Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poštovane kolege, pored toga što ovaj predlog zakona dolazi od poslanika i visokih funkcionera jedne partije, za koju je već rečeno kako se starala o zaštiti naše mladeži, u jučerašnjoj diskusiji, sam naum, a kamoli pokušaj predlaganja zakona, proglašen je licemerjem. Smatram da je napor gospode za svaku pohvalu, čak i uz činjenicu da predlog sadrži većinom one delove iz FONAS-a, a o čemu smo ranije nešto govorili, o čemu će gospodin Ivković morati izgleda da još više govori o tome. Nesumnjivo je da postoji problem ove populacione grupe koja, uz svo najavljivanje ko je sve učestvovao u predlogu ovog zakona, po mom mišljenju nije dobro definisan. Bez obzira na sve to, smatram još jednom da je taj napor za pohvalu, ali ovaj zakon ne mogu da podržim. Objasniću zašto. Prvo, za pojavu oboljenja ili izmena psihofizičkih karakteristika ličnosti, čoveka, adolescenta ili maloletnika, vrlo su bitna tri faktora. Prvi faktor je čovek, njegov sklop, svi smo mi izloženi delovanju tih psihopatoloških faktora, a svi ne obolevamo. Drugi faktor je sredstvo, hemijsko, a to je droga, alkohol ili psihopatološki faktori. Treći faktor je društvena sredina, što podrazumeva porodicu, školu, državnu zajednicu sa svojom organizacijom, svojim etičkim i moralnim karakteristikama. Ovaj zakon pokušava da sankcioniše samo ovaj treći deo, a to je delovanje društevne, odnosno državne zajednice, a što je samo po sebi jedna manjkavost i koja ne može biti takva, da uđe takva u jedan zakon. Sledeće, a pokušavam da budem pristrasan zato što dolazim iz druge poslaničke grupe, je nedorečenost ili najblaže rečeno nedefinisanost, kao u članu 16. Mi, navodno, svi znamo šta su to sekte. Ovde su naglašene pseudofilozofske i pseudoverske okolnosti koje mogu uticati. Postavlja se pitanje, ko je taj koji treba da odredi šta je filozofski ispravno, šta je to verski ispravno, šta je pseudoverski, gospodine Ivkoviću. Obraćam se njemu zato što je on glavni predlagač, dugo je navikao da on bude arbitar u svemu, pa čak i šta je to filozofski i šta je patriotizam, iako je po mojoj definiciji, po mom skromnom mišljenju, patriotizam lično osećanje. Naredna stvar, zbog koje ne mogu da smatram da je ovaj predlog zakona dobar, je način na koji pokušava sve to da se udene u institucije, nacionalni savez za zaštitu omladine. Nešto me to malo podseća na zaštitu dela i imena, a drugo ako krenemo unazad malo i na nekakve sizove, a gde ćemo imati siz za omladinu itd. Već je rečeno, izvesne stvari koje se nalaze u predlogu ovog zakona su već regulisani drugim zakonima o porodici, o prometu alkoholnih pića, o radnom vremenu, a što dolazi u domen lokalne samouprave. A o restriktivnosti, ono o čemu je bilo ovde govoreno neću da govorim, ne bih hteo nikoga da uvredim, ali izgleda je to restriktivnost ili način mišljenja određenih struktura .... (Predsednik: Vreme.) Završavam... koje su dugo bile na vlasti i da se podsetimo na onu Vranjansku, a ta je da kaže kada lisica i vladika postane, davi kokoške. Pa ipak, za pohvalu je mnogo elemenata koji se mogu utkati u druge zakone ili u druge propise, kao poseban zakon nije po mom mišljenju dobro komponovan. Bez obzira što je predočeno da će ga narod pročitati, valjda je i on i napisan da on bude pročitan,ja ne mogu da ga podržim i smatram da i poslanici DSS-a neće u ovom obliku da ga podrže. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, a posle njega Milka Marinković.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zašto treba glasati protiv ovog zakona, ovog predloga zakona - iz prostog razloga što je on najobičniji demagoški predlog poslaničke grupe SPS-a i trebalo bi da predstavlja marketing za njih. Pošto oni ne znaju šta je dobar marketing, jer su 10 godina radili loš marketing, naročito na poslednjim izborima, nije ni čudo što su dali ovako loš Predlog zakona. Od njih se bolje nije moglo ni očekivati. Naime, ovde nemamo ničeg novog. Ovo mi dobro poznajemo, ovo je nešto što su mladi socijalisti poslednjih par godina predlagali kroz tu njihovu organizaciju FONAS, na raznim savetovanjima, koja su po pravilu bila organizovana na Zlatiboru, Kopaoniku, u skupim hotelima širom Srbije. Znamo kako su mladi u Srbiji gledali na sve to. Oni koji su, recimo, u to vreme, pre par godina kada je počela ta njihova kampanja, bili maloletnici, a u vreme izbora već postali punoletni i glasali, sami znamo kakav je bio rezultat tog glasanja. To je jedan od razloga zbog kojeg mi ne možemo da prihvatimo ovako nešto. Svi znamo da je otprilike starija populacija glasala za SPS, da su mladi glasali za nas. Mladi su nama dali poverenje, oni su ovo poznavali, jer ovo, ponavljam, nije ništa novo. Znači, oni su bili protiv toga i na ovim izborima i takvom logikom ako idemo, dovoljno je samo to da glasamo protiv ovog zakona, bez nekih drugih objašnjenja.Da ne pričamo o tome što ionako - iovako sve ove stvari koje su ovde predviđene, vidimo u obrazloženju Vlade i dobro znamo da je u pravnom sistemu Republike Srbije sve to već urađeno Zakonom o društvenoj brizi o deci, Deklaracijom o zaštiti i unapređenju prava dece u SRJ, Zakonom o ratifikaciji i Konvenciji Ujedinjenih nacija i pravima deteta, Zakonom o javnom redu i miru, Zakonom o igrama na sreću, Zakonom o izdavanju publikacija, Krivičnim zakonom, Zakonom o prekršajima, itd. Mladima u Srbiji i maloletnicima nije potreban nikakav represivan zakon. Njima je potrebno nekoliko stvari koje su upravo vezane i za rad ove naše vlade i nove vlasti u Srbiji, a to je investiranje u poljoprivredu i privredu. Kada se bude investiralo u poljoprivredu, mladi će sezadržati na selu i ostati tu. Poljoprivreda je naša budućnost, to je moje mišljenje. Kada se bude investiralo u privredu, kad završimo ovaj proces privatizacije i vlasničke transformacije, otvoriće se nova radna mesta. Ta nova radna mesta će mladima doneti odgovorniji život, gde će imati manje vremena za dangubljenje i samim tim će i oni imati nešto kvalitetniji život nego što su imali u prethodnih 10 godina, pod vašom vlašću. Tako nešto će doneti i stabilnost našoj porodici. Znate, kada je u situaciji koju ste vi napravili u prethodnih 10 godina, jedan roditelj, otac ili majka, ako su morali pre podne da rade u svojoj firmi, u kojoj rade, a posle podne da trče da rade i privatno da bi zaradili nešto novca da prehrane svoju decu, normalno je da nisu imali vremena za decu i da su deca onda dolazila u takvu situaciju, u kakvu su dolazila, da su bila u kontaktu sa lošim ljudima, jer tako nešto je bila atmosfera koju ste vi vašom vladavinom ovde napravili. I te kako je potrebna borba protiv narkomafije koja je jaka u Srbiji. Droge ima u svim školama, ali naravno da će to nova Vlada, nova vlast i nova policija, koju stvaramo, uraditi kako treba. Recimo, ja sam srednju školu završio sredinom 80-tih, u Smederevu. Tada nismo znali šta su droge. Čuli smo da možda tamo u Beogradu neko duva lepak, što reče mladi kolega, ali za nešto drugo nismo znali. Danas imamo sve oblike droga u Srbiji, a što je najgore, imamo i u osmogodišnjim školama, znači, gde se nalaze baš maloletnici, i marihuanu i tablete. To cela Srbijazna, to treba javno reći, nema potrebe za zataškivanjem. Potreban nam je novi sistem obrazovanja, vraćanje veri i Srpskoj pravoslavnoj crkvi, veće ulaganje u kulturu, umetnost i sport. Nikakve represivne mere, nego baš ovo što sam rekao, što će dovesti do vraćanja poverenja u Srbiju i srpsku državu. (Predsednik: Vreme.) Za krajću samo pročitati ovaj materijal od UNICEF-a. Svi poslanici su ovo dobili. Tu nam daju jedan prilog u kome se kaže: - "Ukupni rashodi za školstvo su smanjeni za 40%, troškovi po učeniku za 30% tokom poslednje decenije. Stopa napuštanja srednje škole je porasla na 30%. Obrazovni rezultati u osnovnim školama su izuzetno niski. Manje od polovine osnovaca savlada samo 50% gradiva. Nastavni metodi su konzervativni, a gradivo je isuviše obimno. Nastavno osoblje nije dovoljno motivisano, školske zgrade su ruinirane sa ozbiljnim nedostatkom opreme i nastavnih sredstava." Ovo što sam rekao nije istorija, nije to što ste vi izgubili izbore pre četiri, pet, šest meseci, pa sad trebamo sve da zaboravimo. Nije to tako davno bilo. Ovo su posledice vlasti SPS-a i njihovih koalicionih partnera. Prema tome, vi ste bili jedna korumpirana i nesposobna vlast koja je zbog svoje nesposobnosti dovela do sankcija i do NATO bombardovanja. Zbog toga se dogodilo to što se svima nama dogodilo, i mladima i maloletnicima, i zbog toga ću, kao i svi ostali poslanici Demokratske stranke Srbije, glasati protiv ovog zakona.Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milka Marinković, a posle nje narodni poslanik Slobodan Janjić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, da maloletnicima treba zaštita, kao i drugim ugroženim grupama ljudi u svakom društvu, pa i u našem, potpuno je jasno i tu nema nikakve dileme. Ali, što se ovog zakona, čiji predlog imam pred sobom, tiče, meni u članu 2. fali suštinska odredba koju bih stavila iza tačke 10. i koja bi otprilike glasila da - prava maloletnika čine prava na zaštitu, osim nabrojanog, i od uticaja Socijalističke partije Srbije, koja svojim razornim delovanjem uništava sve pred sobom, a naročito psihofizičko zdravlje maloletnika. Mislim da bi onda ovaj zakon imao nekakav smisao, pogotovo sa ovom odredbom. Ono što jeza mene karakteristično, to je obrazloženje zakona. Mislim da se ono sastoji samo od samih bisera. Kaže se da je poslanička grupa SPS-aovaj predlog napravila na inicijativu mladih socijalista i Fonda za borbu protiv droge, alkoholizma i sekti - FONAS. Samo da podsetim javnost da je osnivač FONAS-a Opštinski odbor SPS-a Vračar i da je toj organizaciji Ministarstvo nauke direktno uplatilo 570 hiljada dinara, a preko drugih žiro računa 1.675.000 dinara. Ukupno 2.245.000 dinara je uplaćeno ovoj Fondaciji. Tačnije rečeno, iz državnog budžeta, iz ovog vrlo važnog Ministarstva je oprano ovoliko para i uplaćeno u korist SPS-a. Dakle, ta organizacija koja pere državne pare u korist političke partije, sada naglo brine o maloletnicima i omladini. Poseban cinizam predstavlja predlog da se naplaćuju prekršajne kazne, drakonske, zato što maloletnici gledaju pornografske časopise ili što se igraju igrama na sreću, i da se uplate u budžet. Oni koji su govorili da i vazduh sada oporezujemo, traže da oporezujemo to što maloletnici gledaju pornografski časopis i da na taj način punimo budžet. Ovde se često kaže da je problem što ne želimo da usvojimo zakone koje predlaže SPS. Kažem da je to tačno. Za mene je moralni kredibilitet predlagača veoma važan. Jalovi su pokušaji poslanika SPS-a da pokažu kako mi iz DOS-a ovde sedimo i smejemo se tragediji na Kosovu, smejemo se time što maloletnici nisu zaštićeni. Nije tačno. Mi se smejemo vama i vašoj drskosti da predlažete nešto što vam je bio posao deset godina. Dakle, deset godina trebalo je da rešavate ove probleme i niste ih rešili. Sada se usuđujete da predlažete nekome drugome da reši nešto što vi, ne da niste rešili, nego ste upropastili sve čega ste se dotakli. Mislim da je konačno došlo vreme da se neke činjenice, dakle činjenice utuve u glave, makar te glave bile i socijalističke. Taj 5. mart, taj 5. oktobar, izvinjavam se, trebalo je možda biti 5. marta, taj dan je najsvetliji dan u istoriji srpskog naroda i Srbije. Tog 5. oktobra milion ljudi u Beogradu je bilo spremno da pogine, da da život, dakle bilo je svesno da može život da da ovde, samo da spreči vas da više o njima brinete. Dakle, narod vam je oduzeo pravo da bilo šta predlažete i da o njemu vodite brigu. Zato, što bi rekle babe, sedite gde ste, pokrite se ušima, pustite nas kojima je narod dao poverenje da uradimo ono što vi niste i nemojte nas jednostavno zavrzivati, narod Srbije.
Replika, gospodin Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, vrlo je zanimljivo, verovatno i građanima, kao i nama, da slušamo ovako smirene i staložene diskusije ljudi kojima uopšte nije energija za osvetom i za nekim optužbama za raznorazne neuspehe, možda lične, presušila. Što se tiče svetlosti 5. oktobra, sigurno je obasjavala vatra iz Skupštine, ali je zasenio i dim iz Radio televizije Srbije i Skupštine, a što se tiče uverenja građana o tome kome ko daje podršku, možda bi bilo dobro da se saopšte rezultati nedeljnih izbora za odbornike u Šapcu, gde je SPS dobio 196 glasova, a DOS 123 i prema tome, odbornik SPS je izabran, u Vranju, gde je SPS dobio 253 glasa, a DOS je dobio manje od radikala koji su dobili 59. Očigledna je vaša, dame i gospodo, nervoza, jer vam je jasno da oni koji su vas izabrali želeći promene shvatili su i razumeli način na koji sprovodite promene. Što se tiče mladih, čak i u pristupnoj svojoj besedi predsednik Vlade, gospodin Zoran Đinđić, ovde je rekao da je naša najveća vrednost kadar, kvalitet kadra kojim raspolažemo. Taj kadar je rezultat onog sistema obrazovanja koji je upravo zagovaran od 1945. godine do danas i za čijeg prirodnog naslednika vi optužujete ovde, a u suštini pohvaljujete Socijalističku partiju Srbije, jer je upravo zahvaljujući Socijalističkoj partiji Srbije od 1990. godine sistem obrazovanja sačuvan bio. Nisu uvedene takse na studije koje vi sada uvodite od 50.000 do 250.000 dinara. Ko će moći da studira? Samo ko ima pare u vašem sistemu DOS-ovskom. To je vaša briga za mlade, kao što je i licemerje kada su u pitanju mala i srednja preduzeća, jer ste najnovijim vašim zakonskim zahvatanjima ukinuli podsticaje za one privrednike koji pokreću mala i srednja preduzeća, koji su do sada imala privilegije da tri godine mnogi poreze i akcize ne moraju da plaćaju. Prema tome, o licemerju ovde ne treba govoriti, ovo je ozbiljna ustanova. Što se tiče FONAS-a, resorni ministar za nauku i tehnologiju, koji je doneo finansijski plan za 2000. godinu, na koji je Vlada Republike Srbije dala saglasnost, imao je apsolutno pravo da u skladu sa finansijskim planom, sa pozicijom vezanom za podsticaj mladih, finansira organizaciju čiji jeste osnivač Socijalistička partija Srbije. To nikada niko nije krio. Statut te organizacije se nalazi u Ministarstvu za nauku i tehnologiju od početka, ali je ta orgnaizacija registrovana u Ministarstvu kulture, ta orgnizacija ima svoju skupštinu u kojoj su bila četiri tada aktuelna ministra, preko 20 profesora univerziteta, preko 50 studenata i ta organizacija, draga moja gospodo, uradila je izuzetno plemenitu i humanu misiju. Za vašu informaciju, preko 2.500 mladih je prošlo kroz savetovalište FONAS-a samo u prošloj godini, i danas prolaze, i danas ta savetovališta rade, iako vi veštački pokušavate da srušite izvanrednu ideju, jer je kopirate, a kopirate je vrlo loše po Vračaru, sa vrlo lošim predavačima koji više zagovaraju sekte nego što se bore protiv njih. Ta organizacija i dan-danas radi, jer svi ti stručnjaci rade potpuno besplatno, duboko uvereni u plemenitu misiju FONAS-a. Prema tome, sve je urađeno kako treba, ali ste ljudima koji su morali da vrše funkciju budžetske inspekcije naredili rezultat da bi mogli ovako da rade. Na sreću moju, imam korektnog naslednika koji mi je dao potpuni izveštaj, ali ponavljam, jedini sam ministar u ranijoj Vladi Republike Srbije koji je mogao da vidi izveštaj, koji se odbranio od 90% optužbi, a moje kolege nisu imale priliku da vide izveštaj, iako po zakonu imaju pravo,jer su oni odgovorni, jer sadašnji ministri nisu hteli to da im daju.
Replika, gospodin Jovanović.
U skladu sa Poslovnikom, s obzirom da smatram da je povređen ugled poslaničke grupe DOS-a i to u nekoliko navrata. Kada bi 5. oktobar bio dan do koga smo mi došli bez povoda i bez motiva, onda bi neko mogao da nas predstavi drugačije nego što mi zaista jesmo. Mi smo predstavnici demokratskog dela našeg društva, onog dela društva koji je 24. septembra, uprkos svim represivnim merama sa kojima smo se suočavali tokom predizborne kampanje, pobedio na izborima. Tog 24. septembra režim nije bio spreman da prizna izborni poraz. Baš naprotiv, pokušao je da uradi nešto što je uradio i 1996. godine i kao što je 1996. godine pretrpeo konačni neuspeh i priznao izborni rezultat, to je bio prinuđen da uradi posle 5. oktobra. Podsetiću vas na formulaciju današnjeg predsednika Socijalističke partije Srbije, gospodina Miloševića, koji nažalost ne može da odgovara na ono što o njemu govorimo ovde za skupštinskom govornicom, pa nije možda ni umesno i suviše često podsećati na ono što je on radio, jer čovek nije u prilici da argumentima opovrgne naše stavove. Podsetiću vas na jednu činjenicu iz njegovog govora u kome je on najavio povlačenje i priznavanje izbornog rezultata. Naime, on je tada rekao - čuo sam da je Savezni ustavni sud preinačio odluku Savezne izborne komisije. Isti onaj Savezni ustavni sud koji je 24 sata pre toga doneo protivustavnu odluku kojom se poništavaju izborni rezultati, koja je isprovocirala građane Srbije i naterala ih da svoje pravo, ne pravo na političko delovanje, već pravo na elementarno pristojan život, odbrane onako kako su učinili 5. oktobra. Oni koji su u Skupštinu Jugoslavije i Radio televiziju Srbije poslali građane Srbije naoružane dugim cevima, koji su se od nas razlikovali samo po tome što su nosili uniforme, morali su razmišljati o posledicama jedne takve odluke. Nisu razmišljali i zato je došlo do onoga do čega je došlo 5. oktobra. Mi smo ponosi na nekoliko činjenica. Pre svega na to da događaji 5. oktobra nisu bili uvod u grđanski rat koji su mnogi želeli. Ponosni smo na to što je 5. oktobar dan u kojem nisu pale nevine žrtve ni sa jedne ni sa druge strane. Ponosni smo na to što je 5. oktobar trajao kratko, što smo vrlo brzo posle toga vratili politiku u institucije, u parlament, što smo promene zaokružili izbornim procesom sprovedenim na nivou Republike, što smo u taj izborni proces ušli kroz dogovor sa predstavnicima vlasti, kroz bespogovorno priznavanje i prihvatanje izbornog zakona koji je predložila Srpska radikalna stranka. To su činjenice koje govore o nama kao demokratama, ne kao o onima koji se raduju porazu svog društva, bez obzira na one aktere koji su ga proizveli.
Jel povreda Poslovnika, gospodine Ikoviću? Gospodin Ivković, povreda Poslovnika. Nije replika na repliku. Vi ste u replici gospođi Milki Marinković izazvali repliku gospodina Čedomira Jovanovića.
Znači, da se razumemo, moguća je replika na repliku, samo što druga ličnost replicira na prethodnu repliku. Znači da uvodimo novo pravilo u Skupštini.
Gospodin Nikolić se javio za repliku gospodinu Jovanoviću i dobiće naravno.
Do sada nismo na taj način tumačili. Do sada je replika bila na repliku, a član 98. kaže da govornik može da govori samo o pitanjima koja su na dnevnom redu. Na dnevnom redu je zakon o zaštiti maloletnika. Prethodni govornik, kojem sam ja replicirao, je počeo da govori o 5. oktobru i svetlim trenucima, a vi ga niste opomenuli. Ja sam replicirao, dobio sam repliku na repliku i da ipak ocenimo da određeni povlašćen položaj poslanika DOS-a postoji.
Ne, to je staro pitanje, gospodine Ivkoviću. Naravno, uošte ne mislim da amnestiram poslanika koji je otvorio pitanje 5. oktobra, koje naravno nije na dnevnom redu, a to je bilo na dnevnom redu 5. oktobra. Taj dnevni red smo iscrpli već 5. oktobra, odnosno 6. ujutru i sa zadovoljstvom usvojili predlog DOS-a. Dakle, uopšte ne amnestiram, ali kada se otvori krug rasprave o onome što nije na dnevnom redu, i kada se replike odnose na ono što nije na dnevnom redu, onda je to krug koji traje, pa vi ste govorili o onome što nije na dnevnom redu, pa je gospodin Jovanović, pa će sada gospodin Nikolić, i to je tako, tu ne mogu ništa. Jedino da dajem pravo poslanicima da iskoriste pravo na repliku. Izvolite, gospodin Nikolić se javio.
U pravu ste, gospodine predsedniče, jedino što ću govoriti o temi koja je na dnevnom redu, zato što je već 15 minuta u dnevni red ubačena tema o kojoj nema smisla da ćute srpski radikali, ispašće da mi imamo šta da krijemo ili će ispasti da je gospodin Jovanović baš u svemu bio u pravu, o čemu je govorio, o bivšem režimu. Osnovna stvar je ta da ni on ne bi znao ko je pobedio 24. septembra, da nije bilo SRS. Samo se vi smejte, posebno vi što vas ima koliko za jedan kombi. Da nije bilo kontrolora SRS-a na izborima, ko bi to dokazao Slobodanu Miloševiću da nije pobedio na predsedničkim izborima. Čije ste podatke koristili i čije izjave u javnosti su smirile situaciju, odnosno ubedile građane Srbije da je Vojislav Koštunica pobedio na izborima. Da li bi to baš tako prolazilo kako vi sada govorite i zašto sada govorite da je kompletan prošli režim učestvovao u krađi izbora i pokušao da manipuliše izborima. Ako nas računate kao protekli režim, onda kada s prvom govorite o nedostacima, o lošim pojavama u društvu koje su se dešavale dok smo bili u Vladi Srbije, nemojte da nas isključujete ili nas bar isključite kada treba da kažete i ono što je bilo dobro, a u čemu je učestvovala isključivo SRS. Nikada se nismo služili krađom na izborima, uvek smo bili pokradeni na izborima. Kada lamentirate nad izbornim rezultatima na Kosovu i Metohiji, ni jedna vaša grupacija, ni jedna vaša stranka pojedinačno nikada nije bila pokradena na Kosovu i Metohiji, vi niste postojali tamo. Tamo su socijalisti krali sključivo srpskim radikalima. Kada ste bilo gde čuvali kutiju na Kosovu i Metohiji, nije vam bilo u interesu, nije vas interesovalo, ali su zato naši poslanici hašeni, tučeni od strane policije i zato su kutije spaljivane, zato imamo snimke i video snimke, kako mi u pola osam ujutro kada se otvara biračko mesto palimo kutiju koja je već puna glasačkih listića. To je istina o političkoj sceni u Srbiji do 24. septembra i 24. septembra. Petim oktobrom nemojte baš previše da se hvalite. Vi kažete da su u zgradi Skupštine i zgradi televizije bili uniformisani policajci sa dugim oružjem. Mislim da im je tu bilo mesto. Ne pitate se šta je u Skupštini tražio Maki sa molotovljevim koktelima, za vas je to, molim vas, pustite vi to, za vas je to potpuno normalno da vi upalite Saveznu skupštinu, a nenormalno je da onaj ko je na vlasti brani Saveznu skupštinu. Ako postoji greška onoga ko je komandovao tog dana, greška je što nije branjena Savezna skupština po svaku cenu. Ne bi ste vi ni krenuli da niste već pre toga kupili kompletnu Službu državne bezbednosti i sve generale policije, a to se valjda sada vidi. To, koga sad čuva gospodin Đinđić da ne ide u zatvor zato što harači i zulumćari širom Srbije. To je istina, od istine ne može da se pobegne. Čitavu ovu zbrku i ovo odstupanje od teme je izazvao poslanik, gospođa iz Požege, koja ne bi smela baš ovde da drži moralne pridike. Nema ona osnova u svom životu za moralne pridike, posebno ne srpskim radikalima. Vi to vrlo dobro znate, gospođo. To vrlo dobro znate, i ono što radite, koristeći svoj položaj, i legalizaciju objekta u kome je vaš lokal, i gradnja kuće na javnom zemljištu, i postavljanje muža na funkciju u Skupštini opštine Požega, i još ponešto, gospođo, što kao kavaljer neću da iznosim ovde u javnosti.
Molim vas da završite.
I kada govorimo o izbornim rezultatima, jeste gospodine Ivkoviću, negde pobedimo, imamo više glasova od DOS-a, a negde više glasova od socijalista, kao u Golubincima, ali je DOS otprilike za 20 posto slabiji, nego što je bio na poslednjim izborima. To govore analize. Još jedna stvar, ne znam više čiji je kandidat Vojislav Koštunica, lista DOS - Vojislav Koštunica, lista DSS bez Vojislava Koštunice. Ništa više u ovoj zemlji nikome nije jasno.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.... po Poslovniku? Izvolite [[Milka Marinković, sa mesta: Da li imam pravo na repliku?]] Hajde, rešite se, hoćete repliku ili Poslovnik. Šta ćete? Čekajte, polako.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 101. prvi stav, alineja 5, u kojoj se kaže da se opomena izriče narodnom poslaniku, ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica. S obizrom da gospođa poslanica Milka Marinković nema po ovom poslovniku prava na repliku, prosto zahtevam da se prethodnom govorniku zbog povrede ove odredbe u Poslovniku izrekne opomena.
Reći ću vam samo zašto nisam izrekao opomenu. Iznošenje činjenica iz privatnog života da, ali iz službenog, vezanih za službeni položaj, ne. Ako budemo iznosili i taj princip se primenjuje, imali smo slučajeve i sa druge strane, potpuno jednake, zloupotrebe službenih položaja, a da li je to privatno, odnosno da li je zloupotreba službenog položaja privatna ili službena stvar. Hajde da se poigravamo tako. Molim vas da budete principijelni. Izazvali ste čitav krug replika, pa sada izdržaćemo. Ne možete osvajati pravo koje drugome uskraćujete, izvinite molim vas. Neću da navijam ovde, verujte mi.
Zaista sam sada zaprepašćena, zamislite šta sam uradila: legalizovala sam garažu, legalizovala sam objekat i platila po dva puta obaveze koje neko plaća samo jedanput. To je strašno. Znate šta, ne bi me čudilo da ste izrekli to što ste imali nameru, to je u vašem stilu, u vašem maniru, apsolutno i to ste nam govorili, samo ne za govornicom, a ne bi me čudilo da kažete za govornicom. Jasno je svima šta ste hteli da kažete, to se za svaku ženu ovde već čulo i reklo od strane radikala. Međutim, ono što se ne može ničim sakriti, a to je da Milka Marinković nije u ovoj zemlji ukrala jednog jedinog dinara, da Milka Marinković nije uradila ni jednu nezakonitu stvar, da Milka Marinković nije učestvovala niti jednim svojim glasom u propasti ove zemlje u kojoj ste učestvovali vi, gospodine Nikoliću. A prema tome, gledajte vi šta ste vi radili, a to što ja legalizujem garažu - big dil.
Ipak ima gde se prekida, sada sam dobro koncentrisan, repliku ste vi izazvali [[Tomislav Nikolić, sa mesta: Ona je izazvala repliku.]] Ne, ne, gospodin Jovanović je pomenuo, ali dobro. Ako želimo da ubrzamo, moja sugestija je da manje pričamo o podnosiocu predloga, a više o zakonu. Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a posle njega Rade Bajić.
Dame i gospodo narodni poslanici (Glasovi - voda.)
Čujmo ga, gospodo narodni poslanici.
Kome je to teško u Skupštini? Evo vode. (Glasovi: vreme, tema.) Dame i gospodo narodni poslanici... ako uzmemo u obzir, tema-sirak i štetočine u ovom društvu je sledeća, tada ćemo da diskutujemo i o vama gospodine. Ako uzmemo u obzir u kakvim su uslovima živela naša deca u proteklih 12 godina, koje su za nama, smatram da je neophodno ovoj oblasti posvetiti svu moguću pažnju i sredstva da svoj našoj deci vratimo veru u bolju budućnost i perspektivu. Takođe bi trebalo stvoriti mogućnost bavljenja sportom i uslove za redovno školovanje sve dece. Svi znamo daDOS-ovska vlast kao svoje najveće dostignuće ističe ukidanje Ministarstva za sport i omladinu. Poslove ovog ministarstva prepustilo je Ministarstvu prosvete, koje je u veoma teškom materijalnom i ekonomskom položaju, pa će ova veoma važna oblast ostati zapostavljena, a samim tim i briga o deci i omladini. Vruć šamar prosveti i sportu DOS-ovska vlast zadala je imenujući Gaša Kneževića za ministra prosvete. Da bih govorio o moralnom liku Gaša Kneževića morao bih da tražim od predsedavajućeg da upozori sve gledaoce skupštinskog zasedanja kraj malih ekrana da ugase svoje aparate ukoliko imaju srčanih problema ili program prate osobe mlađe od 18 godina. Toliko je to opasno. O pomenutom ministru izneću svoje mišljenje kada na dnevnom redu budu poslanička pitanja, odnosno odgovori na već postavljena poslanička pitanja o pomenutom ministru. Predlagaču zakona zameram što u članu 2. ovog zakona redosled štetnosti pojedinih proizvoda nije adekvatno nabrojao odnosno izvršio kategorizaciju po težini, odnosno štetnosti koje mogu da izazovu određeni proizvodi, odnosno izvršene ili neizvršene radnje. Primer: U članu 2. na poziciji a) ili 1) je upotreba cigareta i duvanskih proizvoda, a u istom članu 2. pozicija d) ili 4) upotreba opojnih droga i lekova u vanterapijskoj upotrebi sa psihoaktivnim uticajem na maloletnika. Valjda je predlagač bio svestan šta je štetnije i opasnije po decu i omladinu. Takođe u članu 2. pozicija e) ili 5) predlagač zakona predviđa zaštitu maloletnika od proizvoda pornografskog sadržaja tj. časopisa i video kaseta. Gospodo, ukidanjem Zakona o informisanju svi elektronski mediji, a takođe i dnevni listovi, bez ikakve kontrole i sankcija izlažu, između ostalog, i maloletnike bombardovanju i propagandi raznih sekti i homoseksualnih udruženja. Posebno treba sankcionisati političke organizacije koje u svojoj aktivnosti aktivno uključuju maloletnu decu. U članu 5. predlagač zakona predviđa zabranu prodaje cigareta maloletnicima. Neće valjda roditelj decu da pošalje da trafike da mu kupi cigarete ili eventualno detetu napiše potvrdu da su cigarete namenjene punoletnoj osobi. Mislim da je ovaj član neprimenjiv u našim uslovima. U članu 19. stav 12, koji reguliše kaznenu politiku, za kršenje ovog zakona kazne su i suviše blage. Zakonodavac ide toliko blago u ovu oblast da prekršiocu ovog zakona i u ponovljenom slučaju izriče blagu kaznu zabrane obavljanja određene delatnosti u trajanju do šest meseci. Zakonodavac u ovoj oblasti, odnosno kažnjavanjem svih lica koja vrše radnje koje štetno mogu da deluju na decu i omladinu, mora propisati maksimalno oštre kazne koje će destimulativno delovati na prekršioce zakona iz ove oblasti. Predlagač u zadnjem pasusu predloga zakona kaže da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna sredstva. To nije tačno jer su potrebna sredstva i treba ih prioritetno obezbediti. Svi znamo da u borbi protiv ovog zla odnosno mafije nedostaju i kadrovi i materijalno - tehnička sredstva, ako se zna da su te mafijaške grupe ekonomski veoma jake i tehnološki dobro opremljene. I pored određenih propusta i nedorečenosti u ovom predlogu zakona, treba usvojiti ovaj zakon i što pre izvršiti dopunu i određene korekcije u cilju njegovog poboljšanja. Za nas, srpske radikale, deca i njihova budućnost imaju prvo mesto. Valjda i za ostale ovde prisutne u sali. Deca su naše najveće bogatstvo i budućnost ovog naroda, pa se nadam da će svi u ovoj sali glasati za ovaj zakon, osim onih čiju su izbornu kampanju finansirali narko i duvanski dileri, to jest trovači naše dece. I samo jedna rečenica, gospodine Čedo, u svom jučerašnjem izlaganju odgovornost ste delili tako što ste rekli da su uzroci na jednoj strani, a posledice na drugoj. Tu se sa vama slažem. Narko i duvanska mafija su i tad i sad bili na vašoj strani, i to je uzrok. Od oktobarske revolucije i uzroci i posledice idu na vašu dušu, odnosno na savest poslaničke većine, koja o svemu odlučuje glasanjem, bez obzira što time nanosi nenadoknadivu štetu celom narodu. Pre svega deci i mladima, a onda i svima ostalima. A, gospodin biolog, na prošlom sastanku sam ga prozvao, velika preduzeća je nazvao dinosaurusima. Sada je demantovan, jer dinosaurusi još uvek postoje. Metalci su vam pred vratima. Izađite i kažite da li ste imali nameru da uništite metalski kompleks i tog dinosaurusa.
Gospodin Tomislav Nikolić, reklamira povredu Poslovnika.
Gospodine predsedniče, povredili ste član 99. stav 1. i 2. Znam da vama nisu svi narodni poslanici podjednako na srcu i to prihvatam. Znam da nas ne cenite podjednako, ali to ne biste smeli da ispoljavate u svom obraćanju prema narodnim poslanicima, a posebno ne da sačekate poslanike, za koje znate da će vaše primedbe izazvati smeh u sali kod vaših pripadnika, vaše političke grupacije. Vi ste, pokušavajući da umirite poslanike DOS-a, kada je govorio poslanik Janjić, rekli - čujmo ga gospodo. Nikada se još niste obratili ni jednom poslaniku na taj način. To smatram omalovažavanjem poslanika Janjića. Zamolio bih vas da bar odglumite to da smo vam svi u ovoj skupštini jednaki, iako to ne osećate. Osetićemo razočaranje, kao što većina građana Srbije već počinje da sumnja u to da ste baš toliko demokratski i vi lično orijentisani, kao što to pokušavate da predstavite, a građani su već videli kako DOS zamišlja demokratiju. Zamolio bih vas, gospodine predsedniče, nemojte, pokušajte nekog poslanika DOS-a da pronađete kome biste ovakve primedbe upućivali, a nemojte ... nemojte poslanicima Srpske radikalne stranke. Samo da obavestim ove gakalice koje se stalno javljaju da je poslanik Janjić iz Vladičinog Hana, da ga uža Srbija izvanredno razume kada govori, da mi nismo svi rođeni u istom kraju Srbije i da nemamo svi isti naglasak, da možda ne akcentujemo dobro, da možda i u padežima grešimo, ali tako govore sredine u kojima živimo, tako govore i narodni poslanici koji potiču iz tih sredina. To ne bi smeo da bude razlog za vaše omalovažavanje bilo kog narodnog poslanika, a raspitajte se malo - Slobodan Janjić stiče sve veću popularnost u srpskom narodu.
Vi ste potpuno u pravu kada kažete da mi svi poslanici ne leže jednako na srcu, ali niste nikako u pravu kada kažete da sve podjednako ne cenim. Mislim da to gospodin Janjić vrlo dobro zna. Kada se govori o njemu, mislim da vrlo dobro zna moj odnos prema njemu, uostalom i prema svim ostalim poslanicima, a nije se uostalom sam ni usprotivio mojoj reakciji. To je bila prirodna reakcija na način na koji je, kako je to uobičajeno i njemu svojstveno, izlazio i meni se obratio kod izlaska za govornicu gestom, i na taj gest je dobio i adekvatan odgovor. Mislim da vi možete da istaknete tu primedbu, ali mislim da gospodin Janjić meni takvu primedbu ne bi uputio. Reč ima narodni poslanik Rade Bajić.
Uvaženi predsedniče, poštovane kolege poslanici, za razliku od pojedinaca, odnosno od pojedinih poslanika iz vladajuće koalicije, koji su juče izlazili za ovu govornicu, a i danas, koji nisu izašli da apsolutno ništa ne kažu o zakonu koji je pred vama i koji je predložen, da ne kažu šta je to dobro u njemu i šta je to loše što bi se moglo ispraviti, zaista se izvinjavam gospodinu što je prethodno govorio, i bukvalno, nemam nijednu primedbu na njegovo izlaganje, jer je čovek pokušao da ukaže na nešto što ne valja, i normalno je da nijedan zakon nije idealan i da treba ukazati na ono što u njemu ne valja. Međutim, nisu izlazili da bi to uradili, već su isključivo izašli da bi iskazali patološku mržnju prema SPS-u i prema predlagaču ovog zakona. Potrudiću se da to ne učinim, ali je vrlo teško ne odgovoriti i savladati emocije u sebi, kada pojedinci izađu i sa onakvim arsenalom pljuvanja po SPS-u ili bivšoj vlasti, kako oni kažu, izađu da govore pet minuta. Međutim, to najviše govori o njima, o njihovom pragu dostojanstva i moralu, ne bih o njima više da pričam. Što se tiče zakona, neću možda reći da je on u idealnom vremenu donet i da se nije mogao i pre toga doneti, ali prevashodno treba videti koji su to ograničavajući faktori, ili te limitirajuće granice, koje, jednostavno, nisu ni dozvoljavale, ili nisu davale pogodnost da se donese ovaj zakon, možda pre. Trebalo je mnogo toga da se uradi, ispita, vidi, da se prebrodi ova kriza, pa da se to stavi na papir. Ovo je jedan preventivni zakon, za koji mislim da protrčavaju zadnji vagoni kad se treba doneti, jer smo mi svi svedoci, a mislim da nas je većina ovde roditelja i da nijedan od nas, hajde ovako da se pogledamo u oči, ne bi došao i potpisao bilo protiv koje odredbe ovde, kad su u pitanju njegova deca. Zar bi neko dopustio da mu dete od 13 ili 14 godina ide posle ponoći u kafanu, da konzumira alkohol, ili ne daj bože, da ga navuku na tanak led, pa da proba drogu, ili da napusti školu, zbog takvih poroka, i mislim da to nijedan roditelj, koji želi svoju decu da izvede na pravi put, ne bi dozvolio i ne bi potpisao ni protiv jedne odredbe ovde. Voleo bih da je ovaj zakon došao pod šifrom, da se ne zna ko ga je predlagao, pa da vidim kako bi onda svi reagovali. Dakle, ovo je zakon preventivni, s obzirom da smo zaista suočeni sa činjenicom, o čemu je i kolega govorio, iz suprotnog tabora, da se već droga pojavljuje u osnovnim školama, da je zaista splet zlih okolnosti koje hvataju u prljave kandže decu, pogotovu te maloletnike, koji su im najpogodniji za manipulaciju i za tako nešto. Dakle, to nije sankcionisanje dece, nije to zabrana, već je to sankcionisanje onih koji ponude tako nešto, a na nama je svima, i na roditeljima, na svim ustanovama, obrazovnim, socijalnim, kulturnim, informativnim, da tu decu edukujemo i na kraju krajeva, da ih zaštitimo od nasrtaja tih poroka, koji su svakim danom sve veći. Statistika pokazuje da je maloletni kriminal u porastu, pogotovu u zadnje vreme, čak i u odnosu na kriminal koji vrše punoletna lica, zatim, da je procenat tih maloletnika mnogo veći nego što je do sada bio, u odnosu na njihovu populaciju. Prema tome, protiv toga se moramo sada izboriti, jednostavno, da zaustavimo taj negativni trend rasta u ovom delu i da pokušamo, smirivanjem situacije, da lečimo ove probleme. Dalje, vi znate vrlo dobro, juče je neko bio protiv toga, kad smo povezali NATO bombardovanje za porast kriminala - pa jeste, gospodo, vi znate kako su postale granice, pogotovu granica prema Albaniji već praktično ne postoji, narko-dileri i narko-mafija, albanska, na svaki način želi da podrije, i neprijatelji s polja da podriju naše patrijarhalno vaspitanje, da nam iščupaju korene tog vaspitanja i da nam preuzmu omladinu,kako bi lakše zagospodarili ovim delom. E, protiv toga se mi moramo boriti. Gospodo, na kraju, da vam kažem da mi je vrlo žao i da me nije ni čudilo kad sam pročitao da je Vlada odbila ovaj projekat. Mene je jako iznenadilo, na početku ovde, kad smo usvajali ministarstva, odnosno Zakon o ministarstvima, kada je Ministarstvo za sport i omladinu podvedeno pod jedno drugo ministarstvo, praktično, stavili smo ga pod tepih i tada smo se mi odrekli neke velike brige za omladinu. Meni je gospodo i danas žao što neću moći da budem na terenu mog fudbalskog kluba, gde je 50-tak dečaka od 10 do 14 godina, večeras će trčati za tom loptom, da vidite kakvo je to uživanje biti sa njima, koliko nama napora treba da tu decu odvedemo na fudbalski teren, da ne idu u kafiće, da ih odvratimo od droge, od svih tih poroka, od sekti, koje kao ptice grabljivice hodaju oko naše dece i uvlače ih u te poroke. Prema tome, gospodo, kada ste ono ministarstvo ukinuli, bilo je jasno kolika je briga, odnosno kolika će biti briga Vlade o mlađem naraštaju. Ako svi pođemo od ovoga, od ove najosnovnije činjenice, da smo roditelji, da su zaista veliki problemi koji nam se motaju oko dece, trebalo je sa mnogo, ili malo amandmana, da poboljšate tekst ovog zakona, ali na kraju da ga prihvatimo, jer je zadnje vreme da se ovakav zakon donese. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, uvaženi članovi Vlade, iskoristio bih ovih pet kratkih minuta da polemišem oko dve teze, na bazi kojih se napada Predlog ovog našeg zakona o zaštiti maloletnika. Prva se odnosi na činjenicu da je većina pitanja, koja se uređuju ovim zakonom, već uređena drugim propisima i da to postoji u našem pravnom sistemu, a druga teza da se ovim zakonom favorizuje, ili daje prioritet, zabranama i represiji, u odnosu na mere podrške razvoju maloletnih lica. Mislim da ni jedan ni drugi ugao, iz kojih se ovaj zakon napada, ne stoje. Pošao bih od mišljenja Vlade, pre svega, koje smo svi kao narodni poslanici dobili, gde već u drugom stavu zapažamo jedan formalni nedostatak, ali on dovoljno govori o ozbiljnom odnosu Vlade prema jednom predlogu zakona, gde se Vlada u svom pismu poziva na član 192. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, koji obrađuje materiju poslaničkog pitanja i odgovora na poslaničko pitanje. Ovo nije nikakvo poslaničko pitanje, ovo je predlog zakona, čiji predlagač nije Vlada, i nije se smelo pogrešiti. Dalje, navodi se da su prava deteta na uslove života itd. već uređena Zakonom o braku i porodičnim odnosima, Zakonom o društvenoj brizi o deci, Deklaracijom o zaštiti i unapređenju prava dece u SRJ. Sada pozivam i Vladu i sve narodne poslanike, ako u citiranim propisima, znači i Zakonu o braku, i Zakonu o društvenoj brizi o deci, nađu jedan član, nađu jedan stav koji liči (ne isti, nego koji liči) na norme koje su u našem predlogu zakona, mislim da smo mi spremni da taj predlog zakona povučemo. Nikakvih dodirnih tačaka sa našim zakonom citirani propisi nemaju. U to se mogu svi uveriti, ukoliko uzmu da čitaju te zakone. Što se tiče Deklaracije o zaštiti i unapređenju prava dece u SRJ, radi se o programskom dokumentu Savezne vlade iz 1996. godine, koja je uzela sebi za pravo da, kao jedan od prioriteta u vođenju socijalne politike, uzme upravo zaštitu porodice i deteta. Takođe, nikakve sadržinski gledano zajedničke crte sa našim predloge zakona nemamo. Nelogičnosti slede i dalje. Na drugoj strani citiraju se neki propisi kojima sunavodno ova pitanja uređena već u pravnom sistemu na isti način. Ima nekih odredaba, moram da priznam, u Zakonu o javnom redu i miru, koje su uređene slično. Ne identično. Znači, ovim našim zakonom su neke zabrane uređene nešto malo šire. Ima i stvari koje apsolutno ne stoje. Na primer da je zaštita od proizvoda sa pornografskim sadržajem obezbeđena zakonom o izdavanju publikacija. Taj zakon je donet 1991. godine i menjan je tri - četiri puta, ima 11 članova. Nijedan od tih 11 članova ne govori o bilo kakvom pornografskom sadržaju niti o zabranama vezano za ove sadržaje. Znači, vrlo proizvoljna ocena Vlade, a za šta mislim da nema pokrića niti sme da se dogodi. U tom zakonu zaista piše da je država dužna da za izdavače publikacija obezbedi poreske olakšice, a koje ste vi usvojenim poreskim paketom upravo ukinuli. Znači taj zakon niste pročitali ni sa aspekta poreskih zakona, a ni sa aspekta ovog zakona koji smo mi predložili. Što se tiče bilo kakave paralele sa Krivičnim zakonom Republike Srbije, mi upravo nijednim svojim članom nismo predvideli nijedno krivično delo ovim našim zakonom. Upravo, uvažavajući jedan dominantan stav u pravnoj teoriji i u praksi. Znači, da treba doći do kodifikacije krivičnog zakonodavstva na nivou Republike Srbije ili još bolje na nivou SRJ, da treba izbeći ova takozvana blanketna krivična dela, znači dela koja su prisutna u posebnim zakonima. Sva krivična dela treba da se nađu u jednom modifikovanom krivičnom zakonu. Upravo smo ostavili prostor Vladi i apelujemo na Vladu da neke ideje iz ovog zakona, ukoliko smatra da treba, ugradi u taj novi kodifikovani krivični zakon. Ono što je posebno proizvoljno u mišljenju Vlade odnosi se na dodir ovog zakona, odnosno pojedinih njegovih odredaba sa odredbama Ustava Republike Srbije. Naime, ovde se apostrofiraju članovi 12. i 13, i 15. i 16. Zakona, a 15. i 16. govore o veroispovesti i o sektama u odnosu prema članovima 41. i 43. Ustava. Podsetiću da je članom 41. Ustava predviđeno da se jamči sloboda veroispovesti, koja obuhvata slobodu verovanja i ispovedanja vere i vršenja verskih obreda... (Predsednik: Vreme.) ... a član 43. govori o tome, privodim, da se građanima jamči sloboda zbora i drugog okupljanja. To nije sporno. Mi smo upravo u ovim našim normama i zakonima, u kojima smo određene zabrane vršili pokušali da se veoma dobro uskladimo sa Ustavom Republike Srbije, a pre svega sa članom 44, koji kaže da je zabranjeno delovanje, a koje ima za cilj nasilno menjanje Ustavom utvrđenog poretka, narušavanje teritorijalne celokupnosti i nezavisnosti Republike Srbije, kršenje Ustavom zajamčenih sloboda i prava čoveka i građanina, izazivanje i podsticanje nacionalne, rasne i verske mržnje i netrpeljivosti. Mi upravo u članu 15. Predloga zakona kažemo da se zabranjuju oni vidovi verskog učenja ili njegove primene, kojima se propagira verska netolerancija, versko- nacionalna mržnja ili isključivost, povrede interesa javne i lične bezbednosti, javnog reda, zdravlja i morala, uloge porodice, prava i slobode drugih ljudi. Znači, poštovali smo Ustav Republike Srbije, kao što ćemo to činiti i nadalje. Samo da kažem, vezano za ovaj deo represije, samo jednu rečenicu, ovaj zakon nikako se ne može okrakterisati ni kao zakon zabrane i represije prema maloletnim licima. Od 15 zabrana i obaveza koje ovaj zakon propisuje, 12 zabrana je usmereno prema okruženju u kojima maloletnici žive i školuju se i rade, a svega tri su vezane za same maloletnike i za njih nije predviđena nikakva kazna, a ni novčana kazna, ni zatvor, već samo vaspitne mere, od ukora do upućivanja u ove specijalne centre i pojačan nadzor nad njima. Toliko.
Reč ima ministar gospođa Matković.
Kada je bilo reči o tome da zakon pre svega kaznama pokušava nešto da reši, mi nismo ni govorili o tome da se te kazne odnose na maloletna lica, nego prosto da je to samo jedan deo priče. Inače mi se čini, a nisam pravnik, pa se izvinjavam ako upotrebim neku pogrešnu terminologiju, čini mi se da zaista nismo dovoljno ubeđeni ili bar jedan deo poslanika i da postoji razlog da se kaže tačno, gde su precizno neke od ovih odredbi definisane već u zakonu. Vi ste pomenuli odredbu koja se odnosi na pornografske spise. Znači, postoji Krivični zakon SRJ, koji kaže, ko proizvodi i prodaje, rastura javno pod naslovom "proizvodnja i rasturanje pornografskih spisa", javno izlaže radi prodaje ili nabavlja spise, slike ili druge predmete kojima se teško vređa moral, kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine. Kada je reč o alkoholu, kada je reč o drogama, ne bih želela da se stekne utisak, makar i kod jednog dela poslanika i jednog dela publike. Zaista je važno da znamo da je ovo regulisano već postojećim zakonima. Ne bih htela da se stekne ili da bilo ko stekne utisak da Vlada smatra da ne treba da se sankcioniše to što neko rastura drogu. Znači,Krivični zakon SRJ, ko navodi drugog na uživanje opojne droge ili psihotropnih supstanci ili mu daje opojnu drogu itd., kazniće se zatvorom od tri meseca do pet meseci. Ako je delo učinjeno prema maloletniku, učinilac će se kazniti zatvorom od jedne do 10 godina. Znači, sada se postavlja pitanje, da li je primerenije ono što su novčane kazne u zakonskom predlogu koji se ovde predlaže ili su primerenije ove kazne. To je isto nešto što je tema. Za mene je ovo primerenije. Možemo naravno o tome razgovarati. Kada je reč o oružju i municiji, "Službeni glasnik" RS, Zakon o oružju i municiji, odobrenje za nabavljanje vatrenog oružja neće se izdavati maloletnom licu. Takođe,postoje kazne koje se na to odnose. Kada je reč o služenju alkoholnih pića maloletnim licima, Krivični zakon Republike Srbije, ko u ugostiteljskoj ili nekoj drugoj radnji u kojoj se prodaje alkoholno piće posluži maloletno lice koje nije navršilo 16 godina žestokim akoholnim pićem ili ga posluži drugim alkoholnim pićem u količinama koje mogu da dovedu do opijanja tog lica, kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do 6 meseci. Zakon o javnom redu i miru, "Službeni glasnik" Republike Srbije, ko se kocka sa maloletnim licem ili ustupa prostorije ili na drugi način omogućava kockanje maloletnom licu, kazniće se zatvorom do 60 dana. Roditelji ili staralac maloletnika koji izvrši prekršaj takođe podležu sankcijama. Znači, postoje zakoni, a ne bih htela da ostane ni trunka sumnje da odbijanjem ovog zakona mnoge stvari ostaju neregulisane. Postoje odredbe koje štite i kada je reč o drogama, i kada je reč o oružju i kada je reč o pornografskim sadržajima, a ostaje otvoreno pitanje sekti. Kada je reč o tome zaista nisam siguran ni ubeđena da zakon o zaštiti maloletnika ovo pitanje treba da reguliše. Mi smo razgovarali, a neko od poslanika je ovde pomenuo, čini mi se juče, šta je sa drugim delovima populacije, a kada je reč o sektama. Da li su to samo zaista maloletnici? Neko je od poslanika čak pomenuo ovde da je jedan roditelj ne znam šta učinio pod uticajem sekti svom detetu. Onda dajte, ako je to toliko ozbiljno pitanje, da vidimo na koji način to treba da se reguliše. Očigledno da nije dovoljno da se reguliše samo na ovaj način. Čini mi se samo da je važno da mi ovde jasno kažemo još jedanput sa strane našeg ministarstva i Vlade, da mnoge ove odredbe zaista postoje, da su one već u Krivičnom zakonu i na odgovarajući način, a i ja čak mislim, a to je naravno pitanje, a sada može biti i različitih stavova, da su zatvorske kazne za mnoga od ovih dela daleko primerenije. Samo novčane kazne ne bi bile primerene, a naročito kada je reč o drogi, oružju itd. Hvala.
Reč ima Zoran D. Nikolić, replika.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, moram da priznam da je zaista zadovoljstvo polemisati sa članom Vlade koji vrlo kompetentno i vrlo kultivisano pokušava ili da brani ili da osporava određena rešenja koja su na dnevnom redu. Moram da priznam da je to prava retkost na ovim našim zasedanjima. Valjda zato, kao izuzetak, koristim priliku i da takav lični odnos izrazim prema gospođi Matković i načinu na koji ona vrši svoju dužnost. Mislim da smo se gospođa Matković i ja vrlo dobro razumeli, ali ipak zbog šire javnosti ne bi bilo dobro da budemo nedorečeni. Samosan rekao da u jednom delu mišljenja Vlade, zakoni koje je Vlada citirala i odredbe članova koje je Vlada citirala u svom mišljenju, jednostavno ne stoje niti imaju ikakvih dodirnih tačaka sa bilo kojom odredbom Predloga zakona o zaštiti maloletnika. Oko nekih stvari koje je gospođa Matković rekla, oko prodaje i rasturanja droge, vi u kaznenim odredbama ovog zakona nećete naći to uređeno. Znači, logično je da se oslanjamo na primenu Krivičnog zakona, jer je to vrlo teško krivično delo, sankcionisano. Znači, mi ga nismo ni predvideli i nema nikakvog ponavljanja. Što se tiče odnosa prema oružju, citirali ste dobar član i mi uopšte ne sumnjamo da MUP Srbije, prilikom davanja odobrenja, u skladu sa članom 8. Zakona, ne daje odobrenje za držanje oružja maloletnim licima i licima lišenim poslovne sposobnosti. Ali, mi našom normom ne govorimo o davanju odobrenja, nego govorimo da maloletniku nije dozvoljena prodaja, davanje ili nuđenje oružja. Mi smo svedoci činjenice da je oružje danas prisutno kod maloletnika. Drugo, postoje i ona oružja, ne samo vatrena, za koja nije potrebna procedura i odobrenje MUP-a. Da ne spominjemo bodeže, boksere, lance i sve one druge opasne stvari kojima mladi nanose veoma teške telesne povrede jedni drugima, a koje su obuhvaćene ovom normom i uopšte nisu obuhvaćene Zakonom o oružju. Dosta je još ovih primera oko sekti. Mi smo upravo imali ideju, pošto je Vlada nagovestila da će doneti nov krivični zakon Republike Srbije, da ove norme koje smo mi ovde ugradili na ovaj ili neki drugi sličan način, sa širim obuhvatom subjekata koje treba zaštititi, treba da nađu mesta u novom krivičnom zakonu Republike Srbije. Mi ćemo kao poslanička grupa, ukoliko to Vlada ne učini, sigurno amandmanom intervenisati u tom smislu. (Predsednik: Vreme.) Suština je da mi, kao i vi, želimo da ostvarimo i mislimo da ovaj predlog zakona popunjava jednu zakonodavnu prazninu koju mi sada u zakonodavnom prostoru Republike Srbije nemamo, da jezakon koristan i da ga zbog toga treba zaista prihvatiti.
Reč ima ministar Gordana Matković, a zatim Golub Rajić.
Znači, moguće je da ove odredbe mogu predstavljati dopunu nekih odredbi koje već postoje. Prvo sam htela da istaknem da kada govorimo o tome da Vlada ili DOS, koji će kako vi pretpostavljate glasati protiv ovog zakona, da to ne znači da mnoge od ovih stvari već nisu regulisane, možda ne potpuno, ali su one dobrim delom regulisane. To je dodatni problem sa ovim predlogom zakona, što ima dosta stvari koje su relativno neprecizne. Vi kažete - noževi, bokseri. Ovde stoji - davanje ili nuđenje oružja, rasprskavajućih materija ili otrova i otrovnih materija. Čak i ako bi ovaj predlog zakona trebao da predstavlja neko preciziranje, onda bi, po našem uverenju, morao i on sam da bude mnogo precizniji.
Reč ima Branislav Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, uvažena gospođo ministre, ovim zakonom se uređuje zaštita maloletnika od ugrožavanja njihovog telesnog, duševnog, socijalnog i duhovnog zdravlja i razvoja. To je činjenica koja ne može da se zaobiđe. Može da se pita zašto samo maloletnika za pojedine situacije, posebno kada je specifična oblast vrbovanja u sekte i mentalne manipulacije u pitanju. Zar nije odgovor sledeći - ajmo da zaštitimo ono štoje najvrednije u ovom društvu i što je perspektiva ove naše zajednice i njena budućnost, a to su mladi. U krivičnom zakonodavstvu ćemo da završimo posao i za starije od 18 godina. Zašto odbacivati nešto što je gotovo, što je vredno, što može da se dopuni, nema problema, samo zato što će nešto da se uradi kasnije. Znači, imali smo prilike podosta stvari da čujemo. Čuli smo jednu gospođu koja ovde oca četvoro dece i uglednog profesora Univerziteta u Beogradu proglašava lopovom, da je prebacivao pare u SPS, mrtva hladna, a posle se buni kad joj neko kaže da je po istomzakonu tog čoveka koji je uradio taj zakon kao ministar građevina, legalizovala garažu i kafanu ili poslovni prostor. Tu se grdno iznenadi, ali se ne iznenadi što samo optuži čoveka, mrtva hladna - podnesemo krivičnu prijavu, istražni postupak, optužnicu, sudimo i presudimo ovde za ovom govornicom. Ali, nervira se kad joj neko nešto drugo kaže. Prema tome, zaštite mogu biti od mnogih mentalnih manipulacija, obuhvaćene Zakonom o krivici, a posebno je neopravdano optuživanje drugih ljudi. U suštini u ovom zakonu se definiše pravo na zaštitu od upotrebe cigareta, alkohola, kocki i automata za zabavu, opojnih droga i lekova u vanterapijskoj upotrebi, sa psihoaktivnim uticajem na maloletnike, proizvoda sa pornografskim sadržajima, boravka na mestima na kojima može doći do ugrožavanja fizičke bezbednosti mladih, prodaja, davanje ili nuđenje oružja, rasprskavajućih materija ili otrova i otrovnih materija, uticaja pojedinaca, grupa ili organizacija koje svojim delovanjem nanose štetu psihofizičkom razvoju mladih. Gospodin Zoran Nikolić je pokazao da značajan deo rešenja, ovde datih, nije pokriven u ostalom delu zakonodavstva, a ostali delovi rešenja dopunjuju nepokrivene oblasti u postojećem zakonodavstvu. Šta je važno? Važno je istaći da zakon zaista nije restriktivan, nema nijedne kazne za mlade, ali ima kazne za one koji iz profitabilnih razloga ili iz želje da zarade finansijska sredstva, navode mlade na put koji ruši njihovu budućnost i koji neminovno razara porodicu. Život mladih je direktno povezan sa porodicom. Od 2.500 mladih koji su prošli kroz savetovalište FONAS-a, nijedan nije došao bez jednog roditelja, a najčešće su dolazili sa dva roditelja, sa sestrom, sa bratom. Jedan mlad čovek koji je otišao na stranputicu narkomanije, koji je vrbovan u sektu, koji je otišao u alkoholizam, on razara i užu porodicu i širu porodicu. Sigurno je da se ovim zakonom u suštini pomaže državi i roditeljima, da se stvara jedan zakonodavni milje, da se efikasnije i na bazi zakona reaguje. Maloletnicima su samo predviđene i samo u tri slučaja vaspitne mere. Što se tiče one odredbe do 16 godina sa starocem između ponoći i pet sati, ta odredba ne važi kada su u pitanju koncerti, kada su u pitanju priredbe, kada se zna jasno i locira onaj koji je odgovoran za bezbednost tih mladih. Želim samo da istaknem da su kazne od 50.000 do 200.000 dinara, da su tu navedene sve stvari koje sam govorio i stvarno da ponovim, vrlo ozbiljan posao je bio u pitanju. Tri ministarstva su pola godine, drugi deo 1999. godine, proveli u aktivnostima. Znači, jedna izuzetno značajna grupa stručnjaka iz svihe relevantnih oblasti. Stručnjaci za sekte, odmah da vam kažem, dele se na dve grupe, na one koji se bore protiv sekti, koje ugrožavaju našu pravoslavnu, patrijarhalnu i multikonfesionalnu sredinu, ne samo pravoslavlje, nego i sve ostale religije na ovim prostorima. Druga grupa stručnjaka su oni koji su korumpirani od strane sekti, koji rade za sekte. To se jako dobro zna. Ovaj zakon je radila prva grupa iskrenih boraca protiv sekti, koji žele da sačuvaju patrijarhalnu sredinu na ovim prostorima, u jednoj multikonfesionalnoj zajednici. Što se tiče FONAS-a, FONAS je finansiran, direktno su finansirani ciljevi i programi rada FONAS-a. Konačno, oni mučenici koji su morali da potpišu nešto mnogo ružno su potpisali i pokazao sam zapisnik da je sve što se tiče FONAS-a čisto, a što se tiče donatora za koje ima indicije, svi imaju ugovore i sve je potpuno pokriveno, potpisano od finansijske inspekcije.
Moja garaža je postala vrlo popularna, jer nemate za šta drugo da se zakačite. Dakle, ona se legalizuje po zakonu, kao što reče gospodin Ivković i to je završeno. To nije nikakva briga. Preporučila bih gospodinu Ivkoviću da brine o tome kako će da dokaže tamo gde bude trebalo, kako je iz budžetskih sredstava uzeo pare za svoju partiju, dva miliona i nešto. To je, kako sam na brzinu izračunala oko 13.000 prosečnih radničkih plata, onih radnika o kojima tako svesrdno brine gospodin Ivković. Gospodin Toma Nikolić neka pusti moju garažu na miru i neka vidi kako će sa svojim stanom od dva ara, koji je uzeo iz Fonda penzionog i invalidskog osiguranja, uzeo penzionerima.
Pravo na repliku, gospodin Nikolić.
Kako meni piše ovaj DOS-ovac, koji je krajnje razočaran što ste vi tamo sa 58 članova upali u DOS i preuzeli vlast, ne radi se o garaži, nego ste dogradili porodičnu kuću na javnom zemljištu i sve to legalizovali za vreme svoje vlasti. I kako meni taj čovek piše, a vi to ne demantujete, jer je tačno, vi ste legalizovali privremeni objekat sa šest lokala. Dozvola je bila data na pet godina, među kojima je i vaš lokal i pretvorili ga na sednici skupštine opštine u trajni. Nisam ništa ukrao, niti ću u životu da ukradem, a ako je bilo nečega zbog čega sam se kajao dok niste počeli o tome da govorite, sada sam zadovoljan što sam neke stvari uradio u životu.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić, a sledeći je narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Uvaženo predsedništvo, gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, poslanici Socijalističke partije Srbije, gospodin profesor dr. Branislav Ivković, Nikolić i Ružić su predložili zakon o zaštiti maloletnika i mislim da još uvek nije kasno da se njegovim usvajanjem stane na put svim devijacijama mladih, pre svega maloletnika. Mada bi stanje u našem društvu bilo svakako bolje da je ovakav ili sličan zakon postojao ili bio donet pre 15 godina, a ne da se ova oblast uređuje kroz više zakona, što je ovde potvrdila i gospođa ministar. Alarmantno je stanje u društvu kada su u pitanju svi poroci i problemi koji prate maloletnike. Činjenica je da su pad standarda, življenja teški životni uslovi i sve ono što nas je pratilo u protekloj deceniji usled embarga i NATO agresije doprinelo da se pojača delovanje narkodilera, sekti i drugo, a da je u tom periodu država mogla da pruži manje u socijalnoj i obrazovnoj sferi. Zato je čudno danas, kada su stvoreni povoljniji uslovi u našoj zemlji, pre svega nema sankcija, da Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj predlog. Nije valjda da oni ne žele da se ovim zakonom uredi i zaštite maloletnici od svih ugrožavanja telesnog, duševnog, socijalnog i duhovnog zdravlja i razvoja. Po čemu gospodo nije u redu da maloletnici imaju pravo da budu zaštićeni od upotrebe cigareta, alkohola, kocke, droga, pornografskih časopisa, prodaje oružja i drugog? Mislim da je dobro što ovaj zakon definiše pojam maloletnika i staraoca, kao i određena prava maloletnika, gde su određene zabrane uređene i ograničena određena ponašanja i radnje maloletnika, kao i drugih maloletnika u odnosu prema maloletnicima. Tako da je usvajanje ovog zakona u interesu i maloletnika i roditelja, kao i obrazovnog sistema i drugih institucija maltene, u interesu svh građana Srbije. Mi ne smemo da mirno gledamo da najmlađi članovi našeg društva još u osnovnoj školi postaju uživaoci i zavisnici cigareta, alkohola, pa i narkotika, da im se to prodaje maltene svuda, često i u školskim dvorištima, a da ne govorimo o kafićima koji najčešće rade tokom čitave noći i da su tamo vrlo često maloletnici i u tom vremenu. Kako oni mogu biti spremni da sutradan pohađaju nastavu i koji im je stepen koncentracije na časovima? U mom Negotinu je još pre šest godina Izvršni odbor Skupštine opštine formirao štab koji je kasnije preimenovan u Odbor za borbu protiv širenja i zloupotrebe psihoaktivnih supstanci, gde su učešće uzeli lekari, profesori i drugi. Mogu vam reći da se postiglo dosta na propagandnom planu, da se mladi od ovih zala odvrate, pre svega od tzv. psihoaktivnih sredstava, dok alkohol i dalje još uvek puno koriste. Učenica negotinske gimnazije Marina Zlatanović je ovih dana u Berlinu gde prisustvuje konferenciji o pravima dece. Hoću da kažem time da se lokalna vlast u Negotinu ovim problemima vrlo često bavila, da je narod poverenje dao socijalistima, ali je Vlada Srbije na svoj "demokratski način" to promenila uvođenjem prinudne uprave. Po usvajanju ovogzakona trebalo bi propisati bliže ili bolje definisati krivična dela iz ove oblasti u Krivičnom zakonu Republike Srbije. Dobar je predlog da se formira nacionalni savet za zaštitu omladine kao institucija, a formirala bi ga Vlada, sa zadatkom da vodi brigu o psihofizičkom zdravlju, razvoju maloletnika i formiranju mladih kao stabilnih ličnosti našeg društva. Kaznene odredbe, koje su u Predlogu zakona date, mislim da su po meri i da one moraju imati uticaja na prekršioce zakona, bez obzira da li su to pravna lica, fizička lica ili preduzetnici.
Prekoračenje vremena.
Evo, završavam. Dobro je što zakon predviđa da prilikom ponovnog prekršaja dolazi zabrana vršenja delatnosti 6 meseci. Pozitivno je što bi se maloletniku izricale vaspitne mere za prekršaje, svakog mladog čoveka i treba usmeravati i vraćati na pravi put. Sprovođenjem ovog zakona i njegovih kaznenih odredbi doći će se do finansijskih sredstava, koja bi se koristila i davala insitucijama i državnim organima koji vode brigu o zaštiti maloletnih lica. Mislim da i zbog toga treba ovaj zakon prihvatiti, da je on dobar i da će se njegovom primenom ovaj društveni problem rešiti i svakako ga treba usvojiti.
Dajem reč narodnom poslaniku Miroslavu Hristodulu, a neka se pripremi za diskusiju narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Uvaženi članovi parlamenta, Predlogom ovog zakona predviđa se zaštita maloletnika od štetnog uticaja alkohola, cigareta, droga, kocke, pornografije, oružja i malih verskih zajednica koje se ovde pežorativno nazivaju - sekte. Ne predviđa se najvažnija zaštita, zaštita maloletnika od nasilja, što je bila specijalnost bivšeg režima poslednjih godina njegove vladavine. Poslanici i predlagači juče su nam savetovali da mi kažemo ovde, šta ne valja u ovom predlogu zakona. I evo, osim što su drugi spominjali ovde i gospođa ministar, osim što je represivan, a ne preventivan, jer se zabranjuje maloletnicima upotreba u članu 2. stav 1. tačka a) (cigareta) i kupovina u članu 8. (cigareta, pića, oružja i pornografije) i pogotovu što se kažnjavaju maloletnici za ovo delo u članu 21. Osim što su prava deteta na uslove života zaštićena zakonima o braku i porodičnim odnosima, o društvenoj brizi o deci i Konvencijom UN o pravima deteta, a delovi iz ovog predloga zakona predviđeni su zakonima o javnom redu i miru, o prekršajima, Krivičnim zakonom, o igrama na sreću, o izdavanju publikacija, o oružju i municiji, a osim svega ovoga što su drugi detaljisali - ovaj predlog zakona je i neustavan. Mene čudi kakav je to stručni tim za uporedno pravo koji može da predloži i da ovde nama da jedan zakon koji krši bar četiri člana ustava. Dakle, član 17, Ustava, koji daje pravo na slobodu kretanja, zatim član 43. u vezi sa članom 17. koji garantuje slobodu okupljanja i on se krši u Predlogu zakona članovima 2., 12. i 13. Član 41. Ustava Srbije, koji garantuje slobodu veroispovesti i član 45, koji garantuje slobodu izražavanja mišljenja prekršeni su u Predlogu zakona članovima 2, 15. i 16. Dakle, ovaj zakon je, osim toga što ne dovodi do rešenja onoga što želi da reši, što koristi represivne mere, a ne preventivne, on je i neustavan u ovim članovima. Članom 12. Predloga zakona se kaže - da na javnim mestima nije dozvoljeno, bez pratnje staraoca, zadržavanje maloletnika do 16 godina starosti u vremenu od 00 časova do 05 časova. To je u suprotnosti sa članovima 17. Ustava, kojim se garantuje, odnosno piše da je građanima zajamčena sloboda kretanja i nastanjivanja, i pravo da napuste Republiku Srbiju i u nju se vrate. Takođe, član 43. Ustava je prekršen, koji garantuje slobodu zbora i drugog okupljanja i bez odobrenja. U članu 13. se kaže - nije dozvoljeno učešće maloletnika do 16-te godine starosti na manifestacijama komercijalno-propagandnog karaktera, kao što su takmičenja u lepoti i sl. Ovo je član koji krši član 43. Ustava, kojim je garantovana sloboda zbora. U članu 15. - zabranjuju se oni vidovi verskog učenja ili njegove primene kojima se ugrožava i povređuje telesno, duhovno i socijalno zdravlje i razvoj maloletnika. I, sledeći član, a to je član 16. kaže se - zabranjeno je delovanje pseudoverskih, pseudoiceliteljskih i pseudofilozifskih sekti. Znači, osim intencije koja je očigledna, nije pravno valjano rešenje zato što se članom 41. Ustava jamči sloboda veroispovesti, koja obuhvata slobodu verovanja, ispovedanja vere i vršenja verskih običaja, a članom 45. Ustava se jamči sloboda savesti, misli i javnog izražavanja, kao i mišljenja. Statistika koju je ponudio predlagač, to su oni procenti štetnog delovanja na maloletna lica od juče, pokazuje posledice prethodne politike koja je vođena, kojom je uništena perspektiva mladih ljudi. Dakle, predlagači brinu o narkomaniji, alkoholizmu i sektama, a bolje bi bilo da brinu o štetnom uticaju teorija o zaverama, o šovinizmu, rasizmu i dela iz člana 15. stav 2. Predloga zakona, koji podrazumeva propagiranje verske netolerancije, verske i nacionalne mržnje i isključivosti, povrede interesa javne i lične bezbednosti, javnog reda, zdravlja i morala, uloge porodice i zaštite prava i slobode drugih ljudi, koji članovi parlamenta iz redova SPS i SRS prekrše skoro uvek kada izađu za ovu govornicu.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a sledeći prijavljeni za diskusiju je Miloš Nešović.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, skraćenjem vremena za raspravu oko ovog vrlo važnog zakonskog propisa, kao i onoga što nas očekuje u budućnosti, to je dokaz vaše brige za omladinu, a još gore je što je za skraćenje vremena za raspravu predlog dao prosvetni radnik. To je dokaz koliko je prosvetnim radnicima u dosadašnjem periodu bilo stalo do promene i do nove vlasti i koliko im je u budućnosti stalo za našu decu i našu omladinu. Mislim da je ovim celovitim zakonskim projektom poslanička grupa SPS-a, na inicijativu mladih socijalista i fondacije FONAS, predložila zaštitu maloletnika od ugrožavanja njihovog telesnog, duhovnog, duševnog i socijalnog zdravlja i razvoja, jer od davnina važi ona narodna "na mlađima svet ostaje". Pravo maloletnika na psihofizičko zdravlje čini zaštita od određenih poroka, a svako ima pravo da pravi raspored o važnosti ove zaštite i neko svoje viđenje bih izneo. Stavio bih na prvo mesto zaštitu od prodaje i nuđenja oružja zbog ugrožavanja fizičke bezbednosti; zatim zaštitu od upotrebe opojnih droga, sa psihoaktivnim uticajem; onda zaštitu od uticaja pojedinaca, grupa ili organizacija, odnosno kako smo ovde popularno nazivali, od sekti; dalje, zaštitu od upotrebe alkohola, cigareta i drugih duvanskih prerađevina; potom, zaštitu od kocke i automata za zabavu. Predlog zakona o zaštiti maloletnika podnet je prevashodno iz preventivnih razloga, pred najezdom destruktivnih pojava - alkoholizam, narkomanija, sekte, koje razorno deluju na omladinu. Predlog ovog zakona je pravovremen, izuzetno značajan, pošto u svom ekspozeu premijer oko omladine i sporta samo reče da su dosta političari sedeli na upravnim odborima i na svečanim tribinama, valjda je to vreme prošlo. To je tada bio kraj citata, a sada takođe ista slika na svečanim ložama, aktuelni političari u novom ruhu, na starim mestima, a omladina u navijačkom stampedu ruši sve pred sobom. Nikada nije bilo više nasilja na sportskim manifestacijama. Ukidanjem Ministarstva za omladinu i sport i pravnom zaštitom od strane ministra pravde, koji se sinoć ovde isplaka, još ni govornica se nije osušila, nad sudbinom naše omladine i njihove budućnosti, zaista je karakteristika da se ova vlada odrekla brige o omladini, koja je dosta brinula da je dovede na vlast. Ministar prosvete više brine o novim nastavnim programima i visokim školarinama, kako da udalji decu iz škole, a ne o nastavi i omladini. S obzirom da su zaštitom obuhvaćene sve osobe do navršenih 18 godina života, jasno je da se radi o školskoj omladini i da pored roditelja najveću odgovornost nose prosvetni radnici. Predlog ovog zakona je pre svega u interesu maloletnika i njihovog pravilnog životnog puta i budućnosti, a za to su odgovorni i odgovornost snose punoletna lica u svim sferama društvenog života. Moje mišljenje je da omladini treba osmisliti nov način života i delovanja i neka pozitivna iskustva koja se mogu predložiti ovom prilikom su, a koja treba da uzme u obzir, ako se formira, nacionalni savet, pre svega formiranje omladinskih sportskih škola u svim sportskim klubovima, sa uključivanjem velikog broja dece u njihov rad, a u cilju zdravstvenog osposobljavanja, razvijanja sportskog i takmičarskog duha, što će bitno uticati na odvajanje omladine od poroka. Imam primer za to. U Valjevu su formirane omladinska rukometna škola muškog i ženskog rukometnog kluba, zatim škola fudbala, škola odbojke i mogu da vam kažem da u ovim malim sportskim kolektivima je obuhvaćeno negde od 100 do 200 dece, što je zaista izuzetan uspeh, i oni ostvaruju izuzetno vredne rezultate. Zatim, pod dva, izgradnja sportskih objekata za masovni sport. Ovom prilikom hoću da navedem i sportski bazen u Osečini, sportsku halu u Mionici, gde će veliki broj dece i najmlađih koristiti i razvijati svoje zdravstveno stanje ... (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Evo, završavam. Takođe i jedno iskustvo. U prethodnom periodu smo u Valjevu preduzimali sankcije protiv određenih kategorija, zatvarali smo kafiće koji rade duže od propisanog radnog vremena, nismo davali dozvole za rad kafićima i kockarnicama, kao i salonima za zabavu u blizini škola, ali sve te mere koje su dale pozitivne rezultate, zbog svojih sankcija, su proglašene neustavnim. Gospodo poslanici, mnogima će biti smešno, ali mnogi od vas su bili Titovi omladinci, uključeni u tadašnje društvene organizacije, sportske organizacije, političke škole i da ne nabrajam, predložite i vi svoj način viđenja koji bi nacionalnom savetu za zaštitu omladine, koji treba da formira Republička vlada, pokušao da nađe rešenja za unapređenje zaštite psihofizičkog zdravlja maloletnika, jer je naš narod rekao - "bolje sprečiti nego lečiti". Na kraju, predlog bih dao, koji bi trebalo uzeti u razmatranje, pošto gospođa ministar ima razumevanja za ovu temu ...
Gospodine Muciću, već sam vas upozorila zbog prekoračenja vremena. Sedmi minut je.
Poseban problem je zaštita maloletnika od maloletnika i to ovom prilikom treba uzeti u razmatranje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović.
Poštovana gospođo potpredsednice Skupštine, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, cenjena ministre Matković, moram pre nego što budem govorio o zakonu da kažem da sam juče doživeo dva razočaranja. Prvo je - nisam mogao da očekujem da gospođa Milka, mislim da se preziva Marinković, predloži skraćene diskusije na pet minuta, s obzirom da je majka i s obzirom što sam očekivao da tu proradi onaj materinski instinkt, znajući da zakon sigurno neće biti usvojen, ali od 250 poslanika očekujem da govori o ovako važnoj temi makar po 10 ljudi, pa bi se neke stvari mogle čuti, naučiti. Ako se ne želi usvojiti ovaj zakon, mora se doneti drugi, sigurno od poslaničke grupe DOS-a, odnosnoVlade Republike Srbije. Drugo moje razočaranje je da sam juče, po ko zna koji put čuo takve pretnje od mladih ljudi ovde i shvatio sam da se problemi u Srbiji, za koje sam očekivao da će biti biološki razrešeni između partizana i četnika posle toliko godina, ne završavaju, da je to sudbina naše Srbije, i izgleda mi da ćemo sada to nastaviti po partijama, da vodimo takve mržnje, osvete i slično, što mislim da nije dobro. Za uspešan put u društvo razvijenih zemalja, pored prirodnih resursa koje Republike Srbija ima, mislim da su izuzetno bogati, pored privredne strukture koja takođe mislim da nije uništena, kako se ovde čulo, i mislim da mladi ljudi koji o tome govore nisu zapamtili neko vreme šta je Srbija imala, a šta ima sada. Prema tome, privredna struktura je takva, od preduzeća do preduzeća, od delatnosti i sfere, do sfere, negde je bolja negde lošija, ali mislim da ne možemo govoriti o tome da je potpuno uništena. Jednu racionalnu politiku treba da karakteriše i ključ uspeha je u mladim, talentovanim i snažnim ličnostima, koje su formirane u ovom društvu i na ovim prostorima. Ukratko rečeno - samo mlade, zdrave, fizički i duhovno, snage mogu ovo društvo voditi u prosperitet. Naravno, u formiranju ličnosti u svakoj sredini, pa i u našoj, učestvuje pre svega porodica, škola, društvena sredina, ali vam mogu reći da porodica ne može ništa učiniti, niti može učiniti škola, ako se ne obezbede određeni uslovi u društvenoj sredini. Pamtim neko vreme kada su srednjoškolci, gimnazijalci do 20 časova mogli da budu van kuće, na ulici, u bluzama, sa kapama na kojima je bio znak razreda i odeljenja, znači obeleženim kapama, i posle toga vremena su morali da idu kući. Zato i kažem da roditelji ne mogu ništa učiniti ukoliko ne postoje uslovi u društvenoj sredini. Zbog toga mislim da je vreme i da je predloženi zakon i te kako važan. Mislim da je ovaj zakon o zaštiti maloletnika mnogo važniji od svih zakona koje smo do sada doneli. A, kad ovo govorim, reći ću i nekoliko činjenica. Kod mene u Kraljevu, koji je mali grad, ima 125.000 stanovnika, 24. aprila, slušam izveštaj inspektora koji se bavi krujumčarenjem droge, da se u Kraljevu godišnje uhvati oko 130 učenika koji krijumčare drogu, da je u svaku srednju školu ušla droga, a da se u nekim osnovnim školama zna da se droga upotrebljava. Prema tome, zakon o zaštiti maloletnika je dobar. Rekao bih da bi trebalo da bude još restriktivniji, ali vi ćete reći da mi je neko vreme prošlo pa mogu tako da govorim. Inače, moram da kažem još jednu stvar - da imam utisak da ovde treba angažovati i jedan tim kompetentnih stručnjaka, jer mi koji sedimo ovde u ovoj sali ipak se bavimo politikom, često smo u svojim partijskim strankama, na Skupštini, i malo gospodo imamo vremena da znamo šta nam deca rade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, očigledno je da rasprava koju vodimo o zakonskim predlozima opozicione Socijalističke partije pokazuje i nama u ovoj sali, a i čitavom gledalištu pred malim ekranima, da ako vas u ovom momentu predsedavajući ove sednice upita da li je danas sreda, da ćete iz DOS-ovske discipline izglasati da je danas utorak, 22. 5. leta gospodnjeg 2001.godine, sreda. To i nije sporno, kolege poslanici, za sve nas, nije pogotovu za nas koji smo u opoziciji. To je vaša nadmoć, koja može u ovom domu sve, to mi socijalisti najbolje znamo. Ali, kad je reč o ovom zakonskom predlogu, o zaštiti maloletnika, hteo bih da vas zamolim, da vam sugeriram da se bar o problemu koji ovaj zakon o zaštiti maloletnika tretira, ne izjašnjavate kao da on ne postoji, te da ovaj zakonski predlog ne satanizujete, jer to ni zakon, ni oni na koje se on odnosi, ne zaslužuju, a ni oni koji su ga podneli. Ovaj zakonski predlog treba da unese red u najosetljiviji deo našeg društva, u najranjiviji deo našeg društva, a to su maloletni građani. Zato zaštita maloletnika od ugrožavanja njihovog telesnog, duševnog i socijalnog zdravlja treba da naiđe na razumevanje i kod vas, poštovane kolege poslanici DOS-a. Nikada, kao u ovim mutnim vremenima, nije potrebnije pokušati zaštitu maloletnika od upotrebe alkohola, duvana i duvanskih proizvoda, od korišćenja opojnih droga i lekova sa psiho-aktivnim delovanjem, kao i pogubnog delovanja raznih sekti. Ono što reguliše ovaj zakonski predlog sigurno će pozdraviti svi roditelji i svi vaspitači, od učitelja, preko nastavnika, do profesora srednjih škola, pozdraviće jer im zakon sam po sebi nameće potrebu da na ovu temu razgovaraju i sa decom, i sa roditeljima. Znate, poštovane kolege, iz vaših sredina sigurno niz problema na koje nailaze nastavnici osnovnih i srednjih škola danas, ili ovih dana, kada vode đake na ekskurziju, sa kakvim se problemima susreću kad je u pitanju pušenje i alkohol. Činjenica je da 23% dece starosti od 11 do 15 godina puši, kako kažu podaci UNICEF-a, jer to smo i mi u subotu dobili, nešto slično što je kolega već citirao, da dve trećine 15-godišnjaka ima iskustva sa alkoholom, ili da se preko 20% učenika osnovnih škola probalo neku vrstu droge, da se 30 hiljada Beograđana, uglavnom mladih, jer niko, nažalost, ne doživi pozno doba, intravenozno drogira, i najzad, da se mesečno sa Kosova distribuira četiri tone droge širom Evrope, pa i kod nas. Zar to nisu dovoljni razlozi, zar podaci UNICEF-a, poštovane kolege, poslanici iz DOS-a, za vas ne predstavljaju ništa, da se ovaj zakon razmotri na jedan dostojanstven način, da se na ozbiljne članove u njemu ne stavljaju sramotne i neozbiljne primedbe, kao što je bilo i juče, a kao što se delimično čini i danas. Da je ovaj zakon, u ovoj ili nekoj drugoj formi neophodan, potvrđuje i ono što je u nedeljnom broju donela "Politika", iz usta policajca zaduženog za šest osnovnih škola, ovde na Vračaru, a zadužen je upravo za drogu. Prema njegovom kazivanju, dok je pre NATO bombardovanja u ovih šest osnovnih škola bilo samo nekoliko učenika koji su duvali travu, odnosno vutru u njihovom žargonu, a da sada ne može iz sedam osmih razreda da izdvoji nekoliko onih koji ne duvaju vutru. Jasno je koliko je važno da se baš danas razmatra ovaj zakon. Donela je vaša "Politika" od nedelje i to da sve nas treba da uhvati panika od rezultata i razmere problema droge. Uzima se svašta, od ekstazija, preko anfetemina, do školskog piva, u žargonu "apaš", a to vam je pivo sa desetak tableta apaurina. Ima li još vremena za čekanje i zakon iz ove oblasti da čeka neka druga vremena? Tvrdim da nema, i sigurno je da nema, poštovane kolege. Da je Vlada imala sluha za ovaj problem i da misli da na jednom mestu treba zakonski urediti ovu oblast, ona je od trenutka kad je naš zakonski predlog ušao u proceduru, a to je 23. mart, mogla da pripremi nov zakonski predlog i mi socijalisti bi za taj zakonski predlog sigurno glasali. Mogla je, a može i nadalje resorno ministarstvo da predloži bar neke mere iz zakona i time umanji probleme koji nastaju kod mladih ispod 16 godina upotrebom alkohola, duvana i droge. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, Predlog ovog zakona o zaštiti maloletnika prvi je ozbiljniji pokušaj da se celovito, a ne segmentarno, normativno uredi ova veoma važna materija. To je veoma važna materija jer se odnosi na najbitniji i najznačajniji deo društva, na decu i na mlade. Istraživanja pokazuju znatno brži rast maloletničke delinkvencije u odnosu na porast prestupništva punoletnih lica. Ovaj predlog zakona ima pre svega preventivnu ulogu pred najezdom destruktivnih pojava, kao što su: kocka, droga, sekte, alkoholizam i druge slične pojave, koje razorno deluju na mlade ljude. Treba imati u vidu i ogromnu štetu, i za pojedince, i za društvo, od ovih devijantnih društvenih pojava. Ovim zakonom učinio bi se snažan korak u eliminisanju ili bar ublažavanju maloletničkog kriminala, koji je i te kako bolan za sve porodice koje se susreću sa ovim problemom, i za društvo u celini. Ne mogu i ovoga puta da ne istaknem ulogu zapadnih zemalja, zapadnih sila, u podsticanju svih ovih štetnih društvenih pojava. Uvođenjem sankcija i svekolikog embarga podstaknute su ove pojave i sigurno je da nam Zapad sve ovo vreme, svih ovih 10 godina, uglavnom donosi te negativnosti. I ono što je zanimljivo i za druge zemlje u tranziciji, Zapad ne podstiče ekonomski razvoj, ne donosi bolji društveni život, ali drogu, sekte, vrlo uspešno transportuje na sve zemlje u tranziciji. Sam predlog zakona je veoma koncizan, precizan i jasan. Već u drugom članu definišu se prava na zaštitu maloletnika od upotrebe droge, alkohola, kocke i svih drugih negativnih pojava. Četvrti član bliže definiše zabranu korišćenja cigareta i duvanskih proizvoda. Jedanaestim članom maloletnim licima nije dozvoljen boravak u objektima gde se organizuje kocka, u dvanaestom se govori o tome da nije dozvoljeno zadržavanje maloletnih lica do 16 godina u vreme od 00 do 05 časova, a kada je reč o koncertima i sličnim manifestacijama to je dozvoljeno i tu su jasne razlike. U članu 13. se govori o tome da nije dozvoljeno učešće maloletnika do 16 godina u manifestacijama komercijalno-propagandnog karaktera, kao što su izbori lepotice. Svi znamo vrlo dobro koliko je to degutantno i koliko je to deplasirano kada se pojave, navodno, lepotice od 13 - 14 godina na ovim manifestacijama. U članu 16. zabranjuje se delovanje pseudoverskih i pseudofilozofskih sekti, koje putem mentalnih manipulacija mladima stvaraju psihičku i fizičku zavisnost ovih lica, u cilju njihovog iskorišćavanja. I šta je loše u svim ovim normama - ama baš ništa. Ovim predlogom zakona predvideli smo i obrazovanje nacionalnog saveta za zaštitu omladine, sa tačno definisanom ulogom. Nacionalni savet formirala bi Vlada Srbije, koja bi svojim aktom uredila sastav, organizaciju, uslove i druga pitanja od značaja za rad ovog saveta. Predlog zakona ima i kaznene mere, što svaki ozbiljan zakon, sa ovakvim sadržajem, treba da ima. Naravno, za realizaciju ovog zakona potrebno je uključivanje svih relevantnih društvenih institucija u oblasti obrazovanja, zdravstva, socijalne politike, informisanja, kulture, a smatram da ovaj zakon treba što pre usvojiti, jer je od višestrukog značaja. Nema vremena za odlaganje, jer droga, sekte, alkoholizam prosto haraju po našim gradovima. Nema ničeg restriktivnog prema mladima. Postoje samo jasne sankcije za one koji učestvuju u svim ovim razarajućim negativnostima, a što je i normalno za svako društvo koje pretenduje da neguje zdravu i mladu populaciju. Zakon treba prihvatiti, jer je u interesu svih građana Srbije, jer omogućava da se na jedan zakonit i legalan način deluje protiv velikih zala kao što su pre svega narkomanija, sekte, ali i druge negativne pojave. Na kraju, kada je reč o jednoj sličnoj priči ovde u Skupštini, o 10 godina vladavine SPS-a, mislim da predstavnici nove vlasti treba da se okrenu pre svega sami sebi, jer svi dopunski izbori koji su održani ovih nedelja jasno pokazuju da SPS svuda dobija. Jeste, negde dobije i neka druga stranka koja se distancirala od DOS-a.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
Poštovani narodni poslanici, izuzetno mi je drago što ovaj zakonski predlog stiže od strane poslaniče grupe SPS-a, jer eto posle 12 godina konačno su se i socijalisti setili problema maloletnika i maloletničke delinkvenicije. Slušajući obrazloženje gospodina Ružića kao predlagača, izgleda da su postali i religiozni. Ipak postoji jedan mali problem: ovde se ne radi o zaštiti maloletnika, već o jeftinoj socijalnoj demagogiji. Većina odrednica koje se tretiraju ovim predlogom zakona, tretiraju se drugim zakonskim aktima. Većina postupaka koji se sankcionišu ovim predlogom zakona, sankcionišu se drugim zakonskim aktima. Tu pre svega mislim na: Zakon o društvenoj brizi o deci, Zakon o oružju i municiji, Zakon o javnom redu i miru, Zakon o prekršaju i Krivični zakon. U članu 4. kaže se da na javnim mestima maloletniku nije dozvoljeno korišćenja alkoholnih pića i opojnih droga. Ni po postojećim zakonima, koje sam naveo, to nije dozvoljeno osim ako u proteklih 12 godina niste primenjivali drugačiju praksu. U članu 6. kaže se da licu za koje se zna ili se utvrdi da je maloletnik nije dozvoljena prodaja, davanje ili nuđenje oružja. Pa ni po postojećim zakonima koje sam naveo to do sada, a ni sada nije dozvoljeno, osim ako u proteklih 12 godina vi sami niste primenjivali drugačiju praksu. U članu 11. se kaže da maloletniku nije dozvoljen boravak u objektima u kojima se organizuje kocka. Pa ni po postojećim zakonima koje sam naveo to nije dozvoljeno, osim ako u proteklih 12 godina niste primenjivali drugačiju praksu. Posebno zanimljiv za mene je član 16, u kome se govori o zabrani delovanja pseudoverskih i pseudoisceliteljskih sekti. To je vrhunac vašeg licemerja. Od 1990. pa do danas lakše je bilo registrovati pseudoversku sektu, kao punopravnu versku organizaciju, nego izvaditi ličnu kartu u Sekretarijatu unutrašnjih poslova. Vi ste u srpskom zakonodavstvu u istu ravan stavili Srpsku pravoslavnu crkvu, Islamsku versku zajednicu, Rimokatoličku crkvu sa jogi letačima, sa satanistima, sa raznim ostalim destruktivnim pseudoverskim sektama. Neke od njih ste čak i medijski promovisali. Podsetiću vas na drugaricu Jaru Ribnikar. Ovih 12 godina ste pospešivali rad verskih sekti u ovom društvu i ovoj državi, a sada govoriti o njihovom pogubnom uticaju. Nije tačno da pravna regulativa ne može da se promeni zbog zapadnoevrpskog zakonodavstva i zakonodavstva EU. Pogledajte kakav je zakon o veri Grčke, pogledajte u kakvom statusu je samozvana Sajentološka crkva u Nemačkoj, a u kakavom statusu je u Srbiji. Ko je to sajentolozima u Srbiji do sada dozvolio? Znate, kada govorimo o zaštiti maloletnika, govorimo o negativnom uticaju na njihovu socijalizaciju. To nisu samo alkohol, droga, kocka, sekte, pornografija. To je pre svega očajan sistem vrednosti. Očajan sistem vrednosti koji je u ovoj državi pravljen 12 godina, a koji nije pravio DOS, koji nije pravila DSS. To su pravili oni koji su bili na vlasti. Sistem vrednosti u kome su maloletnicima uzori turbofolk zvezde, kriminalci ili vidovite Zorke. To se ne može promeniti jednim zakonsim predlogom, a pogotovo ne može promeniti nešto što je socijalna demagogija, jeftina socijalna demagogija. To se menja sistemskim, korenitim reformama. Tu pre svega mislim na reforme u oblasti školskog sistema, reforme u oblasti odnosa crkve i države i Zakona o veri i verskim organizacijama, o reformama celog sistema vrednosti. To je, nažalost, posao koji će dugo potrajati. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega Zlatan Jovanović. Replika, izvinite.
Poštovani predsedniče, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega moram da kažem da je osnovna funkcija ovog zakona zaštita maloletnika od ugrožavanja njihovog telesnog, duševnog, duhovnog i socijalnog zdravlja i razvoja. Što se tiče izlaganja mog prethodnika, moram da kažem da je grešaka svakako bilo, ali moram da istaknem da mi kao politički misleći ljudi na greškama možemo i da se naučimo, a što kod vas ne vidim kao karakteristiku. Što se tiče nekih promocija gospođe Jare Ribnikar i njene sekte, moram da kažem da je u toj promociji pre svega učestvovala jedna pratija od koje smo se mi odavno distancirali. [[Žagor u sali.]] Takođe, moram da se nadovežem na još jedno izlaganje jednog prethodnika koji je pomenuo neustavan karakter ovog zakona. U članu 41. Ustava Srbije, na koji se poziva i Vlada, stoji: "Jamči se sloboda veroispovesti, koja obuhvata slobodu verovanja, ispovedanja vere i vršenja verskih obreda. Verske zajednice su odvojene od države i slobodne su u vršenju verskih poslova i verskih obreda. Verska zajednica može osnivati verske škole i dobrotvorne organizacije, a držva može materijalno pomagati verske zajednice". U našem zakonu, a pre svega u članovima 15. i 16. nigde se ova ustavna odredba ne krši. Dakle, u članu 15, a ovo govorim zbog javnosti, ne pre svega vama, kaže se da se zabranjuju oni vidovi verskog učenja ili njegove primene, kojima se ugrožava i povređuje telesno, duhovno i socijalno zdravlje i razvoj maloletnika, pod verskim učenjem ili njegovom primenom iz stava 1. ovog člana podrazumeva se propagiranje verske netolerancije, verske, nacionalne mržnje i isključivosti, povreda interesa javne i lične bezbednosti, javnog reda, zdravlja i morala, uloge porodice i zaštite prava i slobode drugih ljudi. A to je u potupnosti u skladu sa Ustavom RS. Takođe, u članu 16. zabranjeno je delovanje pseudoverskih, pseudoisceliteljskih i pseudofilozofskih sekti koje putem mentalnih manipulacija mladima stvaraju psihičku ili fizičku zavisnost ovih lica u cilju njihovog iskorišćavanja. Moram da kažem da je ovo u skladu sa Ustavom RS. Jedan od mojih prethodnika, kolega Hristodulo, je nazvao verske zajednice... (Predsednik: Vreme.) ... odnosno nas je optužio da smo rekli da pežorativno nazivamo verske grupe, zajednice, verskim sektama. Mislim da je to vrlo opasna teza, ali kasnijim javljanjem ću obrazložiti zašto. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mišljenja sam da je ova oblast veoma značajna za pravilan razvoj mlađih kategorija i da bi je trebalo regulisati kvalitetnim predlogom zakona. Ono što mi se ne dopada je želja većine poslanika DOS-a da raspravu svede na onu minutažu koja potcenjuje svaki ozbiljan pristup ovom problemu. Uticaj Evrope i njenog pomodarskog ludila na našu decu je veoma veliki. Nije sve što je Evropa pozitivno. Ima puno stvari koje bi i sama Evropa iskorenila, samo kada bi to mogla. Koreni zla i devijantnih pojava duboki su i kada zlo ovlada, teško je posle boriti se protiv njega. Činjenica je da nam deo deceuživa drogu, alkohol, da nam deo dece živi po ugledu na junake američkih i zapadno-evropskih filmova. Data im je sloboda, ali im nije sve na korist, a sa svojim životom kuda će i gde bi? Razaranje srpskog nacionalnog bića uveliko je započelo uplivom raznih sekti od kojih nijedna nije starija od 200 godina. Uticaj na mlade, nedostatak nacionalne svesti, rasturanje pravoslavnog stada, jedan je od glavnih zadataka Evrope i Amerike. Potčiniti ceo svet njihovim ciljevima, njihovim pravilima, sredstva koja se pri tom koriste su precizno isplanirana i određena. Mnogi od vas su strasni zagovornici evropeizacije Srbije, mnogi od vas više vole Evropu nego svoju zemlju. Uveliko ste eksploatisali decu u političke svrhe, zloupotrebili ih pričajući im bajke o Evropi. Zanimljiva je priča jedne Amerikanke, koja je, boraveći u Crnoj Gori i družeći se sa Crnogorkama, rekla - sve vreme sam se osećala kao Ciganka među kraljicama, aludirajući na prekrasnu srpsku nošnju, protkanu bogatom srpskom istorijom. Nemamo mi čega da se stidimo i imamo puno toga da ponudimo našoj deci. Trebalo bi učiniti sve da kod njih očuvamo i razvijamo patriotski duh i iskrenu ljubav prema otadžbini, da odnegujemo generacije koje će biti ponosne na pripadnost srpskom narodu. Deo vaspitanja je i u porodici i u školi. Nije dovoljno samo govoriti da je droga zlo, da je alkohol zlo, da pornografija ne doprinosi razvitku zdrave ličnosti. Odgovornost nas starijih je evidentna i svi ćemo učiniti mnogo ukoliko i svojim primerom budemo sjali tako da taj naš sjaj obasja i našu decu. Sve nam je Bog dao na slobodu, ali nam nije sve na korist, niti nama, niti našoj deci. Mišljenja sam da će DOS i u ovoj oblasti destruktivno i pogubno delovati, kao što već uveliko deluje u svim sferama društva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a posle njega Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, slušajući izlaganja nekih prethodnika, zaključio sam da svi ovde nismo dobili isti tekst predloga, jer su neki poslanici govorili o sankcionisanju maloletnika, neki su govorili o oporezivanju maloletnika, a to nigde ovde nisam pročitao. Naime, ono što sam shvatio iz ovog zakona jesu sankcije, ali za one koji zloupotrebljavaju maloletnike, za one koji žele da izvuku materijalne koristi na nesreći drugih, prvenstveno maloletnika. Takođe, prvi put sam danas čuo od jednog poslanika DOS-a da se sekte nazivaju malim verskim zajednicama. Zamolio bih ovu skupštinsku većinu - DOS da se o ovome izjasni i da svoj stav, zvaničan stav DOS-a, da li se sekte u ovoj državi smatraju malim verskim zajednicama i na taj način prihvataju kao legalne i kao ostale verske zajednice, ili se radi o nečem drugom. Ovaj zakon smatram veoma ozbiljnim i zato ne prihvatam ovako a priori odbacivanje ovog predloga koji je pred nama. Ozbiljan je jer se odnosi na maloletnike, na jednu društvenu grupu koja je psihofizički još uvek nedovoljno zrela da može sama da rasuđuje, donosi odluke i da snosi posledice tih odluka i odgovornosti. Zbog toga treba ovaj predlog pažljivo razmotriti i pokušati da se dođe do jednog rešenja koje će biti prihvatljivo za sve poslanike, ali i za kompletnu društvenu zajednicu, odnosno državu Srbiju. Po mom mišljenju, ne treba a priori odbaciti predlog koji je došao iz neke opozicione grupe, samo zbog toga što je potekao iz te grupe. Smatram da bi, prvenstveno Vlada Republike Srbije, trebalo da na osnovu ovog zakona i drugih propisa koji su u upotrebi, izvrši jedno sažimanje, da izvuče ono što je bitno, što je novo, što nije obuhvaćeno dosadašnjim propisima i da, na kraju krajeva, napravi jedan zakonski predlog koji bi kompletno obuhvatio ovu populaciju maloletnika i da taj zakonski predlog uđe u skupštinsku proceduru. Smatram da je najbolje da se na jednom mestu, u jednom zakonskom projektu nađu sva dela koja dodiruju ovu društvenu grupu, grupu maloletnika. Očigledno je i nesporno je da neke stvari, koje su sadržane u ovom predlogu, već postoje i već su propisane u drugim zakonskim propisima. Prema tome, ovaj zakon ima nekih suvišnih stvari. Čini mi se, neke stvari nisu sadržane ni u drugim propisima, a nisu ni u ovom zakonu koji je pred nama. Zbog toga bi trebalo ovaj zakon, od strane Vlade, pregledati i sagledati njegove veze sa drugim propisima i sve to Vlada da obradi i podnese ovoj skupštini, kao jedinstven projekat, na usvajanje. Ono što nedostaje ovom predlogu, možda grešim, čini mi se da nema ni u jednom drugom propisu, to je zaštita maloletnika od zloupotrebe u političke svrhe. Smatram da je u ovoj zemlji u prethodnom periodu bilo dosta zloupotreba od strane kako pojedinaca političara, tako i političkih stranaka. Prvenstveno je u ovome prednjačila aktuelna vlast, odnosno dosadašnja opozicija koja je koristila maloletnike, decu iz srednjih škola, iz osnovnih škola, u svoje političke svrhe. Ja ću navesti jedan primer početka oktobra prošle godine, kada me je na Ibarskoj magistrali, tačno u ponoć, zaustavila grupa dece. Oni su blokirali saobraćaj, oni su napravili kilometarsku kolonu vozila, navodno iz protesta zbog nepriznavanja izbornih rezultata. (Predsednik: Vreme.) Na moje pitanje, ko je odgovoran za to, ko je organizator, sa kim mogu razgovarati da bih prošao, odgovorili su mi da nema organizatora i da su oni samoinicijativno to uradili. To se desilo kod Lazarevca, koji je udaljen nekoliko kilometara od magistrale, u ponoć je grupa dece uzrasta osnovne škole, mlađih od moje dece, bila na magistrali. Smatram to zloupotrebom dece i smatram da bi i taj segment trebalo u nekom zakonskom projektu obraditi i obuhvatiti. Inače, ne znam u kom dosadašnjem i postojećem zakonu je sankcionisana prodaja alkohola maloletnicima, sankcionisana prodaja cigareta maloletnicima, u kom zakonu su predviđene sankcije za one koji vrše tu prodaju i na taj način ostvaruju materijalnu korist? Smatram da su to odredbe koje moraju neizostavno ući u neke naše propise i moraju se primenjivati. Neke odredbe koje se tiču ovog predloga su sadržane u nekim propisima, ali ruku na srce, nisu primenjivne ili bar nisu dosledno primenjivane u prethodnom periodu. Trebalo bi ih, normalno u narednom periodu, primenjivati vrlo rigorozno. Podržavam kaznene odredbe ovog zakona, jer su one prvenstveno preventivne, znači imaju preventivni karakter za one koji vrše prodaju svih ovih navedenih sredstava o kojima je reč u ovom predlogu. Da zaključim, smatram da Vlada treba, ako već imamo činjenicu da većina neće prihvatiti ovo, ovaj zakon da uzme u obzir, da ga preradi, dopuni i sa jednim jedinstvenim, celovitim predlogom izađe pred Narodnu skupštinu.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo često je slučaj, bar tako je u Nišu, da pripadnici raznih verskih sekti, kako neko reče malih verskih zajednica, obilaze stanove građana Niša nudeći im propagandni materijal i vrlo agresivno pokušavaju da objasne svoje, kako oni kažu, učenje. Žrtve takvih nasrtaja su najčešće maloletna lica, jer najlakše se primaju na one lepe bajkice, pričice, slikovnice koje oni nude toj deci i nisu dovoljno sposobni da uoče šta je tu dobro, a šta je loše za njih. To nije jedina opasnost koja vreba maloletna lica. Slučajno živim pored jedne osnovne škole u Nišu i školsko dvorištete škole je zagađeno špricevima, iglama i potpuno je jasno da deca već u najranijem detinjstvu, sa nekih 10, 12, 13 godina počinju sa zloupotrebom lekova i droge. Marihuana je postala već uobičajena stvar na školskim odmorima, na žurkama, na zabavama. Skoro sva deca upotrebljavaju ovu, kako neki kažu, laku drogu, a mislim da ovakvih droga zaista nema. Pušenje je već nešto na šta smo svi navikli. Deca puše od najranijeg detinjstva, roditelji čak više i ne zabranjuju, kao što je to nekada bilo kada smo mi bili mladi i mali, da je to bilo pre svega sramota zapaliti pred starijim, a danas je to uobičajena pojava. Kafići su prepuni dečaka i devojčica koji umesto limunada piju tekilu, votku i druga pića koja nemaju jak miris, tako da mogu da prikriju upotrebu tih alkoholnih pića, a niko se nije čak ni potrudio da proveri ko koliko ima godina kada donose alkoholno piće. Narodni poslanik Srpske radikalne stranke Zlatan Jovanović je već govorio o političkoj zloupotrebi dece. Zameram što u ovom zakonu nema i takve odredbe. Statutom Srpske radikalne stranke je predviđeno da maloletna lica ne mogu biti članovi stranke, ali u prethodnom periodu smo imali više primera i više demonstracija, štrajkova, kada su upravo maloletna lica zaustavljala proces nastave i danas imamo sigurno velike posledice što školska godina po mnogima nije bila regularna, ni prošle, ni ove godine, ni u ranijem periodu. Mislim da treba štititi prava maloletnih lica od političkih zloupotreba i zloupotreba polutičara, a neke političke stranke su zaista agresivnije i od verskih sekti. S druge strane, mislim da je u članu 21. prestrogo da se uvodi kazna za prekršaj za maloletna lica mlađa od 16 godina, ako bez pratnje staraoca posle 00 sati budu na nekom javnom mestu. Ne znamo prvo koje je to javno mesto, kakvi su to koncerti i priredbe koje su priređene za takvu populaciju, znači, za decu mlađu od 16 godina, ali zaista ako ta deca nisu pod dejstvom droge, ako nisu pod dejstvom alkohola, ako ne narušavaju red i mir, zašto ne bi bila na nekom javnom mestu, a javno mesto je i parkić ispred zgrade gde deca u letnjim vrućinama često i do 01, pola dva, prekraćuju vreme ili su na neki način pod pažnjom svojih roditelja koji vide sa terase svojih zgrada itd. Tomislav Nikolić je već o tome govorio da ne možemo uvesti obavezu policajaca da uvek proverava gde si bio, da li si bio na koncertu ili si bio na nekoj priredbi koja je priređena za maloletna lica, već mislim da ne treba praviti ni zatvore, ni stege, treba dozvoliti jednu slobodu omladini. Nisu oni više tako ni naivni sa 16 ili 15 godina, kao što smo možda mi bili. Većina njih zna da vodi računa o sebi. Mislim da treba samo strožije nadzirati i kažnjavati ono što direktno ugrožava omladinu, znači ono što direktno može da joj šteti. O štetnim posledicama upotrebe narkotika, naročito kokaina, ne moramo daleko da idemo. U našoj okolini to možemo da primetimo. Širom Beograda, danas je to kult droga, danas to šmrkću i ljudi koji se bave najrazličitijim zanimanjima. Možda je upravo ono što je Zlatan Jovanović, poslanik Srpske radikalne stranke, maločas rekao, najbolje iz svega ovoga izvući ono što je najkvalitetnije, urediti to na jedinstven način i sve ono što je predviđeno u Krivičnom zakonu, u Zakonu o prekršajima, posebno istaći u posebnom zakonu o zaštiti maloletnika i mnogo strožije kažnjavati prekršioce koji krše zakon u odnosu na maloletnike, nego na ostala lica koja mogu svesnije daa razmišljaju o posledicama štetnosti svega ovoga što je u zakonu navedeno.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o zaštiti maloletnika, koji predlaže Socijalistička partija Srbije, kao poslanik Srpske radikalne stranke smatram da nije najbolji, ali smatram da je ideja dobra, jer današnji problemi kod maloletnika i uopšte kod tog uzrasta dece do 18 godina, koji su iz dana u dan sve očigledniji, moraju zabrinuti narodne poslanike u ovoj skupštini da o tome raspravljaju i naravno da iz takvih rasprava se donese jedan zakon koji bi zaista bio takav zakon koji bi uistinu štitio maloletnike, a u isto vreme imao i takve zakone koji bi zaprećivali pritiske, odnosno ono što maloletnici trpe od nas odraslih i od društva. Samim neprihvatanjem da se raspravlja o ovom problemu DOS-ovska većina pokazuje koliku ima brigu o ovoj deci i moram ovde da kažem da se verovatno većina DOS-ovskih poslanika nije snašla u ovom zakonu. Ovaj zakon se ne odnosi na njih. Odnosi se na zaštitu maloletnika, jer ovde u ovom zakonu se ne govori da je zabranjeno pušiti, da je zabranjeno piti alkohol, da je zabranjeno kockati se, da je zabranjeno upotrebljavati opojnu drogu, da je zabranjeno ugrožavati druge poslanike ili druge građane koji su u kontaktu sa DOS-ovskim poslanicima. Ne zabranjuje se ovim zakonom ni nošenjeheklera u automobilima, kao što to nose naši ministri. Dakle, uticaj pojedinaca kao što je Vladan Batić ne treba da bude presudan u odbijanju ovog zakona. Treba da raspravljamo o ovim odredbama i o ovim članovima koji su pred nama, a da pridošli ministar kroz institucije sprovede ovaj zakon. Naravno, kada parlament, zakonodavni organ, takav zakon predloži. Siguran sam da uticaj Zapada uopšte na prostore srpske države i Savezne Republike Jugoslavije ima i odraz na štetne posledice u odgoju i vaspitanju naše dece. Siguran sam da taj novi imidž Zapada, štetno utiče i deluje, što se može videti danas, ovde za govornicom, od pojedinaca iz DOS-ovske većine, koji su afirmativno govorili o onome od čega treba da štiti ovaj zakon. Govorili su o malim verskim zajednicama, a dobro znamo da sekte danas u našem društvu čine velika zla, pojedine sekte, kao što su Hare-Krišna, Jehovini svedoci itd. Oni koji nisu bili u situaciji da se susretnu sa tim zlom, verovatno pripadaju takvim sektama, pa zbog toga danas i afirmativno govore o tome. Takve sekte, kao što su ove dve o kojima sam sada pričao, odnosno apostrofirao, su isto tako kobne kao što je koban NATO agresor. Otuda smatram u interesu zaštite, ne samo naše maloletne dece, već i zaštite države, kulture i prosvete, moramo voditi računa kakve ćemo sve organizacije registrovatii kome ćemo dozvoliti i organizovani rad u našem društvu, a pre svega kad se tiče maloletnika i tu moramo voditi računa da ne mogu da se uključe u takve aktivnosti. (Predsednik: Vreme.) Ne kaznenim odredbama, već vaspitnim merama, koje očekujemo da ćemo imati u našem školstvu i u onim institucijama nižih uzrasta predškolskog vaspitanja. Nismo sigurni da ćemoto uspeti, s obzirom da znamo da su u predizbornoj kampanji, pa ovde i među vama, poslanicima, prosvetni radnici su svoju decu isturali u prve redove, boreći se za političke poene, što me jako podseća na šiptarske teroriste koji su to isto činili u vreme kada su oni tražili svoja prava, odnosno svoja neprava, putem maloletnika. (Predsednik: Molim vas da završite.) Gospodine predsedniče, ograničili ste jako malo vremena za ovakav zakon koji je važan, ne mogu u pet minuta sve da kažem, kako bi građanima Srbije bilo jasno ko je za zaštitu maloletnika, a ko je protiv.
Govorite brže.
Dakle, članovi, odnosno poslanici SRS moraju da iznesu ono što su naumili, a ako vi ne dozvolite za ovom govornicom da to kažem, ja ću morati da progovorim bilo gde.
To je već bolje rešenje, prekoračili ste vreme minut i po.
Dakle, bolje, ako sam već narodni poslanik, da mi dozvolite da do kraja kažem, da se ovim zakonom koji je ovde pred nama, jedno potvrdilo, a to je da briga o zaštiti maloletnika nije briga DOS-ovske većine, jeste briga predlagača koji nije u svakom slučaju ovaj predlog zakona dobro predložio, ali SRS i poslanici SRS smatraju da problem maloletnika treba da se stavi na dnevni red i da se o ovome ozbiljno pozabavimo u Narodnoj skupštini.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a posle njega Milan Marković.
Poštovano predsedništvo, gospođe i gospodo narodni poslanici, daleke 1997. godine, kao jedan od malobrojnih opozicionih odbornika u SO Požarevac, izašao sam sa inicijativom da zajedničkom odlukom svih odbornika pokrenemo akciju, uz pomoć opštinskih organa, da uklonimo pornografske časopise i materijale sa izloga kioska pored škola. Na žalost, ta inicijativa od odborničke većine SPS-a i JUL-a je bila odbijena. Postavio sam sebi tada pitanje - zašto? Takođe, zbog toga sam postavio sebi pitanje zašto baš SPS, zašto je potpisao ovaj zakonski predlog. SPS, koji je oživeo, a podsetićemo se da jedan način života je dopuštao da čak ovde zavlada jedna sekta, zvana - JUL. Ta sekta koja je nagrizala ovo društvo i ovaj društveni dohodak, ta sekta danas ne živi, ali ne zaslugom SPS-a, već zaslugom vremena koje je proteklo iz zrelosti ovog naroda, zaslugom 5. oktobra i izbornih rezultata od 23. decembra. Odgovor zašto baš SPS, nećemo svakako naći u jednoj činjenici da daleke 1992. ili 1993. godine, a setićemo se da juče nismo čuli ni od koga, čuli smo za TV Palmu, ali mi smo čuli takođe da je opet pod upravom SPS-a, nacionalna državna televizija RTS, da je emitovala porniće na Trećem kanalu. Najverovatnije je to bilo namenjeno baš ovim mladim ljudima koje želimo da štitimo ovim zakonskim predlogom. Naravno, odgovor na to pitanje dobijamo možda baš u ovoj našoj raspravi, koja ima nameru da blokira donošenje sistemskih zakona i ovom parlamentarnom opstrukcijom da otegne donošenje bitnih zakona koji će omogućiti rad malih i srednjih preduzeća, omogućiti promene, koje su preko potrebne u pravosuđu, kako bi se sankcionisalo upravo ono šta se želi ovim zakonom da sankcioniše. Odgovor na onu moju odborničku inicijativu dobio sam 6. oktobra od jednog čelnika SPS-a koji mi je rekao - morali smo svaku inicijativu manjine da odbijemo. Naravno, mi gradimo društvo gde takve inicijative nećemo odbijati, potvrdu imamo u radu ovog parlamenta i mnogim amandmanima koji suinkorporirani u zakonske projekte vlade, a naravno vama samo da kažem još jednu stvar - potvrdu vi dobijate izbornim rezultatima pre 20 dana u jednom selu u požarevačkoj opštini, u selu Brežane, gde smo imali dopunske lokalne izbore. Leva grupacija, parlamentarna grupacija, nije mogla da nađe svog kandidata, a ova ekstremna desna imala je svog kandidata i on je dobio osam glasova.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković, a posle njega narodni poslanik Anita Beretić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, iako potpuno svesni činjenice da mladima, kao jedna od socijalnih grupa našeg društva, ali i mnogim drugim grupama u našem društvu, treba dati podršku i pomoć u pravilnom razvoju, odnosno u jednom normalnom životu, moram reći da ovakav predlog zakona svakako ne ide u tom pravcu i nije odgovarajuće rešenje i ja ću glasti protiv njega. Imam tri grupe primedaba i praktično su dve opšteg karaktera, a jedna je samo da slikovito prikažem kako je sastavljen ovaj predlog zakona. Dakle, prva opšta primedba jeste da je ovaj predlog zakona o zaštiti maloletnika izrazito represivnog karaktera. To nije način na koji država treba da se obraća maloletnicima i to nije način da se ukaže, da se normira neko ponašanje maloletnika koji će dovesti do nekog željenog efekta. Ako pogledamo Predlog zakona, od ukupnog broja članova, najmanje polovina sadrži reči - zabranjeno je ili nije dozvoljeno. Ne znam za postojanje takvog pozitivnog zakona u našem pravnom sistemu, dakle, zakonakoji sadrži toliko odredbi - zabranjeno je, nije dozvoljeno. Prilikom tretiranja svake teme, represivne mere postoje kao neka krajnja instanca da bi se zaštitilo neko normirano ponašanje. Međutim, kada je reč o mladima i o usmeravanju neke socijalne grupe kako ona treba da živi, akcija treba da bude sasvim drugačija. Ona treba da bude pozitivna, da pruži motivaciju i mora da se zasniva na edukaciji. Mora da se zasniva na obrazovanju. Nema tog zakona koji će nekom mladom čoveku zabraniti da upotrebljava drogu ukoliko on misli da je dobra. Znači, mi moramo preduzeti mere koje su sasvim drugačijeg karktera, a to su te mere koje se tiču edukacije i motivacije. Dakle, moramo pokazati neki drugi put, ukazati na neki drugi pravac, kojim se čovek može razvijati, kako ne bi uopšte dolazili u situaciju da posežu za drogama, alkoholom i sl. Donositi zakon u kome ćemo reći da je to zabranjeno je zaista već nešto što je gotovo. To je priznavanje poraza. A, mi poraz ne smemo da priznamo. Druga opšta primedba se odnosi na kolege pravnike koji su radili ovaj predlog zakona. To je da praktično ovaj predlog zakona ne sadrži ništa drugo nego prepisane odredbe nekih drugih pozitivnih akata u našem pravnom sistemu, o čemu je govorila gospođa ministar, a i druge kolege. Zaista moram da ih pomenem, zbog javnosti, ne bi valjalo da se to ne zna. Dakle, sve je to već uređeno drugim propisima, Zakonom o braku i porodičnim odnosima, Zakonom o društvenoj brizi o deci, Deklaracijom o zaštiti i unapređenju prava dece u Jugoslaviji, Krivičnim zakonom Republike Srbije, član 132, Zakonom o javnom redu i miru, Zakonom o igrama na sreću. Tu je i Zakon o izdavanju publikacija, anaravno i Krivični zakon SRJ, koji tretira problem opojnih droga. Dakle, imamo situaciju da sve ovo već postoji i to kao celovita norma, ukoliko normu prihvatimo sa onim delom koji ima i svoju sankciju. To sve postoji i ne vidim zašto je poslanički klub, odnosno zašto naše kolege poslanici sada sve to izvlače iz nekih zakona i ovde nam predočavaju kao Predlog zakona kojim ćemo mi rešiti problem, koji zaista, nema nikakve dileme, postoji. I, na kraju, primedbu imam i na način kako to izgleda u samom zakonu. Mislim da je najgore za jednu državu da donosi zakone koji ne mogu da se sprovedu u praksi. Zakonodavac uvek mora da ima taj osećaj, istančan osećaj, da će ono što donese u parlamentuće imati odraz u stvarnosti i da će u stvarnosti i primeniti. Ako država ili zakonodavac donosi zakone koji se u životu ne primenjuju, koji u realnom životu nemaju odraza koji zakonodavac zahteva, onda država gubi autoritet. Pre ne znam koliko godina ova država je donela zakon kojim je zabranjeno pušenje u javnim i službenim prostorijama, kancelarijama, aerodromima itd. Vi dobro znate da se taj zakon apsolutno ni jednog jedinog dana nije primenjivao. To je sramota za državu. To je strano za državu. E, pazite, kakvo mi sad rešenje imamo u ovom predlogu koji smo dobili. Zaista ću navesti samo par članova. Npr. član 4. - na javnim mestima maloletniku nije dozvoljeno korišćenje cigareta. Maloletnikom se, po predlogu ovog zakona, tretira lice koje je mlađe od 18 godina. Zar zaista mislite da mi možemo usvojiti ovakav zakon i sprovesti ga, a da nam se ljudi ne smeju na ulici. U kom tom kafiću ćete vi zabraniti momcima od 18 - 17 godina dapuše? Kako ćete to uraditi. Znači, ne valja, i zbog toga, kada kažete da su stručnjaci uradili ovaj zakon, ti stručnjaci su izbacili iz vida ono što je najvažnije, a to je da se mora voditi računa o tome da zakon mora biti primenjiv. Dalje, kaže - zaposlenom maloletniku kod fizičkog ili pravnog lica koje se bavi prometom cigareta nije dozvoljeno da obavlja prodaju. Radna sposobnost se u ovoj državi stiče sa 15 godina. Znači, ni u jednoj trafici ne može raditi dete od 15, 16, 17 i 18 godina i prodavati cigarete. Znate, normalno, i sami da je to neizvodljivo. A o članovima 12. i 13. već su kolege govorile. Dakle, zbog svega ovoga svaka od ova tri dela koja sam izdvojio, svaki je dovoljan da glasam protiv ovoga zakona. Mislim da ovakav zakon ne bi smeo da se usvoji. Nije ovo način da se reši problem koji sigurno postoji. Način je sasvim drugačiji. To je jedan pozitivan pristup koji sam već pomenuo. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Anita Beretić.
Dame i gospodo, dozvolite mi da pre svega odgovorim na više puta izrečenu primedbu upućenu na moj račun, pošto mi je ozbiljno zamereno što sam izašla pred Skupštinu sa predlogom da se diskusija skrati na pet minuta. Za to sam imala više razloga. Kao prvo, smatram da je sam Predlog zakona ipak po svojoj suštini pre svega politički marketing stranke koja je već smeštena u političku prošlost, nadam se, u Srbiji. Kao drugo, ali za mene lično bitnije, jeste to što kao majka i kao profesorka svojih đaka, sa kojima sam provela 12 - 13 godina, ne želim da od onih koji su krojili moju sudbinu, moje porodice, sudbinu i položaj moje rođene dece i mojih učenika, da čujem više od pet minuta, a vrlo brzo sam se pokajala, jer je gospodin iz poslaničke grupe DOS, nakon mene imao još bolji predlog, dakle više od minuta ne želim da čujem ništa kao predlog čime bi zaštitili moju decu. Svoj trud kao majka, kao profesorka u školi, uložila sam da ih zaštitim od zaštite onih koji su vladali našim životima 12 godina. Što se samog zakona tiče, zaista mislim da je njegova prvenstvena namera da se na neki način ta nečista savest opere, što je u samom obrazloženju već vidljivo. Meni treba odgovor na pitanje - ko je kriv za drugi pasus u obrazloženju ovog zakona, gde se kaže da su teški životni uslovi, pad standarda i smanjene mogućnosti državi da deluje u socijalnoj i obrazovnoj sferi, usled embarga, kao svojevrsnog vida pritiska dela međunarodne zajednice na Srbiju itd. Ko je kriv? Ko je kreirao politiku koja nas je dovela u sukob sa celim svetom, koja je osiromašila svaku našu porodicu, koja je ruinirala obrazovni sistem, na koji se tako pozivaju i gde dalje, takođe u obrazloženju stoji, da se ovim predlogom zakona o zaštiti maloletnika u interesu svih građana Srbije popunjava deo zakonodavnog prostora koji državi, ali i roditeljima i prosvetnim radnicima daje pravo, obavezu i mogućnost da na zakonit i legalan način deluju protiv sva tri zla. Koja ozbiljna država to ne bi radila? To nije radila naša država, na žalost, u poslednjih 12 godina. Koja ozbiljna porodica to ne bi radila? Na žalost, mnoge naše porodice to nisu radile, jer su bile ruinirane siromaštvom i teškim životom. Koja to pametna i odgovorna škola ne bi radila? Naša nije radila. Naša škola je, počev od osnovne pa na svim nivoima, pre svega govorim za osnovnu školu, jer sam tamo provela 13 godina, je pre svega jedna ideološka škola sa svojim direktorima koji su, na žalost mnogi, odnosno pod njihovim patronatom je rađeno sve ono što je rađeno, o čemu se ovde dosta juče i danas govorilo - zašto su nam škole postala mesta gde se diluje drogom, zašto, kad imamo tako odgovorne rukovodioce u školama. Da ne idemo na neke druge instance. Istovremeno predlagači ovog zakona nisu se libili da npr. štiteći i želeći da od prosvete naprave taj zaštitni mehanizam prema maloletnicima, iz budžeta Ministarstva prosvete izdvoje silne pare, pa čak i sa stavke, sa posebnog računa, učeničkog standarda, preko tri ili skoro četiri miliona dinara za nabavku raznih putničkih automobila utroše. Zatim, nisu se libili da, iako se sada tako grčevito zalažu za čišćenje našeg medijskog i svakog drugog terena od pornografije i svih negativnih sadržaja, sa računa Ministarstva informisanja uplate na račun TV Palme, takođe, ogromne pare, za naše pojmove, milion i po dinara. A, dosta je bilo reči o sadržajima te poznate televizije. Što se tiče, recimo, člana 2. rečeno je više puta odnosno nabraja se od a) do h) od čega se sve štite maloletnici. Rečeno je da su svim zakonima, već postojećim zakonima, postigli ovu zaštitu. Samo bih želela da naglasim da bi možda trebalo razmisliti o stavci odnosno tački h), da decu treba štititi od uticaja pojedinaca, grupa ili organizacija koje svojim delovanjem nanose štetu psihofizičkom zdravlju mladih. Na žalost, sa ove govornice, mojoj rođenoj deci, mojim đacima, našim mladima, naneta je bol više puta za ovih nekoliko meseci jer su čuli da im je majka svakakva. Upravo sa ove govornice. Kroz 23 tačke zakona ne može se oprati savest [[Aleksandar Vučić traži pravo na repliku.]]
Pa pomenuto je Ministarstvo, pa nema razloga, nema imena stranke, nema funkcije, nema ništa, preneto iz Ministarstva, pa nije uopšte ništa vama stavila na teret.
Dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo je to da volite da izađete da nešto kažete, da ne pružite mogućnost nekome da vam odgovori, da ne pružite mogućnost da vam nešto kažem. Izašao sam da odgovorim ženi koja je malo pre govorila, pa moram da joj kažem nekoliko rečenica. I nemojte da budete nervozni, strpite se malo. Što se tiče TV Palma, to je bila jedna dobra, pristojna i prava patriotska televizija. Gospođo Mojović, ako ste vi redovno pratili te porno filmove (sad se obraćam gospođi Mojović, jer ona dobacuje, a obraćam se i vama), ako ste vi tako revnosni bili u praćenju pornografskih sadržaja, ja nisam, iskren da budem. Ja sam nešto drugo radio u svojoj kući, pravo da vam kažem, imao sam pametnija posla od gledanja filmova. Ako ste vi gledali filmove, onda je to vaša stvar. Ne znam ni u koje je vreme to bilo. Znam da je bio Miroslav Ilić pre toga, ali posle toga ništa nisam gledao. Dakle, znam koje su emisije bile, a kojih više nema, zato što ih je DOS zabranio. To su emisije "Kompromis", emisija "Pitanja i odgovori", emisija "Dijalog", koje je narod gledao, jer su bile jedino svetlo u mraku koji ste napravili, ali više nema ni tih emisija, jer vam se ne sviđa da se čuje drugačije mišljenje. To je što se toga tiče. I drugo, možda biste vi želeli da smo ulagali u kafić "Bunar želja", je li se tako zove, je li to vaš kafić? Možda ste u to mislili, u "Bunar želja" da ulažemo novac? Meni se čini da je mnogo pametnije da ulažemo u nešto što bi se narodu i državi isplatilo, što bi bilo mnogo bolje. Možda vam se ne isplati to. Tako su nam javili neki ljudi, sada,nisam bio siguran, ali evo, gospođa potvrđuje da je "Bunar želja" baš takav, možda zato što ste štitili omladinu i maloletnike time što ste ih izvodili iz škola na demonstracije. Da li ste tako štitili maloletna lica? Zato vam se ne sviđa. I to ne čak iz srednjih škola, već i osnovne škole ste izvodili, izvodili ste decu na ulice, da za vas obavljaju političke poslove, vi lično, ne neko drugi. Najgora moguća zloupotreba maloletnika, to je ono što ste vi radili, na najgori mogući način. I tu je suštinska razlika između nas i vas. Vi danas da, ne daj bože, neko slično uradi, streljali biste ga ili obesili na Terazijama, ali to nikome ne pada na pamet da radi. A sva sredstva ste koristili, svime ste se služili da učinite sve što je moguće, samo da biste se dočepali vlasti, i ništa više. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković [[Anita Beretić traži pravo na repliku.]] Nemate repliku, pravo na repliku imaju vaše koleginice, gospođa Mojović i gospođa Marinković. Pa evo, neka se one jave, one imaju pravo na repliku. (Anita Beretić, sa mesta: po Poslovniku je napravljen prekršaj,nisam izazvala repliku.) Ministarstvo je pomenuto, prenošenje para iz Ministarstva, imaju gospođe pravo na repliku, ako se javljaju. Da li se javlja neko za repliku? (Ne javlja se.) Ima reč narodni poslanik Miroljub Veljković.
Posle ovakvog temperamentnog političkog govora, koji nam je održala Evita, stvarno je teško pričati o ovoj temi. Predlogom ovog zakona inicira se u ovoj skupštini, ako hoćete i u ovom društvu, razgovor o jednoj izvanredno važnoj temi. Predlog zakona možda nije najbolji, i svakako nije najbolji, ali u svakom slučaju treba ga pozdraviti kao prvi pokušaj da se o ovom teškom problemu u našoj zemlji progovori. Problem maloletničke delinkvencije, problem narkomanije, problem konzumacije alkohola kod maloletnika, problem uticaja verskih sekti na mlade, i na kraju, problem maloletničke prostitucije, su problemi koji treba da budu u vrhu prioriteta svake vlasti. Desetogodišnje ratno okruženje, zverske sankcije od strane Zapada, i poremećen sistem vrednosti u samom srpskom društvu, izuzetno su pogodovale širenju ovih devijantnih pojava kod maloletnika. Iza mase tzv. nevladinih organizacija, koje bez ikakvih ograničenja deluju već 10 godina u našoj zemlji, kriju se izuzetno opasne verske sekte, koje razarajući deluju na svest mladih. Našu decu treba da vratimo tradicionalnim srpskim vrednostima, ljubavi prema otadžbini i svom narodu, patrijarhalnom vaspitanju i porodici, i na kraju, kultu rada i domaćinskom ponašanju. To, normalno, ne znači da zagovaram neku ksenofobiju, nekakav Berlinski zid prema svim tekovinama svetske i evropske civilizacije. Mi mladima moramo omogućiti normalnu komunikaciju sa svetom, odnosno moramo im omogućiti da iz sveta prime sve pozitivne stvari, potrebne za njihov normalan razvoj. Formirati tradicionalističko društvo ne znači zatvoriti se prema svetu. Primer Japana je tu najočigledniji. Japan je uspeo da zadrži sve svoje tradicionalne vrednosti, a danas je jedna od najrazvijenijih država u svetu. Uvredljivo je, mnogo je uvredljivo, kako se ova vlast i vi iz DOS-a ponašate prema ovakvim predlozima, ili bolje reći, inicijativi, da se otvori široka rasprava o ovim problemima od životne važnosti za naciju. Vi ovakve teme primate sa nipodaštavanjem i podsmehom, evo, to je i sada prisutno dokgovorim. Svoje vreme za govornicom, kao gospođa pre mene, povodom ovih tema, koristite za vatrene političke govore, po sistemu - šta je radila prethodna vlast. To slušamo već osam meseci. Uopšte sada nemam nameru da amnestiram prethodnu vlast, ali ta priča - šta je radila prethodna vlast, posle osam meseci vaše vlasti, verujte mi, u narodu više "ne pije vodu", apsolutno. Vi se, jednostavno, morate uhvatiti u koštac sa gorućim državnim i društvenim problemima, statusom Kosova, koji odlažete iz dana u dan, problemima na jugu Srbije, problemima sa separatistima u Vojvodini, teškom privrednom situacijom, teškim ekonomskim i socijalnim položajem stanovništva, problemima omladine itd. Može li ova vlast da rešava ove probleme? Kažem da je očito da ne može. Ova vlast, to je sada posle osam meseci svakom jasno u ovoj državi, niti je u programskom, niti u organizacionom, a posebno ne u kadrovskom smislu, sposobna i spremna da se uhvati u koštac sa rešavanjem ovih napred pobrojanih problema. Ako je to tako, a tako je, najbolje bi bilo za ovaj narod i državu da se izvinite, prosto, izađete i kažete - oprostite narode, ne znamo, nismo sposobni, nemamo kadrove da vodimo državu. Raspišimo nove izbore, dajte da dođu novi ljudi, koji su spremni da se uhvate u koštac. Dosta priča - prethodna vlast, osam meseci. Očekujem da ćete i za jedno tri godine vi da pričate o prethodnoj vlasti. Vidite, šta su vam danas poručili sindikati - većinu vas iz DOS-a sam video da stidljivo čitate tamo u holu ovo, ne smete valjda od ovih vaših lidera da javno pročitate to. Vidite šta su vam poručili sindikati. I mora da znate, ko proba da uđe u sukob, a video sam interventnu brigadu policije ispred Ministarstva za privatizaciju, ko proba da uđe u sukob sa gladnim radnicima, to iz istorije treba da vam je jasno, taj neće dobro proći. Zato nemojte da čekate da radnici radničkim metodama rešavaju i kažu vam da dobro valadate.
Replika, izvolite.
Molim narodne poslanke, one koji žele, da moje ime navedu, da pogledaju i potrude se da zapamte, ima kod službe spisak sa imenima i prezimenima. Što se tiče "Bunara želja", ne bavim se poslom kao svaka seoska tračara, pa dojavljujem svojim šefovima šta ko ima, a šta ko nema. Posle 12 godina posla u prosveti, ja sam morala da radim u kafani i toga se ne stidim. To mi je dao moj otac. Sada sam to dala svom bratu. [[Aplauz.]] Drugo, nikada, gospodine Vučiću, a odgovaraćete za klevetu, ako bih imala vremena da se time bavim, ali mi uopšte u životu niste bitni, nikada nisam organizovala i izvodila svoje đake, a najmanje ih stavljala ispred sebe. Đake osnovne škole da, jednog, mog najmlađeg sina Filipa, koji je sa 7 godina bio priveden zajedno sa mnom na akciji "Otpora" - kraj jula.
Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo bi bilo kada bi gospođa prešla u policijsku službu da radi, pa bi mogla možda da sazna ko mi je rekao i šta mi je rekao o njenom kafiću, o onome što rade neki iz njene bliže familije, čime se sve bave, na koje to sve načine čini itd. Možete da vičete koliko hoćete, hoćete li da ućutkate ovu damu ili ćemo da joj kažemo nešto drugačije.
Molim vas da u tišini saslušamo repliku. Izvolite.
Ovo je slika i prilika DOS-a i njihove demokratije. Valjda će u Novi Pazar ili u Prijepolje za Leilom Ruždić ili ne znam gde. Tamo im najviše odgovara, pošto Srbe ne mogu da slušaju. Što se tiče priče o školama, uvažena gospođa je ne jedanput, nego desetinama puta... ne znam gde je, ova sa garažom i lokalima je izašla napolje. To je ova iz Požege. Ova sa bunarom želje je još tu. Ona je izvodila učenike, a da li ih je vodila pored sebe, iza sebe ili ispred sebe ne znam, nisam o tome ni govorio. Jedino što znam da su deca iz osnovne škole "Dositej Obradović" da su ih vodili na razne akcije političkih organizacija, koje su donele zlo u ovoj zemlji i koje će tek doneti pravo zlo u ovoj zemlji, a radi se i o DOS-u i o Otporu. Da je ona bila ta, nemojte da vičete, jer nema nikakvog smisla...
Gospodine Vučiću, završite repliku, molim vas, a ostali bez dobacivanja.
Zvaršiću repliku u vremenu koje je predviđeno za repliku, a ne odna kada mi to vi kažete. Dakle, držaću se Poslovnika, ali moram da vodim dijalog, jer niste bili u stanju da umirite određene poslanike da ne dobacuju s mesta. To što ste radili, možete da me tužite za klevetu gde god hoćete i za bilo šta. (Anita Beretić sa mesta: Ne samo za klevetu.) Prvo, možete za šta god hoćete da me tužite, ali me nećete tužiti...
Nemojte voditi dijalog, molim vas. Vi zaćutite s mesta, da bi on završio repliku, za ime Boga miloga. To se odnosi na sve, nemojte aplaudirati molim vas, to se na sve odnosi.
Aplaudiraju ljudi, kažu joj da treba da prestane, ali meni ona ne smeta. Nećete me tužiti zato što je sve što sam rekao istina. Zato što ste izvodili decu, zloupotrebljavali ih na najgori mogući način i to je ono što je potpuno tačno i nikada nećete to učiniti, jer imamo stotine svedoka koji će nam to potvrditi... (Predsednik: Vreme.) Stotine svedoka koji će nam to potvrditi iz Sombora, a ne jedan ili dva čoveka. Nije čudo što u Somboru i u mesnim zajednicama u odnosu na prethodne izbore dobijate procentualno sve manji broj glasova. Od Stapara do Stanišića ili gde god još hoćete. Hvala najlepše.
Rad nastavljamo u 15,30 časova. [[Posle pauze u 15,45.]] Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da nemamo kvorum. Dajem pauzu od 15 minuta.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kada smo usvajali izmene i dopune starog Poslovnika, mi nismo uzeli u obzir mogućnost da neke odredbe ovog zakona o zaštiti maloletnika ubacimo u sam Poslovnik. Naime, mogli smo da ubacimo u Poslovnik da se sednice Narodne skupštine više ne prenose na RTS-u. Mislim da bi i maloletni i punoletni građani Srbije bili na jedan način zaštićeni od velikog dijapazona laži, neistina, kleveta i stvari koje zaista ne zaslužuju da gledaju, pogotovo maloletni građani Srbije. Moj prethodni govornik je povredio član 101. alineju 5. i to u više navrata. Kada je u prethodnom govoru pominjao jednog od najvećih pevača srpske narodne muzike, sticajem okolnosti mog tasta,nisam hteo da reagujem, jer je on iako gabaritno veliki, isuviše mali čovek da bi mogao mene da uvredi ili mog tasta. Reč je o Miroslavu Iliću. U poslednjem govoru je pominjao porodicu poslanika Anite Beretić. Nažalost, gospodine predsedniče, nismo mu izrekli opomenu. Molim vas da glasamo o povredi Poslovnika, alineja 5, koja kaže - ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica, opomena se izriče narodnom poslaniku. Hvala.
Nemam odgovor na primedbu. Stavljam na glasanje predlog gospodina Šutanovca. Za 100, protiv 31, uzdržanih 13, nije glasalo 10, ukupno 154 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ocenila da je došlo do povrede Poslovnika i člana 101. alineja 5. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, napravili smo dve povrede Poslovnika. Jednu materijalnu i jednu formalnu. Materijalna povreda ovog podzakonskog pravnog akta je u tome što uopšte nisam pominjao nešto što pomenuta gospođa nije pomenula. Što se tiče Miroslava Ilića, slučajno nečijeg tasta, ni o njemu nisam govorio ništa posebno, već pokušao da umirim čoveka koji je veoma nepristojan, nevaspitan i koji svakom poslaniku dobacuje. Uzgred budi rečeno, nije vas Miroslav Ilić naučio da kažete Gordani Pop Lazić ono što ste rekli, jer od njega nikada slično nisam ni čuo, iako nisam neki poznavalac muzike. Ne razumem se ni u narodnu, ni u zabavnu, ni u kakvu muziku. Ne umem ni da sviram, ni da pevam, ali jedino znam da tako nešto nisam čuo, kao što sam mogao od vas da čujem. Što se tiče porodice, ničiju porodicu uopšte nisam pominjao, osim što je gospođa sama govorila o svojoj porodici. Na pamet mi nije padalo da govorim ni o njenoj deci, ni o njenom mužu, niti o bilo kome koga je ona pomenula. Izmislili ste na licu mesta i glasali ste o nečemu o čemu je bilo apsolutno nemoguće da se glasa. Mogli ste da glasate da mi je odelo zelene boje ili žute boje, isto takokao što ste izglasali da je ovo bila povreda Poslovnika. Nijednog trenutka to nisam uradio. Nemojte da izmišljate. Kada nemate argumente, onda možete da kažete - (ajde da glasamo da li su ovakvi ili onakvi. Možete da izglasate i to da svi opozicioni poslanici napuste Skupštinu. Izglasajte to, to bi vam bilo i najlakše i najbolje i, čini mi se, najpametnije. Nemojte na minut da skraćujete diskusiju, nego izbacite opozicione poslanike, šta će vam, vi ste dovoljni sami sebi, nije vam ništa potrebno. Toliko o Poslovniku.
I na ovu primedbu nemam prigovor. Da li tražite da se stavlja na glasanje da je došlo do povrede Poslovnika? (Aleksandar Vučić, sa mesta: Gde sam pomenuo bilo čiju porodicu?) To je volja Narodne skupštine, ne moja. Svoju sam iskazao neizricanjem opomene i neglasanjem o predlogu. Da li tražite da se izjasni Skupština o povredi Poslovnika? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić, a posle nje narodni poslanik Bojan Pajtić.
Poštovane kolege narodni poslanici, poslanici Demokratske stranke Srbije neće podržati ovaj zakonski predlog SPS-a, jer ga pre svega smatramo demagoškim. Zašto demagoškim? Zato što je najveći broj odredaba ovoga predloga zakona već sadržan u postojećim zakonima, o čemu su moji prethodnici već dovoljno govorili i pominjali koji su to zakoni. I pored svih odredbi koje su sadržane u tim zakonima, a koje imamo i u ovom predlogu, na žalost, naši mladi imaju probleme sa drogom, imaju probleme sa alkoholom, imaju probleme sa kockom, imaju probleme u svojim školama, imaju probleme svuda i na svakom mestu. Zbog čega je to tako? Vrlo jednostavno, baš ljudi koji su predložili ovaj zakon su ti koji su doveli do jednog naopakog i iskrivljenog sistema vrednosti, koji su doveli u bezizlaznu poziciju naše mlade generacije. Nažalost, to počinju da shvataju već deca u osnovnim školama, u srednjim školama su toga već duboko svesni. Nalaze se u jednoj situaciji potpunog bezizlaza, kada su njihovi uzori ljudi koji ne bi to trebali da budu. Koliko god da ih mi kod kuće, kao roditelji, učili nečem drugom, koliko god da ih učimo šta je dobro, šta je zlo, koliko god ih učimo da na neki način veruju u jedan pravedan svet u kome dobro pobeđuje pomalo bajkoviti svet u kakvom smo, barem u našim porodicama, mi u nekom drugom vremenu porasli današnji mladi, pre svega, kada izađu iz kuće i kada dođu u školu počinju da se susreću sa nečim drugim. Vide da njihovi roditelji, koji su završili neke fakultete ili zanate, koji rade pošteno svoj posao, koji ginu radeći svoj posao, nemaju od čega da žive, nemaju para da im priušte neke najosnovnije stvari, dok oni drugi sa obrijanim glavama i debelim zlatnim lancima oko vrata, voze neke besne automobile i neke besne džipove, iako su, takoreći njihovi vršnjaci, iako imaju ne više od 18, 19, 20 godina, jer su verovatno te njihove tate poštenim radom došli preko noći do tih džipova, do tih besnih limuzina, do tih debelih zlatnih lanaca. To je nešto što upućuje upravo na ovo o čemu sam govorila, na jedan naopak sistem vrednosti, da oni koji su vredni i radni žive bedno, a oni drugi, koji nisu radili i učili, koji su na neki lagan način uspevali da dođu do novca, su uspeli da postignu nešto za čim deca prirodno teže, jer niko ne teži siromaštvu. Svako teži da ima, da priušti sebi ono što mu predstavlja zadovoljstvo. Nije zakon taj koji će našu decu vratiti na pravi put. Mi roditelji smo ti koji treba o tome da brinemo i ne samo mi roditelji, nego i profesori u školama i Srpska pravoslavna crkva, kao i ostale verske zajednice. Naravno, ne sekte, nego ono što su priznate crkve koje postoje u ovoj zemlji. To je nešto što treba da vrati našu decu na pravi put, na put vere, na put ljubavi, na put čestitosti, na put morala i to je ono što je suština koju mi treba našoj deci da govorimo, a ne nikakvi represivni zakoni. Jer, svi znamo da su, pre svega, mladi ljudi buntovni ljudi i ako im izreknemo mere zabrane i ako im kažemo da nešto ne smeju, oni će baš u inat to uraditi. Hajde da ih učimo ljubavi i da ih učimo o onome što je pravo i što su prave vrednosti. Baš zbog toga mislim da je vrlo važno nešto za šta se Demokratska stranka Srbije zalaže, a to je povratak veronauke u naše škole, povratak uloge Srpske pravoslavne crkve, povratak onome pravom, učenju dece ljubavi, razvijanjem u njima onih najpozitivnijih i najboljih stvari i onda neće biti droge, nezadovoljstva, ni slabosti, ni poroka, onda će deca sama uspeti da prepoznaju svoj put.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, a posle njega narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je verovatno jedan od anahronijih i najrepresivnijih zakona u ovom sazivu Skupštine Republike Srbije, zakon koji ne pruža podršku našim najmlađim sugrađanima. Ne pruža im ono što im je najvažnije, nego se uglavnom bavi zabranama i kaznama. Ovaj zakon je u suprotnosti sa više odredaba članova Ustava Republike Srbije i u tom smislu ga treba odbiti, odnosno ne smemo kao Narodna skupština Republike Srbije da prihvatimo zakon koji ne poštuje najviši pravni akt ove zemlje. U članu 16. Predloga zakona predlagač se zalaže za zabranu delovanja pseudoverskih, pseudoisceliteljskih i pseudofilozofskih sekti. Iz ovoga možemo zaključiti nekoliko stvari. Prvo, da predlagač ne razlikuje sektu, denominaciju i kult. Drugo, da se ova odredba protivi, odnosno nije u saglasnosti sa odredbama Ustava Republike Srbije, koje predviđaju slobodu veroispovesti, odnosno ukoliko želimo zaista da zaštitimo državu od delovanja sekti moramo da predvidimo tačno mehanizme, kriterijume i sankcije za postojanje takvih organizacija, a ne možemo paušalno samo da kažemo nešto se zabranjuje i da onda kao u slučaju Narodnog pokreta Otpor, zabranimo sve ono što nam smeta ili ono što se ne slaže sa našim opredeljenjima. Dobar signal jeste činjenica da se Socijalistička partija Srbije ograđuje od pseudoisceliteljskih i pseudofilozofskih delovanja, tako da okreće leđa svojim višegodišnjim promoterima, raznim proročicama, raznim vračarama, raznim pseudofilozofima, od kojih je najpoznatiji bio onaj gospodin Salvatore Fišer ili Šifer, koji je pre nekoliko meseci od strane policije uhvaćen kako bez naknade otuđuje donji veš i ženske haljine po novosadskim buticima. To su bili vaši promoteri gospodo. Ovaj predlog zakona ne slaže se ni sa članom 17. stav 2. Ustava Republike Srbije, koji tačno predviđa u kojim slučajevima može doći do ograničavanja jedne od osnovnih sloboda građana Srbije, a to je sloboda kretanja. Možemo biti saglasni, možemo se složiti sa intencijom predlagača zakona da se ograniči kretanje zbog bezbednosti maloletnika, lica mlađih od 16 godina, nakon ponoći, dakle, nakon 12 sati, ali to se zbog ove kongentne imperativne odredbe zakona ne može učiniti na ovaj način u jednoj pravnoj državi, u jednoj demokratskoj državi, ne može se derogirati precizna odredba Ustava koja reguliše određenu oblast. Ovaj zakon nije ni u skladu sa članom 129. Poslovnika i u tom smislu je možda omaška što uopšte raspravljamo o ovom zakonu, pošto on nije u saglasnosti ni sa najvišim pravnim aktom, a nije ni u saglasnosti sa aktom na osnovu koga ova skupština radi. Naime, u članu 129. Poslovnika se definiše obaveza predlagača zakona da predvidi, odnosno da precizira sredstva koja treba da budu utrošena za sprovođenje ovog zakona. Predlagač zakona doduše kaže da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna posebna sredstva, odnosno da se čak na osnovu ovog zakona može ostvariti određeni prihod za budžet Republike Srbije. Međutim, ne može se konstituisati jedna institucija, kao što je predloženi nacionalni savet za zaštitu omladine, a da ona bude koncipirana budžetski i materijalno na osnovu nekih virtuelnih sredstava, na osnovu nekih sredstava koja će doći ne zna se ni u kom iznosu, ne zna se ni kojom dinamikom, ne zna se na koji način će ta sredstva biti ubrana. Ono što mene lično najviše zaprepašćuje jeste gotovo dijabolička ravnodušnost poslanika Socijalističke partije Srbije kada poslanici DOS-a govore o sudbini srpske omladine za vreme Miloševićeve vladavine. Samo u periodu od maja do septembra 2000. godine preko 200 maloletnika je bilo uhapšeno i privedeno uzemlji Srbiji pod optužbom da pripadaju Narodnom pokretu Otpor i tom prilikom su tučeni, sakaćeni, lomljene su im ruke, noge, lomljene su im i vilice, izbijani su i zubi. Velika je tragedija što to očigledno poslanici Socijalističke partije nisu znali. Uprkos tome što u Krivičnom zakonu Republike Srbije ite kako postoje zaštitne odredbe koje se odnose na položaj maloletnika, ite kako se maloletnici ne mogu ni hapsiti, ni privoditi, ni saslušavati bez prisustva roditelja i staratelja, niti se mogu pretresati stambene prostorije u kojima se nalaze maloletnici, a da pri tom tu nije prisutan svedok ili staratelj. Iako nijedno od tih lica nije pružalo otpor prilikom hapšenja, oni su bili izloženi najstrašnijoj torturi. Da je ono što govorim istina, a činjenica je da očigledno poslanici koji su pripadali režimu Slobodana Miloševića nisu najbolje upoznati sa onim što se dešavalo u toku proteklih desetak godina, preporučujem ovu publikaciju koja se zove "Otpor u nadležnosti policije". Na osnovu nekoliko stotina dokumenata i svedočenja koja možete naći u ovoj publikaciji koju ću vam kasnije dati na uvid, možete videti da u Miloševićevoj Srbiji omladina ne samo da nije bila zaštićena, nego je predstavljala divljač za odstrel.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a posle njega narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom uređuje se zaštita maloletnika od ugrožavanja njihovog telesnog, duševnog, socijalnog i duhovnog zdravlja. Ovo je prvi član ovog zakona koji sve predstavlja i iz njega proističe ceo zakon. Ovaj zakon je mogao da bude na dnevnom redu ne samo u poslednjih 10 godina, već i mnogo ranije. Tamo negde 70-tih, 80-tih godina, sa ulaskom ogromne količine kapitala koji je MMF usmerio u našu ondašnju državu, tada je bilo i logično da sa dolaskom tog kapitala dolazi sve što je prateće, da se taj kapital troši i na ove gore uvodne napomene ovog zakona. Mladi gospodin Čeda Jovanović je protiv ovog zakona, normalno to je njegov stav i to je njegov stil ponašanja. On je svojim stavom, koji danas predstavlja mlade, dočarao nama roditeljima i mladim ljudima da baš takav tip mladog čoveka, po njegovom shvatanju, treba ovo društvo da neguje. Mi kao roditelji treba da branimo sve ove ideje koje zabranjuju sve što se zove: duvan, alkohol, droga, pornografija, seks, sekte i sve što proizilazi iz tih naznaka. Mladost naša treba da troši racionalno vreme u učenju, sportu, nauci i radu. Tada tek može društvo da računa da će ova mlada generacija moći nešto da unapredi i da ide dalje. Znamda su moji komentari na ovaj zakon sa aspekta roditelja i tako se ovoga puta i ponašam. Svaka porodica treba da vodi računa o svojoj deci i mladima. Država je samo drugi stepen delovanja i ovaj zakon pokušava da uvede novine koje su sada na ulici kao normalna pojava. Kada je ovaj zakon stavljen na dnevni red ove skupštine, vi iz DOS-a ste se smejali. Čudan je taj vaš smeh. Zar tim smehom činite usluge svim onim dilerima i svim onim trovačima naše dece, zar se ne osećate odgovornim pred samim sobom i pred narodom zbog tog smeha? Slike ovih dana kruže u celoj Srbiji, a videli ste ih svi, ako ste hteli, kako naši maturanti ispred školskih zgrada konzumiraju alkohol i u samim školama. To je ružna slika. Trebalo je to ovaj zakon da sankcioniše. Droga je postala svakodnevnica već u osnovnim školama, a u srednjim školama to je normalna stvar. Kako ćemo mi kao riditelji, a borimo se na razne načine, da zaustavimo takav način delovanja svih onih koji rasturaju, koji dozvoljavaju i štite te koji rasturaju i prodaju drogu. Glavna narkomafija se nalazi tu u neposrednoj blizini, a to je Kosovo i Metohija. Sa tog prostora sve dolazi do nas, naše dece i tako oni finansiraju svoje istorijsko pitanje, a mi uništavamo našu budućnost, a to su deca. Ovaj zakon reguliše kretanje naše dece na mestima i prostorima gde to za njih nije dozvoljeno. Zamislite, tu našu decu i omladinu koja nema obaveze, spava po ceo dan, i tada u večernjim časovima počinje njihov neki život. Oni, sa takvim pripremama, za stvaranje novih porodica i nove države nisu spremni, jer ovom metodom država uništava samu sebe. Zloupotreba mladih u političke svrhe ovih deset godina je bila osnovna uzdanica DOS-ovske vlasti. Ovaj zakon to sankcionše, a on neće dozvoliti da mladi i deca budu zloupotrebljeni. Vi iz DOS-a ste protiv toga. Znamo mi zbog čega je to? Da je ovaj zakon predložio neko iz DOS-ovskog korpusa, verovatno bi bio u pozitivnom smislu analiziran i razmatran. Očekujem da se, posle ovog razmatranja i u ovim uslovima, DOS-ovska vlastdozove pamti i predloži neki sličan zakon koji će moći da popravi narušenu ravnotežu u ovom, za nas najbitnijem, delu naše populacije. Sekte uglavnom deluju preko mlade populacije, a to svi znaju, u svakoj našoj banji ili nekom turističkom mestu sekte organizuju kampove, sakupljanje gde oni skreću na sebe pažnju. Tu je sve moguće. Uz igru, pesmu i sektaško delovanje, odvode mlade iz tako normalnog života.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a posle njega Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svakako neću glasati za ovaj predlog iz prostog razloga što ga nisam ni pročitao. Kada sam video ko je podneo predlog o zaštiti maloletnika, meni se smučilo, odmah sam ga bacio. Za mene je ovo pitanje morala i zato sam predložio da diskusija traje jedan minut. Znam da među nama ima mnogo poslanika koji se gorko kaju što moj predlog nisu prihvatili. Za mene je ovo isto kao kada bi pokojni Hitler i nacisti raspravljali o jevrejskom pitanju i o zaštiti Jevreja. Bivša crveno-crna koalicija imala je program za mlade, sličan Pavelićevom programu za Srbe: jednu trećinu iseliti, raseliti po belom svetu, drugu trećinu u rat poslati, treću pokušati prevaspitati. Otuda i oni silni dosijei, otuda i onih hiljadu hapšenih maloletnika i mladih ljudi. Navešću neke primere: leto prošlo, kako ovde neki kažu, leto gospodnje 2000. godine, Inđija, mladi pripremaju humanitarni koncert za teško obolelog maloletnika od leukemije. Crveno-crna koalicija ga zabranjuje. Policija rasteruje okupljene, hapsi organizatore, njih 30, a makar polovina je bila maloletna. Slučaj drugi: treći septembar, Inđija, maloletnik lepi plakate "Izađi i glasaj", koji nisu imali veze sa politikom. Mladić se odvodi u sedište SPS-a, bivši sekretar te partijske organizacije, inače penzionisani radnik MUP-a, odvodi maloletnika i dva sata ga zadržavaju u prostorijama SPS-a. Usput ga tri puta udara u glavu. Postavljam poslaničko pitanje tadašnjem ministru unutrašnjih poslova, Vlajku Stoiljkoviću - šta će MUP preduzeti, evo ga ovde pitanje. Šta ste preduzeli? Ništa. Zato vam ne dajem za pravo da govorite o maloletnicima i zaštiti omladine. Koliko je omladine samo u vašim ratovima izgubila očeve, koliko je kuća izgubljeno, a kada sanjate vi koji sanjate, nemojte da se bojite da ćete mene da sanjate, sanjaćete maloletnike koji su ostali bez očeva, sanjaćete raseljenu omladinu po Evropi, sanjaćete ih u vašim stanovima od dva ara. Gospodin Gvozdenović je izračunao da tu može da rodi 5 tona krastavaca, u jednoj turi. Dok ste prodavali tu vašu patriotsku politiku, kobajagi da osvajate teritoriju, jurišali ste na stanove, sirotinja meri stambeni prostor metrima, u milimetrima, a vaši stanovi se mere u arima i hektarima itd. Zato se ne bojte da ćete sanjati mene, sanjaćete omladince koji su ostali bez očeva, čiji su očevi ostali bogalji. Kada ste takve petriote, podelite vaše stanove njima, deci palih roditelja. Šta je bilo sa džipovima? Nemojte dobacivati. Mnogi su na Kosovu nestali, deca su ostala bez roditelja, a džip sa Kosova je vlasništvo jedne stranke, stranke čiji su lideri sokolili ljude da ratuju i da osvajaju teritorije. Neko bi moždaspasio glavu u tom džipu, a oni su se, velike vojvode i patriote, vozali u blindiranom džipu u Beogradu. Pet ratova su vodili, sokolili ljude - hajde, napred braćo, mi ćemo vas sokoliti iz Skupštine Srbije.
Gospodine Rističeviću, idemo malo na temu.
I oni podnose predlog, odnosno njihovi crveni koalicioni partneri, oni podnose predlog o zaštiti maloletnika. Kada smo već kod zaštite maloletnika, treba ih zaštiti od sekti. Prvo treba zabraniti dve najveće sekte, i crvenu i crnu, a njihove lidere, pravac Bačvanska.
Replika, gospodin Nikolić.
Ovakvom zlu ne treba aplaudirati. Trebalo bi da vam bude žao, ako vas zaista predstavlja ovakav čovek u Skupštini Srbije. Što se tiče krastavaca, verovatno bi najviše rodilo u Koštuničinom i u Đinđićevom stanu. Kod mene ima samo tri, da znate, toliko je rodilo, ne žalimo se sva trojica. Što se tiče vašeg odnosa prema ratovima, sram vas bilo. Kada god kažete nekome da su zbog njega izginula tuđa deca, recite kako se taj zove. To nemojte pokojnom Draganu Milunoviću, poslaniku u Skupštini Srbije, srpskom radikalu, čijoj se majci sada izvinjavam, on je poginuo za vreme rata na Kosovu i Metohiji. To nemojte meni da govorite, jermogu sve da vam dozvoljavam, oko svega možemo da se dogovorimo, o svemu i sa smeškom, meni nemojte te stvari da pričate. Ja sam jednostavno mnogo iznad toga. Moj osećaj za zemlju je mnogo iznad toga da bi mogla "svaka šuša" da izađe ovde i da me vređa po tom pitanju. Opominjite vi mene koliko god hoćete, za njega je malo reći da je "šuša", a znam koji izraz odgovara tom čoveku, ali evo, rekao sam da neću dozvoliti da me izbacite da bi mogao da govorim o Vladanu Batiću, ono što je u stvari najvažnije. Ovo na šta se svela Srbija, Srbija se svela na to da poslanička većina aplaudira nekome ko gazi sve srpske norme u jednom parlamentu. Zato što gospodin Rističević nije smeo da ide u rat, zato što nije hteo da ide u rat, zato što ne bi išao ni u jedan rat u kome se brani Srbija, vi aplaudirate, iako među vama ima mnogo onih koji su išli u rat, i koji nisu mislili da idu i da ratuju za Slobodana Miloševića. Nijednom nisam išao u rat za Slobodana Miloševića, niti bih ikada ratovao za bilo kog čoveka. Ko je hteo za Miloševića da ratuje, taj je bio one noći u njegovoj kući. To je bio jedini Miloševićev rat, makar da smo mi bili veliki suparnici,nijedan od ovih naših ratova ne računam u Miloševićeve ratove. Računam ih u njegove poraze, ali nije ih on otpočinjao. Pitaću vas, majčini sinovi, sada na Kosovu i Metohiji hoćemo li ići u Koštuničin, u Đinđićev ili u Marjanov rat. Ili ćete otvoriti nedra pa reći - izvolte, otimajte koliko vam treba. E, ovi koje nazivate ... Zamolio bih vas da blejite u štalama. Ovi koje nazivate crnim ... samo vi ... lepo je to dok vas neko ne dira tamo gde treba. Ovi koje nazivate crnom koalicijom vole zemlju iznad svega i iznad sebe i iznad svojih porodica.
Gospodine Ivkoviću, gospodine Rističeviću, ne dajem vam reč. (Ivković ide ka govornici.) Pravim pauzu od pola sata. Molim predsednike poslaničkih grupa, možete da stavite Poslovnik na klupu pa da se javite po završetku ove pauze, jer da vodim sednicu gde jedan narodni poslanik drugog naziva Hitlerom, da jedan narodni poslanik drugog naziva šušom, više jednostavno neću. Prema tome, molim predsednike poslaničkih grupa da se sastanemo u kancelariji na prvom spratu i da vidimo da li ima uslova da ova skupština radi. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum kako bismo mogli da nastavimo sa radom. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo sa radom. U pauzi smo, potpredsednici Skupštine i predsednici poslaničkih grupa DOS-a i SPS-a, održali jedan kratak sastanak, konsultaciju. Zaključili smo da je današnja sednica, nažalost ne prva, ali možda u najvećoj meri od svih dosadašnjih, dobila tok koji ova skupština više nema pravo da toleriše. To se pre svega odnosi na kršenje Poslovnika u delu koji se odnosi na korišćenje uvredljivih izraza prema drugim poslaničkim grupama, prema drugim narodnim poslanicima, koji su predstavnici naroda i uvrede izrečene i upućene njima zapravo predstavljaju uvrede izrečene onima koji su ih izabrali. To je nešto što smo rešili da više ne tolerišemo. Ukoliko je moguće tolerisati u izvesnoj meri odstupanje od dnevnog reda, ukoliko je moguće tolerisati u izvesnoj meri prekoračenje vremena utvrđenog za diskusiju narodnog poslanika, onda se ne može nikako dopustiti da poslanici jedni drugima upućuju onakve izraze, pogrdne izraze, uvrede, diskvalifikacije, kakve smo sa svih strana danas ovde čuli. Molim vas da uvažite ove naše zaključke i da pomognete da se ova sednica nastavi u redu. Gospodin Ivković, pravo na repliku. Ne povodom ovoga, nego iz prethodnog dela sednice.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, javio sam se pre prekida sednice za repliku na izlaganje gospodina Rističevića. S obzirom na tok naših dogovora koji su bili kod predsednika Skupštine, sa potpredsednicima i predsednicima poslaničkih grupa, neću ništa komentarisati, samo ću i sebi i svakom u ovoj sali reći da svako od nas ovde govori i svako ovde ko aplaudira najviše time govori sam o sebi.
Povreda Poslovnika, gospodin Rističević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 96. stav 1: Kada se poslaniku daje pravo na repliku: kada se uvredljivo izrazi o drugom poslaniku, navodeći mu prezime, ime, njegovu funkciju ili ime poslaničke grupe. Gospodin predsednik je dao repliku, a da gospodina koji se meni javio na repliku uopšte nisam pomenuo, niti njegovo prezime, niti njegovu funkciju, niti njegovu poslaničku grupu. Takođe, Poslovnik je povređen u delu koji se odnosi na reklamaciju povrede Poslovnika. Tada se poslaniku koji je reklamirao povredu Poslovnika reč daje preko reda. Dakle, insistiram da se ovde glasa o tome da li je Poslovnik povređen na moju štetu ili ne: I nikoga nisam uvredio. Nikoga nisam nazvao Hitlerom. Samo sam napravio jedno poređenje za koje smatram da je umesno i sada odgovorno tvrdim da su ovi bili gori od Hitlera. Više smo teritorija izgubili za vreme njihove vladavine nego za vreme Hitlera.
Molim vas da prekinete sa ovakvim drskim nastupom u Narodnoj skupštini. Staviću vaš predlog na glasanje. Vi ste uvrede uputili jednoj celoj partiji koja je ovde u parlamentu zastupljena. Naše mišljenje o toj partiji je irelevantno za ovo o čemu razgovaramo. Ali, vi nemate, kao ni drugi poslanici, pravo da takve izraze koristite. Staviću vaš predlog na glasanje. Molim narodne poslanike da se glasanjem izjasne o predlogu da je povređen Poslovnik, član 96. Za 24, protiv 70, uzdržanih 28, nije glasalo 29, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ocenila da nije bilo povrede Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o zaštiti maloletnika. Materija o kojoj je danas reč je za mene jedna od najvažnijih u dosadašnjem celokupnom radu. Period formiranja ličnosti i period očuvanja zdravog, kako duhovnog tako i psihofizičkog zdravlja deteta, jeste period od rađanja pa do punoletstva. Ovaj period sam po sebi je kritičan i on u sebi krije mnoge nepoznate životne probleme. Da bi dete sve upoznalo i bilo pravilno usmereno potreban je veliki rad kako riditelja, tako i raznih institucija, jaslica, obdaništa, škola, fakulteta itd, iako su onda odrasle ličnosti. U ovom periodu, kako se ličnost deteta formira, takva ostaje do kraja života. Na ovom putu dete čekaju razne prepreke i od njegovog pravilnog vaspitanja zavisi kako će ih rešiti i odabrati pravi životni put. U uslovima teške ekonomske krize, pada standarda, smanjenja mogućnosti države da deluje u socijalnoj i obrazovnoj sferi usled embarga, tj. svojevrsnog pritiska međunarodne zajednice, agresije NATO zlikovaca, okupacije Kosova i Metohije i potpunog otvaranja prema Albaniji stvorena je narko mafija. Albanski lobi, u kome gravitiraju narko dileri i snabdevaju Evropu narkoticima, predstavlja najveću opasnost sadašnjice za našu decu. Takođe, opasnost za našu decu predstavlja prisutnost pojedinih zabranjenih sekti. Mladi, kao najlakši cilj, ali i najveći mogući poražavajući efekat delovanja za društvo, samim tim su postali meta narko dilera i onih koji vrbuju za pripadnost pojedinim sektama. Takođe, na ovim prostorima sve je više prisutan problem alkoholizma. Deca su najveće blago sadašnjice i budućnosti. Pred vama je zakon i studija o zakonu, koja je nastala u jednom složenom i teškom vremenu, kada je populaciona politika poražavajuća. Potrebno je svako rođeno biće izvesti na put zdravoga duha i zdravog vaspitanja,jer je ono zbog svojih psihofizičkih karakteristikaosetljivo na negativne uticaje sredine, zbog čega postoji veća mogućnost njegovog psihofizičkog oboljenja. To je i period uspostavljanja socijalnih odnosa i ovladavanja svojim emocijama, sa dalekosežnim uticajima na stavove o sebi, o drugima isvetu uopšte. U maloletničkom periodu se najuspešnije formira dete, možete zakasniti ako ga u kolevci niste pravilno vaspitali i usmerili u pore pravoga života. Prema teoriji industrijalizacije, ili savremenoj varijanti modernizacije, moderna porodica je posledica industrijskog razvoja, gde maloletna deca sve više ostaju sama i najveći deo vremena su izložena raznim iskušenjima. Zato mislim da se dete mora usmeriti u rad mnogih i poveriti raznim institucijama, koje će raznim kulturnim, istorijskim i sportskim igrama otrgnuti dete od raznih nedozvoljenih radnji. Obratio bih se gospodinu Čedomiru Jovanoviću (a on je otišao), njegov pristup ovoj vrlo značajnoj materiji je poražavajuće negativan za njega kao čoveka i nosioca velikih funkcija u svojoj političkoj grupaciji. Gospodine Jovanoviću, veličina jednog maloletnog deteta, a to isto važi za gospodina koji je sa 13 godina osećao krizu (kako političku, tako i ekonomsku), izgleda da je u tom životnom dobu pravilnije shvatio život, nego danas, kada je zatrovan jednom od najgoroj, verovatnou budućnosti zabranjenih sekti, koja se zove DOS. Hvala na pažnji. (Glasovi: a šta je ovo?)
Gospodine Živanoviću, izričem vam opomenu zbog uvrede nanete poslaničkoj grupi DOS-a. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Draga gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o zaštiti maloletnika, za koji mogu da kažem da je verovatno motiv predlagača bio u izjavi jednog od ljudi, koji je nekada vladao ovom zemljom, koji je pomenuo da je jedan uzoran omladinac, sa svojih 16 godina, nosio gajbice, brao kruške i jabuke, i da je stekao basnoslovno bogatstvo, ali da je verovatno, zbog nedostatka jednog ovako celovitog zakona, koji reguliše ovu oblast, on krenuo stranputicom. I da je, verovatno, postao čovek koji je švercovao i duvan, i to organizovano, putem sistema vlasti, kako su to oni nazivali. I da je, verovatno, zbog toga što ovaj zakon nije postojao, taj momak slupao 19 automobila, koliko je po izjavi njegovog oca brojano, a posle toga prestalo da se broji. I da je verovatno taj uzorni omladinac švercovao i oružje, i svašta radio. I verovatno je motiv za ovaj predlog upravo u tome. Šta ovaj zakon u svom predlogu teksta sadrži - formulacije tipa: nije dozvoljeno i zabranjeno je. Zaista ne poznajem nijedan zakon i nisam imao prilike da vidim toliko brojnih formulacija, sa ovako (moramo tako da ih nazovemo) restriktivnim formulacijama. Zabranama se sigurno ne može postići cilj koji se želi i sigurno to ne može biti osnovna tekovina ovoga zakona, ali isto tako moramo reći da je jako važno da je prethodna vlast doprinela da ova pojava, kojaprožimazakon, uzima maha. Ovako ozbiljna materija sa ovakvim zakonom ne može da se reši. Ograničenjima, zabranama, prisilom, ne postiže se onaj efekat koji se želi, a to je pružanje pomoći maloletnim licima, pružanje zaštite upravo tim već budućim nosiocima društva, ali i vršenje pojačanog uticaja na maloletnike. Zar oni koji su proteklih 10, 12 ili 15 godina ozbiljno urušili porodicu u Srbiji da nam sada govore kako treba da funkcioniše porodica. Pretili su nam da će, ukoliko ovaj zakon, kao i prethodni, ne usvojimo, da će ga objaviti u sredstvima informisanja i da će javnost da bude upoznata sa njegovim sadržajem. Bolje bi bilo da predlagač ovog zakona upozna sa tekstom roditelje čija su deca u proteklih 10 godina napustila ovu zemlju, i pitanje je da li će se više ikada vratiti, da sa ovim tekstom upoznaju one mlade ljude, koji su zbog mirotvorne politike postali trajni invalidi, da upoznaju sa ovim tekstom one ljude koje su batinali proteklih godinu, dve ili tri. I jednostavno, ovaj zakon Demokratska stranka i poslanici DOS-a sigurno ne mogu da prihvate, jer je očigledno i evidentno šta se želi postići, a to je da se operu gresi za proteklih 10, 15 godina. Gresi se ovim predlogom zakona ne mogu oprati, gresi mogu delimično da se operu samo ako se grupa predlagača, ili deo predlagača,pridruži njihovom predsedniku. Hvala puno.
Gospodin Radosavljević ima opomenu zbog uvreda nanetih poslaničkoj grupi SPS, na isti način kao i prethodni gospodin Živanović. Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih par reči da kažem o ovom zakonu. Naime, podržavam sve zakone i propise koji su u službi zaštite porodice, mladih ljudi, naših građana, ne samo naše države, nego celog sveta. U osnovi svega je porodica, a u porodici je najvažnije domaće vaspitanje. Da mladi čovek, dete, ne krene stranputicom, mora da ima domaće vaspitanje. A šta treba učiniti, šta bi ova država trebalo da učini - trebalo bi ekonomski da ojača porodicu, da bi roditelji mogli s mirom da posvete malo više vremena mladoj deci, maloj deci i mladim ljudima. Ovako, roditelji se bore za goli život, neki čak nemaju ni to i ne obraćaju pažnju na decu, na omladinu. Nažalost, ulica je ta koja uzima danak. Znamo, po novinama, koliko je mladih ljudi umrlo od droge i ostalog. Zato predlažem da Vlada Srbije pod hitno nađe neko rešenje za poboljšanje ekonomskog i materijalnog stanja porodice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije sporno, a čuli smo danas u više navrata, da su narodni poslanici isticali da je brojnim zakonima već regulisana ova materija, ali da je predlagač rešio da podnese predlog jednog novog zakona, koji bi, po mišljenju predlagača, trebalo da uredi odnose i zaštitu dece na jedan drugi način, nego što je to činjeno do sada. Iz praktičnog života mogu da vam kažem da je prisutna i činjenica da i brojni zakoni i krivični zakoni, Zakon o braku i porodici i Zakon o prekršajima i drugi brojni propisi koji regulišu zaštitu omladine, do sada nisu u praksi našli pravu primenu. Mnogi koji su na fakultetima izučavali pedagogiju imali su prilike da se upoznaju sa naučnicima i pedagozima, kao što je Makarenko ili Jan Komenski, koji su govorili i uglavnom isticali i tražili da država, škola i porodica budu nerazdvojni u zaštiti i vaspitanju dece i omladine. Tu su praznine u našem društvu, jer nema one veze izemđu državnih organa koji se bave vaspitanjem i škole i porodice. Nije dovoljno da neko upiše dete u školu, a da ne ode u školu na roditeljski sastanak u toku godine jednom ili dva puta. Sigurno je da ne smemo dozvoliti da nam deca budu žrtve droge, alkohola, verskih sekti i svega onoga što je predlagač u zakonu naveo, osim toga što je sadržano u drugim zakonskim propisima. Čudi me da na ovoj sednici visokog doma Skupštine Srbije danas ne prisustvuje i ministar prosvete, jer on treba da čuje narodne poslanike, bez obzira da li će skupštinska većina prihvatiti ili neće prihvatiti ovaj predlog zakona. Ne mislim da je ovaj predlog zakona najbolji, ne mislim da su ova brojna rešenja koja se nude u praksi ostvarljiva, ne mislim da su najbolja za decu i omladinu. Složiću se sa narodnim poslanicima koji su govorili o tome da je veliki broj zabrana deci i omladini, koja se nameće ovim projektom zakona. Međutim,nisam protiv toga. U svakom slučaju, deca i omladina zaslužuju prioritet u našem društvu idruštvo u celini mora im posvetiti veću pažnju no ikada. Zašto? Zato što smo se našli u veoma teškoj ekonomskoj i političkoj situaciji kao država. S druge strane, što je većina našeg stanovništva osiromašila. Nadalje, što su nam deca i omladina mahom prepušteni tako reći ulici. Zbog čega? Zbog toga što je ogroman broj mladih danas ostao na ulici, zbog toga što nema zaposlenja. Nema perspektive ni za one koji treba da završe uskoro škole. Na kraju, da podsetim, da bi u svakom slučaju Vlada Srbije imala dovoljno razloga da pripremi i jedan bolji projekat zakona, ukoliko se ovaj projekta SPS-a ne bude prihvatio. Ne vidim razloga da se toliko otpora daje, da se toliko prepreka postavlja pred predlog ovog zakona, samo zbog toga što je došao od jedne opozicione partije. Mišljenja sam, neka predlažu sve poslaničke grupe zakone, a parlament je taj koji će te zakone da oceni. Tu su narodni predstavnici izabrani narodnom voljom, koji će odlučiti i dati legitimaciju i kvalifikaciju da li su prihvatljivi ili nisu. Nikako nisam za to da se osudi onaj koji podnosi predlog određenog zakona ili određenog projekta, a u odnosu na bilo koju društvenu oblast. (Predsednik: Vreme.) Zato kažem da SRS ni u kom slučaju neće zauzimati takve stavove da unapred se osudi što se predloži pred Narodnom skupštinom. Tu su u pitanju poslanici koji će glasati i Skupština je ta koja će doneti konačnu odluku da li se prihvata ili ne prihvata određeni predlog zakona. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, a posle njega Bora Stanimorivić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, danas govorimo o Predlogu zakona za zaštitu maloletnika i ima nas dosta u ovoj skupštini koji smo krajem 80-tih godina bili maloletnici i tada se naše društvo kretalo putem ekonomskih i demokratskih reformi i zakoni ovog tipa nam nisu bili potrebni. Mogu da se pitam i zašto. Zato što je u tom i tadašnjem društvu postojao normalan sistem vrednosti, zato što je porodica bila stabilna i poštovana, zato što je škola bila cenjena institucija zadovoljnih ljudi, zato što je postojala milicija koja je vodila računa i o građanima, a ne samo o režimu. I na kraju, gospodo, zato što nije bilo politike koja se vodila poslednjih 10 godina. Kako su i predlagači sami rekli 90% sekti je registrovano u poslednje dve godine. Nikada nije bilo više kriminala, dilera droge i više narkomanije. Samo citiramo predlagača. Zašto država, u kojoj je bilo više policije nego ikada, to nije i sprečila? Zašto se sada predlažu zakoni koji prednjače u svojoj represivnosti, a nisu se koristili mehanizmi koji su postojali u već postojećim zakonima? Gospodo, repersija koju vi sada predlažete je samo oslikavanje nemoći da se uradi nešto, da se otklone uzroci. Mi ćemo se za razliku od vas baviti uzrocima ovih poroka i posledica i pokušaćemo da sprečimo ono što se dešavalo do sada. Kako ćemo to uraditi? Mi u DSS smatramo da se treba vratiti nekim tradicionalnim vrednostima, koje treba prilagoditi vremenu u kome živimo i društvukome stremimo. Pre svega, tu mislim na porodicu koja kada je bila jaka i naša država je bila jaka. Kada je država bila jaka i kada je porodica bila jaka, imali smo i jakog pojedinca koji je tu državu činio. Samo jaki i bogati, zadovoljni pojedinci mogu da čine jednu zadovoljnu državu. Mi to svih ovih godina nismo bili. Društvo kome mi težimo je društvo u kome deca poštuju svoje roditelje. Do sada to nije bio slučaj, to je posledica jednog nakaradnog sistema vrednosti. Treba nam škola koja će vaspitavati i obrazovatii u kojoj se neće sticati prve lekcije o alkoholu, drogi, duvanu, a gde će se učiti onome što treba da se uči u školi. Potrebna nam je promena celokupnog sistema vrednosti koji je utemeljivan ovde godinama, preko medija, preko Pinka, Palme, Košave i ostalih, i koji je unazadio decenijama našu omladinu, a upravo o kojoj sada brinemo i za koju se svi zalažemo da joj bude bolje. Gospodo, na kraju bih hteo samo jedno pitanje da postavim predlagaču ovog zakona, a to je da li su ovaj zakon pisali i oni članovi FONAS-a koji su u poslednjih 10 godina proveli po univerzitetima u Francuskoj, Engleskoj i Americi, i da li su ovaj zakon pisali oni koji su bombardovanje i stradanja ovog naroda proveli u hotelima po Budimpešti, Moskvi i Atini.
Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, a posle njega narodni poslanik Vukosav Tomašević.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, mogao sam da shvatim da nije prihvaćen Zakon o malim i srednjim preduzećima, verovatno iz principijelnih razloga, a sigurno možemo prihvatiti i obrazloženje koje je dato od strane Vlade, da se priprema novi zakon o privatizaciji i tranziciji, da je to vaše viđenje privatizacije, pa se to nekako može i shvatiti. Međutim, a priori odbijati jedan zakon o zaštiti maloletnika, koji praktično ne postoji, iako nešto od toga ima u nekim delovima pojedinih zakona, mislim da za to nema opravdanja. Ukoliko se želi da se donese neki novi zakon, mi ćemo svakako, pošto je Vlada već dala mišljenje o ovom zakonu, prihvatiti, iako je to zakon Vlade,odnosno većine, jer se radi upravo o jednoj važnoj materiji, o mladima, i to u trenutku kada je potreba za ovakvim jednim zakonom svakodnevno povećana, polazeći od toga da mladi čak i u osnovnoj i srednjoj školi sve više koriste i alkohol, sve više koriste drogu, cigarete i sve ostalo što utiče na mnoge druge patološke pojave koje zatim slede. To je jedan od razloga zbog čega smo mi upravo danas predložili ovakav zakon, iako neki prigovaraju zašto se to ranije nije dešavlo, zbog čega ranije nismo predložili takav zakon. Nije ni postojala potreba pre 10 godina, pa možda i zadnjih 10 godina. Viznate da se droga koristila možda samo u nekim većim centrima, a danas drogu koriste u svim gradovima Srbije, u manjim mestima i u manjim naseljima. Da ne govorim o alkoholu itd. Prema tome, ima mnogo više razloga, a sigurno je da ni sadašnja vlast neće moći da donese sve zakone odjednom, jer smo svedoci da smo do sada menjali neke zakone, ukidali neke zakone, vršili izmene, a skoro nijedan celovit zakon nismo doneli. Prema tome,ne stoji da je to glavni razlog. Mislim da je možda principijelni, ali daznate da u svetu ima država gde se i zakoni opozicije prihvataju. Mi ćemo se verovatno navikavati kasnije da to bude i naša praksa. Drugo, mislim da su na ovakvu situaciju, koja je danas prisutna, uticali mnogi faktori. Sigurno da ima opravdanja za navode koje smo čuli danas, odnosno juče, ali tri osnovna vaspitna faktora, polazeći od raznih okolnosti, zatajila su. To su porodica, škola i društvena sredina. Upravo ovim redom kojim smo rekli. Zašto porodica? Porodica je u specifičnoj situaciji. Neko je juče rekao, slažem se da roditelji nemaju dovoljno vremena zbog teške materijalne situacije, da moraju da rade u toku radnog vremena, da rade posle radnog vremena i da nemaju vremena da rade sa decom. To je sigurno. Nisu pomenuli onu drugu kategoriju ljudi koji imaju dosta novca i u toj trci za novcem oni vrlo malo vremena imaju za svoju decu i misle da je dovoljno da im samo daju novac i da će završiti posao. Upravo su tu problemi koji nastaju. Znači, početak je prvo u porodici, a onda kasnije i u drugim ovim sredinama. Roditelji vrlo malo poznaju svoju decu. Danas kad roditelju saopštite da mu dete koristi drogu, teško će tu istinu prihvatiti, u stvari misliće da to nije istina. To jeste tako. Praktično, deca kao da su danas klonirana, jer se sva deca ponašaju isto. Pitajte četrnaestogodišnjaka, koga god hoćete, koji je za njega najbolji film, koja je marka patika najbolja, koja je najbolja muzika? Isto će vam reći, potpuno isto. Mislim da to zabrinjava. Sigurno je da su na to uticale mnoge druge okolnosti, ali je najvažnije da mi kao roditelji veoma malo pažnje posvećujemo deci, da je nestalo to poverenje, te emocije koje se grade, naročito poverenje koje deca nemaju. Malo boravimo sa decom i to je razlog zbog čega je došlo upravo do svega ovoga, a manje zbog onog što smo mi navodili. (Predsednik: Vreme.) Škola je u posebnoj situaciji danas. Škola je opterećena mnogim nastavnim programima, kada više pažnje posvećuje obrazovnom radu, a manje vaspitnom, iako se te dve stvari ne mogu razdvojiti. Ali, kod nas je i to moguće. Dalje, radi se upravo o tome da je škola danas u veoma teškoj materijalnoj situaciji, kao i pre 10 godina, i pre 40 godina, i danas, a ne znamo ni da li će se situacija popraviti, i sigurno da u takvoj situaciji vrlo malo vremena imaju da posvete više pažnje deci i da se bave tim vaspitnim radom, pre svega. Žao mi je što ne mogu da kažem neke podatke koji su jako važni, da vidite u kojoj meri se danas koristi alkohol, cigarete i droga, osnovu jednog istraživanja koje je izvršeno. Ali, pošto je vreme isteklo, zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Vukosav Tomašević, a posle njega Milan Radulović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kada sam u skupštinskom materijalu dobio i video Predlog ovog zakona o zaštiti maloletnika, obuzeo me je osećaj blage mučnine, iz razloga što ovaj predlog zakona predlaže ona politička grupacija koja je proteklu deceniju učinila sve da upravo maloletnike i naš ugled na svaki način unizi, ponizi, otera iz ove zemlje, itd. Uprkos svesti o tome da je ovo jedan demagoški dnevno- politički potez, vrlo sam pažljivo pročitao ovaj predlog zakona, između ostalog i zbog toga što sam otac tri maloletna deteta, pa mi je iz tog razloga stalo da i moja deca, i sva deca u ovoj zemlji, imaju adekvatan tretman, imaju adekvatnu zaštitu, da rastu i razvijaju se kao normalne ličnosti,da postanu sutra normalni i zdravi ljudi i korisni članovi ovog društva. Međutim, čitajući taj zakon pokušao sam da pravim neke beleške, da vidim šta je to što u ovom zakonu ne valja, pa kada sam nakon prvog čitanja video daima dosta toga, da ima dosta rupa u ovom zakonu, od toga sam odustao. Jednostavno, mislim da je Predlog zakona takav da nije dobar i da se ne može putem bilo kakvih amandmana popraviti, već da se jednostavno ova oblast mora obrađivati na neki drugi način, ne jednim zakonom, nego jednim sistemom mera koje ovo društvo mora preduzeti da bi naša omladina došla na pravi put. Ovaj zakon je loš, to je već rečeno, ali ću ponoviti, pre svega zato što je represivan. Ne treba biti posebno stručan iz sociologije i pedagogije, pa znati da u tom uzrastu nije dobro ići represijom, da je mnogo bolje ići kroz preventivne mere. Druga stvar, ovaj zakon je nepotpun, rekao bih, dvostruko nepotpun. S jedne strane, on je neki registar, neki skup ili neki mali registar onih zakonskih rešenja iz ove oblasti, koja već postoje, rasuta u više zakona. S druge strane, mislim da se ne dotiče nekih novih devijantnih i negativnih pojava, koje su se u međuvremenu, zadnjih godina javile u našem društvu, a tiču se zaštite maloletnika i omladine, ali nisu ni ovim zakonom tretirane niti su na odgovarajući način, kroz drugu zakonsku regulativu, rešene. To su razlozi zbog kojih ne trba podržati ovaj zakon. Mislim dana ovom planu treba doneti više od jednog zakona. Dakle, kako rekoh, jedan ceo sistem mera da bi se omladina i maloletnici zaštitili od svih onih pojava o kojima smo govorili. Tu pre svega treba vaspostaviti ulogu porodice i škole, kao nezaobilaznih faktora u socijalizaciji ličnosti i o tome ne treba posebno govoriti. Druga stvar, mislim da treba dopuniti postojeću zakonsku regulativu, jer su se jednostavno javile neke nove devijantne, pojave, koje su novijeg datuma u odnosu na ona rešenja koja već postoje u postojećim zakonima. Samo ću taksativno na njih ukazati. Na primer, postoji Zakon o igrama na sreću, ali su se međutim pojavile neke nove varijante kocke, sportske kladionice i neki drugi oblici, gde nam deca čuče od jutra do sutra. Postoje odredbe Krivičnog zakona kojesankcionišu prostituciju, ali su se u međuvremenu opet pojavili neki novi vidovi prostitucije, poslovna pratnja, nisam dovoljno pravno edukovan, nešto što nije obuhvaćeno postojećom zakonskom regulativom ili, na primer, postoji Zakon o zabrani reklamiranja duvana, alkohola itd, a evidentno je da nam ta vrsta propagande prolazi. Marketing stručnjaci to zovu robna markica. Mi zabranjujemo da nam dete ode da kupi roditelju cigarete ili flašu piva. Ja sam pušač, ali nisam počeo da pušim tako što sam između trafike i kuće otvorio očevu kutiju cigara, niti će bilo ko početi da pije tako što će flašu piva ili vina između kuće i radnje otvoriti, ali sam sasvim siguran da veliki izazov predstavlja svima onima koji su u pubertetu ako u udarnom terminu državne televizije posle crtanog filma i dečije emisije, u tri minuta ima tri puta reklamu koja glasi - ukus slobode, koja reklamira duvan. Zamislite kada se nešto tako prezentira nekome ko je u procesu srazrevanja ličnosti. Takođe smatram, i pokušaću da budem kratak, da treba doneti i neke nove zakone o pedofiliji, o veri i verskim zajednicama, o sektama, o školstvu i univerzitetu, o sportu, gde treba videti značaj amaterskog sporta i fizičke kulture, s jedne strane, a, s druge strane, represivno delovati prema vandalizmu na sportskim stadionima i pogotovo mislim da je neophodno što pre doneti zakon o šundu i kiču, jer je tokom proteklih deset godina, a o tome su već prethodnici govorili, toliko snižen taj prag vrednosti da jednostavno imamo jedan sistem vrednosti u kome se naša omladina, svi ti adolescenti i ostali, pogrešno vaspitavaju.
Reč ima narodni poslanik Milan Radulović, a posle njega Branislav Blažić.
Gospođe i gospodo narodni poslanici, da je kojim slučajem danas na dnevnom redu bilo pitanje da li mi treba da volimo i štitimo svoju decu i da se staramo o njima, sigurno bi o tom pitanju postigli potpunu saglasnost. Takođe bismo postigli potpunu saglasnost oko pitanja ko ima pravo i dužnost da to radi. Svi naravno imaju i pravo i dužnost da to rade. Međutim, mi ne raspravljamo o tome. Mi raspravljamo o jednom zakonu koji pokušava da tu vrlo osetljivu problematiku prevede u određene zakonske norme. Zahvalan sam i pozdravljam inicijativu Socijalističke partije Srbije da se o ovoj temi raspravlja. Smatram, pošto pripadam poslaničkoj većini, da većina ima i veće dužnosti, zato želim da uputim poslanicima SPS-a poruku da ne treba da uzimaju potpuno srcu ako im neko od naših poslanika, u polemičkom žaru, na njihovu provokaciju da smo mi protiv ovog zakona zato što ga predlaže SPS, odgovori - da, ali vi nemate pravo da predložite ovaj zakon. Imate, naravno, pravo da predlažete ovaj zakon, imate pravo kao sledbenici jedne stare stranke, kao sledbenici Svetozara Markovića. Imate pravo da ostanete odani svojoj ideologiji, svojoj tradiciji, svojoj ekonomskoj doktrini, koju ste nam pre dva dana predložili, imate pravo da ostanete odani svojim pedagoškim načelima koja nam predočavate ovim zakonom. Ništa, dakle, tu nije sporno što se tiče Demokratske stranke Srbije. Mislim da nismo sasvim pravedni prema vama kada tvrdimo da je problematika koju vi pokušavate da regulišete ovim zakonom posledica vaše desetogodišnje vladavine. Nije - i u zemljama u kojima niste vladali vi, a u većini niste, ovih problema o kojima se govori u ovom zakonskom predlogu, naravno, ima: u svim zemljama ima ovakvih problema. Međutim, nije ni sa vaše strane sasvim korektno ako tvrdite da vaš doprinos ovakvim pojavama nije bio nikakav. Mislim da je jasno rečeno da je u poslednjih deset godina stvoren pervertan i perverzan vrednosni sistem u kome je bogatstvo i razmetanje bogatstvom vredelo mnogo, a pošten rad i poštenje ništa. Nije se pitalo kako se do bogatstva dolazi, nego imaš li ga ili nemaš, i da li si u demonstriranju tog bogatstva manje ili više kultivisan ili si naklonjen kiču. Kič, demonstriranje bogatstva je bilo na vrlo visokoj ceni. No, da me predsedavajući ne bi opomenuo - i to, mislim, s pravom da se držim teme -prelazim na ovaj vaš zakon. Dakle, složili smo se da je ovu problematiku nužno zakonski regulisati. Složili smo se i oko toga da je prvi i osnovni način da se ovaj i ovakvi problemi reše izgradnja pozitivnog, zdravog duhovnog i vrednosnog sistema - oslonjenog, naravno, na srpsku tradiciju i na kulturnu tradiciju drugih naroda koji žive u ovoj državi. Ništa tu, dakle, nije sporno. Međutim, i takav vrednosni sistem neće u osnovi poništiti potrebu da se donese zakon sličan ovom koji ste vi predložili, i tamo gde je vrednosni sistem čvrst, postoje vrlo ozbiljani problemi i postoje restriktivni zakoni. Restriktivni zakon koji predlažete nije loš zato što je restriktivan, nego iz tri razloga. Prvo, zato što je nepotpun. Drugo, zato što niste, ili je to samo moj utisak, konsultovali postojeće zakone koji tretiraju ovu problematiku. Treće, niste, kako je lepo pokazao kolega Janjić, niste izvršili kategorizaciju krivičnih dela, odnosno prekršajnih dela i prema njihovoj kategorizaciji odredili i visinu kazne. Četvrto, i čini mi se osnovno, vi ste ovim zakonom došli u jedan potpuno apsurdan položaj. Predlažete nam zakon o zaštiti maloletnika, a u stvari predlažete ublažavanje kazni koje su predviđene za određena krivična dela. Vi krivična dela kakvo je dilovanje droge prevodite u prekršajno delo. Nije moguće šverc oružja i dilovanje droge tretirati kao prekršajni postupak. To su krivična dela. Dakle, budući da ste došli u jedan zaista apsurdan položaj - ma koliko vi vešto sofizmima uspevali da odgovorite na ova pitanja - mislim da bi bilo dobro da ovaj svoj dobar predlog zakona povučete, da ga usaglasite sa postojećim zakonima, da ga upotpunite, da se konsultujete sa drugim ljudima, da uvažite i ovo što ste danas čuli, pa da nam ponovo ponudite potpuniji, bolji i savršeniji zakon, koji ćemo sa zadovoljstvom razmatrati i, verovatno, usvojiti, ako bude dobar.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Igor Soldatović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da li je naša opšta svest adekvatna dubini krize u kojoj se nalazimo je jedno izuzetno bitno pitanje i kada raspravljamo o jednom ovako ozbiljnom problemu, mislim možda i najznačajnijem problemu sa kojim se danas društvo suočava, mislim da nije, čak mislim da posle ovih diskusija, nekih koje sam čuo, da je više retrogradna i krivotvorna nego što je adekvatna u odnosu na ovo što sada imamo. Bilo je ovde pokušaja da se na neki način, politikantskim metodama, jedno društveno zlo prikaže u funkciji samo nekog vremena u poslednjih nekoliko godina. Ne želim ni najmanje da amnestiram predlagače zakona za ovo vreme, vreme zla i muka i svega onoga što smo preživeli, ali mislim da ako se tako problem postavi da ne možemo da nađemo opravdanje za bogatiZapad, za taj demokratski razvijen, humani Zapad, kod kojeg je upravo ovakvo društveno zlo i najviše zastupljeno. Kada bi sve to tako bilo i kada bi jedna ekonomska kriza uslovljavala da dođe do povećanja upotrebe droge, alkohola, cigareta, da se pojavljuju bolesti poput side, itd, onda verovatno tamo na Zapadu toga uopšte ne bi bilo. Bilo bi karakteristično samo za one zemlje koje su u ekonomskim krizama. Zato mislim, kada raspravljamo o jednom ovakvom problemu, koji pre svega predstavlja na neki način psihofizičku, a i zdravstvenu ugroženost i ugroženu budućnost našeg naroda, moramo uzeti u obzir da se radi o jednom multidisciplinarnom problemu i nećete se ljutiti, ali želim da kažem da ova skupština ipak nije dovoljno ni kompetentna, niti sa dovoljno znanja može o njemu raspravljati, apsolutno adekvatno i donositi pravilne zaključke. Mislim da je ovo problem koji se ne može rešiti jednim zakonom, već je jedan problem koga treba postaviti i sagledati sve aspektetrenutne situacije u kojoj se zemlja nalazi, i ono što nas u budućnosti čeka. U budućnosti nas čeka žestok udar, ono što nosi tranziciju, ono što nosi uticaj Zapada, ono što ćemo dobiti od te Amerike, a od koje samo zlo možemo dobiti, jer svo zlo na ovom svetu što je krenulo, pa i droga, alkohol, i cigarete, i sekte, i svo nasilje i mafija, sve je krenulo iz Amerike, bez obzira koliko vi možete da se ljutite na mene, ali to je činjenica. Prema tome, valja uzeti u obzir to šta nas čeka i šta ćemo doživeti od te Amerike dalje u nekom procesu demokratizacije, sa mogućnostima, ovim materijalnim i obrazovanim, i stručnim, koje imamo, i tako moramo stvoriti ukupnu društvenu akciju i borbu protiv tog zla koje nas čeka. Tu svi moramo imati neki svoj deo odgovornosti, svoj deo nekog uloženog rada, znanja, angažovanosti, da doprinesemo da ipak zaštitimo ta buduća pokolenja od tako crnih stvari i slutnji koje mogu da dođu, ako se to rasplamsa do onih granica, nesmotrenih, koje imamo. Međutim, kako se sada ta situacija rešava, ovde u ovom društvu. Mi imamo situaciju da smo, recimo, ukinuli Ministarstvo za omladinu i sport, ukinuli smo Ministarstvo za ekologiju, što je sigurno nešto što usvakom slučaju može doprineti pozitivnim tokovima kada je u pitanju zdrav život i odnos prema prirodi. Na drugoj strani, stavili smo za ministra prosvete Gaša Kneževića, koji vidi bele miševe, koji je nezalečen alkoholičar i koji sada treba da vaspitno deluje na omladinu i na đake da ne koriste alkohol u školama. To su neke apsurdne i potpuno naopako postavljene stvari, jer ipak taj lični primer, i nešto što bi trebalo da predstavlja lični primer, možda treba staviti na prvo mesto. Zbog toga želim da kažem, ako stvarno želimo da vratimo te prave vrednosti, ako želimo da srpsku porodicu obnovimo, ako želimo da se vratimo tradiciji i kulturi, ako želimo da unapredimo ovo društvo, moramo zaboraviti i kloniti se tih priča, da nam izađu ovde neki polupismeni i polupijani poslanici koji će na sve načine da vređaju, ili da iznose neku priču kako je jedna trećina maloletnika otišla za poslednjih deset godina. Kažem vam, ne želim ni najmanje da amnestiram predlagača, mislim da ovaj zakon kao takav nema neki smisao, jer ako ga ne prati sveopšte društveno uređenje, onda on neće doneti ništa dobro, a neko rečeda imamo još mnogo zakona koji su slični, koji sve to uređuju i onda nema potrebe za ovakvim zakonom. Međutim, ako već imamo te zakone koji to uređuju, a situacija se pogoršava, onda znači nije do zakona. Možemo doneti zakone kakve hoćemo, a ako tu na terenu ne znamo kako ćemo to sprovoditi, ako nema odgovornih kako će to sprovoditi, onda će rezultati biti pogrešni.
Reč ima narodni poslanik Igor Soldatović, a sledeći prijavljeni za diksusiju je Milorad Mirčić.
Poštovane kolege, u poslednja dva dana koliko raspravljamo o zakonu o zaštiti maloletnika, izrečeno je dosta ocena i dosta različitih sudova, izrečeno je dosta različitih mišljenja. U principu, sva ona su takva da se dolazi do zaključka da Narodna skupština izražava svoju zabrinutost, da želi da pomogne, da želi da nešto promeni. Priča se o tome kako mladi ljudi koriste droge, kako koriste alkohol, kako puše, kako imaju puno problema i kako je njihova budućnost apsolutno neizvesna, s obzirom jer imaju sve te osobine koje kod njih postoje. Međutim, vrlo mali broj vas ili nas se setio da kaže kako je to u stvari jedna hrabra generacija koja je svašta preživela, da su to sjajna deca, s obzirom na to kakvi smo mi, kakvi ste vi bili. Poslednjih 10 godina mladi ljudi su preživeli svašta i kakvi god da su, odlični su. Kakvi ste vi, kakvi smo mi bili. Da se ne bih uklopio je jedno sivilo što se tiče ove diskusije, pokušaću da svoje izlaganje obrazložim nekim činjenicama koje je radio UNICEF. Pretpostavimo da su te činjenice objektivne i da je to zaista tako. U jednom istraživanju koje ima ukupno 200 strana, ali ne znam da je to rađeno u Srbiji u poslednjih 10 godina, a naslov kaže "Hrabra nova generacija", ono obrađuje populaciju do 24 godine, a omladinu definiše kao onaj deo društva koji po prvi put nalazi svoj posao, koji se odvaja iz svojih ranijih porodica, od svojih roditelja i zasniva svoje porodice. U Srbiji, ta definicija po UNICEFU mora da bude fleksibilna zbog opšte krize u društvu, zbog ratova, zbog bombardovanja, zbog ogromnog broja izbeglica koje su u zajednici i koje imamo u društvu, i oni u tom smislu tu analizu proširuju do 30 godina. Znači, 30 godina je neka granica kada se očekuje da mladi ljudi u Srbiji postanu punoletni u pravom smislu te reči, da zasnuju svoje porodice. Što se tiče činjenica, vezanih za našu zajednicu, ponoviću još jednom šta nam se sve desilo za poslednjih 10 godina: 1991. godina - početak rata u Hrvatskoj; 1992. godina - početak rata u Bosni; 1992. godina - konačni raspad SFRJ; 1992. godina - ekonomske sankcije od strane UN; 1992. i 1993. godina - inflacija koja je uništila srpsku porodicu, u pravom smislu te reči, ogroman kriminalitet na svim nivoima u društvu; 1995. godina - egzodus iz Krajine; 1999. godina -bombardovanje, kao posledica NATO agresije koja se desila u Srbiji, opet izbeglice sa Kosova. U Srbiji danas živi 200.000 ljudi mlađih od 24 godine, 30.000 ljudi koji su završili fakultete u poslednjih 10 godina otišlo je iz Srbije. U isto vreme, kriminalitet - 1998. godina: na 100.000 mladih u Češkoj - 4.000 mladih u sukobu sa zakonom;na 100.000 mladih u Sloveniji - 5.500 mladih u sukobu sa zakonom; Makedonija - na 100.000 - 4.500; Bugarska - na 100.000 - 4.500. Belorusija - na 100.000 - 1.000; Rusija - na 100.000 - 2.200; Srbija - na 100.000 - 900. U svemu tome, u Srbiji na 100.000, 900 mladih ljudi je u sukobu sa zakonom. U isto vreme, stopa zaposlenosti - 1998. godina - Češka, omladina 8%, a ukupna populacija 4% nezaposlenih; Rumunija, omladina 15%, svih 7%; Gruzija, omladina 25%, svih 15%; Bugarska, omladina 30%, svih 14%; Jugoslavija, omladina 61%, svih 16%. Ako hoće neko da piše zakone, ako hoće neko da reguliše pitanje omladine, onda prvo mora da kaže da je omladina u Srbiji preživala svašta. To prvo mora da kaže. Onda mora da uradi analizu trenutnog stanja, da vidi kakva je ta omladina, da vidi kakva je uporedna praksa; da kaže kako želi za 10 godina ta problematika da bude uređena. Ne može se jednim zakonom, jedna društvena materija, kakva je briga o mladima, rešavati. To je projekat od državnog značaja koji se donosi na pet godina, koji se donosi na 10 godina i postavlja se cilj. Mladi u Srbiji za 10 godina će izgledati tako i ne može se ta problematika rešavati na taj način što ćete mlade ljude i njihove roditelje kažnjavati zbog toga što su loši. Kada smo mi krivi, kada ste vi krivi, zbog toga što su loši, šta očekujete. Nema posla za mlade ljude. Za mlade ljude, ako ne želite da ostaju dugo na ulici, ako ne želite da koriste droge, ako ne želite da koriste alkohol, nađite im posao. Nađite im posao. Stvorite im uslove da stvore svoju porodicu, da budu normalni ljudi u normalnom društvu. Ne da ih kažnjavate. Ne radi se tako. Neko je rekao da je ovaj zakon preventivan. Šta je tu preventivno? Ovo su sankcije. Preventivno je - posao. Preventivno je - normalna država. Preventivno je - mir. To je preventivno i takav zakon treba da donesemo. Na taj način treba da rešavamo ovaj problem.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, statistika je inače zbir tačnih ili netačnih podataka i ona zavisi od kvantuma znanja onoga ko je prezentuje. Dame i gospodo, mi srpski radikali učestvujemo oko ovog predloga ne zato što je ovaj predlog dobar ili što je toliko loš, koliko tvrdi Vlada Srbije, nego što tema o kojoj se raspravlja zaslužuje pažnju. To su problemi koji su realni. To su problemi sa kojima se suočava Srbija. To su problemi sa kojima se, mi koji smo roditelji, koji imamo decu, suočavamo svakodnevno. Pričati istoriju i uzroke ovih problema mogu samo oni koji su svesni činjenice da su ovi problemi u zavisnosti od ekonomske, socijalne ili političke situacije. Ima jedno pravilo po kome se manifestuju: rastom ekonomske krize dolazi do povećanja trošenja ili korišćenja alkohola, ali nešto sa čime se suočava Srbija u ovom trenutku je neobjašnjivo. Teoretski ne postoji. Rastom ekonomske krize porastao je broj narkomana i količina narkotika je porasla, pogotovo u Srbiji, a to je čudno zbog toga što sa rastom ekonomskog standarda i bogatstva raste i narkomanija. Tu moramo ozbiljno da razmislimo. Ne može problem da se reši tako što ministar izađe i kaže - već postoje zakonske odredbe i taj problem se rešava tako šte se preventivno deluje. Znate, ako se pojavi nešto što je nelogično, nešto što je izuzetak od nekih pravila, onda se mora na neki način "proglasiti vanredno stanje". Znači, nešto se izaziva veštački i ministarstvo mora da reaguje. U svakom slučaju, postoji deo preventivnog delovanja. Kako svi znamo edukacija, a kako kaže ministar ide se i na edukaciju edukatora. Ali, nije zanemarljiva u svemu tome ni uloga pojedinaca. Kako će tu edukaciju podržati ili sprovoditi čelnik jedne političke partije, koja je u sastavu DOS-a, koji koristi svaku priliku u javnim nastupima da promoviše korišćenje narkotika. Čak tvrdi da ih je sam uživao i ide toliko daleko, zamislite, kakvo je to razmišljanje, da povuče tačnu liniju lakih i teških droga. On tvrdi - nisu opasne lake droge, opasne su teške droge. To još niko u svetu nije uspeo, da napravi liniju i razliku u opasnosti korišćenja lakih ili teških droga. (Glasovi: - Kaži ime, ime.) Zove se, to znaju ovi iz Koalicije Vojvodina, bivši član, a sada je na čelu lider socijaldemokrata, Nenad Čanak. Svi koji su slušali radio emisiju Radija 021, gde je bio urednik, voditelj, a sam izabrao temu, pričao je na tu temu. Jasno, kao politička ličnost, a na kraju krajeva i kao javna ličnost, negativno je uticao. Pitamo se, mi, srpski radikali kako će tu edukaciju, tu preventivu da sprovodi ili podržava trenutni ministar obrazovanja ili prosvete. Kako? Ličnim primerom. Biće negativan. Biće posledica. Pitamo se kako će preventivno da deluje kada je u pitanju trgovina oružjem ministar pravde, kome su iz auta ukrali hekler. Ko to normalan još ...
Gospodine Mirčiću, opominjem vas da to nije na dnevnom redu. Izričem vam prvu opomenu.
Sve je to na dnevnom redu. Vlada je zadužena za sprovođenje programa suzbijanja svih ovih anomalija sa kojima se suočavamo ...
Ali, to nije na dnevnom redu. Ja sam vas opomenuo.
Znate, gospodine predsedniče, ne želim da ističem, ali lično sam otac troje maloletne dece. Ne bih želeo da sutra snosim odgovornost što nisam na vreme upozorio pojedine aktere u Vladi. Doduše, da sam znao, iskreno da vam kažem, ko im je sve vaspitač i ko im sve predaje u školi, ne bih ih upisivao u školu ni po koju cenu. Sa druge strane, dame i gospodo, pitanje je - koliko su efikasni postojeći zakoni. Vi, predstavnici Vlade, tvrdite da je to sve ugrađeno u prethodne, postojeće zakone. Da li znate, gospodo, da zvanični organi MUP-a ne smeju da uđu u školsko dvorište. Ne smeju, jer im zakon ne dozvoljava. Kako će sprečiti zvanični organi MUP-a dilovanje droge u školi, ako ne mogu da uđu u školu. Osim u slučajevima kada imaju tačnu dojavu, najavu, da uđu u tu školu i pri tome su obavezni da uhvate krivca. Ne može se gospodo razgovarati o ovoj temi i braniti se reperskim metodama Zorana Đinđića, uz mimiku i pokret ruku, mimiku lica. Ta odbrana pada u vodu.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović.
Poštovani predsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred sobom imamo Zakon o zaštiti maloletnika. Ovaj zakon se odnosi na osobe koje su stare od 12 do 18 godina. Otprilike, završava se sa 18 godina života. Oni koji su predložili ovaj zakon, a i mi ostali koji o njemu treba da diskutujemo i eventualno da ga usvojimo, moramo da znamo da su to osobe u periodu koji se zove adolescencija ili pubertet. U ovom periodu kod dece dolazi do fizičkih i psihičkih promena koje su uzrokovane promenom endokrinološkog statusa u organizmu te dece. Sada, ta mlada osoba, odjednom iz mladog doba prelazi u doba odraslih. To je period kada mladi ljudi više nisu ni deca, a ni odrasli. U tom periodu, normalno, sa ovim endokrinološkim statusom, dolazi kod deteta do promene interesovanja u svim sferama života, a to znači bukvalno kao da dolaze u novi svet. Iz jednog dečijeg sveta prelaze u svet starijih. To svi moramo znati. Ta deca, u tom periodu puberteta, ili adolescencije, ne prihvataju nikakve naredbe. Tu se pojačava njihov ego. Ne dozvoljavaju nikakve sugestivne i zakonske represije. Zato, gospodo narodni poslanici, mi se ovim počinjemo da igramo sa tom grupacijom. Kako? Hoćemo da uvedemo represivan zakon i zabrane. Umesto da se bavimo posledicama, a ne uzrokom mi treba da se zapitamo gde je onih 12 godina, da mi tu decu pripremimo za taj period. Priprema se vrši prvo u porodici. Gospodo narodni poslanici, šta smo uradili za ovih 50 godina i 10 godina? Razbili smo srpsku porodicu. Mi moramo srpskoj porodici da vratimo sve one moralne vrednosti koje smo imali ranije. Nećemo, gospodo narodni poslanici, imati problema sa sektom ukoliko uzmemo za primer vreme Laze Lazarevića, kada je sin išao sa ocem prvi put na jutrenje. Kada deca budu išla u crkvu, a ne da bude kao što su komunisti govorili - drži se dete za dugme, jer evo ide pop, baksuz. Mi moramo jednostavno doneti zakon o veri, zakon o školstvu, zakon o informisanju, gospodo narodni poslanici. Šta su se setili predlagači? Kažu - znate, većina roditelja će ovo prihvatiti. Ali, deca neće. Doći će do sukoba u porodici, a zna se da su obično stariji ljudi glasači, određene grupacije, a deca opet gledaju u perspektivu. Zato, gospodo narodni poslanici, mi moramo sveukupno, celishodno, pogledati taj problem i tako ga rešavati. Smatram da Vlada to sve mora doraditi. Ima dosta dobrih zakona ali zakone Vlada sama mora predložiti i zato ja kao poslanik Demokratske stranke Srbije, odnosno DOS-a, neću glasati za ovaj zakon. Rado ću glasati za zakone koji će celokupno rešiti ovaj problem. Znači, treba paket sistemskih zakona doneti i pred ovu skupštinu ozbiljno postaviti problem, a ne izvući jednu populaciju, koja je najosetljivija u svim pogledima, osetljivija od dece, od prve godine, od beba, pa do dvanaeste, u tom psihološkom momentu, i zato moramo to što pre odraditi. Ako nešto u starim zakonima ne valja, da to izmenimo. To je moja preporuka. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mihajlo Jagodić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon o zaštiti maloletnika, jedan vrlo kompleksan zakon i vrlo težak za analizu, i uopšte, za shvatanje. U svakom slučaju, to mogu da kažem kao lekar, neuropsihijatar, koji se bavi duševnim zdravljem maloletnika, i pokušavam da im pomognem u tom nekom periodu, koji je moj prethodnik nazvao kriznim periodom. To je zaista jedna krizna perioda i ona počinje oko šesnaeste godine, i to je jedno vreme koje se zove "ničije vreme". Znači, ta deca u stvari lete i ne znaju tačno gde su. Oko sedamnaeste godine dolazi period kada dete ulazi u rano odraslo doba. Taj period je još više krizan za mlade, koji su u tom periodu. Zato moramo njima da prilazimo sa manje represije, a sa nekom vrstom i nagrade, jer svako ponašanje se modifikuje nagradom i kaznom: jedna doza nagrade, jedna doza kazne. Znači, mora to tako da se iznijansira, da bi mogli da prilagodimo ponašanje naših mladih, da dođu u pravu poziciju, da budu pravi ljudi. Sigurno da mnogi uzroci ukazuju da se radi o bolestima ponašanja. Bolesti ponašanja su i alkoholizam, i narkomanija, i pušenje. Ponašanje je različito. Svi su promenili ponašanje, promenili su i mladi ponašanje, pa umesto dnevnih i večernjih izlazaka, krenuli su sa izlascima duboko u noć. Da li oni to beže zato što hoće da budu van vidokruga svojih roditelja i svojih profesora, ili beže iz drugih nekih razloga? Sigurno da mi zakonski ne možemo to rešiti, jer represivne mere prekida i nekih sankcija, da ranije zatvaraju vlasnici kafiće, ili neke diskoteke, neće uroditi plodom, jer će roditi inat i deca će se skupljati na ulicama, ili po stanovima. Još više će biti van našeg vidokruga. Znači, moramo da im priđemo na drugi način. Roditelji su promenili svoje ponašanje, takođe. Oni sada više ne brinu na isti način o svojoj deci, već kažu - pa i moje komšije su pustile svoju decu da idu duboko u noć, i moji prijatelji su pustili svoju decu duboko u noć, pa neće valjda ni mojoj deci ništa da se desi. I tako, svi uniformno posmatraju tu neku negativnu pojavu i menjaju svoje ponašanje. I nastavnici i profesori su promenili svoje ponašanje. Više se ne brinu za ono šta se dešava sa decom van škole, već su suzili svoje interesovanje na onaj deo gde je samo boravak dece u školi. I lekari, moje kolege su se promenili u ponašanju. Sada, u jednoj eri specijalizacije i uskih specijalista, sve manje ljudi, lekara, se brine za adolescente i baš te ljude "ni na čijoj zemlji", te mlade, već svako se brine za jedan deo, ili za svoju specijalizaciju. Znači, i ljudi moje struke se ne brinu baš svi o toj populaciji, već imaju neke ciljne grupe, gde se brinu i gde su njihove, uslovno rečeno, bolesti koje leče. Sigurno da je zdravstvo pokušalo da učini korak razvijajući razvojna savetovališta, a ta razvojna savetovališta u stvari su skup različitih stručnjaka, koji žele da pomognu tim mladim ljudima. Razvojna savetovališta možda moraju da budu potencirana i zakonom, da se tačno omeđi na koji način će ona delovati i da im zakon pomogne na sve načine, budu efikasnija. Sigurno da država ne može na pravi način još da modulira taj sistem nagrade i kazne, koji je neophodan baš u tom delikatnom periodu. Sigurno da mi u budućem zakonu, koji bude donet, moramo da iznijansiramo i da stimuliramo pozitivno ponašanje kod mladih, a ne da sublimiramo neko loše ponašanje, koje mi ne želimo. Rešenje je u edukaciji edukatora, tj. da širimo mrežu ljudi koji poznaju tu problematiku, a da, s druge strane, ti ljudi budu stručnjaci, da bi privukli pažnju i poverenje tih mladih ljudi, jer kod mladih ljudi u ovom periodu nikako ne možemo da komuniciramo bez poverenja. Ako nema poverenja, onda se rađa inat, ili nešto što izaziva, suprotno ponašanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanik, kao pravnik, predlažem da predlagač povuče ovaj svoj zakonski predlog, jer smatram da ovakav zakonski predlog nije u saglasnosti sa pravnim sistemom koji postoji trenutno u našoj državi. Ovakav zakonski predlog, ukoliko bi bio usvojen i počeo da živi kao zakon, uneo bi haos u pravnu regulativu, koja reguliše upravo sve ove društvene odnose kroz druge propise i kroz druge zakone. Podržavam sve one govornike, sve narodne poslanike, koji su isticali i pokušavali da vas ubede da je ovaj društveni odnos, da su ovi društveni problemi već regulisani mnogim drugim zakonskim projektima, odnosno zakonima koji su već na snazi, pozitivnim zakonodavstvom. Puno puta je isticano od strane predlagača da je postojeća zakonska regulativa nedorečena, nejasna i da ostavlja mogućnost pravnih šupljina, kako bi se korišćenjem tih pravnih šupljina određena populacija mogla baviti krivičnim delima, usmerenim na destrukciju naše omladine, naše mladosti, i na taj način imati dalekosežne posledice po tu najosetljiviju populaciju našeg društva. Puno puta je za ovom govornicom rečeno da postojeći propisi, kao što je Krivični zakon Jugoslavije, Krivični zakon Republike Srbije, mnogo propisi koji govore o prometu cigareta, duvana, opojnih droga ili sredstava koja imaju određeno dejstvo na psihu, pre svega mladih osoba, nisu regulisali i da je potrebno ovakvim zakonskim projektom regulisati ovu materiju. Slažem se i sa onim govornicima, koji kažu da se ovde radi samo o represivnim merama, koje ne mogu da izleče uzrok ove pojave koja je zahvatila sve zemlje savremenog sveta, pa tako i našu zemlju. Uzroci se ovakvim zakonskim projektom ne mogu rešiti. Naše društvo je dužno da podizanjem standarda, upošljavanjem omladine, prevencijom, obrazovanjem i vaspitavanjem, pre svega u okviru porodice, pa zatim u okviru osnovnog, srednjeg, pa i najvišeg obrazovanja, edukuje naše građane, naše mlade ljude, da se ne odaju ovakvim porocima, jer se represivnim merama to ne može sprečiti. Ograničenje zaštite samo maloletnika neće dati rezultate. Da li će to značiti da mladi ljudi posle 18 godina dobijaju prvo na start, da probaju sve ono što se ovim zakonom zabranjuje. Smatram da se društvenim poboljšanjem, poboljšanjem standarda, poboljšanjem sistema školstva i vaspitanja može mnogo više učiniti, nego što se ovim zakonom predviđa. Ovaj zakon je derogirao mnoge propise koji na mnogo oštriji i složeniji način propisuju protivzakonito ponašanje, a u pogledu proizvodnje, promena, nuđena, omogućavanja korišćenja opojnih droga, kako lakih, tako i teških. Zakon ne pravi razliku između lakih i teških opojnih droga. Ovde se za takve protivzakonite radnje, protivpravne radnje propisuju samo prekršajne kazne, ne vrši se gradacija težine ugoržavanja zaštitnog dobra, ne propisuje se organ i postupak u kome će se izricati ovi prekrašji. U svakom slučaju, svođenje odgovornosti na nivo prekršajne odgovornosti apsolutno nije niti celishodno niti prihvatljivo. Smatram da se ovde radi samo o jednom projektu, da je to politički pamflet koji je samo uobličen u parazakonski propis i predlog, inače, on ima za cilj samo jednu političku promociju. Ni na koji način nema za cilj da se reše neki društveni problemi koji opterećuju našu najmlađu populaciju. Sama nomenklatura prekršaja i zabrana koje su predviđene ovim zakonom na to ukazuje. Ovim zakonom nisu predviđene, recimo, trgovina belim robljem, zloupotreba dece u političke svrhe, seksualno zlostavljanje dece, incestualno ponašanje i sve ono što na najgori mogući način ugrožava psiho - fizičko zdravlje dece i njihov socijalni status. S druge strane, sam kvalitet predlagača i njegova mogućnost da u ranijem periodu predloži ovakav zakon, ukazuje da je to samo jedan politički motiv, da samo politički motiv stoji iza ovakvog jednog predloga. Postavlja se pitanje, zašto stranka koja ovo predlaže nije u vreme kada je vršila vlast predložila ovakav jedan zakon. Postavlja se pitanje kako... (Iz sale: Vreme.) (Predsednik: Baš vam hvala, vreme.) ... je stranka koja je učestvovala u vlasti kontrolisala promet drogom kada se u trezorima DB, koji su tada koristili, nalazilo 600 kilograma heroina namenjenog prodaji i radi finansiranja nekih nelegalnih delatnosti. Postavlja se pitanje, zbog čega nije ta stranka reagovala na pojedince koji su javno upotrebljavali oružje na političkim skupovima, postavlja se pitanje zbog čega ova stranka nije reagovala na organizaciju i pozivanje da se regrutuju mladi ljudi na oružanu pobunu, prilikom hapšenja Slobondana Miloševića. Zato smatram da se ova problematika ne može rešiti ovakvim zakonom.Smatram da je cilj ovog zakona politička promocija i skidanje odgovornosti za sve one posledice koje su u društvu nastale. Smatram da se ova materija može regulisati jednim zakonom o zaštiti društva od bolesti zavisnosti, koji će regulisati i prevenciju i represiju, da će se predviđati posebne bolnice za zaštitu bolesti zavisnosti, a naravno unapređenjem sistema obrazovanja i vaspitanja vršiti prevencija na opštem nivou.
Replika, gospodin Ivković, a zatim Vladimir Dobrosavljević.
Dame i gospodo poslanici, uvažena gospođo minstre, mislim da su svi poslanici mogli da prepoznaju u rečima prethodnika težnju da definiše kategorije političkog pamfleta i odgovornost u ranijem periodu ovih 37 poslanika što nisu bili u Skupštini i podneli ovakav isti zakon. Međutim, nehotice prethodnik za ovom govornicom je u stvari pokazao šta je za njega i njegovu stranku država. On je rekao kada je ta politička stranka u trezorima držala heroin, to znači da je on u suštini poistovetio aktivnost političke partije i aktivnost službe DB, a što je vrlo moguće u ovim danima da je istinito. U onom vremenu, DB je radila svoj posao i mora da se zna da je DB sav oduzeti heroin i bilo koju drogu uništavale i zna se tačno ta afera koja je naduvana u novinama je posle kao izduvani balon splasnula, jer se saznalo i kome je ta droga oduzeta i znalo se da je bila u trezoru i znalo se da je premeštena u vreme bombardovanja u trezor jedne odgovarajuće banke i znalo se da su postojala dva ključa tog trezora. Međutim, kada čovek ide u političke obračune, očigeldno neki smatraju da u tim političkim obračunima mogu da rade i određene stvari bez određenih ograničenja, koje ipak govornica treba da ima. Znači, mislim da smo raščistili što se tiče nas predlagača. Mi smo taj zakon predložili čim smo bili u mogućnosti. Aktivnosti službi, kao što je pravosuđe, kao što je javna bezbednost, DB, mi stvarno to nismo poistovećivali sa aktivnostima partije. Oko Predloga zakona o zaštiti maloletnika, ipak, stalno se provlači jedna konotacija, jer moram već jedanput da zamolim sve govornike za ovom govornicom, a pre nego što izađu da ipak pročitaju zakon, predlog zakona o zaštiti maloletnika. Jasno i glasno tvrdim da je jedina istina da u ovom zakonu nema represivnih mera za maloletnike. U ovom zakonu postoje isključivo represivne mere za one koji maloletnike navode i na zlo koje se zove narkomanija, i na zlo koje se zove alkoholizam i na ono najgore zlo koje potpuno razara psiho - fizičku strukturu mladih, a to je vrbovanje u sekte.Ovaj zakon su pisali pravnici koji poštuju stav udruženja pravnika, da u vezi krivica sve mora biti u Krivičnom zakonu. Zato je ovaj zakon obuhvatio samo prekršajne postupke i predvideo kazne od 10 hiljada dinara do 200 hiljada dinara i do 30 dana zatvora, ali ne za maloletnike. Nema represije o njima, recite da lažem, ako ne govorim istinu. (Predsednik: Vreme.) Nego, isključivo za one koji iz svojih profitabilnih aktivnosti ili zbog devijantnosti svog uma, koji je već otišao u efe, vrbuje maloletnike iz ove priče. Kada bi se ovaj zakon usvojio, postoji osnov da se ministru pravdegospodinu Batiću uputi predlog da u Krivični zakon Srbije uđu ovi pojmovi odavde sa mnogo gorim kaznama, za mnogo gore situacije,kao što je pojam mentalne manipulacije, koji je u Francuskoj kažnjiv od 3 do 5 godina zatvora i kaznom do 800 hiljada francuskih franaka. Znači, nemojte govoriti ono što nije tačno. Nema represije za maloletnike i nije tačno da je mimo Ustava, a kolega Zoran Nikolić vam je naveo sve to. Vi koji ste juče spremili diskusije, promenite molim vas.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević, a posle njega narodni poslanik Ljubiša Maravić.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, prvi i osnovni problem sa ovim zakonom, odnosno predlogom zakona leži u činjenici da on sam po sebi, čak i da ne postoje one priče koje ovih dva dana provejavaju u razgovorima u parlamentu, sadrži one odredbe koje se već nalaze u odredbama Krivičnog zakona. Problem ovog zakona, čak i kada bi on sam rešavao sve navedene probleme, leži u činjenici što on ovakav kakav jeste ne bi ništa rešio. Ne bi ništa rešio iz jednog prostog razloga, jer predlog ovog zakona nije ništa drugo nego dijagnoza jednog anemičnog društva, društva u kome mi živimo jedan dug vremenski period. Neko će reći 10 godina, 13 godina ili 55 godina. To je potpuno svejedno. Činjenica je da smo živeli u vremenu koje je bilo duboko kriminalizovano. Taj kriminal nije nastao, dame i gospodo, nakon NATO bombardovanja, nakon sankcija. Počeli smo da živiomo u kriminalizovanom društvu znatno ranije. Pogledajte samo jedan podatak koji je još svojevremeno MUP Srbije iznelo, kada se pojavio kokain u velikim količinama na Beogradskom tržištu, a između 1989. i 1992. godine. Mi tada, dame i gospodo, nismo imali sankcije, samo da vas podsetim. Ne treba zaboraviti još neke stvari kada govorimo u vezi sa svim ovim. Dakle, ne samo što se ovde pominje da bi ovo bio jedna vrsta restriktivnog zakona. Činjenica koju moramo, isto tako, jako dobro znati, jeste da na ovakav način, sankcijama ili bilo kojim zakonskim rešenjem, nećemo pomoći ozdravljenju našeg društva ili edukaciji maloletnika ili edukaciji edukatora, kako je ovde više puta napominjano. Ozdravljene drušva mora ići potpuno drugim putem, pre svega ponovnim uspostavljanjem i vraćanjem autoriteta u samu državu i u instituciju ove države. Bez povratka autoriteta, bez povratka modela na koji maloletni ljudi mogu da se ugledaju i na osnovu njih formiraju svoje ličnosti, nema ozdravljenja. Ne može biti autoriteta ako je vrhunsko predstavničko telo našeg naroda ovako kakvo jeste danas. Mi smo ti od kojih počinju stvari: Vlada Srbije, policija, sudstvo, tužilaštvo. Tada možemo govoriti. Ne možemo govoriti o povratku autoriteta, a imali smo 10 godina pomenute televizije, imali smo modele za mlade kao kriminalce, imali smo narodne pevačice, imali smo najrazličitije okultiste i bele magove. Da li su to modeli? Da li su mladi mogli da se formiraju i jednog trenutka bolje od onoga kako su se formirali sa takvim društvenim modelom koji im se servirao? Da, direktno servirao. Još jedna stvar koju bih želeo da napomenem u ovom izlaganju, lično ne spadam u apolegete Zapada, niti zapadnih političkih sistema. Ali, prihvatam jednu pragmatičnu činjenicu, da za sada od njih boljih nema. Kada pričamo o tome da je pornografija, da je narkomanija, odnosno trgovina drogom došla sa Zapada, moramo znati jednu drugu stvar - ina taj Zapad droga je došla iz jednog sasvim drugog kulturnog i civilizacionog kruga, pre svega onog istočnog. Na istoku su, dame i gospodo, najveći centri proizvodnje i heroina i opijuma i ostalih opojnih narkotika. Zapad, koji nije amnestiran od svega toga, naravno sa svojim bolestima koje ima, socijalnih, o njima govorim, ima svojih problema. Ne smemo zaboraviti jednu osnovnu činjenicu -ništa nije došlo samo od sebe, sve negde ima svoje prethodne korene. Na kraju, napomenuo bih samo još jednu stvar. Kada govorite o sektama, podsetiću vas,sekta podrazumeva otpadnike od prave vere. Postavio bih jedno drugo pitanje vama - zašto onda te prave vere, prave crkve, prave konfesije, odnosno monoteističke vere, a svi znate koje su to - pravoslavno hrišćanstvo, rimokatoličko hrišćanstvo i sunitski islam hafitskog reda, koji većina Muslimana u Srbiji upražnjava - dakle, moram vas pitati zašto one nisu zakonom regulisane kao priznate monoteističke religije? Ne, naravno, ne može se boriti protiv sekti nijednog trenutka, a ne imati i ne slediti pravu veru. Zato ovaj zakon nije dobar. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Maravić, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Uvaženi predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, kao poslanik ove skupštine koji živi na Kosovu i Metohiji, smatram za potrebno da ukažem na neke specifičnosti koje se tiču ove problematike, a tiču se i prostora Kosova i Metohije, gde je trenutno u porastu pojava narkomanije, pojava alkoholizma, pojava prostitucije, kao i pojava pojačanih aktivnosti verskih sekti. Međutim, bez obzira na okruženje u kome živimo i na pojavu svih ovih negativnih stvari, mislim da su mladi ljudi do sada puno puta pokazali i dokazali da su pravi heroji. Takođe, činjenica je da je trenutno na Kosmetu prisutno i svojevrsno trovlašće. Pored naših organa na delu teritorije gde žive Srbi, prisutni su takođe organi UNMIK-a i organi tzv. šiptarske paradržave. Drago mi je da sam čuo danas ovde podatke od jednog našeg kolege, koji govore o uporednim podacima o maloletnicima u drugim državama i kakav je taj odnos i kod nas. Zato moram da kažem, kao poslanik SPS-a, a mislim da delim i vaše mišljenje, da svi smatramo da Srbija, bez obzira na sve teške trenutke i krizu u kojima smo se našli i u kojima se nalazimo, ima divnu, pametnu i patriotsku omladinu. Predloženim zakonom se stvaraju uslovi da se u zakonodavnoj oblasti omogući državi da efikasnije deluje u cilju zaustavljanja rasta, a kasnije i smanjivanja narkomanije, alkoholizma i delovanja sekti na prostorima Srbije. Mladi, kao najlakši cilj, postali su meta narko dilera i onih koji vrbuju za pripadnost pojedinih verskih sekti. Istovremeno, na našim prostorima je u poslednje vreme zanemaren i poguban uticaj alkoholizma na naše porodice, a posebno na mlade. Ključni rezultat se ostvaruje u potpunosti psihofizičkim razaranjem pojedinca, a i njegovom zavisnošću od droge, alkohola ili pripadnošću nekoj verskoj sekti. Čoveka kao živo biće, kao čoveka, treba štititi i zaštiti tamo i tada gde je to neophodno potrebno. Čovek se štiti i onda kada se prema njemu izrekne odgovarajuća mera sankcija, jer se time odvraća od daljeg činjenja nedela, tj. vraća se u pravila ponašanja i normekoje su društveno prihvatljive. Kod dece maloletnika zaštita počinje od prvog dana rođenja, pa do punoletstva. Zaštita prema toj populaciji se ogleda kroz pravilno postupanje prema njima, u nezi, čuvanju, vaspitanju, jednom rečju, kompletnoj brizi o detetu. Ta briga počinje, pre svega, u roditeljskom domu, a onda se krug koncentrično širi na predškolske ustanove, vrtiće, škole, biblioteke, muzeje i ostale ustanove i institucije u kojima se maloletnik kreće. Jedan takav kompleks ustanova nismo u mogućnosti da uvek aktivno kontrolišemo, odnosno nismo u mogućnosti dasve te karike koje utiču na razvoj maloletnika svojom delatnošću pomirimo u svim ovim suprotnostima. Šta onda biva? Posledice se odražavaju na dete, na njegovu ličnost, a detetu treba pomoći istog momenta, a pomaganjem ga mi praktično i štitimo. Ceo taj mozaik ustanova mora da preispita sebe i svoj udeo u odgovornosti. U tom odmotavanju klupka odgovornosti ponovo se polazi od porodice u kojoj maloletnik živi. Zvanične ustanove, koje prvo ulaze u porodicu, su centri za socijalni rad, kao organ starateljstva, odnosno porodično - pravne zaštite. Centri za socijalni rad su najodgovornije ustanove, jer su stručno i najosposobljenije u zaštiti porodice, odnosno maloletnika u njoj, a često se u praksi dešava da se prilikom razvoda brakova, alkoholizma, bludnih radnji i drugih, uz pomoć centara za socijalni rad treba odmah uključiti, odnosno treba odmah delovati. Maloletniku se treba i mora pomoći i on se mora hitno zaštititi. Za svaki slučaj se tačno zna zakonski proces o zaštiti maloletnika, a u praksi, mi smatramo da ima i određenih nedostataka u zakonu i zbog toga smatram da treba doneti novi celoviti zakon. (Predsednik: Vreme.) Smatram da centri za socijalni rad, u delu porodično-pravne zaštite, treba da imaju većazakonska ovlašćenja u zaštiti maloletnika. Poštovane kolege narodni poslanici, takođe podržavam i ideju iznetu u Predlogu zakona o formiranju nacionalnog saveta za zaštitu omladine, u cilju zaštite maloletnika od ugrožavanja njihovog psihofizičkog zdravlja u razvoju, kao i koji bi se, pored ostalog, bavio svim onim stvarima koje su nabrojane u Predlogu zakona. Nacionalni savet za zaštitu omladine obrazovala bi dakle Vlada Srbije, koja svojim aktom uređuje sastav, organizaciju i uslove i druga pitanja od značaja za rad saveta. Zbog toga mi je nejasna odluka Vlade Srbije o odbijanju Predloga ovog zakona.
Reč ima ministar gospođa Matković.
Moram da kažem nažalost, dozvolićete mi, trudila sam se u prethodnim zasedanjima da ne budem lična i da ne iznosim svoje lične sudove, moram da kažem da mislim da bismo mnogo više postigli na temu zaštite maloletnika da smo sredstva koja smo danas utrošili u ovom zasedanju usmerili na neke od programa za zaštitu, da smo sve ovo vreme koje smo proveli raspravljajući o ovoj temi, a u stvari raspravljajući o mnogim drugim temama, prepustili na televiziji da se govori o drogi i o uticaju droge, pogotovo što je najveći broj ovih krivičnih dela zaista rešen u krivičnom postupku, a za mene lično, a mislim i za mnoge od vas bi bilo mnogo važnije da smo proveli to vreme sa našom decom ili barem deo tog vremena i da smo na taj način mogli da ih zaštitimo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što smo čuli od ministra Matković, za koju smo mislili da je korektnija od ostalih, zaista nema nikakvog smisla. Nema nikakvog smisla, jer ne voli ona svoju decu više od nas koji volimo svoju decu i to je nešto što je potpuno normalno, ali nas je narod i građani su nas izabrali da budemo njegovi predstavnici u najvišem zakonodavnom telu i to je ono što je radio i predsednik Narodne skupštine i nekoliko puta govorio da li to košta 5, 6, ili 7 hiljada maraka. Da, toliko je koštalo kada su nam poslanici Demokratske stranke donosili 75 kilograma amandmana, što nismo mogli automobilima, pa ni kamionima da dovezemo kući, da ponesemo. Isto toliko je koštalo, a tada smo bili još i pod sankcijama. To nema nikakvog smisla. Mi smo ovde da razgovaramo o zakonu, mi smo ovde da razgovaramo o tome na korektan način, da ukazujemo na ono što je loše u zakonu, da govorimo ono što je dobro, da ih izmenimo i da učinimo građanima život podnošljivijim ili neuporedivo boljim nego što je to slučaj danas. Ovde su neki govorili da li neko ima pravo da predlaže određene zakone ili nema, da li je to Vlada mogla 10 ili 12 godina ranije. Jesu socijalisti vladali 12 godina, a ja ne volim Socijalističku partiju Srbije, to otvoreno govorim. Vi mene možete da volite, ja vas ne volim. Šta ćete, to je nešto drugo, ali ne može im niko uskratiti pravo da podnose predloge Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ne može niko nikome da zabrani da govori sa ove govornice, niti da se ponaša u skladu sa Ustavom, zakonom, Poslovnikom ili drugim aktima. Govorio bih o nečemu o čemu je ovde bilo danas reči, a to je ono o čemu sam juče rekao, da najviše zavređuje pažnju u ovom zakonu, jer do sada nismo posebnim zakonom tu oblast i tu materiju društvenog života regulisali, borba protiv sekti, dakle pseudoisceliteljskih i pseudofilozofskih pokreta i mislim da je to nešto što je najvažnije u ovom trenutku za našu omladinu, za naše maloletnike pre svega, ali i za sve ostale građane. Čini mi se da bi to bilo potrebno i zbog toga što imamo geometrijskom progresijom povećanje broja pripadnika tih sekti, imamo ih nažalost unutar Vlade, oni bi i trebalo da služe kao neko ko će se tome otvoreno suprotstaviti, a vi danas imate ministra Vlade Republike Srbije koji drži predavanja kao Jehovin svedok. To niste ni znali. Ministar Vlade Republike Srbije drži predavanja. Nedavno su topili led u dvorani Pionir da bi im omogućili da drže svoje svetkovine i svoje skupove. (Nenad Bogdanović: Što lažeš?) Molim vas da se upristojite.
Gospodine Vučiću, ne vodite vi ovu sednicu. Ja ću reći ko treba da se upristoji, a ostale molim da ne dobacuju i vas molim da nastavite bez izlaganja anegdota. Usmerite se na dnevni red.
Nemojte da se uzrujavate i nema nikakvih anegdoga, već istine, a ako to što je neko rekao nije bilo dovoljno da ga opomenete, a govorio je najgorim mogućim rečnikom, onda ne znam šta će za vas biti dovoljno.
Gospodine Vučiću, kada vi postanete predsednik ove skupštine, vi ćete voditi sednicu onako kako smatrate da to treba, a sada vas molim da nastavite sa svojim izlaganjem i opominjem vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Govorio sam o temi dnevnog reda i ništa važnije od toga nema.
Onda nastavite i bez dobacivanja gospodine Nikoliću. Gospodine Nikoliću, opominjem vas. Ovo vam je zvanična prva opomena. Recite gospodinu Nikoliću da vas ne prekida i da vas ne ometa.
Ne prekida mene gospodin Nikolić, mene prekida jedan drugi gospodin kome ne kažete ništa, nego mene prekidate i uskoro ćete mi reći da je vreme da prekinem.
Upravo tako, a vi koristite vreme za ono što je na dnevnom redu.
Ima još jedna stvar koju bih želeo da ukažem poslanicima Socijalističke partije Srbije. Svojevremeno su tražili brisanje iz zakona zabrane reklamiranja cigareta i alkoholnih pića. To je ono što smo mi tražili, na šta smo ukazivali. Govorili smo da je to veliki problem u našoj zemlji, govorili smo da se reklamiraju cigarete i alkoholna pića na svim televizijama, Milan Milutinović je insistirao uz podršku nekih mafijaša iz vrha levičarske koalicije da to ne sme da se usvoji. To znate da je tačno. Nažalost, danas isti ti, koje kritikujemo i sa pravom ih kritikujemo, iz vladajuće većine to neće da prihvate, zato što neki njihov Zabunović iz MPS-a, koji je prvi upao u carinu, reklamira svoje cigarete. To su neke "ronhil" ili ne znam ni ja kako se već zovu i šalje nam pozdrave iz Rovinja na svakih pet metara širom gradova Srbije. (Predsednik: Vreme.) Nadam se da će vam zaista zbog svih nekorektnosti vreme ubrzo isteći.
Nemojte pričati o reklamama za neke cigarete, nego pričajte o Predlogu zakona i vreme vam neće iscureti.
Ali vi nikada niste ni pogledali ovaj zakon, niti ga pročitali, jer reklame za cigarete su i te kako vezane za ovaj zakon i nemate pojma o čemu govorite, gospodine predsedniče, jer me prekidate kada direktno govorim o zakonu. Prekidate me kada govorim o nečemu što je najdirektnija tema ovog zakona. To je zaista nešto što je neverovatno.
Prekidam vas zato što je prošlo šest i po minuta.
Sada ste rekli da me prekidate zato što govorim o nečemu što nije tema. To pokazuje da niste ni pogledali predloženi zakon, a sada ću završiti, gospodine predsedniče, sa time da bi bilo dobro i Vlada bi trebalo da uvaži nešto što je pametno u ovom zakonu, a to je da se na jedan sveobuhvatan način regulišu problemi za maloletnike sa svim bolestima ponašanja, jer je bolje to regulisati jednim posebnim zakonom, a ledž specialis derogat ledž generali, nego da tražimo sve odredbe i norme po 10 ili 20 zakona i to je nešto što je moglo i što je trebalo da se prihvati, uz otklanjanje određenih nedorečenosti putem amandmana, to smo na takav način mogli da prihvatimo.
Replika, gospodin Ivković.
Izvinjavam se, dame i gospodo poslanici, kratko ću samo reći, niko ovde nikoga ne treba da voli, ali međusobno treba da se poštujemo. Ako ikoga treba da volimo i poštujemo, to je narod koji nas je izabrao i zaista ovde da radimo svoj posao kako treba, bez želje da koristimo diskusije o zakonskim projektima tako što ćemo se stalno, 10 godina, vraćati unazad, a zaboraviti i Markale, embargo i bombardovanje i sve izmišljotine, Račak, Radojinsko jezero, sve to zaboraviti. Svako od nas voli svoju decu, a ovde sedi zato što ima obzira prema onima koji su ga izabrali. Što se tiče hale, evo za one koji sumnjaju, svedoci u hali, klizači na travi, 21. aprila 2001. godine Skupština grada Beograda je isterala decu i uterala Jehovine svedoke u halu Pionir.
Sednicu nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 135 narodnih poslanika. Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za rad Narodne skupštine, pa molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Dušan Golubović, Mihajlo Marković, Borivoje Mijatović, Živodarka Dacin, Dušan Budišin, Ljubodrag Grbić, Vladan Jovičić, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Boško Ristić, Juhas Atila, Karolj Kermeci, Ištvan Išpanovič, Živica Predojev i Srđan Sikimić. Pre podne odsutni Milorad Stanulov, Vojkan Tomić i Neda Arnerić. Zakašnjenje je najavio narodni poslanik Slavoljub Matić. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITI MALOLETNIKA (nastavak) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.