Head ametikaaslased, austatud Riigikogu! Austatud Vabariigi Valitsuse liikmed! Head infotunni jälgijad! Tere päevast! Alustame 19. jaanuari infotundi. Tänases infotunnis on peaminister Kaja Kallas, haridus- ja teadusminister Liina Kersna ning keskkonnaminister Erki Savisaar. Kõigepealt viime läbi kohaloleku kontrolli. Kohaloleku kontroll.
Kohale registreerus 32 Riigikogu liiget, puudub 69. Alustame tänast infotundi. Meil on hetkel registreeritud 12 küsimuse teemat. Ja mul on palve, head ametikaaslased, et me lepiksime kokku nii: iga küsimuse juures on üks täiendav küsimus sellelt, kes on registreerinud küsimuse, ja üks lisaküsimus saalist. Nii nagu ikka, küsimuse esitamiseks on aega kaks minutit ja vastamiseks kolm minutit.
Esimese küsimuse esitab Riigikogu liige Henn Põlluaas, sellele vastab Vabariigi Valitsuse liige, peaminister Kaja Kallas ja teemaks on Mali missioon. Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Eesti osaleb Malis operatsioonis, kolmes operatsioonis, kus on ligi 300 kaitseväelast. Kaitseminister ütles septembris, et kui sinna tulevad Vene palgasõdurid, Wagneri palgasõdurid, siis Eesti lahkub sealt, sest me ei saa olla ühel pool rindejoont sisuliselt Putini armeega. Täna on olukord selline, et rootslased tulevad sealt juba ära, Wagneri palgasõdurid on sees, koolitavad Mali sõjaväelasi ja meie oleme selle läbi justkui liitlased Putini Venemaaga nende ambitsioone tagamas Aafrika džunglites. Kaitseminister on väitnud, et me ei tule sealt ära. Aga kaitseminister ei otsusta neid asju, tegelikult otsustab konkreetsel sõjalisel operatsioonil osalemise valitsus. Kas te olete seda arutanud? See olukord on ju tegelikult absoluutselt absurdne, eriti tänases olukorras? Puuduvad igasugused põhjendatud argumendid, et me seal oma kohalolu säilitaks. Ja mis kõige kummalisem, meie kaitseminister väidab juba meil Riigikogu komisjonides, justkui seal ei olekski neid Vene palgasõdureid, ja noh, ühesõnaga, need jutud lähevad iga päevaga üha kummalisemaks. Teie kui valitsuse juht, teie, kes te peaksite selle otsuse tegemist valitsuses juhatama, palun selgitage, kuidas me oleme sattunud sellisesse situatsiooni.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Euroopa julgeolek on otseselt seotud ka sellega, mis toimub Malis, ja on olnud väga õige otsus, et me oleme läinud sinna koos oma liitlastega, Prantsusmaaga. Prantsusmaa on omakorda tulnud siia tagama meie julgeolekut. Venemaa huvi on igal sammul liitlasi lõhestada, tekitada meie vahel pingeid, ja kui selle hinnaks on see, et saadetakse palgasõdurid ja kohe liitlased lahkuvad või jooksevad laiali, siis see kindlasti on Venemaa huvides, aga ei ole Euroopa julgeoleku huvides tervikuna. Rootslaste lahkumine oli ette planeeritud ja ette teada, see oli juba varasemalt meile teada, see ei olnud mingi uudis. Nii et selles osas see ei olnud üllatav. Loomulikult me jälgime olukorda Malis pingsalt ja ega meie väed ei võitle kuidagi Wagneriga koos ega Wagneriga kõrvuti. Me kindlasti ei toeta kuidagi Putinini samme ega Venemaa tegevust Malis, vaid me oleme seal koos liitlastega ja seda liitlastega missiooni me ka jätkame.
[[Henn Põlluaas alustab uut küsimust, aga tema mikrofon ei ole sees.]]
Aitäh! Ma ei saanud vastust küll sellele, kuidas me saame olla Vene palgasõdurite ja Putini eraarmeega ühel pool rindejoont, toetada ühte sõjalist huntat Malis, ja kuidas see Euroopa julgeolekule kaasa aitab, see on väga arusaamatu. Aga täna te tulete meie ette siia julgeolekualase poliitilise avaldusega ja kui see on sama sisutühi kui eilne energeetikateemaline, siis ei ole sellel erilist mõtet. Aga kahtlemata meie julgeolek põhineb väga suuresti ikkagi meie enda kaitsevõimel ja sellesse panustamisel ja meie kaitseeelarvel. Malis maksab see sõjaväehunta Wagnerile 10 miljonit dollarit kuus. Suur summa. Ja meie oleme nendega ühes paadis seal Wagneriga ja vastupidi, meie kulutame ise. Kui palju Eesti kulutab Mali missioonide peale raha? Ja mind huvitab see, et aastased, kui võrdleme Wagneriga, siis 120 miljonit, loomulikult meie kulutused nii suured ei ole kahtlemata. Aga mind ikkagi huvitab see, et see raha on väljas meie enda kaitsevõime arendamisest, meie enda julgeoleku tagamisest. Ja sellega me teame, et meil on väga palju võimelünkasid ja nende täitmine ju jääb selle võrra väiksemaks ja on raskendatud. Nii et tegelikult on siin ka sihuke finantspool taga. Palun avage seda.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Esiteks, te ütlete, et te ei mõista, kuidas on Euroopa julgeolek seotud sellega, mis toimub Malis. Väga lihtsalt, teie enda erakond on väga mures migratsioonisurve pärast, mis tuleb Aafrikast, ja kui Aafrika riikides on siis, kui need riigid ei toimi, kui inimesed seal elada ei saa, kui on pidev sõjaolukord, siis on selge see, et inimesed sellises kohas elada ei taha ja see migratsioonisurve kasvab. Nii et meie huvi on tegelikult see, et ka Aafrika riikides toimiks kord ja seda survet Euroopale ei tekiks, seda esiteks. Teiseks, te küsisite konkreetsete summade kohta, siis siit Riigikogu kõnetoolist ma teile kindlasti neid summasid avaldama ei hakka ja mul ei ole ka neid summasid kaasas. Nii et need konkreetsed küsimused te võite esitada kirjalikult ja küll siis asjaomased saavad nendele konkreetselt vastata. Nüüd, te kritiseerite missioonidel osalemist, aga ma ei ole teiega nõus, sellepärast et missioonidel osalemine annab midagi meie sõduritele, mida nad mujalt ei saa, ja see on tegelikult väga sisuline praktiline väljaõpe. Ka see tugevdab meie julgeolekut siin Eestis, kui meil on sõdurid, kes reaalses konflikti olukorras on harjunud tegutsema. Nii et see on tegelikult see, mida meie sealt saame. Lisaks me saame seda, et Eesti välispoliitika üks põhimõtteid on olnud see, et mitte kunagi enam üksi. Ja kui me tegutseme koos oma liitlastega, siis me aitame neid liitlasi siis, kui neil on abi vaja, ja me teame, et liitlased tulevad meile appi kollektiivkaitse raames siis, kui meil on seda abi vaja. Ja näiteks see tänane julgeolekuolukord, mis Euroopas valitseb, on otseseks murekohaks meile, sellest tuleb minu tänane avaldus just selleks, et mulle tundub, et seda ärevust selle olukorra ümber ei mõisteta piisavalt selgelt. Ja seetõttu me peame tegema täiendavad sammud, et oma julgeolekut kaitsta. Ja see on kõik osake meie kaitsevõimest ja see on kõik osake meie julgeolekust. Aitäh!
Protseduuriline küsimus, Henn Põlluaas, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Ma paluks teil teha peaministrile märkus, et ei oleks vaja valetada siin Riigikogu toolis. Ma ei ole poole sõnagagi öelnud, et ma ei saaks aru, et Aafrikas toimuv on seotud Euroopa julgeolekuga, ma ei ole poole sõnagagi kritiseerinud seda, et Eesti osaleb missioonidel. Ma rääkisin konkreetselt Malist, ma rääkisin konkreetselt sellest, et Eesti on Putini Wagneri palgasõduritega, keda süüdistatakse üle maailma rasketes inimsusevastastes ja kriminaalkuritegudes, me oleme liitlased, sest me toetame seda ühte ja sama sõjaväe huntat seal Malis, ja ma rääkisin sellest, aga peaminister lihtsalt keerutab, vassib ja valetab. Palun tehke talle märkus.
Aitäh! Saite öelda oma mõtte selles protseduurilises küsimuses maha, aga ma ei hakka kindlasti hindama, kes siin keerutab või mitte. Aga ühte ma palun mõlemalt, meie poolt ja valitsuse poolt, austust igal juhul, nii et läheme siit edasi. Lisaküsimus, Ruuben Kaalep, palun!
Tänan, hea Riigikogu esimees! Lugupeetud peaminister! Teie jutust kõlas kaks põhilist argumenti, miks Eesti peaks osalema Mali missioonil, missioonidel. Üks neist on see, et meil on vaja toetada oma NATO liitlasi, teine on see, et stabiilsus Aafrikas on meie julgeoleku huvides. Esiteks, kumbki nendest eesmärkidest ei ole nendes piirides, mille on Riigikogu andnud oma mandaadiga nendele missioonidele minekuks. Need eesmärgid ületavad neid piire ja neid eesmärke laiendada või Riigikogu poolt antud mandaati laiendada ei ole õigust ei teil ega kaitseministril. Nüüd, kui te väidate, et me oleme põhimõtteliselt vastu kõigile välismissioonidele, siis see on vale, me oleme vastu neile missioonidele, mis on vastuolus Eesti julgeolekuhuvidega ja Eesti väärtustega. Nüüd nende kahe argumendi juurde. Kas Mali režiimid selle aja jooksul, kui Eesti on seal missioonidel osalenud, on hoidnud stabiilsust ja taganud rahu oma riigis? Loomulikult mitte. Just need režiimid ja nende pidev vahetumine, vägivaldsed riigipöörded ongi selle riigi viinud kaosesse. Lisaks sellele nad suruvad alla põhjapoolsete kõrberahvaste iseseisvuspüüdeid. Kui me tahaksime, et seal oleks rahu ja stabiilsus, siis me peaksime Mali riiki survestama, et need rahvad saaksid omale vabaduse. Ja teiseks, mis puudutab meie NATO liitlasi, siis kui see, et Prantsusmaa tuleks Põhja-Atlandi lepingu artikkel viie alusel meile appi, eeldab, et meie peame osalema Prantsusmaa postkolonialistlikes sõjakäikudes, millel ei ole mitte mingit puutumust NATO-ga ja ega Prantsusmaa enda julgeolekuga. Prantsusmaad ei ole rünnatud, siis see oli ju lihtsalt Eesti ja meie Kaitseväe ära kasutamine.
Hea küsija, teie aeg! Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Loomulikult Mali missioon toimetab Riigikogu poolt antud mandaadi raames. Seda ta kuidagi ei ületa ja selles ei ole mingit kahtlust. Need asjad, mis mina tõin eesmärkidena välja, siis võiksid olla need, mida ka teie toetate. Seesama, mida ütles ka Henn Põlluaas, et ma sain tast valesti aru, et justkui ta ei toetaks seda ja ei saaks aru Euroopa julgeoleku Aafrika stabiilsuse vahelistest seostest. Et see on see, mida tuleb vaadata suure pildina. Ma küsin, et kas teie siis ei ole huvitatud sellest, et tegelikult mingi stabiilsus seal oleks. Nüüd Eesti sõdurid on seal nendel missioonidel väga hinnatud olnud ja tegelikult ka mingit stabiilsust suutnud seal tagada. Nüüd te ütlete, et justkui oleks siis NATO artikkel viie rakendamise eelduseks justkui või selle eelduseks, et prantslased tulevad siia meid kaitsma. Et selle eeldus oleks see, et me läheme Malisse koos nendega, see ei vasta tõele. Artikkel viis, NATO üks olulisemaid, aluslepingute üks olulisi artikleid töötab ilma mingite tingimusteta. Seda on kinnitanud kõik meie liitlased. Igal juhul, kui peaks olema selline olukord, et meil on abi vaja, siis täpselt nagu see artikkel viis ütleb: "rünnak ühe vastu on rünnak kõigi vastu." Ükskord, kui seda artikkel viit on kasutatud, ainus kord, kui artikkel viit on kasutatud, on siis, kui Ameerika Ühendriigid ütlesid, et peale kaksiktornide rünnakut on neid rünnatud ja sellest tulenevalt läksid kõik liitlased ka Ameerika Ühendriikidele appi. Nii et see, ma lihtsalt ütlen, mis puudutab, siis artikkel viis on absoluutselt küsimärgi alt väljas, aga kui me mõtleme lihtsalt inimlikult, et teie mõistes on nii, et meie võime alati esitada ainult nõudmisi, aga me oleme olnud selles olukorras. Tegelikult, kui te mõtlete ajaloo peale, te ise teate väga hästi Eesti ajalugu ja teate, kuidas me jäime üksi ja üksijäämine väikesele riigile ei ole mõistlik ja eriti sellises julgeolekuolukorras, nagu meil praegu on.
Aitäh! Head ametikaaslased, nagu ma palusin eelnevalt teie käest, et lihtsalt infoks veel kord, et iga küsimuse juures me oleme kokku leppinud, et kuna meil on 12 registreeritud teemat, et üks täiendav küsimus siis põhiküsijalt ja üks lisaküsimus saalist. Aitäh! Sellega lõpetan antud teema käsitlemise.
Liigume edasi teise küsimuse juurde, mille esitab Riigikogu liige Indrek Saar, sellele vastab peaminister Kaja Kallas, teemaks energiakriisist. Indrek Saar, palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Austatud peaminister! Nädal aega tagasi Riigikogu infotunnis me rääkisime samal teemal. Ja ma juhtisin teie tähelepanu veel kord teemale, mida avalikkuses on korduvalt tõstatatud, ehk siis sellele, et inimesi saab aidata selles energiakriisis tunduvalt lihtsamalt, väärikamalt ja efektiivsemalt kui see, mida valitsus tänasel hetkel selle akuutse kriisimeetmena on kokku soperdanud. Ja kuna mulle tundus, et te ei ole siiski piisavalt süvenenud sellesse võimalusse, mida nimetatakse Norra versiooniks, siis sotsiaaldemokraadid tegid teie eest tüki tööd ära, esitasid esmaspäeval otsuse eelnõu Riigikogule. Ma loodan, et teil on nüüd mahti olnud sellega tutvuda, seda enam, et eile ütles ka teie koalitsioonipartner ehk siinsamas istuv Riigikogu esimees ja Keskerakonna esimees, et see, mida nad selles vaidluses, mida te juba pikalt avalikkuse ees peate ja mis ei ole siiamaani tulemusi andnud, et nad eeldavad, et see lahendus, milles kokku lepitakse, on nullbürokraatiaga rakendatav, lihtne, reaalselt inimesi aitav. See viitab täpselt sellele, mida meie oleme välja pakkunud. Ja lisaks sellele rääkis Keskerakonna esimees ka ilusti sellest, et Eestis on 30 aastaga ühiskonnas toimunud märkimisväärne keskklass ja neil on täna raske. Ma olen temaga nõus, neil on raske ja mitte ainult need, keda me keskklassina, kes on stabiilsete ja heade sissetulekutega inimesed, käsitleme, sest teie meede kipub mööda minema ka nendest, keda ei saa sugugi mitte päris keskklassiks nimetada, vaid kes on seal kuskil toimetulekutoetuse vajajate ja keskklassi vahepeal. Palun selgitage mulle, argumenteerige, miks te ei lähe seda teed pidi, mida me teile juba korduvalt pakkunud oleme?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Eile oli päris mitu tundi aega nendel teemadel siin Riigikogu saalis arutada ja neid põhjendusi tuua. Me oleme teinud juba päris mitmeid samme ja oleme arutamas ka veel täiendavaid samme, aga kui me vaatame neid meetmeid, siis mina olen väga üllatunud ausalt öeldes, et sotsiaaldemokraadid, kes on alati olnud selle poolt, et tegelikult energiat tuleks säästa ja keskkonda tuleks säästa, tulevad välja sellise ettepanekuga, mis absoluutselt energiasäästu ei soosi, vaid tegelikult pigem hoopis soosivad seda vahemikku, kes tarbib elektrit rohkem, 2000 kilovatti-tundi kuni 3000 kilovatti-tundi. Ma lihtsalt juhin tähelepanu, et see on 2,2% Eesti tarbijatest. See ei ole kindlasti enamus ja mulle teeb see kuidagi ..., mind paneb imestama, et meil on kuidagi laud nagu pöördunud, et teie seisate selle eest siis rohkem, et see on iseenesest huvitav. Mina arvan, et energiasääst on ka väga oluline. Me oleme teinud meetme, mis peaks aitama just neid inimesi, keda on kõige rohkem, kellel on sellest energiahindade tõusust raske. Alati, kui me teeme üleväljatoetusi, siis loomulikult, see tähendab seda, et me saame teha vähem kõigile ja vähem ka neile, kes konkreetselt abi vajavad. Ja lõppude lõpuks tuleb see kõik maksumaksja taskust. Juba praegu me toetusteks oleme ette näinud 245 miljonit eurot. Kui me võrdleme seda käibemaksuga, mis laekub täiendavalt sellest, et elektri hind on tõusnud, siis see käibemaks on 91 miljonit, eelmise aasta lõpp ja see aasta prognoositav. Nii et see on juba kordades rohkem kui see, mida me tegelikult käibemaksust üle laekub. Mis käibemaksust üle laekub, seda me kasutame nende toetuste maksmiseks.
Palun nüüd täiendav küsimus, Indrek Saar!
Mul on väga kurb kuulda, et selle asemel, et sisuliselt arutada, vastate demagoogilise rünnakuga minu küsimusele. Kui teie arutelud valitsuses näevad välja samasugused, nagu teie vastus praegu siin minule algas, siis on mul küll väga kahju Eesti riigist ja kõigist nendest inimestest, kes ootavad, et valitsus suudaks midagi päriselt selles kriisis nende jaoks ära teha – nagu teie koalitsioonipartner ilusti ütles: päriselt inimesi aidata. Kogu selle demagoogilise tulevärgiga me võime siin lõpmatuseni jätkata ja rääkida, mida teie arvate, et sotsiaaldemokraadid tegema peaksid. Kas te räägite sama juttu ka näiteks nelja-viielapselisele perele, kes elab 80–100-ruutmeetrises korteris või väikeses majas, mille nad on oma töö ja vaevaga püsti pannud, ja kellel kulub täna 2000+ kilovatt-tundi elektrit selle jaoks, et see maja soojana hoida? Kas te ütlete neile, et teil ei ole seda abi vaja? Hinnad on tõusnud kolm-neli korda ja need hinnad ei ole tõusnud nende süülise tegevusena. Ütlete neile, et leidke see raha, et endale kiiresti päikesepatareid katusele panna või endale tuulik panna või veel mõni muu uus ja huvitav vidin, mida võib-olla jõukamad inimesed saavad endale investeerides lubada. Need inimesed ootavad kõik riigilt tuge, mitte seda demagoogiat, millega te mulle antud hetkel vastasite, kommenteerimata sisuliselt ikkagi seda, miks te ei ole läbi arvutanud ja arutanud ja miks te ei vasta sisuliselt küsimusele, mis selles meetmes on teie arvates valesti. Ka teie eilseid vastuseid siin Riigikogu ees viitasid sellele, et te olete pähe võtnud, et teie teate, kuidas inimesed peavad elama. Sest te selgitasite meile, kui tuli jutuks see, et paljude inimeste jaoks on see toetusmeede, mis praegu on, alandav ja solvav, siis te tegite nendele inimestele läbi selle Riigikogu kõnetooli selgeks, et nad on valesti aru saanud. [[Juhataja helistab kella.]] Minu küsimus siiski on: miks te ei vasta sellele küsimusele sisuliselt, miks te seda ignoreerite?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Me oleme teinud terve rea otsuseid, et inimesi aidata. Esiteks oleme alandanud elektrivõrgutasu 50%, teiseks oleme alandanud gaasivõrgutasu 100% ja me oleme teinud sihitud meetme. Te toote näite nelja-viielapselisest perest, kes elab oma majas. Selline nelja-viielapseline pere peakski just minema selle sihitud meetme alla, sest see sihitud meede on mõeldud leibkondadele, kelle sissetulek on väiksem kui mediaanpalk. Põhimõtteliselt tähendab see seda, et esimene leibkonnaliige teenib mediaansissetulekut ja iga järgmine on 0,5-lise koefitsiendiga, lapsed, sealt edasi 0,3. Ehk tegelikult see on mõeldud just nendele inimestele ja nende inimeste aitamiseks. Need meetmed on hakanud tööle osades kohalikes omavalitsustes paremini, kiiremini. Osades kohalikes omavalitsustes läheb sellega veel aega. Aga see soov, siiras soov inimesi aidata on valitsusel olemas. Miks muidu me tegime selle toetuse juba oktoobris? Nüüd üks asi veel. Teile väga meeldib see Norra näide. Aga mis on meie toetusel parem kui Norra näitel, on see, et esiteks, meie toetus puudutab hinnatõusu kompenseerimist 80% ulatuses, ükskõik kas on tegemist keskkütte, gaasi või elektriga. Norras puudutab see ainult elektrit. Teiseks, meie meede kehtib seitse kuud, seitsme kuu jooksul hüvitatakse hinnatõus 80% nendele leibkondadele, kes teenivad alla mediaansissetuleku. Nii et see on mõeldud just inimeste aitamiseks ja see peaks ka selliselt toimima. Nagu ma ütlesin, loomulikult on alati valik see, et saab teha asju bürokraatiavabamalt, see tähendab seda, et kõik saavad, ka need, kes toetust tegelikult ei vaja. Ma tean, et te tahate väita, et kõik vajavad, aga tegelikult enamikul inimestest on elektriarve tõusnud 13 eurot. Selles suhtes see ei ole ju kõik. Meie soov on olnud ikkagi sihtida inimesi, kellel on rohkem abi vaja, ja selleks on see meede mõeldud.
Protseduuriline küsimus. Indrek Saar, palun!
Tänan! Kuna, kuigi vanasti olid need protseduurilised küsimused muuks ette nähtud, aga viimasel ajal on seda tõlgendust väga palju laiendatud, just näitas eeskuju ka Riigikogu endine spiiker sellel teemal, siis lihtsalt väike lühike remark. Lugupeetud peaminister! Lugege, palun, meie poolt esitatud otsuse eelnõu läbi, see ei puuduta ainult elektrit, see puudutab täpselt samamoodi ka gaasi, neid inimesi, kes gaasiga kütavad ja neid, kes tarvitavad keskkütteteenust. Aitäh!
Aitäh! Head ametikaaslased, protseduuriliste küsimustega on nii, et juhataja alati annab protseduurilise küsimuse, ta peab seda andma. Ja see, mida küsitakse, mis on mure, seda me teame arvestada küsimuse lõpus, nii et ei ole võimalusi juhatajal öelda, et ma ei anna seda protseduurilist küsimust. Nii et, nii see on. Nüüd lähme lisaküsimuse juurde. Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja härra Ratas! Lugupeetud Kaja Kallas! Eile te esinesite poliitilise avaldusega elektrituru olukorrast Eestis ja ühe viimase küsijana olin ka mina küsimust esitamas ning juhtisin teie tähelepanu sellele, et elektrihind, megavatt-tunni hind näiteks detsembrikuus oli 400 ja 600 ja kõige kõrgem hind oli 1000,07 eurot ühe megavatt-tunni kohta. Ja siis ma küsisin teie käest, kas teil on mingisugused teadmised, kui palju maksab Eestis toodetud elekter, näiteks Narva Elektrijaamades. Teie ütlesite mulle selle kohta vastuseks, et te ei ole neid arvutusi teinud, pöördugu ma ise kuskile. Minu jaoks on see vastus täiesti kummaline. Annan siis teile teada, et Eestis toodetud elektrienergia megavatt-tunni hind on 30 eurot ja koos maksudega, rohepöörded ja võrgutasud, on ta 50 euro juures. Teie selline teadmatus poliitilise avalduse menetluse juures viitab tegelikult nagu arstile, kes asub inimese inimese neeru opereerima, aga ei tea, millisest kehapiirkonnast seda otsida. Minu küsimus on väga lihtne: kuidas te saate juhtida elektrikriisi lahendamist, kui te ei tea elementaarseidki põhitõdesid?
Kaja Kallas, palun!
Ma tean väga selgelt, millised on elektrihinna vahemikud, sisendhinnad ja muutuvkulud erinevate energiaallikate puhul. Kõige odavam on maismaal toodetud elekter, teiseks on hüdroenergia, meretuuleparkides toodetud elekter, sealt edasi tuumaenergeetika ja seal lõpus on põlevkivi- ja söeelektrijaamad, gaasi omad on praegu kõige kallimad. Kuivõrd meil on põlevkivielektrijaamad, mis toodavad, siis loomulikult neid hindasid tema. Aga teie küsisite konkreetselt neid muutuvkulusid. Ja kui te tahate, ma loen ette Eesti Energia muutuvkulud, siis minu vastus teile on, et kõike seda saate te paremini ja täpsemalt küsida Eesti Energia käest, neid konkreetseid numbreid. Mina ei pea teile neid siit kõnetoolist edastama.
Aitäh! Sellega lõpetan küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi kolmanda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Helir-Valdor Seeder, vastab peaminister Kaja Kallas, teemaks kriiside lahendustest. Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Eile me arutasime siin energiakriisi ja teie ettekanne oli väga üldine, laialivalguv ja te filosofeerisite nii aatomist kui vesinikust ja kõigest muust. Ma palun täna, et ärme keskendume nüüd pikale perspektiivile, mis on kindlasti oluline ja mis eeldab strateegilisi õigeid valikuid ja otsuseid, aga meil on enne vaja lahendada ka akuutne probleem, mis täna kõiki inimesi ja ettevõtjaid puudutab. Nimelt see energiahinna kriis ja selles osas eile te midagi tarka Riigikogu ees öelda ei osanud, vaid jäite ikkagi oma ettepanekutele kindlaks, et need on väga head ja piisavad. Ja räägite ka tegelikult endale vastu täna siin infotunnis. Ütlete, et see sihitud meede on väga hea, sellepärast et ta on sihitud ja ei ole universaalne kõigile, ja samal ajal võrgutasud, mida te rakendate, on ju universaalsed, laienevad nii vaestele kui rikastele, nagu te Eesti ühiskonda praegu jagate. Ja tõite välja, et 2,2% – vastuses Indrek Saarele – 2,2% on neid rikkureid ja mis iganes, on ta protsent või kaks. Kas tõepoolest teie arvates on õige ja proportsionaalne, et välistada protsenti või kahte niinimetatud jõukaid inimesi, kuigi ma ütlen, et tänane kriis puudutab keskklassi ja paljusid teisi, ja ülejäänud 98% peavad kannatama ja täitma seda bürokraatlikku taotlemise mehhanismi, millest teil ikka adekvaatset ülevaadet ei ole, kui bürokraatlik see on ja kui palju see inimestele probleeme kaasa toob. Alates sellest, et arved esitatakse paljude korteriühistute puhul ruutmeetrites, need tuleb teisendada kilovattideks ja on juhtumeid, kus mitu perekonda on ühe liitumispunktiga, kes ei laiene, ja nii edasi. Ma jätan need praktilised detailsed probleemid, millega inimesed ja kohalikud omavalitsused kokku puutuvad, kõrvale ja te jätkuvalt arvate, et selle paari protsendi välistamise nimel see on mõistlik kogu Eesti rahvas panna siin taotlusi ja almust paluma.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Nagu te väga õigesti ütlesite, me olemegi teinud nii universaalselt kui sihitud meetmed, ei ole mina seda kunagi varjanud. Me oleme teinud universaalsed meetmed kõigile: elektri võrgutasu alandamine 50% kõigile. Inimesed saavad automaatselt, see väljendub nende arve peal, nad ei pea kuhugi mingit taotlust esitama, vaid see võetakse lihtsalt nende arve pealt maha. Teiseks, gaasi võrgutasu alandamine 100% kõigile neile, kes gaasi tarbivad. Ka see väljendub otseselt nende inimeste arvetel ja võetakse sealt kohe maha. Ühtegi pingutust selle jaoks tegema eraldi ei pea. Nüüd, täiendavalt see meede, mis võimaldab inimestel hinnatõusu hüvitada 80% ulatuses gaasi-, elektri- ja keskkütte arvetest. Selle jaoks on tõepoolest vaja esitada taotlus, sellepärast et inimeste sissetulekud on erinevad, inimeste elektritarbimine on erinev. See ei tähenda, et näiteks kui on kõrge sissetulekuga inimene, siis tema seda toetust ei saa, sellepärast et ta saab ilmselt selle kaetud oma kuludest. Aga see on sihitud selleks, et mediaansissetulekuga inimesed saaksid abi ja seetõttu ongi vaja ikkagi taotlus esitada ja neid dokumente ka. Aga minu tagasiside on see, e et inimesed kirjutavad, ütlevad, et kes taotlevad, ei olegi sugugi nii keeruline, kui öeldakse. On muidugi erijuhte ja ma möönan, et selliste erijuhtude puhul peab tegema siis ka kohalik omavalitsus rohkem tööd ja kui on konkreetsed asjad, mida me saame muuta paremaks, siis loomulikult oleme me valmis seda tegema. Jaanuari algusest läksid need meetmed lahti, inimesed on hakanud taotlema. Veel kord kiidan väga linnavalitsusi ja vallavalitsusi, kohalikke omavalitsusi, kes on teinud piisavaid samme selleks, et inimesed saaksid kiiresti need taotlused esitatud, menetletud ja ka raha kätte. On tulnud erinevatest omavalitsustest seda tagasisidet et asjad toimivad. Aga tähtis on see, et inimesed saavad abi, ja tähtis on ka see, et see toetus on tagantjärgi ka võimalik taotleda. Isegi kui sellel kuul ei saa, siis saab kogu selle perioodi eest. Ja veel kord, see on seitsmeks kuuks, nii ulatusliku meedet teistes Euroopa riikides ei ole.
Palun, nüüd täiendav küsimus, Helir-Valdor Seeder!
Loomulikult on võrgutasude alandamine universaalse meetmena väga mõistlik ja ma ei tea, millal me suudame teid veenda ja selgeks teha ja valitsusele selgeks teha, et ka see n-ö hüvitamine on mõistlik universaalmeetmena rakendada, mitte avalduste-põhisena ja suhelda müüjate ja tootjatega, see on ratsionaalne ja mõistlik. Aga see, et te käsitlete neid asju erinevalt, on täiesti ebamõistlik ja ilmselt te ei ole siiski kursis kogu selle bürokraatiaga, mida peavad läbima nii inimesed kui ka omavalitsused. Ja siis ma teile lühidalt tsiteerin, et iga omavalitsus vastutab ise oma elanike elektrooniliste taotluste esitamise võimaluse eest. Täna omavalitsused siis loonud taotlemise elektroonilistes süsteemides, automaatselt riigiregistrite andmeid registritest alla laadida ei saa, seda võimalust ei ole loodud riiklikes registrites. Näiteks: elukohad, lapsed, info abikaasa kohta, kinnistute nimekiri, maksuameti info jne. Ja inimesed küsivad, et miks e-riigis nad peavad esitama täiendavalt avalduste kaudu taotlusi, kui need on juba riigil endal erinevates registrites olemas. Täiesti jabur. Ja kohalikud omavalitsused peavad Sotsiaalministeeriumi poolt hallatavate IT-lahenduste ja toetuste andmeregistrisse Star kandma need avalduste andmed kõik käsitsi seni, sest selles riiklikus registris ei ole kohalikel omavalitsustel võimaldatud muud elektroonilist juurdepääsu, nii et kõik see toimub käsitöö kaudu kohalikes omavalitsustes. Minu piiratud küsimuse aeg ei võimalda seda jama ette lugeda, mida tegelikult kogu see taotlemiste protsess tähendab inimestele ja kohalikele omavalitsustele. Ma arvan, te ei ole tegelikult kursis sellega, mis džinni te lahti lasite ja kõike seda selle nimel, et välistada mingit ühte või kahte protsenti ja jagada Eesti rahvast jälle vaesteks ja rikasteks praeguses olukorras, kus põhiline probleem on, et üle poole Eesti elanikkonnast n-ö kvalifitseerub vaesteks, kes peaksid siis taotlema, see ei ole proportsionaalne ja mõistlik. Ja mu küsimus on tegelikult: teil oli arutelu koalitsioonipartneriga täna hommikul, kas te jõudsite mingi kokkuleppeni, mingi mõistlikuma kokkuleppe ja lahenduseni?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kõigepealt, me tegime selle lahenduse väga kiiresti, 28. oktoobril tegime otsused ja tegelikult selleks, et 1. jaanuarist saaks hakata välja maksma, tuli teha ka IT-lahendus. Te teate ise, kui palju võtavad IT-lahendused aega. Loomulikult ma olen teiega selles suhtes täiesti nõus, et digiriigis peaksid need asjad toimima paremini. Aga mis on selle meetme mure või õigemini selle probleemi ulatus, on see, et meil on tegelikult kolm erinevat sellist elementi selles toetuses. Esiteks, me ei tea inimeste elektriarveid, sellepärast et elektrimüüjad ei kuulu riigile, vaid on erinevad, esitavad arveid otse inimestele, ehk siis meil puudub selline teadmine, kui palju keegi tarbib, millise hinnaga tarbib. Teiseks, leibkonnad tõesti rahvastikuregistris on teatud andmed olemas, aga 20% nendest andmetest ei vasta tõele, ehk siis me ei tea, kes kellega koos elab. Kas üliõpilased elavad omaette, elavad eraldi, seda me ei tea. Kolmandaks, sissetulekud. [[Juhataja helistab kella.]] Sissetulekud on tõepoolest siis maksuametist saadavad, aga täpselt samamoodi nagu maksudeklaratsioonis on terve rida andmeid, mida automaatselt kätte ei saa ja need tuleb eraldi esitada. Nii et see tõepoolest on nii. Aga te ütlete, te justkui nagu halvustate seda, et need on... Ma toon välja neid tarbimise andmeid, aga minu meelest kõik otsused peavad tuginema ikkagi ka andmetele. Ja kui ma vaatan siin, et kõige suurem hulk tarbijaid, kui te võtate, et kõik elektritarbijad tegelikult või leibkonnad, mõõtepunktid, seda on 648 004 mõõtepunkti ja iga mõõtepunkti taga on leibkond, ma tuletan meelde, kõige rohkem mõõtepunkte ehk 371 312 mõõtepunkti tarbivad vähem kui 200 kilovatt-tundi elektrienergiat ja nende hinna tõus on olnud 13 eurot. Et see on valdav osa siis nendest elektritarbijatest. Ma kuidagi ei pisenda seda, et paljudel on raske, aga põhineme siiski argumentidel faktidel ja numbritel.
Nüüd üks lisaküsimus. Siim Pohlak, palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimee! Hea peaminister! Ma kõigepealt alguses ütlen kohe ära parema dialoogi huvides – ja eile küsisin teilt ka sellise üsna konkreetse küsimuse, kui te olite siin seda avaldust tegemas börsi kohta –, et ma ei ründa teid. Te ütlesite, et Siim Pohlak ründas mind sellega. Ma ei ründa teid. Tõesti, kui ma midagi ründan, siis ma ründan võib-olla kehvakest energiapoliitikat või Nord Pooli elektribörsi, mis ei toimi. Nii et ma soovin, et me saaksime normaalselt arutada ja saaksime ka kiire toimiva lahenduse. Eile me jõudsime ju sisuliselt ühisele arusaamale, et meil on ühendustega probleemid. Seesama näide, et Soomes elektri megavatt-tunni hind on 40 eurot, Eestis 400 eurot – ikkagi börs ühenduste probleemi tõttu tõenäoliselt ei tööta päris hästi. Kuna uute ühenduste rajamine võtab aega, siis meil on vaja vahepealseks ajaks ka pikemat lahendust. Me ei saa jääda maksma avalduste põhjal toetusi. Ma usun, et te olete nõus, et te ei ole ju kuidagi õiglane, et Eesti firmad, kes toodavad Eestis, peavad maksma ühele kõige olulisemale sisendile või kõige olulisema sisendi ehk elektri eest kümme korda rohkem kui Soome firmad. See ei ole jätkusuutlik. See ei saa kesta kaks kuud, kolm kuud või pool aastat või aasta, kuni ühendused lõpuks valmis saavad. Ma tõesti tahaksin teada, mis me siis teeme selle börsiga, kui ta ikkagi tegelikult ei toimi, meil pole ühendusi. Kas teil on mingeid lahendusi veel peale selle kahjuks bürokraatliku kompenseerimise mehhanismi, millest ettevõtjatele ikkagi praegu tuge ei ole üldse? Ma ütlen veel kord, et ma ei ründa teid, vaid ma tahaksin lihtsalt arutelu. Me näeme ju kõik, et see börsi ei toimi ja meil oleks vaja universaalsemat meedet. Me ei saa aprilli- või maikuuni jääda neid avaldusi menetlema. Nii et paluks, lihtsalt võib-olla dialoogi vormis, mis te sellest börsiolukorrast arvate? Kas teil on mingit pikemat plaani ka lisaks sellele avalduste korjamisele?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Te väidate, et börs ei toimi selle aja kohta. Kui ma võtan kõik see aeg, millal börs on olnud, siis 2011. aastal on olnud Eesti hind 43.35, keskmine hind terve aasta. 2012 – 39.20; 2013 – 43.14; 2014 – 37.61; 2015 – 31.08; 2016 – 33.06; 2017 –33.20; 2018 – 47.07; 2019 – 45.86; 2020 – 33.69. See on kõik börsi toimimise aeg. Ehk siis see on hind, mida börs on meile andnud kõikidel nendel aastatel. Praegu, jah, on probleem, seda sellepärast, et maagaasi hind on tõusnud erakordselt kõrgeks. Maagaasi hind tõesti muutuvkuludega pääseb turule 200 eurot megavatt-tunni kohta ja see lööb selle elektribörsihinna üles. Samas, kui meil oleks rohkem taastuvenergia pakkumisi, näiteks maismaatuul pääseb turule isegi null muutuvkuludega, hüdro 5–15 eurot megavatt-tunni kohta. Nii et need on tegelikult need, mis toovad odavamad hinnad. Nüüd, ma ei ole sellega nõus, et absoluutselt kohe visata laps koos pesuveega välja ja öelda, et börs ei toimi, vaid me peame vaatama, mis on need hinnad üles löönud. Mis on need hinnad turul üles löönud? See kindlasti on keeruline olukord. Mida ütlevad elektrimüüjad ja elektriturul osalejad? Et see on tõenäoliselt see olukord, millega me peame arvestama. Igal pool maailmas on hinnad läinud üles. Teile ei meeldi Euroopa Liit, ma saan sellest niimoodi aru, aga võtame kas või Suurbritannia, mis on Euroopa Liidust väljas – neil on kõrgemad hinnad kui meil ja sellel Nord Pooli turul. Või võtke siit Nord Pooli turust kaugemal, Hiina näiteks – täpselt samamoodi energia hinnad on tõusnud. Ja miks on tõusnud? Sest ka nõudlus on igal pool tõusnud ja pakkumine ei ole sellele järele tulnud. Nii et me peame tegelema sellega, et siia tuleks rohkem pakkumisi ehk meil oleks rohkem tootmisvõimsusi ja et need tootmisvõimsused kasutaksid energiaallikana selliseid allikaid, mille muutuvkulud on madalad ja seetõttu nad löövad kogu seda hinda alla.
Sellega lõpetan antud küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi viienda küsimuse juurde, mille on esitanud Jevgeni Ossinovski, sellele vastab keskkonnaminister Erki Savisaar ja teemaks on keskkonnapoliitikast. Jevgeni Ossinovski, palun!
Aitäh! Austatud minister! Küsimus puudutab ühte meeleolukat intervjuud, mille sa andsid ERR-i portaalile. See tekitas päris mitu olulist küsimust. Esimene ja kõige olulisem on muidugi see, et vahepeal kuidagi läks kergemaks, aga nüüd jälle on meil keskkonnaminister, kes püüab kahtluse alla seada maailma kliimateadusliku konsensuse selles osas, et kliimamuutused on inimtekkelised. Nimelt, seal sa vastad, et jah, mingisugune mõju on, aga ega keegi täpselt ei tea, kui suur see mõju on ja selle üle käib vaidlus. Rahvusvaheline kliimapaneel IPCC on just hiljuti kuuenda laine füüsikalise, biomuutuste füüsikalise osa raporti välja lasknud – sellega sa tõenäoliselt tutvunud ei ole, soovitan –, ütleb väga selgelt, et on vaieldamatu, et viimase sajandi ja natuke peale jooksul aset leidnud ligi kraadine, ühekraadine temperatuuri tõus on inimtekkeline ja kasvanud kasvuhoonegaaside emissiooni tõttu. Küsimus ei ole ju tegelikult selles, mis siis ühes intervjuus ilmus või ei ilmunud, vaid palju põhimõttelisem, arvestades seda, et sellest, kuidas mõistetakse reaalsust, sõltub see, missuguseid otsuseid langetatakse. Oleks ju kaunis veider, kui näiteks terviseminister oleks vaktsiinivastane. Ütleb, et on küll teadusuuringud, aga ma ei usu neid, nad vaidlevad, kas on efektiivsed või ei ole. Ma arvan, et see ei oleks adekvaatne. Ja sellest tulenevalt on mul küsimus: millistele allikatele tuginedes sead sa kahtluse alla rahvusvahelise kliimateadusliku konsensuse? Ja tegelikult muidugi sisuliselt, kuna selliseid allikaid ei ole, siis ma annan sulle võimaluse korrigeerida oma väiteid, et Eesti rahval oma valitsejate pärast piinlik ei oleks.
Erki Savisaar, palun!
Aitäh, Jevgeni, selle selle küsimuse eest! Ma selles intervjuus küll kuidagi ei seadnud kahtluse alla teadust ja teadlasi ja nende poolt tõestatud fakte. Ma ütlesin seal selgelt välja, et inimestel on oma roll selle kliimamuutuse juures. Ja tõesti, nagu te ise väitsite, vaidlus käib selle üle, kui suur see on. Hetkel on jõutud arusaamisele, et üks kraad on inimtekkeline, aga võib-olla see mõju on suurem, me ei tea seda. Võib-olla see mõju on natukene väiksem. Kindlasti on teisi mõjureid veel ja ei ole selgust ka selles, kui me nüüd saavutame kõik need rohepöörde eesmärgid, milles me oleme ühiselt kokku leppinud, et me liigume süsinikuneutraalsuse suunas, Euroopa ja sealhulgas Eesti aastaks 2050, ülejäänud maailm natukene aeglasemalt, et mis siis edasi juhtub. Kas see soojenemine peatub, kui kiiresti ta peatub või kas see hakkab tagasi pöörduma, kui kiiresti pöördub ja mis mõjud sellega kaasnevad? Meil on väga palju vastamata küsimusi selles osas, aga ei ole mingit kahtlust, et inimestel on olnud oluline roll nendes kliimamuutustes, mis meid viimase paarisaja aasta jooksul on tabanud.
Täiendav küsimus, Jevgeni Ossinovski, palun!
Ega vastamata küsimusi jääb alati palju, kui ei proovigi neile adekvaatseid vastuseid leida. Seesama nimetatud raport – soovitan lugeda – vastab sellele osale küsimusest, kui kiiresti on võimalik muutus saavutada näiteks see poolteist kraadi soojenemist, mida on Pariisi kliimaleppe eesmärgina riigid deklareerinud, sealhulgas Eesti. See on juba vältimatu. Ükskõik, mis me täna teeme, see soojenemine tuleb. Kui me piisavalt kiiresti vastavaid samme astume, siis on võimalik ära hoida edasine. Aga see ei pruugi ka võimalik olla, selles mõttes, et negatiivne stsenaarium võib realiseeruda ikkagi. Aga muu osa, mis sa rääkisid, see lihtsalt ei vasta tõele. See, et on vaidlusi selles osas, kui suur on inimese mõju kliima soojenemisele – neid vaidlusi kliimateadlaste seas ei ole. Ei ole neid vaidlusi. Ja ausalt öeldes, Vabariigi Valitsuse liige võiks lähtuda sellest, mis on kliimapoliitiline konsensus selles küsimuses. Nüüd, minu teine küsimus puudutab ka sellessamas intervjuus pikalt arutletud küsimust metsade teemal. Nimelt on Euroopa Liit seadnud Eestile kliimapaketi kontekstis eesmärgiks tagada 2,5 miljonit megatonni sidumist LULUCF-i maakasutuse sektoris aastal 2030. Ja valitsus on öelnud, et see on võimatu. Sa kordasid neid väiteid, et see on võimatu. Keskkonnaagentuur on kalkuleerinud nii: selleks, et seda saavutada, on vaja vähendada raiemahtu umbes 10% 9,5 miljonile tihumeetrile. Minu jaoks ei paista see võimatu, vaid vastupidi, see tundub väga adekvaatne, arvestades ka ökoloogilist kriisi, mis meil elurikkuse kontekstis üleval on. Sellest tulenevalt ma tahaksin küsida ja palun, et sa oma hinnangut natukene lahti seletaksid, sest metsanduse arengukava põhistsenaariumi järgi hetkel nähakse ette järgmise 30 aasta jooksul 8000 ruutkilomeetri Eesti paljaks raiumine, 20% Eesti maismaa pindalast, mis minu arvates on liiga palju. [[Juhataja helistab kella.]] Tuleks vähendada. Sina ütled, et see on võimatu. Miks?
Erki Savisaar, palun!
Aitäh, Jevgeni! Taas sa väänad mu sõnu. Ma ei ole kunagi öelnud, et selle eesmärgi saavutamine oleks võimatu. Ma olen öelnud, et see ei ole sotsiaalmajanduslikult mõistlik. Ehk siis jah, seda saab teha, aga sellega kaasnevad väga rängad sotsiaal-majanduslikud mõjud, milleks me ei ole valmis, ja seetõttu ei ole meil mõistlik seda teed valida, me peame lähenema asjale tasakaalukalt. Ma juhin tähelepanu ka sellele, et me mingil põhjusel soovime kogu seda LULUCF-i taandada metsanduse peale, aga LULUCF on oluliselt laiem valdkond, see kaasab ka maakasutust laiemalt, nii põllumajandust kui ka rabades toimuvat ja nii edasi. Nii et me peame seda pilti vaatama kindlasti terviklikult ja analüüsima seda, mis on need mõistlikud lahendused Eestile, kus loodus oleks hoitud, süsiniku sidumine toimuks, toimuks ka süsiniku talletamine ning et ka elu Eesti maapiirkondades saaks jätkuda.
Nüüd lisaküsimus, Riina Sikkut, palun!
Aitäh! Juba nendele kahele küsimusele vastates oli väga huvitav jälgida, kuidas teil on väga tugev siseveendumus, et kui tõesti sidumist suurendada Eestis, siis need sotsiaal-majanduslikud tagajärjed on rängad. Aga seda, et kliimamuutus on inimtekkeline, no et seal on ikkagi, et mis see mõju täpselt on ja kui suur, et võib-olla on suurem või väiksem – mõnes teemas on teil tugev siseveendumus ja teises ei ole. Minu jaoks tekitab küsimusi see, kuidas see siseveendumus teie ministritöös kajastub. Teie paremal käel istuv haridusminister võiks ka kindlasti öelda, väga huvitav on arutada, et mis asi on kvaliteetne haridus, kuidas tulemusi mõõta, mis on kvaliteetse hariduse mõju ühiskonnale laiemalt. Aga see ei tähenda, et ta ei liiguks õppijakeskse haridussüsteemi kujundamisega edasi. Ja täpselt samamoodi teie vasakul käel istuv peaminister võiks rääkida julgeolekupoliitiliselt, et mis on see Venemaa oht. Mis on need riskid? Ei tea, mis need riskid ikkagi on? Aga see kindel sõnum, et jah, me ei karda, ja et meie julgeolekuoht tuleb ..., seda tuleb välja anda, ükskõik millised need filosoofilised küsimused ka peaministril on. Nüüd, arvestades teie küsimusi inimtekkelise kliima soojenemise kohta. Kas te ministrina töötate selle nimel, et Eestil oleks oma plaan rohepöördeks? See, et me suudame sotsiaal-majanduslikke riske maandada inimeste jaoks, aga tegelikult kliima ja keskkonna jaoks need olulised eesmärgid täita – kas te töötate selle nimel?
Erki Savisaar, palun!
Jaa, aitäh, Riina! Oh, kust ma nüüd alustangi! Siin oli nii palju selliseid põnevaid küsimusi ja hüpoteese. Alustame sellest, et me oleme ju selgelt kokku leppinud, et me liigume ühiselt kliimaneutraalsuse suunas. Eesti saab kliimaneutraalseks või süsinikuneutraalseks aastaks 2050 ja selle eesmärgi saavutamise nimel töötatakse iga päev, otsides lahendusi, kuidas samm-sammult sellele eesmärgile lähemale jõuda. Eesti on olnud väga tubli süsinikuheite vähendamisel, aga vastab tõele ka see, et iga järgmine samm, mis me peame tegema, on keerulisem ja vajab paremat analüüsi ja vajab ka rohkem selgitamist rahva hulgas. See on Keskkonnaministeeriumi igapäevane töö, ja me muu hulgas otsime ka võimalusi, kuidas kasutada loodusressursse mõistlikumalt. Kui me räägime näiteks sellestsamast metsast, kust seda puud välja tuua ei tohi, sest selle all elab metsis, siis mingil põhjusel öeldakse sealjuures, et aga sellest metsast ei tohi ka seeni välja tuua, ei tohi seal mingisuguseid marju kasvatada. Kas meil näiteks metsise kaitsmisel on mõistlik keelata ka seenekasvatus? Mina arvan, et see niimoodi ei ole. Me peame selles valguses vaatama kogu oma kaitsmispoliitika üle ning leppima ikkagi kokku, mis on päriselt need kaitstavad väärtused. Sellest lähtuvalt leiame ehk ka metsamaa kasutuseks teisi võimalusi, mis ei eelda selle puu metsast välja vedamist.
Ja siin on, nagu ikka, protseduuriline küsimus. Riina Sikkut, palun!
Vabandust! Ma kasutan ka eesmärgipäratult seda võimalust, aga ma tõesti tegelikult tahaks kiita, (Juhataja: "Ärge kasutage!") et see valitsusliikmete informeeritus on nii suurepärane. Ma loodan, et ka Riigikogu juhatusel. Mina olen näiteks suur seenesõber. Nii et valitsuse liikmed on väga hästi informeeritud ja teavad, millistele nuppudele vajutada saadikute küsimustele vastates. Aitäh!
Aitäh-aitäh! Nii, aga liigume edasi siit. Viies küsimus on sellega käsitletud.
Läheme edasi kuuenda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Aivar Kokk, vastab peaminister Kaja Kallas, teemaks on energiakriisist. Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud peaminister! Elektri turuhind tekib nõudluse ja pakkumise vahekorras. Samas elektri hind sõltub ilmastikust, nii hüdroenergia, tuule kui ka päikese mõjust. Me teame, et viimastel aastatel Eesti on pidanud elektrit ka importima ja meil on pudelikaelad ühelt poolt Eesti ja Soome vahel ja Baltikumis ka Rootsi ja Leedu vahel. Elektri hinna tõusu taga on tegelikult ennekõike CO2 emissioonide hinna tõus. Ja kui te siin enne eelkõnelejale vastasite, siis te ütlesite, et kõik otsused peavad tuginema andmetele. Ja palun mitte mulle vastata, et ma peaksin seda kuskilt mujalt küsima. Kui te ei tea täna vastata suuliselt, siis paluks seda kirjalikult teha, ja mu küsimus on väga lihtne. Kui palju Eesti Energia ostis rahaliselt CO2 kvooti detsembris ja kuidas oli valitsus CO2 kaubanduse bilanss detsembris tervikuna Euroopa CO2-ga kauplemise süsteemis? Sest tegelikkuses tänane elektri hind sõltub väga palju sellest, et kui me teadsime, et CO2 müügi hind saab olla seal kuskil 24 eurot tonn, siis see on jõudnud täna 100-ni. Räägitakse, et järgmise aasta detsembris on see juba 240 ja nii kaua, kui ei ole meil piisavalt taastuvenergia kaudu elektri tootmist, on meie Eesti turu peal elektri hind taevas.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Teie küsimus on siin sõnastatud "Energiakriisist", aga te küsite väga konkreetseid numbreid, mida mul siin praegu kaasas ei ole. Et kui te oleksite küsinud näiteks CO2 hinnast, siis ma oleksin teadnud seda ette valmistada, oleksin saanud need konkreetsed numbrid kaasa võtta. Nii et sellele küsimusele ma pean vastama kirjalikult, sest mul tõepoolest neid numbreid ei ole ja ma ei taha eksida.
Ja-jah, täiendav küsimus. Aivar Kokk, palun!
Aitäh! Ega ma ei arvestanudki sellega, et te peaksite peast kõiki numbreid teadma. Aga kuna te olete meil esinenud siin eilegi, et teate kõike täpselt, kuidas need lahendused on, siis on väga loogiline, et valitsuses peaks olema nüüd CO2 teema nagu igapäevane. Me teame, palju riik teenib, palju Eesti Energia teenib. Aga ma küsin hoopis teise poole pealt, et eile alustasite oma kõnet ja ka täna, et tegelikult elektri hind pidi kõrge olema sellepärast, et gaas on tõusnud. Ma ei tea, kui palju Eestis gaasiga elektrit toodetakse, naabrite juures Leedus seda küll on. Aga ma tuletan meelde, et meie piirkonna suurim probleem on suure LNG terminali puudumine, mis võimaldaks talve tulles ennast kindlustada. Ja siis vaatan, 31. oktoobril 2014 on teie eelkäija Taavi Rõivas öelnud, et LNG terminal Eestis on vaid helesinine unistus. Eesti peab loobuma veeldatud maagaasi LNG regionaalsest terminalist Soome kasuks. Küll siis räägitakse Balticconnector gaasitorust ja Soome ja Eesti vahele kõigest muust, mida peaks Elering ja Balticconnector OÜ tegelema hakkama, et parandada maagaasivarustuskindlust. Mis see seis täna on, kas te olete sama meelt, kui teie erakonna eelmine peaminister, et LNG terminali ei oleks vaja või võiks see täna, kui see oleks, võib-olla nii nagu Euroopas, hind kukkus kohe, kui hakati tooma vedeldatud gaasi, et te äkki 2014 ikkagi tegi Eesti riik vale otsuse ja loobus sellest?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kõigepealt, palju gaasist otseselt Eestis toodetakse elektrit, siis minu teada 8%, et tõesti, see osakaal Eestis ei ole suur, aga kuna me oleme Nord Pooli osa, siis me teame, et see turg töötab nii, et viimasena turule tulija oma muutuvkulude baasilt määrab selle turuhinna. Nüüd ja seetõttu, kuivõrd gaasijaamasid ka mujal on, see hind vastavalt sellele kujuneb. Ja ka meie põlevkivi on tegelikult ju üsna kalli hinnaga – 130 kuni 200 eurot megavatt-tundi on see, millega põlevkivi turule pääseb. Loomulikult, me jälgime CO2 hinda valitsuses ja jälgima ka seda, kui palju me sellest CO2 ülelaekumisest oleme juurde saanud ja me oleme seda CO2 ülelaekumist siis mõelnud just sellesama sihitud elektrihinna tõusu meetme finantseerimiseks, see selleks praegu ongi, lähebki nüüd. Tulles selle LNG terminali juurde, siis tõepoolest see, mida te kirjeldate, siis need otsused on olnud, ma saan aru, et Euroopa Liidus on energeetika ühishuvi projektide nimekiri, mis iga kahe aasta tagant uuendatakse. Kui ma seda materjali õigesti loen, siis põhimõtteliselt see Paldiski projekt, millest te ilmselt räägite, kuigi te seda konkreetselt ei nimetanud, siis see Paldiski projekt on seda Euroopa Liidu toetust proovinud saada tegelikult ka varem, 2016. aastal, kui Soome terminal langes välja. Ja toona küsiti seda toetust kogumaksumusest ehk umbes 136 miljonit eurot. Aga ma saan aru, et 2017. aastal lükkas Euroopa Komisjon selle projekti taotluse tagasi ja kui ma neid materjale loen, siis ma mõistan, et see põhiline põhjus on see, et siia piirkonda justkui sobiks üks selline terminal, mis saab Euroopa Liidu rahastust, aga kuivõrd ei ole liikmesriikide vahel otsest kokkulepet, siis ka Euroopa Komisjon ei taha seda otseselt tulla ütlema, et kuhu see peaks tulema. Aga see ei ole olnud minu laual praegu sellisel kujul, et see ei ole meil olnud otsustuspunktina, kuidagi selliseid ettepanekuid hetkel esitatud ei ole, aga arvestades seda gaasi hinna kujunemist, siis loomulikult LNG on selle alternatiiv. [[Juhataja helistab kella.]] Vabandust! Saan edasi vastata järgmistele küsimustele.
Ja nüüd palun üks lisaküsimus. Siim Pohlak.
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea peaminister! Ma loodan siiski, et vastate mulle vast. Arutame siis edasi, et te lugesite ette aegrea aastast 2013, kuidas varem olid börsihinnad odavamad. Ma arvan, et neid põhjuseid on palju. Aastal 2013 ei olnud ka näiteks sedasama krüpto kaevandamist, mis on väga-väga energiamahukas, aga kui seda aegrida veel tagasi kerida, vaadata aastasse 2012, 2011, 2010 siis oli ju elekter veel odavam, meil oli fikseeritud hind. Võib-olla peaks ikkagi sinna tagasi liikuma? Te rääkisite igasugustest plaanidest, rääkisite tuule võimsustest, hüdroenergiast ja kõik need plaanid on toredad ja kui tuleb neid võimsusi juurde, ega kellelgi pole ju midagi selle vastu, aga need võtavad aega. See võtab aega ja ma saan küll aru, et võib-olla te tahaks nende numbrite üle edasi vaielda, aga ma tahaksin pigem lahendusi kuulda ikkagi, et mis nüüd saab edasi, et kui see ebastabiilne börs ja kõik see praegune olukord jätkub pool aastat veel näiteks, et need hinnad käivadki virvendavad seal 200 peal, 400 peal. Meie inimesed ja eriti ettevõtjad ka ei kannata seda välja. Ettevõtjad ju ei saa toetust, siin tuleb pankrottide laine. Võib-olla ikkagi tasuks kaaluda selle börsi osas mingi lahenduse leidmist, kas või ajutiselt peatada seal osalemine ja proovida toota Eestis maksimaalselt palju elektrit riiklikes jaamades ja osta ülejäänu siis kas või riigi dotatsiooniga väljastpoolt sisse, et kui me suudaksime läbi selle elektri hinna alla lüüa, see oleks meie ettevõtetele väga suur konkurentsieelis olukorras, mida te kirjeldasite, kus kogu Euroopas, kogu maailmas, Hiinas, igal pool elektri hind tõuseb. Äkki peaks riik proovime siin ettevõtjatega ühte paati hoopis tulla ja läbi elektri hinna allasurumise tõesti ka siis tugevdada meie ettevõtjate konkurentsivõimet praegu, kas või võrreldes lähinaabritega. Börsihinnaga me vastupidi kaotame konkurentsivõimes.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kõigepealt te toote 2011–2012, 2011 oli keskmine hind 43,35, 2012 kuni 39,20. Tegelikult see on tunduvalt kõrgem, kui oli näiteks 2020. aastal, kui see börs toimis, seda esiteks. Teiseks, ajutine lahendus, ma tegelikult eile seisin siin Riigikogu ees ja mitu tundi ja rääkisin nendest lahendustest, pika perspektiivi lahendused ja keskpika perspektiivi lahendused. Kas te soovite omavahel rääkida rohkem või ma vastan teile? Selge. Mida me peame silmas pidama? Eesti on hetkel elektri netoimportija, mis tähendab seda, et meil on vaja teistest riikidest tulenevaid tootmisvõimsusi. See tähendab, et kui me ütleme ja te ütlete, et see lahendus on see, et paneme justkui ühendused kinni ja toodame ainult siin, siis tegelikult me seda odavamat elektrit ei saa. Seda lihtsalt sel põhjusel, et kui põlevkivi hind on 130–200 eurot megavatt-tunni eest, siis tegelikult Põhjamaade hüdroenergia, ka Läti hüdroenergia, tuuleenergia toob seda hinda alla ja see, et me oleme turu osa tegelikult annab meile ka võimaluse siis neid hindu alla tuua. Nüüd, see lühike lahendus on see, millest ma eile rääkisin, mis tegelikult inimestele ja ettevõtetele, kes kardavad neid Ameerika mägesid ja väga kõrgeid hindu, siis see lühike lahendus on see, et osta sisuliselt kindlustus läbi selle, et sa fikseerid oma hinna. Jah, ma olen nõus, et see on praegu väga kõrge, et seda fikseerida. Seal on üks selline lühike lahendus, mis on ka Riigikogu menetluses, ja see on elektrituruseadus, mis annab võimaluse elektrimüüjatele fikseerida see hind siis pikemaks perioodiks, nii et nad saavad seda hinda alla tuua. Mul on kohtumine olnud elektrimüüjatega, kes ütlevad, et nad saaksid seda hinda alla tuua isegi 20–30 eurot megavatt-tunni eest, kui oleks võimalik kodutarbijale seda hinda fikseerida pikema aja peale. Me teame, et on suurtootmised, kes on tegelikult pika aja peale oma fikseeritud lepinguid teinud, selleks et neid börsi kõikumisi mahendada ja tegelikult tagada endale stabiilne hind.
Aitäh! Sellega lõpetan antud küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi seitsmenda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Merry Aart, sellele vastab peaminister Kaja Kallas ja teema on surve avaldamine perearstidele. Merry Aart, palun!
Jah, aitäh sõna andmast, lugupeetud Riigikogu esimees! Lugupeetud minister! Probleem, millele ma tahaksin vastust saada, on selline: perearstid said novembri lõpus või detsembris kirja, kus ähvardatakse leppetrahvidega, kui nad kindlaks kuupäevaks ei vaktsineeri teatud protsenti patsientidest. Neilt nõutakse aru, miks süstist keeldunud inimene ei ole nõus vaktsineerima, mitu korda talle on helistatud, kui palju kordi on nõustamist läbi viidud ja nii edasi. Kevadel ei jagunud perearstidele vaktsiine, seda me kuulsime siinsamas saalis – siis, kui nad olid valmis abistama – ja selle põhjendusega, et vaktsiine ei jätku. Me hiljem nägime, et kobarkäkk külmhoones näitas, et vaktsiine oli tegelikult küll, ju ei olnud siis kas oskusi või tahet seda kasutada. Meil on perearstide krooniline defitsiit, eriti maapiirkonnas. Inimesed ei saa arsti juurde siis, kui neil on vaja, vaid siis, kui nad, kui see on võimalik. Minu küsimus on selline. Kas selline Sotsiaalministeeriumi ja haigekassa nõudmine on vastutustundlik ja ühiskonna huvidega arvestav? Aitäh!
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kõigepealt ma tahan öelda, et teil on väga kaunis kampsun, ma olen kogu aeg vaadanud. Kuivõrd teie erakonna esimees kommenteeris kunagi ka minu riietust, siis ma võtan endale vabaduse seda öelda alustuseks. Aga nüüd selle konkreetse mure juurde. Tõepoolest on tehtud kontrolle perearstide puhul ja selle eesmärk on kontrollida seda, kas perearstid on teinud piisavalt vaktsineerimise eesmärkide saavutamiseks. Ja see kontrolli tulemus näitab seda, et ei ole perearstidele mitte midagi ette heita. Tegelikult ka mina olen perearstidega korduvalt suhelnud ja perearstid on olnud väga abivalmid kogu selles kriisis, nad on kutsunud oma patsiente üles vaktsineerima, nad on teinud seda tööd oma muu töö kõrvalt. Ja see on kindlasti toonud kaasa täiendava tööjõu vajaduse. Neile tuleb olla ainult tänulik kogu selle töö eest, mis nad on teinud. Nii nagu te ütlete, tõesti, meil on krooniline perearstide puudus, teatud piirkondades on see perearstide puudus ka suurem, ja sellega tuleb ka eraldi tegeleda. Ma ühe asja tahan veel ära korrigeerida. Terviseameti külmlaos olid AstraZeneca vaktsiinid, mida tegelikult ei kasutatud selliselt, nii et seal olid tõesti muud ravimid, mis läksid raisku, ka muud vaktsiinid, mis läksid raisku, aga need COVID-i vaktsiinid olid juba teistes ladudes ja tervishoiutöötajate juures.
Nüüd täiendav küsimus, Merry Aart, palun!
Jah, ma lihtsalt täpsustuse mõttes küsin, et kas see ikka on perearsti ülesanne tegelda sellise raamatupidamisega. See võtab neilt tegelikult päris palju aega ära. Ma tean päris mitut perearsti. Kuna seal oli AK-märge, siis nad ei näidanud mulle neid kirju, aga nad olid lihtsalt jutu sees mures selle asja pärast. Sellepärast ma ka küsin.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kindlasti perearst peab tegelema inimeste nõustamise, aitamise ja ravimisega ja sellele peaks minema tema põhiaeg. Igasugused täiendavad bürokraatlikud nõudmised võtavad seda aega ära, sest alati, kui sa teed midagi, ei tee sa samal ajal midagi muud. Seetõttu kindlasti peaks olema neid nõudmisi vähem. Selle materjali järgi, mis mulle on selle konkreetse küsimuse kohta esitatud, tundub, et see on olnud selline ühekordne kontroll ja pikemalt mingit mõju ei oma. See murekoht on olnud, et perearstide käitumine on olnud väga erinev ka vaktsineerimise suhtes, mõnel on terve nimistu vaktsineeritud. Kui mina näiteks küsisin perearstilt, kellel oli väga kõrge hõlmatus, et kuidas ta selle saavutab, siis ta ütles, et ta just vanemaid inimesi ikkagi veenab. Veenab läbi selle, et see haigus ei tohiks neid kätte saada, sellepärast et see haigus on neile ohtlik. Mõni teine võib-olla nii palju [aega] veenmistöö peale ei kuluta. Aga nagu te ka ise tabavalt ütlete, on perearstide koormus suur ja teatud regioonides on see seda suurem, kui sul ei ole ka toetavat personali nii palju. Nii et ma loodan, et perearstid saavad keskenduda oma põhitööle. Ma arvan, et me kõik loodame, et nad ei peaks tegelema enam selle COVID-i kriisiga läbi selle, et ka näiteks inimesi testidele suunata, neid saatekirju anda. Aga paraku praegu me oleme selles COVID-i hiidlaines, mis on tabanud ka kõiki teisi Euroopa riike. Nii et praegu see koormus on väga suur. Ma olen perearstidele ja nende töötajatele väga tänulik, et nad seda tööd teevad ja endiselt vastu peavad.
Ja nüüd üks lisaküsimus. Helmen Kütt, palun!
Suur tänu, austatud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Ma pean vabandama, minu küsimus ei puuduta perearste, aga kuna tänases infotunnis on väga palju küsimusi energiakriisi kohta, siis ei ole midagi üllatavat ja uut. Minu küsimus puudutab seda, et nii nagu te eile ütlesite ja mõlemad tõdesime, et on inimesed, kes helistavad, pöörduvad nii teie kui ilmselt väga paljude siin istuvate inimeste poole oma murega. Ja mulle tundub, et teie poole võib-olla on pöördunud Reformierakonna valijad ja see võibki nii olla, et pöörduvad oma saadikute või esindajate poole. Tegelikult see, millele juhtis ka kolleeg Helir-Valdor Seeder siin juba tähelepanu, see, kuidas sotsiaaltöötajad töötavad tõepoolest no pinge piiril, hilisõhtul sisestades andmeid, et kiiresti välja maksta seda toetust, ja see, kuidas inimesed tegelikult helistades ütlevad, et linnade näited ei päde, et maakondadest tulles lumi, libedus, soovitus mitte tulla kroonviiruse ajal ja selle kiirelt leviva tüve aeg rahvarohketesse kohtadesse, et üks kriis tegelikult toidab teist kriisi. Küsimuse – see oli kommentaar – küsimuse ma tahan teile esitada ja väga toetan sotsiaalkaitseminister Signe Riisalo mõtet, vaatamata sellele, et sotsiaaldemokraadid esitasid selle palve ja soovi varasügisel tõsta toimetuleku piiri, ka riigieelarve menetlemisel tegid seda 9. detsembril, kui pakkusid välja kuus meedet ja paketi, et energiakriisi leevendada. Ma väga loodan ja kas te saate kinnitada järsku täna, et Signe Riisalo ettepanek tõsta toimetulekupiiri 50 eurot ehk siis pere esimese liikmena 200 euroni võiks leida valitsuses toetust, kuigi võiks öelda, et absoluutse vaesuse määr on tegelikult 220 eurot, aga samm igal juhul väga õige, aga kahjuks kolm kuud hiljaks jäänud. Kas te saate kinnitada, et ehk see õnnestub seekord ära teha?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Sotsiaalkaitseminister Signe Riisalo on tõepoolest sellised analüüsid teinud ja selliseid ettepanekuid me kindlasti valitsuses arutame. Ka tal on veel terve rida murekohti, mis ta välja toob seoses elektri hinna tõusuga. Ma arvan, et kõikides valdkondades on need murekohad ja need murekohad peegelduvad ka siin saalis tagasi. Me arutame seda, mul ei ole praegu seda vastust, et jah, me selle otsuse täpselt nii teeme, sest ühesõnaga, see tuleb siis, kui on nii, nagu minu vanaema ütles: iga asi omal ajal või veidi hiljem. Aga me katsume seda pigem teha ikkagi varem, et seda arutelu pidada, mida me saame seal teha. Nüüd ma tahan ühe asja veel öelda, mis puudutab neid toetusi, et tõepoolest on väga erinev, kas me räägime linnadest või me räägime maakondadest. Ka seal on väga erinevad kohalikud omavalitsused ja tõesti see libedus, mis on väljas, on väga muret tekitav, et vanemad inimesed liiguvad, võivad kukkuda ja lisaks COVID-i kriis ka ja leviv omikrontüvi, mis tõepoolest levib kiiremini kui varasemad tüved ja ohustab ka vanemaealisi. Nii et selles suhtes ma olen, ka eelmine kord te küsisite konkreetselt näiteks üksi elavate pensionäride kohta, et meil on see andmebaas olemas, ma olen ka riigihalduse ministrilt küsinud, kas me näiteks seda ei saaks teha ikkagi veel lihtsamaks, et need inimesed ei peaks käima, ja minu teada seda lahendust otsitakse, kas on sellistes vanusegruppides, kes on haavatavamad, võimalusi neid asju teha lihtsamaks.
Aitäh! Sellega lõpetan küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi kaheksanda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Helmen Kütt, sellele vastab haridusä- ja teadusminister Liina Kersna ja teemaks on erikoolide tulevikust. Helmen Kütt, palun!
Suur aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud haridus- ja teadusminister! Minu küsimus puudutab hariduslike erivajadustega lastele mõeldud koolide saatust ja edasist toimetulekut ning seda, milliseks on kujunemas nende oluliste koolide roll ja koht haridusvaldkonna arengukavades. Põhjus, miks ma seda teilt küsin, on see, et nii Riigikogu liikme kui ka sotsiaalkomisjoni liikmena ja nüüd kindlasti ka ministrina on teile alati see teema olnud südamelähedane. Mäletan, kui me käisime külastamas neid koole. Ja nüüd, kui te olete saanud ministriks, kas on läbi viidud mingid analüüsid, on mõtteid? Tegelikult seda infot oodatakse, kuidas nende koolide edasine saatus kujuneb, sest me kõik teame seda, et sellest, millist tööd tehakse nendes koolides, sõltub ka see, kuidas need lapsed hiljem toime tulevad. Ja muidugi kaasav haridus on väga oluline teatud lastele ja seda ka kasutatakse, mõnele see sobib. Aga ma olen üpris veendunud selles – arvan, et ka teie –, et selliste koolide roll ja koht on märkimisväärse tähtsusega. Aitäh!
Liina Kersna, palun!
Aitäh, hea Riigikogu liige! Tõesti, me oleme siin teiega koos Riigikogus nendel teemadel palju arutanud ja sotsiaalsotsiaalkomisjonis ka tööd teinud. Nüüd, olles haridus- ja teadusminister, julgen ma küll väga selgelt öelda, et erivajadustega laste kooli võrk on oluline. Ma arvan, et ka riigi vastutus erivajadustega laste koolide pidamisel on oluline, selleks et tagada erivajadustega lastele võimalikult võrdne ligipääs ja võimalikult heal tasemel haridus. Ja tõesti, olen käinud ka nüüd ministrina mitmes koolis, näiteks hiljuti Porkuni koolis, kus on suurepärane kaasaegne õpikeskkond, kus tõesti need lapsed, kes seal õpivad – neid on hetkel ligi 90 – saavad head haridust vastavalt nende võimetele ja saavad kogeda õnnestumist. Seal kõrval on neil väga suurepärased rehabilitatsioonivõimalused, tõesti, need on laialdased. Sellistes koolides käies saan ma vaid kinnitust, et nad on olulised haridusvõrgu osad ja riigi vastutus peab jääma. Nüüd, küsimus on selles, et tõesti viimase kümne aasta jooksul on erikoolide arv vähenenud. Kümme aastat tagasi oli neid 25, täna on riigi pidamisel 14 erivajadustega laste kooli. On kindlasti koolid, mille puhul isegi ei tasu kaaluda nende üleandmist kohalikele omavalitsustele. On selliseid väga väikseid koole, kus põhimõtteliselt võib rääkida kohalike omavalitsustega, kas nad sooviksid ja millistel tingimustel need koolid üle võtta. Aga seda ma kindlasti ei tee kergekäeliselt. Me peame riigina väga selgelt aru saama, mis on kohaliku omavalitsuse eesmärk. Minu meelest ei ole ka õige ühtegi erivajadustega laste kooli anda ühele kohalikule omavalitsusele üle, vaid siis vähemalt eeldusel, et kohalikud omavalitsused, kes piirnevad selle kooli ümber, teevad koostööd, sest täitsa selgelt ei ole ühele kohalikule omavalitsusele, kui ta just ei ole Tartu või Tallinn, vaja eraldi erivajadustega laste kooli.
Täiendav küsimus, Helmen Kütt, palun!
Suur aitäh! Ma olen väga tänulik selle eest, et te selle teema olete täiesti võtnud nii oma vaatenurka ka ministrina ja väga oluliseks peate. Küsimuse võibolla jätkuks on see, et tõepoolest üle Eesti paiknevad need koolid erinevalt, ka maakonniti on nad erinevalt. Maakonnakeskuste roll teatud teenuste pakkumisel ja hariduse korraldamisel on ka väga oluline ja väga erinev. Ja küsimus ongi, et kas on järsku juba läbi viidud või plaanitakse läbi viia mingi analüüs, ülevaade õppimisvõimalustest tervik Eestit, aga ka maakondi arvestavalt ja kas on mingisugused mõõdikud sellise kvaliteedi hindamise osas?
Liina Kersna, palun!
Aitäh! Esiteks, me peame olema kindlad, et iga laps vastavalt oma võimetele saab hea hariduse ja toe. Ma tean, et palju on vastukaja tekitanud kaasava hariduse rakendamine ja tõesti, meil on suhtumeid, kus kaasavat haridust rakendades on erivajadusega laps jäänud koolisüsteemis hätta. Teda kas ei ole märgatud, ei ole piisavalt olnud võimalust talle tuge pakkuda ja me ei tohi lasta sellisel asjal juhtuda. Me peame mõtlema neid otsuseid tehes eelkõige laste huvidele. Kui kohalikus koolivõrgus ei ole piisavalt tugipersonali, piisavalt oskusi-teadmisi, kuidas antud erivajadusega last toetada, siis me ei tohi seda last sinna suunata, teades, et ta seal tuge ei saa. Me peame suunama lapse sellisesse kooli koostöös lapsevanematega, loomulikult, kus me teame, et ta saab tuge. Me oleme tõesti ju kuulnud, need on küll markantsed üksikjuhud, aga siiski nad nad midagi näitavad, et meil on 11-aastane laps koolisüsteemis, kes ei oska lugeda. See ei ole normaalne ja me peaksime sellised asjad tuvastama oluliselt varem. Ja sellepärast ma arvangi, et neid otsuseid tehes me peame vaatama seda piirkonda täpsemalt, millised võimalused sellel piirkonnal on konkreetsele lapsele pakkuda maksimaalselt head arenemisvõimalust. Ja sellepärast on ka oluline, et neid otsuseid tehes teeksid kohalikud omavalitsused koostööd, sest et enamasti siiski põhikoolivõrgu omanik on kohalik omavalitsus ja seega arengukavade järgi peaks ka niimoodi jääma.
Ja nüüd üks lisaküsimus. Kert Kingo, palun!
Ma tänan, lugupeetud istungi juhataja! Hea minister! Ma ei räägi siin erikoolist, vaid räägin koolist, ja loen teile ette ühe kirja, mis on aset leidnud ühes koolis, ja selle kohta tuleb ka kohe küsimus. On klass, kus vaktsineerimata on ainult üks õpilane, kogu klassist. Tuleb teavitus, et klassis on COVID-19 haigestunud laps. See laps ei ole see üks ja ainus vaktsineerimata laps. Aga karantiini peab jääma vaktsineerimata laps. Temal avaneb võimalus testima minna, kui kontaktist on möödas neli päeva, ja kooli saab negatiivse testi alusel. Samal ajal käivad vaktsineeritud lapsed koolis edasi. Kui haigused tõi klassi vaktsineeritud õpilane – ja statistikast näeme ära, et väga suurt vahet ei ole, oled sa vaktsineeritud või mitte, haigestuda võid ikka –, siis miks ei pea kõik jääma koju neljaks päevaks ja tegema testi enne kooli naasmist? Mõeldes veidi edasi: kui too vaktsineerimata laps läheb nüüd kooli tagasi peale negatiivse PCR-testi tulemuste teadasaamist, aga vaktsineeritud lapsed on koolis edasi käinud ja seal viirust veel levitanud, ja kui keegi peaks veel COVID-19 positiivne olema, siis see üks vaktsineerimata laps peab uuesti koju jääma neljaks päevaks. See lapsel jääb kõrvale õppetööst ning kõik tunnikontrollid ja kontrolltööd tuleb tal hiljem järgi teha. Me oleme näinud siin, kuidas valitsus on erinevaid meetmeid kasutades survestanud kõikvõimalikku moodi inimesi vaktsineerima. Minu küsimus on, sellest situatsioonist lähtudes: kui kaua see valitsusepoolne inimeste diskrimineerimine ja nende õiguste rikkumine veel jätkub?
Liina Kersna, palun!
Aitäh! Haridussüsteemi oleme me kogu selle kriisi vältel hoidnud võimalikult avatuna. Me ei ole teinud vahet vaktsineeritud ja vaktsineerimata lastel, kui me räägime üldharidusest. Tõesti, isolatsioonireeglites on erinevus. Ka täna omikroni viiruse leviku kontekstis me siiski näeme andmetest seda, et vaktsineeritud inimesed nakatuvad vähem ja ka vaktsineeritud noored nakatuvad vähem. Vaadake Krista Fischeri arvutusi. Niimoodi need tabelid jooksevad. Tuleb möönda tõesti, et omikroni tulekuga, kui varasemalt oli noortel, kes olid vaktsineeritud, väga suur kaitse, lausa oli periood siin detsembri keskpaigas, kus oli 11 korda vähem tõenäosus, et nakatub vaktsineeritud noor, siis täna on see kahe ja poole kordne erinevus, aga siiski kaks ja pool korda vähem nakatuvad vaktsineeritud noored. Me muudame ... Või tähendab, meil on plaan muuta seda, me neljapäeval arutame ka valitsuses lihtsustatud karantiinikorra muutust, et need, kes lähevad koolikeskkonnas isolatsiooni, kes on vaktsineerimata, nad ei peaks tegema enam PCR-testi, vaid nad saaksid teha kiirtesti kodus. Ja veel teile vastuseks, et miks need, kes on vaktsineeritud, võivad jääda kooli, kuigi nad võivad viirust edasi levitada. Me kiirtestimine kogu kooliperet praeguse seisuga kaks korda nädalas ja ka need vaktsineeritud õpilased, kes kiirtestiga annavad positiivse tulemuse, lähevad koju, ei saa koolis jätkata, peavad minema PCR-testi tegema. Nii et igal juhul kiirtestimisega me testime nii neid, kes on vaktsineeritud, kui ka neid, kes ei ole vaktsineeritud. See peaks looma ka turvalisema koolikeskkonna.
Aitäh! Sellega ma lõpetan antud küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi üheksanda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Andres Metsoja, sellele vastab keskkonnaminister Erki Savisaar. Teema on rohepööre. Andres Metsoja, palun!
Aitäh! Austatud minister Erki Savisaar! Lisaks kriiside juhtimisega peame me iga päev tegelikult tegelema nii valitsuses kui parlamendis selle tulevikupildi kujundamisega ja see käsitleb eelkõige majanduslikku struktuurimuutust ja meie mõttelaadi muutust. Käesoleval nädalal sellesama Fit for 55 raames oleme me käsitlenud keskkonnakomisjonis taastuvenergia direktiivi ja seisukoha kujundamist siis Euroopa Liidu asjade komisjonile. Ja tegelikult sellest arutelust tuli välja väga selgelt see, mis puudutab bioenergia säästlikkuse kriteeriume ja õigupoolest on Euroopa suunalt antud meile suunis. 2027. aastal ei saa liikmesriigid anda toetust jaamadele, mis toodavad biomassist vaid elektrit. Tõsi on vist ilmselt see, et meie kuulume sinna piirkonda, mis on seotud õiglase üleminekuga, aga selles samas probleemide puntras jõuame me välja järgmise temaatikani, kus on ka meile antud suunised. Bioenergiaks ei tohi enam kasutada primaarmetsadest või bioloogiliselt mitmekesistest metsadest ega ka märgaladelt või turbaaladelt saadavat puitu. See on otseselt seotud päritolutunnistuse instrumendiga, et tagada ühtlane turu toimimine ja korraldus. Minu küsimus teile tuleb väga selgelt, et kas lisaks n-ö sellele raiemahu piirangule, mis tuleb metsanduse arengukavaga, et meie CO2 kvoodi eesmärke täita ja nii edasi, on tekkimas ka uus selline tendents, kus tegelikult raiuda sa saad omanikuna, aga osta keegi ei tohi, et seda puitu väärindada energiaks.
Erki Savisaar, palun!
Aitäh, hea Andres! Eks siin tuleb mõelda selle peale, millist probleemi me lahendame ja probleem seisneb ju metsade raadamise ja degradeerumises ning mis seal salata, metsade raadamine, metsade seisundi halvenemine mõjutab olulisel määral kliimamuutusi ja elurikkuse vähenemist. Selle üheks suurimaks tõukejõuks on põllumajandusmaa laienemine selliste kaupade tootmiseks nagu veiseliha, kakao, kohv, palmiõli ja soja. Ja Euroopa Liit on väga oluline raadamise ja metsade seisundi halvenemisega seotud kaupade tarbija. Samas puuduvad meil väga konkreetsed ja tõhusad sätted, mis vähendaksid Euroopa Liidu panust raadamise ja metsade seisundi halvendamise süvenemisse. Selle algatuse eesmärk on minimeerida metsade raadamise või metsade seisundi halvenemisega seotud tarneahelates pärinevate toodete tarbimist ning suurendada Euroopa Liidu nõudlust seaduslikke ja raadamata kaupade ja toodete järele ning nende kauplemist ning eelduslikult vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid ja peatada või minimeerida ülemaailmselt elurikkuse vähenemist. Sellest tulenevalt tuleb seal terve pakett erinevaid meetmeid, millest üks on see, et tõesti, kui meil on suure elurikkusega mets, et siis võib-olla leiaks selle kasutamiseks mingisuguse teise otstarbe, kui lihtsalt ahju ajamine. See on nagu see sisuline pool. Mis nüüd puudutab neid toetuseid, siis eks iga algatuse juures toetused on ju mõeldud n-ö selle stardikiirenduse andmiseks, et saaks ratta veerema. Ja hetkel sellise biobioenergia, nii sooja kui elektri koostootmisjaamu on tehtud parajalt palju ja nad toimivad hästi ning ma usun, et nende edasiseks toimimiseks ja vajadusel ka juurde tegemiseks ei ole otseselt toetust enam vaja ning nad suudavad toimetada turutingimustel, nii nagu ka kõik teised alternatiivsed võimalused sooja ja elektri tootmiseks.
Täiendav küsimus, Andres Metsoja, palun!
Aitäh! Tõesti arusaadav, et see toetussõltuvus on üks probleem, ja alge on ju suuresti selles, et uusi tehnoloogiad turule tuua. Ja siit ma liigungi tegelikult edasi sellise rahvusliku rikkuse teemakontekstiga metsast üle tuulele, mis on küll olnud Taanile omane, aga ka Eesti astub väga suuri samme selles suunas, et tuulikutega energiat toota. Tõepoolest, eile saime teada kohtuotsusest Tootsi tuulepargi kontekstis, see otsus oli, et mõtleme veel. Minu mure ausalt öeldes seisnebki selles elukeskkonnas versus juriidikas. Kuidas me suudame teha inimestele mõistetavaks selle, et meil maa jalge all põleb? Ühtepidi meil on vaja uusi energiavõimsusi, me oleme kriisis, me oleme hinnanud ära kõik keskkonnamõjud, teinud selgeks, et seal saab ehitada, ja siis lõpuks vaidleme selle üle, kui palju peaks veel subsideerima ostja turult või maksumaksja turult seda energiat, et me saaks selle sammu astuda. Kuidas teie keskkonnaministrina kogu selle asja peale vaatate või oskate pakkuda lahendust? Või ongi tõesti lahendus see, et me ootame sellist õigusselgust, et saaks õiguse majja? Aga elu võib minna planeedil Maa niimoodi äkki mööda.
Erki Savisaar, palun!
Aitäh! Väga filosoofiline küsimus. Ma olen teiega selles suhtes nõus, et me oleme siin Eestis takerdunud lõpututesse vaidlustesse ja mõjude hindamistesse, selle asemel et reaalselt midagi ära teha, et olukord muutuks paremaks. Ma arvan, et ka rahvaesindus siin Riigikoguna võiks seda teemat rohkem käsitleda ja püüda sõlmida ühiskondlikku kokkulepet, et hakkame mingisuguseid samme reaalselt astuma. Me mõistame, et kõik sammud võib-olla ei ole õiged, aga need on siiski sammud õiges suunas ja viivad meid sellele eesmärgile lähemale, mis me oleme endale seadnud, milleks on kliimaneutraalsus aastaks 2050. Et sinna jõuda, meil on vaja oma energeetika ümber korraldada. Me peame loobuma nendest meetoditest, mida me seni oleme kasutanud, ja hakkama kasutama mingeid alternatiivseid meetodeid, mis ei ole sugugi halvemad kui need, mis meil seni on olnud. Lihtsalt nad on keskkonnasõbralikumad. Samuti on ju õige see, et kogu selle rohepöörde käigus meie energiatarbimine suureneb. Ehk see rohepööre seisneb ju suures elektrifitseerimises, meil tuleb väga palju juurde akudel töötavaid masinaid, seadmeid, me soovime ka sõidukeid panna elektrikontaktliinide peale. See suurendab hüppeliselt elektritarbimist, mis meil seni on olnud – ajalooliselt oli ju lihtsalt lambipirn ja külmkapp. Kõik need muud meetodid on ju lisandunud siin aja jooksul. Nii et me peame väga kiiresti oma tootmisvõimekusi suurendama, et sellele nõudlusele järgi jõuda. Siin on muidugi väga huvitav jälgida seda roheliste võitlust, kus nad ühest küljest ütlevad, et paneme kõik seni toimivad elektrijaamad kinni ja nende asemel ehitame tuulikuid, tuuleparke. Ja teises lauses ütlevad, et Eestisse tuuleparke ei tee, sest meil on siin muud väärtused. Ma arvan, et me peaksime selle konflikti kuidagi lahendama ja leidma ühisosa, et kui palju me neid tuuleparke siis Eestisse teeme ja kui paljud neist saavad olema meie maal, maismaa tuulepargid, ja kui paljud neist saavad olema meres ja kust me saame kogu ülejäänud energia, mida me vajame, ning mismoodi me oma võrku stabiliseerime.
Nüüd lisaküsimus. Paul Puustusmaa, palun!
Suur aitäh, hea ja austatud eesistuja! Hea, Erki! Me oleme sinuga näinud neid edumeelseid tehnoloogiaid, millised baseeruvad meie põlevkivikeemia saavutustele minevikus, olevikus, lootused tulevikule ja mis panustavad meie põlevkivi väärindamisele. Jaa, me teame küll, et praegu mürkrohelised teevad praegu kõik selleks, et meie majandus põhja lasta ja meie ühiskonda mürgitada, aga sellegipoolest need tehnoloogiad ei ole meile kahjulikud. Iseenesest ju ka põlevkivi kaevandamine oma olemuselt ei ole ju kasvuhoonegaase suurendavad, CO2 kogust suurendavad, ja need tehnoloogiad on vägagi edumeelsed. Kas ma võin sult küsida ja saada vastus selles suhtes, et kas nendega arengud on positiivsed ja edasiliikuvad või nad seisavad?
Erki Savisaar, palun!
Aitäh! Eks meie ettevõtjad ja teadlased tegutsevad ju kõigis suundades, me otsime uusi lahendusi ja me otsime paremaid võimalusi ka olemasolevate ressursside kasutamiseks ja sealhulgas ka põlevkivi kasutamiseks. Ma pean kurbusega ütlema, et meie teadus- ja arendusrahastus ei ole selliste eksperimentaalsete projektide jaoks väga palju vahendeid ette nähtud. Ja sellised suuremahulised katsetused on ressursimahukad ja teadmismahukad ja me võiksime nendega kindlasti rohkem tegelda. Samas ei saa öelda, et sellega üldse ei tegelda. Ka praegusel hetkel ju Eesti Energia ehitab uut keemiatehast, mis põlevkivi abil püüab ümber töödelda ka plastikuid. Kui nad ühe katse on lõpetanud, mis puudutas vanarehvide ümbertöötlemist põlevkivi abil uuesti õliks, millest võiks uuesti toota ka rehve järgmise sammuna või plastikuid, siis nüüd püütakse lahendada järgmine probleem, kuidas kogu see vana plastik, millega midagi väga palju targemat teha ei ole kui maha matta tänasel päeval või lihtsalt ahju ajada, kuidas see muuta uuesti tagasi õliks, millest saab teha uuesti plastikut ja suunata pasliku ringkasutusse. Loomulikult neid tehnoloogiaid on veel olemas ja meie leiutajate laual on väga palju väga lennukaid mõtteid. Ja me võiksime välja mõelda mingisuguse metoodika, kuidas küll nende mõtete toimivust reaalelus kontrollida. Kas nad töötavad ainult paberil või on neid võimalus ka reaalsetes oludes rakendada ja mingisugune suur probleem Eesti jaoks seeläbi ära lahendada?
Aitäh! Sellega lõpetan antud küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi järgmise küsimuse juurde, mis on kümnes. Selle esitab Riigikogu liige Peeter Ernits, sellele vastab peaminister Kaja Kallas ja teemaks on süvariik. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Lugupeetud peaminister! 27. mail eelmisel aastal kirjutas rahvusringhäälingu uudistejuht Anvar Samost artikli "Süvariik või ABS?" ABS on teatavasti endise justiitsministri Rein Langi sõnastus administratiivbürokraatliku süsteemina. Ja mida kirjutas Anvar Samost, uudistejuht? "Ametnike ringis tehtavate otsuste must kast on poliitikute omast oluliselt suurem ja lisaks kasvab pidevalt [...]. Ametnikud kirjutavad aasta olulisema seaduse kokku, nii et parlamendiliikmed ei saa sellest esiteks aru ja teiseks puudub neil sisuline võimalus seda muuta. Ta küsib nüüd niimoodi: "Kui aga avalikkus ei saa enam tutvuda avalike dokumentidega või parlament riigieelarvest aru, siis on meil probleem − ükskõik kas süvariigi või ABSi vormis." Nüüd küsimus, lugupeetud peaminister. Olete te tundnud seda, et ametnike riigist tehtavate otsuste must kast on poliitikute omast suurem ja kasvab pidevalt?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh selle küsimuse eest! Esiteks tahaksin öelda seda, et nii poliitikud kui ka ametnikud on kõik ju Eesti riigi eest väljas. Minu kokkupuude ametnikega on olnud küll väga positiivne, tegemist on väga põhjalike inimestega, oma valdkonda hästi tundvate inimestega, intelligentsete inimestega, töökate inimestega. Ametkonna pädevused teevad ka Eestile kindlasti au kõikidel tasemetel. Minu meelest siin ongi see koostöö. Loomulikult poliitikud saavad anda ja annavadki ülesandeid, ametnikud üritavad nendele soovidele vastata ja siis vastavalt sellele töötada välja kas eelnõusid või või tulla välja erinevate lahendustega. Nii et siiamaani on see koostöö toiminud väga hästi ja ma kindlasti ei vastandaks ühtegi Eestis töötavat inimest teineteisele, ei poliitikute ja ametnike tasandil ega ka mingil muul tasandil.
Ja nüüd täiendav küsimus. Peeter Ernits, palun!
Rõõm kuulda! Aga hiljuti te pahandasite peatoimetajatega, et keskealised, mitte aga te ei öelnud, et valged mehed, aga need, kes ei saa nagu aru teie headest mõtetest, selline barjäär, olete kokku puutunud? Aga ma küsin, kas te olete puutunud kokku ametnikega, noh te olete ju samuti, ametnikud ju räägivad seda, et poliitikud tulevad ja lähevad, te olete üks neist, mina ka, aga meie, see tähendab, ametnikud, jääme. Olete puutunud kokku, et tahaksite oma poliitilist agendat realiseerida, aga näed, ametnike seas see asi ei lenda ja võib-olla püütakse seda takistada, et poliitiku eluiga on lühike ja ei tule midagi välja, olete tajunud seda või on kõik läinud nagu lepase reega kõik poliitiliste soovide realiseerimine?
Kaja Kallas, palun!
Kõigepealt tulen teie alguse kommentaari juurde. Ega naised ei ole kuidagi paremad kui mehed ega mehed paremad kui naised, meil on lihtsalt erinev elukogemus ja loomulikult seda erinevat elukogemust – teie ei tea, mis tunne on olla minu nahas ja mina ei tea, mis tunne on olla teie nahas. Ja täpselt nii see ongi. Mis puudutab ametnikke, siis tippametnikud on tähtajaliste lepingutega ja see ei ole, et keegi on oma ametikohal kuidagi igavesti. Tippametnikke valivad ka ametnike valimiskomisjon, ma ei tea, mis õige täpne nimetus neil on, aga ka ametnike vahel toimub rotatsioon. Mina olen saanud igal juhul ametnikega kenasti koos töötada ja see koostöö on sujunud ja mul ei ole tegelikult ametnikele etteheiteid. Ma saan väga hästi aru, nii nagu te ütlete, et tõesti meil on valitavad ametikohad, mis tähendab seda, et kui on valimised, siis valijad kas toetavad sind või enam ei toeta. Ja sellisel juhul tuleb otsida teine töökoht, nii et sellega tuleb muidugi arvestada. Aga jällegi, ma ei vastandaks ametnikke poliitikutele ja vastupidi.
Ja nüüd palun lisaküsimus, Heiki Hepner!
Suur tänu, hea esimees! Austatud peaminister! Viimastel päevadel te olete korduvalt rõhutanud, et me ei saa sellist automatiseeritud vähese halduskoormusega toetusmeedet energiakriisis rakendada, kuna meie andmed ei ole täpsed. Ka täna kordasite, et 20% on viga ja sellepärast on see täiesti välistatud. Samas, me teame, et veel kuni nädala lõpuni käib meil registripõhine rahvastikuloendus, mis just neidsamu andmeid kasutab ja peaks tegelikult andma Eesti rahvale olukorrast väga selge ülevaate, kuidas ja kus me elame, kuidas elame, missugused on meie leibkonnad ja nii edasi, ja nii edasi, ja nii edasi, seal on väga-väga palju erinevaid küsimusi, millele vastatakse. Kuna teema on praegust süvariik, siis küsimus tuleb sellest valdkonnast. Kas selline suhtumine, kus me viime läbi rahvastikuloendust, mis teie arusaama järgi on 20%-lise täpsusega – ja kui me nüüd mõtleme veel omavalitsuste tasemel, siis tõenäoliselt täpsus peaks olema kuskil +/–50% –, kas selline rahvastikuloendus on mõistlik? Või olete te ei eksinud selle hinnangu andmisega, et 20% on täpsus? Kas siin on nüüd süvariigi käsi mängus või mingi muu viga sisse sattunud?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! See on tõesti hea, et te küsisite siin süvariigi küsimuse all. Nende igasuguste automatiseeritud toetuste andmise puhul ongi küsimus ju selles, kas meil on üks selline superandmebaas, kus on kõik kirjas, näiteks, kui palju sa elektrit tarbid, kellega sa elad, mida sa mõtled. Kui me oleme üritanud teha muudatusi nakkushaiguste ennetamise ja tõrje seadusesse, näiteks, sest meil on olnud selle kriisi jooksul väga palju murekohti andmete vahetuses, siis on see leidnud väga suurt vastasseisu siin Riigikogu saalis. Me ei ole tahtnud teha mingit superandmebaasi, aga kui see oleks meil olemas, kus meil on elektritarbimine ühelt poolt, leibkonnad ühelt poolt, sissetulekud veel kolmandalt poolt, siis kindlasti tuleks etteheide siit, et miks riik kõike seda ühte suurde andmebaasi kogub. Rahvaloendusest. Tegelikult rahvaloenduse mõte ongi saada neid andmeid täpsemaks. Minu teada on seal ka küsitlus, kus küsitakse inimeste käest teatud küsimusi, just selleks, et need andmed vastaks. Aga rahvaloendusi me ei tee kogu aeg. Nagu te teate, aasta jooksul võib palju ka leibkondades muutuda, näiteks kas või leibkonnast läheb üliõpilane õppima teise linna, tekib muutus, sa ei anna sellest kohe igal ajahetkel teada. Nii et jah, ma olen skeptiline sellise superandmebaasi tekitamises ja ma olen skeptiline selles osas, et see meie kõiki probleeme lahendaks. Jah, olen nõus, et digiriigis võiks olla automatiseeritumad meie meie teenused, et oleks võimalik proaktiivselt riigil suhelda kodanikega. Aga töötame selle nimel, et need asjad saaksid tööle, kuid sellist superandmebaasi me tõenäoliselt ikkagi ei tee.
Aitäh! Sellega lõpetan antud küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi 11. küsimuse juurde. Selle on esitanud Riigikogu liige Paul Puustusmaa, sellele vastab peaminister Kaja Kallas ja teema on energiahinnakriis ja lahendusmeetmed. Paul Puustusmaa, palun!
Aitäh, Jüri! Austatud peaminister! Me võime olla väga erineval seisukohal nendest põhjustest, mis on elektri hinna järsu hüppe põhjustanud. Kindlasti ma ei saa nõustuda sellega, et see on normaalne, et see on nii terves maailmas, ma jään ikkagi seisukohale, et maailmas on hind üsna stabiilne, see hüpe on toimunud siin ja nende hüppe suurteks põhjusteks on tegelikult need poliitilised otsused, mis on pikaealiselt juba tagasi võetud ja kus jagavad süüd nii Stenbock kui ka Brüssel. Aga nüüd on meil siis lahenduste otsimine ees ja see on väga pingeline. Põhimõttelised lahendused, lahendusi pakutakse läbi suure bürokraatia eraisikutele, suures hädas on muidugi ettevõtjad. Meil on hädas arstid, koolid, meil on hädas, maaturismiettevõtted, eriti turismiettevõtted on suures hädas. Ja nagu ütles Ahto Lobjakas pühapäevases Kuku raadio saates, et Kaja Kallas pakub antonetlikult ettevõtjatele õnge asemel kala, et kui teil ei ole just leiba, no sööge vorsti siis ometigi, võtke laenu! Et sellised pakkumised on. Aga minu küsimus ongi selles, et need päevapoliitilised meetmed võivad olla tõepoolest ajutised lahendused, nad ei saa olla pikaajalised. Millised on plaanid või soovid või millised on need poliitilised meetmed, mida tahetakse võtta ette otsustena, mis ei oleks päevapoliitilised ja mis tagaksid selle, et tulevikus meil selliseid hüppeid enam ei esineks ja mis aitaksid ka ettevõtjaid, millised need reaalselt on?
Kaja Kallas, palun!
Kõigepealt sellest elektri hinnast. Et jällegi, kui ma vaatan elektri hinda terves Euroopas, ka siin Euroopa välised hinnad, siis ei saa kuidagi öelda, et meie hind oleks niivõrd palju kõrgem kui teistel, vaid see on ikkagi üle-üle-euroopaline ja tegelikult ka üle maailma p.robleem. Ja jällegi, ma rõhutan seda, et viimase viie aasta jooksul kodutarbijad Eestis on maksnud ligi 40% väiksemat hinda, kui Euroopa kodutarbija keskmiselt. Äritarbijatel saame samamoodi aru, elekter on väga selge sisendhind ja seetõttu on murekoht. Äritarbijaid tegelikult aitavad need universaalsed meetmed, mis me oleme teinud rohkem. Esiteks, elektrivõrgutasu alandamine 50% ja teiseks, gaasi võrgutasu alandamine 100% ehk siis gaasivõrgutasu viimine nullini. See on ettevõtjatele suurema mõjuga, kui ta on näiteks kodutarbijatele, sest nende mahud on suuremad. Likviidsusmeetmetest olen ma rääkinud selles võtmes, et meil ei tekiks seda likviidsuslumepalli, et arvete maksmisega jäädakse hätta ja seetõttu jäädakse hätta siis ka juba järgmisel tasemel ja see lumepall võib viia edasi. COVID-i kriisis oli KredExil sellised krediidiliinid, laenukäendused ja käibekapitali laen just selleks, et nendest rasketest hetkedest üle aidata. Ja loomulikult pikas plaanis, kui me räägime pikkadest lahendustest, siis eile ma rääkisin nendest pikkadest lahendustest siin mitu tundi, olen saanud väga palju kriitikat teilt, et kedagi ei huvita need pikad lahendused, mitte konkreetselt teilt, aga paljudel Riigikogu liikmetelt, kedagi ei huvita konkreetselt pikad lahendused, vaid pigem lühikesed. Pikad lahendused on terve rida asju. Esiteks, on taastuvenergia suurema võimekuse loomine. Mis on põhiliseks kitsaskohaks, üks on keskkonnakaitse ja kuidas saaksid tuulikud kooskõlas loodusega toimida, et me loome need alad. Teiseks, meretuulepargid, kuhu neid saab rajada selleks et tegelikult tuleks odavamat elektrit ja neid lahendusi oli veel. Tuumaenergeetikaga, analüüsiga minna edasi, et kas me saame siia luua seda tuumaenergia võimsust. Aga need on pikad lahendused, mis võtavad aastaid. Energias või energiaturul midagi üleöö paraku ei juhtu. Üleöö on võimalik ikkagi ... [[Juhataja helistab kella.]] Vabandust! Vastan edasi, kui küsite jätkuküsimuse.
Aitäh! Sellega lõpetan antud küsimuse käsitlemise. Head ametikaaslased, ma tänan teid küsimast! Austatud valitsusliikmed, ma tänan teid vastamast! Sellega on infotund lõppenud.
Austatud Riigikogu, alustame VII istungjärgu 2. töönädala kolmapäevase istungiga ja nüüd palun kõnetooli neid Riigikogu liikmeid, kes soovivad üle anda eelnõusid või arupärimisi. Palun! Seda soovi ei näe. Siis viime läbi kohaloleku kontrolli. Palun kohaloleku kontroll!
Kohale registreerus 76 Riigikogu liiget. Head kolleegid, ma palun nüüd teie tähelepanu! Meil on hulk muudatusi tänases päevakorras. Kõigepealt, peaminister Kaja Kallas on avaldanud soovi esineda Riigikogu tänasel istungil poliitilise avaldusega julgeolekuolukorrast ja seetõttu on Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 56 lõikest 1 punktist 9 ja lõike 2 alusel Riigikogu esimees täiendanud tänase istungi päevakorda ja lisanud teiseks päevakorra punktiks peaminister Kaja Kallase poliitilise avalduse. Nüüd, esimese päevakorrapunkti juures, milleks on meil eilne pooleli jäänud punkt, Vabariigi Valitsuse algatatud Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 439 SE teine lugemine, seal on täna puldis meie ees komisjoni esimees ehk maaelukomisjoni esimees Tarmo Tamm Ivari Padari asemel. Meie kolmas päevakorrapunkt, vabandust, neljas päevakorrapunkt, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud rahvastikuregistri seaduse muutmine ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 494 SE, seal on meil esimene lugemine, siis seal on komisjonipoolseks ettekandjaks põhiseaduskomisjoni liige Marko Torm. Need olid siis need täpsustused, mis meil on päevakorra juures.
Nagu ma ütlesin, eile jäi meil eelnõu 439 SE teine lugemine pooleli. Ma palun nüüd kõnetooli Tarmo Tamme ja küsimuste järjekorras olid meil Tarmo Kruusimäe, Heiki Hepner ja Peeter Ernits. Palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud kolleegid! Meil maaelukomisjonis on meeskonnatöö, Ivari Padar tegi põhiettekande ja ma tulen täna küsimustele vastama. Viimane kahjuks ei saanud täna tulla.
Ja me läheme nende küsimuste juurde kohe. Tarmo Kruusimäe oli eile esimene, kes jäi ilma küsimuseta. Palun!
Tänan, hea aseesimees! Hea komisjoni ettekandja! Mu küsimus on nüüd seoses ühise põllumajandus... – mis ta meil on siin siin? – rakendamine ja seadus, sellega. Ma saan aru, et rahad, mis liiguvad ühelt perioodilt teisele. Aga kas ka mingil määral, ütleme, riske on võimalik samamoodi hajutada? Ja kas riske oleks võimalik solidaarselt jagada ka teiste liikmesriikidega?
Aitäh, hea küsija! Ma muidugi ei saa hästi aru, mis riske me jagame. See on raha, mis perioodil 2014–2020 oli eraldatud Leader-programmi jaoks ja seda raha on võimalik kasutada uuel finantsperioodil. Nii et see on puhtalt riigisisene menetlus.
Heiki Hepner, palun! Härra Hepnerit pole, läheme küsimustega edasi. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja ja lugupeetud ettekandja! Rõõm on näha, et nüüd on Ivari Padari asemel tõeline kindral tulnud kõnepulti ja tänu sellele ma muudan natuke oma küsimust. Ja mu küsimus on see, kas praegu maaelu edendamiseks määratud raha mängitakse ümber põllumeeste nõustamiseks, seal oli, seal on Leader-programm, mis on maaelu arendamisel maapiirkondades väga oluline instrument olnud ja on, aga põllumeeste nõustamine, nõustamisteenus, -teenistus on hoopis midagi muud. Sain ma õigesti aru, et see maaelu edendamiseks määratud raha, Leader-raha mängitakse nüüd võimalusel ümber põllumeeste nõustamiseks?
Aitäh! Hea Peeter! Ei ole. Need on kaks erinevat asja: üks on põllumeestele nõuandeteenus ja teine on Leader-programmi raha, mille perioodi pikendatakse. Need on kaks täiesti erinevat valdkonda.
Kalle Grünthalil on tekkinud protseduuriline küsimus.
Ma tänan, lugupeetud istungi juhataja! Meie töö- ja kodukorra seaduse § 62 sätestab, et päevakorraküsimuse arutamise aluseks olevad dokumendid tehakse Riigikogu liikmetele kättesaadavaks hiljemalt küsimuse arutamise istungipäevaks. Meil on praegu siin olemas seesama 439 SE, väga lühikene, kuid samas on siin viited ka mitmetele Euroopa Parlamendi määrustele. Nii esimeses punktis kui ka seitsmendas punktis. Küsin, et mikspärast ei ole ikkagi täismahus neid dokumente, mis on tegelikult selle eelnõu aluseks, siia meile toodud.
Aitäh! Riigikogu praktika on alati olnud see, et saalis on arutamise all eelnõu koos seletuskirjaga. Kui eelnõule on lisatud lisad, siis ka lisad. Viiteid ei ole kunagi Riigikogule lisadokumentidena toodud. Kui on viited ühele või teisele seaduseelnõule – vabandust, seadusele – või mõnele Euroopa Liidu aktile, siis need viited on leitavad Riigikogu liikmetel interneti abil. Härra Grünthal!
Ma tänan selle vastuse eest muidugi, aga küsimus on praegu selles, et me menetleme praegu seaduseelnõusid ja tegelikult parlamendiliikmed peaksid saama täieliku informatsiooni kätte ka nende Euroopa Liidu ja parlamendi ja nõukogu määruste osas, sest need on tegelikult ju selle seaduse menetlemise aluseks. Need ei ole viited, need on normatiivaktid ja ma pean ikkagi väga ebaõigeks seda, et meid suunatakse kuskile internetiavarustesse neid dokumente otsima.
Härra Grünthal, me oleme praegu juba teisel lugemisel. Oleks olnud kohane teil küsida ministri käest, kes meil siin oli esimesel lugemisel. Esimese lugemise debatt on see, see ei ole teise lugemise debatt. Teise lugemise debatt on see, mis toimus komisjonis ja mis on komisjonis vahepeal sisse viidud muudatused. Ja seetõttu on siin ainult komisjonipoolne esindaja, seejärel muudatusettepanekute läbivaatamine ja seejärel otsustamine, kas teine lugemine lõpetatakse või teine lugemine katkestatakse. Need on need võimalused, mis meil siin Riigikogu suures saalis on. Nii, läheme küsimustega edasi. Härra Hepner on välja ilmunud. Palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Hea ettekandja! Minu küsimus on või mida ma ka eile tegelikult oleks tahtnud küsida, selle eelnõu seos tänaste rohepöörde või "Eesmärk 55" eesmärkidega. Me pikendame vana arengukava ja kas sellele laienevad siis ka nüüd juba uued tõenäoliselt lähitulevikus kokkulepitavad rohetingimused või ei laiene?
Aitäh! Me pikendame üleminekuperioodi ja sellest tulenevalt räägime sellest rahast, mis tollel momendil eraldati, ja need tingimused jäävad samaks, seda raha on võimalik uuel perioodil kasutada.
Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Hea komisjoni esimees! Ma saan aru, et kuna pikendatakse üleminekuperioodi rahastamist, siis me teame seda, et me oleme energiakriisis ja ka põllumajandus on energiakriisis ja me teame, et piimakarjalüps toimub elektriga, ei ole veel vesiniku peale üle viidud. Kas komisjonis ka arutati seda, et kas need rahad, mis täna üle on jäänud ja mida nüüd püütakse ära jagada, et vaadata seda selle pilguga, et ka põllumajanduses on energiakriis ja maapiirkondades, kui me räägime Leader programmist? Kas oli sellel teemal juttu ja kui oli, et mis siis konkreetselt selle eelnõuga muudetakse ja parandatakse, et ka maaelu sellest raskest energiakriisist välja tuua?
Aitäh, Aivar! Selle eelnõu raames loomulikult sellest juttu ei olnud, sest see ei haaku kuidagi selle eelnõuga. Aga eile komisjonis me arutasime kaks tundi põllumajandussektori esindajatega, Toiduliidu esindaja oli seal põllumajandus-kaubanduskoja esindaja, taluliidu esindaja, täpselt energiaga seotud küsimusi, aga see ei haaku kuidagi selle eelnõuga. Nii et ma ei saa selles mõttes vastata, sest ma esindan praegu eelnõud 439 SE.
Ruuben Kaalep, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Selle eelnõu seletuskiri jutustab, kuidas maaelukomisjon küsis eelnõu kohta arvamust väga paljudelt erinevatelt huvigruppidelt. Ja siis on selline lause, et eelnõu kohta arvamusi ei esitatud. Kui võtta arvesse, et nende üles loetud huvigruppide juures on terve hulk väga olulisi ja väärikaid organisatsioone ja ameteid, teiste seas Maaelu Edendamise Sihtasutus ja Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda, siis kuidas on võimalik, et sellise olulise eelnõu puhul mitte ühtegi arvamust ei laekunud? Kas te kuidagi küsisite valesti või lihtsalt ongi tegemist sellise eelnõuga, mida ei saa mitte kuidagi kommenteerida?
Aitäh! Igat eelnõu saab kommenteerida, aga ju see eelnõu ongi nii hea, et see rahuldab kõiki neid huvigruppe, kelle poole pöörduti ja kelle käest arvamust paluti. Nii et see ei ole fiktiivne arvamuse küsimuse, nende käest ikka reaalselt küsiti. Nad on kõik sellega nõus ja nad esindavad seda sektorit, mille pärast me kõik muretseme.
Kert Kingo, palun!
Ma tänan, lugupeetud istungi juhataja! Hea ettekandja! See eelnõu näeb ette eraldi meedet põllumajandusnõustajate järelkasvuks. Äkki te seletate ära, miks on vaja sellist eraldi meedet selle järelkasvu tarbeks?
Aitäh küsimuse eest! Eks me kõik peame muretsema järelkasvu eest, olgu siis põllumehed, kus meil on noortaluniku toetus, noortaluniku toetust tõsteti uuel finantsperioodil päris oluliselt. Eks me muretseme ka selle pärast, et siis nõustajatel oleks järelkasv, et tulevikus oleks sellised tublid inimesed olemas, kes on hästi targad ja informeeritud, kes nõustuvad põllumehi. See eesmärk ongi, et see järjepidevus ei katkeks, inimesed vananevad, põlvkonnad vahetuvad, nii et minu meelest tark samm, ettevaatlik, pärast tagantjärgi pole vaja kahetseda, et seda ei tehtud.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud komisjoni esimees! Te ühele küsimusele vastates ütlesite, et meie pikendame üleminekuperioodi. Et nüüd ei jääks asi umbmääraseks või segaseks, küsin, mida tähendab "meie". Kas see tähendab seda, et Eesti pikendab ja igal liikmesriigil endal on võimalik pikendada üleminekuperioodi, ja see aeg võib olla erinev? Või on see ikkagi Euroopa Komisjoni poolt otsustatud juba ja kindlalt ühtemoodi kõikidele liikmesriikidele? See on mul küsimuse esimene pool. Teine pool on selle kohta, et eelnõu tekstis on sees väga erinevad kuupäevad, mida muudetakse, siin muudetakse 2022. aasta lõpuni, 2023. aasta lõpuni, isegi 2026. aasta lõppu pikendades 2031. aastani jne, 2025. aasta on sees. Mida need tähendavad? Seletuskirjas ei ole selle kohta ühtegi sõna, nende nende kuupäevade pikendamise kohta. Mis meetmeid või asju nad pikendavad? Saate lahti rääkida?
Aitäh, lugupeetud Helir, maaelukomisjoni liige! Ma loen tekstiliselt ette, ei tekiks mitmeti mõistmist. Üleminekumäärusest tulenevalt pikenes programmperioodi 2014–2020 maaelu arengu toetuste õigusraamistik kahe aasta võrra. Muudatuse tulemusena luuakse eeldused Leader-projekti toetuse, arengukava rahastamisvahendi ja n-ö osaliselt kuludokumentide skeemi rakendamiseks ka aastatel 2023–2025 samaväärselt seni kehtinud tingimustega. Seni kehtivad tingimused tähendab, et tingimusi ei olegi muudetud.
Priit Sibul, palun!
Suur tänu, austatud Riigikogu aseesimees! Hea ettekandja! Just seesama lause, mida te ette lugesite, selle kohta tahtsin küsida. Mida tähendab see niinimetatud osaliselt tasutud kuludokumentide skeem. Ja teiseks see, et me menetleme ja pikendame seda üleminekuperioodi raamistiku. Kas see vajadus tuleneb sellest, et meil jäid vahendit kasutamata, ja vahendid jäid kasutamata sellepärast, et meil on see süsteem nii bürokraatlik või tegelikkuses ei olnud sellele rahale nendeks sihtotstarveteks vajadust? Ja kui see viimane on, siis tekib küsimus, kas järgmisel perioodil, järgmise kahe aasta jooksul tekib selle sisu. Kas küsimus on on bürokraatias või milles? Miks need vahendid meil kasutamata jäid? Aitäh!
Pigem on küsimus selles, kuidas paindlikult seda raha kasutada. Selge see, et mingi raha kasutusel on mingi kuupäev ja fikseeritud aeg. Ja kui selleks ajaks Leader-grupid ei suutnud oma raha ära kasutada, siis ma leian, et see on päris loomulik, kui me pikendame seda perioodi ja nad saavad seda raha edasi kasutada järgmisel perioodil. See raha ei lähe Leader-gruppidel kaduma. Minu meelest on see väga hea mõte. Selles mõttes. Aga see ei oleks ka iseenesest eesmärk, et kui tuleb 31. detsember ja siis me ... Ma mäletan, et kunagi omavalitsustega ja riigiga on nii olnud, et ministeeriumid kõik viimase kümne päevaga tegid selliseid arveid, millel polnud ühtegi sisu või põhjendust, miks seda raha selliselt kulutati.
Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh, hea Riigikogu aseesimees! Lugupeetud ettekandja! Leader-grupp on võrgustik, mille kaudu siiani anti toetusi peamiselt külakiikede ja külaplatside rajamiseks. Kas selle üleminekuperioodi pikendamisprotsessi käigus on lootust, et Leader-meetmete alt edaspidi toetatakse rohkem ka väikeettevõtlust, ja kas on mingi võimalus, et see mõjutab positiivselt ühtlasi ka meie regionaalarengut aastani 2025?
Aitäh, Helle, selle küsimuse eest! See Leader-grupp ongi selline hea grupp, kus tegelikult seda ei otsusta nagu Riigikogu ega valitsus, kuidas seda raha seal kohapeal kasutatakse. Ta paneb küll paika mingid piirid, aga tegelikult see ongi kohaliku kogukonna otsustada, kuidas nad seda raha seal kohapeal kasutavad. See ongi see juurte juurde minek. See kogukond seal külas, seal piirkonnas tegelikult otsustabki, mille jaoks ta seda raha kõige otstarbekamalt kasutab. Nii et see ongi kõige parem selline meede, et seda ei juhita ega jagata kusagilt kõrgelt parteikontoritest, aga need kohalikud huvigrupid ja aktiiv seal kohapeal seda Leader-meetme raha jagabki. Minu meelest see on üks selline väga hea meede, et kohalikku elu elavdada.
Aivar Kokk, palun!
Hea komisjoni esimees! Et päris nii lihtne ei ole see, et valitsus saadab ühe eelnõu ja komisjon ütleb, et täpselt selline, nagu see eelnõu on, nii tuleb! Raha on üle jäänud, nii et komisjon oleks saanud teha selle rahaga täpselt neid otsuseid, mis tahab. Aga võib-olla sa ikkagi, see sama parandusettepanekud, siin on § 68 lõige kuus ja lõige seitse, ühte pikendakse 2025. aasta 31. detsembrini ja teist kuni 2033. aasta 31. detsembrini. Äkki sa ikkagi loeks lahti, mida me täpselt konkreetselt pikendame, mis asjad need on, mingid tekstiosad? Et tulla parandusettepanekutega, seletuskirjas neid asju pole lahti kirjutatud, on ikka väga keeruline Riigikogu liikmel aru saada, miks mingit asja 2033. aastani ehk üle 10 aasta pikendatakse. Mis asi see on, kust see tuli? Võib-olla sa ikkagi loeks lahti, et kõik me, kui me kohe hääletama hakkame, saaksime aru, mis parandusettepanekud komisjonis tehti?
Aitäh! Et kui me valitsust ei usalda, siis me peaksime usaldama kõiki neid huvigruppe, keda kaasati selle eelnõu väljatöötamisse. Ja neid oli päris palju. Ma loen teile selle ette. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet, Maaelu Edendamise Sihtasutus, Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda, Eestimaa Talupidajate Keskliit, Eesti väike ja keskmise suurusega ettevõtjate assotsiatsioon, Eesti Leader Liit, Eesti Külaliikumine Kodukant. Ja nemad keegi eelnõu kohta arvamust ei avaldanud. Ja ma küsin, et kui me neid ei kuula ja nende arvamust ei arvestanud sisse, siis ma arvan, et mina poliitikuna küll seda ei teeks, et ma ei kuula neid huvigruppe – miks me neid arvamusi siis küsime nende käest.
Ruuben Kaalep, palun!
Hea aseesimees! Austet komisjoni esimees! Teie viimase vastuse peale ma tahaks küsida. Kui te ütlete, et me peame kuulama kõiki neid huvigruppe, kes ei ole oma arvamust avaldanud mitte kuidagi, siis kuidas me neid kuulame, kui see arvamus puudub? Aga tegelikult mul on teine küsimus ka. See eelnõu räägib muu hulgas piiritusjookide geograafiliste tähiste kaitsest. Kas ja kui palju see mõjutab Eesti ettevõtjaid, Eesti ettevõtteid? Kui palju Eestis on selliseid kaitse all olevaid geograafilisi tähiseid? Saate te mõned näited tuua? Ja üle Euroopa mida see täpsemalt tähendab, milline on see geograafiliste tähiste kaitse poliitika?
Aitäh! See on väga hea küsimus. See geograafiline tähis on tegelikult väga tähtis ja kahjuks meil neid geograafilised tähised on väga vähe, mis on Euroopa Komisjon meile kinnitatud võrreldes Läti ja Leedu ja teiste riikidega. Minu teada on momendil ainult kaks geograafilist tähist: üks on Eesti viin ja teine on sõir, mis sai ka hiljuti selle geograafilise tähise. See on ende piirkondade jaoks väga tähtis. Ma mäletan Euroopa Komisjonis sloveenide ja horvaatide vahel vaidlust ühe veinisordi üle, et kumb saab selle geograafilise tähise endale. Nii et see on nagu piirkonnale ja nendele inimestele väga tähtis identiteet. Seda toodet saab valmistada ainult selliselt, et sellest piirkonnast saadetakse kõik toorained ja nii edasi. See on omaette selline protseduur. Aga kindlasti need inimesed, kes selle tähise on saanud, sellest võidavad, sest see tekitab huvi selle piirkonna vastu ja selle toote vastu. Aga jah, kahjuks Eestis on vähe neid geograafilisi tähiseid taotletud.
Härra Kokk, kas teil on protseduuriline küsimus tekkinud?
Ma ei saanud lihtsalt komisjoni esimehelt vastust. Ma küsisin, mis need parandusettepanekud 3 ja 4 tegelikult tähendavad, seda seletuskirjas ei ole toodud, et miks peaks mingit asja pikendama 2033. aasta 31. detsembrini. Ja teises punktis on, et § 68 lõiget 6 pikendatakse 2025. aastani. Mis need teemad on, mida pikendatakse, mis Eesti jaoks nii olulised on, et ei suudeta õigeks ajaks ära teha?
See ei ole protseduuriline küsimus. Kert Kingo, palun!
Tänan, lugupeetud istungi juhataja! Hea ettekandja! Te enne vastasite jah, et see meede, põllumajandusnõustajate, ütleme, jaoks on eelkõige seetõttu vajalik, et tagada järjepidevus ja järelkasv. Aga äkki te seletate lahti, et millised on need kvalifikatsiooninõuded nendele potentsiaalsetele nõustajatele ja kas on plaanitud mingit koolitused ja kuidas need koolitused on korraldatud ja kes on koolitajad, hakkaksid olema?
Aitäh! Need on päris universaalseid inimesed ja ma tean, et teie fraktsioonis on ka üks selline inimene kindlasti olemas, kelle nimi Merry Aart. Kui Merryga saate kusagil kokku, siis Merry võib sellest teile lähemalt rääkida, millele need nõustajad peavad vastama. Aga ma ütlen, et need on hästi universaalsed inimesed ja targad inimesed. Aga ma volitan Merryt teile vastama.
Valdo Randpere, palun!
Aitäh, lugupeetud ettekandja! Minu küsimus ei puuduta otseselt seda eelnõu tõenäoliselt, aga aastaid on juttu olnud Euroopa Liidus juttu põllumajandustoetustest ja sellest, et Eesti toetused on oluliselt madalamad, kui paljudes teistes riikides ja et me pürgime ikka sinnapoole, et saavutada mingit sama taset. Kaugel me selle pürgimisega, kaugele me oleme jõudnud praeguseks, oskad sa öelda?
Aitäh! Ma oskan öelda, kuna ma olen ise ka sellega väga tihedalt seotud, ma võin öelda, et sellel uuel finantsperioodil 2013–2020 me liigume Euroopa Liidu keskmisele lähemale igal aastal kaks protsenti, ehk me liigume 66 protsendi pealt 80 protsendile Euroopa Liidu keskmisele, mis toob meie põllumeestele sadu miljoneid täiendavat raha eelarvesse. Et see on päris pikk protsess ja seda on väga raske ellu viia. Loogiline oleks, et kõigil oleks põllumeestele võrdset toetust, aga seal on esiteks, see ajalooline paratamatus, et millise positsiooniga me liitusime Euroopa Liiduga. Ja selge on see, et kui me tahame oma positsiooni parandada, siis kelleltki võetakse raha ära, teistelt Euroopa Liidu riikidelt. No ma ei tea, näiteks, kui lätlased hakkaks meilt raha ära võtma ja võtaks meil kaks või kolm protsenti ära ja ütleks, et aga lätlased peaks meiega võrdselt saama, siis see ei ole niivõrd lihtne. Aga ma võin öelda, et Euroopa Liidu riigid on solidaarsed ja kõikidel Euroopa Liidu riikidel võeti kaks protsenti raha ära ja siis jagati keskmise järgi ringi ja viis-kuus riiki said siis seda raha juurde ja sellega nad lähenesidki Euroopa Liidu keskmisele. Aga eks tuleb edasi pingutada ka järgmisel valitsusel ja ma tean, et Urmas on täna Brüsselis või eile ja ju ta ka ta rääkis seal.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja! Ma püüan korrata oma küsimust, et te täpselt aru saaksite. Te ühele oma küsimusele vastasite – mitte oma küsimusele, vaid siit saalist esitatud küsimusele –, et meie pikendame üleminekuperioodi. Ja saalis tekkis inimestel küsimus, kes on see "meie" – kas see on Eesti parlament või Eesti kui liikmesriik, kes saab iseseisvalt pikendada? Antud eelnõus räägitakse kahest aastast, aga kas me saame ka kolm ja neli? Kas kõikidel liikmesriikidel on siin siis n-ö suveräänne õigus ise pikendada? Või on see Euroopa Komisjoni poolt ette antud? See oli see küsimus, kuna te vastasite, et meie pikendada. Ja teine pool on see, mille kohta siin ka Aivar Kokk juba küsis. Selles eelnõus pikendatakse teatud tähtpäevi kuni aastani 2033. Ja küsimus ei ole organisatsioonide usaldamises või mitte usaldamises, vaid selles, mida pikendatakse, kas mingit meedet või mingit nõuet. Mida pikendatakse 2033. aastani?
Aitäh! Helir, ma vastan selliselt: meie loomulikult kahekesi seda ei pikendada ja komisjon ka ei pidanda. Aga ma loen nii, kuidas tegelikult on. Üleminekumäärusest tulenevalt pikenes programmiperiood 2014–2020.
Heiki Hepner, palun!
Aitäh! Ma tegelikult siit veel korra natuke prooviks sedasama teemat, et Aivar Kokk, kes selle küsimuse esitas, jäi pisut hätta ja ma sain aru, et Heliri küsimus jäi ka õhku. Kas see aastani 2033, ma pakun siis ise variandi välja, see pikendamine on seotud mingi järelevalvega või? On ju ebaloogiline, et me lihtsalt paneme 11 aastat otsa ja me seda ei tea. Siin ka see 2025. aasta 31. detsembrini, ma saan aru, et see on ikkagi konkreetsete taotluste menetlemise ja realiseerimisega seotud. Ma pakkusin mõned vastuse variandid välja. Kas võis olla nii või ei olnud või oli veel mingi kolmas variant?
Aitäh! Ma pakun välja, et ma esindan komisjoni, kes arutas seda eelnõu esimese ja teise lugemise vahel, ja seda teemat arutelul ei olnud.
Hea komisjoni esimees, rohkem küsimusi Riigikogu liikmetel ei ole. Avan läbirääkimised. Merry Aart kõigpealt. Palun!
Aitäh, lugupeetud koosoleku juhataja! Head kolleegid! Kuna tõepoolest, nii nagu Tarmo Tamm ütles, ma olen sellest süsteemist pärit, ei saa ma jätta kuidagi siin sõna võtmata. Seaduseelnõus 439 on kaks peamist muudatust. Üks on Leader-projektitaotluste eelarvevahendite parem kasutamine. Tuletan meelde, et meil on üleminekuperiood ja kuna eelmises programmiperioodist on jäänud vahendid kasutamata, siis on meil kaks võimalust: kas me loobume nende vahendite kasutamisest üldse või me pikendame seda perioodi. Euroopa Liit on andnud nõusoleku pikendada seda perioodi. Siin oli küsimus, et miks ei ole seda raha ära kasutatud. Siin on päris mitmeid põhjusi. Ei ole jõutud teha investeeringuid piisavalt, ka seoses koroonaga, aga kuna tegemist on Leader-gruppidega ehk kogukondadega, siis ei ole alati neid inimesi, kes neid taotlusi kirjutavad, siis see on selline ühiskondlik tegevus suuresti, mitte päris, aga suuresti. Et uuele perioodile üle minna, peavad Leader-tegevusgrupid tegema omal strateegilised kavad, mis tuleb ka heaks kiita. Sellised on reeglid. Reaalselt, ma usun, saavad need kavad heakskiidu aastal 2023, seega üle minna uuele programmiperioodile ei ole enne 2024 või 2025 võimalik lihtsalt. Kuna meil on vahendeid üle, siis on mõistlik need vahendid ära kasutada. Ja selleks ka eelmise perioodi rahadele kuulutatakse veel sellel aastal välja taotluste voor. Nii et seda on võimalik pikendada. Aga neid investeeringuid, mis sellega saavutatakse, väga lühikesel perioodil ära teha ei suudeta. Nii et igati on mõistlik toetada Leader-meetme rakendamisega seotud tähtaegade pikendamist aastani 2025. See on kasulik Eesti riigile ja kohalikule kogukonnale. Teine teema on põllumajandusnõustajate koolitusmeede ehk nõustajate järelkasvu arendamise meede, nagu seda praegu nimetatakse siin. Põllumajanduslik nõuandesüsteem, seda hakati arendama aastal 1989. Kuna meil teadmine nõuandesüsteemi toimimisest oli kadunud, ajalooliselt, puudusid teadmised, siis ma võin öelda, et alles aastal 2002 jõudsime punkti, kus me teadsime, kuidas süsteem peaks toimima ja kuidas seda arendada. Aastal 2009 andis süsteem ühiskonnale juba midagi tagasi. Aastal 2010 otsustati poliitilistel põhjustel võtta toimiv süsteem Eesti Põllumajandus-Kaubanduskojast ära. Pakuti küll ka Maaülikoolile, kes ei julgenud koordineerimist endale võtta mitmetel põhjustel. Lõpuks lükati see MES-i. Ja edaspidi oli nii, ma kordan nüüd ühe tootja sõnu, et nõuandesüsteem oli nagu lumeinimene – kõik teadsid, et olemas on, aga keegi polnud näinud. Ma ei ütle, et süsteem on olematu, aga süsteemi on vaja arendada ja teadlikult arendada. Uusi nõustajaid tuleb juurde väga visalt ja väga paljud lähevad ära. On jäänud vana kaader, eakas kaader, ma julgeksin öelda. Ja seda on tinginud süsteemi pidev ebastabiilsus, pidev loksutamine siia ja sinna. Ja see ei toeta soovi ühineda nõuandesüsteemiga. Ükski noor inimene ei taha tulla süsteemi, kus ta ei tea, kas ta saab teenida või ei saa, kuidas ta saab või ei saa, kas on toetused või ei ole toetusi, kas teda koolitatakse või ta peab oma raha eest ennast koolitama. Siin on väga palju ebastabiilsust olnud. Selle seaduse teine muudatus on suunatud nõuandesüsteemi jätkusuutlikkusele. Loodan, et seaduse rakendamisega seda head algatust jälle tuksi ei keerata. Lisan, et ka praegu on süsteemiga seotud head inimesed. Ma ei ütle nende inimeste kohta ühtegi halba sõna, aga nad vajavad riiklikku toetamist, nad vajavad mõistlikku toetamist ja süsteemset toetamist, mitte niimoodi, et täna teeme ühtemoodi, homme teistmoodi. Kokkuvõtteks palun toetada seda seadust nii praegusel hetkel kui ka kolmandal lugemisel. Ja loodan, et tõin pisut selgust selle seaduse kontekstis. Aitäh!
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Head töökaaslased siin saalis, enda kabinettides ja inimesed, kes te jälgite meid interneti vahendusel! No tore on muidugi, kui me räägime nendest rahadest, me tahamegi kogu aeg rahadest rääkida, aga me ei räägi negatiivsest rahast, sellest rahast, mis meil välja läheb. Minu küsimus oli ju maaelukomisjoni esimehele ühene: kas me ka siis ühtses selles põllumajanduses saame ka mingil määral neid riske või on need ohud, ma ei tea, kuidas maaelus nimetatakse, ma tean, maaelus on vesiloomad ja siis on vesiviljelusloomad ja siis vesiloomad, kes ei viljele näiteks kauneid kunste, aga nendest tehakse mingeid muid taieseid. No kes ära arvas, siis ma tahan ikka rääkida sellest ühest ja samast riskist, mis meil on. Lugesin eelmise aasta novembrikuus, kus meil Keskkonnaamet ütles, et 82 karu võib küttida. Eestis oli enne teist maailmasõda 500 karu. Praegu ametlikud andmed, mis on ametlikud, ütlevad, et meil on 1100 karu. Hinnanguliselt on 1200. Jahimehed ju võivad rääkida, aga ega nad väga häälekalt ei ütle, sellepärast et pärast ministeeriumis härrad pahandavad ja hakkavad võib-olla jahilubadega ... Eesti ühiskonnas ongi meil paraku nii, et sinnamaani, kuni ohust teavitavad võib-olla üks-kaks inimest, see ju meisse ei puutu. Soomes on praegusel hetkel juba läinud kuskil neli-viis tervisesportlast. Soomlastel on ka üks sihuke vahva pilt, karikatuur, kus metsaraja peal vedeleb käsi koos stressikellaga ja karu läheb metsa ja stressikell teatab, et just kaotasite praegu 64 kilogrammi. Eks Eestiski, kui me hakkame leidma metsast neid veriseid kummikuid, siis võib-olla Eesti ühiskond avastab, et kus nüüd nii sai, et mõmmid, on ju. Mõmmi on armas, kuidas mõmmi? Jahimehed räägivad ja see on minu arust koolist ka teada, et kui kiskja ei karda enam inimest, siis see kiskja on ohuks inimestele. Sellepärast et tema mängimised ja müramised on hoopistükkis midagi muud. Kiskjad ei ole ammu enam meil metsa sanitarid. Kiskjad on täpselt samasugust evolutsiooni teevad nagu inimesedki ehk nad on laisad. Laiskus on see, mis edasi viib, sest kujutage ette, kui me ei oleks praegu laisad, me ei istuks siin, vaid me kõik veaksime puupulgaga, otsiksime ussikesi ja tegeleksime korilusega. Seega, kui karud on juba leidnud, et neil ei ole vaja tegelikult metsas mingit põtra taga ajada, vaid lihtsam on minna kuskile kanalasse või ükskõik kuhu. Jaa, praegu me teame, et me maksame mesinikele toetust rüüstatud mesitaru eest, see summa ei ole muidugi suur, emotsionaalne kaotus on veel suurem, aga ainult sel juhul, kui viiest traadist koosnev elektritõke. Viis traati, muidu on üldjuhul kolm, aga karu puhul on viis. See investeering lihtsalt, kui karud müramise hoos, aga müravad lihtsalt, kukerpallitavad sellest elektrikarjusest läbi, no siis on ilmselt süüdi kas traaditootja, loomulikult mesinik ise ja kõik muud, aga mitte meie Keskkonnaministeerium. Mina mõtlesin, kas neid riske on võimalik kuidagi mingil määral hajutada. Praegusel hetkel Saksamaal ei ole mitte ühtegi looduses, vabas looduses elavat karu. Ma arvan, et neid riike on teisigi. Meil on olemas hea ekspordiartikkel, sest ametlikel andmetel on meil 1100 karu. Me saaksime siit ju pooled vähemalt maha müüa ja pooled jätta endale reservi. No me ei saa võib-olla nii suurejoonelist karude invasiooni korraldada Euroopasse, aga alustaks võib-olla väiksemalt, kümne karu kaupa. Sest põllumehed tahavad tegelikult ka rahulikult ja siis, kui me oleme karude puhul juba julgenud selja sirgeks, siis vaataksime võib-olla teisi kiskjaid. See on minu arvates, ütleme, eelarveperioodis jäänud riskide hajutamine üle Euroopa ja seda võib tõesti ka kaks aastat teha, selles eelarveperioodis ja kui järgmises eelarveperioodis me näeme, et karud ikka endiselt sigivad hästi ja meie loobime neile vaktsiini muudkui aga metsa, et neil tervis hea oleks, siis me võime ka järgmises perioodis karusid siit Eestist kuskile mujale saata. Ja meil on nii palju karudest ilusaid laule, ma arvan, et paljud Euroopa Vahemere riigid ei teagi võib-olla, millised kaunid karulaulud meil on. Seega ma arvan, et kui komisjon ise teeb selle ettepaneku, et saaksime nendest üleliigsetest karudest lahti, siis võiksin mina ka toetada. Aitäh!
Peeter Ernits, palun!
Lugupeetud juhataja! Kolleegid! Mina ei ole erinevalt Merryst nõustaja, ma olen maasaadik ja iga päev suhtlen põllumeestega ja nõustajatega ja ka selle eelnõu kontekstis ma ei ole nii loll, et arvan, et ma ise tean, ma küsin targematelt nõu. Aga see eelnõu 439, mida ta kujutab endast – segane rosolje kirjutatud linnukeeles. Kui ma kuulsin siin kahe maaeluministri omavahelist vestlust, pean silmas kolleeg Seederit ja Tamme, see on kõrgpilotaažis selline arutelu, millest tavainimesel on väga raske aru saada. Ma ei hakka rääkima, mis keeles kirjutatud eelnõu. Jah, mis ajani pikendatakse nagu Helir Valdo küsis kas 2022. aastani 2023, 2025, 2033. Ei saanud kolleeg Seeder vastust, ammugi meie lihtsurelikud, kas me ei ole nõustajad, endised maaeluministrid. Nii et see näitab, millise rosoljega me praegu kokku puutume. Jah, minister Kruuse saatis juba 24. märts eelmisel aastal selle teele. Valitsus tuli 27. septembril Riigikokku. Iseenesest tehniline külg võib öelda, ka mitmed minu n-ö põllumeestest sõbrad, kellega ma nõu küsisin, tehniline värk, las läheb! Aga ega nemad ka hästi aru ei saanud. Ma ei hakka nende nimesid ette lugema, kellega ma olen konsulteerinud. Jah, lumeinimene, keda keegi pole näinud. Merryt me oleme näinud ja näeme iga päev. Aga see nõustajate seltskond on jah, tõesti, nagu kõik vananevad, aga mida siis tegelikult, et olukord on ebastabiilne, see on ka selge. Aga samas on need suutäied küllalt prisked, kui sa nõustajaks saad ja saad pumba juurde. Aga mida ma tahaksin natukene rääkida, olemata ise nõustaja. Et siin on ka minister Kruuse öelnud, et päris palju tuntakse puudust sõna otseses mõttes äriplaani koolitusest. Jah, aga ma küsisin asjatundjatelt, mida nad arvavad sellest ja minister Kruuse on öelnud, et on ka uusi asju, millega peaks nõu andma – need samad alustaldrikule või emissioonivärgid, see rohehullus, tõepoolest, punase liha söömine, üldse liha söömine on saatanast. Minge Brüsselisse, vaadake, mis seal on, juba hulk aega plakatid ripuvad. Et tõepoolest, kui põllumehed ja mul on ka palju-palju sõpru, kes kasvatavad neid lihaloomi, kes on süsinikuneutraalsuse koha pealt saatanast, kuna nad kasutavad sellist viletsat toitu ja nende tulevik on segane ja küsivad minugi käest, mida ma peaks oma lihaloomadega tegema, kui jätkusuutlik see asi on? Nii et neid nõustajad on kindlasti vaja, kes oskavad n-ö eriti rohehulluse hüsteerias nõu anda n-ö nendele, kes tegelikult peaksid tagama meie toidujulgeoleku. Nii et selle koha pealt ei ole mingit kahtlust. Nõu on vaja anda ja üldse tarkadega, on tarkust vaja n-ö kotta ja neid, kes seda tarkust suudavad jagada, selles ei ole mitte mingit kahtlust. Aga kahtlusi on, kahtlusi on nendes asjades, mida nad hakkavad rääkima nendele, kes abi vajavad ja kas seda nõu on just nimelt vaja. Rääkisin ühe nimeka põllumehega, kes on ise ka selle asjaga tegelenud ja mida ta ütles? Nõustajate maine on erakordselt madal. Tsiteerin: "See, mis toimub nõuandevaldkonnas, ei vääri kommenteerimist. Midagi head seal ma ei näe." Ja ta ütleb niimoodi, et enam peaks nõuandesüsteemi nägemust arvestama, see tähendab, need, kes sellega tegelevad ja alles siis hakkama raha jagama. Ja ta küsis, et kas tõesti tekib... Praegu on see küsimus, et kas selle kahe aastaga saab see kuus miljonit ... [[Juhataja: Kas te vajate lisaaega?]] Jah, paluks küll! [[Juhataja: Palun, kolm minutit lisaaega.]] Kas saab see kuus miljonit või kuidas, see summa on ju erakordselt täpselt paika pandud 20 sendiga, viis miljonit 622 743 eurot ja 20 senti. Kujutage ette, kui täpne! Selline. Ja üks teine nõustajast sõber või tuttav õigemini ütles niimoodi, et tänaseid nõustajaid koolitatakse riskijuhtimise valdkonnas küll. Aga samas ta kahtleb, et kas sealt, kas neilt tänases kriitilises olukorras üldse abi saab. Nii et teema on oluline. Aga kogu see pakett 439 on tõesti esitatud selline tõeline rosolje, millest ei saa isegi pikaaegne põllumajandusminister aru, mis asi seal on, rääkimata minusugusest profaanist, kes küll suhtleb põllumeestega, elab maal, aga teie teised ka kindlasti olete samamoodi nagu mina. Nii et igal juhul edu, aga võiks natukene selgem olla, n-ö kainelt rääkida ja asjast vastata küsimustele. See on Tarmo Tammele selline väike märkus.
Merry Aart, kas te soovite protseduurilist või te soovite vasturepliiki, kuna teie nimi ka kõlas?
Aitäh! Ma ütleksin vasturepliigi, et siin saalis ei jääks kõlama valeväited või valearvamused. Kõikide nõustatavate hulgas tehakse pidevalt tagasiside küsitlusi ja selle tagasiside küsitluste, ma päris viimast aastat ei tea, aga rahulolu nõustamisega on 90 protsendi piirimail, nii et ma ei tahaks küll öelda, et nõustamine on väga madala tasemega. Küsimus on lihtsalt selles, et nõustajaid on vähe, nad ei jõua ja järelkasvu ei ole.
Head kolleegid! Kui te kuulete oma nime nimetatavat läbirääkimiste käigus, siis palun kasutage "sõnavõtt" selleks, et registreerida, sest me peame eraldi arvestust protseduuriliste ja sõnavõttude ja kõnede kohta. Siis järgmiseks korraks on teada. Nii, Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Ma tulen siis selgust tooma. Esimese ja teise lugemise vahel ei toimunud ühtegi muudatusettepanekut, ei toimunud ka arutelu. Ma esindan siin komisjonis just seda, mis toimus esimese ja teise lugemise ajal. Aga ma loen teile, mis toimus esimese lugemise ajal ja siis me saame selle aasta 2033 ka selgeks. Eelnõu punktiga muudetakse seaduse § 68 lõiget 7, mis käsitleb maaeluministri kohustust määrata rahastusvahenditesse hiljem tagasi laekunud vahendite kasutamise valdkond, eesmärgid ja tulemused ning vahendite kasutamise eest vastutav asutus. Kehtiva seaduse kohaselt tuleb maaeluministril seda teha 2024. aasta 1. jaanuarist kuni 2031. aasta 31. detsembrini. Tagasi laekunud vahendite puhul nimetatud kohustus tuleneb ühissätete määruses artiklist 45, mille kohaselt võtavad liikmesriigid vastu vajalikud meetmed, et tagada määruse artiklist tagasimakstavate vahendite uuesti kasutamine, sealhulgas põhiosa tagasimaksete ja kasumi ning muude sissetulekute või tulude puhul, mis on tekkinud vähemalt kaheksaaastase perioodi jooksul pärast rahastamiskõlblikku perioodi. Ülemineku määruse artikli 2 lõike 2 kohaselt pikeneb ühissätete määrus artikli 66 lõikest 2 toodud programmperioodi 2014–2020 kulutuste rahastamiskõlblikkuse periood kahe aasta võrra kuni 2025. aasta 31. detsembrini, mistõttu tuleks seaduse § 68 lõikes 7 viidatud ajavahemikus algus- ja lõppkuupäevi samuti kahe aasta võrra pikendada. Seetõttu asendatakse seaduse § 68 lõikes 7 viide ajavahemikus 01.01.2024–31.12.2031 viitega ajavahemikule 01.01.2026–31.12.2033. Ma loodan, et ma olen suutnud headele kolleegidele Aivarile, Helirile ja Peetrile vastata. Aitäh teile!
Härra Ernits, kas protseduuriline või vasturepliigi soov? Et me saaksime klaariks.
Ei. Jah, ma ei tea, kas siis, kui minu nime kasutati, on võimalik seda ...
Jah. Aga järgmine kord palun, ma just ütlesin seda, siis vajutage klahvile "Sõna".
Jaa-jaa. Vabandust! Ma tahtsin tänada kolleeg Tarmo Tamme sellise tõelise reptiilide keeles vastuse eest, mida ausalt öeldes siga ka ei söö, nagu maal öeldakse, kui keegi hakkab sellist juttu rääkima poe taga või poe ees. Ei suutnud mina sellest aru saada. Ja ma arvan, et kui Tarmo Tamm selle uuesti esitaks, ilmekalt, või äkki mõni kolleeg, mõni meie rahvakunstnikest, siis oleks palju nauditavam kuulda seda. Aga aru küll ei saanud midagi.
Juhataja lubab endale märkuse, et juhataja kuulis eesti keelt, mitte reptiilide keelt. Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud kolleegid! Hakkame algusest peale. Eelnõu tehti valmis eelmise aasta märtsis. Kas oli energiakriis sel ajal? Ei olnud. Eelnõu jõudis Riigikokku septembris, valitsusest. Kas siis oli energiakriis? No ei, veel ei tulnud. Menetleme praegu eelnõu, kus on miljoneid võimalus kasutada. Kui komisjoni esimees oma kõnes hetk tagasi luges ette võimalused, mida maaeluminister oma määrusega võib teha, milliseid otsuseid saab teha, siis pole see päris niimoodi, et me räägime ainult geograafilisest märgist, et kas see on Estonian vodka või Peipsi sibul või midagi muud. Praegusel hetkel on piimakarjakasvatajat väga raskes olukorras. Nad ei ole arvestanud, et energiahinnad võiksid minna sellistesse kõrgustesse, kui nad täna on. Jah, me võime kõigile öelda seda, et näete, oleks pidanud septembris tegema kolme aasta fikseeritud lepingu ja kõik oleks okei. No kui me oleks nii targad nagu meie abikaasad tagantjärgi, siis me kindlasti oleksime need otsused teinud. Aga paljudel, ka nendel põllumeestel, kellel olid fikseeritud hinnad, lõppesid nad tavaliselt aastaga ehk eelmise aasta 31. detsembriga. Ja 1. jaanuarist, kui nad õigel ajal tegid, siis on see kaks korda kallinenud, aga kui nad jäid veel mökutama, siis jaanuarikuu arved, mis veebruaris tulevad, ei ole mitte ainult kaks korda kallimad, vaid on tunduvalt rohkem. Minu arvates Riigikogu komisjonide ülesanne ongi see, et kui on mingid eelnõud, kus on vahendid ja võimalused, siis tuleb vaadata hetkeolukorda ja vaadata ka perspektiivi ja tulevikku. Kas need vahendid, mis praegu on võimalus ümber jagada, lähevad õigesti? Kas nad lähevad Leaderile, nii nagu komisjoni esindaja ütles, et Leader on kõige rohujuurele lähemal olev organisatsioon, kes neid Euroopa Liidu vahendeid jagab, siis ma võin ka alati jääda selle koha pealt natukene eriarvamusele. Kui vaadata Leaderi programmi jaotusi, siis tavaliselt teatavad nad oma piirkonnas need, kes sinna juhtgruppi saanud on, et vaadata, kas nad on kunagi ilma jäänud mõnest rahastamisest, ja saavad ka mõned teised. Jumal tänatud, et Leader-programmis sihukene asi on olemas, aga enamikul juhtudel on koolitused välismaal, ei ole ükski juhtkonna oma, kes tahab kuskil käia, väga suured rahad lähevad sinna, mitte ei lähe maapiirkonna majanduse ja MTÜ-de toetuseks, vaid läheb ka millekski muuks. Aga kindlasti ka seda on vaja. Ma ütlen, et kindlasti on ka seda vaja, sest nad enamik teeb seda tööd tasuta ja niimoodi kompenseeritakse ka nende panust sellesse programmi. Aga tulla eelnõuga, kus on seitse parandusettepanekut, ja tegelikkuses mitte seda Riigikogu liikmetele selgelt lahti rääkida. Üks on tehniline tekst ja need inimesed, kes tõesti selle valdkonnaga tegelevad iga päev, saavad sellisest tehnilisest tekstist suhteliselt hästi aru. Aga nii nagu siin üks kolleeg enne ütles, tema tuleb maal küll ja küsib põllumeeste käest, aga ta ei ole alati kõikide nende tehniliste asjadega kursis, need ei ole selged, nii ka enamik meil siin saalis on selliseid Riigikogu liikmeid, kes tehnilises tekstist ja kõnest päris hästi aru ei saa. Ja kui kirjutatakse ka teise lugemise juurde seletuskiri ja ühtegi parandusettepanekut ei olnud, siis sellist seletuskirja ei oleks vaja olnud üldse kirjutada. Palun kolm minutit.
Palun, kolm minutit!
Ja kui seletuskirjas kolmas lõik hakkab minema ja algab sõnadega "üleminekumäärusest tulenevad ...", siis tekib küsimus, kelle üleminekumäärusest. Kas valitsuse, ministeeriumi, Euroopa Liidu või Euroopa Komisjoni? Me saame aru, et see on suure tõenäosusega Euroopa Komisjoni määrus, aga siis tuleb seda ka väga selgelt täpsustada. Teine pool on see, et kui ikkagi on selge, et on võimalik neid vahendeid täna kasutada pikemas perioodis, siis mis valdkonnas, kui palju, milleks ja kas on ka arvestatud tänast energiamajanduskriisi, seda me sellest eelnõust välja ei loe. Üks võimalus on, et komisjon võib-olla mõtleb korra, kutsub tagasi ja teeb need täpsustused siia. Loomulikult seda eelnõu on vaja. Ega me keegi ei vaidle vastu. Pikendused, kui on võimalus pikendada aasta ja rahad ära kasutatakse, on ju väga hea. Aga alati mul paneb kripeldama natukene südant see, kui öeldakse, et see on Euroopa Liidu raha, justkui see oleks nagu kuskilt mujalt tulnud raha. Ei, see on meie ühine raha, mida tuleb otstarbekalt kasutada. Maaelu regionaalseks arenguks on see kindlasti väga oluline. Aga ma soovin kindlasti, et selliste arutelude juures rohkem ja rohkem vaadatakse hetkeolukorda. Tõesti, täna, kui põllumeeste käest küsida, mis neile nüüd kõige olulisem on ... Täna me hakkame kohe arutama ühte teist eelnõu, umbes sarnast, mõttega, et kuskil ametkonnas on midagi välja mõeldud ja teeme ära, kas sellest tulu on või kulu on ja kas sest tegelikult nendele kasu on, kelle jaoks seda tehakse, see on oluline. Ma väga vabandan, me keegi ei taha norida ega kritiseerida. Aga Riigikogu liige, kui ta hääletab, oma kas rohelisele, punasele või kollasele nupule vajutab, siis ta peab aru saama, mille poolt ta hääletab või mille vastu ta hääletab. Selle jaoks ongi see kõnepult siin, kus esimese ja teise lugemise ajal selgitatakse ja küsimustele vastatakse. Ja kui ka teise lugemise lõpus selgub, et on asju, mida võiks paremini teha, siis alati on võimalus tulla, muuta, parandada ja teha need otsused. Aga täna on oluline energiamajanduskriisi ajal teha need otsused, mitte kuskil kuulata ilusaid toredaid jutte, et kõik on hästi, ka 10 või 15 aasta pärast läheb hästi. Siin on ka, et 2033. aasta 31. detsembrini on kõik hästi. Täna me tahaks, et oleks hästi. Aitäh!
Härra Tamm, kas teil on protseduuriline või vasturepliik?
Ei, mul on vasturepliik.
Aga palun kasutame siis "Sõna".
Ükskõik, et komisjoni esimeest kindlasti ei mainita. Ma tahan lihtsalt öelda, et üks ideaalne situatsioon, kus kõik osapooled on rahul esimese ja teise lugemise ajal – nii valitsus, huvigrupid kui ka poliitikud – ja ühtegi parandusettepanekut ei ole, siis öeldakse, et see eelnõu on nagu jama. Sellest ma nagu hästi aru ei saa. Aga ma ütlen, et Leader-grupiga on võimalik kõikidel liituda. See on avatud organisatsioon, see ei ole suletud organisatsioon ja ei jagata raha ainult omade vahel.
Nii, sulgen läbirääkimised. Muudatusettepanekuid selle eelnõu kohta teisel lugemisel ei laekunud, mis tähendab seda, et me saame lähtuda juhtivkomisjoni ettepanekust – ma ei näe ka teisi ettepanekuid – ehk juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 439 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud ja sellega ka meie esimene päevakorrapunkt.
Meie teine päevakorrapunkt on täna peaminister Kaja Kallase poliitiline avaldus julgeolekuolukorrast. Enne, kui me selle juurde läheme, tutvustan teile, kuidas me seda täna menetleme. Peaministri avaldus on kuni 20 minutit, seejärel saab iga Riigikogu liige esitada peaministrile ühe küsimuse ning läbirääkimiste käigus saavad sõna võtta fraktsioonide esindajad. Proua peaminister, kõnetool on teie. Enne veel, kui me saame minna kõne juurde, on härra Seederil protseduuriline küsimus.
Jah, aitäh! Mul on protseduuriline küsimus. Ma näen, et saalis viibib ka kaitseminister. Kas kaitseministril on ka poliitiline avaldus kavandatud? On Riigikogu juhatajal selle kohta midagi teada või on ta lihtsalt valitsuse liikmena toetamas peaministrit?
Valitsuse liikmel on õigus tulla Riigikogu istungile ja osaleda Riigikogu istungil, kas siis istudes Vabariigi valitsuse loožis või siis seal, tavaliselt, kus on võimalik valitsuse liikmetel istuda, kui nad näiteks eelnõusid ette kannavad. Nii et jah, valitsusliikmel on õigus osaleda Riigikogu istungil. Proua peaminister ... Härra Ernitsal on ka veel enne protseduuriline. Härra Ernits, teil oli protseduuriline küsimus.
Jaa, ma ootan kellukest, et saaks nagu vaiksem.
Ma kuulen teid väga kenasti, nii et olge hea!
Jaa-jah. Kolleeg Seederi märkus sellest, et kaitseminister tuli peaministrit toetama julgeoleku küsimustes, aga eile me arutasime sama tähtsat ja olulist asja nagu energeetika või elektrienergia kriisi, aga ma ei näinud, loožis majandusminister Taavi Aasa. Kas saan ma välja lugeda seda, et Taavi Aas tegelikult ei toeta päriselt peaministrit selles esimeses kriisis?
See ei ole kuidagi protseduuriline küsimus. Helle-Moonika Helme, kas me saaksime äkki nüüd tõesti minna ...
Aitäh! Mulle jäi siin kõrvu see, et minister võib olla kas seal loožis või istuda seal tagapingis, aga ma mäletan seda, et kui Mart Helme oli siseminister ja ta oli ka siin saalis, siis kolleegid vist Reformierakonna fraktsioonist, võib-olla isegi peaminister, kes tookord ei olnud peaminister muidugi, tõstis üles küsimuse, miks on kõrvalised inimesed saalis. Mina mõtlen, et kui ta tuli nagu peaministrit toetama, aga tal ei ole sõna ega hääleõigust ja tema käest ei saa nõu küsida, siis ikkagi, miks sa siis on saalis. Äkki ta ise ütleb?
Lugupeetud Riigikogu liikmed! Kodukord võimaldab valitsuse liikmetel käia Riigikogu istungitel. Täitsa võivad käia. Nii et ärme sellest küll probleemi tekitame, et valitsuse liige on tulnud meile parlamenti. Tavaliselt on probleem, et valitsuse liige ei tule meile parlamenti. Nüüd on meil kaks valitsuse liiget ja te tekitate sellest probleemi. Ma sooviksin väga minna selle sisulise debati juurde, mitte arutleda selle üle, kas valitsuse liige on siin või seal tooli peal või kas ta on Riigikogu istungil kohal või mitte. Kuulge, ma saan aru, et meedia on kõik kohal, peaminister on juba kõnetoolis, mul on siiras palve, et me ei tegeleks siin praegu mitteprotseduuriliste küsimustega ja me saaksime minna selle teema juurde, mis on äärmiselt oluline, milleks on julgeolekuolukord. Kert Kingo, palun!
Tänan! Minul on protseduuriline küsimus küll. Meil on ju ühtne see Riigikogu liikme töö- ja kodukorra seadus, mis peaks kõigile ühtemoodi kehtima, aga mina näen siin erisusi. Kui opositsioonis olid ühed erakonnad, siis on tõlgendus ja rakendus ühesugune olnud, ja nüüd, kui on teised erakonnad, siis on teistsugune rakendus olnud, et kuidas see asi peaks olema. Kas mina saan valesti aru, et sõltumata sellest, kes on opositsioonis või kes on koalitsioonis, peaks kõigile täpselt ühesugused reeglid kehtima või siis ongi niimoodi, et kui on Reformierakond koalitsioonis, siis on nendel kuidagi teistmoodi kohtlemine?
Aitäh! Kõikidele kehtib – nii valitsuse liikmetele kui Riigikogu liikmetele – Riigikogu kodu- ja töökord täpselt ühtemoodi. Helle-Moonika Helme, palun!
Jaa, ma ikkagi näen ja ma kuidagi ei taha seda protsessi venitada, aga teie ütlesite, et valitsuse liige on Riigikogu saalis ja see on praegu täiesti lubatud. Jällegi, kuidas siis, Mart Helme, ma tuletan meelde, siseministrina oli ka valitsuse liige ja miks siis tema puhul tõsteti see küsimus, et ta on kõrvaline inimene Riigikogu saalis, kui ta Riigikogu saalis viibis? Aitäh!
Aitäh! Ma ei juhatanud tollal istungit, ei oska teile väga täpselt seda konkreetset olukorda kommenteerida. Aga veel kord, ärme tekita sellest probleemi, et valitsuse liige on Riigikogus, eks. Ma väga soovitan meil minna sisulise arutelu juurde ja mitte vaielda selle üle, kas minister võib osaleda Riigikogu istungil – jah, võib. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Rõõm on kuulda, et peaministrit julgestab kaitseminister tänases olulises arutelus. Aga eile muretses kolleeg Grünthal, et tema selja taga on kõrvaline isik, teie julgeolekuohvitser. Kas täna kolleeg Grünthalil on ka karta, et kõrvaline isik on ka saali tagaotsas?
Head kolleegid! No tegelikult ka, noh. Need ei ole ju kuidagi sisulised küsimused ja protseduurilised. Veel kord, eile ma vastasin härra Grünthalile, võin teile, härra Ernits, täna samamoodi vastata: Riigikogu ja Vabariigi Valitsuse peaministri julgeoleku tagab Politsei- ja Piirivalveamet. See, millised on Politsei- ja Piirivalveameti teenistujaid konkreetsel päeval konkreetset ülesannet täitmas, selle valib Politsei- ja Piirivalveamet. Ma loodan, et me oleme selle teema sellega ammendanud. Urmas Reitelmann, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Ma lihtsalt tuletaksin meelde situatsiooni, kui siseminister oli Riigikogu saalis, siis paluti tal siit lahkuda ja suunati lahkelt üles rõdule, kus tal on vaba võimalus. Täna me millegipärast midagi taolist ei kuule.
No teate, me peame siis ... Ma ütlen veel kord, ma ei juhatanud istungit ja ma ei mäleta seda konkreetset situatsiooni, et ma ei taha siin kuidagi hakata spekuleerima selle üle, kas suunati või ei suunatud. Mina istungi juhatajana kinnitan teile täiesti kindlalt, et Vabariigi Valitsuse liige võib osaleda Riigikogu istungil. Kalle Grünthal, palun!
Ma tänan, hea istungi juhataja! Ma ikkagi tuletaks meelde selle § 58 esimest lõiget meie töö- ja kodukorrast, et tõepoolest, Riigikogu saalis võivad Vabariigi Valitsuse liikmed viibida, kuid sellisel juhul me peaksime antud situatsiooni käsitlema ühesuguselt, mitte niimoodi, et ühel hetkel Mart Helme lüüakse siit saalist minema ja teisel hetkel siis, kui vaja, siis Kalle Laanet võib siin viibida ministrina. Pealegi ma ei näe mingit põhjust, miks ta peab istuma seal valitsus pingis, kui siin üleval teisel korrusel on kohti küll ja küll. Aga asja oluline teema on selles, et teda ei ole kutsutud siia osalema Riigikogu esimehe poolt, et siin on nagu see erisus, millele siis tollel hetkel tugineti, kui Mart Helme siit minema kupatati saalist. Praegusel hetkel ma sooviksin teada, kas praegu Riigikogu esimees on kutsunud Kalle Laaneti siia poliitilist avaldust tegema?
Härra Grünthal! Te viitasite ise väga õigele paragrahvile, ma soovitan teil see paragrahv läbi lugeda, siis te näete, et seal paragrahvis on kirjas, et istungil võivad viibida valitsuse liikmed, samamoodi ka Vabariigi President, samamoodi ka õiguskantsler. Ja nendele on ette nähtud kindlad kohad. Kui nad valivad saalis mõne teise koha, mis kuulub näiteks teile, siis Vabariigi Valitsuse liige selle koha pealt loomulikult palutakse lahkuda. Kui Vabariigi Valitsuse liige istub selle koha peal, mis on talle ette nähtud, muu hulgas siin minu paremal käel, mis on Vabariigi Valitsuse istumiskohad Riigikogu saalis, siis see on täiesti kenasti kodukorraga kooskõlas. Ja ma võin teile ka kinnitada, et kui mina oleksin istungit juhatanud sel hetkel, kui härra Helme oli siseminister, siis ma ei oleks teda ära ajanud, sellepärast et tal on selleks õigus. Härra Grünthal, kas teil on veel midagi ebaselge või me saame minna edasi?
Mul on küsimus, aga kas siis sellisel juhul, kui te praegu põhjendate Kalle Laaneti viibimist siinsamas saalis, kas seal pingis või siis minu paremal käel olevasse pingis, kas te tunnistate, et Mart Helmele siseministrina tehti siis praegu Riigikogu istungi juhataja poolt tollel hetkel liiga, et ta minema siit saalist aeti?
Palun lõpetame selle vaidluse! Tegelikult ka. Ma ütlesin teile, mis on kodu- ja töökorras kirjas. Kodu- ja töökord võimaldab valitsuse liikmetel osaleda Riigikogu istungil. Punkt. Nii. Sellega oleme protseduurilised küsimused lõpetanud. Peaminister Kaja Kallas, 20 minutit, poliitiline avaldus. Palun!
Aitäh! Pean alustuseks ütlema, et selles julgeolekuolukorras, kus me täna oleme, on ausalt öeldes uskumatu, et te peate oluliseks seda, mis minister võib olla saalis või ei või. Ma olen siin sellepärast, et pinged meie piirkonnas on kasvanud erakordselt suureks. Olen täna sellega teie ees, et rääkida järsult halvenenud julgeolekuolukorrast meie ümber ja teha ka ettepanekud julgeoleku tugevdamiseks. Juba pikemat aega on teada, et Venemaa koondab oma vägesid Ukraina ümber. Seda saadavad erakordselt agressiivne retoorika ja ähvardused. Ukraina ähvardamisega paralleelselt on Venemaa suunanud oma sõjakate nõudmiste sihiku otse ka meie pihta. Eelmise aasta lõpus esitas Venemaa NATO-le ja Ameerika Ühendriikidele ultimatiivsed nõudmised, mille sisuks on Euroopa jagamine mõjusfäärideks ning peale külma sõja lõppu tekkinud Euroopa julgeolekukorralduse lõhkumine. Nõudmistele mitte vastamisel ähvardab Venemaa sõjalis-tehniliste meetmetega. Me võime kõik ette kujutada, mida need endast kujutavad. Venemaa on esitanud nõudmised NATO laienemise peatamiseks. Samuti on Venemaa esitanud nõudmised NATO laienemise tagasipööramiseks ja NATO kollektiivkaitse meie regioonist sisuliselt kaotada. Kuuleme nüüd sõnaselgelt seda, millele oleme ise pikka aega osundanud. Venemaa eesmärk on taastada poliitiline ja sõjaline mõjuvõim oma naabrite üle. Kremli tänane läbirääkimistaktika meenutab kunagise Nõukogude Liidu välisministri Andrei Gromõko kolme reeglit. Esiteks, nõudke maksimumi ja ärge häbenege küsida. Nõudke seda, mis pole kunagi teile kuulunud. Teiseks, esitage ultimaatumeid. Ärge hoidke kokku ähvardustega. Läänes leidub alati neid, kes on valmis läbi rääkima. Kolmandaks, läbirääkimistel ärge taganege ühtki kriipsu. Nemad ise pakuvad teile osa sellest, mida küsisite. Ärge leppige sellega, vaid nõudke rohkemat. Nad on nõus ka sellega. Ja lõpuks olete saanud kolmandiku või koguni poole sellest, mida teil varem ei olnudki. Täpselt selle šablooni järgi tegutseb Kreml ka praegu. Meie ülesanne on jätkuvalt teadvustada nii iseendale kui ka meie liitlastele, et see on Venemaa eesmärk. Me ei tohi sattuda lõksu, mille eesmärk on meelitada liitlasi Euroopa julgeolekukorralduses järeleandmisi tegema, kas või pisikesi järeleandmisi. Juba kuuleme siit ja sealt küsimusi, mida NATO või lääs peaks pakkuma selleks, et olukorda deeskaleerida. NATO ei ole seda olukorda tekitanud. NATO ei kavatse kellelegi kallale minna. Ja NATO ei ähvarda mitte kedagi. Tehes kas või väikeseid järeleandmisi Euroopa julgeolekukorralduses, on Venemaa saanud midagi, mida tal varem ei olnudki. Oleme tänasesse olukorda jõudnud Venemaa pikaaegse jõukasutamise ja jõuga ähvardamise tõttu. Venemaa ründas 2008. aastal Georgiat, okupeeris alates 2014. aastast Krimmi ja sõdib Ida-Ukrainas. Venemaa on kasutanud hübriidrünnakuid paljude lääneriikide vastu, püüdes lõhkuda ühiskonna sidusust ja väärata demokraatlikke protsesse. Ettekäändel, et NATO ohustab Venemaa julgeolekut, on Kreml kasvatanud oma sõjalist ülekaalu NATO idapiiri vastas. Näeme agressiivse stsenaariumiga suuremahulisi sõjalisi õppusi, mille puhul trikitatakse rahvusvaheliste relvastuskontrollinõuete täitmisega NATO peasekretäri sõnadega: "On hämmastav, et Euroopa kõige suurema sõjaväe ja tuumavõimekusega riik tunneb, et teda ähvardab Ukraina või mõne liitlase pataljon piiri ääres." Tsitaadi lõpp. Sõjalise ähvardusega paralleelselt näeme Vene võimude poolt üha kasvavaid repressioone oma elanikke vastu ehk uute ja uute niinimetatud sisevaenlaste mahasurumist. Neist sümboolseim on nõukogude repressioone uurinud organisatsiooni Memorial International sulgemine. Memoriaal suleti Vene ülemkohtu otsuse alusel möödunud aasta lõpus põhjendusega, et organisatsioon on välisagent. Kohtumenetluse näilisust ilmestab see, et sulgemist põhjendati sellega, justkui võivad organisatsiooni materjalid venemaalastel tekitada depressiooni ning ohustada laste tervist ja arengut. Memoriaali sulgemine trambib kommunismiohvrite mälestuse. Massikuritegude uurimise takistamine ja nende rahva mälust kustutamine loob pinnase uute kuritegude toimepanekuks. Lisaks on Venemaal väga mõjus tööriist Euroopa ühiskondade destabiliseerimiseks – maagaasi hind. Meilgi rahutust tekitava energiakriisi peamiseks põhjuseks on maagaasi järsult tõusnud hind. Mark Leonard on oma raamatus "Mitterahu aeg" kirjutanud sellest, kuidas ühendused tekitavad sõltuvust ning läbi ühenduste saab teisele poolele teha ka haiget. Seetõttu oleme Nord Streami torujuhtmele vastu olnud algusest peale ja teinud endast kõik oleneva, et seda ei tuleks. Paraku on sõltuvuse ehitamisega edasi mindud ning selle tulemusi tunneme omal nahal. Kannatame kõrge elektrihinna pärast ja meie suur naaber plaksutab käsi. Head Riigikogu liikmed! Moskva on oma nõudmised esitanud. Me saime kinnitust sellele, mida ta tahab. Me ei anna järele Venemaa nõudmistele Euroopa julgeolekupõhimõtetes muutusi teha. Relva ähvardusel läbirääkimisi ei toimu. Seda kinnitas ka möödunud nädalal NATO-Vene kohtumine, kus 30-lt NATO liitlaselt kõlas ühine resoluutne sõnum: Venemaa ei saa sõnaõigust NATO otsuste üle. Eesti tegutses aktiivselt selle nimel, et NATO räägiks tugeval ja ühisel keelel. Paraku ei ole märke, et Moskva kavatseks pingeid vähendada. On selge, et peame olema valmis selleks, et Venemaa jätkab eskaleerimist ning laiendab sõjalist agressiooni Ukraina vastu. Arvestades meie geograafilist asukohta ja seda, et esitatud nõudmised käivad osalt ka meie pihta, on meie ees eluliselt olulised küsimused, mis määravad alanud aasta julgeoleku ja välispoliitika fookuse. Peame tegutsema targalt ja otsustavalt. Valitsusel on siin neli tegutsemisvaldkonda. Esiteks, töötame selle nimel, et jätkuvalt hoida ühtset ja selget joont NATO-s. Räägime pidevalt oma liitlastega. Me võime Venemaaga dialoogi pidada, kuid me ei lepi ühegi kokkuleppega, mis mõjutab negatiivselt Eesti julgeolekut või õõnestab NATO kollektiivkaitset. Teiseks, toetame kõigiti Ukrainat. Euroopa Liit koostöös Ameerika Ühendriikidega on välja töötamas jõulist sanktsioonipaketti juhuks, kui Venemaa eskaleerib sõjategevust Ukrainas. Lisaks diplomaatilisele ja poliitilisele toetusele vajavad ja küsivad ukrainlased oma riigi kaitseks praktilist tuge. Selleks töötame liitlaste ja partneritega, et anda Ukrainale relvastusabi. Koostöös Saksamaaga tarnime Ukrainale Eesti ettevõtte toodetud välihaigla. Äsjaste küberrünnakute järel pakkusime Ukrainale ka toetust selles vallas. Kolmandaks, NATO idatiiva kaitse- ja heidutushoiakut tuleb tugevdada kiiremas tempos. Meie sihiks on rohkem kõrges valmisolekus vägesid ja võimeid ning õppustel läbi harjutatud plaanid nende kasutamiseks. Meie regiooni kollektiivkaitse tugevdamine on olnud ka minu töö fookuses. Eelmise aasta juunis osalesin NATO tippkohtumisel Brüsselis, kus võeti vastu rida otsuseid selles vallas. NATO välisministrid arutasid kollektiivkaitse edasist tugevdamist detsembris ja kaitseministrid juba lähiajal. Olen sellega seoses pidanud mitmeid vestlusi oma NATO kolleegidega. Me peame sellega edasi minema. Täna on see vajadus veel selgem kui varem, sest eksimisruumi meil heidutuse ja kaitse osas ei ole. Neljandaks, ka Eesti enda panus julgeolekusse peab kasvama ja kasvama kohe, nüüd. Oleme palju rääkinud sellest, et meie riigikaitse arendamise plaanid on pikaajalised. Nad ongi. Kuid tänases julgeolekuolukorras on meil vaja oma plaanide elluviimist kiirendada ja selleks ka julgeolekurahastust koheselt suurendada. Me ei soovi ju keegi olla mõne kuu pärast olukorras, kus tänasele tagasi vaadates tuleks moodustada lauseid alustades sõnadega "oleks võinud". Ei! Praeguses olukorras julgeolekus endale riske võtta ei saa ning küsides liitlastelt suuremat kollektiivkaitse panust, peame suurendama ka oma aktiivsust. Sel põhjusel andsin nädalapäevad tagasi ministritele ülesande koondada konkreetsed ettepanekud riigikaitse arengukava kiirendatud elluviimiseks. Eile arutasime ettepanekuid valitsuskabinetis. Valitsuse põhimõtteline kokkulepe on tõsta erakorraliselt kulutusi laiale riigikaitsele 380 miljoni euro ulatuses, et suudaksime tegutseda kiiresti ja tõhusamalt nii sõjaliste kui ka hübriidohtude vastu. Suurendame Kaitseväe võimet kiirelt reageerida ning suuname olulise osa lisarahastusest piisavate varude kindlustamisele, sealhulgas hädavajaliku laskemoona osas. Olulise lisasumma suuname mittesõjalistele riigikaitse arendustele. Muu hulgas tõstame Siseministeeriumi valitsemisala võimet ohte tuvastada ja neile kiirelt reageerida. Tugevdame piirivalvet ja elanikkonna kaitset. Samuti parandame välisteenistuse turvalise side lahendusi. Kõik need eesmärgid on ka kehtivates plaanides kirjas. Valitsuse eesmärk on viia plaanid senisest kiiremini ellu. Need sammud on ka signaaliks kõigile teistele, et võtame oma julgeolekut väga tõsiselt ja oleme valmis sõnade kõrval ka tegudeks. Hea Riigikogu! Võib-olla tuleb mõnele teie hulgast üllatusena, aga ma ei ole teeninud kaitseväes. Ma ei ole osalenud välismissioonidel. Ka Erna retke ei ole ma võitnud. Aga mul on Eesti patrioodi, peaministri ja ka emana suur mure. Ma näen seda muret ka paljude teie nägudel. Mitte hirmu, vaid muret. Ma usun, et sama muret jagab väga suur osa meie elanikkonnast. Lisaks murele näen ma siin saalis ka väga palju kompetentseid inimesi, endisi sõjaväelasi, aga ka praegu aktiivsed kaitseliitlasi. Mul on mure julgeoleku pärast meie lähinaabruses ja ma olen teie ees lootuses, et me suudame üheskoos jätkata oma üksmeelset julgeolekupoliitikat, mille nurgakiviks on alates meie taasiseseisvumisest üks põhimõte: mitte kunagi enam üksi. Aitäh!
Hea peaminister, Riigikogu liikmetel on teile hulk küsimusi. Priit Sibul alustab.
Aitäh, austatud istungi juhataja! Austatud peaminister! See on mingi uus tase: kui varasemalt te suhtlesite parlamendiga läbi sotsiaalmeedia, siis nüüd seda ettekannet, mille te tegite, on võimalik kokkuvõtlikult, enne kui te jõudsite lõpetada, rahvusringhäälingust lugeda. Väga mõistlik, et mure on teieni jõudnud, ja ma arvan, et parlament on valmis kindlasti toetama neid ettepanekuid ja nende üle aru pidama. Kurb on see, et veel riigi eelarvestrateegiat planeerides planeeris teie valitsus kaitsekulude vähendamist. Õnneks eelarves seda ei juhtunud. Te viitasite, ja siin uudises on ka kirjas, et teil on koalitsioonipartneriga põhimõtteline kokkulepe. Kuivõrd me teame, et elektri hüvitamise teemal teil käivad pidevad läbirääkimised, siis kas ka siin on oodata meil erinevaid läbirääkimisi või see põhimõtteline kokkulepe tähendab, et see on valitsuse poolt heaks kiidetud ja seda teed minnakse?
Aitäh! Eile, kui meil oli valitsuskabinetis arutelu, siis oli põhimõtteline nõusolek kõikide valitsuskabineti liikmete poolt. Aga otsuse me saame ära vormistada järgmisel istungil.
Merry Aart, palun!
Aitäh! Et julgeolekuolukord on habras, selleks ei pea väga tark isegi olema, et sellest aru saada. Mina küsin, et seoses erinevate kriisidega väheneb meil toidu tootmine. Teame, et hetkel on toiduvaru teravilja ja piima osas ja võib-olla ka veiseliha osas, kui ühekordselt. Aga ma küsiksin, milline on Vabariigi Valitsuse teadmine ja seisukoht piisava toiduvaru olemasoluks, kui meil tekib tõepoolest kriis ja on seda väga kiiresti vaja.
Aitäh! Meie varud on hetkel piisavad, meil on ka julgeolekuolukorras varud piisavad. Igal juhul, kui peaks tekkima mingid mured seoses nende varudega, siis me saame alati juurde varuda, aga praegu on see osa kaetud.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Harva on seda juhtunud, et ma saaks öelda, proua peaminister, ma olen teiega 100 protsenti nõus. Täna ma olen. Aga ma olin valmis avaldama imestust, et te tulete ikkagi nende teada-tuntud teemadega ja jutuga, mida me kõik loeme ajalehest kuni selle hetkeni, kui te teatasite, et suurendatakse kulutusi kaitse-eelarvele ja kiirendatakse arengukava elluviimist, see on äärmiselt positiivne. Väga hea, et te viimasel minutil olete ärganud, peaasi, et ei juhtuks sama, mis 39ndal, et oli liialt hilja. Et me oleme ju neid ettepanekuid teinud korduvalt ja korduvalt, need on kõik tagasi lükatud teie valitsuse poolt siiamaani. No lähme edasi, aga ma tahan küsida seda, et arengukava me võime täitmist kiirendada, aga seal ei ole kõiki asju sees, seal ei ole keskmaa õhutõrjet sees, ilma milleta me ei ole suutelised oma riiki kaitsma. Kas ka see on teil mõttes olnud?
Aitäh! Keskmaa õhutõrje esimene samm on ka riigikaitse arengukavas üheks fookuseks ja see on õhuseire ja radarite ehitamine, et see on üks selline konkreetne asi. Ja mis puudutab neid õhutõrje raketisüsteeme, siis me oleme neid ka valitsuskabinetis arutanud, aga hetkel me ei planeeri seda arendust lihtsalt sellel põhjusel, et see võtab väga palju aega, kui me räägime hangetest. Ja ka rahaline pool. See tähtaeg on pikk, me räägime praegu nendest võimelünkadest, mida me selles muutunud julgeoleku olukorras saame kiiremini teha ja see õhutõrjevõimekus paraku ei ole kiiresti tehtav.
Riho Breivel, palun!
Lugupeetud juhataja! Hea peaminister! Oma kõnes ütlesite praegu natuke aega tagasi, et ei peaks hiljem ütlema: oleks võinud. Ma endise piirivalvurina ei jäta seda küsimust esitamata, mis puudutab seda, et meie piirivalvelt on ära võetud piirikaitseline ülesanne, see tähendab, et sõjaaja võimekust piirivalve ei oma. See tähendab seda, et kaitseminister väga hästi asjaga on tegelenud, et katta piir teatud ajal sõjaväeliste üksustega, aga see kõik võtab aega. Kogu süsteem oli varem üles ehitatud, et piirivalvel oli endal sõjaline võimekus. Nüüd praktiliselt see puudub. Oleks tarvis kiiresti see asi lahendada ja rohelise piiri piirivalve, ma leian, viia kaitseväe alluvusse ja kaitseväe väljaõppega, nii nagu te kavatsete teha piirivalvelaevastikuga, annate ta kaitseväe alluvusse.
Aitäh! Tõepoolest, alustades sellest tagumisest otsast, siis jah, laevastike ühendamisega me lähme edasi just selleks, et need laevad, mis on Politsei- ja Piirivalveameti käsutuses, oleks kõik kaitseväe kasutuses ja oleks selge, et meie piir on valvatud nii rahu ajal kui ka sõja ajal. Nüüd, mis puudutab piirivalvet, siis minu meelest see õppus, mis oli nüüd alles sügisel, mis puudutas piirile täiendavate tõkete paigaldamist, näitas väga hästi koostööd Kaitseliidu, kaitseväe ja Politsei- ja Piirivalveameti vahel ja tegelikult sellist koostööd tulebki süvendada, et need asjad toimiksid piiridel ja piirikaitse, kui see kõrgendatud valmisolek on vajalik, siis see töötab. Õnneks ei ole meil sellist hübriidrünnakut, nagu me näeme Valgevene, Läti, Leedu ja Poola piiri peal, aga ka selleks peab meil valmisolek olema ja seetõttu ka eile kabinetis arutasime muu hulgas seda koostööd Siseministeeriumi haldusala ja kaitseväe vahel, kuidas seda paremini teha, et seda võimekust piiridel samuti tõsta.
Urmas Reitelmann, palun!
Aitäh! Proua peaminister! Lisaks energeetikale on Reformierakond olnud silmapaistvalt edukas Eesti riigikaitse hävitamisel. Ja teie võitude seas on olematu õhutõrje, olematu soomusvõimekus ja vasakliberaalid on olnud erakordselt edukad ka meie ainsa sõjalise liitlase USA teotamisel. Meenutame, neli aastat kestnud lakkamatult sõimu president Trumpi aadressil. Vähe sellest, Trumpi suursaadikukandidaat Eesti soost eruadmiral Edward Masso ... lükkasite te tagasi. Ma ei hakka isegi spekuleerima, millise sõjalise potentsiaali oleks andnud sellise admirali nimetamine suursaadikuks. Ja lisaks sellele on Tallinn DC-s sellises marginaalirollis, mis näitab ka seda, et suursaadik puudub ka tänasel päeval. Aga minu küsimus: mitu minutit eluaega jääb Eesti sõdurile Reformierakonna geniaalsete strateegide rehkendustes lahingkontaktis olukorras, [[Juhataja: Aeg!]] kus taevas kuulub Vene õhuväele?
Jällegi, me oleme sellises julgeoleku olukorras, nagu me ei ole olnud, alates 91.-st aastast ja 91. aastal oli üldine tunnetus see, et hoiame nendes küsimustes kokku. Mina arvan, et kõik, kes on riigikaitse eest vastutanud alates meie iseseisvumisest, on teinud pingutusi selleks, et meie riigikaitset tugevdada ja on teinud väga häid pingutusi. Tegelikult 2014. aastal, kui Reformierakond oli valitsuspartei, siis samamoodi, kui oli Reformierakond peaministri partei, siis tulid siia liitlaste liitlaste väed, et tugevdada NATO kollektiivkaitset inglise keeles ... forward presens. Sellest ajast liitlased siin on ja uskumatu, et teie erakonna suust tuleb siis süüdistus justkui meie solvaks liitlasi, et ei, vastupidi, meie suhted liitlastega on väga head. Me oleme siis need suhted taastanud pärast neid solvanguid, mis on tehtud, tegelikult mina isiklikult olen kohtunud Ameerika Ühendriikide presidendiga kaks korda ja oma julgeolekumuresid temaga ka arutada saanud. Ja teile teadmiseks, te ütlete, et meil puudub Ameerika Ühendriikides suursaadik, see ei vasta tõele. Ameerika Ühendriikides on Eesti suursaadik Kristjan Prikk.
Kert Kingo, palun!
Ma tänan, lugupeetud istungi juhataja! Hea peaminister! Ma kõigepealt korrigeeriksin ära, et jälle oleme seal, kus näidatakse näpuga eelmise valitsuse peale ja kiidetakse ennast, kuigi ise ollakse ka rikkunud ja kahjustanud neid suhteid. Aga ma küsiksin selle kohta, et 2021. aastal me võtsime siin Riigikogu saalis vastu seaduse varude keskuse loomiseks. Nendele, kes ülekannet jälgivad, ma seletaksin ära, et varude keskus on asutus, mis hakkab haldama hädaolukorraks vajalike elutähtsate kaupade varumist ja hoiustamist ning hoolitsema nende kasutuselevõtmise korraldamise eest. Mu küsimus on, et kuidas on selle keskuse loomine edenenud ja milliseid varusid on juba jõutud soetada.
Aitäh! Jah, selle varude keskuse me tõepoolest lõime, selleks et kõik varud oleksid ühelt poolt hallatavad ja oleks täielik ülevaade. Selle varude keskuse komplekteerimine nende baaside pinnalt või nende varude pinnalt, mis juba on, läheb kenasti. Toiduvaru võeti juba üle MKM-ist, selle haldamine. Järjekord on ravimite käes. Ja järjest kõik need varud sinna koonduvad, et oleks selge ülevaade ja tagatis, et vajalikul hetkel on meil need varud olemas.
Anti Poolamets, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud peaminister! Kõigepealt ma tahaks kiita Reformierakonda, et te ikkagi loobusite omal ajal ajateenistuse likvideerimise plaanist, mida te nii kõvasti ründasite. Muidu oleks meil ehk 5000–6000 võitlejat välja panna, nüüd me räägime aga kümnetest tuhandetest. Aga minu küsimus on suunatud sisekaitsereservile. Nimelt, uue koalitsiooni tulekul tõmmati Sisekaitsereservi teema kohe päevakorrast maha. Aga nüüd me näeme, et just pagulaskriisi lahti rulludes meie naaberriikides oleks seda väga ja väga vaja olnud. Sama kehtib praeguse julgeolekukriisi ajal. Te märkisite ära Siseministeeriumi võimekuste tõstmise. Kas sisekaitsereservi teema ei tõstatunud? Ja kui ei tõstatanud, siis ma soovitan selle uuesti lauale tõsta, sest isikkoosseisu suurendamine on kriitilise tähtsusega.
Aitäh! Tõepoolest, nende võimete arenduse hulgas on ka Siseministeeriumi haldusalas olevate võimete tõstmine. Ja Politsei- ja Piirivalveametit sealhulgas tugevdatakse just selleks, et oleks võimalik reageerida näiteks siis, kui meie suunas peaks toimuma selline hübriidrünnak, nagu on Valgevene-Leedu või Valgevene-Poola või Valgevene-Läti piiril. Nii et jah, selle peale on mõeldud. Mul on hea meel tõdeda, et tegelikult Eesti riigikaitse baseerub sellisel laial riigikaitsel, mis tähendab ikkagi erinevate valdkondade kaasamist, mitte ainult Kaitseväge. Ka Siseministeeriumi haldusala on seal täiesti sees.
Mati Raidma, palun!
Aitäh! Suur tänu selle ettekande eest! Hindan kõrgelt selles keerulises julgeolekupoliitilises olukorras valitsuse otsustavust, just nimelt laia riigikaitse käsitluse fookusesse tõstmist, mis on oluline. Minu küsimus puudutab valmisoleku seaduse eelnõu. Kas te olete mõelnud, et ka võib-olla selle eelnõu valmimisprotsessi võiks käesoleval hetkel samuti forsseerida, sest see annab laiale riigikaitsele õigusliku toetuse ja sisu?
Aitäh! Pean ka samuti seda valmisoleku seadust väga oluliseks ja tõepoolest vaatame, mis on need takistused, miks ta praegu seisab, et sellega edasi minna, sest tõesti, nagu te ise ka välja toote, meie hea kolleeg Johannes Kert seda teemat ka väga vedas, teie ise olete sel teemal väga kompetentne, et jah, sellega minna kiiresti edasi ja kindlasti saame siin head koostööd teha.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Lugupeetud kaitseminister! Ma arvan, et enamik Riigikogu liikmeid siin saalis tajuvad ja on tajunud pikka aega vajadust panustada rohkem riigikaitsesse raha, aga ainult rahaga üksi midagi ei tee, see on üks komponent ehk vahend selles tervikus. Minu küsimus teile tuleb valdkonnast, millega me iga päev parlamendis tegeleme. Kui ma olin riigikaitsekomisjoni esimees, siis me püüdsime leida kogu aeg parteideülest sellist konsensust riigikaitse küsimustes. Seda on peetud parlamendis väga oluliseks. Kuidas me nüüd selles faasis, kus poliitiline avaldus saab tehtud, peaksime edasi liikuma? Kas see on lisaeelarve küsimus? Kuidas toimub see konsensuse otsimine siin parlamendisaalis? See ei ole ühe erakonna ega ka ilmselt ainult valitsuskoalitsiooni suur võit või saavutus, vaid tegelikult see vajadus riigikaitse tugevdamise järgi on karjuv olnud pikka aega.
Aitäh! Olen selles suhtes teiega väga nõus, et kõik erakonnad on panustanud ka selle riigikaitse ehitamisse, nagu ma ütlesin. Ja ka riigikaitse arengukavade arutelud on olnud ju väga sisulised Riigikogu poolt. Kuidas saab edasi? Esiteks, see võimelünkade ületamine loomulikult nõuab raha. Selle 2022. aasta me saame lahendada riigieelarve raames, aga sealt edasi riigi eelarvestrateegia ja järgmised riigieelarved tegelikult nõuavad ka riigi Riigikogu toetust nii riigikaitsekomisjoni kui ka Riigikogu üldkogu tasemel tervikuna.
Ruuben Kaalep, palun!
Suur tänu! Lugupeetud proua peaminister! Loomulikult, see kõik on väga õige, mida te rääkisite meie üldisest julgeolekuolukorrast ja sellest üsna dramaatilisest situatsioonist, kus terve Ida-Euroopa praegu asub, aga mida võib-olla oleks tahtnud rohkem kuulda, oleks need konkreetsed meetmed, konkreetsed sammud, mida selle 380 miljoni eest tehakse. Te ütlesite, et õhutõrjet selle sees ei ole, aga mis siis on need konkreetsed relvasüsteemid, mida selle eest soetatakse, või võimekused, mida tugevdatakse. Üks väga suur murekoht on meil ju ka tsiviilelanikkonna kaitse. Sellest on palju räägitud, et see on nõrk ja meil ei ole piisavalt teadlikkust tsiviilelanikel, mida teha näiteks õhurünnaku olukorras. Me ei ole sellesse panustanud. Kas on plaanis sellega tegeleda?
Aitäh! Väga hea küsimus. Ühelt poolt ma ei saa detailidesse minna siin avalikult, kuivõrd te teate ise, et väga palju kaitsevaldkonda puudutav on salajane. Aga ma saan küll öelda seda, et seesama elanikkonna kaitse, tsiviilelanikkonnakaitse laiemalt ja sellega seonduvad plaanid on selle hulgas. Selle peale on mõeldud just tegelikult ka nende arenduste raames.
Valdo Randpere, palun!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Kuna siin vahepeal hakati ette heitma teile ja sellele valitsusele liitlassuhete rikkumist, siis ma loen ette ühe tsitaadi. Martin Helme 19. detsembril Tre raadios. "Miks takistab Martin Herem Eesti iseseisva kaitsevõime arendamist? Väga lihtsal põhjusel – ta sai hiljuti Prantsusmaalt kõrge Auleegioni ordeni. Kõik saavad aru, et prantslased on meile öelnud, et ärge tehke oma õhutõrjet, sest kui teil on oma õhutõrje, siis teil sunnikutel on äkki julgust hakata vastu Venemaale olukorras, kus meile see ei sobi. Siis ei ole enam me nende armu peal ja siis ei saa meid šantažeerida, et kui me homopropagandat ja abielusid ei luba, siis Ämaris enam NATO lennukeid ei lenda, nagu meile Ilves ütles. Aga kui meil on oma lennukid, siis ausalt öeldes jätke endale oma homopropaganda ja homoabielud. 25 aastat on Jüri Luige juhtimisel takistatud iseseisva kaitsevõime loomist." Kuidas hindate teie sellise kommentaari mõju liitlassuhetele?
Aitäh! Liitlaste ründamine, solvamine hetkel ja üldse ei ole mõistlik. Nagu ma olen öelnud, Eesti välispoliitika ja julgeolekupoliitika üks aluspõhimõtteid on olnud see, et mitte kunagi enam üksi. Kui sa teisi selliselt ründad, siis kaotad sõpru.
Marko Torm, palun!
Hea eesistuja! Väga austatud peaminister! Suur tänu kõigepealt selle pöördumise ja teema olulisuse rõhutamise eest! Mulle tundub, et meil meediapilti ka jälgides paljudel eestimaalastel kõikide nende kriiside virvarris võib-olla see julgeolekukriis on kõige vähem tähelepanu pälvinud. Samas oht on sealt kõige suurem. Aga huvitab mind nende uudiste valguses, mis puudutab lisainvesteeringuid ja tegevuste kiirendamist, kas on teada ka, kas meie Balti naabrid sarnaselt meile mingisuguseid tõhustusi ette näevad ja kui tihedalt nendel teemadel nendega suhtlete?
Aitäh! Suhtleme tihedalt nii Balti naabritega kui tegelikult ka teiste liitlastega. Ma ei oska teiste riikide kohta konkreetselt öelda, kas nad siis eelarveliselt eraldavad selleks raha, aga ma võin kinnitada, et me kõik hindame seda ohtu täpselt ühtemoodi. Nii et ma usun, et ka meie siis lähinaabrid teevad selleks tegelikult investeeringuid ja pingutusi ja arvestades, et nad on olnud mõlemad hübriidrünnaku all, siis see on toonud neile võib-olla need asjad isegi varem koju kätte, kui meile.
Oudekki Loone, palun!
Aitäh! Aitäh, proua peaminister, selles keerulises olukorras meie ette tulemast ja plaane selgitamast! Aga ma tahaksin natuke paremat selgust meie eesmärkide suhtes selles kriisis. Kas see, mida me saavutada soovime, on julgeolekuolukorra rahustamine, deeskaleerimine, konfliktide ärahoidmine, siinse geograafilise piirkonna rahus elamine? Kui see nii on, siis ma ei kuulnud teid mainimas ühte meie kõige efektiivsemat vahendit selles osas, milleks on maagaas. Venemaa ainult ootab pikaajalisi maagaasilepinguid ja samamoodi ootavad seda nii Euroopa kui ka Eesti perekonnad ja ettevõtted, sest me teame, et praeguse energiakriisi taga siin Euroopas on just nende pikaajaliste gaasivarustuslepingute puudumine. See osa kindlasti rahuolukorrast on puudu. Muidugi, kui eesmärk on pingete hoidmine, oma soovide kehtestamine jõuga, üleolekuga, siis nii võib ka teha, aga ma kardan, et siis teie praegune pakutu ei ole piisav, siis me vajaksime kaks korda, kolm korda, võib-olla kümme korda rohkem raha ...
Küsimus, palun!
... meie just sõjalisse võimekusse.
Aitäh! See ongi nüüd see lõks tegelikult. See lõks on selles, et NATO ei ole seda olukorda tekitanud, NATO ei ähvarda kedagi, NATO ei koonda oma vägesid ümber Venemaa ega räägi sellest, et me kavatseme kallale minna Venemaale. See tähendab seda, et eskaleerib ju ainult Venemaa. Deeskaleerida saab ka ainult Venemaa. Mis puudutab maagaasilepinguid, siis ma jään teiega selles suhtes eriarvamusele, et minu arvamus on vastupidine: me peame vähendama oma sõltuvust maagaasist Euroopana tervikuna, sellepärast et nagu ma ütlesin, iga ühendus, mis sul on, üks osa sellest ühendusest on teise poole käes, ja kui see teine pool ei ole sinu sõber, siis nad saavad seda ühendust sinu vastu ära kasutada. Seda me olemegi näinud selles olukorras, kus tegelikult maagaasi hind on kõrge ja see on Venemaa kontrolli all. Nii et selles suhtes on meie nägemused võib-olla erinevad. Loomulikult on meie eesmärk see, et meil oleks siin piirkonnas rahu. Aga meie eesmärk on ka see, et me ei läheks tagasi sellesse julgeolekuolukorda või mõjusfääride jagamisse, mis oli nõukogude ajal. See oli meile väga kallis õppetund ja ajalugu.
Kristina Šmigun-Vähi, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud peaminister! Meil on tervisekriis, meil on julgeoleku kriis, on energiakriis, on üks suur lumepall kogu see protsess siin. Kas teie, peaminister, ja teie meeskond, ma just mõtlesin majanduseksperte, mõtleb juba selle peale, et kui annaks kõrgem meile, et ei tuleks midagi hullu, midagi sõjalist, et kui see peaks juhtuma, et kuidas kaitsta Eesti majandust, et juba samme selleks, et kui peaks midagi olema, et kas juba tehakse ettevalmistusi?
Aitäh! Praegu otsest sõjalist ohtu Eesti julgeolekule ei ole. Selles suhtes, kui peaks olukord minema kogu Euroopas nii käest ära, siis tegelikult, ega siis on küsimus ikkagi selles, et me saaksime ennast kaitsta. Kui me kaitseme ennast, siis me kaitseme ka oma majandust ja kõike seda, et me saaksime siin seda heaolu, jätkuvalt selles heaolus elada, mis meil siin Eestis on. Nii et, jah, selliseid konkreetseid plaane majanduse kohta eraldi otseselt ei ole, sest see on osake suuremast pildist.
Rene Kokk, palun!
Aitäh, austatud aseesimees! Lugupeetud peaminister! Tulen jälle selle küsimuse juurde tagasi, et me oleme ühiskonnas või teie juhtimisel on loodud piiratud võimalustega inimeste grupp, ma julgen väita, kui vaadata seda, et meil on Kaitseväest eelmise aasta jooksul koondatud või läinud kokku pea 600 inimest. Politsei- ja Päästeametist koondame inimesi, kes ei vaktsineeri ennast olukorras, kus tegelikult me näeme, et vaktsineerimine ei anna tulemust, mida sooviti. Kas te olete jätkuvalt seda meelt, et neid inimesi ei peaks kiiremas korras tagasi kaasama oma tegeliku töö juurde, kust me nad vabastanud oleme? Oleme öelnud kogu aeg, et jah, et riskianalüüs ja nii edasi, selle tulemusena on nad lahti lastud. Aga kas te ei arva, et need inimesed tänases tõsises kriitilises julgeolekuolukorras tegelikult tuleks oma ametikohtadele tagasi saada?
Aitäh! Tänu sellele, et Kaitseväes on olnud vaktsineerimise nõue, on seal olnud väga vähe nakatumisi ja tänu sellele on Kaitsevägi saanud toimida operatiivselt ega ole pidanud käituma nii nagu veel eelmisel kevadel, kui tegelikult järjest inimesed läksid rivist välja, läksid isolatsiooni ja seetõttu kaitsevõime ei toiminud piisavalt heal tasemel. See on olnud Kaitseväe juhataja riskianalüüs ja otsus.
Riina Sikkut, palun!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud peaminister! Tänan selle avalduse eest! Teisipäeval arutasime siin saalis Riigikogu toetust Ukrainale ja algatajate esindajana oli puldis Mihhail Lotman, kes ütles väga selgelt, et meie vastus Venemaale peab olema: ei karda! Mul oli väga hea meel, et teie avaldus kandis seda põhimõtet läbivalt edasi, sealjuures, et see on see positsioon, me töötame selle nimel, et liitlased seda ühist positsiooni hoiaks, et me mõistaksime Venemaa taktikat ja ei läheks kuidagi järeleandmisi tegema. Ja rõõm, et otsitakse riigikaitsesse lisavahendeid. Ja see, et asi ei ole ainult tehnikas ja varustuses, vaid kui me räägime laiapindsest riigikaitsest, siis osa sellest läheb ka elanikkonna kaitseks. Ma küsiksin, mis võiks olla Riigikogu roll. Et kui tõesti julgeoleku küsimustes siin saalis me oleme üllatavalt ühtsed tegelikult täna, aga kolleeg Mati Raidma küsis konkreetse seadusemuudatuse kohta, aga kas on plaanis seadusemuudatusi või eelarvemuudatusi, lisaeelarvet? Mis on peaministri ootus Riigikogule?
Aitäh! Ootus Riigikogule on see, et te toetate neid kiirendatud samme selle riigikaitse arengukava elluviimiseks, see on üks asi. Teine asi on see, et kui meil on tõesti eelarveliste vahendite üle otsustamine, siis samuti paluksin Riigikogult toetust. Ja lisaks, mida veel ootaks, mida paljud Riigikogu liikmed on ka edukalt teinud, teil on kontaktid ka meie liitlastega, lõpuks see taandub kõik inimlikele kontaktidele, see, et Eesti ei ole kellegi jaoks lihtsalt mingi koht kuskil, vaid see on tegelikult inimesed – inimesed, keda kaitstakse liitlaste poolt, et kui seal ka siis kujundatakse seda avalikku arvamust. Nii et ma arvan, et need kontaktid on üliolulised, avalikkusega suhtlemine, ka välismeediaga suhtlemine on samuti ülioluline. Need on kõik asjad, mida saavad Riigikogu liikmed teha.
Uno Kaskpeit, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud peaminister! Mina olen ka oma parimad aastad piiri valvamisele pühendanud. Ja piirivalve hävitamine teie eelkäijate poolt on täna suur probleem. Kaitseväe piiri peale toomine ei päästa midagi, nad ei oma ülevaadet piirisituatsioonist. Teie seltskond on sinna juba suure au löönud vallandamisega. Ma ei kujuta ette, kuidas te edasi plaanite minna, ühineda Venemaaga või kuidas?
Ma olen siin täna selleks, et rääkida Venemaa agressioonist, mis on toimumas ümber Ukraina ja mis on tegelikult seda julgeoleku olukorda meie piirkonnas pingestanud. Ma kirjeldasin seda, neid ohte, mis on ja see on see pilt, mis paistab. Me tugevdame piirivalvet, ja kõik need etteheited, ausalt öeldes, muidugi üks või teine otsus võib alati seada kriitika alla, aga tegelikult, mida mina kutsun üles ja mis on siiamaani olnud põhimõtteks, on see, et selles julgeolekupoliitikas me tegelikult oleme ühtsed, isegi kui muudes teemades vaidleme. Nii et ma tegelikult kutsuks ka teid üles mitte süüdistama, vaid mõtlema kaasa, sest olukord on äärmiselt tõsine.
Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh, hea eesistuja! Lugupeetud peaminister! Tegelikult ma tänan selle eest, et te tulite ja oma ettekande tegite. Aga te ütlesite korduvalt, et ei iial enam üksi. Siiani oleme tundnud, et ka Saksamaa on olnud meie liitlane, ja ongi olnud. Aga vaadates hetkeolukorda, kus Saksamaa ei lubanud Briti relvade tarnet Ukrainale läbi oma õhuruumi eile ja terve suve on Saksamaa takistanud Ukrainale relvaabi andmist, me näeme siin ilmselgelt kaudset toetust Venemaale. Ilmselgelt ka seoses energiakriisi ja Vene gaasiga, millest Saksamaa on sõltuv. Kuidas me saame edaspidi usaldada oma liitlast Saksamaad, kui ta tegudes ei toeta meie konkreetset Ukraina kontseptsiooni? Kas teil on mingit teadmist, miks Saksamaa seoses Ukrainaga, kelle osas on kõigil väga selge seisukoht kujundatud, ka Eestil, nii käitub ja kas ta ikka on meile edaspidi teiste liitlastega võrdväärne liitlane kujunenud julgeolekuolukorras?
Aitäh! Saksamaa on suur ja tugev liitlane. Ja täpselt samamoodi, nagu ma ütlesin, et NATO liitlaste hulgas on meil täielik ühtsus, me oleme hoidnud ühtset positsiooni, ei ole mul mingit kahtlust ka Saksamaa osas, et nemad seda positsiooni ei jaga. Uus Saksamaa valitsus, nende koalitsioonilepingus on tegelikult üsna sellised põhimõtted, mis on meile olulised olnud. Nii et igal juhul Saksamaa on suur ja tähtis liitlane, kelle motiive ma igal juhul kahtluse alla ei sea.
Jüri Jaanson, palun!
Aitäh, istungi juhataja! Austatud peaminister! Rahvusvaheline olukord, julgeolekuolukord on hetkel väga pingeline. Te ise olete sel teemal nüüd väga paljude riigijuhtidega suhelnud. Aga kui nüüd olukorrast lähtuda, sellest Krimmi hõivamisest, siis juba 2014. aastast on on kujunenud selline olukord, kus olukorraga ollakse nagu juba leppinud, olukord hakkab stabiliseeruma ja lepitakse sellega. Siin jääb kohati ka meediast mulje, et Ühendriigid suhetes Venemaaga – kohati on siin nagu võbelemist näha, pehmet järeleandmist. Võib jätkuda samasugune olukord. Ja siis ma küsingi teie käest. Kuidas te arvate, kas saate kinnitada, et juhul, kui Venemaa näiteks hõivab tükikese Ukrainast, siis rahvusvaheline kogukond võtab seda leppimatult ja vastab sellele? Või võiks samasugust leppimist eeldada ...
Aeg!
... nagu on näha Krimmi puhul?
Jaa. Euroopa Liidus on käinud arutelud juba ette sanktsioonide üle, et juhuks, kui Venemaa peaks astuma järgmised sammud, Euroopa Liidu tööriistakastis on majandussanktsioonid ja valusad majandussanktsioonid. Seal igal juhul tundub olevat ühtne selline arusaam, et sellised sanktsioonid on vajalikud. Eks me ei taha seda olukorda saavutada, tõesti, kus minnakse kallale, võetakse mingi territooriumi ära ja siis tegelikult öeldakse, et unustage see territoorium ära, vaadake, et nad edasi ei lähe. See on natuke see, nagu ma alguses ütlesin, et nõudke rohkem ja te saate vähem. Kõik need sammud tuleb esmajoones ära hoida, ja kui see ei ole võimalik, siis tuleb neile vastata tegelikult nende tööriistadega, mis meil on.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud Kaja Kallas! Ma pean kiitma, teil on väga suurepärane etteaste täna olnud. Aga need on ainult sõnad, tegelikkus on teistmoodi. Keskmaa õhutõrje osas ütlesite täna saalis, et selleks et ennast kaitsta, millel on olemas radarid. Aga kuidas hakata vastu helikopteritele, kes tiirutavad näiteks Tallinna kohal? Kas radaritega? Ma ei usu seda hästi. Teiseks on Eesti tahtnud kinkida Ukrainale kaasaskantavad tankitõrjesüsteemid Javelin ja 122 millimeetrised haubitsad, mille kohta isegi teie erakonnakaaslane Ants Laaneots ütles, et kas Kaitseväes on keegi hulluks läinud. Ja kolmandaks, miks on hakatud korjama kokku Kaitseliidu malevates kuulipildujaid? Kuidas on nende kolme komponendi põhjal võimalik öelda, et see on julgeoleku tagatis ja -strateegia?
Teie mõttelend on muidugi väga lennukas. Selles suhtes, kõik kõik plaanid, mis on riigikaitse arengukavas erakondade üleselt ka kokku lepitud, need on need plaanid, mida me kiirendame. Tegelikult seal on sammud, mida, mida ka teie enda erakonna liikmed, kes on väga kompetentsed selles vallas, on välja toonud. Ma soovitan kõiki selliseid sõjalisi, sõjalist taktikat puudutavaid küsimusi küsida pigem neilt, kes on eksperdid selles vallas, mitte minult.
Lauri Läänemets, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud peaminister! Olgu ära öeldud, et ma teie initsiatiivi toetan, aga mul on selles militaarstruktuuris üks relvavend. Ta on isa ja ma näen kõrvalt, et ta püüab oma tütrele olla võimalikult hea isa, aga näha on, et tal on seda raske teha, sellepärast, et tegelikult tema töötasu siin Kaitseväe struktuuris ei ole see, mis peaks olema, ja ei võimalda seda rolli nii hästi täita, kui ta tahaks. Ja sama mure on väga paljudel kaitseväelastel Eestis. Me tihti Eesti riigi ülesehitamisel teeme seda viga, et me räägime investeeringutest, siis me räägime ainult betoonipanekust või relvadesse panekust, aga sama oluline riigikaitse juures tegelikult on see, et neil inimestel oleks võimalik ka sellesse riigikaitsesse panustada. Ja mu küsimus teile on see: kas teie nägemus, see 380 miljonit, sisaldab ka tegelikult nende inimeste palka, palkade tõstmist?
Aitäh! Teatud kohtades see on palgakuluga seotud, aga üldiselt Kaitsevägi üritab hoida suhteliselt head palgataset. Ma võiks üldiselt vastata, et Eestis võiksid üldse palgad olla kõrgemad. Õnneks, kui me vaatame majanduskasvu ja palgakasvu, siis praegu andmed näitavad, et erasektoris kasvavad palgad kuskil 10%, avalikus sektoris kuskil 7,9%, nii et tegelikult see on positiivne, aga loomulikult alati palk võiks olla suurem.
Alar Laneman, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud peaminister! Suur tänu selle kava eest! See on hea kavatsus, hea samm ja õiges suunas ja teie hinnanguga olen ma nõus. Halb on see, et seal ei ole õhutõrjet. Õhutõrje tagab, et kõik see, mida me hangime, ja meie jaoks oluline kriitiline infrastruktuur oleks vajalikul hetkel kaitstud. Ja ma ei ole nõus teie loogikaga, et see on pikaaegne ja sellepärast me ei tee. Vastupidi, mida pikaaegsem, seda varem tuleb alustada. Aga üldiselt väga õige suund ja soovin edu. Mul on küsimus. Mind tegi natuke valvsaks see väljendusvorm "lähiaastatel 380 miljonit". Kas te võiksite täpsustada, palju näiteks sellel aastal ja milliste sammudega järgmisel aastal?
Aitäh! Kõigepealt ma tahan öelda selle õhutõrjevõimekuse kohta, et tõesti me oleme praegu lähtunud sellest, et need on need kiired võimearenduse vajadused, mis meil on. Kui ma vaatan seda õhutõrjesüsteemide arendust, siis see võtab kolm kuni viis aastat, pluss siis pikaajaline personali väljaõpe, mis peab sellele eelnema, ja infrastruktuuri arendused. Ja seetõttu praeguses kiirendatud kavas seda lihtsalt ei ole. Ja summadest me räägime aastail 2022–2025. Kuidas see täpselt jaguneb ja millised on need allikad, siis seda me veel valitsuses kinnitame, see on esialgne kabineti otsus just nende võimearenduste osas.
Margit Sutrop, palun!
Austatud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Tänan teid selle avalduse eest ja selle mittekartmise ja julguse eest, mida te ka meisse süstite! Aga minu küsimus puudutab seda, et teatavasti ju riigikaitse jaoks alus on totaalkaitse, mis sisaldab lisaks Kaitseväe, Kaitseliidu, tsiviilstruktuuride valmisolekule ka kogu rahva moraalset, füüsilist ja majanduslikku valmisolekut kriiside lahendamiseks ja neile vastu astumiseks. Mida te soovitate igale Eesti inimesele, kuidas tänases olukorras oma vaimu valmis seada? Minu vanaema, kes oli mitu ilmasõda üle elanud, ütles ikka, et kodus peavad olema suhkru-, soola- ja tikuvarud ja ahjusid ega pliite ei tohiks välja lõhkuda. Ma arvan, et väga paljusid inimesi, kes täna seda teie avaldust kuulsid, haarab segadus – mida nemad peaksid tegema? [[Juhataja helistab kella.]]
Aitäh! Kui nüüd rääkida varude varumisest, siis Naiskodukaitse on teinud sellise äpi nagu "Ole valmis" äpp, mis tegelikult annab suuniseid, mida peaks tegema ja see on väga hea kasutada. Seda soovitan kasutada, aga mida ma tahan veel kord öelda, et me peame olema mures ja me olemegi mures, aga me ei pea olema hirmul, praegu ohtu meie Eesti julgeolekule, otsest julgeolekuohtu ei ole. Aga tõepoolest, me peame selleks valmistuma just riigi tasandil, et seda ohtu siis ei tuleks ja juhuks, kui peaksid asjad minema halvemaks, siis me oleme selleks juba valmistunud. Arvestades seda, et meil on need erinevad kriisid räsinud meie ühiskonda just ka vaimselt, siis ongi väga keeruline ja see ärevuse tase on väga kõrge, olgu see siis elektri hinnad või COVID-i kriis. Seetõttu see julgeoleku kriis tabab meid inimestena väga halval ajal, aga kas selleks ongi kunagi tegelikult head aega, nii et säilitada rahu, meelekindlust ja siis vaadata seda Naiskodukaitse äppi.
Paul Puustusmaa, palun!
Suur aitäh, juhataja! Austatud peaminister! Kuna me oleme nüüd olukorras, kus Eesti sõdurid ja Wagneri palgasõdurid koos relvavendadega sõdivad Mali režiimi huvides, siis küsin, kas seda saab lugeda eetiliseks ja normaalseks nähtuseks. Kas on arvata, et meie sõdurid koos Wagneriga sõdivad kuskil mujal tulevikus? Ja viimane on see: miks teie valitsus taganes kergekäeliselt oma lubadusest lahkuda Mali režiimi alt siis, kui sinna laekuvad Vene palgasõdurid?
Aitäh! Venemaa huvides on alati liitlasi lõhestada, aga see ei peaks olema meie huvides. Kui mängida üksteise vastu ja kui tegelikult väikese sammuga, kus saadetakse palgasõdurid, tegelikult liitlased jooksevad laiali, siis Venemaa on ju mõnes mõttes saavutanud oma eesmärgid. Nii et seetõttu ei tasuks seda kuidagi niimoodi raamistada, nagu teie seda teete, et me nüüd sõdime koos Wagneri sõduritega. See ju pole nii. Me sõdime ja oleme Malis koos oma Prantsuse liitlastega, teiste liitlastega. Ja Mali rahu tagamine seal on täpselt sama oluline selleks, et Euroopas oleks julgeolek tagatud.
Signe Kivi, palun!
Suur aitäh, austatud peaminister! Jah, me ei tohi karta, ja seda kindlust peab oma rahvale sisendama nii peaminister teie isikus, valitsus kui ka Riigikogu. Ometi on ühiskond katki – koroonakriis, energiakriis ja julgeolekukriis on meid kõiki muserdanud. Ja probleemide lahendamises oleme ju pigem eri meelt, ka siin saalis. Minu küsimus on peaaegu täpselt sama, mis kolleeg Margit Sutropil, aga annan siis võimaluse vastata veidi teisest vaatevinklist. Kas selles pingelises olukorras ja probleemidele lahenduste otsimisel on tänane valitsus ühtne? Millisena näete iga Riigikogu liikme rolli?
Aitäh! Tõepoolest, need pinged ja frustratsioon on erinevate kriisidega kasvanud ja me kõik tunneme neid omal nahal. Samamoodi on pingeid ilmselt kõikides kollektiivides, isegi võib-olla perekondades, ja ka valitsuses on erinevate lahenduste osas vaidlused. See on tegelikult tavapärane, mõned ajad ongi pingelisemad kui teised. Nii et jah, me loodame, et saame, nii nagu oleme alati saanud, oma vaidlused lahendatud ja pinged leevendatud.
Kaido Höövelsoni ma hetkel saalis ei näe, järelikult küsib järgmisena Peeter Ernits.
Hea juhataja ja lugupeetud peaminister! Rõõm on näha, et kaitseminister Laanet turvab teid täna siin, erinevalt eilsest. Ja tänu sellele ma küsin, et kaitseminister Laanet avaldas üsna hiljuti Postimehes sellise loo, mille pealkiri oli "EKRE on võtnud oma eesmärgiks Eesti kaitsetahte lõhkumise". Ja pikk lugu selline. Ja ma küsin nüüd, et kui me tahame koos tegutseda ja olla ühtsed siin ja teie kaitseminister, maski taga seal istub, räägib sellist juttu, et EKRE on võtnud oma eesmärgiks Eesti kaitsetahte lõhkumise. Kas te jagate kaitseministri seisukohta või kuidas sellega lood on?
Aitäh! See on naljakas, et ma pidevalt saan etteheiteid kirjalikus ja suulises vormis, et ministreid ei ole üldse Riigikogus näha, ja siis, kui need ministrid on siin kohal, siis on jälle teistpidi jama, et miks need ministrid siin on. Nii et otsustage ära, kumba pidi on siis. Aga mis puudutab kaitseministrit, siis kuivõrd Riigikogu kodu- ja töökorra seadus annab võimaluse ka temal Riigikogu ees esineda, siis me oleme kokku leppinud nii, et tema esitab lõpus repliigi valitsuse poolt. Niimoodi on meil tööjaotus, tal on täiesti selge ülesanne siin ja selliselt töötame.
Kuna Kaido Höövelson ei ole jätkuvalt hetkel siin, siis küsib Raivo Tamm. Palun!
Ma tänan! Lugupeetud peaminister! Te tutvustasite meile Gromõko õpetusi läbirääkimiste kohta, et nõudke isegi seda, mis pole kunagi meile kuulunud, esitage ultimaatumeid ja ärge taganege ühtegi kriipsu. Läänes on alati keegi, kes on nõus läbi rääkima. Selle õpetuse valguses ma tahtsin küsida meie valitsuse suure soovi kohta piirilepingu ratifitseerimisega edasi liikuda. Tänases julgeolekuolukorras ja nende Gromõko õpetussõnade põhjal, kuidas valitsus selles plaanis on edasi liikunud? Kas me soovime piirilepinguga edasi minna, hoolimata sellest, et keegi gromõkolikult tahab võib-olla saada juurde veel midagi, mis pole kunagi temale kuulunud? Aitäh!
Aitäh! Piirilepingud on läbi räägitud ja piirilepingu sõlmimine või – vabandust! – ratifitseerimine on tegelikult just Eesti huvides täpselt sama palju, kui ta on Venemaa huvides. Just sellel põhjusel, et oleks selge kokkulepe, kust meie piir läheb. Praegu tehnilisel tasandil on olnud konsultatsioone, aga Venemaal ei ole soovi selle piirilepinguga hetkel minu teada edasi minna. Nii et kuna kokkulepe on olnud, et alati tehakse need sammud koos, siis neid samme me praegu ei ole astunud.
Nii, nüüd meie headele abilistele väike täpsustus, et sain Kaido Höövelsonilt sõnumi, et ta loobub oma sõnast. Järelikult järgmine on Jaak Juske ja me võime Kaido Höövelsoni võtta maha.
Aitäh! Austatud istungi juhataja! Lugupeetud peaminister! On kahtlemata igati kiiduväärt, et valitsus on pakkunud välja ettepanekud, kuidas kiirkorras Eesti iseseisvat kaitsevõimet parandada. Ja eks me saame siin parlamendis arutada, kas see on piisav, ehk saaks midagi veel teha lisaks. Samas on kahtlemata, nagu te ütlesite väga õigesti, oluline ka liitlaste tugev toetus. Kas te saate ja kui palju te saate avada praegu meie ees, milliseid meetmeid Eestis heidutuse parandamiseks NATO hetkel plaanib?
Aitäh! Eks need arutelud on liitlastega käimas, meie soov on seda idatiiva kaitse heidutushoiakut tugevdada. Mida see sisuliselt tähendab, see sisuliselt ju alati tähendab seda, et me soovime, et siin oleks rohkem ka liitlaste vägesid kohal lihtsalt sellepärast, et siis on selge, et rünnak ühe vastu on rünnak kõigi vastu. Aga jah, ma rohkem avada ei saa. Taanlased saatsid siia juba täiendavaid inimesi, aga eks need läbirääkimised käivad pidevalt ja on liitlaste vahel kokkulepped.
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan hea, aseesimees! Hea ettekandja! Kõigepealt tahaksin palju õnne soovida kodutütardele, 90 aastat tagasi loodi selline organisatsioon. Eesti on heades kätes. Aga ma tugineks enda küsimusel teie ettekandele, kus te ütlesite, et vesteldes praeguste paljude NATO kolleegidega, olete aru saanud, et olukord on tõsine. Neli kuud tagasi, kui me viitasime – noh, lihtsalt geopoliitiline olukord seal ei ole selline, et keegi soolot mängib, vaid on ikka liitlased ja mitteliitlased –, me viitasime ohule ja te ütlesite, et teie hinnangul ohumärke ei ole. Siit ma järeldan üht, et mitte teie ei ole valesti aru saanud, vaid et inimesed, teie kolleegid NATO-st, neli aastat tagasi olid väga keerulised, nii et ei saanudki infot. Kui palju neist on vahetunud selle nelja kuu jooksul, neid NATO kolleege?
Aitäh! Palun ärge väänake minu sõnu! Ma pole öelnud, et NATO kolleegidega vesteldes olen aru saanud ohust. Ei, loomulikult on meil endal ju institutsioonid, me oleme selle olukorraga tegelenud tegelikult eelmise aasta keskpaigast, sest see on järjest muret tekitavam olnud, nii et meil on täielik ohuteadlikkus. Mida ma olen öelnud ja mida ma ka täna rõhutasin, on see, et otsest ohtu Eesti julgeolekule täna ei ole. Otsest ohtu Eesti julgeolekule ei ole.
Leo Kunnas, palun!
Sõjalist ohtu, vabandust!
Austatud istungi juhataja! Hea peaminister! Täna on avalikes allikates uudis, et Eesti hangib nüüd 500 Spike SR-i ehk kahe kilomeetri laskekaugusega tankitõrjerakettlasku, mis on minu arust väga positiivne uudis. Te ei maininud sellest sõnagagi. Kas see kuulub ka selle 380-miljonilise lisaprogrammi hulka või mitte?
Aitäh! Ma mainisin laskemoona, see on nii suure- kui ka väikesekaliibriline.
Aivar Kokk, palun!
Austatud peaminister! Hea juhataja! Natukene naljakas on täna see, et enne, kui te rääkima hakkasite, me juba ERR-ist saime lugeda, mida te räägite. Ja meie käest, muidugi teie nõunikud saatsid sõnumid ja küsisid, kuidas meeldib, ma ütlesin, pole veel kuulnud ja ei ole uudist ka ERR-ist läbi lugenud täpselt. Aga me mõtleme seda, et üheksa kuud tagasi pressi ajal tehti otsus, et nii kaitseväe, politsei, piirivalvel – igalt poolt tuleks vähendada ja kärpida. Esmaspäeval me kohtusime piirivalve ja politseijuhiga Elmar Vaheriga. Ta ütles, et 300 inimest koondati politseist, sellest küll 50 olid puhkpilliorkestri inimesed ja 150 olid need, keda ei olnudki kunagi enne varem tööle võetud. Ja nüüd te räägite 380-st miljonist. Ma saan aru, et seda ei ole, et nagu mitte teie ei taha seda raha kasutada, vaid te arvate, et järgmised valitsused võiksid järgnevatel aastatel seda kulutada. Selle aasta eelarves ju sellist numbrit ei ole ja lisaeelarvet ei ole ka Riigikokku toodud. Kas ma saan õigesti aru, et see 380 miljonit on mõeldud järgmistele valitsustele? Aitäh!
Aitäh! See 380 miljonit on mõeldud Eestile. Et selles suhtes meil on selline julgeoleku olukord, et kõikvõimalikud hanked riigikaitses võtavad aega ja selleks peab olema selge, et selles on ka riigieelarves vahendid. Jah, see puudutab järgmiste aastate eelarvet, see puudutab riigieelarve strateegiat. Aga see puudutab ka seda aastat, mida me saame sellel aastal juba teha. Nii et, selles suhtes see on vajalik mitte valitsustele eraldi, vaid ikkagi selleks, et Eesti julgeolek oleks tagatud.
Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh! Proua peaminister! Mu esimene küsimuse osa oleks selline, proua peaminister, et te ütlesite, et otsest ohtu Eestile ei ole. Aga ma arvan, et äärmiselt oluline nii nagu meile, nii ka tegelikult diplomaadi ... avalikkus jälgib seda, et oleks hea teada saada, milline on valitsuse ohuhinnang praeguses kahtlemata julgeolekukriisis. Milline on ohuhinnang Euroopale, NATO-le ja sealhulgas Balti riikidele? Ja teiseks ma paluksin kirjeldust selle 380 miljoni euro kohta. Mis aastate lõikes neid kohustusi võetakse? Kui palju ja millistele sõjalistele täiendavatele võimetele see raha läheb? Ja kui palju sellest läheb moonale ja seal oli veel, ma kujutan ette, väiksemaid asju, nagu välisteenistuse turvamine?
Aitäh! Olete olnud ise valitsuse liige ja teate väga hästi, et ma ei saa siin avada kõiki neid täpseid detaile selle kohta ja ma ei saa ka siin avada ohuhinnangut, mida tutvustatakse suletud ruumides. Seetõttu on mul ettepanek, et kuna ka teil Riigikogus on sellised võimalused, siis kutsuge inimesed, kes teile seda ohuhinnangut tutvustavad, ja te olete samas pildis. Kuigi ma arvan, et seda teile tehakse ka pidevalt.
Toomas Järveoja, palun!
Vabandust! Üks asi veel. Otsest sõjalist ohtu ei ole, ma ütlesin seda, jah. [[Saalist kommenteeritakse.]] Jaa, seda ma ei saa ju siin avaldada, seda saate ... [[Saalist kommenteeritakse.]] Jah, ma seda ei saa siin avaldada praegu, seda järjest lahti võtta, eriti arvestades seda, et valitsuskabinet on teinud põhimõttelise otsuse ja otsuse vormistamine konkreetselt jääb ju järgmiste kabinetiistungite jaoks.
Härra Järveoja, palun!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud peaminister! Te olete korduvalt oma ettekandes öelnud, et Eestile otsest sõjalist ohtu ei ole. Kas te võite öelda, et meie lõunanaabritele, lätlaste ja leedulastele ka otsest sõjalist ohtu ei ole? Aitäh!
Aitäh! Nii Läti kui ka Leedu on Valgevene hübriidrünnaku all endiselt, nii et nad on natuke keerulisemas julgeolekuolukorras, kui meie oleme. Meie sellist survet oma piiridele hetkel ei näe, mis ei tähenda seda, et see ei või päevadega muutuda. Nii et jah, kui hübriidrünnakud on osa kogu sellest suuremast pildist – ja seda nad kahtlemata on –, siis nemad on veel keerulisemas olukorras kui meie.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Kui leib sai kapist otsa, siis saabus nälg majja. See iseloomustab praeguse valitsuse tegevust ja iseloomustab ka julgeolekupoliitika valdkonnas. Kui me koostasime käesoleva aasta eelarvet, siis oli riigikaitse teema väga teravalt üleval ja lisaks mina mitmel korral ka teiega suhtlesin nii infotunnis kui ka kirjalikult, mis puudutas Eesti julgeolekut, ohuhinnangut, piiri kiiremat väljaehitamist, piirikaitse tugevdamist ja nii edasi. Ja te ütlesite, ei ole vaja isegi ajutisi rajatisi piirile paigutada, ja mitte mingisugust juttu käesoleva aasta eelarve koostamisel, mis algas paar nädalat tagasi, ei olnud täiendavatest riigikaitsekulutustest ega mitte mingisugust initsiatiivi valitsuselt. Nüüd olete te jõudnud arusaamisele, et seda peaks tegema, ja seda te teete, nii et me loeme meediast enne, kui kuuleme teilt saalist ja te räägite laiapõhjalisest koostööst erakondade vahel. Kas ei oleks olnud mõistlikum teha seda komisjoni kaudu, haarates ka teised poliitilised jõud, et me tõepoolest seda probleemi vaatame ühiselt? Miks te keerate ka julgeolekupoliitika propagandistlikuks palaganiks?
Vabandust! See etteheide kindlasti peaks kõlama mitte minu suunal, vaid mõne teise erakonna suunal. Mul on väga kahju tegelikult näha seda, et Isamaa, kes on alati seisnud ...
Härra Seeder! Härra Seeder! Teile vastatakse praegu. Jaa. No siis palume ka proual ja härral tagapool kuulata koos härra Seederiga peaministri vastust. Palun!
Mul on selles suhtes väga kahju, et Isamaa, kes on ju seisnud selle kaitsepoliitika eest ja riigikaitsesse väga palju panustanud, nüüd võtab sellise hoiaku ja üritab seda kuidagi poliitiliseks keerata. Riigikaitsekomisjoniga oli meil alles hiljuti kohtumine Rahukohtu majas. Ka nendest teemadest oleme rääkinud, oleme rääkinud sellest ohuhinnangust ja kõigest sellest, aga arusaadavalt me peame tegema kiirelt kaardistused, mida me saame teha, mida me ei saa teha, ja kiirelt vastavad otsused tegema. Seda peab tegema valitsus niikuinii. Nii et loomulikult olen valmis kõike arutama, aga see on juba Riigikoguga kokku lepitud, sest see on riigikaitse arengukava, mida me lihtsalt kiirendame.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea esimees! Austatud peaminister! Sellel riigikaitsekomisjoni istungil viibisin ka mina ja ma pean tunnistama, et nendest summadest küll juttu ei olnud, ka prioriteetide jagunemisest seal juttu ei olnud. Aga siiski ma kiidan valitsust selle selle sammu eest. Peaks ka ütlema, et see on tõesti samm õiges suunas. Ainukene küsimus on, et võib-olla oleks pidanud astuma pikema sammu ja tegema seda natukene varem. Aga ma tuleksin siiski selle 380 miljoni juurde ja riigi eelarvestrateegia juurde. Te küll olete korduvalt vältinud ütlemast, kuidas see nüüd võiks järgnevatel aastatel jaguneda. Aga siiski, kas nüüd pärast seda, kui te olete koalitsioonipartneriga läbi rääkinud järgmisel nädalal, saanud selle ära fikseerida, saame me ikkagi teada, kuidas riigi eelarvestrateegias need protsendid jagunevad? Kas need on jätkuvalt 2,0 ja siis otsustatakse ad hoc ...
Hea küsija!
... või on need ikkagi juba 2,3 ...
Hea küsija, teie aeg. Me peame arvestama, et üks minut on küsimuseks.
Aitäh! Mina ei jääks sellesse protsenti sugugi kinni. See protsent tundub olevat mingi selline oluline oluline number, aga ma juhin tähelepanu sellele, et kui seda protsenti väga taga ajada, siis, kui on majanduskasv, siis ju kogu investeeringud langevad. Seetõttu võib-olla mõistlik on ikkagi rääkida sellest, mida me teeme, kui palju me panustame, et see oleks piisav nende võimelünkade ületamiseks. Aitäh!
Indrek Saar, palun!
Tänan! Lugupeetud peaminister! Ma olen kindlasti seda meelt, et tänane julgeolekupoliitiline olukord on väga tõsine ja sellepärast me selleteemaline arutelu ka Riigikogus on kindlasti väga tervitatav, nii et tänan selle eest. Ma olen teiega nõus selles, mis puudutab meie liitlassuhteid, nende hoidmist ja tugevdamist ja ka täiendavat panustamist meie kaitsevõimetesse. Küll aga ei saa ma sugugi nõus olla teise poolega, mille te pidevalt kipute ära unustama ja nagu nii eilsed kui tänased ja viimaste päevade arutelud energiateemadel näitavad, siis te minu hinnangul ei võta piisavalt tõsiselt seda, mida tähendab võimalike sisepingete tekkimine ja milliseid kaarte see meie välisvaenlasele kätte mängib. Aga minu küsimus on tulenevalt ühest eelmistest vastustest. Te ütlesite, et Eestile otsest ohtu ei ole, samal ajal me oleme täna siin arutamaks peaministri erakorralist avaldust. Kuidas sellega siis on, kas me heaolukord on tõsine või ei ole tõsine?
Hea küsija, teie aeg!
Aitäh! Meie julgeolekuolukord on väga tõsine ja samamoodi olen nõus sellega, et ühiskonnas on väga palju pingeid. Pinged on kasvanud seoses selle pikaleveninud tervisekriisiga, mis paraku endiselt jätkub, pinged on suurenenud seoses elektri- ja energiahindade tõusuga ja see on väga halb, et tõesti ühiskonna pinged, kui me oleme üksteisega justkui nii pingelistes suhetes, siis kindlasti on see pigem head meelt mööda meie vaenlastele või neile, kes tegelikult ei mõtle nii positiivselt, et Eesti võiks hakkama saada kõikide nende kriisidega. Nii et ma arvan, et seda peab silmas pidama, et neid pingeid loomulikult ei tohi kuidagi eskaleerida siseriiklikult. Me püüamegi neid pingeid maandada ka erinevate leevendusmeetmetega, aga siin on ka kõigil meil endal muidugi roll.
Austatud peaminister! Ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Nüüd liigume edasi läbirääkimiste juurde, avan läbirääkimised ja palun Riigikogu kõnetooli Reformierakonna fraktsiooni esindaja Marko Mihkelsoni. Palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Ma tahaks tänada peaministrit selle väga olulise teematõstatusega siin Riigikogus! Ma ausalt öeldes ei meenuta, millal viimati valitsusjuht meie ees esines just nimelt julgeolekupoliitikast seotud teemadega. Aga põhjus selleks, miks seda täna peaminister teeb, on ilmselge. Nii keerulises julgeolekupoliitilises olukorras, täpsem oleks nii öelda – julgeolekukriisis –, ei ole kogu Euroopa olnud alates teisest maailmasõjast alates. Võiks öelda, et siin on küll erinevates debattides mängitud mõttega, et kuhu aega me tagasi peaksime tänasest päevast minema, et võrrelda seda, mis meiega täna toimub, ja meiega, ma ei pea silmas ainult Eestit, vaid ka meie liitlasi ja suhteid Venemaaga. Siis rohkem on see võrreldav pigem 30-ndate aastatega eelmisest sajandist, kui Kuuba kriisiga või külma sõja lõpuajaga. Tegelikult on olukord, kus kohas meie naaberriik, kaasa arvatud ka konventsionaalsed sõjalist jõudu või sellega vähemalt ähvardades püüab muuta julgeolekukorda kogu Euroopas, püüab tekitada uusi mõjutsoone, püüab otseselt ähvardada Ukraina demokraatliku riigi hävitamisega, milleks nad oma sõjajõudu praegu piiridele koguvad ja šantažeerida kogu maailma, tegelikult läänemaailma, ennekõike siis loobuma oma põhimõtetest. Ma arvan, et selles osas see debatt, mis täna on siit käivitatud, ma usun, viib selleni, et sõltumata sellest, kas me oleme opositsioonis, koalitsioonis, milliseid vaateid me esindame, me tegelikult töötame selle nimel, et meie Eesti riigi julgeolek tänases muutuvas keskkonnas. Siin keegi küsis, et kui ohtlik siis on, Indrek vist küsis, siis ma ütleksin niiviisi, et senikaua, kuni elab Venemaal mõte impeeriumi taastamisest ja nad teevad ja tegutsevad reaalselt selle nimel, kaasa arvatud sõjajõudu kasutades, nagu me oleme näinud Gruusias, Ukrainas, mujal, siis senikaua püsib reaalne oht meie julgeolekule ja me peame tegema kõik, et see julgeolek, mida me loome oma iseseisvasse kaitsevõimesse panustades, oleks usutav, et see oleks usutav vastasele, see oleks usutav meie kodanikele, see oleks usutav meie liitlastele. Sest selge on see, et kui me ise ei panusta oma kaitsevõime edendamisse, siis on väga keeruline paluda ka oma liitlastelt, kas lähematelt või kaugematelt liitlastelt, seesugust abi. Seetõttu väga oluline on, et tänase debati pinnalt ka julgeolekupoliitika aluste aruteludes, mida me praegu nii või teisiti ju peame neid ümber vaadates, me keskenduks jah, võib-olla mitte sellele, kas uus põrand peaks olema kaks koma neli-viis või kuus protsenti. Aga selge on see, et need võimed, mida me täna loome, muu hulgas ka õhukaitsevõime, mida me hakkame looma ja hea oleks, kui me teeme seda koos liitlastega, ennekõike Balti liitlastega ja Ameerika Ühendriikide ja teistega. See kõik eeldab, et need püsikulud kaasaegse relvastuse n-ö omandamisel vaieldamatult need tõstavad seda põrandat, millesse me oleme valmis investeerima lähemate aastate jooksul. Ma arvan, et Eesti ei saa jääda maha näiteks Leedust, kes on kokku leppinud poliitiliselt kõigi erakondade tasandil, et aastaks 2030 nende kaitsekulud tõusevad 2,5 protsendile. Aga ma olen nõus peaministriga, et tähtis ei ole vaadata otsa mitte niivõrd numbritele, vaid nendele võimekustele või võimetele, mida me oma iseseisvas kaitsevõimes ise oleme suutelised looma, aga me oleme ju näidanud 30 aastaga, et me oleme võimelised nullist looma väga võitlusvõimelise, kaitsevõimelise Kaitseväe. Teiseks, kindlasti hästi oluline on koostöö meie liitlastega, eeskätt Ameerika Ühendriikidega, ka teistega, et seda heidutust praegu ja nüüd ja kohe meie regioonis tõsta. Eesti-Läti-Leedu-Poola poliitiline ja diplomaatiline koostöö on erakordselt oluline. Ja lõppeks, muidugi kõigi nende võimalike sõjastsenaariumide puhul, mida praegu päevast päeva räägitakse seoses Ukrainaga, ainus viis, kuidas Ukraina riiki, tema demokraatlikku riiki tema hävingust päästa, on see, et me peame Ukrainat aitama mitte ainult sõnadega, vaid tegudega ja see, mida on Eesti Kaitseministeerium välja pakkunud – ka reaalse kaitserelvastuse tarnete osas, annetuste osas, on erakordselt oluline. Sama peaks tegelikult tegema ka teised NATO liitlased, nagu Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia on seda juba teinud. Aga veel kord, ma usun, et see tänane debatt loob pinnase sellise suurema ühismeele tekkeks ka meie julgeoleku ja kaitsepoliitilises edasises arutelus. Aitäh!
Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli ettekandeks Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindaja Jaak Juske. Palun!
Austatud Riigikogu esimees! Hea peaminister! Kaitseminister! Auväärt Riigikogu! Ajaloo pikas vaates me oleme elanud julgeoleku mõttes Eesti kuldajastul. Oleme teinud kõik selleks, et Eesti ei jääks enam kunagi üksi: meil on tugevad liitlased, me eraldame riigikaitsele eeskujulikud 2,3% SKT-st, riigikaitse on olnud valdkond, mida oleme arendanud läbi aastakümnete juba parteideülese konsensusega. Sellest kõigest on aga täna vähe. Meie naaber Venemaa on rikkunud juba aastaid rahvusvahelist õigust ning okupeerinud osaliselt oma naabreid. Kõik märgid näitavad täna, et lähinädalatel on Kreml alustamas uut sõjakäiku Ukraina vastu. Hiljuti nägime hübriidsõja uut peatükki Valgevene, Poola ja Leedu piiril. Sõda on jõudnud meie vahetusse naabrusse. Ohtu tajuvad ka muidu neutraalsed riigid nagu Soome ja Rootsi, kes suurendavad oluliselt oma kaitse-eelarvet ja -valmidust. Vana tõde ütleb, et kui tahad hoida rahu, valmistu sõjaks. Analüütikud on seisukohal, et Ukraina järel võib Kremli järgmine sihtmärk olla loogiliselt Baltikum. Putin eesmärk on panna proovile varem või hiljem NATO usaldusväärsus, pidamata selleks suuremat sõda. Meil tuleb selleks stsenaariumiks valmis olla. Möödunud sajandi kolmekümnendad aastad näitasid, et Eesti riik ei jää üksi püsima. Aga toonasest ajast on õppida ka seda, et agressorile ei tohi anda järgi. Nõrkuse näitamine annab talle vaid hoogu juurde. Head kolleegid! Täna on Eesti jaoks kõige olulisem hoida liitlassuhteid, aga tuletada oma lääne partneritele meelde ka seda, et kokkulepped Venemaaga ei taga rahu. Üks pool peab nendest lepetest kinni, teine aga mitte. Krimmi okupeerimise järgselt suurendas NATO oluliselt Baltikumi heidutust. Täna tuleb seda taas teha. Samas peab Eesti kiirkorras tugevdama iseseisvat kaitsevõimet. Siin on suuremad investeeringud lähiaastatel hädavajalikud. On väga hea, et auväärt peaminister valitsuse vastava initsiatiiviga täna Riigikogu ette on tulnud. Sotsiaaldemokraadid toetavad seda algatust. Samas on väga oluline, et kõik need otsused sünniksid ka tulevikus mitte valitsuse kabinetivaikuses vaid parteideülese konsensuse kaudu. Aga mis kõige tähtsam? Nagu ütles oma eilses kõnes hea kolleeg Indrek Saar: me võime kulutada riigikaitsele üha suuremaid summasid. Kui me ei hoia aga korras omaenda koduhoovi, pole sellest kõigest väga palju kasu. Kõik algab ju meie enda rahva kaitsetahtest, mis on otseses seoses usaldusega oma riigi ja valitsuse suhtes. Kui valitsus jätab suure osa rahvast külmal talvekuul suurte soojaarvetega üksi, lõhub see meie väikest ühiskonda rohkem, kui ükskõik milline Kremli propagandarünnak. Sellest aga peaminister meile täna ei rääkinud. Aitäh!
Aitäh! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni esindaja Leo Kunnase. Palun!
Austatud istungi juhataja! Hea peaminister! Hea Kalle, et said tulla täna. Olen ainult sinuga nõus, hea peaminister, sinu terve kõne esimese osaga, kus sa kirjeldasid olukorda, kus me oleme, et see ongi väga tõsine. Ja selge on see, et me peame rohkem pingutama. Ja ka see initsiatiiv, et panna riigikaitsesse lisa järgmise nelja aasta jooksul 380 miljonit eurot, on ainult tervitatav. See on ju sama, mida me pakkusime välja strateegia 2035 parandusettepanekutes, et tõstame kaitsekulud 2,6%-ile. Sellega see sisuliselt tõusebki kuskile 2,5–2,6%-le, kui see meede ellu viiakse. Ja samuti ma olin kriitiline arengukava suhtes, et me ei saa seda koostada selles julgeolekuolukorras 2% raamistikus, vaid peame seda raamistikku suurendama. Ja nüüd me tegelikult olemegi seda tegemas ja see on positiivne areng. Aga nüüd vaatame lähemalt seda sisu, mis me peaksime täpsemalt tegema. Selge see, et see meetmete pakett, mis teil plaanis on, te peaksite jagama selle kaheks. Kõigepealt viivitamatud meetmeid, mida me peaksime rakendama sellel aastal. Ja ka selleks meil oleks tegelikult vaja lisaeelarvet. Kui suur see summa on, kas üks neljandik sellest või natuke suurem, seda peaksite te ju edaspidi otsustama. Aga siia kuuluks põhimõtteliselt laskemoon, miinid, tankitõrjevahendid. Ma saingi aru, et proua peaminister, te ise sellest palju ei rääkinud, aga ma peatuksin veel kord sellelsamal Spike LR ehk siis see kahe kilomeetri raadiusega tankitõrje ühekordsete rakettlaskude hankel, mis lähevad nii Kaitseväe kui Kaitseliidu üksustele. See on just üks nendest meetmetest, mis praegu vaja on teha, sest see tõstab oluliselt meie tankitõrjevõimekust. Oletame, et sõjas iga teine rakett läheb pihta, see tähendab seda, et 200–250 vaenlase soomusmasinat on põhimõtteliselt hävitatud ja see on selline relvasüsteem, mida iga võitleja saab käsitseda ja mida saab väga kiiresti õpetada. Selletüübilised otsused peakski sisalduma selles viivitamatute meetmete paketis, mis siis juba kohe sellel aastal tehakse. See, loomulikult, nagu ma mainisin, vajaks lisaeelarvet või siis valitsuse reservide kaasamist, nii kuidas te paremaks näete. Ja teine pool muidugi siit edasi on see, mis me siis teeme ära nelja aasta jooksul, millised võimearendused me jõuaksime ära teha, mis meile hädavajalikud oleks. Siin peaks ka loomulikult tegema mingi jaotuse kohe, mis siis sellest 380 miljonist saab endale sõjaline riigikaitse, mis saaks sisekaitse ja mis saaks teised ministeeriumid laiapõhjalise riigikaitse teostamiseks ja arendamiseks. Võtame näiteks Siseministeeriumi. Siseministeeriumil elementaarne vajadus nelja aasta jooksul, et teha ära oma põhilised riigikaitse ülesanded ehk sisekaitsereserv, piiri tugevdamine, need on 80 miljonit nelja aasta jooksul. See on kõigest 20 miljonit aastas, see ei ole mingi müstiline summa, mida nad on ise esitanud, ja loomulikult selles raamistikus, kus nad praegu on, ehk neil oli proportsionaalne kärbe ja nad lihtsalt mõtlevad ellujäämise peale, nad päris neid ülesandeid ju ei suuda täita. Seda oleks vaja teha, sest on ju selge, et see sõjaline konflikt kas algaks või sellega kaasneks relvastatud sisekonflikt, kus piirivalve ja politsei on esimesena tulejoonel. Ja siis loomulikult teised ministeeriumid ehk mis varude keskus siin saaks, mida nemad teeks? Aga sõjaline riigikaitse loomulikult on ikkagi kõige olulisem. Paluks lisaaega ka.
Kas kolm minutit? Palun, kolm minutit!
Mida me siis saaksime ja jõuaksime ära teha? Kui me vaatame neid võimelünkasid, siis keskmaa õhutõrje on muidugi esimene, millest me oleme rääkinud ja mille kohta ka riigikaitsekomisjon on teinud Vabariigi Valitsusele kirja, et me peaksime seda tegema. Just peaksime seda tegema kineetilise võimekuse osas ehk konkreetselt relvasüsteemide, raketisüsteemide osas, millega me vaenlase lennuvahendeid ka alla suudaksime tulistada. See on jätkuvalt kõige suurem võimelünk. Meil on konsensus komisjonis, ka komisjoni kaadrisõjaväelaste hulgas, et see on oluline ja see on tähtis, ja ilmselt sama võivad siin kinnitada kõik muud erukindralid, seda eriti õhutõrje ja õhuväe omad. Sellega me ei tohiks viivitada, sest see ongi nii, et see tsükkel on neli aastat. Kui me teeme selle otsuse praegu, siis me saavutame mingi tulemuse täpselt sellekssamaks 2025. aastaks. Ja loomulikult meil on mõistlik püüda teha neid otsuseid siin koosmeeles, sest see otsus mõjutaks iseenesest ju mitte ainult seda valitsust, praegust valitsust, vaid ka järgmist, võib-olla ka ülejärgmist. Siin me peaks liikuma suurema koosmeele suunas, et need otsused teha. Loomulikult meil on ka mujal probleeme. Meil on maakaitses mitmeid nõrku kohti, maakaitsel ei ole lähiõhutõrjet, maakaitse kaartulevõimekus on nõrk. Meil oligi ka näiteks meie kriitika selles suhtes, et kas 122 mm suurtükke anda Ukrainale või mitte. See kriitika seisneski selles, et kui meil on endal, meil praktiliselt ei ole üleliigseid suurtükiväe relvasüsteeme, me peaksime tugevdama maakaitse kaartulevõimekust, siis see peaks minema sinna. Samamoodi pioneerivõimekust on seal vaja tugevdada, pluss me näeme ka seda, et Suur-Tallinna ruumi kaitseks lisaks sellele, et meil ei ole keskmaa õhutõrjet, meil on ka üldiselt vähe vägesid, lihtsalt me vajaksime kolme-nelja pataljoni..... vägesid siia lisaks, lihtsalt tavalist jalaväge, mis ei pea olema organiseeritud pataljonide kaupa, vaid mis võib olla ka teistmoodi ehk kuuluks osana maakaitse struktuuri. Meil on vaja need kõige elementaarsemad sammud lihtsalt teha, et olla paremini valmis selleks sõjaliseks konfliktiks. Kui siinsamas Suur-Tallinna ruumis me võime oletada, et siin ainuüksi potentsiaalset viiendat kolonni võib olla nii palju, et Kaitseliidu Tallinna maleva või Harju maleva üksused ei tuleks sellega lihtsalt üksi toime, siis me ei saa jätta pealinna niiviisi unarusse. Siin on selline loetelu kõige hädapärasematest asjadest, mida oleks vaja teha nii põhimõtteliselt sõjalise riigikaitse, sisekaitse kui laiapõhjalise riigikaitse osas. Tänan!
Aitäh! Protseduuriline küsimus, Helir-Valdor Seeder, palun!
Ei, mul ei ole protseduurilist küsimust.
Vabandust! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Isamaa fraktsiooni esindaja Urmas Reinsalu. [[Urmas Reinsalu küsib lisaaega.]] Kaheksa minutit kokku. Palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Proua peaminister! Härra kaitseminister! Rahvaesindus! Hea Eesti rahvas! Hinnang praegusele julgeolekuolukorrale. Euroopa on julgeolekukriisis ning see julgeolekukriis kujutab sõjalist ohtu Balti riikidele. See julgeolekukriis kujutab ohtu Venemaa naabritele, see julgeolekukriis kujutab sõjalist ohtu tervele Euroopale ning NATO-le. Kindlasti selles kontekstis me peame viivitusteta menetlema uusi julgeolekupoliitika aluseid. Ohuhinnang kriisile on tegelikult ka tee, kuidas me seame oma võimevajadusi ja kuidas me astume samme koos liitlastega selle sõjalise ohu maandamiseks. Näiteks, nii Soome kui ka Leedu oma kehtivates julgeolekupoliitika alustes seda sõjalist ohtu, mis tuleneb Venemaa poolt, selgelt tunnistavad. Selles ei ole midagi salajast ega kohatut. Teiseks, olukord seoses meie julgeolekuvajadustega NATO liinil. Meie esmane eesmärk peab olema liitlaste suurem kohalolek Balti riikides, eriti Ameerika Ühendriikide kohalolek, sõjaline kohalolek Balti riikides. Praeguses julgeolekusituatsioonis sellele ei ole alternatiivi. Esmane, vähemasti esmane, mida me peame taotlema, on see, et osa Saksamaalt Poola paigutatud F-16 hävitajaid, mida on ka öeldud, et nad teevad koostööd Šiauliai ja Ämari õhuturbemissiooniga, et osa neid F-16 hävitajaid paigutatakse vastavalt Šiauliaisse ja Ämarisse. Teiseks, me peame taotlema Balti-Poola kaitseplaanide revideerimist seoses sellega, et julgeolekusituatsioon on muutunud ja muutunud negatiivseks.
Hea ettekandja, ma vabandan teie ees. Head ametikaaslased, saalis on lärm, see segab, siia saali ette on kuulda lärmi. Palun austame ettekandjat ja austame neid ametikaaslasi, kes soovivad kuulata. Palun teeme need jutud saalist väljas. Hea ettekandja, palun!
Muutunud julgeolekuolukord kindlasti tingib meilt ka uue vaate meie riigikaitse enda rahvuslikele võimekustele. Valitsus võttis detsembrikuus vastu uue kümneaastase riigikaitse arengukava. Kahtlemata see arengukava rakendamise tempo tuleb põhimõtteliselt üle vaadata ja teha seda selliselt, et on kaasatud kõik poliitilised jõud parlamendis. Me vajame konsensust, konsensusele praeguses kriisis ei ole alternatiivi, ja me vajame reaalseid otsuseid, mis on täidetud sisuga, mis tõstavad meie kaitsevõimet kiiremini. Teiseks, see, mis puudutab, võtab proua peaministri tehtud ettepanekuid valitsuse planeeritavate täiendavate laiemas pinnas riigikaitsekulude kohta, see kirjeldus nende kulueesmärkide kohta jäi napisõnaliseks. Kindlasti meil on igati põhjendatud moona suuremas mahus juurde hankimine. Kuid mõistlik on valitsuse poolt tegelikult planeerida lisaeelarve julgeolekueelarve näol, teha seda venitusteta ja kiiresti, selleks et me saaksime langetada need riigieelarve mõttes siduvad otsustused. Teiseks, mis puudutab ka sisejulgeolekut. Isamaa on veendunud, et praeguses kriisis me vajame suutlikkust ja võimekust ka sisejulgeoleku vallas. Seetõttu tuleks üle vaadata ja loobuda nendest sisejulgeolekut destabiliseerivatest koondamistest, mis tegelikult on ette planeeritud. Need ei ole praegu tarvilikud, praegu ei ole see moment. Tuleb tunnustada valitsust, et ta loobus eelmise aasta kevadel riigi eelarvestrateegias üle 100 miljoni euro kärpest, mida planeeriti. Tõsi, see juhtus väga dramaatiliselt, kus kaks asjaosalist pidid läbima alati poliitikute jaoks piinava umbusaldusavalduse protsessi. Aga see signaal valitsusele jõudis kohale ja see väärib tunnustust. Valitsus sai aru, et see plaan ja tegevus on täiesti lühinägelik. Sest ma tuletan meelde, et see kavatsus, mis eelmise aasta riigi eelarvestrateegias meile esitati, see 100 miljoni eurone kärbe, juhtus vaid mõned kuud pärast seda, kui Putin oli täpselt sama käekirjaga koondanud suuremahulised üksused Ukraina piiridele. Nüüd, puudutavalt relvaabi Ukrainale, seda tuleb rakendada kiiresti ja leida tee ka lõpptootjate kooskõlastusega, mis võimaldavad meil seda abi rakendada, veelgi enam, kutsuda laiemat hulka liitlasi seda tegema. Ja teiseks, me peame koostöös liitlastega rõhuma sellele, et venitusteta ... Ja see oli ka minu osundus, kui ma 4. jaanuaril teile, proua peaminister, saatsin kirja ja kutsusin üles seisma koos liitlastega selle eest, et kehtestataks automaatne sanktsioonimehhanism, see sanktsioonimehhanism, mis on tegelikult juba jõustatud Venemaa suhtes, juhul kui ta kavatseb täiendavat täiemahulist sõjalist agressiooni intensiivistada või eskaleerida Ukrainas seda automaatset mehhanismi, me vajame. Me oleme praegu selles mõttes Euroopa julgeolekuarhitektuuris pretsedenditus olukorras, kus sõjaga ähvardamine tekitab läbirääkimist keskkonnaga. See on kindlasti asjaolu, millega me ei saa nõustuda põhimõtteliselt, eriti NATO piiririigina. Eelmise aasta jaanuari sõjaline eskalatsioon tõi kaasa Bideni-Putini tippkohtumise, me mäletame, Genfis eelmise aasta suvel. Nüüd tegelikult on ka aset leidmas kahepoolsed läbirääkimised. Hea on, et NATO liikmesriigid on oma ühtsust demonstreerinud, kuid kindlasti see loogika peab olema, et sellisele sõjaga ähvardavale retoorikale, mis on otseses vastuolus ÜRO põhikirjaga, sellelt tasapinnalt läbirääkimistesse astumine ei ole põhjendatud. Ja kindlasti oleks olnud põhjendatud Eestil, nagu ma panin ette ka eelmise aasta sügisel, et need ultimaatumid, mida Venemaa on esitanud, sisuliselt uue Jalta leppe sõlmimiseks, et nende hukkamõist oleks olnud kohane ka Eestil kui ainsal Ida-Euroopast valitud Julgeolekunõukogu ajutisel liikmel tõstatada ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni julgeolekunõukogus. Just nendeks küsimusteks ongi julgeolekunõukogu kui probleemide rahumeelse lahendamise koht maailma rahvaste poolt loodud. Lõpetuseks. Me oleme erinevates kriisides, julgeolekukriis ohustab meie rahvuslikku iseolemist, see tähendab, et me vajame otsustavust, me vajame selgust ja me vajame töövõimelist valitsust laiemas plaanis. Ja see kahtlemata, valitsuse töövõime, on siin kriitilise kaaluga ja see, tuleb tunnistada, on löönud kõikuma. Küsimus, kas meil on usaldust, et see valitsus sellise võimekusega suudab erinevates küsimustes otsuseid langetada ja suudab ka nii söakalt julgeolekuprobleeme lahendada, see on kindlasti mõttekoht. Aga veel kord: julgeoleku teema, riigikaitse teema peab olema konsensuse teema. Oleks olnud parem, kui need küsimused me oleksime püüdnud lahendada konsensuslikus arutelus riigikaitsekomisjonis ja tegelikult kogu parlamentaarset kogukonda kaasates neid lahendusi leida, sest me ei tohi sündmustel sabas liikuda. Aitäh! Ma palun Riigikogu kõnetooli Eesti Keskerakonna fraktsiooni esindaja Enn Eesmaa, palun.
Aitäh! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Eesti Keskerakonna fraktsiooni esindaja Enn Eesmaa. Palun!
Suur tänu! Austatud peaminister, kaitseminister, head kolleegid! Praeguses igasuguse julgeoleku keerulises olukorras on küllap kõigile üheselt arusaadav president Lennart Meri poolt käibele tulnud sügava sisuga fraas: "Ei kunagi enam üksi." Ma töötasin tema meeskonnas, kui see fraas sündis. Kõik on kindlasti nõus, et teha tuleb kõik, et turvalisust nii üksikisiku kui ka kogu ühiskonna ja riigi tasandil tagada. Eri arusaamad on aga selles, kuidas ja mille arvel kõike seda turvalist heaolu saavutada. Kui käsitleme kitsalt riiklikku julgeolekut, peavad ühed oluliseks, et me oma panust selles vallas suurendaksime. Teised on aga kahtlevad ning isegi küsivad, kas oleme ikka kindlad, et meid võib ida poolt oht ähvardada. Riigikaitsele mõeldud raha võiks ja peaks nende arvates kasutama hoopis mujal. Riigikogu on just see sobivaim paik Eestis, kus seda laadi arutlusi ja debatte pidada. Meil on esindatud nii koalitsioon kui ka opositsioon. Mul on hea meel tõdeda, et riigikaitsekomisjoni istungitel käsitleme kõiki teemasid koos ekspertidega süvendatult ning kõik saavad võimaluse oma arvamused välja öelda ja neid ka põhjendada. Tahan rõhutada head koostööd Kaitseministeeriumi ning ministriga. Vahetevahel me ka hääletame, kuid see pole tavaline. Nagu teada, on meil praegu käsil õige mitu ohtlikku kriisi. Seega peame olema ettevaatlikud, kas tasub inimeste närvilisust veelgi suurendada elualal, mille suhtes on igal indiviidil praktiliselt võimatu midagi veidigi otsustavat ette võtta. Tervise- ja energiakriisis on need võimalused olemas, kuigi mitte väga suured. Eesti liidrid on üksmeelselt kirjeldanud sõja puhkemise reaalset võimalust Ukrainas ning ei pea olema eriline analüütik taipamaks, et relvakonflikt võib laieneda. Liidritel on kasutada andmed, mis tavainimestele on kättesaamatud. Seda usutavamad nende ennustused tunduvad. Mõned kommentaatorid, kes päevast päeva Moskvat ja Venemaad karmilt kritiseerivad, on ka ise aru saanud ja arvanud, et kõik sõltub sellest, kui kaua president Putini närvid vastu peavad. Ja ometi on Eesti saavutanud president Meri poolt püstitatud olukorra: me kuulume NATO-sse ning Euroopa Liitu. Eestit esindavad NATO juhtkonna juures me oma professionaalsed asjatundjad. Osa Riigikogu liikmeid on koondunud NATO Parlamentaarsesse Assambleesse. Julgeoleku- ja kaitseküsimustega tegelevad mitu Riigikogu komisjoni. Me teeme kõigekülgset koostööd nii Balti, Põhjala kui ka Euroopa Liidu ja maailma tasandil. NB8-sse ehk Põhjala-Balti kaitsekoostöö raamistikku kuuluvad dialoogid kaitseministrite, poliitikadirektorite ja kaitseväe juhatajate tasandil. Loomulikult on koostööd võimalik tõhustada. Edaspidisteks arenguteks on ruumi nii olukorra teaduslikkuse suurendamisel, ühiste võimearendusprojektide leidmisel, sõjalise koostegutsemisvõime arendamisel kui ka küberkaitse valdkonnas, kus Eestit peetakse ju tõsiseks tegijaks. Muutunud olukord on aeglaselt muutmas ka Rootsi ja Soome rahva suhtumist NATO-ga liitumise võimalusse. Hiljuti avaldatud küsitluse tulemused viitavad selgesti, et soomlaste skeptitsism NATO suhtes on vähenenud. Ligi kolmandik rahvast kujutab Soomet juba täna ette NATO liikmesmaana. Esimest korda on liikmelisuse eitajate protsent jõudnud alla 50. Soomlane räägib vähe, aga kui vaja, siis võtab püssi ja läheb kõiki ohte trotsides vastu kas või ülekaaluka vaenlase haubitsale. Pealegi on soomlased headest suhetest Venemaaga juba aastakümneid saanud ohtralt uskumatuid kasumeid, eriti Põhja-Soomes on palju neid, kes pragmaatiliselt ei taha kuuldagi sanktsioonidest Venemaale. Umbes samasugune olukord on ka Rootsis. Koos soomlastega on nad välja töötanud ühise kaitseplaani, teinud ühisõppusi nii Ölandi kui ka Ahvenamaa kaitseks. Paluks lisaaega.
Palun, kolm minutit!
Loomulikult rõhutavad mõlema maa liidrid, et kõik kaitseotsused tehakse iseseisvalt, vabalt ja suurematest riikidest sõltumata. Mõlemad rahvad arvestavad halvemate võimalustega, kuid sellega tegelevad esmajoones professionaalid. Meedia ning erakondade liidrid rahvast ei hirmuta, sest sellest pole suuremat abi. Kui just tikkude, soola ja muude kauaseisvate tarvikute kokkuost kõrvale jätta. Rahvusvahelise elu liidrid tegutsevad päevast päeva, et pingeid Ukrainas ning mujalgi vähendada. USA välisminister Antony Blinken on täna Ukrainas, veel sel nädalal kohtub ta Sergei Lavroviga Genfis. Aktiivselt otsib lahendusi ka Saksamaa vastne välisminister Annalena Baerbock, kelle retoorika on tavatult otsekohene. Üks tema tsitaate võtab kokku meist paljude arvamuse riikides, kelle individuaalset seisukohta rahvusvahelises tipp-poliitikas mitte just iga päev ei küsita. Õnneks kõneleb ka Eesti ja teiste Balti rahvaste hääl kooskõlastatult koos teiste NATO liikmesriikidega. Sellest on alati lähtunud NATO peasekretär Jens Stoltenberg. Me pole enam ammu üksi, sest üksinda suure vastase vastu ei saaks isegi siis, kui me 2,3% asemel kulutaksime kaitsele 13,2%. Saksa välisministri sõnul pole meil muud võimalust kui ühiseid reegleid kaitsta ka juhul, kui sellel on kallis majanduslik hind. Saksamaa teab hästi, mida see nende jaoks tähendab. Moskvat on hoiatanud USA ja nüüd ka Türgi president, kes seni on kindlalt toetanud Kiievit. Seda kõike teatakse ka Moskvas ja Kremlis. Kui see ei aita ja kui algabki relvakonflikt, on Ukraina ning loomulikult ka NATO selleks valmistunud. Eesti peab oma riiklikku julgeolekut arendama ning selleks raha eraldama. Peaminister oma tänases kõnes puudutas neid initsiatiive, mida tahetakse üksmeelselt kiirendada. Oleme ilmselt kõik selle poolt, et see on õige samm. Lõpliku otsuse raha eralduseks me riigieelarvetes teeb Riigikogu, kus oma huvisid ja eesmärke kaitsevad nii valitsuses kui ka opositsioonis olevad poliitikud. See tagab võimaluse probleemi mitmekülgseks analüüsiks. Ehk annab praegune elektriseerunud laiapindne riigikaitseolukord meile kõigile otsustavust panustamast tänaseks veelgi rohkem sellesse töösse, mille tulemusi ei näe mitte ühe, isegi mitte paari aasta pärast. Suur aitäh!
Aitäh! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli, sõna on palunud kaitseminister Kalle Laanet. Palun! Vabandust, enne, kui te lähete ... kõnetooli, siin on protseduurilised küsimused. Henn Põlluaas, palun, protseduuriline küsimus!
Aitäh, hea esimees! Loomulikult ma väga suure huviga kuulaks kaitseministri ettekannet ja täpsustusi peaministri sõnavõtule, sest peaminister ei ole ju selle spetsiifilise kaitsevaldkonna asjatundja. Aga me oleme ühe sellise suure probleemi ees, et kõikidel ministritel on õigus ja võimalus tulla Riigikogu ette poliitilise avaldusega. Riigikogu esimees saab anda selleks loa, aga antud hetkel on avalduse esitanud ainult peaminister, mitte kaitseminister ja selline formaat ei näe ette seda, et kellegi ministri poliitilisele avaldusele teeks lisa veel mõni muu minister. Mina isiklikult küll hea meelega tahaks teada, mida kaitseministril on öelda, aga kuidas te seda probleemi ja protseduurireeglite vastu minekut selgitate?
Ei, ma ei loe seda vastuoluks, sest Vabariigi Valitsuse liikmetel on õigus läbirääkimiste voorus esineda, kui nad seda soovivad. Protseduuriline küsimus Helle-Moonika Helme, palun!
Jaa, et ma ikkagi tuleksin selle teema juurde tagasi, et hea kolleeg Helir-Valdor Seeder üritas siin juba alguses aru saada, et mis funktsioon on lugupeetud kaitseministril, kes on saalis ja vastus oli, et ta lihtsalt istub seal. Aga nüüd me oleme siin vahepeal jõudnud arusaamisele, et tal on siiski sõnavõtt plaanis, seda meile alguses ei öeldud. Ja meil on, me oleme täna ikkagi, oleme siin kuulanud, istunud teadmise juures, et meil on ja nii ka välja kuulutati, peaministri poliitiline avaldus ja kodukorra § 155 ütleb, mis sätestab ära Vabariigi Presidendi, peaministri ja ministrite poliitilised avaldused. Et kui minister tahab teha poliitilist avaldust või sõna võtta, siis ta peab selle registreerima Riigikogu juhatuses. Ja samuti see näeb ette, et see formaat, kui kaitseminister tuleb rääkima, siis meil on õigus ja võimalus ka küsida. Ma hea meelega Riigikogu liikmena praegu kasutaks seda võimalust, et saaks ka tema käest küsida, aga ta ei ole oma sõnavõttu siis vastavalt registreerinud ja seda formaati meile ei võimaldata. Kuidas selline natuke segane olukord on täna saanud siin tekkida, et ma tuletan veel ka seda meelde, et me tegelikult oleme kuulamas siin olnud peaministri poliitilist avaldust julgeolekupoliitilises olukorras, aga julgeoleku alla kuulub ka mitte ainult Kaitseministeeriumi valdkond, ka Siseministeeriumi valdkond, et miks siis ei ole meil täna siin oma sellise mingisuguse sõnavõtuga esinemas ka siseministrit? Kuidas me selle küsimuse siis praegu ikkagi ära lahendame?
Aitäh teile! Ma kuulasin seda protseduurilist küsimust ja ma ütlen, et põhimõtteliselt võib ju kogu valitsus istuda siin loožis, kui nad peavad seda õigeks. Kui tulla nüüd nende paragrahvide juurde, siis kodu- ja töökorra seadus annab võimaluse, § 71 lõige 1: "Vabariigi Valitsuse liikmel ja õiguskantsleril on õigus esineda sõnavõtuga." Samuti reguleerib seda põhiseaduse § 100, mis ütleb: "Vabariigi Valitsuse liikmed võivad sõnaõigusega osaleda Riigikogu ja tema komisjonide istungitel." Nüüd, registreerimise osas, mis te küsisite, et pole registreeritud, ütlen, et see tahe on edastatud juhatajale. Seda ütles eelnev juhataja, kes juhatas, ja seda kordas ka kaitseminister mulle, et temal on tahe osaleda siin selles poliitilise avalduse läbirääkimiste voorus sõnavõtuga. Ja see võimalus tal on. Protseduuriline küsimus. Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja härra Jüri Ratas! Te rääkisite absoluutselt õigesti viitega §-le 71 kodu- ja töökorra seaduses, et Vabariigi Valitsuse liikmel on õigus esineda sõnavõtuga. Aga ma juhin tähelepanu sellele – küsige oma headelt nõuandjatelt –, et tegemist on normitehniliselt üldnormiga. Ehk siis üldnormi laiendab sisuliselt ikka erinorm, milleks praegu on § 155 järgi peaministri poliitiline avaldus. Ja ma juhin tähelepanu veel sellele, et kui päevakord välja kuulutati, siis oli juttu ainult peaministri poliitilisest avaldusest. Juba tükk aega soovisime lugupeetud Hanno Pevkuri käest teada, miks härra Laanet istub ikka siin saalis. Ja siis kogu põhjendus oli ainult selles, et temal on õigus siin istuda, aga ühtegi märget selle kohta, et tema tahaks teha mingisugust poliitilist avaldust, meile, Riigikogu liikmetele ei avaldatud. Praegu me saime alles esmakordselt teada, et tahetakse härra Laanetile anda sõnaõigus. Mul ei ole selle vastu midagi, aga kuna erinorm seab piirangud praegu peale, sest tema ei ole vastavasisulist taotlust esitanud ja ka päevakorras on punkt ainult peaministri kohta, siis kahjuks kogu lugupidamise juures Laaneti vastu meil ei ole võimalik praegu protseduuriliselt tema sõnavõttu selles päevakorrapunktis käsitseda.
Aitäh teile! Ma proovin uuesti selgitada. Paragrahv 71, mis ta meie kodu- ja töökorras ütleb? Ütleb järgmiselt, et sõna võivad võtta Riigikogu liikmed, komisjonide ja fraktsioonide esindajad. "Vabariigi Valitsuse liikmel ja õiguskantsleril on õigus esineda sõnavõtuga. Loa sõnavõtuks annab istungi juhataja ..." See on § 71. Jutt käib läbirääkimiste voorust. Poliitilist avaldust reguleerib Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 155. On poliitiline avaldus, mis lepitakse kokku, kui pikk see on, antud juhul 20 minutit oli see, siis on küsimused, kui see on nii kokku lepitud, antud juhul oli see üks suuline küsimus, ja siis on läbirääkimised. Läbirääkimised on fraktsioonide esindajatele. Nüüd see tahteavaldus. Nagu ma ütlesin, et kui meile oli juhataja vahetus Hanno Pevkuriga, siis Hanno Pevkur ütles, et kaitseminister soovib läbirääkimiste voorus sõna viimasena. Lisaks kaitseminister tuli ja informeeris mind sellest. Läbirääkimiste voorus tõesti Vabariigi Valitsuse liikmel on õigus võtta sõna, kui ta seda soovib. Ja see soov on edastatud. Protseduuriline küsimus, Helir-Valdor Seeder.
Aitäh! Ma väga vabandan ja on natuke piinlik ka, et me nii olulise küsimuse puhul peame siin protseduurilistesse küsimustesse takerduma, aga ma arvan, siiski see protseduurika on praegu väga oluline, sest minu praktika jooksul on see praegu pretsedendi loomine ja ma olen päris pikalt olnud parlamendis ja juhatuses ja kodukorraga ka päris hästi kursis. Seni on tõlgendatud asja nii, et kui valitsuse liige soovib Riigikogu ees esineda, siis ta lepib selle eelnevalt Riigikogu juhatajaga kokku, Riigikogu esimehega kokku ja siis loomulikult me kõik kuulame ja vastavalt nii, kuidas kokku lepitakse, nii see ka kulgeb. Nüüd, valitsuse liikmed on saanud sõna ka oma ettekande punktis alati lõppsõnaks, kui nad seda on soovinud. Ja ma arvan, et see praktika on olnud ka õige. Praegu on peaministri avaldusega tegemist ja mina küsisin, kui me seda päevakorrapunkti menetlema hakkasime tol hetkel Riigikogu istungit juhatanud aseesimees Pevkuri käest, et kas ka kaitseminister on palunud sõna või esineb avaldusega või on ta lihtsalt siin peaministrile toeks? Mille peale juhataja vastas, et ministril on õigus viibida ja hilisemate küsimustega, kuidas ka me ei püüdnud teada saada, mis eesmärgiga kaitseminister siin on, ei viidanud absoluutselt juhataja sellele, et ta soovib sõna. Teie ütlesite, et eelnev juhataja ütles, eelnev juhataja ei ole saali sellest informeerinud vähimalgi moel. Ma leian, et see on väga ebakorrektne juhtimine. Kui tõesti kaitseminister soovis sõna, siis oleks pidanud ka juhataja sellest teavitama suurt saali, oleks olnud korrektne, kui soovis. Ma ei tea, kas soovis või mitte. Aga ta seda kas teadlikult või mitteteadlikult varjas Riigikogu eest, ma arvan, see ei ole korrektne, see on ääretult ebakorrektne. Kui ka Riigikogu liige soovib seda teada saada, et Riigikogu juhataja seda varjas. Aga see on nüüd korrektsuse ja kultuuri küsimus, hoopis olulisem on, kas me hakkame seda punkti tõlgendama, § 71 nii, et valitsuse liikmel on alati suvalisel ajal õigus tulla Riigikogusse eelnevalt juhatajaga kokku leppimata, Riigikogu saalis seda heaks kiitmata, seda punkti välja kuulutamata ja nii igal liikmel, valitsusliikmel, iga päevakorrapunkti puhul, praeguse nii kujuneb. Et jooksvalt astub minister sisse, ütleb, et ma soovin sõna, ükskõik, mis päevakorrapunkt on hetkel käimas, on ja me anname talle sõna. Ma näen, et ka Taavi Aas, minister on Riigikogusse saabunud. Tema soovib järgmisena mingisugusel teemal sõna ja ta võib seda teha. Kas me tõesti tõlgendame § 71 niimoodi?
Aitäh nende küsimuste eest! Kõigepealt esimene küsimuse pool, et teile ei meenu. Mulle ka ei meenu, ma ütlen ausalt, aga see on see, et kas seda on olnud, ei ole. Ma ei oska öelda praktikas, kas seda on varem olnud või mitte. Nüüd, teine pool. Te ütlesite, et mina ütlesin, et Pevkur mind informeeris, et kaitseminister soovib sõna. Ta informeeris mind tõesti, kui meil oli juhataja vahetus, ja ta ütles seda mulle. Mina ei oska öelda, kas ta seda saalile oli varem öelnud või mitte. Nüüd, ma pean ütlema ausalt, et kui me võtame nüüd analoogi läbirääkimiste voorust ükskõik missuguses teises formaadis, siis ega saali sellest juhataja mitte kunagi ei informeeri. On tõesti nii, et valitsuse liige ütleb seda juhatajale, et ta soovib sõna ja juhataja selle sõna minu teada reeglina annab, kui mitte pole iga kord andnud. Nüüd teie viimane küsimuse pool, et kas siis põhimõtteliselt võivad valitsuse liikmed tulla iga punkti ajal läbirääkimistel sõna võtma, nii et pole ette teavitatud. Mina käsitlen seda selliselt, et kui läbirääkimised käivad, sel hetkel valitsuse liige ütleb, et ta soovib sõna, siis see on juhataja kaalutlusõigus, kas see sõna anda või mitte. Ma arvan, et seda on enamus juhtudel antud, kui mitte alati. Nüüd küsimus edasi, kas teoreetiliselt võivad siin kõik valitsuse liikmed võtta sõna, 15 liiget. Ma ütleksin, et teoreetiliselt vist jah, lisaks veel õiguskantsler ja ... Nii ma vastaksin. Kert Kingo, palun, protseduuriline küsimus!
Ma tänan võimaluse eest! Õigusselguse ja korrektsuse huvides sooviksin ma ikkagi ära täpsustada selle, kuidas siin need asjad käivad. Kui meil istung algas, siis istungi juhataja, kes selleks hetkeks oli siis Hanno Pevkur, rääkis meile, millised muudatused tänases päevakorras on, ja need muudatused ei hõlmanud seda, et kaitseminister soovib ka sõna võtta või osaleda kuskil, näiteks läbirääkimistel. Oli ainult üheks teavituseks see, et toimub peaministri poliitiline avaldus. Poliitiline avaldus on eraldi reguleeritud Riigikogu töö- ja kodukorra seaduses §-s 155, ehk siis me peamegi selle käsitlema, et on peaministri poliitiline avaldus, mitte hakkama meelevaldselt laiendama sinna teisi paragrahve. Siin on väga selged protseduurid toodud välja, kuidas miski on, ja siin ei ole küll öeldud niimoodi, et selle raames võiks hakata siis keegi minister, ilma et ta oleks teinud vastava taotluse Riigikogu juhatusele, hakata siin sõna võtma. Äkki saaks kuidagi nüüd õigusselguse ja täidaksime seda seadust korrektselt?
Aitäh! § 155 on üks pool, teine pool on § 71, nagu ma ütlesin. Poliitiline avaldus koosneb erinevatest osadest: on avaldus, on küsimused, kui see lepitakse kokku, ja on läbirääkimiste voor. Läbirääkimiste voorus tõesti valitsuse liige, kui ta soovib ja juhataja nii otsustab, ta selle õiguse saab. Mina ei olnud sel hetkel saalis, aga mind on informeeritud ja ma loodan, et see info on tõene, et ka peaminister ütles oma kõne lõpus, et kaitseminister võtab sõna läbirääkimiste voorus. Ma palun korraks vaikust! Protseduuriline küsimus, Helir-Valdor Seeder.
Aitäh! Austatud juhataja, te väga loominguliselt tõlgendate ka senist praktikat, mis siin on olnud. Te väga loominguliselt tõlgendate seda praktikat, mis seni olnud on. Seni on ikka see minister läbirääkimistel sõna saanud, kes on selle punktiga seotud, kes on ette kandnud. Mina ei mäleta juhtumit, et näiteks kaitseminister tuleb, esineb Riigikogu ees mõne seaduseelnõu tutvustamisega ja siis hiljem sotsiaalminister võtab läbirääkimistel sellel teemal sõna. Sellist praktikat ma mitte ühtegi ei mäleta. Ikka see asjaomane minister, kes seda punkti ette kandis. Ja nii on ka korrektne peaministri avalduse puhul, et peaminister teeb avalduse ja peaministril on võimalus ka läbirääkimistel lõppsõnaks. See on olnud senine praktika. Aga nüüd me loome pretsedendi, kus suvalised ministrid võivad suvalises päevakorrapunktis sõna võtta. Ma arvan, et see ei ole päris korrektne tõlgendus ja senist praktikat olnud siiamaani ei ole.
Aitäh teile! Ma pean nüüd ütlema info, et kaitseminister ütleb, et ta ei soovi enam sõna. See tahe on maha võetud. Selles läbirääkimiste punktis ta sõna ei soovi. Ta informeeris mind ja nüüd mina informeerin teid. Protseduuriline küsimus, Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Ma küsisin peaministrilt, kuna kaitseminister, lugupeetud, on kirjutanud, et EKRE hävitab Eesti kaitsevõimet ja kahjustab seda, ja ma soovisin peaministri vastust, kas see vastab tõele. Ja siis ütleski peaminister esimest korda, et pärast tuleb kaitseminister ja ise vastab. See oli küsimuste keskel. Tõe huvides protseduuriliselt: kuidas kaitseministri esinemise nii-öelda info tuli? Aitäh!
Aitäh teile! Henn Põlluaas, protseduuriline küsimus.
Aitäh! Kindlasti siin saalis ei ole mitte ühtegi erakonda, kes oleks meie julgeolekuvõimekuse ja kaitsevõime tõstmise vastu. Aga ma pean ära märkima, et mul on äärmiselt kahju, et meil ei ole võimalust praegu kuulata kaitseministrit, et neid protseduurireegleid rikuti ja seetõttu jäid meil nüüd tema täiendused ja täpsustused ja muud olulised asjad rääkimata. Ma tahaks panna juhatajale südamele, et järgmine kord, kui sellised asjad tulevad, olulised asjad saali, et siis juba aegsasti käituda protseduurireeglite järgi. Ja oleks ju võinud panna siia kaitseministri avalduse peaministri avalduse juurde ja me oleks seda kõik suurema heameelega kuulanud. Aitäh!
Aitäh teile selle märkuse või info eest! Protseduuriline küsimus, Jüri Jaanson, palun!
Aitäh istungi juhataja! Ma vabandan ette, mul on juhatajale protseduuriline, aga pean tegema, oma sõnumi pean andma. Ma ise ootasin küll peaministri julgeolekupoliitilise avalduse lõpus ka kaitseministri olulist sõnumit rahvusvahelise olukorra kohta ja ma pean seda väga oluliseks. Samamoodi on muidugi oluline ka see, et me protseduuri järgiks ja oluline on ka see, et juhatajal on õigus istungit juhtida, kui on sellised kaalutletavad olukorrad. Aga mis on siin väga halvasti, on see, kui olukord on nii, et kaitseminister on siin kohal, tekitatakse Isamaa juhi ja EKRE liikmete poolt selline vastuvõetamatu palagan. Ja ma arvan küll, et Riigikogu praegu selgelt võlgneb vabanduse kaitseministri ees.
Nüüd, tähendab kaitseminister ütles, et ta ei soovi läbirääkimistel sõna, see on tema tahteavaldus. Nii et nii see on, mina ei hakka teda siia tagasi kutsuma. Protseduuriline küsimus, Kalle Grünthal.
Aitäh! Ma juhiksin tähelepanu, et kriitika praegu siin opositsiooni aadressil ei ole kohane. Me oleksime palju parema meelega oodanud täna poliitilist avaldust hoopis Kalle Laaneti käest, kes on selle ala spetsialist. Kahjuks me peame ikkagi järgima kõiki protseduurireegleid, mille alusel siin saalis me toimetame. Ja no mis teha, tähendab, kuulame siis lõppsõnana Kaja Kallase lõppsõna, sest ka tema on tegelikult selle ala spetsialist, sest ega ta muidu poleks vastavasisulise avaldusega välja tulnud.
Aitäh! Poliitilist avaldust teevad need ministrid, kes esitavad selle tahte, et nad soovivad poliitilist avaldust teha. Täna on üks valitsuse liige esitanud, see on peaminister, ja me hetkel käsitlemegi poliitilist avaldust. Protseduuriline küsimus, Urmas Reinsalu.
Aitäh, austatud istungi juhataja! Ma tahaks, et siit saalist jääks kõlama see sõnum, et me oleme valmis ja võimelised meie rahvusliku julgeoleku nimel tegema koostööd. Ja see arutelu, see koht ka valitsuse nimel proua peaministri avalduse näol on tegelikult lähtekoht kiirete sammude kavandamiseks, millesse peab olema kaasatud parlament ning loomulikult seda veab või rakendab välis- ja sisepoliitikat ellu viiv valitsus. Seetõttu mul oleks küll teile, härra Riigikogu, esimees protseduuriline ettepanek selles arutelus, et oleks asjakohane võtta lähiajal kokku vanematekogu, arutada läbi ohuhinnang, planeeritavad kulutused ja võimalikud täiendavad tegevused, mida on vaja planeerida ja valitsust toetada, et see legitiimsus meie julgeoleku kindlustamisel oleks tugev ja konsensuspoliitika põhimõte jääks kestma ning nende üksikute arutelude pinnalt ei jääks kõlama seda vaimu, et me kõik oleme valmis panustama rohkem, kui oht on suurem.
Aitäh! Ma võtan selle mõtte kaasa. Minu teada tegelikult meil ei ole sellist reeglistikku, sellist julgeolekupoliitika ülevaadet, aga ma arvan, et see on kindlasti antud kriisis mõistlik, et see ülevaade anda või paluda antakse. Nii, sulgen läbirääkimised, rohkem sõnavõtte ei ole. Ma tänan! Ma tänan peaministrit, ma tänan Riigikogu liikmeid küsimuste ja vastuste eest! Sellega on meil päevakorrapunkt nr 2 menetletud.
Liigume edasi päevakorrapunkti juurde nr 3, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud lennundusseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu 477 SE esimene lugemine. Ma palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks majandus- ja taristuminister. Taavi Aas. Palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Lennundus on oma olemuselt kiiresti arenev piiriülene valdkond ja selle toimimisega on seotud inimelud, vara ja taristu. Arvestades tehnoloogilist ja sotsiaal-majanduslikku arengut ning sellega seotud väljakutset kõrgetasemelise lennuohutuse tagamiseks, on viimastel aastatel Euroopa Liidu tasandil vastu võetud arvukalt lennundusalaseid õigusakte ning muudetud kehtivaid norme. Seetõttu on eelnõu eesmärk viia lennundusseadus vastavusse viimaste muudatustega Euroopa Liidu õiguses ja arvestada praktikas kerkinud kitsaskohtadega. Annan teile ülevaate peamistest eelnõuga esitatud teemadest. Kõige olulisemad neist puudutavad mehitamata lennundust ja maapealset teenindust. Seadust täiendatakse mehitamata õhusõidukite süsteemi käitlemise peatükiga. Euroopa Liidu mehitamata lennunduse valdkonda reguleeriv määrus paneb liikmesriikidele kohustuse registreerida mehitamata õhusõidukite käitajaid, kui nad käitavad mehitamata õhusõidukeid, mille maksimaalne stardimass on vähemalt 250 grammi või mis kokkupõrke korral võivad inimesele üle kanda kineetilise energia hulga üle 80 džauli või mille käitamine kujutab ohtu eraelu puutumatusele, isikuandmete kaitsele, turvalisusele või keskkonnale. Igale mehitamata sõiduki lennule lähenetakse riskipõhiselt, mille alusel liigitatakse lennud erinevatesse käitamiskategooriatesse. Eestis hakati otsekohalduvat Euroopa Liidu määrust kohaldama 1. juulist 2021, kuid lennundusseaduses vajavad täpsustamist menetlusnormid. Kuna mehitamata õhusõidukite käitlejad ei ole üldjuhul tsiviillennunduse mehitatud lennunduse väljaõppega ega kogemustega ning mehitamata õhusõidukite käitumises on erisused võrreldes mehitatud lennundusega, sätestatakse mehitamata lennunduse spetsiifilised käitamislubade ja väljaõppega seonduvad sätted eelnõu kohaselt kompleksselt ühes peatükis. Nimetatud sätete väljatöötamisel on konsulteeritud Siseministeeriumi ja Kaitseministeeriumiga, samuti on Transpordiamet konsulteerinud käitlejatega. Teiseks, seadust täiendatakse maapealset teenindust käsitleva peatükiga. See on vajalik, et valmistada ette pagasi- ja perroonikäitluse turu avamist Tallinna lennujaamas ning võtta täielikult üle Euroopa Liidu Nõukogu direktiivi juurdepääsu kohta maapealse teeninduse teenuse osutamise turule ühenduse lennujaamades. Seadusesse lisatakse maapealse teeninduse osutamise vabaduse tagamise põhimõte, selle põhimõtte erandid ja volitusnormid Vabariigi Valitsusele üksikjuhtudel erandite tegemiseks. Samuti lisatakse seadusesse maapealse teeninduse osutajate ja omakäitlejate tegevuse suhtes kehtivad baasnõudmised ning täpsemate nõuete kehtestamiseks aluseks olevad põhimõtted. Eelnõus on teiste Euroopa Liidu liikmesriikide praktikas ilmnenud ning Euroopa Komisjoni mõjuanalüüsides välja toodud probleemide põhjuseid Eestis püütud võimaluse korral ennetada. Näiteks on ka avatud nõuded lennujaama kasutajate komitee töö korraldusele, nõuded teenuste osutajate valimiseks, elluviidavatele konkurssidele ja nõuded maapealse teeninduse osutajale ja omakäitlejale. Lisaks kahele äsja selgitatud olulise mõjuga muudatusele on eelnõus veel teemasid, mis väärivad väljatoomist. Eelnõu kohaselt täpsustatakse õhusõiduki hoolduse ja lennukõlblikkuse nõudeid. Nimelt täiendatakse seadust kombineeritud lennukõlblikkust korraldava organisatsiooni sertifikaadi väljaandmise ja järelevalve regulatsiooniga. Selle muudatusega lihtsustatakse hoolduse ja jätkuva lennukõlblikkuse korraldamist mittekeerukatele õhusõidukitele, mida kasutatakse mitteärilises lennutegevuses. Rahvusvaheliste organisatsioonide lennundusauditite tulemustest lähtuvalt täiendatakse lennundusseaduses lennunduspersonali lubadega seotud regulatsiooni. Selleks ajakohastatakse ja lihtsustatakse lennunduse raadioside ja erialakeelega seotud nõudeid, kuna lennundusseaduse kehtiva redaktsiooni kohaselt nõuded on kehtestatud enne Euroopa Liidu vastava regulatsiooni kehtestamist ja need ei vasta enam tänapäeva nõuetele. Eelnõuga täpsustatakse lennuohutuse tagamisega seotud sätteid seoses lennunduspersonali veres ja väljahingatavas õhus oleva alkoholikoguse piirmäärade ning joobe mõõtmisega seotud menetluslike sätetega. Euroopa Liidu lennuohutusnõuete kohaselt tuleb kontrollida õhusõiduki pilootide ja salongipersonali alkoholijoovet. Seda tehakse õhusõiduki seisuplatsil kontrollimise käigus. Eelnõu kohaselt lihtsustatakse nõudeid lennuväljadele, mida ei kasutata regulaarses ärilises lennutegevuses. Samuti ajakohastatakse aeronavigatsiooniteenuste ja seadmete sertifitseerimise regulatsiooni. Hetkel on lennundusseaduses aeronavigatsiooniteenuse ja lennundusprotseduuride väljatöötaja sertifitseerimise regulatsioon. Eelnõuga lisandub lennuliikluse korraldamise ja teenuseosutaja tegevusega seotud regulatsioon. Eelnõu kohaselt täpsustatakse ja ajakohastatakse lennunduse taustakontrolli regulatsiooni. Muudatusega suurendatakse õigusselgust, laiendatakse mõnevõrra taustakontrolli subjektide ringi ja lihtsustatakse üksikisikute, kelleks on lennunduses töötav füüsiline isik, ja tööandjate taustakontrolliga seotud asjaajamist. Seni kehtiv süsteem ei muutu kavandatava muudatusega rangemaks ning peamiseks muudatuseks on väljaspool lennuvälja julgestuspiir piirangualal töötavate isikute lisandumine kontrollitavate isikute ringi. Lisaks täpsustatakse eelnõus järelevalvevastutuse ja riigilõivuga seotud sätteid. Palun teil eelnõu toetada. Aitäh!
Hea ettekandja, ma väga tänan teid! Teile on ka küsimusi. Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud minister! Ma loen siin, et tsiviilõhusõiduki, lennuettevõtja, tootjaorganisatsiooni, hooldusorganisatsiooni jne antavate lubade ja sertifikaadi andmiseks ja haldusotsuste tegemiseks teeb Transpordiamet. Kes need Transpordiametis need inimesed on, kes neid otsuseid teevad ja kuidas need inimesed sinna valitakse, sest nad peavad olema väga asjatundjad ja neid peaks väga palju olema, sest siin on kuus rida neid valdkondi, mille kohta neid otsuseid peaks tegema. Äkki sa natukene tutvustad või räägid meile, et kui palju neid siis meil on Transpordiametisse tööle võetud ja kes Transpordiametisse spetsialiste võtab, millise koolituse nad peavad läbima?
Aitäh! Kinnitan teile, et Transpordiametis on pädevad inimesed olemas. Meenutuseks siis see, et transpordiamet tekkis kolme ameti liitumisel, millest üks oli lennuamet, kes kõiki neid protseduure ka varasemalt läbi viis ja lennuameti spetsialistid töötavad nüüd juba eelmise aasta algusest Transpordiametis ja nemad on need, kes sellega Transpordiametis tegelevad.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Loomulikult lennuväljadel töötavaid inimesi tuleb kontrollida ja teha neile taustakontroll. Ja neid on kahtemoodi kontrolle, üks on standardkontroll, kus vaadatakse tema karistusregistrit ja töökogemust ja kõike sellist, aga on ka tugevdatud taustakontroll, kus ta käib kapost läbi ja see hõlmab ka jälitustegevust ja nii edasi ja nii edasi, peaaegu sama, mis on riigisaladuse saamisel, ja sellega meie läksime suure sammu edasi, kusjuures see kapo kontroll pandi kohustuslikuks kõikidele ja standardkontroll kaotatakse ära. Väidetavalt on see Euroopa Liidu nõue, aga ta ei ole seda sugugi, see on täiesti selgelt meie enda initsiatiiv ja see tähendab seda, et aastas kuskil 600–700 inimest peab täiendavalt tegema kapo kontrolli läbi. Kuidas te seda põhjendate? See on ju mingisugune, ma ei oskagi öelda pehmelt, politseiriigi loomine. Aga kirsiks sellele tordile on see, et Transpordiameti peadirektor on kohustanud inimesi olukorras, kus see on meil täna esimesel lugemisel, juba esitama need andmed 1. märtsiks.
Hea küsija, teie aeg! Ja head ametikaaslased, proovime minutiga, mul on suur palve. Palun, hea vastaja!
Aitäh! Tõepoolest, Eestis on valitud taustakontrolli läbiviijaks Kaitsepolitseiamet, nende pädevus selles on kõige suurem. 600–700 inimest see kindlasti ei puuduta. See kontroll muutub ka lihtsamaks selles mõttes, et see kontroll, taustakontroll on ühekordne. Ja suureneb see inimeste hulk, kes taustakontrolli läbivad kuskil 200–300 inimese võrra ehk siis nende võrra, kes küll otseselt ei tööta lennuväljal, kuid käitlevad pakke, saadetisi, mis hilisemalt lennuvälja kinnisele territooriumile liiguvad. Lennu- või meie kõigi ohutuse mõttes, ma arvan, see on õige ja mõistlik, et oleks kindel, et kõik inimesed, kes suletud lennujaama territooriumiga kokku puutuvad, oleksid kontrollitud. Aga veel kord: kontroll on ühekordne, nii et kindlasti ei lisandu siin 600–700 inimest.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea esimees! Austatud minister! Mehitamata õhusõidukid on kindlasti kasvav trend ja nende kasutuselevõtt kasvab märgatavalt. Selles mõttes on väga tänuväärne, et seadus hakkab põhjalikumalt reguleerima sellega seonduvat kuni sanktsioonideni välja, kui rikutakse reegleid. Siit ka minu küsimus Transpordiameti võimekuse osas, et kui me selle heaks kiidame siin Riigikogus, kas Transpordiamet on kohe järgmisel päeval võimeline kõike seda kontrollima ja kuidas on plaanis seda võimekust hoida?
Aitäh! Veel kord kinnitan teile, et Transpordiamet on tekkinud kolme ameti liitmisel, kellest üks oli lennuamet. Lennuameti spetsialistid töötavad täna Transpordiametis, nad on pädevad, neil on olemas kogemus, nii et selle kontrolliga saadakse kindlasti selles ametis hakkama.
Andres Metsoja, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Austatud minister! Ma jätkaksin sellesama mehitamata õhusõidukite käitamise teemaga. Tegelikult leheküljel 112 seletuskirjas on välja toodud, et "kaugpiloodi pädevust ei pea omandama alla 250 g mehitamata ja isikuandmeid mitte korjava õhusõidukiga teatud kõrgusel lende sooritavad isikud." Mis asja see tähendab, et äkki te räägite selle lahti, et isikuandmeid mitte korjav mehitamata õhusõiduk, mis asi see selline elukas?
Aitäh! See on selline õhusõiduk, kus ei ole küljes kaamerat, millega on võimalik lindistada õhust inimesi, nende elukohti ja kõike sellist.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra esimees! Lugupeetud härra minister! Küsin sellepärast, et äkki küsitakse minu käest ja ma ei oska seda mitte kuidagi selgitada. See seadus paneb piirangu alkoholisisaldusele õhusõiduki meeskonnaliikmele ja see on nagu liiklusseaduses 0,2 milligrammi, eks ju. Siit tekib küsimus, et kas tõesti needsamad meeskonnaliikmed saavad loa lendamiseks nii, et neil on veres avastatud alkoholi. Miks me ei pane siia nulli?
Aitäh! Rakendatakse samasid määrasid, nii nagu liiklusseaduses, ehk õieti Euroopa seadusest tulenevalt on see 0,2, juhul kui riigis ei kehti karmimad reeglid. Meil on ka see 0,2, nii et nii on ka siis lennunduses.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Ma ei saanud ikkagi vastust oma küsimusele, miks me keerame vinti peale Euroopa Liidu nendele standarditele ja teeme oluliselt turvakontrolli karmimaks, kõik see peab toimuma läbi kapo. Ja teine küsimus oli see, et kuigi meil on see seadus alles praegu siin laual esimesel lugemisel, on juba Transpordiameti direktor andnud välja vastava käskkirja, mille järgi kõik töötajad peavad sellele alluma. Seadust ju veel ei ole. See on täiesti absurdne.
Aitäh! Ma jään tõesti siinkohal vastuse võlgu, kas ja millised korraldused on Transpordiameti direktor juba tänaseks välja andnud. Ma küsin kindlasti tema käest üle, kas nendeks korraldusteks on olnud alust, kuigi taustakontrolli on tehtud ju ka varasemalt, nii et ega see seadus iseenesest ei loo pretsedenti või ei tekita uut taustakontrolli. Selle seaduse järgi taustakontrolli läbivate inimeste ring laieneb.
Aivar Kokk, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Siin on ka üks teema, et lennuliikluse teenindamisel kasutatavate raadioside, navigatsiooni või järguseadmete raadiosageduste koordineerimise eest vastutab Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni sageduse koordinaator Eestis. Oskad sa öelda, kes see koordinaator Eestis meil on?
Aitäh! Ei oska öelda. [[Naerab.]]
Peeter Ernits.
Hea juhataja ja minister! Kas ma kuulsin õigesti, et lendur võib 0,2 promilliga startida?
Aitäh! See peab olema alla selle taseme.
Andres Metsoja.
Aitäh! Küsin teie käest, hea minister, veel selle küsimuse, et tegelikult on räägitud üsna palju lennujuhtimise võimekusest lennujuhtimiskeskusest näiteks Tallinnas või mõnest teisest riigist. Kas antud eelnõuga ka seda poolt kuidagi korrigeeritakse, et õigupoolest ei ole igal pool võimalik pidada lennujuhte, seda saab teha kaugjuhtimise teel ehk lennuk maandada näiteks Kuressaarest või Pärnust ka maha Tallinnas, et kas see vajab reguleerimist või kas antud eelnõu seda temaatikat käsitleb ka?
Aitäh! Ei, seda ei ole täiendavalt vaja reguleerida, sellepärast et näiteks Tallinna Lennujaam juba selles suunas töötab, et lennujuhid oleksid Tallinnas ja teenindaksid siis ka näiteks Tartu lennujaama, Kuressaare lennujaama, Pärnu lennujaama. Nii et töö selles suunas juba käib.
Heiki Hepner, palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Hea minister! Vaadates seda kooskõlastuste tabelit, siin on toodud välja selline punkt nagu 8.3, lennujuhtimise aktsiaseltsi poolt on see koostatud. Korra Euroopa Liidu poolt välja antud load võiks ka kehtida ilma, et peaks siin täiendavalt registreerima. Eelnõu seletuskirjast ei tulene, miks karmistatakse lennujuhi ja lennujuhi õpilaste lubade tunnustamise tingimusi. On küll öeldud pärast selgitus, et justkui nagu ei karmistata, aga siin jääb asi ikkagi selles mõttes segaseks, et küsitakse Euroopa Liidu poolt, vastatakse mitte Euroopa Liidu kontekstis. Kuidas selle asjaga tegelikult on?
Aitäh! Nii palju kui ma aru saan, puudutab see keeleoskuse nõudeid. Ja tõepoolest, selle eelnõuga seatakse protseduur või selgitatakse lahti see, kuidas kontrollitakse lennujuhtide keeleoskust.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh, austatud minister! Kas see 0,2 promilli, mis puudutab võimalikku joovet, laieneb nii lennukite, laevade, autode, ütleme kõikide mootorsõidukite puhul universaalselt Eestis ja kas see tuleneb Euroopa õigusest on see ühtemoodi, või on see liikmesriikides erinev ja on meil siin mingi otsustusõigus ka Eestis iseseisvalt?
Aitäh! Jah, igas riigis on otsustusõigus nii, nagu see Euroopa reegel ütleb, et 0,2 või kui see on liikmesriigis rangem, siis kehtib loomulikult see rangem. See on liikmesriigiti kindlasti erinev. Veesõidukite puhul minu meelest see oli kunagi Eestis üks ja see vähendati minu mälu järgi null koma viiele veesõidukijuhtidele. Nii et veesõidukitel on ta erinev.
Peeter Ernits, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Ma vaatan siin, kui palju selle 0,2-ga võib, olenevalt kaalust. Meespiloot võib siin pooleliitrise õlle rahulikult tõmmata ja isegi 50 grammi konjakit annab samasuguse. Kui on väiksemat sorti stjuuardess või piloot, siis peab natuke rohkem ootama, aga tund aega enne starti võib rahulikult hinge alla võtta. On see nii või?
Aitäh! Mina ei soovitaks enne starti alkohoolseid jooke üldse mitte tarvitada, aga reegel on reegel.
Austatud minister, ma tänan teid. Rohkem küsimusi ei ole. Aitäh! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli ettekandeks majanduskomisjoni liikme Mihhail Stalnuhhini.
Aitäh, härra esimees! Lugupeetud kolleegid! Seda seaduseelnõu arutas komisjon ühel või teisel kujul kolm korda. 22. novembril kinnitati komisjoni ettekandja (otsus oli konsensuslik). 6. detsembril oli komisjonis majandusminister, tegi ülevaate sellest seadusest ja see ülevaade oli märksa põhjalikum komisjoni jaoks, kui see täna kõlas, see võttis palju rohkem aega. Tegelikult see on ka põhjendatud, sest see seadus muudab 160 sätet vastavas valdkonnas. Peale seda oli esitatud kaks küsimust. Ühega tuli kolleeg Siim Kallas. Ta küsis, kas väljastpoolt Euroopa Liitu tulevad lennukid peavad alluma Euroopa ohutusnõuete kontrollile, ja uuris, kas kontroll on Eestis tagatud. Lisaks, kas Eestis on gaasi käitlusel vaba konkurents olemas? Teisele küsimusele vastus oli, et pagasikäitlus on lennujaama asi ja kui tekib konkurente, eks siis näeb, kuidas see võib olla, aga nende suhtes, kes tulevad väljaspool Euroopa Liitu, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi lennundusosakonna nõunik Silja Vöörmann täiendas, et kolmandaid riike on nii kõrgete kui ka madalamate ohutusstandarditega. EL-is sõlmitakse lennunduslepinguid kolmandate riikidega, mis on euroliidu tasandil sõlmitud või liikmesriikidel individuaalselt. [[Juhataja helistab kella.]] Kristen Michal tundis huvi, mis taustakontrolliga seoses muutub ning kas see on eelarvestatud. Silja Vöörmann vastas, et eelarvestamisega tegeleb Siseministeerium. Arutatud on, et Kaitsepolitseiametile on veidi ressursse juurde vaja, kuid sellega liigutakse valitsusse eraldi. Ja veel Kristen Michal rääkis ühest avaldusest, mis ta sai üheksanda klassi poisi käest, kes õpib lenduriks, aga kuna ta on alaealine, siis ta ei saa lennujaamale luba, lennuplatsile. Ministeerium võttis selle avalduse ja lubas, et uurib olukorda ja annab vastuse. Siis oli konsensuslikult vastu võetud otsus, et viia eelnõu saali 12. jaanuariks ja esimene lugemine lõpetada. Kolmas kord arutati eelmine esmaspäeval, 10-ndal, sest mul tekkis see oht, et 12-ndal mind võib Tallinnas mitte olla seoses tööga kohaliku omavalitsuse volikogus. Komisjon võttis vastu otsuse, et pöördutakse Riigikogu juhatuse poole ettepanekuga tuua see saali 18. jaanuariks. Seoses eilse avalduse aruteluga nihkus see tänasele päevale. Aitäh!
Hea ettekandja, ma tänan teid! Küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised ja palun Riigikogu kõnetooli Isamaa fraktsiooni esindaja Aivar Kokk.
Hea juhataja! Austatud ministrid! Head kolleegid! Ma arvan, et see on väga oluline teemapüstitus ja seaduseelnõu, aga kuna Riigikogu liikmetel on ainult kaks võimalust, kaks küsimust esitada, siis jäid õhku mitmed teemad. Ja eriti mulle meeldis, kui minister ütles, et tema soovitab, et lennukisse minevad lennujuhid oleksid kained. Aga nüüd tekib küsimus, et kuna Euroopa Liidus võib iga riik ise otsustada, kas tingimus on null, 0,1 või 0,2, siis tekib küsimus, et kui lennuk lendab siit Riiga, kui Eestis on 0,2, ma ei tea, mis Lätis on. Kui Lätis on 0,0, et kas siis peab see õllejoomise ports organismist välja minema või vastupidi, et kui kuskil lennuk tõuseb ja seal on nõue 0,0, kas siis võib lendur vahepeal ühe õlle lasta sisse enne, kui ta maandub Eestisse? Ma arvan, et senine tolerants peaks küll olema, et lennunduses ei peaks olema jääknähud lubatud, sest see 0,2 on selgelt jääknähud. Me võime siin, Peeter küll siin luges kuskilt targast raamatust vahepeal ette, et pits konjakit või pudel õlut. Kui majanduskomisjon seda teemat edasi arutab, siis võiks välja vaadata, kas üle Euroopa Liidu kõikides riikides on ühesugused tingimused, kas igal pool, võib-olla see juhus, kus lendur enne õhkutõusmist igaks juhuks võtab pitsi konjakit? Ma küll usun, et Eesti piloodid ükski seda ei tee. Aga siin Riigikogu saalis, aruteludel selliste teemade juures, kui me sõiduautosse istume, siis tekib nagu imelik tunne, et kui ma sõidan lennujaamast mööda autoga, siis on ju loomulik, et ma ei ole alkoholi tarbinud, ja siis, kui lennujaama jõuan ja lennukit hakkaks juhtima, siis ma võiksin natuke võtnud olla. Ma loodan, et Eesti võiks selle koha pealt ikka väga selgelt sõnumi öelda, et lennunduses Eesti territooriumil, kui õhus kuskil lennatakse, võiks seis olla null, mitte 0,2.
Aitäh, rohkem kõnesoove ... Näen! Palun Riigikogu kõnetooli Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni esindaja Henn Põlluaasa.
Aitäh! Loomulikult on see täiesti vältimatu, et lennundusreegleid ühtlustatakse erinevate riikide vahel, ja see on ainult positiivne. Aga ma tuleksin ikkagi tagasi jälle selle kontrolli juurde, mille kohta ma küsisin ka ministrilt. Ma tänases olukorras, kus me deklareerime, et meil ei ole mingisugust välist ohtu – no väline oht on, aga see on hüpoteetiline – ega Eestile kallaletungi ohtu ja ka sisemine julgeolekuolukord on normaalne ja terrorismiohtu meil ei ole, siis ma ei näe põhjendust, miks peaks ka kõige lihtsamad transamehed ja pakikandjad ja ma ei tea, kes allutama kapo kontrollile – kõik, kes töötavad lennujaamas. Euroopa reeglid näevad ette kahesugust kontrolli: standardkontroll, kus vaadatakse karistusregistrist, kas on korralik inimene, küsitakse, kus töötan, milline on haridus, millised on töökogemused, ja siis on see tugevdatud kontroll, mis teatud ametites loomulikult on vajalik, see tähendab kapo poolt jälitustegevust ja väga põhjalikku taustakontrolli. Kuidas me saame loosungite all, et me ühtlustame ja lihtsustame, teha asja tegelikult oluliselt keerulisemaks, kui sajad ja sajad inimesed peavad nüüd hakkama läbi kapo kontrolli ja jälitustegevust läbi elama. Mõelge, millise töökoormuse see paneb kapo töötajatele. Nad peavad transamehi jälitama, selle asemel et Vene spioone jälitada. Minu meelest on see väga küsitav. Need turvameetmed on head ja vajalikud. Ma räägin enda kogemusest, olen mitte ainult reisilennukitega lennanud Euroopas, vaid ka eralennukitega. Näiteks suvel käisin Soomes ja ei ole mingit probleemi. Teatad lennujuhtimiskeskusele, et sa tuled, sa maandud sellel ajal, lähed lennuväljale, kus sa maandud, jätad oma lennuki kohta, mis on ette nähtud, ja lähed linna peale, pärast tuled tagasi, istud lennukisse, teatad lennutorni, et me läheme nüüd sinna-sinna, kõrgus saab olema see ja tipp-topp. Aga kas teist keegi on Tallinna lennuväljal proovinud minna mitte läbi reisiterminali, aga sinna, kus on eralennukid? Ka lennukiomanikud, kes hoiustavad oma lennukeid seal, peavad minema esiteks nendest tohututest metallidetektoritest läbi, dokumente esitama, eelnevalt teatama, kes, kuidas, kuhu, mis ja mitu inimest. Ja kõige narrim on see, et lennuk võib sul olla sealsamas, kas või saja meetri kaugusel, sa võiksid sinna jala minna. Aga oh ei, sa pead tellima spetsiaalse masina selleks. Sa pead sellega lendama oma lennuki juurde, maksma selle eest kümneid [eurosid] – ma ei mäleta täpselt, mitukümmend eurot see oli, et saada oma lennuki juurde –, ja tagasi tulles täpselt sama asi, tuled autost välja, selle asemel, et kaks minutit jalutada väravasse, lahkuda lennujaamast, pead sa tellima endale eskordi ja mõnikord ootad sa seda seal ma ei tea, kui kaua. Ma leian, et meil on pea kõikides valdkondades komme üle reageerida, keerata vinti peale, ja kui meil tulevad tõesti need igasugused euronormid, ja alati, kui seal on mingisugune soovitus, nii nagu praegusel juhul selle kontrolli puhul, turvakontrolli puhul, siis meie võtame seda käsuna, me peame selle kõige karmimal kombel ja moel läbi viima, mõtlemata sellele, kuidas see meie igapäevast toimimist ja elu häirib. Ja kui seal seaduses nüüd väidetakse, et me lihtsustame ja ühtlustame ja see on Euroopa Liidu nõue, mis ta tegelikult ei ole üleüldse ja me ei lihtsusta tegelikult, siis see on sihuke pärast telliskivi, see seadus meil kui paljude teiste nende sätete juures, kus öeldakse, et see on Euroopa Liidu nõue, on seal tegelikult just nimelt meie enda poolt keeratud see vint üle ja ...
Hea ettekandja, on teil lisaaja soovi?
Jah, palun lisaaega.
Palun, kolm minutit!
Täpselt nii, nagu meil kunagi oli tavalises külapoes kahe kraanikausi nõue, mis tuli ju ka Euroopast, aga pärast tuli välja, et tegelikult pole Euroopa meilt kunagi sihukest jampsi nõudnudki. Kuigi ma seda seadust tervitan igati, siis minul see üks konkreetne asi tekitab kahtluse, kas tegelikult selles seaduses ei ole kuritarvitatud seda võimalust ja lihtsalt soovitused tehtud kohustuslikuks ja me oleme jälle maailmas esirinnas, sest meil on kõige karmimad reeglid ja korrad, mille me oleme ise millegipärast endale kehtestanud. Nii et jah, meil on kümme päeva aega siin muudatusettepanekute tegemiseks, aga ma hästi ei usu, et me oleksime suutelised võtma kõikide nende muudatusettepanekute juures käsile need mingisugused konkreetsed euronormatiivid ja nõuded ja neid võrrelda, aga juhtivkomisjonidele ja vähemalt nende ametnikele paneks südamele küll, et tegelikult me peaksime selle eelnõu – ja mitte ainult, aga ka kõik ülejäänud eelnõud selle reha ja terve mõistusega läbi kammima, et me ei pakuks üle, sest olgem ausad, see on totter ja see ei vii meid mitte kuskile. Aitäh!
Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Eesti Keskerakonna fraktsiooni esindaja Mihhail Stalnuhhini.
Aitäh, härra esimees! Mul on tegelikult kaks repliiki. Üks on selle alkoholisisalduse kohta. Minu isa oli lendur ja kehtis selline reegel, et 48 tundi enne lendu ei tohi tarvitada alkoholi, sest 48 tundi ainult kindlustab selle, et kogu alkohol on organismist kadunud. Kui tegemist on liiklusseadusega, sest see alla 0,2 milligrammi on võetud sealt, siis ma veel võin uskuda, et tee peal on see võimalik, aga õhus ... Küsige suvalise inimese käest, kes läheb lennuki pardale, kas ta tahab kuulda, et lenduril on lubatud 0,2 veres sisaldada? Ma arvan, et sada protsenti tuleb vastus: mitte mingil juhul. See on üks punkt. Ja teine, taustakontroll. Siin ma ei saa nõustuda. Tegelikult see seadus ei ole nii suur. Sellest suurest pakist, mis meil siin paberkujul on, seal on seadust 39 lehekülge, ülejäänud 150 või 160 lehekülge on selgitused, määrused, mis lähevad kehtestamisele, ja need, mis muudetakse kehtetuks, igasugused lisad ja nii edasi. Nii et tegelikult see maht eriti suur ei ole. Aga taustakontrolli suhtes, mäletades seda, mis juhtub mõnikord lennukiga selle pärast, et see, kes lennunduses töötab, ei olnud omal ajal vastaval määral kontrollitud, sama põhimõte nagu alkoholiga, et see on just nimelt see valdkond – mind eriti ei huvita, kas taustakontrolli läbivad siin kaitsekomisjoni liikmed või veel keegi, eks ju –, aga ma tahaksin väga, et kõik, kes on seotud lennukitega, et need läbiksid sellesama taustakontrolli. Sest kui sinna ilmub mõni inimene, kes on pannud endale eesmärgiks hukutada 100 või 200 inimest, siis jumal küll, sellega peaks tegelema. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 477 esimene lugemine lõpetada. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 2. veebruari kell 17.15. Sellega on esimene lugemine on lõpetatud ja kolmanda päevakorrapunkti käsitlemine lõpetatud.
Liigume edasi neljanda päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud rahvastikuregistri seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (494 SE) esimene lugemine. Ja ma palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks siseminister Kristian Jaani. Palun!
Hea Riigikogu esimees! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Mul on hea meel seista auväärse Riigikogu ees ja tutvustada teile Vabariigi Valitsuse algatatud rahvastikuregistri seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Eelnõuga muudetakse ja täiendatakse rahvastikuregistri seadust, perekonnaseisutoimingute seadust, konsulaarseadust ja riigilõivuseadust. Seadusemuudatuse eesmärk on teenuse automatiseerimine, rahvastikuregistrist andmete väljastamise süsteemi muutmine ja praktikas tõusetunud kitsaskohtadele lahenduste leidmine. Eelnõuga luuakse õiguslikud raamid automaatkannete võimaldamiseks teatud rahvastikuregistri seaduse ja perekonnaseisutoimingute seaduse menetlustes. Näiteks on planeeritud teha automaatkandeid teatud juhtudel elukoha registreerimisel ja sünni registreerimisel. Automaatkanded on kantud rahvastikuregistrisse ilma ametniku sekkumiseta sel juhul. Näiteks, teatud juhtudel saab turvalises e-rahvastikuregistri veebikeskkonnas esitatud elukoha andmete puhul teha elukoha registreerimise automaatkande. See tähendab seda, et ametnik ei pea enam ise sekkuma ja saab ka inimtöötunde kokku hoida. Praegu peaks ametnik osalema kõikide rahvastikuregistri seaduse ja perekonnaseisutoimingute seaduse alusel tehtavates menetlustes n-ö otsustajana. Eelnõuga muudetakse ka rahvastikuregistrist andmete väljastamise süsteemi. Hetkel väljastatakse kõik rahvastikuregistri väljavõtted inimesele tema enda, tema alaealiste laste ja eestkostetavate ning surnud abikaasa kohta kõikides kohaliku omavalitsuse üksustes tasuta ning neid väljavõtteid loetakse praegu omavalitsuslikeks ülesanneteks. Nende täitmiseks kohalikele omavalitsusüksustele raha riigieelarvest ei eraldata. Kohaliku omavalitsuse üksused näevad selles aga probleemi, sest nad ei pea kõikidel juhtudel andmete väljastamist omavalitsuslikeks ülesanneteks. Nüüd selle eelnõuga luuaksegi selgus, missuguste andmete väljastamisega seotud kohaliku omavalitsuse üksuse kulud tuleb katta riigieelarvest ehk mis on riiklikud ülesanded ning missuguste puhul jäävad kulud kohaliku omavalitsuse enda kanda ehk mis on omavalitsuslik ülesanne. Samuti sätestatakse, missugustest kohaliku omavalitsuse üksustest on võimalik inimesel nimetatud rahvastikuregistri andmeid saada ning mis juhul on see inimesele tasuta ja mis juhul tuleb andmete väljastamise eest tasuda riigilõivu. Eelnõuga sätestatakse, et ruumi registreeritud isikute andmed väljastab omanikule tulevikus asukohajärgne kohaliku omavalitsuse üksus ja elukoha andmed väljastab isikule elukohajärgne kohaliku omavalitsuse üksus tasuta. Tegemist on omavalitsuslike ülesannetega. Teiste rahvastikuregistri andmete väljastamiseks tuleb inimesel tasuda riigilõivu ja andmed väljastab vaid maakonnakeskuse kohaliku omavalitsuse üksus. Näiteks, rahvastikuregistri väljavõtet, mille peale on kantud ka hooldusõiguse andmed, saab maakonnakeskuse kohaliku omavalitsuse üksusest riigilõivu eest. Sel juhul on tegemist riiklike ülesannete panemisega kohaliku omavalitsuse üksustele ning põhiseaduse § 154 lõige 2 kohaselt tuleb kohaliku omavalitsuse üksustele riiklike ülesannete teostamisega seotud kulud katta riigieelarvest. Tasuta on inimesel teatud rahvastikuregistri andmetega võimalik tutvuda ka e-rahvastikuregistri portaalis. Kui inimene aga soovib portaalist alla laadida digitempliga andmete väljavõtteid, siis tuleb selle eest tasuda riigilõivu. Samuti on selles portaalis võimalik ruumi omanikul tasuta tutvuda ruumi registreeritud isikute andmetega ning sealsamas algatada ka nende elukoha aadressi muutmist. Kuna eelnõuga nähakse ette teatud rahvastikuregistri andmete väljastamise eest riigilõiv, siis eelnõuga täiendatakse ka riigilõivuseadust, millega uued riigilõivud ette nähakse. Kui inimesele väljastab rahvastikuregistri andmed notar, siis tuleb isikul tasuda lisaks riigilõivule ka vastav notari tasu. Eelnõuga lahendatakse ka igapäevaselt praktikas kerkinud probleeme. Näiteks võimaldatakse pärast lapse sünni registreerimist esitada isaduse omaksvõtu avaldus ka notariaalselt tõestatud vormis. Praegu saab seda teha vaid perekonnaseisuametis. Praegune regulatsioon ei taga piisavat paindlikkust, kui näiteks inimesel ei ole võimalik perekonnaseisuametisse ise kohale minna. Lisaks lõpetatakse eelnõuga elukohateate esitamise võimalus etteulatuva või tagasiulatuva kuupäevaga. Kolm aastat on inimestel olnud võimalus esitada elukoha teatud ette- ja tagasiulatuva kuupäevaga. Samas, analüüsi kohaselt ei ole inimesed neid võimalusi kasutanud. Pigem on üksikutel juhtudel kasutatud elukoha kehtivuse alguse erinevad võimalused tekitanud segadust omavalitsuste asjaajamises ning toetuste määramisel. Seega on mõistlik sellisest lahendusest loobuda. Eelnõuga kehtestatakse nõuded ka lisa-aadressidele, muudatusega teavitatakse edaspidi ruumi omanikku ka talle kuuluva ruumi kandmise eest rahvastikuregistrisse kellegi inimese lisa-aadressina. Praegu teavitatakse omaniku vaid siis, kui elukoha aadress kellelgi lisatakse rahvastikuregistrisse. Eelnõuga täpsustatud saadakse ka lisa-aadressi rahvastikuregistrisse kandmise keeldumise aluseid. Eelnõuga luuakse ka oskuste ja teadmiste kontrolli läbimise kohustus neile ametnikele, kes hakkavad tegema isikukoodide andmise ja elukoha andmete rahvastikuregistrisse kandmise menetlusi. See on eeldus, et saada rahvastikuregistri andmetele juurdepääs. Nõude eesmärk on parandada ametnike teadmisi selles valdkonnas, et vähendada ebakorrektseid kandeid rahvastikuregistris. Aitäh kuulamast! Jään ootama teie küsimusi.
Aitäh, austatud minister! Teile on küsimusi. Andres Metsoja, palun!
Aitäh, austatud minister! Rahvastikuregister on riigi infosüsteem ja infosüsteemi kuuluv andmekogu, mille vastutav töötleja on Siseministeerium. Ma nüüd saan aru teie ettekandest, et teatud kanded hakkavad toimuma automaatselt, kus enam isik ei pea, vastutav isik ei pea tegema mitte mingisugust otsust. Näiteks elukohateate osas tehisintellekt võtab selle vastu, registreerib, kannab andmekogusse ja nii ta lähebki. Kas siiamaani n-ö sellise rahvastikuregistris muudatuse tegemine ei ole olnud haldusotsus, vaid ta on lihtsalt olnud andmekogu nii öelda infovoog, et põhimõtteliselt seadusaluslikult me ei muuda mitte midagi?
Aitäh küsimuse eest! Ta on olnud andmevoog ja kuna lihtsalt infobaasid ei ole sellisel kujul suutnud omavahel senini suhelda, et üks infobaas saaks n-ö küsida teisest infobaasist andmeid ja sellest lähtuvalt n-ö kinnitada andmete õigsust. Toon näite, et kui täna inimene näiteks tahab minna oma elukoha või oma elukoha aadressi näiteks kuskile rahvastikuregistrisse sisse kanda, siis tulevikus, kui nüüd see süsteem tööle hakkab, kui kõik läheb hästi, 1. jaanuar 2024, siis näiteks rahvastikuregister teeb ise päringu näiteks kinnistusraamatusse, elektroonilisse, saab sealt näiteks kinnitust, et sellel inimesel on õigus näiteks see elukoht enda nimele registreerida. Või näiteks sünni registreerimisel varem pidi seda ametnik, n-ö sai kätte, läks ise n-ö kinnistusraamatusse, kontrollis, kõik on õige, tegi otsuse. Ehk ametnik oli vahel tulevikus, masinad saavad omavahel suhelda. Päris tehisintellektiks seda võib-olla ei nimetaks. Või näiteks see sünni registreerimine on selline olukord, kus andmebaas siis esimese arenduse järgselt saab anda tagasiside, kas valitud nimi vastab täna kehtivale nimeseadusele, näiteks. Varem pidi ametnik seda ise kontrollima, vaatama, tulevikus masin ütleb ära, et jah, tõepoolest selline nimi võib Eestis olla ja vastab nimeseadusele. Inimene kaob vahelt ära, et ta ei pea seda haldusotsust või töövoogu, nagu te õigesti ütlesite, ise tegema.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea esimees! Hea minister! Ma küsin natuke laiemalt. Siin energiakriisi arutelus peaminister on väitnud meile, et meie rahvastikuregister on nii ebatäpne, et 20% andmeid on valed. Teie juttu kuulates on see selles mõttes positiivne, et te olete astunud samme saada vähemalt aastaks 2024 need asjad korda. Aga minu küsimus tegelikult tuleb sellest, et me samal ajal ka praegu teeme rahvastikuloendust ja kui me andmed on nii valed, siis on oht, et tegelikult ka loenduse tulemus on täiesti kasutuskõlbmatu. See on üks pool. Ja teine küsimus on tegelikult selles, et kas need andmed siis ikkagi on nii valed, et üks viiendik on täiesti kasutuskõlbmatu. Kuidas te seda kommenteerite?
Aitäh küsimuse eest! Rahvastikuregister on, julgen öelda, Eesti riigis üks kõige olulisem andmekogu üldse, kuhu kõik teised andmekogud teevad päringuid ja saavad kogu väga olulise informatsiooni. Rahvastikuregister on infotehnoloogiliselt täna iganenud ja lähiaastate plaan on rahvastikuregister infotehnoloogiliselt viia paremale tasemele. See, et rahvastikuregistris võivad esineda mitte ajakohased andmed, võib täiesti nii olla. Ma toon ühe näite, mida ka see eelnõu näiteks lihtsustab ja teeb paremaks, on see, et kui kiiresti on võimalik näiteks surma andmed rahvastikuregistrisse lisada näiteks sellisel juhul, kui inimene on surnud välismaal, ehk siis see loob paindlikumad võimalused ja lihtsamad võimalused inimesele, kelle lähedane on välismaal näiteks surnud, ja kuidas ta saab need andmed rahvastikuregistris õigeks muuta. See täna võib võtta päris palju aega, kuna nõuded on väga konkreetsed, milline peab see dokument olema, mille alusel andmed rahvastikuregistrisse kanda. Nüüd see uus eelnõu teeb seda lihtsamaks. Nii et selliseid näiteid võib olla, konkreetse näite puhul, nagu ma ütlesin, et surma fikseerimine rahvastikuregistris võib täna näiteks viibida.
Aivar Kokk, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Sa oma ettekandes rääkisid lisaelukohast. Võib-olla sa täpsustad, mis asi on lisaelukoht ja mis nüüd selle seadusega täpsustatakse või kas meie kui kodanikud peame hakkama midagi kirjutama juurde, nii nagu paljud Riigikogu liikmed elavad mitme koha peal, Tallinnas siin kuskil kliendi korteris ja muidu kodu võib-olla on kuskil mujal?
Aitäh! Ei pea inimene midagi täiendavalt tegema. See eelnõu loob võimaluse, et ruumi omanik saab automaatse teavituse, kui keegi inimene temale kuuluva eluruumi paneb endale näiteks lisa-aadressina kirja. Varem tuli teavitus automaatselt ainult sel juhul, kui oli nii öelda põhielukoha aadressile, kui keegi selle lisaaadressina endale fikseerib rahvastikuregistris, siis lihtsalt ruumi omanik saab selle kohta teavituse.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Ma loen siin huvitavat tabelit, kus on näha, kui palju meil siin on Euroopa kodanikke ja Inglismaaga koos ja kellel siis on milline, kui täpne elukoht ja tuleb välja, et alalise elamisõigusega on 22 britti siin, aga neist ainult ühel on Eesti täpsusega elukoht. Ja ülejäänud tabelitest ei tule välja, et kus 21-l on või kui vaadata Euroopa Liidu ja majanduspiirkonna ja Šveitsi omasid, on 8410, aga 523-le ainult on Eesti täpsusega elukoht, edasi tulevad veel muud sellised. Mida seed tabel siis tegelikult näitab ja milleks see toodud on siia?
Väga hea küsimus. Vaatan ise ka seda tabelit ja ma pean teile hiljem kirjalikult kasvõi vastama, sest ei oska teile praegu tõepoolest selgitada seda, et mis on selle tabeli eesmärk siia sellisel kujul lisatuna, lisatuna juurde annab, aga saan teile kindlasti hiljem vastata.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Minu küsimus puudutab surmade registreerimist kohalikus omavalitsuses, mille kohta spetsialistid saavad vastava koolituse, et neid asju õigesti teha. Minu jaoks nõrgaks lüliks selles eelnõus on see et selle spetsialisti puudumisel asendab teda keegi teine, kes ei ole vastavat koolitust läbinud, mis omakorda võib tuua kaasa olukorra, et sedasama koolitust mitte läbinud isik või muidugi ka see koolituse läbinud isik võivad toime panna mingisuguse kuriteo seoses sellega, et nad registreerivad kellegi surma ära ja selle surma registreerimisega kaasneb pärandi jagamine ja nii edasi, ja nii edasi. Eriti veel siis saab see võimalik olla, kui näiteks, ütleme, isik on kusagil hoolekandeasutuses, kus tema ei saa sellesse protsessi sekkuda. Mis mõtted on selle kitsaskoha likvideerimisel? [[Juhataja helistab kella.]] Mis võiks olla selle ametniku vastutus karistusõiguslikus mõttes?
Aitäh! Kui me räägime nüüd sellest täiendavast koolitusest, mis ametnikele läbi viiakse, siis need on need ametnikud, kes tegelevad elukoha registreerimisega ja isikukoodide väljastamisega. See on konkreetne ametnike grupp. See ei ole seotud surmateadetega. Selles mõttes on teie märkus õige, et võimalik on elukoha-aadressid registreerida ja isikukoodi väljastada ka inimesel äärmisel võimalusel, kui tal seda koolitust läbitud ei ole. Meil on väga palju väga väikseid kohalikke omavalitsusi, kus ei ole mõistlik võib-olla mitmele inimesele sellist koolitust teha ja sellist õigust anda. Aga sel juhul, kui selline inimene, kes ei ole saanud vastavat koolitust, teeb kande, siis selle kohta tuleb ka teavitus Siseministeeriumile, kes on andmete vastutav töötleja. Tegelikult viiakse läbi ka järelkontroll sel juhul, et tõesti veenduda, et need andmed on kantud sinna õigesti – kui seda on teinud selline inimene, kes seda koolitust sellisel kujul saanud ei ole.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud minister! Ma tulen ka selle lisaelukoha temaatika juurde. Õigupoolest rahvastikuregister on ju see oluline andmekogu, mille alusel Maksu- ja Tolliamet vaatab ka laekumisi ja kohalikel omavalitsustel tekib tulubaas. On aegu, kus on räägitud ka kahest elukohast ja sellest, et oleks võimalik oma makse jagada kahe elukoha vahel. Kas antud eelnõu faasis sellist arutelu on peetud, et kui on sul lisaelukoht, siis on tegelikult ju ka selles teises omavalitsuses kulud, ehk kas siis oleks võimalik ka tulevikus arvestada ja ehitada seda uut registribaas juba nii üles, et see looks ka eeldused maksutulu ümberjagamiseks?
Aitäh küsimuse eest! Mõte on väga hea, teretulnud. Minu teada selle eelnõu menetlusprotsessi, väljatöötamise käigus sellisel kujul seda ei arutata.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea esimees! Hea minister! Te ka oma kõnes viitasite, et teatud registritoimingute puhul on antud kohustus või riigi ülesanne maakonnakeskuse omavalitsustele ja teistelt on see võimalus ära võetud. Ma tegelikult, iseenesest see lähenemine on selles mõttes õige, et vähemalt on määratud üks konkreetne omavalitsus maakonnas, kes peab seda täitma. Aga minu küsimus tuleb hoopis sellest, et kas ei oleks ikkagi tark, et teistel oleks ka võimalus täita – küll mitte kohustus, aga võimalus täita. Mida te sellest mõttest arvate ja kas peaks tegelikult eelnõu selles suunas muutma? Sest oluline on, et inimene saaks ikkagi maksimaalselt lähedalt seda teenust ja kui omavalitsus on huvitatud ja võimeline seda osutama, siis miks mitte talle seda õigust ja võimalust anda.
Aitäh küsimuse eest! Iseenesest see võimaluse kasutamine on väga laiapindne juba selles vaates, et igal inimesel on võimalus andmeid vaadata ka ise e-rahvastikuregistris. Kui seda võimalust ei ole, siis see asja ideoloogia põhimõte on see, et kui konkreetsel kohalikul omavalitsusel on nii-öelda see juur selles üksuses, siis tema annab neid andmeid, mis on konkreetselt seotud selle kohaliku omavalitsuse üksusega. Elukoha aadress, väga konkreetselt seotud asukohapõhise kohaliku omavalitsusega. Ja tegelikult see ideoloogia, see mõte on tulnud just nimelt kohalikelt omavalitsustelt, et nad ei taha seda täiendavat võimalust, kuna kohalikud omavalitsused on väikesed, sellel on kulud ja sel juhul neid kulusid justkui keegi nagu ei kata. Kui see on nagu maakonnakeskuses, kus ta on nii-öelda konkreetselt ülesandeks pandud ja seal kaetakse ka läbi riigilõivu need kulud, siis sealt on see mõte tulnud. Mõte on kindlasti olemas, et võimalikult paindlik oleks, võimalikult lihtne oleks inimestel sellise teenuse kasutamine, aga veel kord, ma arvan, et täna iga Eesti inimese võimalus ka läbi e-teenuse neid andmeid saada, kontrollida, ka välja printida iseenda jaoks, no sa võid seda kodus teha tegelikult. Nii et see võimalus on ka selline olemas. Kui seda võimalust ei ole, siis saab minna kohapeale, aga tõesti sellise erisusega hetkel selle eelnõu vaates, nagu te ka ise välja tõite.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Täna me peame tõdema, et PRIA loomade registrid on täpsemad kui inimestega seotud registrid Eestis. Peaminister on siin ka korduvalt Riigikogu ees viidanud sellele, et rahvastikuregister on niivõrd ebatäpne, et ka praeguste elektrihinna kompenseerimistaotluste puhul ei saa rahvastikuregistri andmeid aluseks võtta, nii et inimesed peavad ise deklareerima ja täitma neid avaldusi. Aga minu küsimus tuleneb sellest, et me ei ole selle põhielukohaga kuidagi täpselt registrit toimima saanud. Siin on jutt ka nendest lisaaadressidest. Mis tähendus nendel lisa-aadressidel on? Kas neil on ka mingisugune juriidiline tähendus riigi ja kodaniku suhtlemise vahel? Või mis selle mõte on? Aitäh!
Aitäh! Selle mõte on see, et oleks riigil olemas teadlikkus, millised elukoha-aadressid inimestel on, pluss see, et ruumi omanik saaks teada, kui keegi tema ruumi lisa-aadressina paneb. Näiteks, kus sellist võimalust päris palju kasutati, oli ju praegu paraku jätkuva COVID-i esimese laine ajal, kui päris mitmed inimesed saartele, kus neil olid suvekodud olemas, oma lisa-aadressi fikseerisid. Läbi selle tekkis neil näiteks sellises olukorras, kus saared olid kinni, õigus minna oma suvilasse. Ja see oli tõepoolest ka kirjas ja kinnitatud rahvastikuregistris, et see inimene tõepoolest sellisel aadressil sellist elukohta seal omab. Nii et need on need põhimõtted selle lisa-aadressi juures.
Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud minister! Kui seda eelnõu tutvustada ja lugeda, siis nagu püütakse selgeks teha, milline roll on rahvastikuregistri seaduses omavalitsuste kohustused ja riigi kohustused. Aga mul on tunne, et tegelikult on sellel seadusel hoopis teine roll ja soov. See on rahvastikuregistri andmete väljastamisel kehtestatakse riigilõiv 10 eurot. Eelnõuga ei eristata riigilõivu kehtestamisel, kas andmed väljastatakse paberil või elektrooniliselt, et kas ma saan aru niimoodi, et kui omavalitsus on öelnud, et mingi roll, mis peaks riigi oma olema ja riik ütleb, et selle jaoks raha ei ole, siis nüüd on tehtud riigilõiv. Ma küll tean, et kui see valitsus astus aasta tagasi oma tööpositsioonile, siis öeldi, et makse ei tõsteta, aga ma saan aru, et ikkagi tõstetakse.
Aitäh! Tõepoolest, on siin loodud selgus majja, millised on omavalitsuse ülesanded selles vaates ja millised on riiklikud ülesanded. Omavalitsuse ülesanded on tõepoolest elukoha registreerimine ja need tegevused on inimesele tasuta. Riiklikud ülesanded on kõik see, mis jääb kõrvale, olgu nad erinevate perekonnaseisuandmete andmised, hooldusõigused, kes kellega koos elab, abielus, surmateated – need on riiklikud ülesanded, neid täidavad küll n-ö kohalikud omavalitsused, aga kuna sellega kaasneb kulu kohalikule omavalitsusele, siis riik maksab need kinni ja see tegevus on tõepoolest riigilõivustatud. Kõige lihtsamad tegevused tõepoolest 10 eurot, kui sa teed notari juures, lisandub sellele veel notaritasu viis eurot ja tegelikult seal, kui ta on, kui on vaja näiteks ingliskeelset väljavõtet, siis on see riigilõiv 20 eurot, nii et tegelikult need summad on seal erinevad, aga üldplaanis 10 eurot, aga veel kord, inimesel on võimalik enda andmeid ka täiesti tasuta sealt vaadata, ka neid välja võtta.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Lugupeetud minister! Mina saan küll aru, et raskel ajal riigi kaukasse väike kopikas kulub ära. Aga mul on selline konkreetne küsimus sellest ajast näiteks, kui keegi on nõukaajal oma abielu lõpetanud ära. Siis oli kõik suur territoorium, sealt Kaug-Idast siiani. Aga siin te ütlete, et abielu lõpetab ära Venemaal toimunud lahutuse kuupäev, Vene Föderatsiooni territooriumil, aga mitte kusagil mujal, Eesti toonase NSV või Usbeki NSV või Valgevene NSV territooriumil. Kust selline suure venna prioriteet sellisel väiksel asjal?
Kõigepealt aitäh küsimuse eest! Raha, mis läbi riigilõivude tuleb, läheb kohalikele omavalitsustele. See arvestatav kulu, mis kohalikel omavalitsustel tekib ja mis läbi riigilõivude saab hüvitatud, on aastas circa 70–80 000 eurot, nii et tegelikult riigieelarve vaates loomulikult suht väike kulu, aga kohalikule omavalitsusele kindlasti väga oluline, et need kulud hüvitatakse. Üks nüüd sellisel kujul on just abielu puhul need sealt välja toodud. Ma ei oska teile siin head selgitust anda, miks ta sellisel kujul siin ekspertide poolt on konkreetselt välja sõnastatud. Võin loomulikult teile kirjalikult selle informatsiooni saata, miks ta just sellisel kujul on välja toodud.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Mind teeb natukene murelikuks see lisa-aadress. See nagu kätkeb sellist võimalust, et riik üritab teada saada sinu teist võimalikku elukohta. Kui me ühest kohast sind kätte ei saa, kui vaja näiteks on, siis me saame sind kindlasti sellelt aadressilt kätte. Kas see kätkeb ka teatud sellist sisejulgeoleku mõtet, see asi, ja mis siis saab, kui inimesel on mitmeid selliseid lisa-aadresse?
Aitäh küsimuse eest! See ei kätke mingisuguseid lisa- või tagamõtteid. Ja see ei ole ühelegi inimesele ka kohustus. See säte on loodud sellepärast, et informatsioon jõuaks omanikule, et keegi on kasutanud tema ruumi sellisel eesmärgil, et on selle kirjutanud endale lisa-aadressiks. See on ainukene mõte sellel sättel, omaniku õiguste tagamine.
Hea minister, rohkem teile küsimusi ... Siiski siiski, Helir-Valdor Seeder, teine küsimus.
Ma vabandan, jäin hiljaks! Te olete korduvalt rõhutanud, et omanik saaks teada, kui kirjutatakse talle sisse, on see siis lisa-aadress või on see põhielukoht, kas praegu on tõesti nii, et ilma omaniku teadmata ja nõusolekuta on võimalik ükskõik kuhu sisse kirjutada, et teie vastustest jääb selline mulje?
Jah, põhimõtteliselt on. See ruum peab vastama küll n-ö ruumi definitsioonile, mis on rahvastikuregistris konkreetselt kirjeldatud, see peab olema eluruum. Aga jah, seda on võimalik teha ja täna, kui ta on põhiaadressina, siis sellest läheb ka teavitus ruumi omanikule, eelkõige räägime sellisest üüriturust, näiteks.
Hea minister, rohkem teile küsimusi ei paista. Tänan! Ja nüüd põhiseaduskomisjoni poolt Marko Torm, palun!
Lugupeetud juhataja! Väga austatud kolleegid! Põhiseaduskomisjoni ettekandjana saan kinnitada ministri sõnu. Minister kirjeldas, ma arvan, piisavalt suure detailsusastmega ära, mille jaoks seaduseelnõu sisse on antud ja mis sellega muuta tahetakse. Kui kokkuvõtvalt peaksin ise ütlema, siis tundub igati mõistuspärane ja õige asi, e-riik inimesele lähemal, mitmed toimingud mugavamaks. Kui komisjoni istungil käsitletut kirjeldada võib-olla paari sõnaga, siis üldiselt tonaalsus ja hoiak oli seaduseelnõu suhtes positiivne. Oli küll küsimusi, oli ka teatud reservatsioone, osa neist on siit ka komisjoni liikmete näol juba kõlanud, eeskätt härra Grünthali puhul ka kerkisid üles. Eeskätt kümneeurone riigilõiv. Härra Mölder oli komisjoni liikmena see, kes küsis, kas seda on vaja ja milleks ja kui palju näeb ka eelnõu algataja ette, et sellega vahendeid kogutakse. Aga nii nagu minister ütles, sisuliselt riik tõstab ikkagi – minu tõlgendus sellest – ühest taskust teise ja lõpuks need riigilõivud lähevad omavalitsuste teenistusse. Tõepoolest, omavalitsustest selline taotlus on tulnud ja pöördumised teemal, et riigi kohustusi nemad pelgalt omavahenditest kandma ei peaks. Nagu on läbi käinud ka, suurusjärgus 60 000 – 70 000 eurot võiks olla see aastane kogu, mis riigilõivude näol kogutakse. Aga kinnitan üle, et igal rahvastikuregistrisse kantud isikul on võimalik jätkuvalt rahvastikuregister.ee aadressil oma andmetega tutvuda, neid ka alla laadida tasuta. Ja kui tõesti on mõned instantsid, mis nõuavad ja eeldavad riigi templit, kinnitust sellekohast, siis selle eest tuleb lõivu tasuda. Mitmed tehnilised nüansid veel. Tõepoolest on kirjeldatud eelnõus ja seletuskirjast on võimalik tutvuda, millistel tingimustel ja millistes omavalitsustes saab andmeid kätte. On toodud keskus omavalitsuste mõista sisse ehk circa 16-st omavalitsusest, maakonnakeskusest on võimalik saada siis laiendatud kujul andmeid, eeskätt puudutab see hooldusõigust ja muud taolist. Veel mitmeid asjaolusid, mis seaduseelnõus tundub, et on mõistlikumaks tehtud. On bürokraatiat vähendatud, paberimajandust vähendatud. Toon ühe näitena kas või selle, et siiamaani, mida enne komisjonis räägitud, mina isiklikult ei teadnudki, et kõik senised toimingud, näiteks sünnitoimingud, on paberkandjatel läinud rahvastikuregistrisse, ka ministeeriumisse esitamisele. Seda enam ei tehta, see ei ole mõistlik. Selle eest kannab hoolt tehisintellekt, nii nagu eelnevalt räägitud ka. Ainukene, mis konkreetses lõigus paberkandjatel edasi peetuks jääb, on lahutused, kus on väga konkreetne põhjus: on allkirjad mõlemalt poolelt all, et hiljem oleks tuvastatav akt või toiming. Mis veel? Püüan praegu mälus sobrada. Jah, üks ka jälle, kui rääkida paindlikkusest eelnõu puhul, siis isaduse omaksvõtt, mis siiamaani on seaduse puhul eeldanud tõesti kohaletulekut, on nüüd toodud oluliselt paindlikum lahendus ja seda võimalik teha läbi videosilla. Komisjoni istungil tuli ka mitmeid küsimusi antud teemal, et kas näiteks vanglakaristust viibivate inimeste puhul on see kohaldatav. Jah, on kohaldatav videosilla ja notari abil, aga miks mitte ka näiteks missioonil viibivate isade puhul. Jällegi, et inimestel oleks juurdepääs riigi toimingutele lihtsam ja paindlikum. Menetluslikest otsustest nii palju, et algselt küll tõepoolest täna siin pidi olema komisjoni esimees Toomas Kivimägi, aga täna erakorralisel komisjoni istungil sai see otsus konsensuslikult muudetud, olen siin teie ees mina. Ja muudest otsustest siis 11. kuupäeva protokollist: teha ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada, konsensuslik, härrad Grünthal ja Kivimägi, proua Loone, härra Mölder ja proua Tiidus on sellele alla kirjutanud. Nii ta on. Tundub igati mõistlik, et võiks edasi liikuda, ja ja mul on siiras usk, et teeme head asja. Teie küsimused.
Tundub, et ministrile said kõik küsimused esitatud. Teile küsimusi ei ole. Tänan! Avan läbirääkimised. Heiki Hepner Isamaa fraktsiooni nimel, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Head kolleegid! Vaieldamatult on teretulnud valitsuse poolt sellise seaduseelnõu siia Riigikokku toomine, sest kui nüüd uskuda peaministrit, milles ma tegelikult siiski natukene kahtlen, et 20% tänastest rahvastikuregistri andmetest on valed, siis tõepoolest on põhjust probleemidega tegeleda. Teisalt olen ka seda meelt ja sellega nõus, nii nagu ka minister siin välja tõi, et neid probleeme on, ja olen igati nõus sellega, et oma infotehnoloogiliselt lahenduselt on tänane rahvastikuregister ajale jalgu jäänud ja vajab tõsiselt otsa vaatamist. Rahvastikuregister oma loomult on tõesti üks kõige olulisemaid andmekogusid meil riigis ja ta on erakordselt tähtis andmekogu ka omavalitsustele. Ja sellepärast on ka arusaadav, miks siin korduvalt ka küsimuste voorus kerkis üles elukoha registreerimine. See on meil olnud probleem just selles mõttes, et registris on andmed, mis ei vasta teinekord tegelikkusele. Ja selle baasilt siis ju omavalitsused osutavad ka erinevaid teenuseid ja läbi nende teenuste osutamise on üritatud võita enda poole elanikke ehk saada surnud hingi, piltlikult öeldes, rahvastikuregistrisse. Kõige kurikuulsam sellest on Tallinna tasuta transport, kus ametlikult lausa raadiost kutsuti üles inimesi lihtsalt kirja panema. Nüüd saame varsti kümne aasta juubelit sellest aktsioonist tähistada ja ma loodan, et see vajub sellisesse juba minevikku ja inimesed vaikselt on valmis tulema tagasi. Aga see kirjeldab tegelikult selle registri tähtsust. Ja muidugi on erakordselt oluline, et ta ka IT-lahenduslikult oleks selline, mis võimaldab selliseid trikitamisi vältida. See võib-olla ei ole nüüd nii täpselt siin seaduseelnõus kirjas, aga selle mõtte silmaspidamine on tegelikult erakordselt oluline. Ja mõned nüansid veel, mis väärivad tegelikult siin tähelepanu ja annavad ka võimaluse ehk veel pisut sellist bürokraatiat vähendada või riigi ja omavalitsuste efektiivsuse toimimist suurendada. Kas igat asja peaks ikkagi väljatrükke tegema? Siin on ka öeldud, et mõningate toimingute juures on see oluline, et tehakse pärast seda ikkagi veel väljatrükk ja siis saadetakse see vastavalt arhiivi või kuhu parajasti ta on ette nähtud. Võib-olla oleks tark, et kui omavalitsus need toimingud on teinud, siis vastavad väljatrükid juba tehakse seal kohapeal, kus neid paberkandjatel kavatsetakse säilitada, et ei oleks mõttetut ja dubleerivat tegevust. Ja veel üks üks mõte siia juurde mida ma ka ministrilt küsisin ja mis tegelikult väärib kaalumist. Ma mõistan omavalitsusi, olles ka ise olnud omavalitsusjuht, et riik paneb väga kergekäeliselt teatud kohustusi omavalitsusele ja ei hüvita neid. Nüüd on leitud lahendus, kus läbi riigilõivu neid kavatsetakse hüvitada ja selles mõttes on tegelikult ... Palun lisaaega!
Palun, kolm minutit lisa!
Selles mõttes on lahendus asjakohane. Tõsi, siin kerkib üles selle riigilõivu tegemise summa ja kas seda oleks nagu õigust teha, aga printsiibis ma saan sellest aru. Ja siin ma tooksin veel välja, et kui me oleme suutnud omavalitsustel hirmu hajutada sellega, et me katame tegelikud kulud, siis tasuks veel kord kaaluda, et meil on maakonnakeskused, need omavalitsused, kus teatud toiminguid tuleb teha, aga kui meil on olemas omavalitsusi, kus on olemas kompetents ja võimekus, siis oleks tark nendes omavalitsustes tegelikult lubada ka neidsamu toiminguid teha. See annab võimaluse ka omavalitsustel kvalitatiivselt oma personali ja personalipädevust arendada ja teisalt tuua teenuseid ikkagi lähemale oma inimestele. See on ka mõte, mida tasuks selle eelnõu menetlemisel nüüd silmas pidada. Suur tänu!
Rohkem fraktsioonidel sõnavõtusoove ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 494 SE esimene lugemine lõpetada. Sellega oleme esimese lugemise lõpetanud ja määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 2. veebruari kell 17.15.
Viies päevakorrapunkt on täna Vabariigi Valitsuse algatatud ekspordi riikliku tagamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 423 SE kolmas lugemine. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku viia läbi lõpphääletus ja nüüd on fraktsioonidel võimalik läbirääkimistel sõna võtta. Seda soovi ei paista, siis läheme hääletuse juurde. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud ekspordi riikliku tagamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 423 SE. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu toetas 74 Riigikogu liiget, vastu ja erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Meie kuues päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud meresõiduohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 470 SE kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Kõnesoovi ei ole. Meil on juhtivkomisjoni ettepanek viia läbi ... Annely Akkermann siiski soovib sõna. Nobedamad näpud, nobedamad näpud! Ma saan aru, et meil ei olnud pikka hääletust vahepeal, aga siiski, palun-palun! Palun! Ma täidan lihtsalt aega, millal sa jõuad siia pulti. Nii, palun, Reformierakonna fraktsiooni nimel, Annely Akkermann!
Jah, ei tasu sehkendada liiga palju. Head õhtut, head kolleegid! Meresõiduohutuse seaduse eelnõu number 470 teise lugemise käigus siin saalis kolleeg Peeter Ernits pahandas, et milleks on vaja kulutada aega sellise direktiivi ülevõtmise peale, mis meil Eestis majandusgeograafilistel põhjustel tõenäoliselt ei rakendu. Aga isikute vaba liikumine on üks neljast Euroopa Liidu põhiõigusest ja isikute vaba liikumise põhimõte puudutab ka töötajate vabadust taotleda ja võtta vastu tööd mõnes teises liikmesriigis. Me teame, et kümned tuhanded eestlased kasutavad seda põhiõigust igapäevaselt ja juba aastaid alates Eesti liitumisest Euroopa Liiduga 2004. aastal. Nende ametite loetelu ei ole ilmselt keegi koostanud ja õigupoolest pole selleks ka mingit vajadust. Teisalt on olemas ametikohad, millel töötamiseks peab olema läbitud väljaõpe ja praktika ning süsteemselt tuleb uuendada ohutusalaseid oskusi. Eesti siseveelaevandus, reisijate ja kaupade vedu ülevõetava direktiivi mõistes on ebaregulaarne, toimub vaid kohalikes huvides ja hooajaliselt ning ei ole ühendatud teiste riikidega. Eesti on kasutanud lubatud võimalust võtta üle direktiiv miinimummääras, mis tähendab, et Eesti on vabastatud kohustusest kvalifikatsioonitunnistusega seotud sätteid üle võtta, aga on kohustatud tunnustama oma territooriumil liidu kvalifikatsioonitunnistusi, et edendada töötajate liikuvust liidus. Ma tõesti usun, et igale töötajale peab olema tagatud Euroopa Liidu põhiõigus vabalt liikuda ja töötada. Head kolleegid, ma arvan, et just seetõttu on see eelnõu oma menetluseks kuluvat aega väärt puhtalt põhimõtte pärast. Täna, kui eelnõu muudatusettepanekute esitamise ja arutamise tunnid olid juba ammu lõppenud, saabus minu meilile pöördumine Eesti Merekooli siseveelaevanduse õppeliini juhatajalt Indrek Särjelt. Pöördumise põhisisu seisnes selles, et kui teiste riikide siseveelaevade juhid saavad tulla tööle Eestisse, siis Eesti siseveelaevade juhid peaksid saama minna tööle teistesse riikidesse. Tänase eelnõuga ülevõetava direktiivi mõistes tähendaks see, et direktiiv tuleks võtta üle täies mahus, mis omakorda tähendab siseveelaevade juhtide väljaõppe vastavusse viimist direktiiviga ja kvalifikatsioonitunnistuste administreerimiseks vajalike registrite, protseduuride ja järelevalve loomist. Vähemalt praegu puuduvad Eestis töökohad, mis vajaksid sellised kvalifikatsioonitunnistusi, mis omakorda tähendab, et puuduvad ka praktikavõimalused. Minu isikliku arusaamise kohaselt on Eesti mereharidussüsteemil ja kutsekvalifikatsiooni registritel juba praegu ees küllalt keerukaid ülesandeid ning meil ei ole vaja tegeleda oma inimeste ettevalmistamisega teiste riikide siseveelaevadel sõitmiseks. Ja ma usun, et meil ei ole vaja tagasi pöörduda selle direktiivi täies mahus ülevõtmise juurde. Aga praeguses mahus vastuvõtmist ma palun, head kolleegid, teil siiski toetada ja hääletada selle eelnõu poolt. Tänan!
Rohkem fraktsioonidel sõnasoove ei paista, aga kuna üks siiski oli, siis peame läbi viima ka kutsungi. Head kolleegid, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud meresõiduohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 470. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Eelnõu toetas 51 Riigikogu liiget, vastuolijaid ja erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Meie seitsmes päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud perioodi 2021–2027 Euroopa Liidu ühtekuuluvus- ja siseturvalisuspoliitika fondide rakendamise seaduse eelnõu 487. Kõnetooli on oodatud rahandusminister Keit Pentus-Rosimannus. Palun! Härra Grünthal, teil on mure?
Mure on see, mida ma olen kolm korda siin saalis juba rääkinud, et nimetatud eelnõu juures on väga palju Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi ja erinevaid artikleid ja lõikeid ja nii edasi. Kuna meie kodukorra § 62 sätestab, et päevakorra arutamise aluseks olevad dokumendid peavad olema istungi alguses kättesaadavad, siis miks ei ole neid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid siia juurde lisatud, et me ei peaks neid kuskilt internetiavarustest otsima? Tuletan meelde, et te käskisite seda küsimust korrata just selle päevakorrapunkti arutuse eel.
Jaa, ma soovitasin teil sisu küsida ministri käest. Mis puudutab norme endid, siis üldiselt ma soovitan teil vaadata normitehnika eeskirja. Normitehnika eeskirjas on kenasti kirjas viitamise reeglid ja ka see, kuidas ühte õigusakti peab koostama. Sisu poolest, ma usun, minister on kindlasti pädev teile vastama kogu eelnõuga seonduvat. Aga normitehnika eeskirjade kohaselt me valmistame ette eelnõud – või õigemini Vabariigi Valitsus valmistab –, siin me vaatame need üle, nii et loomulikult kõiki viidatud akte ei pea olema õigusakti juures. Proua minister, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Valitsus on esitanud teile seaduseelnõu, mis kannab sellist kaunist nime nagu "Perioodi 2021–2027 Euroopa Liidu ühtekuuluvus- ja siseturvalisuspoliitika fondide rakendamise seaduse eelnõu". Selle eelnõu sisu ja mõte, nagu pealkiri ütleb, on kehtestada aastateks 2021–2029 vastavate Euroopa Liidu fondide kasutamise ja rakendamise õigusraamistik ehk lihtsamalt öeldes reguleerida seda, kuidas on korraldatud nende fondide kaudu toetuste andmine, taotluste kogumine ja otsuste tegemine. See kehtestatav õigusraam tugineb päris olulises osas eelmise Euroopa Liidu eelarveperioodi õigusele ehk aastate 2014–2020 struktuuritoetuste seadusele. Fondide rakendamisega seotud asutused, nende rollid, ülesanded ja vastutus, aga ka toetuse saaja õigused ja kohustused eriti palju ei muutu. Siiski on mõningaid lihtsustusi sisse viidud. Nii et piltlikult või kujundlikult öeldes võiks öelda, et see seadus on erinevate nõuete poolest õhem ja taotleja jaoks lihtsamini jälgitav. Eesti prioriteedid raha kasutuselevõtuks tulenevad parlamendis päris pika aja jooksul põhjalikult arutatud pikaajalise arengustrateegia "Eesti 2035" eesmärkidest, aga ka valdkondlikes arengukavades seatud eesmärkidest ja Euroopa semestri protsessis Eestile antud riigipõhistest soovitustest. Konkreetsed rahastatavad valdkonnad ja täpsemad eesmärgid lepitakse Eesti ja Euroopa Komisjoni vahel kokku rakenduskavas. Sihte ja tulemusi, mida me seame, on võimalik kogu selle perioodi jooksul teatud piires taas kokkuleppel Euroopa Komisjoniga muuta, kui selleks peaks vajadus tekkima. Rakenduskava riigisiseseks tulemusjuhtimiseks ja seireks on kavandatud Vabariigi Valitsuse kinnitatav toetusmeetmete nimekiri. Kõik välistoetused, nagu teile, hea parlament, kindlasti hästi teada on, planeeritakse riigi eelarvestrateegia ja riigieelarve protsessis sarnaselt riigieelarve rahaga. Eelnõu on kavandatud jõustuma tavapärases korras. Palun teil seda eelnõu toetada. Aitäh!
Hea minister! Riigikogu liikmed soovivad küsida, Helmen Kütt alustab.
Suur aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud rahandusminister! Minu küsimus tuleb siin märkuste ja ettepanekute tabelist, mis puudutab Eesti Puuetega Inimeste Koja tähelepanu juhtimist ja see puudutab võrdse kohtlemise teemat ja mittediskrimineerival moel, et kahjuks ei ole siin, kuigi Sotsiaalministeeriumi pädevuses on see teema, aga see ei tähenda seda, et Euroopa Liidu rahastamisega elluviidavad muud projektid võiksid eirata Euroopa Liidus kokku lepitud printsiipe. Ma lugesin selle selgituse osa ka ära, aga kuna siin on mitme, ka Eesti Inimõiguste Keskus pöördub sama murega ja juhivad siin tähelepanu ka Puuetega Inimeste Koja organisatsioonid ja liikumispuuetega inimeste organisatsioonid just sellele, et ka ligipääsetavuse rakkerühm, mis on töötanud Riigikantselei juures 2020– 2021, et ka nende ettepanekud ju puudutavad seda, et kas ei ole mõistlik täiendada kas või seletuskirja osas, mis puudutab, siin on välja toodud ka kommunikatsiooni teemat.
Aitäh! Võime selle üle mõelda küll, et vajadusel siis seletuskirjas kuidagi veel täiendavalt lahti kirjutada või selgitada. Ja üldiselt,ma teadlikult rõhutasin ka oma sissejuhatuses "Eesti 2035" tähtsust, sest see on tõesti dokument, millele sisu mõttes tuginetakse ja on ka mõni teine teema, mille puhul on olnud küsimusi, et kas ja kuidas ta eraldi peaks olema selles seaduses välja toodud. Kui tegu on horisontaalse teemaga, mis kindlasti on üsna olulisel kohal ka "Eesti 2035"-s, siis ta eraldi siin kuidagi väljatoomist ei ole vajanud, aga aga vaatame üle selle, kas vajadusel korrigeerida või täpsustada seletuskirja, teeme nii.
Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud minister! Meil on peaminister nüüd kahel päeval käinud rääkimas ühelt poolt energeetikakriisist ja täna julgeolekukriisist. Kas sa oskaksid paari näidet tuua, et mis nüüd järgnevatel perioodidel võiks olla rahastatud, et energeetikat ja turvalisust parandada?
Aitäh! See on väga hea küsimus. Tõsi, otseselt selle konkreetse eelnõuga ei seostu. Aga sellegipoolest annab võimaluse meelde tuletada seda arutelu, mida me teiega siin loetud kuud tagasi pidasime euroraha planeerimise ja kasutusele võtmise kohta. Ühtekuuluvusfondide rahastamiskavas me oleme kavandanud energiasäästuks üle 400 miljoni euro. Nii et see on esimene näide, mis kohe meelde tuleb. Kindlasti see praegune olukord, energiahindadega seonduv olukord on väga paljude jaoks eriti päevakajaliseks muutnud uuesti mõtted ja plaanid-kavad, et investeerida energiasäästu. Konkreetselt näiteks korterelamute rekonstrueerimiseks ja energiasäästlikumaks muutmiseks, aga ka näiteks tervishoiuasutuste energiatõhususe suurendamiseks on 396 miljonit eurot kavandatud. See on väga suur raha. Ja täiendavalt, lisaks sellele veel näiteks 35 miljonit säästliku energia tarbimisega taastuvenergia kasutuselevõtu soodustamiseks. Tegelikult ka ringmajandus saab üsna olulise rahasüsti nendesamade fondide kaudu. Kui veel selliseid suuremaid valdkondi välja tuua, siis tegelikult teadus- ja arendustegevusse, teadusmahukama Eesti arendamisse nende fondide kaudu panustame me lähiaastatel väga palju, sadu miljoneid eurosid. Nii et ma arvan, et see kõik tervikuna toetab sedasama eesmärki, et meil ühiskond oleks keerulistele olukordadele vastupidavam, ja kindlasti toetab energiasäästu otseselt rahaliselt sinna panustades. Aitäh!
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud minister! Minu mäletamist mööda käisite te ka Euroopa Liidu asjade komisjonis 2035. aasta prioriteetide neid asjaolusid meile tutvustamas. Ja ma küsin sellist asja, et selle fondide rakendamise meetme osas on Eestil plaan tervishoiu korralduse terviklik muutmine. Tuletan meelde, et mis on selle mõiste taga. Selle tervishoiu korralduse taga on vältimatu abi, üldarstiabi, kiirabi, eriarstiabi, õendusabi jne. Kuna plaanitakse n-ö tervishoiu korralduse terviklikku muutmist, siis mis osas need muutused nüüd teistmoodi lähevad, et mismoodi seda üldarstiabi ja neid muid asju hakatakse osutama?
Aitäh, härra Grünthal! Teil on kaks asja praegu natukene segamini, et see, millele te viitate ja mis oli ka Euroopa Liidu asjade komisjoni arutelu, puudutas tõenäoliselt Euroopa Liidu taasterahastut ehk siis niinimetatud RRF-i, kus Eestil olid samamoodi väga pikad läbirääkimised Euroopa Komisjoniga ja mis on üks osa sellest vastusest praegusele või ma ei tea, kas praegusele või ütleme siis juba juba ühele nendest praegustest kriisidest ehk koroonakriisile, tervisekriisile ja see on seotud tõesti sotsiaalvaldkonna, tervishoiu valdkonna investeeringutega. Tol korral ka Euroopa Liidu asjade komisjonis arutasime me üsna detailselt näiteks Tallinna Haigla rahastamise üle ja selle üle, et kas sedavõrd suur investeering Tallinnas või Tallinna regiooni siinsesse piirkonda, kas ja kuidas see aitab tervishoiu kvaliteeti ennast kasvatada ja parandada. Aga see ei puuduta nüüd praegu siin meie ees arutluse all olevat ühtekuuluvus- ja siseturvalisuspoliitika fondide rakendamise seaduse eelnõu. RRF ehk taasterahastu on sellest eraldiseisev ja võib-olla kui siin nagu mingit sellist seost otsida, siis tuleb öelda, et taastefondi taasterahastu kokkupanek, need läbirääkimised, mis taasterahastu ümber käisid, on olnud üks põhjustest, miks paraku kogu 2021. ja 2027. aasta eelarve ja raha rakendamine ei ole olnud võibolla nii kiire, kui algselt loodeti. Et see kriis on lihtsalt võtnud oma aja ja need täiendavad otsused, täiendavat fondid ja meetmed on pisut venitanud ka selle praegu teie ees oleva raamistiku rakendamist.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Austatud minister! Mina küsin rektorite nõukogu tõstatatud probleemi kohta. Rakendusüksuse läbiviidav riigihangete eelkontroll võiks anda toetuse saajale õiguslikult siduva kindlustunde, et kord juba kontrollitud ja heaks kiidetud hankemenetlust ei hakata tagantjärele õiguskindluse printsiipi eirates abikõlbmatuks pidama. See on tegelikult tõsine probleem. Ka avalikus meedias on teadlased seda probleemi üles tõstnud ja ütelnud, et kontrollid on läinud kohati juba sellisele tasemele, et kui me tuleme, küll me mida ikka leiame. Meil on justkui kohustus, noh, kas või, kui rohkem ei saa, no 1000 eurot ikka saame, aga hea oleks, kui saaks ikka 100 000. See on olnud tõsiseks murekohaks. Kas ei oleks olnud võimalik seda teemat lahendada? Praeguse eelnõu järgi tegelikult öeldakse, et seda ei saa teha. [[Juhataja helistab kella.]] Kas ei oleks mõistlik seda lahendada nii, et oleks tehtud Rahandusministeeriumi juurde või siis ...
Küsimus!
... riigi juurde konkreetne fond, mis katab selle?
Härra Reinsalu ja Ligi! Ma korraks vabandan, proua minister. Te ei ole täna vastaja rollis, te olete küsija rollis. Kasutage seda võimalust küsimiseks.
Aitäh, hea küsija! Pikk sissejuhatus oli, aga natuke segaseks see, kuidas see fond konkreetselt oleks seda muret lahendada saanud, seetõttu on keeruline seda kommenteerida. Aga muidugi peab olema raha kasutamine ikkagi eesmärgipärane. See ei tähenda, et see peaks olema selline, nagu te oma küsimuses kirjeldasite. Ma arvan, et ei tohi ei ühte ega teise äärmusesse minna. Aitäh!
Lauri Läänemets, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Me oleme siin saalis teiega väga palju, mitmeid kordi rääkinud sellest, et eelmise perioodi vahendite jaotamise üks suuremaid muresid oli see, et ei olnud paika pandud regionaalset jaotuvust, et need vahendid lõpuks ka Eesti maapiirkondadesse ja väikelinnadesse jõuaksid. Kui seda eelnõu vaadata, siis siin ka tegelikult seda sellisena paika ei ole pandud. Ehk võib küll öelda, et iga ministeerium saab oma vastutusalas neid meetmeid sellisena teha, aga ka varasematel perioodidel on seesama vastus olnud, et jah, et ministeeriumid võivad teha. Kuid kahjuks kippus eelmine kord minema ja minu teada ka praegu on näiteks nii, et need valdkonnad just, no näiteks mis puudutab ettevõtlustoetusi, siis seal ei ole seda regionaalset erisust ja võib-olla ka omaosaluse diferentseerimist nii väga plaanis. Öelge mulle, miks see regionaalne osa siit puudu on.
Aitäh! Ma ei ole nõus, et ta puudu on, ja Rahandusministeeriumi poolt praeguseks on läinud ka välja eraldi kohalike omavalitsuste tulubaasi alusel arvestatud toetusmäärade diferentseerimise suunis. See teisisõnu tähendab, et need omavalitsused, kellel on suurem tulubaas elaniku kohta, peavad panema ja paneksid suurema omafinantseeringu, ja need omavalitsused, kes on selles olukorras kuidagi ebasoodsamas seisus, nendel oleks omafinantseering väiksem. See on praeguseks ka tehtud. Muidugi tuleb iga konkreetse toetuse andmise tingimuste väljatöötamisel otsustada, kas ja kuidas täpselt diferentseerimine mõistlik on. Igal pool ta ei pruugigi mõistlik olla. Nii et seda tuleb jah konkreetse näite puhul vaadata, aga nagu öeldud, siis me sellise suunise oleme Rahandusministeeriumi poolt välja saatnud.
Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud minister, kõigepealt tänan eelmise küsimuse vastuste eest. Ma küsin, et kuna me selle energiakriisi siin oleme mitu päeva arutanud, siis kas nendes valitsuse aruteludes on olnud ka sellised teemad nagu Estlink 3, mis vajab päris suuri rahalisi, ja teine, millest kahjuks 2014. aastal loobuti, suurelt tolleaegse peaministri arvates, on LNG-terminal. Peaminister on väitnud, et tänu Vene gaasile on meil elektri hind kõrge, kuigi me saalis oleme selle koha pealt eriarvamusel. Aga teine on kindlasti see, et Soome ja Eesti vahelised kaks kaablit on tänaseks selgelt jäänud väheks. Kui Eesti Energia on ostnud endale tuulepargi Soomes, siis seda ikka saaks. Võib-olla tuleks neid asju arutada ja mõelda siin teise lugemise eel ja mõned parandused teha?
Aitäh, hea küsija! Aga sellise detailsusega ja konkreetsete projektide kohta see eelnõu ei käi. See eelnõu puudutab tõesti, ütleme, korraldust, korralduslikku poolt, kuidas käib konkreetsete rahastamisotsuste tegemine ja milliste reeglite alusel, see on selle võrra üldisem. Ja need näited, mida teie nimetasite, muidugi on käinud valitsuse aruteludest läbi. Tegelikult on see loetelu palju-palju pikem, nagu te siin ka viimasel ajal parlamendisaalis olete oma aruteludes ju käsitlenud, nii et ma arvan, et nende teemade jaoks me võime teha täiesti eraldi arutelu. Antud hetkel selle konkreetse eelnõu kohta see paraku ei käi.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Austatud minister! Eks ta natuke paradoksaalne on tänase päevakorra kontekstis, et globaalse Euroopa koostöö kontekstis me vaatame Eesti-Vene programmi ja võimalikku koostööd, mis on Interregi üks instrumentidest. Ma küsingi, et kuidas, kui me räägime siin Venemaast, sõjaohust, pingestunud olukorrast, et kuidas see Interregi koostöö on meil läinud ja mida me sinna veel või mis see uue perioodi kava on Eesti-Vene koostöö kontekstis? Oskate te natuke seda avada?
Aitäh! Interreg on muidugi laiem ja tõsi ta on, et see kontekst on praegu pehmelt öeldes keerukas. Küll aga tean, et teile on olnud läbi aastate väga südamelähedased keskkonnateemad. Ma arvan, et üks kõige vahetum näide sellest valdkonnast, mis kahte riiki puudutab, on näiteks Peipsi järv, Läänemeri samamoodi, aga otseselt Eesti ja Venemaa vahel, kus meil Eesti poole pealt on olnud sageli mitmeid küsimusi, et kas pingutusi selle keskkonnaseisundi hoidmiseks ja parendamiseks teeme ainult meie või teeb ka teine pool, mõju on igal juhul teise poole otsustest ka meile. Nii sellele piirkonnale, nendele inimestele, aga ka näiteks kalameestele, keda see samamoodi puudutab, aga puudutab otseselt kindlasti ka keskkonnaseisundit. Nii et paraku on nii, et teatud küsimustes meil on nõudlikkust vaja üles näidata ka naabri suhtes.
Urmas Reinsalu kord, palun!
Aitäh, hea ettekandja! Asjalik ettekanne, informatiivne. Aga ma pean tunnistama, et ma ei ole selle paradigma nõus, et siin on öeldud, et parlamenti on toodud rakendamise seadus. Ma arvan, et parlament ei ole rakendusasutus miljarditele eurode parlamentaarses riigis. Meie ülesanne on olla määrata ära seadusega nende vahendite korraldamine, see peab olema korraldamise seadus. Ja see ei ole lihtsalt formaalne osundus, vaid see tähendab kõigepealt seda, et sisuliselt on praeguse seaduse doktriin üles ehitatud selliselt, et määrustes tegelikult ministrid hakkavad seda raha jagama ja ma ei ole selle põhimõtte käsitlusega nõus. Seletuskirjas ja seaduse tekstis puuduvad tegelikult need poliitika eesmärgid ja valdkonnad, kuhu seda raha kavatsetakse suunata. See on praakeelnõu. Siin on räägitud tehnilisest raamist ja me anname miljardite eurode otsustamise üle mandaadi ministrite kätte. Ja see siis pole ka ime, et on saadetud peotäiele miljardite jagamine, on peotäiele organisatsioonidele saadetud arvamuse andmiseks ja me näemegi, kui tegelik kaasamisprotsess on läbitud. [[Juhataja helistab kella.]] Proua minister, remondime selle projekti ära, asetame selle pea pealt jalgadele. Kas te olete nõus sellega?
Aitäh! Mulle üldiselt meeldib asju ikkagi vaadata rohkem jalgade pealt kui et pea pealt. Aga endise pikaajalise Eesti õigusruumi kujundajana mitte ainult rakendajana või korraldajana te kindlasti ju teate, et see konkreetne eelnõu ja see, milline on parlamendi roll kogu selles protsessis, tuleneb kehtivatest seadustest. Parlament on see, kes neid seaduseid kujundab ja hetkel olete teie, lugupeetud parlamendiliikmed, kujundanud need seadused selliselt, mis selle raami on ette andnud, mistõttu teie ees on just selline eelnõu, nagu ta seda on. Olen varasemalt öelnud, et ka sellelsamal, kui ma ei eksi, siis ka teiega mõtteid vahetades, et parlamendi roll just nimelt selliste pikemaajaliste eesmärkide, sihtide seadmisel võiks ja peaks olema palju sisulisem ja suurem ja ootan ja elan kaasa sellele, et parlament selle rolli selliselt just nimelt ka sätestaks.
Lauri Läänemets, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud minister! Mis puudutab omavalitsusi ja nende toitlustajate erinevaid määrasid seal, siis see on väga hea. See on väga hea, mis te teete. Aga tegelikult uuringud ju näitavad viimaste perioodide raha kasutamise kohta, et probleem on see, näiteks üleriiklikud meetmed, et lõpuks koondub raha ikkagi Harjumaale, mitte teistesse piirkondadesse. Ja soovitused, mida on eksperdid teinud, on need, et tegelikult tuleks regionaalselt piirkonnad määrata. Ma rõhutaksin ikkagi seda jätkuvalt, et kõige rohkem on seda vaja ettevõtlustoetuste koha pealt, sellepärast et neid nendega luuakse ja toetatakse töökohti ja ettevõtluse arengut mujal ka, kui need kuldsed ringid on. Aga seda me siit eelnõust kahjuks ei leia. Mistõttu mu küsimus teile on see: kas te kaaluksite ja oleksite valmis siit valitsuse poolt need muudatused tegema, et me kindlustaks selle, et see raha ka regionaalselt jõuab sinna maa- ja väikelinnade piirkondadesse?
Aitäh! Seaduse tasemel on väga keeruline kõiki ühe vitsaga lüüa, selles mõttes, et kirjutada seadusesse sisse kõikide eri meetmete puhul näiteks kasutatav, ma ei tea, koefitsient või protsent. Sellepärast ma rõhutasin ka teie eelmisele küsimusele vastates, et seda konkreetset lahendust, diferentseerimist peab vaatama ikkagi iga konkreetse toetuse andmise tingimuste väljatöötamisel. Mõnel puhul võib see olla piltlikult öeldes 30% omafinantseeringut, mõne teise koha peal on võib-olla hoopis teist kaudu võimalik sama eesmärk saavutada. Seetõttu ma pigem pelgan, kui proovida seaduse tasandil seda reguleerida, sest kui see seaduse tasandil n-ö lukku kirjutada, siis me võime ennast mõne aja pärast avastada olukorrast, kus tulemus on hoopis vastupidine. Nii et ma arvan, et eesmärk on mõistlik, aga igal konkreetsel juhul tuleb vaadata konkreetseid toetuse andmise tingimusi. See ei ole universaalne, selles mõttes ta ei ole alati igal pool ja kõikide meetmete lõikes. Paraku see nii on.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Hea minister! Mu teine küsimus tuleb Rektorite Nõukogu poolt. Mida siin ka eelnõu juures olevas materjalis tegelikult suhteliselt ümaralt selgitatakse, ei tule välja see juur, et seda võiks arvestada. Rektorid teevad ettepaneku, et tegelikult alla viie miljoni euroste projektide puhul võiks olla ka käibemaks abikõlbulik kulu, ja vastus on sellele, et ta tegelikult ei saa olla, sest avalikule sektorile ei saa nagu kaks korda seda hüvitada. Ma saan aru, et see vastuse kontekstis oli probleem või põhjendus see, et kui ülikoolid on juba käibemaksukohustuslased, siis loomulikult ühed ja samad asjad kaks korda tagasi ei saa, aga teatud juhtudel ei pruugi see projekt olla käibemaksuga tagasi saadav, see kulu. Kas sa sel juhul ikkagi oleks ülikoolidel võimalik käibemaks arvestada ka kuluks?
Aitäh, hea küsija! Küsite, proovite minuti jooksul küsida väga keerukat ja samas väga detailset küsimust. Ma arvan, et see on teema, mille puhul ilmselt me peaksime vajadusel kuidagi täpsemalt avama, mida te täpselt silmas pidasite. Meil üldiselt on Rektorite Nõukoguga olnud ka selle eelnõu väljatöötamise ajal väga hea ja mõistlik mõtete vahetus, nii et ma ei hakka praegu jällegi, on keerukas vastata sellise detailsusastmega, aga kui vaja on, siis leiame viisi, kuidas seda edasi käsitleda.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Lugupeetud minister! Mina kui lähisuhtevägivalla ennetamise toetusrühma liige avastasin üllatusega, et Eesti Inimõiguste Keskus, Puuetega Inimeste Koda, Naisuurimus- ja Teabekeskus, Oma Tuba on väga pahased teie peale ja ütlevad näiteks niimoodi, et juhime tähelepanu, et projektid tuleb ellu viia mittediskrimineerival viisil, või nagu naisuurimuskeskus ütleb, et need juhendid, tuleb eriti rõhutada seda soolise aspekti süvalahendamisi, häid tavasid ja veelgi tugevdada kõrgema hinde andmist, aga kokku võtab Inimõiguste Keskus niimoodi, et soolise võrdõiguslikkuse põhimõtte väljajätmine sellest eelnõust, mida te meile praegu pakute, lugupeetud minister, on eriti tagurlik. Ja ma küsin nüüd, miks teie kui naissoost minister tulete sellise eriti tagurliku eelnõuga välja.
Aitäh, austatud küsija! Tore kuulata, et te võtate tõsiselt oma kuulumist sellesse parlamendirühma, mis kindlasti tegelebki väga olulise teemaga. Ja nii nagu ka vastuses, mida me teie poolt viidatud küsijatele andsime, nii nagu me seda seal ka rõhutame, ja nii nagu ma vastasin ka tegelikult varasemalt Helmen Küti küsimusele, on kõik need nõuded kaetud Eesti 2035 põhimõtetega ja Eesti 2035 on kogu selle seaduseelnõu sisuliselt alus. Nii et need on kenasti ja igati prominentsel kohal kaetud.
Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh! Proua minister! Tegelikult on olukord selline, et parlamenti selle 3 miljardi euro jagamise sisulisi plaane toodud ei ole. Me teame seda. Üks arutelu oli, eelarve kontrolli komisjoni ..., ja sealt tuli välja rida etteheiteid või ootusi erinevate huviorganisatsioonide poolt, ettevõtjate poolt, akadeemiliste ringkondade poolt ja ka erakondade poolt. Jürgen, ei pea olema nii ... Küsimus on selles, minu probleemiasetus on, et palun, proua minister, kuna see on esimene koht siin parlamendis, kus me selle 3 miljardi euro jagamisest räägime, palun andke lühidalt oma käsitlus, mis valdkondadesse ja projektidesse see raha suunatakse. Ja tooge välja, kui palju on soojustamisprojektideks – see on aktuaalne teema – ette nähtud Euroopa Liidu vahendeid ja kui palju planeeritakse tegelikult ka elektritootmisvõimsustele.
Aitäh, hea küsija! No kuidas siis nii! Kui ma õigesti mäletan, siis minu arust olite te üks korraldajatest, kui me siin saalis Euroopa Liidu raha planeerimist arutasime – veel enne seda, kui valitsuski seda arutas. See arutelu oli väga sisukas, ja nii nagu ma tol korral üle kinnitasin, iga kord kui mõni parlamendi komisjon või fraktsioon – muide, ka teie fraktsiooniga me oleme Euroopa Liidu raha teemat eraldi arutanud ja käsitlenud – või kes iganes peab vajalikuks siin saalis seda arutelu detailselt pidada ja jätkata, olen iga kell alati valmis ja hea meelega osalenud. Kutsuge ainult! Ootan kutset siia saali, siiamaani ei ole te initsiatiivi võtnud. Nüüd, teid vist ei olnud siin saalis, kui üks teie kolleeg küsis natuke sarnase küsimuse selle 3,3 miljardi jaotuse kohta, ja vajadusel kordan oma vastuse uuesti üle, eriti mis puudutab energiatõhusust, energiasäästu investeerimist. 396 miljonit eurot on kavandatud selleks, et rekonstrueerida korterelamuid, aga et ka suurendada energiatõhusust tervishoiuasutustes, haiglates. 35 miljonit lisaks sellele säästliku energia tarbimise ja taastuvenergiavõimsuste rahastamiseks. 143 miljonit eurot kliimamuutustega kohanemise ja valmisoleku tõstmiseks, see puudutab nii päästevõimekust, puudutab keskkonna-, ilma- ja tugisüsteemide arendamist. 111 miljonit ringmajanduse ja roheinnovatsiooni rahastamiseks. Säästev liikuvus, jalgrattateed, pargi- ja reisilahendused, ka trammiliiklus, Tallinna trammiliiklus saab 96 miljonit eurot. Ja nutikam Eesti, mis on mõeldud innovatsioonivõimekuse kasvatamiseks, mis on mõeldud teadusvõimekuse kasvatamiseks, aga ka näiteks väikese ja keskmise suurusega ettevõtete konkurentsivõime suurendamiseks, e-riigi arendamiseks saab rahastust 742 miljoni euro ulatuses. Veel eraldi suuremad investeeringud keskkonnasäästlikkusse transporti, see puudutab nii raudteede arendamist, rekonstrueerimist. Omavalitsused saavad 20 miljoni euro eest arendada kergliiklusteid, et oleks mugavam ja turvalisem liigelda jalgrattaga. Eraldi 215 miljonit eurot selleks, et seostada õpet tööturu vajadustega, et rahastada elukestvat õpet. 96 miljonit, et sotsiaal- ja tervishoiutaristusse investeerida. Ja nii edasi. See on meeldetuletuseks arutelust, mida me siin saalis oleme varasemalt pidanud, ja nagu öeldud, kui on valmisolek parlamendil seda teemat edasi käsitleda detailsemalt, siis hea meelega osalen selles ja usun, et ka kõik ülejäänud valitsusliikmed teevad sama.
Kert Kingo, palun!
Ma tänan, hea istungi juhataja! Hea ettekandja! Esimese lugemise mõte on ikkagi see, et valdkonna minister annab ülevaate eelnõu sisust, mida see hõlmab, mida see käsitleb, mis on nagu eesmärk ja mis on tulemus. Praegu te olete väga napisõnaliselt kõike ja mitte midagi ütlevate lausetega seletanud. Ausalt öeldes nendele, kes rahanduskomisjonis ei ole ja kellel ei avane võimalust seal komisjonis osaleda, kus te lubasite kõike seletama hakata, jääbki asi segaseks. Ma ei tea, kui palju te ise sellest eelnõust teate, kas te teate või ei tea, aga igatahes ei ole külle ülevaadet mina saanud sellest eelnõust. Aga mul on nüüd küsimus, äkki saab asja selgemaks. Mis muutub selle eelnõu vastuvõtmisel Eesti jaoks paremaks? Tooge välja kolm olulisemat põhimõtet.
Aitäh, hea küsija! Eks see nii on, et eelnõu arutelu ajal eelnõu kaitstes saan ma vastata küsimustele, mida esitatakse. Nagu olen ka mõnele küsijale öelnud, kõik küsimused ei ole otseselt seotud olnud selle eelnõuga, aga sellegipoolest, ma saan aru, on olnud parlamendiliikmete jaoks olulised ja huvipakkuvad. Oleks olnud kummaline, kui ma ei oleks nendele vastanud. Nii et ärge pahandage sellepärast. Ma arvan, et see arutelu tegelikult on olnud vajalik. Mis on muudatused? Muudatused näiteks on seotud osade sätetega, mis praeguseni kehtinud seaduses olid seaduse tasemel, mis nüüd on viidud määruse tasemele. Läheme üsna detaili, aga kuna te küsisite, siis näiteks rakendusasutustena või ka rakendusüksusena tegutsevad asutused, eelkõige ministeeriumid, aga ka näiteks Keskkonnainvesteeringute Keskus, mis on siiamaani rakendusüksus, ei pea enne, kui nad hakkavad kas taotluste vooru korraldama või rahataotluste tingimusi kehtestama, kuidagi eraldi taotlema korraldusasutuse luba, mis on olnud bürokraatlik tingimus seni, praegu kehtivas seaduses. Samamoodi seirekorraldus on tegelikult juba mõnevõrra lihtsam. Üks varasem küsija viitas samamoodi seni üsna kohmakale seirekorraldusele. See on nüüd saanud lihtsamaks. Siis teie kolleeg ja teie ees istuv kolleeg küsis ühe teema kohta, mis on läbiv nõue nüüd ja mis tõepoolest on edaspidi kaetud riigi pikaajalise arengustrateegiaga ehk "Eesti 2035-ga". Ma arvan, et võib-olla see kõige olulisem sisuline muudatus ongi see, et nüüd on otsene seos parlamendis läbi arutatud strateegiadokumendi "Eesti 2035" ja Euroopa Liidu raha suunamise ja kasutamise vahel. Ma arvan, et sisulises mõttes on see üks kõige olulisemaid muudatusi ja sellele ka antud eelnõu tugineb, nagu ma sissejuhatuses ütlesin. Selle alusdokument sisuliselt on "Eesti 2035".
Andres Metsoja, palun!
Aitäh, austatud minister! Eks me siin Riigikogus täna oleme päris kõvasti riigi ja maksumaksja rahakotis sobranud, alates sellest 380-st miljonist riigikaitsesse. Aga ma tulen oma küsimusega antud kontekstis selle 3,37 miljardi juurde. Ma vaatan siin erinevaid neid kaasfinantseerimismäärasid. Kas te oleksite nii kena ja ütleksite, et siis 2021–2027 aasta, et mis see meie, maksumaksja, panus täiendavalt sellesse paketti, et neid kõiki tegevusi ellu viia vähemal-suuremal määral on, millise kohustusega me eelarve strateegias oleme arvestanud või oleme arvestamas?
Aitäh, hea küsimus! See oma panus on üle miljardi, euro-täpsusega numbri vajadusel saadan järgi, aga suurusjärk on selline.
Eduard Odinets, palun!
Aitäh, härra aseesimees! Lugupeetud minister! Ma võib-olla jätkuks kolleeg Kingo küsimusele, et mis muutub paremaks selle seadusega. Küsin: väga detailselt seletuskiri selgitab ja ka te olete rääkinud, mis muutub süsteemi jaoks – rakendusasutused, rakendusüksused, seirehindamised, valdkondlikud komisjonid jne süsteemi sees nende jaoks, kes raha jagavad. Aga kas midagi muutub ka nende jaoks, kes on toetuse saajad, toetuse taotlejad, elluviijad, rahastusvahendite rakendajad? Väga palju räägitakse sellest, et kogu see süsteem on väga kohmakas, väga bürokraatlik, ei ole üldse toetuse saaja ega toetuse taotleja nägu jne. Ja kui ma vaatan põhimuudatusi, mis seaduses on, nad puudutavad jällegi seda bürokraatlikku süsteemi ja selle ülesehitust ja töökorraldust. Aga kas tavaliste organisatsioonide ja isikute jaoks, kes raha taotlevad ja saavad, muutub midagi paremaks? See on juba kolmas periood, mida me lahendame, kolmas seadus, mis puutub tavaliste organisatsioonide, inimeste jaoks.
Alused muutuvad ühtsemaks. See on üks asi, mida on ette heidetud, et erinevatel toetuste üle otsustajatel on varasemalt olnud suhteliselt erinevad praktikad ja see on toetuste taotlejate jaoks olnud sageli segadust tekitav. Järjest enam tegelikult minnakse eurotoetuste andmisel ka lihtsustatud kulude kasutamise teed, mis tähendab seda, et lepitakse kokku tulemused, nendele vastav hind või siis ei pea teatud liiki kulusid tõendama ja neid saab katta kokkulepitud määra alusel. See on üks näide, mis toetuse taotlejate jaoks on ka seda protsessi kindlasti lihtsustav. Järjest suuremat rõhku paneme toetuste disainile, ka n-ö kliendivaatele või kliendi mugavusele. Ja ikkagi ka rakendussüsteemi konsolideerimisele, mis ei ole alati väga populaarne nende hulgas, kes toetuste jagamisega tegelevad, aga mis toetuse taotleja jaoks teeb asja lihtsamaks, et kui on, ei ole kümneid ja kümneid asutusi, mille vahel orienteerumist peab harjutama ja õppima. Ja ei ole ka väga mahukaid regulatsioone, vaid rakendussüsteem on konsolideeritud, et ebavajalik bürokraatia oleks seal, kus võimalik, miinimumini viidud ja ja et ka toetuse andmine oleks võimalikult kiire niikuinii, oleks võimalikult tõhus ja võrdsetel alustel – et need on mõned näited.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea minister! Ma küsin igaks juhuks üle, kas ma sain õigesti aru, et n-ö soolise aspekti süvalaiendamist, heade tavade juurutamine ja jagatava raha puhul kõrgema hinde andmise juurutamise tüvitekst on Eesti 2035, mis sätestab, kuidas neid suuri eurorahasid jagada. Sain ma õigesti aru?
Te saite õigesti aru, et Eesti 2035 on toetuste jagamise planeerimise alus ja sellega on seotud kõik need eesmärgid, mis seatakse. Nii, et kui te niimoodi aru saite, siis on vastus jah.
Kert Kingo, palun!
Ma tänan, hea istungi juhataja! Lugupeetud minister! Ma tahaksin veel natuke enda jaoks asja selgemaks saada. Äkki te oskate öelda, millised on eelnõus käsitletud olulisemalt prioriteedid. Millistele teemadele on enim keskendutud?
Aitäh! Kuna see on eelnõu, mis, nii nagu mitu küsijat on viidanud, tegeleb toetuste andmise korraldusliku poolega, siis läbiv eesmärk ongi seda korralduslikku poolt esiteks hoida nii lihtsana kui võimalik, hoida taotleja jaoks kliendisõbralikuna. Ja ta on oluline ka nendesamade, nii korraldusasutuste, nii rakendusasutuste kui ka rakendusüksuste jaoks, et asjad oleksid selgelt reguleeritud ja et ei oleks ülereguleerimist ja et ei oleks ülemäärast bürokraatiat, aga raamistik ja reeglistik oleks paigas. Nii et sellise raami ta järgmiseks Euroopa Liidu eelarveperioodiks annab.
Eduard Odinets, palun!
Aitäh! Kuna minu eelmine töökoht oli Euroopa vahendite juht Kultuuriministeeriumis, siis võib-olla ma küsin väga tehnilisi asju, aga need on mul südame peal. § 11 ja § 31. § 11 räägib tähtaja ennistamisest ja võrreldes tavalise haldusmenetlusega see seadus keelab tähtaega ennistada, kui toetuse taotleja mingil juhul, mingil põhjusel näiteks magab viis minutit oma arvutisüsteemide restardi taotluse esitamisega. Ja teine, mis puudutab vaidemenetlust, et samamoodi erinevus HMS-ga on see, et kui HMS annab vaide esitamise kui võimaluse, siis antud seadus kohustab seda, et ei anna inimestele võimalus kohtusse pöörduda, käsib läbida vaidemenetlust. Kas te oskate selgitada, miks me kitsendame inimeste õigusi võrreldes sellise üldise haldusmenetlusega, et tähtaegu ei ennista ja vaiet kohustame esitama?
Aitäh! See, eriti viimane osa teie küsimusest oli tegelikult hästi pikalt arutelu all selle seaduseelnõu tegemise käigus ja nende tõesti hästi erinevate osapoolte või diametraalselt erinevate seisukohtade ärakuulamise järel kabinett siiski leidis, et selle vaidemenetluse läbitegemine sellisel viisil on mõistlik ja lootus muidugi on, et sellisel juhul jõuab hilisemasse vaidlusesse kohtus vähem näiteid ja need lahendused on võimalik enne kätte saada. Nüüd, tähtaja ennistamise kohta eks see üldine loogika on ikkagi olnud see, et kõiki taotlejaid käsitleda võrdselt, et keegi hiljem ei ... Need, kes on esitanud tähtajaliselt, või need, kes on esitanud kõiki reegleid arvesse võttes algusest peale sellise nõuetele vastava taotluse, hiljem ei tunneks, et neid on kuidagi ebaõiglaselt või ebavõrdselt koheldud teistega võrreldes, kes seda reeglitest kinnipidamist kohe teinud ei ole. See on tõenäoliselt olnud see üks peamisi põhjuseid, miks ta lõpuks sellisel kujul eelnõusse sai.
Riina Sikkut, palun!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister! Väga tore, et iga eelarveperioodiga me tõesti õpime kogemusest, muudame reegleid, teeme asju paremaks, läbipaistvamaks, lihtsamaks. Loodetavasti ka tulemuste osas, mida me struktuurivahenditega saavutame, et need tulemused läheksid järjest paremaks. Üks aspekt, mida tegelikult on mõõdetud ja kaalutud, on see regionaalne mõju. Meil on piirkondlikud erinevused väga suured ja seni ekspertide hinnang on olnud, et struktuurivahendid ei ole võimaldanud seda tasakaalu parandada ja neid erinevusi vähendada. Millisel viisil selle seaduse alt välja antavad meetme määrused, mis on need viisid teha soodsamaid tingimusi, näiteks maapiirkondadele? Mis on olnud Rahandusministeeriumi suunis, kuidas kindlustada seda, et struktuurivahendid ei võimenda regionaalseid erisusi?
Aitäh! On näha, et see teema on teile oluline, sest samasisuline küsimus küsiti umbes pool tundi varem ka. Selgitasin ka eelmisele küsijale, et kui me suunisest räägime, siis Rahandusministeeriumi tõesti on välja andnud kohalike omavalitsuste tulubaasi alusel arvestatud toetusmäärade diferentseerimise suunise. Ehk siis need omavalitsused, kellel on suurem tulubaas ühe elaniku kohta, nende omafinantseeringu määr ka oleks suurem, et nad paneksid suurema omafinantseeringu, ja vastupidi, need, kellele see tulubaas inimese kohta on väiksem või kes selles mõttes on ebasoodsamas olukorras, nemad paneksid väiksema omafinantseeringu. Seda, kas ja milliste toetuste puhul sellist diferentseerimist on põhjust kasutada, peab otsustama iga konkreetse toetuse meetme disainimisel ajal, sest kindlasti on ka neid näiteid, kus see alati ei pruugi olla põhjendatud. Ei saa alati lahendada seda ühtviisi. Peabki olema paindlikkus, kus kasutada näiteks omafinantseeringu diferentseerimist, kus teha hoopis eraldi rahastamisvoorud, näiteks konkreetselt linnade jaoks ja siis juba ülejäänud piirkondade jaoks. Ses osas ma arvan, et on mõistlik, kui teatud paindlikkus säilib.
Hea minister, rohkem Riigikogu liikmetel küsimusi ei ole.
Suurepärane, aitäh!
Nüüd on rahanduskomisjoni poolt oodatud siia Jürgen Ligi.
Austatud juhataja! Austatud kolleegid! Rahanduskomisjon tegi ettepaneku selle eelnõu esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute tähtajaks 2. veebruari kell 17.15. Kui seda arutelu peegeldada, siis võib-olla pikem vaidlus käis sellelsamal teemal, mis siin on mitu korda kõlanud, et kas seda euroraha ei peaks regionaalselt sihtima paremini, et ta ei suurendaks ebavõrdsust, regionaalset ebavõrdsust. Minister vastas siin mitu korda, aga ma tooksin teise vaate, mis seal komisjonis kõvasti kõlas, et tegelikult ei tohi me teha seda kontseptuaalset viga, et me nimetame euroraha millekski teistsuguseks asjaks, mis ajab mingit muud asja võrreldes muu eelarverahaga. Me ei saa euroraha külvata lihtsalt sõltumata inimeste arvust ja nende tegevusest, mis on ju seotud kogu rahandusega, riigirahandusega. Nii et selles mõttes see on selgelt ülevõimendatud teema. Euroraha ei ole midagi nii spetsiifilist, et just tema peab ajama seda regionaalset asja ja muu poliitikaga olema kuidagi vastuolus. Ja kolmas põhjus on muidugi, et hulk eurorahast rahastatud asju on üle-eestilised. Ei saa öelda, et me Eestit selliselt tohime tükeldada ja just nimelt Tallinnast väljas. Neid katseid on olnud ju, et just Tallinnast väljas siis euroraha kasutame, neid katseid on olnud palju ja need on reeglina, neid reegleid kehtestada on reeglina tagasi lükatud või alati. Ja üks meenutus veel, et regionaalpoliitika ei tähenda üldiselt Euroopa raha puhul sellist pisikeste maalapikeste nagu Eesti omaette regioonideks killustamist, vaid see on üsna üks ja sama regioon, mis ei tähenda, et iga valitsus ei püüaks, iga Riigikogu koosseis ei püüaks rahastada ka Tallinnast kaugemaid kante ja ergutada elu seal, sealhulgas eurorahaga. Aitäh!
Küsimusi ei paista. Avan läbirääkimised. Sotsiaaldemokraatide nimel Lauri Läänemets.
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud kolleegid! Nende Euroopa Liidu vahenditega see probleem ongi, et kõik on püüdmise peale jäänud eelmisel perioodil ja üle-eelmisel perioodil. Ja siit me just kuulsime ka rahanduskomisjoni esindaja sõnavõttu, et püüame seekord edasi ka. Ja teate, mis püüdmise tulemus on – püüdmise tulemus on see, et Eesti regionaalse ebavõrdsuse üks suuremaid mõjusid on Euroopa Liidu vahendite valesti jagamisel. Sisuliselt me täna selle eelnõuga siin ja selle suhtumisega, et püüame ja vaatame, kuidas saab, tegelikult teeme seda, et see ebavõrdsuse loomine jätkub ja seda ei tohiks olla. Vastupidi, Euroopa Liidu kontseptsioon ju tegelikult, loogika nende rahade andmisel on, miks Euroopa Liit annab neid rahasid ju nendele piirkondadele, kes majanduslikult on ju väiksema võimekusega, kui võib-olla mõned teised riigid, noh neile antakse ju rohkem seda raha sellepärast, et vähendada neid vahesid ja erisusi, mis riikide vahel Euroopas on. [[Köhatab.]] Vabandust! Sama põhimõte selle raha kasutamisel peaks olema ka Eesti riigis. Kui me nüüd ei tee neid erisusi ja ei mõtle Eesti väikelinnade ja maapiirkondade peale, siis tekib kohe küsimus, aga kuidas me seda regionaalpoliitikat siis üldse teeme? Et kui me võtame viimaste perioodide analüüsid, mida on koostanud kas Rahandusministeerium, Praxis, inimarengu aruanne, siis nad kõik ütlevad väga selgelt, sõna-sõnalt ühte ja sama asja: Euroopa Liidu vahendite kasutamine sellisel viisil, nagu seda on varasemalt tehtud ja nagu seesama eelnõu praegu ette näeb, suurendab regionaalset ebavõrdsust. See väljendub inimeste sissetulekus, ettevõtluse arengus, töökohtades. Ja selle põhjus ja see on üks olulisemaid põhjuseid, mis siis mõjutab ka inimeste kolimist suurlinnadesse nendest maapiirkondadest. Meie siin parlamendis minu arvates ei peaks ütlema, et vaatame, kuidas läheb. Meenutan, eelmisel perioodil täpselt sama asi, rahandusministeerium, teised osalised, valitsuse enda otsused olid need, et jah, püüame seda raha jagada regionaalselt õiglaselt, nii et ta jaotuks õiglaselt. Mis tulemus oli? Aruanded ütlevad, et ikkagi läks niimoodi, et enamus koondus kuldsetesse ringidesse ja ta koondub väga lihtsalt, ta koondub väga lihtsalt, kui me teeme üleriigilisi meetmeid, siis tehke, mis tahate, aga Harjumaal asuv ettevõte on nii ressursside, nii teadmiste poolest oluliselt võimekam, kui väga paljud Eesti väikepiirkondade ettevõtted ja lihtsalt on võimekam. Ja tänu sellele, et ta kirjutab parema projekti ja tänu sellele ta saab raha ja tänu sellele koondubki see nähtamatult siia Harjumaale. Aga ta ei tohiks niimoodi olla, ta peaks, meie ülesanne peaks olema see, et me tagame selle raha jaotamise tasakaalu. Ja nüüd, kui me räägime sellest, vaatame siis täna, et neid meetmeid ju valmistatakse ette, et millised ministeeriumid peavad seda regionaalset tasakaalu silmas ja milliseid mitte. Peab ütlema, et Sotsiaalministeeriumis, Maaeluministeeriumis, Rahandusministeeriumis endas ka tegeldakse sellega, et tõesti sellist regionaalset jaotumist oleks. Aga kõige olulisema mõjuga, kõige olulisema mõjuga töökohtadele ja töökoha, ütleme nii, et kas tasuva töö või oskustele vastava töö puudumine on number üks põhjus, miks inimesed maapiirkondadest lahkuvad, number üks põhjus. Ja selle valdkonnaga, mis töökohti puudutab, tegeleb Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium ja just selles ministeeriumis, just selles ministeeriumis ei ole täna mitte mingisugust soovi teha meetmeid, millel oleks regionaalne selline arvestus juures. Palun mulle kolm minutit lisaaega! (Juhataja: Palun, kolm minutit.) Ja see on probleem. Ja siis me kuuleme, et jah, on jälle Rahandusministeeriumi poolt antud suunised ja siis loodetakse. Ja kuue aasta pärast me peame jälle siin tõdema, et oi, jälle jaotus valesti ja jälle on Eesti maapiirkonnad, väikelinnad pihta saanud. Seda ei tohiks olla, selliseid asju ei tohiks olla. Me oleme sotsiaaldemokraatidega tegelikult ju Riigikogule pakkunud välja ka põhimõtted nende Euroopa Liidu vahendite jagamisel. Ja kaks loogikat või kolm, tähendab üks on see, et diferentseerimine, et omaosaluse määr, et maapiirkondades ja väikelinnades väiksem ja me ei räägi omavalitsustest ainult, me räägime ettevõtetest, töökohtadest, mis mõjutavad inimeste elu kõige rohkem. Teine siis, nii nagu KredEx on teinud ju korterelamute rekonstrueerimise puhul. Eesti on jaotatud viieks piirkonnaks ja Tallinnal ei ole võimalik võtta ära Lõuna-Eesti raha, lihtsalt ei ole võimalik võtta. See on teine lahendus ja kolmas, kolmas väga oluline asi on see, et usaldada neid inimesi, kes kohapeal tegutsevad. Meil on kohapeal maakondades ju maakondlikud strateegiad, arengukavad. Aga mis neist kasu on, kui sa sinna planeerid ettevõtluse toetamise arengu, töökohtade toetamise, kui sul ei ole kohapeal vahendeid? Öelge mulle omavalitsused peale Tallinna ja Tartu, kes on suutelised jagama ettevõtlustoetusi, mis mõjutaks eksporti või mis mõjutaks ettevõtluses n-ö, ma ei tea, seadmete soetamist sellel määral, et tegelikult ka seal oluline muutus toimuks. Neid omavalitsusi Eestis kahjuks ei ole, lihtsalt omavalitsuste tulubaas seda ei võimalda. Sisuliselt jagavad seal omavalitsused, enamus kahjuks, kahjuks enamus, mis kuldsetest ringidest eemal, jagab vaesust ümber ja sa võid kohapeal ükspuha kui häid plaane teha, aga kui sul selleks raha ei ole, see ei saa seda teha, ehk siis kolmas asi peaks olema meil see, et me tegelikult anname võimaluse seda euroraha nendes piirkondades piirkondade vajaduse, piirkondade enda vajaduse järgi kasutada. See on ka analüüside üks etteheide, et meetmed, mis tehakse üleriigilised, ei sobi, ei sobi tihti paljudele Eesti piirkondadele, sest nad on tehtud universaalsed ja üleüldised. Mina ei taha uskuda seda, et neid põhimõtteid ja loogikaid ei ole võimalik seadusesse sisse kirjutada. Et nende vastustega, mis ma kuulsin lugupeetud ministrilt ja rahanduskomisjoni esindajalt, ei saa sotsiaaldemokraadid kuidagi rahule jääda. Tegelikult, lugupeetud kolleegid, küsimus on tahtes, küsimus on tahtes ja siis otsustamises, alati, kui on tahe, on võimalik kõiki asju teha. Ma loodan, et meil on teine lugemine ees, et me selle tahte tegelikult Eesti ühtlasemaks arenguks ka leiame. Jõudu meile selles!
Isamaa fraktsiooni nimel Andres Metsoja, palun!
Lugupeetud aseesimees! Austatud minister! Head Riigikogu liikmed! Ma arvan ka, et see 4,4 miljardit eurot 2021–2027 on nüüd küll see koht, mis Eesti eri nurkadest parlamendisaadikud peaks siia kõnetooli tooma sõna võtma. Sest siiamaani ikkagi see regionaalne aspekt on kõlanud suhteliselt kurtidele kõrvadele. Olgugi, et neid näiteid, markantseid näiteid Eesti n-ö lõhki kiskumisest ka arengu kontekstis on ja tuleb aina juurde. Ma toon teile ühe väikese näite Viimsi valla ja Pärnu linna kontekstis. Paneb ju ikka mõtlema, kui Viimsi vald 18 600 elanikuga omab eelarvet 55,1 miljonit eurot, aga Pärnu linnal 51 000 elanikuga on eelarve 88,5 miljonit eurot. Seega, ühe viimsilaste kohta tema kodukoha eelarve on 2962 eurot ja pärnakal tema kodukoha eelarve vaid 1735 eurot. See on ju tegelikult see baas, millest saab minna edasi. See on see seaduslik baas, millega me kujundame kohaliku omavalitsuse tulubaasi. Sellega me kujundame tegelikult teatud mõttes konkurentsieelise. Ja see meede, millest me täna siin saalis räägime, peaks ju neid vahesid tasandama. Aga tegelikult ta seda teps ei tee. Ei ole teinud siiamaani ega tee selle prognoosi ja eelnõu kohaselt ka tulevikus. Küsimus on tegelikult ju veelgi laiem. See, mis tõepoolest töötab siin kuldses ringis Harjumaal, ei pruugi töötada mujal Eestis. Kui me räägime erinevatest meetmetest energiatõhususe kontekstis, siis meile kõigile on ammu selge, et kinnisvaraturg on see, mis dikteerib tihti investeeringud sellesse kinnisvarasse. Me teame, et inimese keskmine palk on see, mis dikteerib tegelikult tema võimekuse investeerida oma elukoha mugavusse, energiasäästu või millessegi olulisse muusse. Ja need vahed mitte ei tasandu, vaid need vahed ju ainult kasvavad. Ainult kasvavad. Olgu selleks üks suur probleem selles, et inimesed koonduvad keskustesse. See on täiesti omaette teema. Ja ilmselt seda me ei suuda muuta ka ühe konkreetse kavaga. Aga mida me peaksime inimestele andma, on usk ja lootus, et nendes kohtades, kus nad praegu elavad, kuhu nad on rajanud oma kodud, on võimalik ka hakkama saada. Sest tegelikult ma olen sunnitud rõhutama ikka ikkagi kogu aeg seda, et me oleme ehitanud ju Eesti riiki kui inimeste riiki, kes saavad hakkama ja tahavad hakkama saada oma elujärjega. Keegi ei taha minna taotlema toetust, et hakkama saada, vaid tahetakse ise enda elujärge parandada. Aga kui meie siin keskselt ei loo neid eeldusi ... Me räägime selles selles eelnõus võrdsest kohtlemisest, aga kui me läheme nüüd tagasi sellesama Viimsi ja Pärnu näite juurde, siis mul tekib küsimus, head parlamendisaadikud, kus see võrdne kohtlemine siis on. Ma saan aru, et me ei suuda teha nagu võib-olla seda rahvastikuregistri muudatust, et kelleltki suuremalt võtta ära kahe elukohaga või jagada seda maksutulu ümber ka sinna, kus on teine elukoht. Me ei ole suutnud seda muutust teha, sest see eeldab väga selgelt kogu süsteemi ümber mängimist ja kelleltki raha äravõtmist ja kellelegi juurde andmist. Aga selle lisarahastuga, millega me Eestit ehitame, me saame ometi tasakaalustada. Regionaalse valdkonna spetsialistid ... Ma palun lisaaega.
Jah, palun! Kolm minutit.
... valdkonna spetsialistid eesotsas meil Garri Raagmaaga on seda rõhutanud praktiliselt igal sammul. See on number üks probleem Eestis. Ja noh, see on isegi selles mõttes poliitiliste sugemetega, et me tihti vaatame, mis on Eestis häda, miks on EKRE populaarsus nii suur, nagu ta on või ei ole. Üks osa Eestis tunneb, et neilt on edu võimalus ära võetud. Ja nad teevad valikuid. Nad on protestimeelsed. Ja sellest ka nende demokraatlik hinnang, millega me siin saalis iga päev rinda pistame. Aga ka siin saalis ikka me ei taha veel aru saada, et meil on probleem. Kui maja põleb, siis on hilja panna lakke suitsuandurit. Nii et, head saadikud ja valitsus, ma ka tõepoolest kutsun üles tõsiselt mõtlema. Me saame tõepoolest ministeeriumi ametnikelt ja läbi aegade erinevate koalitsioonide ajal oleme saanud vastuseid, et nüüd on hilja, see rong on juba läinud, seda oleks pidanud enne selle meetme kavandamist üldse Euroopa Komisjoniga läbi rääkima, et Eestis tahame nii teha või mis iganes põhjused meile veel kõlavad, aga see vastutus on eelkõige siin saalis. Meil. Eesti on üks tervik oma maa ja rahvaga. Eesti ei pea saama ega tohi mitte kunagi kujuneda selliseks riigiks, et ametnik ütleb, kus sa saad elada või ei saa elada. Loome need võimalused ja vaatame selle dokumendi rahulikult läbi. See on suur otsus, see kujundab Eestit, on kujundanud ja ma arvan, et saab kujundada paremini. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei paista. Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 487 SE esimene lugemine lõpetada. Sellega oleme esimese lugemise lõpetanud ja määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 2. veebruar kell 17.15.
Liigume edasi kaheksanda päevakorrapunktini, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud vedelkütuse erimärgistamise seaduse ja Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 495 SE esimene lugemine. Kõnetooli on oodatud maaeluminister Urmas Kruuse.
Lugupeetud istungi juhataja! Auväärsed Riigikogu liikmed! Teie ees on vedelkütuse erimärgistamise seaduse ja Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu. Eelnõu üks põhilisi eesmärke on ühelt poolt ennetada aktsiisipettusi. Selleks on kavas muuta põllumajanduses ja kalanduses kasutatava erimärgistatud diislikütuse aktsiisisoodustuste ostuprotsessi alates 1. jaanuarist. Erimärgistatud diislikütusele kohaldub alandatud aktsiisimäär, mis tähendab, et kütuse hind on ostja jaoks tavadiislist soodsam. Vedelkütuse erimärgistamise seaduse kohaselt võib erimärgistatud kütust kasutada põllumajandus- ja kalandussektoris. Reaalsuses kasutatakse põllumeestele kaluritele mõeldud kütust ka mujal: eraisikud sõiduautodes ja ettevõtted mittepõllumajanduslikes tegevustes. Maksu- ja Tolliameti hinnangul ostab olenevalt aastast põllumeestele ja kaluritele mõeldud kütust 13 000 – 21 000 isikut kellel tegelikult sellist õigust ei ole. Maksu- ja Tolliameti sõnul on väärkasutuse riskiga isikute aktsiisisoodustuse maht hinnanguliselt 1–3,4 miljonit aastas. Muudatused oleme välja töötanud koos Rahandusministeeriumi, Maksu- ja Tolliameti ja Põllumajanduse registrite ja Informatsiooni Ametiga. Selleks, et pettusi ennetada, näeb eelnõu ette järgnevat. 1. jaanuarist 2023. aastast saavad eriotstarbelist diislikütust osta üksnes ostuõigusega isikud. Teiseks, selle ostuõiguse annab PRIA. Kütusemüüja peab enne müüki kontrollima PRIA registrist, kas ostjal on ostuõigus. Kuidas aga tagada, et põllumajandustootjad toidutootmiseks vajaliku erimärgistatud kütuse kätte saaksid? Ostuõiguse annab PRIA ja teeb seda seaduses sätestatud alustel. Me tegelikult soovime, et süsteem oleks põllumajandustootjatele ja kutselistele kaluritele võimalikult lihtne. Seetõttu enamik neist saavad ostuõiguse automaatselt, see on ligi 98%. PRIA saab selleks kasutada erinevaid riiklikke registreid ja nende andmeid. Kui aga põllumajandustootjad, kes ei saa ostuõigust automaatselt, siis ka nemad ei jää soodusaktsiisiga kütusest ilma ning nad saavad PRIA-st ostuõigust taotleda. Samuti saavad ostuõigust taotleda põllumajandusliku teenustöö osutajad. Kuidas aga see ostuõiguse kontrollimine toimib? Kütusemüüja peab enne müüki PRIA registrist kontrollima, kas isikul on ostuõigus. Kütusemüüjatel on võimalik valida erinevate tehniliste lahenduste vahel. Üks nendest võimalustest on veebilahenduse kasutamine, kus e-PRIA-st saab ostuõigust kontrollida, teiseks on X-tee lahendus PRIA registriga. Kokkuvõtvalt saab öelda, et ostuprotsessi muutmine ennetab rikkumisi, suurendab aktsiisilaekumist eelarvesse ning seejuures tagab põllumajandustootjatele ja kutselistele kaluritele jätkuvalt erimärgistatud kütuse kättesaadavuse. Ja samuti peab hindama bürokraatlikku protsessi, mis muutub selle süsteemiga lihtsamaks. Aitäh teile!
Aivar Kokk soovib küsida.
Aitäh, hea juhataja! Austatud minister! Sa mainisid, et PRIA-s 98% saab automaatselt vastuse, kas ta on õigustatud erimärgistatud kütuse ostmiseks või mitte. Samas sa komisjonis mainisid, et tuleb teha arvutiprogramm, mis maksab 800 000 eurot. Kas tõesti 2% ettevõtjate jaoks on vaja PRIA-l teha 800 000 eurone programm? Ja teine on see, et kütusemüüjad, kes tanklatest müüma hakkavad, peavad omale programmi tegema. Kui see 800 000 makstakse riigi poolt kinni, siis ma saan aru, et tanklates programmi ümbertegemine maksab 100 000, komisjonis vastasid sa nii, aga selle peavad kinni maksma kas tanklate omanikud ehk lõpuks tarbijad ehk põllumehed. Mis me nüüd tekitame, miljon umbes arvatakse, et maksuamet on arvutanud, et võib tekkida see kahju, mida varastatakse, 200 000 anname PRIA-le ...
Härra Kokk, küsimus!
... menetluseks, et kas sellel asjal ikka nagu mõte on, et kuhu see raha siis lõpuks läheb?
Aitäh! Austatud hea küsija! Teie pikas küsimuste reas oli palju küsimusi, ma püüaksin need nüüd kokku võtta ja vastata. Minu arvates see seaduseelnõu on üks hea näide, kus üle valitsuste mõeldakse ja viiakse ellu häid ideid, sellepärast et see idee on saanud alguse eelmistest valitsustest ja minu arvates on see positiivne. Positiivne tähendab seda, et 2020. aastal lepiti kokku, et maksuamet ja Rahandusministeerium ja PRIA ja Maaeluministeerium teevad koostöö, töötavad selle eelnõu välja. Aga see, millele te viitasite, ei ole päris üksüheses võrdluses. Tõepoolest, kui seda seaduseelnõu välja hakati töötama, siis need hinnangud esialgsed, mida väärkasutusena nimetati, oli ligikaudu neli miljonit, natuke alla nelja miljoni. See väärkasutuse hinnang, seda metoodikat ma ei saa kirjeldada, sest ma ei oska seda kirjeldada, kuna see ei ole avalik, sest kui seda metoodikat kirjeldada, siis ilmselt osatakse sellest ka mööda hiilida, aga see printsiip oli seotud sellega, et see väärkasutus aastati ja hinnangud sellele kõiguvad. Ja see tähendabki seda, et see vahemik, mida ma nimetasin, võibki kõikuda. Sellel viimasel aastal on tõepoolest natuke üle miljoni. Ja kui nüüd tulla selle juurde, mida te ise ütlesite kenasti, et investeering selle 2% jaoks, kes automaatselt justkui ei saa, siis sellel otseselt ei ole seost, aga seos on selles, et selle investeeringu kaudu me vähendame nende taotlejate jaoks bürokraatiat, nad saavad automaatselt ostueesõiguse, mis on positiivne. Aga teine oluline osa sellest on seotud sellega, et investeering on tõepoolest ühekordne ja see koosneb investeeringu mõttes kahest osast: pool enam-vähem on Euroopa Liidu rahadest ja pool on siis tõepoolest eelarves arvestatud sellest rahast. Ja selle jooksev ülalpidamine sellises bürokraatlikus võtmes on kuskil natukene üle 100 000, mis tegelikult puhtalt matemaatiliselt arvestades võib öelda, et iga aasta on riik selles mõttes selgelt jooksvas kasumis, aga minu arvates on oluline see, et puhtalt maksumaksja vaatest ja kaasa arvatud parlamendi ja valitsuse vaatest me ei peaks tolereerima võimalusi maksupettusi teha. Ja see tegelikult tähendab seda, et kui me siin täna arutasime ka riigikaitsest ja rääkisime ligi 400 miljonist, siis ma selles kontekstis julgen öelda, et iga miljon või iga euro, mida me väärkasutusena säilitame, on palsam konkurentsivõimele ja maksumaksja rahakotile.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Austatud minister! Selles osas on teil tõesti õigus, et maksumaksja raha tuleb lugeda ja kindlasti väärkasutusi vältida. Kuid tuleb silmas pidada loomulikult ka seda, et neid pingutusi väärkasutuste vältimiseks tehes ei oleks kulud suuremad kui saadav tulu. Muidu on nii, et kulutame kaks eurot ja saame ühe euro. See ei ole ka päris asjakohane. Aga minu küsimus tuleb hoopis põllumajanduskKaubanduskoja poole pealt, kes tegelikult väljendas ka muret, kas selle süsteemi rakendamisel siiski ei vähene kütuse kättesaadavus ja põllumeeste olukord ei halvene, just tänu nende investeeringute tegemisele ja kütusemüüjate huvi vähenemisele. Kuidas te sellele vastate või kuidas te põllumajandus-kaubanduskoda rahustaksite? Aitäh!
Aitäh, auväärt küsija! Ma saan küsimusest aru. See üks arutelu ja diskussiooni koht on olnud selles, kas võimalik ettevõtte arendus, selleks et seda kütust tulevikus müüa, läheb tema jaoks sellises ärilises võtmes võib-olla liiga kalliks ja on ebamõistlik. Siin on huvitav teadmine ka see, et kui me vaatame seda infosüsteemi, mida praegu kütusemüüjad kasutavad, siis suures osas toimub see läbi aktsiaseltsi Finestmedia registri pinnal. See tegelikult tähendab seda, et need partnerid, kes seda kasutavad, on suures osas ka need kütusemüüjad, keda see muudatus puudutab. Aga osa nendest kütusemüüjatest läbi nende intervjuude, mida tegelikult PRIA-ga tehti, sellepärast et toimub erinevaid kaasamisüritusi, kaasa arvatud intervjuud, väitsid seda, et nad tegelikult ootavad seda seadusmuudatust ja väga selgel põhjusel: ühelt poolt selle selguse mõttes, et täpselt, mida võib teha. Ja see puudutab ka nn automaattanklaid. Nemad ütlesid, et nemad tahavad sel juhul, kui see seadus vastu võetakse, pigem ühineda sellega. Seda nad täna teinud ei ole. Ja näiteks nendes tanklates täna ise seda erisoodustusega diislit ei müü. See mõte oli selles, et kui selle arenduskulu on x summa ja see hinnanguliselt jääb vahemikku 50 000 – 100 000, siis see jaguneb nende müügipunktide ja ettevõtjate vahel ära ning see kulu ei ole iga ettevõtja kohta 50 000 või 100 000 eurot. See on see hinnanguline vastust sellele. Tegelikult me loodame, et see võimalus on. Tõepoolest, kui me lihtsalt räägime tehnilisest lahendusest, siis automaattanklas peab kasutama X-teed. Ja X-tee tähendab seda, et isikutuvastus toimub läbi ID-kaardi ja läbi ID-paroolide, selleks et ennast ära tuvastada. Ja tõepoolest, kui teil on mehitatud tankla, siis on teil võimalik kasutada ka lihtsamat lahendust, mis puudutab veebilahendust läbi e-PRIA registri. Aitäh!
Andrus Seeme, palun!
Jaa, aitäh! Minu küsimus puudutab ostueesõiguse kehtivusaega, et siin eelnõus on kirjas, et ostueesõigus hakkab kehtima registrisse kandmise kande tegemisest ja kehtib üks aasta. Kas peale seda ühte aastat peab siis pikendama või kuidas see pikeneb?
Aitäh, auväärt küsija! Tõepoolest, et selles eelnõus on ju ka kirjas seda, et see automaatne ostuõiguse saamine saabub väga kiiresti, seal näiteks loomapidajatel peale seda, kui nad on loomad registrisse ära pannud, juba järgmine päev saab taotleda. Ja see on väga oluline protsess, selle automaatsuse põhiline osa on selles, et me ei peaks tegelema topeltostuõiguse kindlaksmääramisega ja see tegelikult tähendab seda, et kui me enne viitasime sellele, et 98% saab automaatse ostuõiguse, see tähendab seda, et nad on ühel või teisel viisil PRIA registriga, PRIA-ga suhetes ja selle kaudu saavad automaatse ostueesõiguse. Nüüd see ostueesõigus iga kord, kui te PRIA-ga oma taotluse esitajate ja olete PRIA vaateväljas, te saate selle automaatselt ja kui nüüd peaks juhtuma see, et te sellest PRIA vaateväljast kukute välja ühel või teisel põhjusel, ma ei tea, lõpetate seda tüüpi põllumajandustegevuse ära, hakkate hoopis ainult teenust osutama, siis sel juhul tuleb see taotlus teil esitada siis erinevalt ja täiendavalt sellepärast, et teil ei toimu seda austamatiseeritult ja see, kes ei ole automaatselt taotluste hulgas, üldjuhul on umbes praegusel hinnangul 120 taotlust.
Riina Sikkut, palun!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister! Tõesti, järelevalve võimalused, kontrollivõimalused arenevad, tulevad digilahendused. Igati mõistlik. Küsin selle mündi teise poole pealt, kättesaadavuse kohta. Kui praegu on 131 tanklat ja 25 hulgimüüjad, kes selle erimärgistatud diisliga kaupleb, kas on, ma ei tea, ministeeriumil teadmist selle kohta, et mõni tankla või tanklakett plaanib nende muudatuste järel loobuda erimärgistatud diisli müügist? Kas on sellist riski esile tõstetud? Ja kuidas kindlustada see, et mõnes piirkonnas ei jää just väiksemad põllumehed sellest ligipääsust ilma? Jah, need, kes on suured ja tellivad endale selle kütuseveoki hoovi peale, nendega on selge, aga just need, kes käivad, ma ei tea, kanistriga toomas või masinaga sõidavad tanklasse kohapeale – kuidas nende jaoks seda kättesaadavuse vähenemise hirmu maha võtta?
Jah, ma sain küsimusest aru. Tõepoolest, müügikohti on meil 138, millest 100 on mehitatud ja 38 on automaattanklad. Tõepoolest, eelnõu menetlemise esimeses faasis oli see küsimus suuremalt üleval ja see oli enne seda, kui tehti uued kaasamisüritused, kaasa arvatud intervjuud, ja räägiti läbi ka see tehniline protsess. Aga minu andmetel, kui ma ei eksi, jaanuari lõpus toimub veel täiendav kohtumine. Ja selle tõttu, et osa nendest kütusemüüjatest on öelnud, et kui see seadusandlik pool ja register korrastub ja luuakse uus süsteem, siis on nemad valmis juurde tulema, mis võib tähendada seda, et kui keegi lahkub mingil põhjusel, ja see võib olla ka tema mingitest muudest põhjustest tingitud, mitte ainult sellest, et see kulu võiks minna suureks, mida praeguste teadmiste kohaselt ei saa nii palju hinnata, see võib olla ka tema teatud äririsk, sest ta võib kaotada ka konkurentsieelise või mida iganes, nii et ma pigem arvan seda, et see müügikohtade arv võib jääda samaks või on tasakaalus ja see ei peaks oluliselt mõjutama. Nii nagu te ise ütlesite, 90% sellest kogusest müüakse läbi hulgitarbimise. Need tanklad, mis müüvad, müüvad tegelikult sõna otseses mõttes jaeosa, seda 10%, mitte see, et öelda, et see ei ole tähtis, kindlasti on tähtis, ja nii nagu te isegi ütlesite, väiketootjad ka, aga kui mõni tankla võib kaduda, siis järsku mõnest suurest linnast, kus selle eriotstarbelise diisli tankimine täna võib väheneda läbi just selle, et võib-olla seda väärkasutust nendes kohtades, kui me räägime näiteks Tallinnast või Tartust, võis olla palju, aga see ei tähenda seda, et suurlinnas seda võimalust üldse olema ei peaks. Kindlasti peaks. Sellepärast, et süsteem ja regionaalne ruum on integreeritud.
Merry Aart, palun!
Jah, aitäh! Lugupeetud minister! Ka minul on selle ostuõiguse kontrollimise koha pealt väike segadus, et ma ei saa päris täpselt aru, kuidas see võib olla, kas see põhjustab liigset bürokraatiat tootjate jaoks pärast või mitte. Aga eks ma üritan aru saada. Aga põhimõtteliselt mina usun, et seda seadust on vaja, et see on kasulik. Ja ma küsin niimoodi, et ma tean, et teil olid läbirääkimised ka talupidajate liiduga ja põllumajandus-kaubanduskojaga, kuidas nemad põhimõtteliselt, kas nad olid toetaval seisukohal või pigem võtsid seda pika hambaga või olid vastu.
Aitäh! Kui meenutada kogu diskussiooni ja neid erinevaid arutelusid ka näiteks maaelukomisjonis või väljaspool komisjoni, siis ma ütleksin niimoodi, et põllumeeste vaade oli selline, et nende jaoks oli hästi oluline see, et see ostuõigus ja selle soodustuse saamine toimub sellel ostuhetkel. Ja see oli ka selles diskussiooni alguses, et mida see tegelikult tähendab. Meil Euroopas on tegelikult erinevaid näiteid, kus on selline kaheülbaline näide või teine see, et sa taotled tagantjärgi. Ja üks nendest põhjustest, miks me ka sellega arvestasime, oli ju tegelikult see, et kuna see soodustuse määr annab umbes, sellel aastal umbes 22–23 miljonit soodustust ettevõtjale, siis selleks, et mitte panna rahavooliselt koormust neile peale ja hakata tagantjärgi seda kompenseerima, siis selle koha pealt olid nad väga positiivsed. Korra oli ka üleval see, et kas ikka neid punkte nii palju jääb, aga see ei olnud nagu selles diskussioonis sellise terava aktsendiga. Ja teine osa sellest diskussioonist peegeldas ka seda, et mille alusel me anname lisaks selle ostueesõiguse. Neid variante on meil ka Euroopas mitu. See tegelikult tähendab seda, et võetakse arvesse teatud hektarid, võetakse mingid limiidid ja siin taimekasvatuse instituut ja põllumajandussektor ja Maaeluministeerium tegid koostööd ja näitasid ära, et kuna harimisviisid ja liigid on nagunii erinevad, siis panna seda ühtlast keskmist koefitsienti on väga ebareaalne, kaasa arvatud see, et mõnel aastal tuleb mulda harida rohkem ja nii edasi. Selle tõttu meie arvasime, et see viis võiks olla neile kõige parem ja mõningatel aastatel on seda soodustust kandunud ligi 30 miljonile. See sõltub ka sellest, millised on kütusehinna tasemed ja millised on kütuste kogused. Aga üldiselt on kütuste kogus nagu läbi aja järk-järgult kasvanud. Tõepoolest vist 2019. ja 2020. aastal oli üks jõnks liiga üles, aga üldiselt on toimunud see kasv üsna ühtlaselt.
Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud minister! Eelnõu näeb ette vähendada põllumajandus- ja kalandussektoris kasutatava erimärgistatud diiselkütuse väärkasutamist ja suurendada aktsiisi laekumist. Kõik on tore, läbi PRIA saab kütust. Aga nagu me teame, et 90% erimärgistatud kütust ostetakse hulgimüügiga ehk ettevõte laseb selle kütuse oma kodus oma firma paakidesse, peale seda mingit kontrolli enam ei ole. Kuidas see kontroll ikkagi käib? See, et mina saan osta, pannakse paika, aga 90-le protsendile tegelikult edasi mingit kontrolli ei ole. Kui ma lähen tanklasse, see on loogiline, ma tangin sellesse põllumajandusmasinasse ja kõik näevad, traktorisse või, on tangitud. Aga mis toimub seal ettevõtte õue peal? Ja nüüd me räägime, [[Juhataja helistab kella.]] et siis tuleb väga korralik kontroll, et kas ikka tuleb see kontroll?
Aitäh, auväärt küsija! Ma saan teie küsimuse tagamõttest ja sisust väga hästi aru, millele te viitate, kuigi ka tanklas võib tankida kanistriga ja väikse mahutiga ja ei pea põllumajandusmasinaga alati sõitma. Aga te ju väga hästi teate, et Maksu- ja Tolliametil on oma maatriksid ja riskihindamise süsteemid. Te olete kursis, auväärt pikaaegne rahanduskomisjoni liige ja esimees, et ettevõtjatele aeg-ajalt saadetakse üle Eesti märgukirju, nad on küll positiivses võtmes, aga selleks, et maksekuulutust tõsta ja parendada, ja see on ka meie maksulaekumist aidanud tegelikult parandada ja me peame tunnistama, et Eesti on olnud siin maksukogemuse üks efektiivsemaid. Sama juhtub ka tegelikult sellesama asjaga, aga selle kõige olulisem aspekt selles osas – ega kontrollid ka pisteliselt ära ei kao, aga olulisem hetk on see, et ettevõtjad selles valguses arvestades soodustuse suurust, mõtlevad väga hästi selle peale, kas neil on mõistlik riskida jääda sellest ostuõigusest ilma. Kui te panite tähele seda, et me rääkisime selle eelnõu menetluse või selle mõtte ja eelnõu menetluse alguses umbes 22 000-st kliendist, juba praegu on nende selle menetluse ajal teatud ostude arv ja kasutus langenud. Ja seal on kindlasti üks teatud seos, sellepärast et seda teemat hakati rohkem avalikkuses käsitlema ja tulid signaalid, et sellega tegeldakse. Aga tõsi on ka see, et selle kontrollimine teatud tehnilises viisis bürokraatlikus mõttes, kuidas ma siis ütlen, tee peal lihtsalt autosid kinni pidades, on tulevikus kindlasti keerulisem ja puhtalt tehnika spetsiifiline. Aitäh!
Andres Metsoja, palun!
Aitäh! Austatud juhataja! Austatud minister! Kui seda tulevikupilti Fit for 55 kontekstis puudutada, siis ilmselt see eelnõu on sihuke jääaja eelnõu. Vähemalt meil keskkonnakomisjonis tutvustati, et 2030 peaks olema juba enamus suuremahulisest põllumajandustehnikat biogaasil, et sellised suured eesmärgid on meil. Aga minu küsimus kindlasti osundab sellele, et see on vajalik ja eriti antud olukorras, kus me oleme sisenemas ilmselt suurt majanduskriisi, on ka põllumajandussektorit ja kalandussektorit vaja hoida vee peale ja see on üks vähestest abidest. Aga minu minu küsimuse osundus läheb siis kalurite ja kutselise kalanduse valdkonna peale. Siin tuuakse ka välja, et kui on püügiõigus, eks, siis on ka võimalik kaluril taotleda ja kasutada seda erimärgistatud kütust. Aga kui tal on püügiõigus, aga ta ei püüa, kas tal siis ka see õigus on olemas?
Õigus tähendab ka seda, et ta peab olema kantud kutseliste kalameeste registrisse ja see tegelikult tähendab seda, et, kuidas ma siis ütlen, et kui kalamees üldse ei püüa või ta ei kasuta seda, siis ka seda ju jälgitakse. Aga järskude osutub hoopis teenust teistele kalameestele. See tähendab ka seda, et põllumajandus ... See põllumajandus, nagu ma enne tõin näite, et ei pruugi ise olla PRIA-ga suhtes, ei pruugi endal olla üldse maad, aga tegelikult osutab teenust siis põllumajandussektorile, siis temal tekib samasugune ostuõigus, sellepärast et ta kasutab kütust selleks, et osutada teenust põllumajandusettevõttele.
Andrus Seeme, palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu juhataja! Hea minister! Tegelikult on väga hea seaduseelnõu. Ma tänan! Mul on lihtsalt üks täpsustav küsimus, et PRIA võib tunnistada ostuloa kehtetuks, kui järgneval perioodil ostuloa isik ei taotle põllumajanduse pindalatoetust. Võib-olla tal on kolm-neli hektarit ja ta ei tahagi toetust taotleda, harib niisama maad. Mis siis saab?
Siis ta peab tegelikult tõendama ja tegema avalduse, et ta on põllumajandustootja ja kasutab seda kütust oma põllulapi harimiseks, sellepärast et kui te märkasite ka meie diskussioonist, siis tegelikult on loodud teatud lävendid selleks, et ostuõigus tekib: 1 loomühik, 1 hektar ja aianduses 0,3 hektarit.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Hea minister! Mu eelmisele küsimusele te küll ütlesite, et see tanklasüsteemi tarkvaraarendus kokku maksab siin 100 000 eurot. Lugedes siin ikkagi juurde lisatud seletuskirju, siis ta on 50 000–100 000 on konkreetse tanklaketi kohta, nii on vähemalt siin kirjas, mille peale siis on ka muret väljendatud, et väiksemad võivad just tänu sellele, et nende osakaal ühiku hinna kohta tuleb suurem. Kuidas sellega siis iseenesest on, onta nüüd siis tanklaketi kohta või on ta kogu riigi kohta see 50 000–100 000?
Aitäh! Ma tegelikult sellele küsimusele vastasin, aga ma püüan täpsustada selleks, et seda teadmist luua. Et investeeringu suurus võib olla kuni 100 000 eurot, see on esiteks. Aga teiseks on teada seda, et tarkvarateenust ja tarkvarateenust keskselt kasutab palju ettevõtjaid ja see kulu jagatakse kogu kliendibaasi peale. See arvestus on ju tegelikult see, mis see mõte on, ja see on tulnud nende intervjuude käigus välja ja selle tõttu on ka meil tekkinud selle kohta rohkem teadmist. Nad ei avaldanud küll täpselt, mitu klienti täpselt selles baasis sõna otseses mõttes, aga nad ütlesid seda, et see kulu jaguneb kliendibaasi kohta, mis tähendab seda, et seda ei võeta ettevõtte keskelt, vaid jagatakse ära kõikide kliendibaasi peale. Ja see tegelikult annab meile teadmise, et see ei ole ettevõtte kohta.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh! Ma läheks selle kalandusvaldkonnaga siit edasi. Me oleme võimestamas ja võimestanud seda, et oleks püügivahendi peale püügikvoot ja oleks tagatud kõigil võimalus kala kätte saada. Aga me teame, et sellega on tekkinud ka turg ja püügiõigusi renditakse välja. Minu küsimus tulebki teie vastusest ajendatuna. Kui on kutseline kalur, kellel on püügiõigus, ja ta osutab teenust, rendib välja teisele kutselisele kalurile oma püügiõiguse, siis kas talle laieneb ka seda teenust osutades õigus ikkagi samu võimalusi kasutada kütusevaldkonnas?
Aitäh, auväärt küsija! Ma küsiks seda teistpidi, et kui tal on see õigus olemas ja ta ise seda kulu ei tekita, siis kindlasti tekib tal maksuametiga ja PRIA-ga probleeme.
Austatud minister, ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli ettekandeks rahanduskomisjoni aseesimees Aivar Kokk, palun!
Hea juhataja! Austatud kolleegid! Hea minister! Rahanduskomisjon arutas eelnõu 11. jaanuaril. Eelnõu tutvustas algataja esindaja maaeluminister Urmas Kruuse. Eelnõu näeb ette vähendada põllumajandus- ja kalandussektoris kasutatava erimärgistatud diislikütuse väärkasutamist ja suurendada aktsiisi laekumist. Eelnõu näeb ette, et eriotstarbelise diislikütuse ostmiseks ja kasutamiseks on vajalik otstarbelise diiselkütuse ostuõigus, mille andmise otsustab Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet PRIA. Seega igale soovijal enam aktsiisi soodustusega kütust ei müüda. Ostuõigus antakse üksnes põllumajandus- ja kalandussektoris tegutsevale juriidilisele isikule või füüsilisest isikust ettevõtjale. Eriotstarbelise diislikütuse müüja peab enne müüki kontrollima, kas isikul on ostuõigus. Ja siis tutvustan komisjonis esitatud küsimusi ja vastuseid. Ma küsisin ministri käest, kui suur on erimärgistatud diiselkütuse aktsiisimäär Lätis ja Leedus ning kui palju on Eestis selliseid tanklaid, kus põllumehed saavad edaspidi nõuetekohast kütust tankida. Lisaks esitasin küsimuse, miks antakse ostuõigus PRIA-le ja kui palju see läheb riigile maksma. Minister vastas: Leedus on erimärgistatud diiselkütuse aktsiisimäär 56 eurot ja Lätis 55,8 eurot 1000 liitri kohta. Peaaegu 90 protsenti kütusest müüakse hulgimüügi kaudu, mis tähendab, et kütust viiakse ühel või teisel juhul põllumehele maksimaalselt lähedale või koju kätte, sõltuvalt sellest, kas tal on nõuetekohased hoidlad. Pigem võib juhtuda, et näiteks Tallinna kesklinnas võib mõni tankimispunkt kinni minna. Tänu sellele, et PRIA saab seaduse alusel läbi registri ostuõiguse, väheneb bürokraatia. 98 protsenti otsustest hakkab olema automaatselt. Lähtuvalt sellest, et registris olevatel isikutel on õigus soodustusele, sest nad tegelevad kas põllumajanduse või kalandusega. Investeering selleks, et register kohandada, on umbes 700–800 000 eurot, millest 500 000 eurot on Euroopa Liidu vahendid. Halduskulu jääb alla 2000 euro aastas. Maksu- ja Tolliamet on hinnangus märkinud, et erimärgistatud kütuse väär kasutusrahas on üle miljoni euro. Lähtuvalt ettevõtte konkurentsist ja õiglusest on oluline, et väärkasutus ei esineks ja kontroll oleks tõhus. Komisjoni liikme Ivi Eenmaa sõnul on riigi põllumajanduse toetamiseks välja töötatud erinevad süsteemid ja ta küsis, miks 30 aastat hiljem ikka räägitakse erimärgistusega diiselkütuse kasutamisest? Minister vastas: Euroopa riigis on kolm riiki, kellel üldse sellist soodustust ei ole. Ülejäänud riigid jagunenud kahte gruppi, kes värvivad ja kes ei värvi ning osade puhul on erisus. See, mida Eestis rakendama hakatakse, on soodustus, mis antakse kohe ostuhetkel. On riike, kus tehakse järelmaksu kaudu korra kuus, kvartalis või hoopis aastas. Läbirääkimiste tulemusena jõuti järeldusele, et Eestis oleks mõistlik ikka soodustus rakendada kohe ostuhetkel. Komisjoni liige Jürgen Ligi sõnul fossiilide põletamise põhjal põllumajandust toetada ei tohi. "Eesmärk 55" sõnastuses justkui tõrjutakse fossiile välja ja teisalt igasuguste võtetega subsideeritakse nende tarbimist. Miks otsetoetusi ei lahutada fossiilide põletamisest? Selline hädalahendus ei ole pikas perspektiivis pikalt ettevaatav ja lisaks ei ole see kooskõlas kliimapoliitikaga. Minister vastas, et Euroopa Liidus on kolm riiki, Holland, Slovakkia ja Austria, kes ei toeta soodusaktsiisi. Tegemist on konkurentsiteemaga. Kui võrrelda Eesti riiki teiste Euroopa Liidu riikidega ja lähtuvalt sellest, mis on Eesti keskmine toetusmäär Euroopa keskmisega võrreldes, siis ettevõtjate mõistes oleksime veel rohkem konkurentsist väljas. Ühtse põllumajanduspoliitika strateegia kavas ei ole käsitletud, et peaks arutama selle üle, kas diiselkütuse soodusmäära anda või mitte. See on jäetud liikmesriikide endi otsustada. Kaasaegsemad ja rohelisemadd viljelus- ja agrotehnilised võtted eeldavad rohkem mehaanika liigutamist ja põllumajanduses ei ole hetkel lähiperspektiivis alternatiive, mis oleks võimalik jõuallikas. Praegu on selleks traktor. Teada on, et Leedus on katsetamisel uut tüüpi traktor, mis toetab biometaanil töötavat süsteemi, aga see on kõik veel väga algusjärgus. Komisjoni liige Rene Kokk märkis, et kui muudatuste järgselt väheneb soodustatud isikute arv kolm korda, siis kes on need isikud või ettevõtjad, kelle arvelt? Kas on koostatud analüüse ettevõtjate kohta, kes omavad õigust kütet osta ning menetletud juhtumeid, kui kütet on müüdud edasi? Kas on teada, millised kulutused lisanduvad tanklatele tulenevalt ümberkorraldustöödest, kes jätkavad erimärgistatud diiselkütusemüügiga? Minister vastas, et väheneb väärkasutajate hulk ja osta saavad ainult juriidilist isikut. Väärkasutuse osas tuginetakse Maksu- ja Tolliameti andmetele ja lähtuvalt sellest, millised on nende riskihinnangu maatriksid. Nende kompetents ja teadmised on selles osas suuremad. Kuidas nad seda teevad, ei ole avaldatud. Neile ettevõtjatel, kes kasutavad X-teed, võib ümberkorraldustest tulenevalt IT-arenduskulugrupi peale kokku tulla umbes 50–100 000 eurot, mitte rohkem. See tähendab, et tarkvara arendajad, kelle grupis on palju kütusemüüjaid, nende arenduskulu jagatakse grupi peale. Teine lahendus oleks, et kütusemüüja omab arvutit, mille kaudu käsitsi või telefoniäpiga saab kontrollida soodustatud isikute õigust. Komisjoni liige Aivar Sõerd juhtis tähelepanu, et rahanduskomisjoni päevakorras on Euroopa Liidu asjade komisjonile arvamuse andmine nõukogu direktiivi eelnõu kohta, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise liidu raamistik. Selles taotleb Eesti laevakütusele ja kalanduses kasutatavale kütusele kümneaastast üleminekuperioodi. Kas nimetatud maksustamise raamistik mõjutab ka põllumajanduse erikütusevaldkonda? Minister vastas, et direktiivis on põllumajanduse sees kontekstis, et saab sama printsiibi ja põhimõtetega jätkata. Mis puudutab erisoodustust põllumajanduskütusele, samas on põllumajanduse strateegiakavas selle perioodi eesmärkides keskkonnanõuded tõusnud üle 30 protsendi. Väikevahenditele ei ole praegu selliseid lahendusi, mida laevade peal juba saab kasutada. Valitsuskabinetis on arutatud, et biometaani puhul võiks maksustamismäär olla 0,5, mis on miinimum selleks, et ettevõtjad oleksid valmis ka põllumajandussektorisse investeerima. Investeeringute jaoks on ette nähtud ka täiendav finantstugi umbes 23,9 miljoni euro ulatuses. Mina märkisin, et tanklad, kus ei ole füüsiliselt inimesed kohal, ei saaks erimärgistatud kütust müüma hakata, sest ei ole ju võimalik kontrollida. Minister vastas, et ID-kaardiga ehk läbi X-tee on võimalik mehitamata tanklates ennast identifitseerida ja ostuõigust tõestada. Avaldasin arvas, et kui tanklaketid arvutavad välja ja selgub, et ümberkorralduste IT-arenduseks ei tasu investeeringuid teha, siis nad võivad loobuda oma tanklas erimärgistusega diiselkütuse müügist, sest üks või kaks talunikku ei too kasumit. Kas seda on analüüsitud? Minister vastas, et massilist loobumist sõnumina läbirääkimistel ja kohtumistel kõlama ei jäänud. Enamus tarnest toimub hulgi. Mis puudutab mehitatud tanklaid, seal saab kasutada lihtsat IT-lahendust, mis tähendab seda, et interneti olemasolu on oluline. Küsisin, kas komisjonil on võimalik tutvuda tabeliga, kuidas Euroopa teistes riikides toimub erimärgistatud diiselkütuse soodustamise jagamine? Ministri sõnul tabel komisjonile saadetakse ka tutvustamiseks. Tundsin huvi, kas on arutatud, et kortermajades ja kodudes, kus kunagi oli võimalik erimärgistusega kütusega kütta, anda võimalus seda erisoodustuse hinnaga uuesti lubada, praegu, kui energia- ja gaasihinnad on nii kõrged? Minister vastas, et seda ei ole arutatud. Kütteõli on oma olemuselt kortermajadele üsna kallis kütteliik ja need, kes asendasid kütteõli hakkpuiduga, on kindlasti olnud võidus ja on seda ka tulevikus. Küll aga seadusmuudatustega on laienenud teatud eridiisli kasutamise võimalus kuivatitesse. Komisjon tegi ka konsensuslikud otsused: võtta eelnõu Riigikogu täiskogu päevakorda kolmapäeval ehk täna ja teha ettepanek esimene lugemine lõpetada. Määrata muudatusettepanekute tähtajaks 10 tööpäeva, see tähendab 2. veebruar kell 17.15. Ja rahanduskomisjon küsib arvamust eelnõu kohta ka maaelukomisjonilt ning komisjonipoolseks ettekandjaks määrata eelkõneleja.
Hea ettekandja, suur tänu! Küsimusi teile ei ole. Aitäh teile! Kas soovitakse avada läbirääkimisi?
Mina soovin.
Ahah. Läbirääkimistega on nii, et tuleb vajutada sinna nupule ja see võimalus on. Nii, meile on sooviavaldus tulnud. Avan läbirääkimised. Palun Riigikogu kõnetooli, Isamaa fraktsiooni esindaja Aivar Kokk!
Hea juhataja! Head kolleegid! Ma loodan, et maaelukomisjon seda eelnõu sügavuti arutab ja annab ka oma arvamuse rahanduskomisjonile. Kuid Isamaa Erakonnal endal on tekkinud mitmeid küsimusi selle eelnõuga. Kui te võtate selle eelnõu lahti ja vaatate seletuskirja, siis, kui vaadata 2018. aastat, siis Maksu- ja Tolliamet on arvanud, et erimärgistatud diiselkütust kõrvale läheb 3,4 miljoni eest. 2019 oli see number 1,18 ja 2020. aastal on see 1,63 olnud. Eelmine aasta on see prognoos olnud umbes miljon. Ehk ilma, et me oleks mingeid investeeringuid teinud või seadusmuudatusi, on igal aastal vähenenud ka Maksu- ja Tolliameti arvamusel väärkasutamine erimärgistatud diisliga. Nüüd me räägime, et see suurusjärk oli eelmisel aastal miljon. Kui me vaatame seda vähenemist proportsionaalselt, siis sellel aastal võiks ta olla kuskil 700 000, ülejärgmisel aastal 500 000 ja nii edasi. Üks väärkasutus kindlasti kadus sellega ära, et enamus maju, kes enne erimärgistatud kütusega kütsid, need enam kütta. See aeg, et keegi enda sõiduautosse seda paneb, on ammu möödas, kuigi täna on sellised autod, et kui tee peal kinni peetakse, siis on väga lootusetu sealt paaki mingit voolikud panna ja kontrollida, kas seal on märgistatud, värvitud kütus või mitte. Siis mõtleme, et programmi tegemine PRIA-l, arvutiprogramm maksab suurusjärgus 800 000. Ja siis me anname kellelegi ametkonnale otsustada, kas põllumees väärib erimärgistatud kütust või mitte. Seda ei tee ei Riigikogu, seadusega ei reguleeri, ei ministeerium ministri määrusega, vaid järjekordselt me kummitemplina anname õigusi kuhugile kolmandale, neljandale või viiendale kohale. Minu arvates peaks olema seaduses väga selgelt reguleeritud, mis alusel on õigus seda erimärgistatud kütust saada. Siin selles seaduses on see ka kirjas. Milleks siis veel vahepeal vaja 200 000 eurot iga aasta kuhugi ära anda? Kui me teeme nüüd programmi, mis maksab 800 000. Ja põhimõtteliselt, ma olen nagu aru saan, kahele protsendile, sest 98% on ju selge ilma igasuguse arvutamiseta, kes seda erimärgistatud kütust võiks saada, ja siis me teame, et 90% erimärgistatud kütuse tarbijatest ostavad seda hulgi ja neil on endal oma ettevõtetes loodud võimalus, et seda kütust hoida. Ja siis, kui arvata, et nüüd maksuamet läheb sinna kontrollima, kuidas või mis seda kasutatakse, noh, see tõenäosus on kindlasti olemas, aga seal mingisugune vahelejäämise võimalus on tunduvalt väiksem. Ja sellepärast teha suurt seaduseelnõu, tekitada bürokraatiat, anda ametkonnale, luua töökohti ja maksta seda kinni riigieelarvest, selle asemel et tegelikult seda raha eraldada põllumajanduse toetuseks või maaelu toetamiseks, see tekitab tõsiseid küsimusi. Ma olen sada protsenti nõus sellega, et igasugune väärkasutamine erimärgistatud kütuse puhul tuleb ära hoida ... Palun kolm minutit!
Palun, kolm minutit!
Aga kas seda on mõtet teha sellise eesmärgiga, et raha saame umbes sama palju selle kontrolli pealt, kui me kulutame selle kontrollimiseks? Ja kui me loeme seaduseelnõu, kuhu kirjutatud on, et bürokraatia vähendamine, siis minu arvates see on vastupidi bürokraatia suurendamine, sest me ühele ametkonnale anname järjekordselt rohkem õigusi. Ja kui ma küsisin, kas praeguses energiakriisi olukorras ei võiks mõelda seda hoopis, et erimärgistatud kütust võiksid kasutada need elamud ja kortermajad, kes ei ole neid katlaid välja visanud – siin mõned aastad tagasi lihtsalt see soodustus kadus ära, sest täna erimärgistatud kütuse hind on niivõrd soodne, et näiteks gaasiküte on poole kallim –, siis selgus, et seda ei ole valitsus arutanud. Sellise pöördumise tegi mõni päev tagasi ka tegelikult õliliit, pakkumise nii valitsusele kui ka Riigikogule, et seda arutada. Ka mina tegin siin mõned nädalad tagasi samasuguse ettepaneku, kui see eelnõu oli meile Riigikokku jõudnud, et seda arutada. Tänasel hetkel on oluline kindlasti raha kokkuhoid. Kindlasti on oluline väärkasutuse vähendamine. Selle koha pealt ei saa ma ühtegi sõna ministrile vastu vaielda. Aga alati tuleb vaadata, kas see on ka majanduslikult mõttekas. Ma mäletan, siin mõni aeg tagasi oli e-sigarettide teema. Lõpuks selgus, et see kontroll oleks kallimaks läinud, kui sealt oleks saanud seda aktsiisiraha. Täpselt sama asi on praegu meil selle erimärgistatud kütuse puhul, et tegelikult see kontroll on lõpuks kallim. Ja minu kõige suurem hirm see, et see kümneprotsendiline, need talunikud kes täna tanklatest võtavad seda kütust, kui see tanklakettidele läheb maksma kas või 10 000 või 5000 kamba peale või igaühele, kui kamba peale on 100 000. Noh, ma ei tea, miks tanklate IT-rakendus, X-tee rakendus on odavam kui PRIA-l, sellest ma küll aru ei saa, kaheksa korda on lausa vahe. Peaks olema ju sama kulupõhine. Ja PRIA-s peaks ammu olema programmis ja süsteemis kõik põllumajandusettevõtteid, sest põllumajandusettevõtjad küsivad toetusi nii või naa läbi PRIA. Nii et see pool peaks olema. See paneb mõtlema ja kahtlema, et me tegelikult loome palju keerulisema olukorra. Siin enne küsiti ministri käest, kas põllumajanduskoda ja kõik olid väga rahul. Tegelikult nad ütlevad selle peale, et nad on natuke vaiksemad ainult ühel põhjusel: siin algul eelnõus oli, et kütust hakatakse andma hektarite ja kõige muu pealt, kui oli eelmise ministri ajal eelnõu püsti pandud. Nüüd on see pool ära võetud ja kompromissina nad ei hakka ka kõvemat häält teha tegema, aga neil on tänase hirm, et kättesaadavus halveneb. [[Juhataja helistab kella.]] Seoses sellega Isamaa fraktsioon teeb ettepaneku Vabariigi Valitsuse algatatud vedelkütuse erimärgistamise seaduse ja Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 495 esimesel lugemisel tagasi lükata.
Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindaja Riina Sikkut. Palun!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud kolleegid! Täna ikkagi üllatavalt pikk arutelu vedelkütuse erimärgistamise teemal. Aga millest me täna räägime? Minu arust me ei ole siin tuumani jõudnud. Tegelikult me räägime ju kõige stabiilsemast ja pikemat aega Eesti põllumajandust teeninud tugimeetmest. Tõesti alustati väljatöötamisega juba aastal 1996 ja ma arvan, et tuleb oma kolleege tunda ja aastast 1996 on vedelkütuse erimärgistamine olnud seotud Ivari Padari nimega. Aastal 1996 rahandusminister Mart Opmann, kes 1997. aastal kehtima hakanud seaduse vastu võttis. Aga kes oli Rahandusministeeriumi ametnik, kes selle tollal punaseks värvitud kütuse seadustamisega tegeles? Vot see oli Ivari Padar. Aga mõned aastad hiljem juba Laari teises valitsuses, kus erimärgistatud kütus juba siniseks värviti, aga endiselt jätkati põllumajanduse toetamist sellisel viisil, siis oli põllumajandusministriks juba Ivari Padar ja rahandusminister, kes sellega jätkamist toetus oli Siim Kallas. Nii et tegelikult on veerand sajandit sellisel viisil ja praeguseks juba sadade miljonite eest doteeritud põllumajandust. Praegu me räägime sellistest nüanssidest ja detailidest, aga kogu see minevik ja see tugi, mida põllumajandusele pakutud on, on jäänud mainimata. Nii et tegemist on igati vajaliku ja mõistliku meetmega. Aga nii nagu iga asjaga, ongi, ajad muutuvad, tehnoloogilised võimalused paranevad ja järelevalve, nii nagu me näeme, maksuamet maksupettuste puhul kasutabki uusi meetmeid, kasutab nii käitumisteadlaste abi, kasutab algoritme ja tööd andmebaasidega. Nüüd samamoodi. Tõesti, võib-olla selle ostuõiguse kontrolli ma ei tea, veebipõhiseks, automaatseks muutmine ka automaattanklates on võimalik, on mõistlik ja kahtlemata järelevalvet tuleb parandada, et vähendada väärkasutamise riski. Aga nii nagu eelkõneleja mainis, et tõesti ega järelevalve puhul proportsionaalsus on oluline, kui kulukas on järelevalve selle kasuga, mis sellest saadakse. Aga veel tähtsam on tõesti siin saalis üles kerkinud kättesaadavuse küsimus. Väga hea, et minister kinnitas, et praegu ei ole väljendanud ei tanklad ega ketid ega hulgimüüjad seda, et oluliselt peaks vähenema nende tanklate arv, kust on võimalik erimärgistatud diislikütust osta. Aga rõhutan eraldi üle, et tegelikult seda tuleks jälgida, sellel tuleks silma peal hoida. Siin saalis ka me teeme heas tahtes väga palju otsuseid lootuses, et negatiivset mõju ei avaldu, et kuskil keegi teenusest ilma ei jää või piirkondlik tasakaalustamatus ei suurene. Enne arutasime eurorahade üle, mida ka rakendame kogu aeg lootuses, et ehk nad ikkagi parandavad meie piirkondlikku tasakaalu. Pärast analüüsid näitavad, et seda ei juhtunud, aga nüüd samamoodi, et nüüd tagantjärgi me ei avastaks, et kättesaadavus on ikkagi vähenenud. Sellel tuleb silma peal hoida ja kui võimalik, tuleb rakendada meetmeid selleks, et oleks võimalik tagada senises mahus erimärgistatud kütuse kättesaadavus ka väiksematele põllumajandustootjatele. Kokkuvõttes sotsiaaldemokraadid siiski toetavad esimese lugemise lõpetamist, aga panevad ministrile südamele, et kui on võimalik enne teist lugemist eelnõu parandada, et kindlustada see, et järelevalvekulud on proportsionaalsed saadava kasuga, ära hoitud väärkasutuse mahuga. Ja teiseks see, et kui võimalik, tagada see, et kättesaadavus säilib või vähemalt leppida kokku, kuidas jälgitakse seda, et kättesaadavus senisel tasandil säilib. Seda tuleks teha enne teist lugemist ja sotsiaaldemokraadid on valmis vastavaid muudatusettepanekuid ka toetama. Aitäh!
Suur tänu! Ma palun nüüd Riigikogu kõnetooli Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni esindaja Merry Aarti. Palun!
Head kolleegid! Mul kõnet ei ole, aga on mõned asjad, mida tahaksin repliigi korras lihtsalt öelda. Kui Aivar Kokk ütles, et mõtleme, siis ma arvan ka, et mõtleme. Mõtlemine kaunistab inimest ja me kõik peame mõtlema. Ma juhiksin tähelepanu, et tegemist on ettevõtjatega – kas füüsilisest isikust ettevõtjatega või juriidiliste ettevõtjatega. Mina väga ei tea neid ettevõtjaid, kes sõidaksid oma traktoritega, olgu siis väga väikeste veneaegsete traktoritega või väga kaasaegsete traktoritega, mis on väga kallid, et keegi sõidaks väga hirmsasti kütusetanklasse oma paaki täis võtma. Enamasti, olgu ta üks tonn või kaks tonni, lastakse see tuua koju, tellitakse koju ja see võib olla pikemaajaliselt kasutatav. Aga iga natukese aja tagant ei hakka ükski mõistlik ettevõtja sõitma kütusetanklasse kütust tankima. See mure on asjatu, ma arvan. Juttu oli MTA kontrollidest. Kui on korralikud programmid – programmid maksavad ühekordselt enamasti, pärast on hoolduskulud, mis kindlasti nii kallid enam ei ole. Kui on tegemist kontrollimise vajadusega, siis kontrollidega programmidepõhiselt on näha, kui keegi tahab näha, kui palju ükski õigustatud ostja seda kütust tarbib. On võimalik teha rehkendusi, kui palju kellelgi on hektareid, kui palju on loomi. Need normid on kõik olemas ja seda on võimalik kontrollida, näha juba registrite baasil, kas keegi kasutab üle mõistuse kütust või mitte. See kutsub korrale ka tootjaid. Ega tootjad nii rumalad ei ole, et nad aru ei saa, kust neid kontrollida võidakse. Ma ütleks, et meie tootjad on üldiselt väga innovatiivsed ja üsna targad. Mis siis veel? Meie põllumeeste toetused on Euroopas kui mitte kõige madalamad, siis eelviimasel kohal päris kindlasti. Ja kui siit jääb toidutootjatele pisut rohkem raha alles, siis on see meede õigustatud. Seda, mis juhtub kümne aasta pärast, ei tea me praegu hetkel keegi. Aga selle nimel, et kümne aasta pärast võib-olla me enam seda kütust ei kasuta, ei tohi me jätta oma tootjaid hetkel halvemasse seisu. Nii et sellest ei ole ka mõtet rääkida, et kas meil ikka on seda kütust vaja või ei ole vaja, kas me teeme või ei tee. Üks asi, mis jäi mulle meelde: väärkasutus on vähenenud. Aga me ei tea, mille pärast see on vähenenud. Meil oleks vaja seda natuke uurida. Võib-olla on väärkasutus vähenenud sellepärast, et seoses koroonaga ei saa suured rekkad Tallinna lähedalt võtta erimärgistatud diislit ja ruttu laeva peale minna, sest nende sõitmine on takistatud. Nende kaubaveod on takistatud. Võib-olla on siin see põhjus. Siin oleks vaja uuringut, miks see nii on. Lõpuks, ma ütleksin, et meie toetame seda eelnõu. Väga lihtne on eelnõu katkestada või tagasi lükata, aga minu ettepanek on, et teeme selle eelnõu paremaks, analüüsime, mõtleme veel, nii nagu Aivar Kokk ütles. Mõtleme ja läheme sellega edasi, alati on võimalik teha muudatusettepanekuid. Katkestamisettepanekuid võib ka teisel lugemisel teha, mitte midagi ei juhtu. Nii et mina kutsun selle eelnõuga praegu edasi minema ja edasi mõtlema. Aitäh!
Aitäh! Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 495 esimene lugemine lõpetada. Juhatajale on tulnud kiri ja kirja sisu on järgmine: eelnõu 495 tagasilükkamise ettepanek. Nimelt, Isamaa fraktsioon teeb ettepaneku Vabariigi Valitsuse algatatud vedelkütuse erimärgistamise seaduse ja Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu (495 SE) esimesel lugemisel tagasi lükata. Ma saan aru, härra minister, mis te palute, aga läbirääkimised on suletud. Mul ei ole neid enam võimalik avada. Seda tuleb anda eelnevalt teada juhatajale. Eelnevalt tuleb anda teada juhatajale. Seda infot minul ei olnud, et teie soovite võtta sõna läbirääkimised. Ma ei saa kuidagi minna selle protseduuriga tagasi. Läbirääkimised on suletud ja me alustame selle tagasilükkamise hääletamise ettevalmistamist. Head ametikaaslased, panen hääletusele Isamaa fraktsiooni ettepaneku, mis on järgmine: eelnõu 495 esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Tulemusega poolt 7, vastu 38, erapooletuid ei ole, ei leidnud ettepanek toetust. Nüüd on nii, et juhtivkomisjon on teinud ettepaneku esimene lugemine lõpetada. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks selle asemel 2. veebruari kell 17.15. Sellega on esimene lugemine lõpetatud ja kaheksanda päevakorrapunkti käsitlemine lõpetatud.
Liigume edasi üheksanda päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud riigihangete seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (491 SE) esimene lugemine. Ma palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks, riigihalduse minister Jaak Aab. Palun!
Austatud Riigikogu esimees! Head Riigikogu liikmed! Mul on au tutvustada teile Vabariigi Valitsuse poolt algatatud riigihangete seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Muudatusi on eelnõus päris palju. Neid on riigihangete seadusesse 261 muudatust, kaks halduskohtumenetluse seadustiku muudatust ja üks karistusregistri seaduse muudatus. Seetõttu ma ei jõua kindlasti oma ettekande jooksul kõiki neid detailselt avada. Toon siinkohal välja muudatustest kõige olulisemad, alustades eelnõu eesmärkidest. Riigihangete seaduse muutmisel on kaks eesmärki: esiteks, parandada seaduse rakendamisel esile kerkinud praktilised probleemid, mida on võimalik lahendada seadusloome tasandil, ja teiseks, viia seadus täielikult kooskõlla riigihangete direktiividega. Muudatuste vajaduse väljaselgitamiseks toimusid kõigepealt kohtumised huvirühmadega ja see eeltöö oli päris põhjalik. Kohtumisele järgnes väljatöötamiskavatsuse koostamine, kus avati esile kerkinud probleemide erinevaid lahendusvariante. Väljatöötamiskavatsusele saadud tagasiside alusel koostati siis käesolev eelnõu. Lisaks sellele nõustab Rahandusministeerium pidevalt hankijaid ja ettevõtjaid seaduse rakendamise küsimuses. Selle nõustamistegevuse käigus on esile kerkinud küsimusi nii seaduse tõlgendamise, aga ka praktiliste probleemide võimaliku lahenduse kohta. Kuivõrd mõned küsimused on olnud korduvalt või on tõlgendusprobleemid süstemaatilised, on eelnõuga püütud neid tõrkeid ka ületada. Suure osa muudatuste eesmärgiks on õigusselguse parandamine, paindlikkuse suurendamine ning hankijate ja ettevõtjate töö- ja halduskoormuse vähendamine. Et eeltoodu ei jääks vaid üldsõnaliseks, toon järgnevalt ka välja mõned konkreetsemad näited. Näiteks raamlepinguid käsitlevas regulatsioonis täpsustatakse minikonkursil kvalifitseerimise tingimuste ja hindamiskriteeriumide seadmist, millest tulenevalt ei ole tulevikus enam võimalik olukord, kus hankija sätestab kvalifitseerimise tingimused või hindamiskriteeriumid valesti või ebapiisava täpsusega. Muudatuse kohaselt sätestatakse sõnaselgelt, et minikonkursil kasutatavad täiendavad kvalifitseerimise tingimused ja pakkumuste hindamise kriteeriumid tuleb sätestada juba raamlepingu sõlmimiseks koostatud riigihanke alusdokumentides, see tähendab nii-öelda raamhankes. Põhjendamatult madala maksumusega pakkumuste käsitlemist ja hankelepingute rikkumist puudutavad muudatused muudavad riigihankemenetluse paindlikumaks ning võimaldavad hankijal riigihanke tingimuste seadmisel paremini arvestada konkreetse riigihanke eripärade ja ka vastava turuolukorraga. Kehtivas seaduses tuleb ehitushangetes nõuda pakkujalt selgitust pakkumuse maksumuse kohta siis, kui see maksumus on järgmise pakkumuse maksumusest vähemalt 10% madalam ja pakkumuste keskmisest 20% madalam. Muudatuse kohaselt võib aga hankija sätestada sellest erineva kõrvalekalde protsendi vahemikus vastavalt 5–15% või 10–30%. Sellist muudatust tervitasid nii hankijad kui ettevõtjad. Nimelt ei välista kindla kohustusliku protsendi sätestamine seaduses hankelepingu nõuetekohase täitmise riski ning hankijal peaks olema võimalus oma kogemusest tulenevalt seda teisiti ka ette näha. On olukordi, kus kehtivas seaduses sätestatud vahega esitatud pakkumused on tavapärased ning ei anna automaatselt alust kahtluseks, et tegemist oleks põhjendamatult madala maksumusega pakkumusega või ka vastupidi. Seaduses sätestatud vahemik on liiga suur. Mis puudutab eelnõu teiste eesmärki, milleks on seaduse kooskõlla viimine riigihangete direktiividega, siis tuleb märkida, et 2019. aasta oktoobris alustas Euroopa Komisjon Eesti vastu rikkumismenetlust riigihangete direktiivide ebaõige ülevõtmise kohta. Eesti on Euroopa Komisjonile vastanud, ka meie seaduse loogikat ja teatud nüansse selgitanud ja võtnud omaks teatud etteheited, mis siis on selle suhtlemise käigus selgunud, mille kohta tuleb siis ka vastavad parandused eelnõuga teha. Nendest kaks on tehnilist laadi. Kaks muudatust aga puudutavad võistleva dialoogi korral eduka pakkujaga pakkumuse täpsustamiseks läbirääkimiste lubamist, mis selle menetluse iseloomu arvestades võib olla hankelepingu tingimuste lõplikuks täpsustamiseks väga oluline. Läbirääkimiste ja pakkumuse täpsustamise käigus ei tohi pakkumust ega riigihanke alusdokumente muuta ning tuleb ikkagi tagada, et pakkujat ei asetata võrreldes teiste pakkujatega soodsamasse olukorda. Ülejäänud kaks muudatust käsitlevad pakkumuste hindamiskriteeriumite seadmisel nende osakaalude määramist kas asjakohase vahemikuna või kui see ei ole objektiivsetel põhjustel võimalik, tähtsuse järjekorras. Kuigi hankijad on harjunud hindamiskriteeriumitele kindlaid osakaalusid määrama, mis on muidugi ka kõige läbipaistvam ja kontrollitavam viis ja kindlasti tagab kõige paremini pakkumuste hindamisel ettevõtjate võrdse kohtlemise, kuid lisatav paindlikkus võib aidata teatud juhtudel kaasa majanduslikult kõige soodsama ja parema pakkumise leidmisel. Lisaks sellele on Rahandusministeerium ka ise nõustamistegevuse käigus avastanud mõned vajakajäämised direktiivide ülevõtmises ja mõnele sellisele veale on osundatud ka õiguskirjanduses. Oleme pakkunud välja muudatused, mis need puudused kõrvaldavad. See on minu poolt hetkel kõik. Nagu alguses märkisin, on tegemist mahuka eelnõuga. Sellele on eelnenud põhjalik ettevalmistus ja huvitatud isikute kaasamine. Seepärast palun antud eelnõu toetada. Aitäh!
Hea minister, Riigikogu liikmed soovivad küsida. Aivar Kokk alustab.
Austatud juhataja! Austatud minister! Kõigepealt küsin, et see materjal on nii mahukas, et on arusaamatu, miks peaks riigihanke seaduses nii palju muutma, kui siin kirjutatud on. Kõhklusi ei ole, kahtlusi tekitab selles, et lihtsalt Riigikogu liige ei suuda seda enam läbi süüa. Aga mul on üks küsimus. Esimene küsimus on see, et praegu kehtivas riigihankeseaduses on tellijal kohustus alltöövõtja ja peatöövõtja poolset probleemi lahendada. Kui alltöövõtja on oma töö ära teinud ja peatöövõtja ei taha talle maksta, siis peab tellija maksma, et ega seda muudatust ei ole siit kuidagi ära püütud likvideerida, sest ma tean, et Riigi Kinnisvara ettevõtjatel on see kogu aeg probleem. Me teame, et võidavad peatöövõtjad, nii et alltöövõtjale jäetakse tavaliselt viimane arve maksmata, viimased kolm-neli aastat seda võimalust pole enam olnud. [[Juhataja helistab kella.]] Et ega selle eelnõuga ei püüta seda tagasi pöörata?
Aitäh küsimuse eest! Lühike vastus on, et ei, seda teemat siin ei käsitletud.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Hea minister! Paar eelnõu tagasi me vaatasime siin saalis järgmise perioodi toetuste seaduse eelnõud ja seal Rektorite Nõukogu oli väga mures sellega, et riigihangete puhul, kui on küsitud eelhinnang hankele ja see on saadud ka positiivse vastuse, siis tullakse kontrollima ja leitakse üsna tihti, et midagi ikkagi on valesti ja kui on tegemist veel mingi toetusmeetmega, siis hakatakse raha tagasi nõudma. Teadlased on avalikult ka selle vastu üsna teravalt sõna võtnud ja ütelnud, et tegelikult kui riik annab selle eelhinnangu, siis põhimõtteliselt peaks ka riik, kui ka lõpuks leitakse midagi, selle vastutuse enda kanda võtma. Kas antud juhul see kuidagi on leidnud lahendust siin või ei ole?
Aitäh küsimuse eest! Minu teada ei ole konkreetselt seda siin reguleeritud. Küll on võimalik paindlikumalt hankijal endal hinnata neid nii, nagu ma ütlesin, ja tingimusi püstitada, määrata vahemikke, kuidas neid tingimusi arvestatakse, millise kaaluga arvestatakse. Ja see, kui on mingid probleemid, ma tean küll, et on ülikoolidel varem ka olnud pöördumisi, siis ma olen nõus selle uuesti ka üle täpsustama, et mis seal veel pigistab. Ja tegelikult, kui see on objektiivne, siis selle Riigikogu menetluse käigus võib ju need asjad üle vaadata.
Aivar Kokk, palun!
Aitäh! Siin punktides 143–146 on küll mingid alltöövõtjate mured sees, aga eks ma loen need täpsemalt läbi. Aga siin punktid 147–152 on lehekülg 35, kolmandaks, muudetakse nendes hankelepingu muutmise sätetes, mis piiravad muudatuse võimalust 50 protsendiga algsest hankelepingu maksumusest. 50%, siiamaani kehtivas seaduses on maksimaalne 15% võimalik teha muudatusi. Kui see on suurem, siis peab juba uue hanke välja kuulutama. Et äkki sa vaatad, lehekülg 35, viimane lõik hakkab peale: "kolmandaks muudetakse."
Aitäh küsimuse eest! Et tõesti hankelepingut on muuta võimalik ettenägematute asjaolude tõttu kuni 50 protsendi ulatuses esialgsest maksumusest. Ja riigihangete direktiiv aga sätestab, et 50% piir kehtib ainult hankelepingu maksumuse suurenemisel. Nii et see tuleneb direktiivist, see vahemik, seda ei ole kuskil välja mõeldud ja praegu on ka see 50 protsenti sees praeguses seaduses.
Urve Tiidus, palun!
Tänan, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Kooskõlastustabel peegeldab hästi aktiivset osalemist selle seadusloome protsessis. Millest see räägib?
See räägib, et see protsess on olnud tõesti väga pikk ja põhjalik. Kõigepealt, ma ei oska nüüd perioodi öelda, aga see kestis kindlasti üle aasta, kui valmistati ette väljatöötamiskavatsust ja kohtuti ja räägiti osapooltega, huvigruppide ja nii hankijatega kui nendega, kes hangetel osalevad, ettevõtjatega. Siis see arusaam või need probleemid kaardistati väljatöötamiskavatsuses ja see väljatöötamiskavatsus uuesti räägiti läbi ja sealt pealt alles kirjutati eelnõu. Ja ka eelnõu täpsemaid asju veel või, ütleme, detaile täpsustati ikkagi huvigruppidega. Minu mäletamist mööda on see protsess kestnud tänaseks juba üle kahe aasta kokku, nii et see on olnud põhjalik. Ja ma usun küll, et need kõige pakilisemad, pigistavad asjad ja teatud ka võib-olla liigne halduskoormus selle eelnõuga saavad vähendatud. Ja seda on ka nende muudatuste kohta nii hankijad kui ettevõtjad öelnud, et selles suunas muudatused igal juhul on toimivad.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Austatud minister! Üks viimaseid selliseid suuremaid, võiks öelda, ka skandaale on olnud meil riigihangete osas, kui haridus- ja teadusminister COVID-i teste ostis erikorra järgi. Ma vaatasin, sirvisin läbi praegust ka selle eelnõu ja tundub, et seda osa muudetud ei ole. Samas ka minister siiski tõstis toona, kui ta Riigikogus küsimustele vastas, ütles, et seda peaks kuidagi täpsustama, et oleks arusaadav. Kuidas teie seda olukorda kommenteerite või mida peaks täiendavalt või kas peaks täiendavalt midagi lisama?
Tänan küsimuse eest! Tavaliselt üks asi või number, mis statistikas väga hästi näitab, kuidas see riigihangete süsteem toimib, on vaidlustused. 2020. aastal on hangetest vaidlustatud 2,7% Eestis ja selles suhtes, ükskõik kellega võrdleme, on see päris hea protsent, suhteliselt väike protsent. Ja ma arvan, et paljuski on siin ka nõustamise küsimus, paljuski on meie vaidluskomisjoni küsimus, kes teevad väga head tööd. See praktika on päris hästi välja kujunenud. Lisaks sellele ma tahan meelde tuletada, et meie riigihangete register on peaaegu üks ainulaadseid tegelikult Euroopa Liidus, kus on võimalik kogu protsess menetleda ka läbi, mitte lihtsalt ei riputata üles infot hanke kohta. Ja järjest enam ka määrast allapoole hankeid tehakse seal. Kohustuslikust määrast väiksemaid. Mis puudutab HTM-i ehk Haridus- ja Teadusministeeriumi kiirtestide hanget, ma olen seda ka siin selgitanud. Ma ei tahaks neid hinnanguid käigu pealt anda. Kui üldisemalt rääkida sellest läbirääkimistega mitte avatud pakkumusest, siis 2020. aasta ja ka eelmine aasta näitasid, et neid tehti rohkem. Ja siin olidki koroonast põhjustatud teatud spetsiifilised hanked. Mis puudutab nüüd Haridus- ja Teadusministeeriumi hanget, siis Rahandusministeeriumi ehk minu haldusala riigihangete ja riigiabi osakond teostab praegu järelevalvemenetlust. Sellepärast ma väga detailidesse ei tahaks minna. Kindlasti kontrollitakse kõik faktid üle, kõik materjalid on välja võetud. Me ka selle protsessi käigus ja mida ei eitanud ka haridus- ja teadusminister, et me tegelikult viitasime sellele juba siis ja mina ka kabinetis, kuidas oleks võinud teha ka seda esimest. Teine tehti juba nende juhiste järgi päris hästi. Aitäh!
Kert Kingo, palun!
Ma tänan, lugupeetud istungi juhataja! Hea minister! Kas selle seadusega parandatakse ka see kitsaskoht ära, kus riigiasutused eriti on olnud sunnitud hanke puhul alati valima lõpuks kõige soodsama ja kõige odavama pakkumise, sõltumata sellest, kas see sobib nende tingimuste ja vajadustega ja kas ta ühildub nende nõuetega? Kas see pudelikael on ära lahendatud lõplikult selle muudatusettepanekuga? Aitäh!
Tänan küsimuse eest! Tegelikult ka kehtiv seadus võimaldab päris palju panna kvaliteeditingimusi ja üleüldse ei pea valima ainult kõige odavamat hinda. Vastupidi, kui see hind on kuskil väga selgelt teistest pakkumist allpool, on hankijal võimalik see tühistada ja mitte arvestada. Nii et need on juba detailid. Igal juhul on siiski põhiline, kes peaks kaaluma täpselt seda, mis osakaaluga on hind. Ja need osakaalud me teeme nüüd paindlikumaks, on võimalik määrata neid osakaale ka erinevalt. Ikka on hankija pädevus, hankija peab olema ise pädev, et määrata ära vastavad tingimused, kus saaks tulla välja ka kvaliteet hangitaval asjal. Ja siis need pakkumused on kvaliteetsed. Ei ole nii, et peab kõige odavama hinna võtma. Pigem selle poole vihjatakse, kui me oleme siin, ka Euroopa Komisjon on öelnud, et teil ongi liiga palju seda, et te võtate kõige odavama hinna järgi. Seadus ega direktiiv seda ei käsi teha. Ja siin on veel rohkem paindlikkust sees tegelikult arvestada kvaliteediga rohkem kui hinnaga. Aitäh!
Hea minister, rohkem küsimusi ei ole Riigikogu liikmetel. Aitäh! Nüüd kuulame ära majanduskomisjoni ettekande ja selle teeb Jüri Jaanson.
Aitäh! Head kolleegid! Ma alustaksin ka oma ettekannet hea kolleegi Aivar Koka osundusest selle mahuka eelnõu kohta. Jah, tõepoolest see on hästi mahukas ja sellest enam kui poole moodustab tegelikult kooskõlastustabel. Ma täitsa huvi pärast vaatasin, mida siin tehtud on. Tagasisidet on andnud viis advokaadibürood, kaheksa ministeeriumi, üksteist erialaliitu, kaks ülikooli, kuus riigi valitseva mõju all olevat hankijat. Lugesin kokku, et siin arvestamisi oli kokku 96, mittearvestamisi 89 ja lisaks veel selgitamised ja teadmiseks võtmised. Nii et tõepoolest tuleb tunnistada ja tööd on hästi palju tehtud. Nagu minister ütles, pikka aega tehtud, kaunikene. Eks ta siin sellisena siis on. Majanduskomisjon arutas seda kahel istungil. Esimesel määrati sellele eelnõule, 491 SE ettekandja ja selleks määrati mind. Teisel istungil arutati sisuliselt. Esimene istung oli 14. detsembril möödunud aastal ja teine istung oli esmaspäeval, 10. jaanuaril käesoleval aastal. Kohal olid riigihalduse minister Jaak Aab koos oma nõunikega. Sisu poolest niipalju, et minister tutvustas eelnõu meile. Nagu ta ka siin ütles, on sel kaks peamist eesmärki: esiteks parandada seaduse rakendamisel esile kerkinud praktilised probleemid ja teiseks viia seadus kooskõlla riigihangete direktiiviga. Ta selgitas ka eelnõu sisu, nii nagu siingi. Rääkis ka sellest, et muudatuste vajaduse selgitamiseks toimusid kohtumised huvigruppidega, nagu ütlesin, millele järgnes väljatöötamiskavatsuse koostamine ja seejärel pandi eelnõuga kokku. Komisjoni istungil tunti natukene huvi ka selle seaduseelnõu vastu ja uuriti, kas seaduse muutmine teeb elu kergemaks või keerulisemaks. Hangete reeglites eksimine võib ju tegelikult rahaliselt ja juriidiliselt väga kalliks maksma minna. Ministri vastus oli, et paljudes sätetes on toimunud ühtlustamine ja seetõttu peaks eelnõu tulemusena hankijate töö kergemaks minema. Samas kvaliteeditingimuste ja -nõuete püstitamine, nendega arvestamine on hangetes olnud tagasihoidlik. Seetõttu neid on siin juurde toodud ja muudatuste suund on pigem sinnakanti, et teha hankijate elu lihtsamaks ja ka bürokraatiat vähemaks. Uuriti veel sellesama kooskõlastustabeli kohta, et kas praegune eelnõu on ikkagi parim kompromiss erinevatest ettepanekutest ja kas parlamendisaadikud peaksid veel midagi lisaks kõigele sellele räägitule teadma. Minister sõnas, et valitsuse kooskõlastusringil sisulisi vastuseid ei olnud ja siin ministri nõunik Evelin Karindi-Kask täpsustas, et üks vastuoluline muudatus, mille juures oli ettevõtjate tagasiside üks ja hankijatel teine, puudutas üsna sagedast olukorda riigihangetes. Tegemist on põhjendamatult madala maksumusega pakkumuste puhul protsendimäära ehitushangetes. Kaasamise käigus ilmnes, et need võiksid olla hangetes erinevad. Hanke erisuse protsenti on võimalik seada teatud piiridesse. Siinkohal oli väike eriarvamus, et ettevõtjad arvasid, et see vahemik peaks olema väiksem, ja hankijad, vastupidi, et suurem. Sellised olid need põhiküsimused, mida arutati. Komisjon selle kõige peale otsustas võtta selle eelnõu tänaseks, 19. jaanuariks täiskogu päevakorda ja teisena tehti otsus esimene lugemine lõpetada. Mõlemad otsused võeti vastu konsensuslikult. See on vist kõik, jah. Aitäh!
Aitäh, Jüri! Küsimusi ei paista. Avan läbirääkimised. Aivar Kokk Isamaa fraktsiooni nimel.
Hea juhataja! Austatud kolleegid! Hea minister! Ma tahan kõigepealt ministrit kiita. Kui ma seda eelnõu loen, siis see on loetav. Loomulikult, see on piisavalt paks, et sellest korralikult läbi närida ja kõik read üle vaadata. Siin on mõningaid asju, mis tunduvad hetkel esimese vaatamisega natukene kahtlased, aga kõrval on kirjutatud, et see on direktiivide ülevõtmine. Kõiki asju ei pea üle võtma. Ja kui ma loen siit ning nagu ma ministri käest küsisin, et hankes on võimalik 50% sisu muuta, siis see tekitab mitte kõhkluse, aga lausa kahtluse. Siiamaani kehtivas riigihangete seaduses, mida me menetlesime eelmise koosseisu ajal, oli see 15% ja kui on üle 15%, siis tuleb uuesti hange teha, sest me ei tohi tekitada olukorda, kus ehitushankele minnes tead võib-olla tellijaga kokku leppida, et me muudame sealt pool ära. Poole äramuutmisel on võimalik hinda ikka väga palju muuta. Olles ise ehitusega tegelenud, kogu oma kooliaja lõppedes, ülikooli lõpetades, ma tean väga hästi, kuidas riigihankeid pakutakse. Ja kui on võimalus seal pärast muuta materjale, detaile ja ka töid või mõned tööd jäävad ära, mis on väga kallid, siis sa pakkumisel esitad selle tunduvalt väiksemaks. Kindlasti neid asju tuleb vaadata ja ma loodan, et majanduskomisjonis selle eelnõuga väga ei kiirustata, et kõik Riigikogu liikmed saaksid rahulikult sellesse süveneda, et see on hästi oluline. Ma mäletan, et kui eelmine kord Riigikogus riigihangete seadust tehti, siis oli niisugune ajalooline juhus, et kolmandal lugemisel Riigikogu seda vastu ei võtnud ja kahe nädala pärast jõuti uuesti kolmandale lugemisele, siis Riigikogu võttis vastu ja sellest riigihangete seadusest sai selle aasta parim seadus, kuulutati lõpuks välja. Ma loodan, et selle seadusega juhtub sedasama. Ma tean, et majanduskomisjoni ametnikud on väga tublid ja kindlasti jälgivad rida-realt seda. Ja tundes ka komisjonipoolset menetlejat, siis ma tean, et ka sina oled alati väga korrektne ja vaatad üle. Ma loodan, et sellest eelnõust tuleb hea asi, sest eelmise, täna kehtiva riigihangete seaduse üks kõige olulisem asi, mis tookord muudatus sai teha, et alltöövõtja on ka inimene. Sest enne seda juhtus nii, et peatöövõtja sõlmis lepingu tellijaga, jättis viimased arved tihti alltöövõtjale maksmata, sest raha sai enne otsa ja tellija pühkis käed puhtaks, aga mina olen peatöövõtjale kõik maksnud. Praegu kehtivas seaduses on väga selgelt öeldud: kui alltöövõtjal on tööd tehtud, siis tellija peab garanteerima, et alltöövõtja saab raha. Ja teine pool on see, et täna tellija on kohustatud jälgima, kas alltöövõtjad on sellised alltöövõtjaid, kes on riigile makse maksnud. Ja ka peatöövõtja hindamise juures on väga oluline see, et on riigimakse makstud, mitte ei ole lihtsalt üks riiulifirma. Ma usun, et viimase kolme-nelja aasta jooksul on riigihankesüsteem tunduvalt paranenud ja nii nagu ministergi mainis, et protesti on ainult 2,7% riigihangetest. See näitab seda, et tänane riigihangete seadus toimib väga hästi. Ja loomulikult ma mäletan selle menetlemist, kuidas sooviti neid piire tõsta, kuidas saaks lihthankega enamuse asju ära teha. Eriti problemaatiline oli tol hetkel meditsiini poole peal, seal praktiliselt oli vist kaks hanget aastas umbes tulid sellised, kus ... Kolm minutit.
Juurde soovite kolm minutit? Selge, kolm minutit lisaaega.
õib-olla kus, kus oli teha korralik riigihanke, ülejäänud olid kõik lihthankena, me muutsime selle olukorra ära ja peale seda väga paljud seadmete pakkujad tundsid seda, et nad saavad ka konkureerida ja täna on riigihankes ka väga paljudes nii nagu siin on segariigihanke, kus on ka teenuse pool pärast juures. Ei ole nii, et sa müüd aparaadi odavamalt, et aga viis aastat võtad siis teenusest täpselt sama raha tagasi vaid nüüd on võimalik teha hankes panna see teenuse aeg sinna sisse ja teenuse hind siis tegelikult hankija saab lõpuks kvaliteedihinna suhtes arutada. Aga veel kord. Ja kui ma tahan tänada, see seaduseelnõu on kirjutatud nii, et iga Riigikogu liige, kui ta vähegi viitsib, saab sellest aru ja see on haruharva juhtub. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei ole. Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 491 SE esimene lugemine lõpetada. Sellega oleme esimese lugemise lõpetanud ja määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 2. veebruar kell 17.15-st.
Nii, meie 10. päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni meretöö konventsiooni koodeksi 2018. aasta muudatuste heakskiitmise seaduse eelnõu 471 SE. Ettekandeks palun kõnetooli tervise- ja tööminister Tanel Kiik.
Austatud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Täna on hea meel anda lühike ülevaade ILO ehk Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni meretöö konventsiooni muudatuste ratifitseerimise seaduse eelnõust. Täpsemalt siis juba 2006. aastal võeti ILO meretöö konventsioon vastu, see jõustus 20. augustil 2013. Eesti ratifitseeris selle konventsiooni 23. veebruaril 2016 ja see on omakorda Eesti seaduslikku ruumi üle võetud meretöö seadusega. 2018. aastal ILO peakonverentsi kiideti heaks mõned konventsiooni muudatused, mis tuleb ka meil nüüd üle võtta. Need muudatused puudutavad meretöölepingu kehtivust ja laevapere liikmele töötasu maksmist sellises olukorras, kus laevapere liiget peetakse seoses laeva vastu suunatud piraatlusjuhtumi või relvastatud rööviga ebaseaduslikult kinni. Need muudatused tuleb siis ka meil ratifitseerida, Eesti õigusesse üle võtta ning teeme seda päevakorras oleva järgmise seaduseelnõuga ehk meretöö seaduse muutmise seaduse eelnõuga 472 SE, mille all ma siis räägin üle mõnevõrra põhjalikumalt ka need muutused veel kord lahti. Need konventsiooni muudatused jõustuvad Eesti suhtes kuus kuud pärast seda, kui Eesti on teatanud ILO ehk Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni peadirektorile nende vastavate muudatuste heakskiitmisest Riigikogu poolt. Aitäh! Ja kui on küsimusi, hea meelega vastan.
Heiki Hepner soovib küsida. Palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Austatud minister! Kas teile on teada, kui suurt osa meie võimsast laevastikust see võiks puudutada, kui jätta kõrvale nüüd meie suursaarte vahel liikuvad reisilaevad ja Tallinna ja Soome vahel liikuvad reisilaevad?
See konkreetne muudatus, konventsiooni muudatus puudutab neid laevasid, ütleme, reederitele, kelle laeval on meretöötunnistus. Ja selliseid reedereid Eestis, kellel on meretöötunnistust, kelle laevadel on meretöötunnistus, on Eestisse üheksa. Kui on soovi, võin saata hiljem tagasiulatuvalt täpsema nimekirja. Aga ütlen etteruttavalt ära, et seni Eestis ei ole teadaolevalt sellist olukorda tekkinud, kus välisvetes oleks ühegi meie reederite laevadel ette tulnud juhtumeid, mida saaks käsitleda kas piraatluse või relvastatud röövina. Loomulikult usun ja loodame kõik, et nii ka jääb.
Nii, rohkem küsimusi ei paista. Tänan! Õiguskomisjoni poolt annab meile ülevaate Urve Tiidus, palun!
Lugupeetud juhataja! Minister! Kolleegid! Minister Kiige poolt äsja esitletud eelnõu oli õiguskomisjonis arutlusel 10. jaanuaril. Tegemist on Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni meretöö konventsiooni koodeksi 2018. aasta muudatuste heakskiitmisega. Konventsioon, nagu me siin saalis kõik väga hästi teame, on üks rahvusvahelise lepingu vorm. Enamasti on selle välja töötanud mõni rahvusvaheline organisatsioon. Käsiloleva eelnõuga tahetakse heaks kiita konventsiooni koodeksi need muudatused, mis võeti vastu 2018. aastal Genfis, nagu tervise- ja tööminister äsja selgitas, tegi ta seda ka komisjoni liikmetele väga kenasti. Ja lihtsalt kokkuvõttes on reederil kohustus jätkata laevapere liikmele töötasu maksmist olukorras, kus laevapere liige on laeva vastu suunatud piraatlusjuhtumi või relvastatud rööviga ebaseaduslikult kinni peetud. Mõned täpsustavad küsimused olid komisjoni liikmetel ka. Esimene neist oli, et miks kaks samateemalist eelnõu on menetluses. Ja Tanel Kiik ka äsja mainis seda, et sellel on tehnilised põhjused. See konkreetne 471 SE käsitleb Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni meretöö konventsiooni muudatuste ratifitseerimist Riigikogu poolt ja täna päevakorras järgmine 472 SE käsitleb nende muudatuste sisseviimist Eesti õigusesse. Arutada saab neid muidugi koos, aga õiguslikult peavad need olema kaks eraldi eelnõu, ütles Tanel Kiik komisjoni liikmetele. Oli üks küsimus ka täitsa muul teemal, et nimelt, et kas on võimalik teha seadusesse muudatus, mis võimaldaks kolmandatest riikidest pärit meremeestel Eestis teha merendusalaseid koolitusi ja hoiustada oma sertifikaate? Komisjoni istungil osalenud Sotsiaalministeeriumi tööelu arenguosakonna nõunik Liis Tõnismaa selgitas, et laevapere liikmete koolitus on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas ning seda reguleeritakse hoopis meresõiduohutuse seadusega, mida Sotsiaalministeerium muuta ei saa. Ja küsiti täpselt samamoodi nagu Heiki Hepner äsja, et kui palju on Eesti reedereid ja meremehi puudutavaid piraatlusjuhtumeid. Ja minister vastas, et praeguse seisuga on neid reedereid, keda see teema üldse puudutab, üheksa ja juhtumeid, mida käsitleda piraatluse või relvastatud röövina, ei ole. Majanduslik ja sotsiaalne mõju on seega väheoluline kuni selle hetkeni, mil see sündmus peaks ilmnema. Ja minu poolt niisugune arvamus, et nagu matemaatikud selle kohta ütlevad, et tõenäosus ei ole null. Ja piraatluse teemal võib-olla üks statistika näide ka lisaks. Komisjonis seda küll ei arutatud, aga näiteks võrreldes 1994. aastaga oli maailma meredel see piraatluse näitaja 445 intsidenti ja möödunud aastal 132 intsidenti, lihtsalt ilmestamaks seda seda olukorda. Komisjon tegi ka menetluslikud otsused: võtta päevakorda 19. jaanuaril, esimene lugemine lõpetada. Määrata muudatusettepanekute tähtajaks 2. veebruar kell 16.00 ja juhtivkomisjoni esindajaks õiguskomisjoni liige Urve Tiidus. Kõik need otsused olid konsensuslikud ja osalesid selle tegemisel Jürgenson, Kannimäe, Karilaid, Kaskpeit, Kruusimäe, Pikhof, Tiidus ja Toomast. Suur tänu teile!
Tänan selle väga põhjaliku ja huvitava ettekande eest! [[Naerab.]] Küsimusi ei olnud, Urve. Juhtivkomisjoni ettepanek on esimene lugemine lõpetada, aga enne seda peame uurima, kas on fraktsioonidel sõnavõtusoove. Ei paista. Siis on esimene lugemine lõpetatud ja määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 2. veebruar kell 16.
Meie tänane viimane päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud meretöö seaduse muutmise seaduse eelnõu 472 SE ja ka siin annab meile ülevaate sellest seadusest tervise- ja tööminister Tanel Kiik.
Austatud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Nüüd räägiks tõesti meretöö seaduse muutmise seaduse eelnõust (472 SE), millega me võtame üle Eesti õigusesse meretöö konventsiooni 2018. aasta muudatused, millest mina eelmise päevakorrapunkti all rääkisin ja lugupeetud Urve Tiidus omakorda just kõneles. Selle eelnõuga tehakse täpsemaks meretöö seaduses järgmised muudatused. Esiteks sätestatakse reederile, kelle laeval on meretöötunnistus, kohustus jätkata laevapere liikmele töötasu ja sealhulgas ka muude tasude, millele on õigus vastavalt seadusele, töölepingule või kollektiivlepingule, maksmist sellises olukorras, kus laevapere liiget peetakse seoses laeva vastu suunatud piraatlusjuhtumi või relvastatud rööviga ebaseaduslikult kinni. Samuti sätestatakse seaduses, et kui reeder ja laevapere liige on leppinud kokku laevapere liikme töötasu kolmanda isiku pangakontole kandmises, siis tuleb laevapere liikme kinnipidamise ajal jätkata sellelesamale kolmandale isikule maksete tegemist. Ühtlasi läheb seadusesse, et reederi töötasu maksmise kohustus kehtib kogu laevapere liikme kinnipidamise aja vältel kuni tema vabastamise ja koju sõiduni. Oluline on välja tuua kõige mustem stsenaarium: kui laevapere liige sureb kinnipidamise ajal, siis kehtib töötasu maksmise kohustus kuni tema surmani. Samuti pikeneb meretöölepingu kehtivus laevapere liikme kinnipidamise ajal, olenemata sellest, kas kumbki pool on avaldanud soovi meretöölepingu üles öelda, või ka siis, kui tähtajalise meretöölepingu tähtaeg on saabunud. Ehk see on sellise väga selge sotsiaalse garantii pakkumine laevapere liikmele. Teoreetiliselt reederitele võivad need muudatused kaasa tuua planeerimata kulusid, avaldada negatiivset mõju reederite majanduslikule toimetulekule, samal ajal teise poolena need muudatused võivad omada positiivset mõju laevapere liikmete leibkondade toimetulekule, aga see eeldab kõik selliste negatiivsete stsenaariumite realiseerumist. Nagu enne viidatud, viimastel aastatel on suurusjärgus paarisaja juures neid juhtumeid tänapäeval maailmas tervikuna ette tulnud. Nagu eelmise punkti all viitasin, Transpordiameti andmetel Eestis on üheksa reederet, kelle laevadel on meretöötunnistus ja keda see puudutab. Aga Transpordiametile teadaolevalt ei ole Eesti reederite laevadel olnud välisvetes selliseid juhtumeid, mida saaks omakorda käsitleda kas piraatlusena või relvastatud röövina. Seega kõlas õigesti, et tõenäosus ei pruugi olla null, aga tõenäosus kindlasti ei ole ka suur. Nii et sotsiaalne majanduslik mõju on väheoluline ja jääme kõik lootma, et selliseid juhtumeid ka tulevikus ei ilmne. Ehk need konventsiooni- ja seadusemuudatused on tehtud n-ö igaks juhuks, halvima stsenaariumi korral rakendumiseks.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea minister! Me just võtsime vastu siin ühe sellise Piirissaarel võimalikult või Hollandi meremehe seaduse, kes võib-olla tahaks Piirissaare laevaliinil töötada, ja mille tähendus on n-ö nullilähedane esindaja sõnul. Ja nüüd on järgmine selline, mis iseenesest on samuti selline hea, aga teoreetiline ja nagu ma aru sain, siis selle tõenäosus on umbes samasugune nagu selle Piirissaarel võimaliku Hollandi meremehe soov töötada. Aga kui nüüd natukene konkreetsemaks minna, siis milline on see risk üldse ja millistes maailmamere osades, et seda eelnõu oleks vaja rakendada.
Aitäh! Teoreetiliselt ta võib juhtuda, ette tulla kõigis maailmamere osades, aga selge see, et ta ei puuduta tõenäoliselt meie piirkonda, ehk nii nagu ka komisjonis arutelu oli, siis Läänemere regioonis võib öelda, et pigem need piraatlusega sarnased või veel viikingite ajal toimuvad juhtumid jäävad 1000 või enama aasta tagusesse aega. Aga maailmas tervikuna, näiteks Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni andmetel 2020. aastal toimus 192 piraatlusjuhtumit ja relvastatud röövi, aga need tõesti eeskätt puudutasid juba meist kaugemale jäävaid ookeane ja mereteesid.
Heiki Hepner, palun!
Aitüma! Hea minister! Mis võimalused on meie meremeestel õiguslikule kaitsele, kui nad on Eesti Vabariigi kodanikud, aga juhuslikult satuvad näiteks olema Läti lipu all, et kuidas siis sel juhul võiksid nad loota abile, on siin mingid mõtteid?
Aitäh! Sellistes olukordades loomulikult riigid teevad intensiivset koostööd ehk et erinevad saatkonnad, välisministeeriumid tõenäoliselt kindlasti ka meie ministeerium, aga üldiselt ma julgen arvata, ma ei julge 100% väita, et ka Läti on selle sama meretöö konventsiooni vastu võtnud, heaks kiitnud, eelduslikult samamoodi neid õiguslikke protseduure oma riigis teeb ehk et needsamad garantiid, et saada siis seda töötasu ... riiki avastamiseni peaksid sel juhul rakenduma ka neile eeldusel, et Läti Vabariik niisamuti konventsiooni oma õigusruumi üle toob. Loodame ka siin, et selliseid juhtumeid vaja ei lähe, et meil on olnud sarnaseid olukordi tõesti inimeste kinnipidamisega, kus on tulnud riigil sekkuda, aga õnneks mitte piraatlusjuhtumite kontekstis.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja ja hea minister! Meil ei ole küll piraadiohtu, aga meil on piraadikütte kuulsaid, isiklikult tunnen ka. Ja kui nüüd maailmameres 192 kuni 2020. aastal oli, siis äkki täpsustate, kus koha peal enamik sellest 192-st, mis merel või kus see toimus. Ja olete modelleerinud ka näiteks, et kui meil on ju suur siht, et vähemalt 300 kaubalaeva tuleks Eesti lipu alla, et kui suur on nende tõenäosus, et nad sellesse kohta, kus enamik piraate laevu võib külastada, kui suur on nende tõenäosus, et nad kohtuksid ka siis, kui 300 laeva meil oleks?
Aitäh küsimast! Ütlen ausalt, et selliseid mudeleid nüüd eraldi ministeerium koostanud ei ole. Aga kui on soovi, siis kindlasti nende juhtumite kohta, 192, nagu viitasin ja varasematel aastatel ka suurusjärgus 200 juures, võime saata need andmed, info, mis meil on kirjalikult järele, millistes regioonides täpselt. Kui ma peast hakkaksin siin pakkuma, siis on libastumisoht küllalt suur, kuna igapäevaselt õnneks ei ole tulnud väga palju süvateadmisi antud valdkonnas veel omandada, aga kindlasti tuleb ka see kasuks.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea minister! Tõepoolest, küllap Läti ka meie hea naabrina selle kui mitte ei ole ratifitseerinud, siis vähemalt tulevikus ratifitseerib. Aga vast on ka selliseid riike, kus seda ei tehta. Ja tõepoolest, nüüd see küsimus, et kui meie oleme selle ära ratifitseerinud, siis reederil on põhimõtteliselt ju kulud väiksemad, kui ta saab oma laevu hoida lipuriigi all, kus seda ei ole, sest riskid on väiksemad ja võib-olla ka mingid kindlustusmaksed on selle tõttu väiksemad. Kuidas hinnata nüüd? Me oleme soovinud, et meie lipu alla tuleks maksimaalselt palju laevu. Kas sellest võib aga tekkida teistpidi jälle hoopis takistus, et reederid ütlevad, et ei-ei, me ei tulegi, sellepärast et meil on riskid, et meie kulud on suuremad. Kas seda on kuidagi kaardistatud?
Aitäh! Sellesse protsessi on kaasatud loomulikult erinevad Eesti meretöövaldkonna organisatsioonid, näiteks on andnud oma hinnangu Eesti Laevaomanike Liit ja teised asjasse puutuvad. Ka on olnud siin tehnilisi täpsustusi, aga pigem on risk, nagu enne viitasin, olnud hinnanguliselt niivõrd väike, et sellest tulenevalt pole see majanduslikku muret meile teadaolevalt vähemalt tekitanud, ei olemasolevates laevaomanikes ega ka võib-olla tulevastes. Aga eks nende erinevate konventsioonide eesmärk ju on tegelikult kokkuvõttes pakkuda ühetaolisi kokkuleppeid ja reegleid just võimalikult palju üle maailma. Nagu enne viitasin, see ole mitte Euroopa õiguslik algatus, vaid Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni oma, millel ongi tegelikult veel laiem haare. Ja kõik sellised võib-olla töötajate ja ka oma tööandjate nii kohustusi kui ka õigusi tähtsustavad riigid on ikkagi need konventsioonid heaks kiitnud ja selle võrra ka sarnaseid meetmeid rakendavad. Nii et ma selliseid riske liiga kõrgeks ei hindaks, et sellepärast hakkaks laevad liikuma Eesti lipu alt välja. Pigem on neid argumente tõenäoliselt ikka rohkem, on need maksupoliitilised, on need mainekujunduslikud, on need kõikvõimalikud infrastruktuurid ja nii edasi.
Rohkem küsimusi ei paista. Tänan!
Aitäh!
Õiguskomisjoni vaadet tutvustab Heljo Pikhof.
Aitäh, austatud juhataja! Head Riigikogu liikmed! Õiguskomisjon arutas eelnõu 472 oma 10. jaanuari istungil. Minister tutvustas eelnõu, nii nagu tänagi kuulsime selle eelnõu sisu. Nimelt, Tanel Kiik selgitas, et meretöö seaduse muutmise seaduse eelnõu puhul on tegemist Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni meretöö konventsiooni koodeksi 2018. aasta muudatuste heakskiitmise seaduse eelnõu puhul arutatud muudatuste sissetoomisega siseriiklikku õigusesse. Ta sõnas, et muudatuste võimalikud mõjud on ühelt poolt planeerimata kulutuste oht reederitele ning teisalt laevapere liikmete leibkondade toimetuleku parandamine. Sellel koosolekul võeti vastu ka otsused ja otsused olid järgmised. Võtta eelnõu täiskogu päevakorda k.a 19. jaanuariks, teha ettepanek esimene lugemine lõpetada, teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks 2. veebruar ja määrata juhtivkomisjoni esindajaks õiguskomisjoni aseesimees Heljo Pikhof. Aitäh!
Küsimusi ei paista. Tänan! Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole. Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 472 esimene lugemine lõpetada. Oleme selle kenasti lõpetanud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 2. veebruari kell 16.00. Head kolleegid, nüüd selline lugu, et päevakord on otsa saanu. Ma pean teile soovima ilusat õhtu jätku ja turvalist koduteed. Istung on lõppenud.