam amandmanima na član 21. da definišem u stvari član 25. Član 25. Zakona o radu govori o probnom radu i stav 2. kaže da probni rad može da traje najduže 6 meseci, a mislim da je Vlada prihvatila neki amandman da može da bude, kao u do sada važećem zakonu, tri meseca. U članu 25. stav 5. kaže: Zaposlenom koji za vreme probnog rada nije pokazao odgovarajuće radne i stručne sposobnosti, prestaje radni odnos danom isteka roka određenogugovorom o radu. Međutim, te odredbe dalje nisu nigde razrađene. Ako radnik i poslodavac potpisuju ugovor o radu, ukoliko u tom ugovoru postoji probni rad, sada već ne može da bude nedefinisano, pa da se samo kaže - probni rad trajenajduže tri ili šest meseci. Sada mora da se definiše koliko dugo traje probni rad. Znači, svrha amandmana je da ugovorom o radu poslodavac i radnik dogovore probni rad i njegovu dužinu. Druga stvar, da ugovorom o radu predvide na koji će način biti izvršena provera sposobnosti radnika po isteku probnog rada. A to zato što je članom 25. predviđeno da ako radnik ne zadovolji, ako ne pokaže odgovarajuće stručne i radne sposobnosti, da mu prestaje radni odnos. Treba ugovoriti ko utvrđuje da li je radnik pokazao odgovarajuće stručne i radne sposobnosti. Da li je to samo poslodavac ili je to neka komisija, stručna komisija u preduzeću koja će da obavi taj posao. Poslodavac stalno može da ugovara probni rad sa radnicima i stalno na kraju probnog rada da kaže: niste pokazali odgovarajuće radne i stručne sposobnosti - doviđenja; sklapa novi ugovor o radu sa novim radnikom i njemu kaže isto, čak se ne zna ni posle kog roka, može posle mesec dana, dva ili tri, ili posle šest meseci. Zašto bar malo ne zaštitite radnika? Ovo je nešto, trebalo bi to da uradite, ne kažem da morate, vi ništa ne morate, ali postoje stvari koje moraju da se ugovaraju. To je kao kada biste napisali u prodavnici - imamo hleb, a odredićemo cenu kada dođete. Mora nešto da se zna unapred. U ugovoru o radu unapred mora da se zna koliko traje probni rad, mora da se zna ko i kako će utvrditi da li je radnik na probnom radu pokazao poslovne i druge sposobnosti.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 111, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović podneli su amandman kojim predlažu da se naslov iznad člana 22. i član 22. brišu. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 23, protiv 98, uzdržana tri, nije glasalo 38, od 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandmane u istovetnom tekstupodneli su zajedno narodni poslanici Rodoljub Šabić, Nataša Milojević, Olgica Kirćanski, Jelena Milenković, Branko Gligorić, Dragan Milentijević, Aleksandar Vatović i Meho Omerović i pojedinačno narodni poslanici Nataša Jovanović i Miomir Ilić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? (Da.)
Slučajno se desilo da se amandman SRS poklapa sa onima čija ste imena pročitali, ali nismo mi ni očekivali da se oni jave za reč i brane svoje stavove jer se dosta toga menja. Preko noći se u Srbiji svašta promeni, naprave se ranorazni dogovori, različite odluke se donesu, ali ovo je veoma ozbiljan amandman i ovde dolazimo do ključnog pitanja za one koji su zaposleni u Srbiji, a koji će ostati bez posla u procesu svojinske transformacije. Opet se vraćamo na Zakon o svojinskoj transformaciji, odnosno privatizaciji, koji je usvojen pre sedam meseci u ovoj skupštini i na amandman koji je imala poslanička grupa SRS, gde smo od vas tražili da se novi poslodavac u procesu privatizacije obaveže da određeno vreme, neće da otpušta zaposlene prilikom kupovine fabrike, dok se ne vidi kakva će biti strategija zapošljavanja i kako će da se zbrinu ti ljudi. Očigledno je da ovi vaši eksperimenti koje ste primenili u "Zastavi", a isti recept ćete verovatno primeniti u svim ostalim gigantima u našoj zemlji, u metalskom kompleksu, u mašinskom itd, ne samo da nisu dali nikakve rezultate; niste ispunili ono što je u ugovoru napisano, iako onako ucenjivački usred noći ponuđeno radnicima; danas sam vam to demantovala jednim primerom - kod invalida; isto tako i kod onih koji su na internom Zavodu za zapošljavanje. Ovde se otvara mogućnost budućem poslodavcu da sada u procesu svojinske transformacije ostavlja bez ikakvih prava sve zaposlene. Oni će, znači, biti radnici ostavljeni na milost i nemilost novom vlasniku, bez ikakvih obaveza. Da je to tako, govori član 22. koji kaže: "Kada dođe do promene poslodavca, (spajanje, pripajanje, podela, prodaja preduzeća i dr.) prava i obaveze iz ugovora o radu prenose se na novog poslodavca, uz pismenu saglasnost zaposlenog i novog poslodavca". Tražila je poslanička grupa SRS, ispred koje sampodnela ovaj amandman, da se brišu reči "i novog poslodavca", jer mi smatramo da novi poslodavac, onaj koji kupi fabriku, bilo koju ili bilo koje preduzeće u našoj zemlji, mora da snosi određenu odgovornost i poslovni rizik. To mora da snosi za određeni period, ali da se kaže radnicima: za godinu, dve ili tri, nema otpuštanja, ne može da se manipuliše sa ugovorom o radu koji oni već imaju sa bivšim poslodavcem. To je rizik tih potencijalnih poslodavaca koji će da dođu u fabriku. A ne ovako, da im se daje otvorena mogućnost da sutra, kada oni to požele, otpuste zaposlene i kažu - ne sviđa mi se itd. Međutim, ta ograničenost u oblasti zapošljavanja i zarada, očigledno je sada svima u Srbiji, kao i ovaj zakon, kao i mnogi drugi prethodni zakoni, kao i projektovanje budžeta, sve je to diktirano spolja, a pre svega od MMF, Svetske banke, svih onih finansijskih institucija i svih vlada zemalja sa kojima vi tesno sarađujete. Oni, već po oprobanom receptu u zemljama u okruženju, nameravaju, na isti takav način, uz vašu svesrdnu pomoć, da i u Srbiji naprave taj ekonomski brodolom, da se stvori armija nezaposlenih ljudi. Upravo ovakvim članom vi ćete to da im omogućite, plus prethodno onakav izglasan Zakon o privatizaciji. Zato je važno da se ovaj član izmeni i da se prihvati ovaj amandman.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, kao podnosilac amadmana.
Poštovani narodni poslanici, u obrazloženju predloga amandmana koji sam podneo u ime SPS i obrazloženje koji je prethodni narodni poslanik Nataša Jovanović dala, smatram da je ovaj amandman ključni amandman i da je on vezan sa članom 105, koji je problematičan. U trenutku spajanja, pripajanja, podele i prodaje preduzeća, a u ovom slučaju mislim i na društvena preduzeća koja još uvek nisu izvršila proces transformacije, vrlo je bitno da u tom trenutku, a s obzirom na to da smo usvajanjem zakona u načelu anulirali obaveznost kolektivnog ugovaranja. Ona naša želja da zaštitimo zaposlenog radnika, koji ipak u trenutku kada se vrši podela, pripajanje, spajanje, ostaje u tom trenutku u novom radnom odnosu. Odnosno, prepušten je poslodavcu na milost i nemilost. Iz tog razloga ne shvatam zašto je Vlada prihvatila brisanje člana na predlog grupe poslanika iz DSS, ako nijeprihvatila i brisanje člana 105. Predloga zakona. To smatram iz tog razloga što je brisanjem ovog člana zaposleni u potpunosti stavljen u neravnopravan položaj. Zamislite sada preduzeće, koje u ovom trenutku radi procesa transformacije treba da se podeli, spoji ili proda, da se u tom trenutku svim radnicima prekida radni odnos. Novi poslodavac koji se u tom trenutku formira, da li spojeno, pripojeno ili podeljeno on treba da primi u radni odnos sve zaposlene. Kako ako izbrišemo ovaj član, kako ćemo onda tom radniku odnosno zaposlenom da obezbedimo garanciju da će biti primljen od tog poslodavca. Iz tog razloga je predložen amandman da se posle reči "uz pismenu saglasnost zaposlenog i novog poslodavca"stavi tačka posle reči "zaposlenog", da se na takav način obaveže poslodavac da radnike koji su u pripojenom, spojenom i podeljenom preduzeću prime u radni odnos. Ako tom poslodavcu radnik ne odgovara i ne ispunjava radne obaveze, onda postoje određeni članovi ovog zakonskog predloga koji reguliš ovu materiju. Smatram da predlagač treba da razmisli dobro, da malo obavi određene konsultacije i da ovaj amandman koji smo podneli ovako nedogovorno, ali obavezujuće, da se usvoji amandman koji smo mi kao poslanici iz različitih stranaka podneli. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, predstavnik poslaničke grupe DSS.
Poštovane kolege, poštovano predsedništvo, član 22. je veoma bitan član. On je jedan od dva člana koji govore o onome što nam predstoji u tranziciji, znači promeni vlasništva, preduzeća, privatizaciji. Kada dođe do promene vlasnika preduzeća, znači spajanja, pripajanja, podele i prodaje preduzeća, ugovorne obaveze prethodnog vlasnika, to su uglavnom bila društvena preduzeća, treba da ostanu ugovorne obaveze novog vlasnika. To je normalno. U svim odnosima ugovori ostaju. Ugovori se ne potpisuju ponovo. Tako to važi u svetu i nema razloga da ne bude i ovde. Iz tih razloga smo smatrali da je potpuno nepotreban ovaj član. Nije potrebno da saglasnost daju ni poslodavci ni zaposleni. Tako da smatramo da je ovo naše rešenje, znači brisanje člana 22, a što je Vlada prihvatila, najbolje rešenje. Sigurno je da je time uklonjena jedna rupa u zakonu, jedna od dve velike rupe u zakonu, koje su mogle da posluže nekim eventualnim novim vlasnicima naših preduzeća da na mala vrata otpuštaju zaposlene. Mi smatramo da proces tranzicije mora da bude transparentan. Pravi ulagači, strateški ulagači, a Vlada Srbije je rekla više puta da su strateški ulagači opredeljenje Vlade i naše države uopšte, sigurno neće tražiti u zakonu rupe, da na taj način gledaju neke mogućnosti svog budućeg poslovanja u Srbiji, nego će hteti čiste odnose. Smatramo da bismo ovim rešenjem,brisanjem člana 22, kaoi čl. 105. zakona, imali potpuno jasnu i transparetnu situaciju koja bi bila dobra za sve one važne, strateške partnere koji ne žele da imaju nestabilnu državu. Još jednom da ponovim, smatramo da je rešenje, brisanje člana 22, bolje. Iz tih razloga ova triobjedinjena amandmana ne bi trebalo prihvatiti; tri amandmana onih drugih stranaka, znači SRS, Socijaldemokratije i SPS-a.
Za reč se javio narodni poslanik Toma Bušetić, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o ovom članu 22, više ga gledam kroz prizmu namere Vlade Srbije i predlagača da veoma brzo idemo u proces tranzicije, koja je već viđena u istočnoevropskim zemljama. Šta to znači? Navešću primer Rusije: prema procenama američkih eksperata, ruska preduzeća su privatizovana po ceni od 0,1 do 1% vrednosti analognih američkih kompanija; dok je realna ekonomska vlast preseljena u posed 5-6% građana. To se i nama sprema. U periodu između 1990. i 1995. godine, prema podacima Državnog komiteta za statistiku Rusije, bruto društveni proizvod je prepolovljen. To se i nama već dešava u ovoj godini, jer je proizvodnja značajno pala. Sve istočnoevropske zemlje u tranziciji najviše što su dobile to je nestanak svojih nacionalnih ekonomija. One su psotale samo tržište za zapadnu robu. To se isto i nama sprema i već se sada dešava. Zapadna strategija marginalizovala je celokupnu privredu istočne Evrope. To će i nama uraditi. Ove države su, poput Bugarske, od velikih proizvođača određenih proizvoda, postale veliki uvoznici. Slična je situacija i kod nas. Poljoprivredni proizvodi su u ovoj godini uvezeni za 60% više nego u prošloj godini. Znači, ovaj član 22. jasno govori o nameri Vlade. Mislim da ga ne treba brisati, nego treba usvojiti predlog kakav su dali poslanici Miomir Ilić i Nataša Jovanović. Znači, staviti tačku posle reči "zaposlenog".
Hvala. Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 42, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 16, ukupno prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i SrđanPetrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dužna sam da još jednom, makar zbog javnosti, kažem zašto nas četvoro iz poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke obrazlažemo naše amandmane. To je zbog toga što je sekretar Skupštine umislio da je grafolog i protumačio da naši potpisi nisu bili autentični. Predlažem mu da uključi stručnjake - grafologe oko ove afere, da li je gospodin Novaković juče bio na sednici Skupštine ili nije, jer, dozvolićete, mi razgovaramo i branimo amandmane, a da zakon u načelu faktički nije ni usvojen. U članu 25. tražili smo da se probni rad skrati sa šest na tri meseca. Čuli smo da je prihvaćen takav amandman jedne grupe poslanika iz Demokratske stranke Srbije. Međutim, našim amandmanom, kojipokušavam da obrazložim, predvideli smo i stav 3. posle stava 2, koji bi glasio: "Probni rad u smislu stava 1. i 2. ovog člana ne može da se utvrdi za pripravnika". Pripravnik koji treba tek da dokaže da je osposobljen i da se osposobi za samostalni rad u roku od godinu dana, kako to ugovori po ugovoru o radu sa svojim poslodavcem, u zavisnosti od stručne spreme i volje poslodavca, može da bude predmet zloupotrebe ukoliko ne bismo imali ovakav stav u ovom članu. Zbog čega? Čovek koji nikada nije radio bude primljen na probni rad, sada najduže od tri meseca, kod jednog poslodavca. Poslodavac kaže - jeste, ti si dobar inženjer ali ne zadovoljavaš moje kriterijume i ima pravo da mu otkaže, posle toga, ugovor o radu. Ode kod drugog poslodavca, opet tri meseca i tako redom, ali nikako da stekne onu mogućnost da položi pripravnički ispit. Jer na taj način tih svojih devet meseci ili godinu dana koliko se traži za određenu stručnu spremu, verifikuje kroz diplomu položenog pripravničkog ispita.A ne zaboravite, nije samo poslodavac taj koji će verifikovati nekom svojom komisijom da li je neko stručan ili ne, odnosno da li je položio pripravnički ispit ili nije; još uvek imamo državne organe, hvala bogu, imamo javna preduzeća. Postoji poseban zakon o polaganju pripravničkog ispita, a ako postoji tržište radne snage ljudi će se zapošljavati kod privatnog poslodavca ali i u društvenom idržavnom sektoru. Znači, imaće neki radni staž i doći će u situaciju da nisu ni pripravnici, jer nemaju položen pripravnički ispit, nisu stekli taj uslov, a sa druge strane imaju neko radno iskustvo. Na ovaj način bi se to prevazišlo. Razmislite o tome, ministre. Imate vremena da to ispravite. Mislim da ćete dovesti u neprijatnu poziciju ljude koji tek treba da polože pripravnički ispit i da nastave da rade u svojoj struci.
Reč ima Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici sa ove govornice Srpska radikalna stranka je optuživana za sve i svašta ali poslednji put i za pad nataliteta u Srbiji, kao da mi nemamo preča posla i ne bavimo se politikom nego samo treba da jurimo po Srbiji da dižemo natalitet. Onaj ko nas je optužio trebalo bi da prihvati sada naš amandman. Ovaj amandman tretira našu decu. Priznaćete da je onaj ko se zapošljava kao pripravnik naše dete, nekoga od nas. A svi smo skoro u godinama kada treba da mislimo na prava koja imaju deca, naša, tuđa; to su sve naša deca. Zašto smeta predstavniku Vlade da isključimo mogućnost poslodavcu da za pripravnika utvrđuje probni rad. I kakva bi to uopšte besmislena odredba bila da nekome ko nema dan staža, ko dolazi iz školske klupe, ko tek treba da verifikuje, da nauči da verifikuje znanje koje je stekao, da mu propisujemo i probni rad. Prvi put se zapošljava, prvi put ulazi u fabriku, na gradilište, seda za volan nekog vozila i mi kažemo - e sad si na probnom radu. Njegov probni rad je njegov pripravnički staž. U zavisnosti od težine posla kojim će se baviti, različito je vreme trajanja pripravničkog staža. Na kraju tog pripravničkog staža on polaže pripravnički ispit. Šta će mu još i ta mogućnost da ga neko, evo sada već posle tri meseca otpusti, jer smo amandmanom predvideli da probni rad ne može da traje duže od tri meseca. Vi ste to prihvatili amandman nekog drugog narodnog poslanika, ali evo sada će verovatno probni rad trajati najduže tri meseca. Zamislite, posle tri meseca neko pripravniku kaže - e, izvini, ti nisi pokazao sposobnost za ova tri meseca, s tobom raskidam ugovor o radu. A on došao da još nešto nauči od onoga što u školi nisu mogli da ga nauče i već strepi od jednog ispita koji će imati kod poslodavca, a sada se poslodavac, kome niste zakonom naturili nikakvu komisiju, nego on odlučuje da li je radnik na probnom radu pokazao sposobnosti, sada se on postavlja pred pripravnika, pred dete od 19 godina i kaže - tri meseca je prošlo, ti nisi pokazao dovoljno sposobnosti, na ulicu. I on krene ponovo na pripravnički,ponovo se nađe neko bez duše i tako to može da traje unedogled. Šta mi tražimo od vas - samo to da za pripravnika ne može da bude utvrđen probni rad, i ništa više. I, ako zanemarite to svoje jogunasto ponašanje, a potpuno nerealno prema amandmanima narodnih poslanika zato što su iz opozicije, ako pogledate svojoj deci u oči, shvatićete da ovaj amandman mora da se prihvati.
Da li se još neko javlja za reč ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 41, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 16, ukupno 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Bora Stanimirović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 41, protiv 102, uzdržanih nema, nije glasalo 15, ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović.
Amandmanom koji sam podnela ispred poslaničke grupe SRS na član 26. pokušaću da vas ubedim da prihvatite, mada unapred znam ishod, potpunu izmenu člana 26. iz razloga što je danas veliki procenat onih u Srbiji koji su bez posla upućen na to da najpre zasnuje radni odnos na određeno vreme, a onda da vidi da li će imati sreće da u nekom društvenom preduzeću, privatnom preduzeću, u državnoj upravi, dobije posao na neodređeno vreme. Ali, ako je to već tako,ako je to put, možda i vaše dece, vaših poznanika, prijatelja, ili onih koje uopšte ne poznajete, a ukazali su vam poverenje da ih predstavljate u Narodnoj skupštini Republike Srbije, onda dobro razmislite po kakvom zakonu će ta deca da obezbeđuju posao; ili možda odrasli, oni koji dugo godina čekaju na tržištu rada posao,da uđu u taj projekat koji koji se zove rad na određeno vreme, da im to bude neka odskočna daska za ubuduće. Tako sam amandmanom tražila da se član 26. menja i da glasi: "Radni odnos na određeno vreme može da se zasnuje: prvo, kad obavljanje određenog posla po svojoj prirodi traje određeno vreme (sezonski poslovi, rad na izradi određenog projekta, rad u muzičko-scenskim i pozorišnim ustanovama; specijalizacija zaposlenih - dok traje specijalizacija), drugo, kad se privremeno poveća obim rada, ali ne duže od šest meseci; treće, kad treba zameniti zaposlenog koji je privremeno odsutan, (bolovanje; rad u inostranstvu, obavljanje državne i druge javne funkcije; odsluženje vojnog roka); četvrto, u svojstvu pripravnika, radi osposobljavanja za samostalni rad. Zaposlenom koji je zasnovao radni odnos na određeno vreme prestaje radni odnos danom izvršenja posla, istekom određenog roka ili danom povratka odsutnog zaposlenog. Zaposleni koji je zasnovao radni odnos na određeno vreme, zasniva radni odnos na neodređeno vreme, ako zaposlenom koga je zamenjivao prestane radni odnos ili kada privremeno povećani obim rada postane trajan. Privremeno povećani obim rada, u smislu stava 3. ovog člana, smatra se trajnim ako zaposleni poslove, za čije obavljanje je primljen u radni odnos na određeno vreme, obavlja neprekidno duže od šest meseci. Zaposleni koji je zasnovao radni odnos na određeno vreme ima sva prava, obaveze i odgovornosti kao i zaposleni koji je zasnovao radni odnos na neodređeno vreme. Radni odnos zasnovan na određeno vreme, postaje radni odnos na neodređeno vreme, ako zaposleni nastavi da radi najmanje pet radnih dana po isteku roka za koji je zasnovao radni odnos." Jedino ovako formulisan rad na određeno vreme može da spreči budućeg poslodavca ili onog aktuelnog kod koga je sada zaposlen i pod ovim uslovima da dalje izrabljuje, nije teško reći ako kažem u bukvalnom smislu reči, da eksploatiše zaposlene. Šta to znači da se nama ovde nudi zakon i član 26. po kome će neko moći da radi na određeno vreme do tri godine? Kaže Vlada - pa to su fleksibilniji uslovi. Jesu fleksibilniji uslovi za dezavuisanje onih koji traže posao i onih koje ćete najpre da primite na šest meseci, pa opet na šest meseci, pa još godinu dana, pa sve tako do tri godine. Taj čovek uopšte neće znati ni kakva je njegova buduća egzistencija, ni zašto je on završio neku školu.Imate već sada mnogobrojne primere, u mnogim privrednim granama, kao i u oblasti zdravstva, prosvete, državnoj upravi, da vam ne nabrajam dalje, da su dan-danas ti ljudi, ta deca koja rade na određeno vreme, sa potpunom neizvesnošću. Mnogo je primera, i u Kragujevcu, i u svim gradovima u Srbiji, da je njihova neizvesnost svakoga dana sve veća, a sada, sa usvajanjem ovakvog zakona, do tri godine, pa posle šta im Bog da. Pitanje je onda šta će biti sa tim ljudima. Međutim, ovo se sve uklapa u onaj oprobani model koji vama stiže kroz internacionalizaciju i ovog pitanja Zakona o radu, kao i kroz kompletnu internacionalizaciju svega što je vezano za Srbiju i za srpski narod, za građane Srbije. To je već njihov oprobani model, onih koji uslovljavaju da u procesu svojinske transformacijekupe naše fabrike, a to je da se kompletna proizvodnja zaustavi, da se ona dovede na minimum, da se smanji, da se poveća nezaposlenost, uz uporno povećanje cene. Tako se u državi stvara haos i potpuna neizvesnost u pogledu zapošljavanja za mnoge koji su završili razne škole, bez obzirakoje stručno obrazovanje je u pitanju.
Ima reč gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovim amandmanom hteli smo da obezbedimo minimum sigurnosti radnika koji se zapošljava kod poslodavca. Naime, teoretski, a i praktično, u određenom delu tačno je to da su ista prava zaposlenog na određeno vreme i na neodređeno vreme, ali samo za ono vreme dok rade. Radnik zaposlen na neodređeno vreme ima određena prava, radnik zaposlen na određeno vreme ima određena prava, ali samo na određeno vreme. Onoga dana kada istekne ugovor o radu na određeno vreme, on više nema nikakvih prava. Nije povredio radnu disciplinu, nije prekršio ugovor o radu, pokazao je dovoljno stručnih sposobnosti, ali ne odgovara poslodavcu da ima radnika na neodređeno vreme. On hoće da ima radnike na određeno vreme. Pa da, ne vredi, promena odela ne sme da predstavlja promenu razmišljanja. Promena klupe u kojoj se poslanik nalazi ne sme da predstavlja promenu razmišljanja. Vi sada hoćete da kažete poslodavcima - izvolite fabrike na raspolaganje, tri meseca, šest meseci, godinu dana, probajte sa ovim radnicima na određeno vreme. Mi smo zakonom omogućili da ih otpustite kad god hoćete, da sklapate ugovor na vreme na koje vi hoćete, da oni nemaju nikakvu sigurnost, da samo vi imate sigurnost. Zašto ste predvideli da rad na određeno vreme sa jednim zaposlenim može da traje čak tri godine?Gde su ove socijalističke, socijaldemokratske i ostale političke stranke, koje su se drznule da u svoj naziv stavljaju reči koje im imperativno nalažu da se brinu o socijalnoj sigurnosti građana pre svega, pa i o socijalnoj sigurnosti zaposlenih i nezaposlenih? Svi naši zaposleni uskoro će biti nezaposleni. Poslodavac koji ima radnike na određeno vreme tri godine, sa prekidima ili bez prekida, kakve taj obaveze ima, koje su njegove obaveze - da brine o firmi? Pa, proglasiće stečaj firme. Šta ga to košta? Ima li obaveza prema radnicima? Nema, nikakvih.Otvoriće drugu u kojoj će opet da primi radnike na određeno vreme - tri, četiri, pet, šest meseci, pa još tri meseca, pa još tri meseca. Da li biste vi pristali da budete narodni poslanici na stalnom radu u Narodnoj skupštini na određeno vreme, ali ne za vreme trajanja mandata, nego sklopite sa predsednikom Skupštine ugovor na tri meseca, pa onda kroz tri meseca sklapate ugovor na pet meseci. Sve je to isto. Koji radnik ima sigurnost? Onaj koji ima radni odnos na neodređeno vreme. (Borivoje Katić: Onaj ko dobro radi.) Nije tačno. Kada imate 30 hiljada zaposlenih, treba da ostane tri hiljade, a 25 hiljada je dobro radilo. To su oni isti koji su proizveli 250 hiljada automobila jedne godine. Šta, zaboravili su da rade? Ne mogu da shvatim poslaničku grupu koja tvrdi da mi nemamo dobre radnike, da su sve lezilebovići, lenštine. To čak govori i ministar, koji se zalagao za radnička prava; ili se zalagao da bude ministar. Iz člana u član mi vam dokazujemo da ste potpuno podlegli pritisku Vlade Nemačke i sve njene naloge ispunili; da vas ne interesuju stavovi sindikata; rekli ste - to su komunistički sindikati; da vas ne interesuju stavovi poslanika opozicije, rekli ste - vi ste bili na vlasti u prethodnom periodu. Jeste, ali u prethodnom periodu je bio drugačiji zakon o radnim odnosima. Bio je zakon koji je brinuo o radniku. Dolaze sada neki novi koji ne brinu ni o radniku ni o fabrici, brinu samo o tome šta će im reći Vlada Nemačke, pa neka se građani na to pripreme.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam ga na glasanje. Za 45, protiv 102, uzdržanih nema, nije glasalo 16, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, hteo bih samo da zamolim, pošto mi imamo vanrednu sednicu poslaničkog kluba, da date kratku pauzu kako bismo mogli da se iskonsultujemo oko novonastalih događaja.
Određujem pauzu u radu Narodne skupštine, po članu 95. Rad nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 218 narodnih poslanika. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da nemamo kvorum i određujem pauzu od pola sata.