Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, poštovani radikali, izašla sam po članu 1, koji reguliše prava i obaveze narodnih poslanika, da iskoristim početak današnjeg skupštinskog zasedanja, a inače, 19. je godina višestranačkog sistema u Srbiji, da kažem da je danas, 23. januara, 19 godina postojanja Srpske radikalne stranke. Srpska radikalna stranka je osnovana u Batajnici, 23. januara 1990. godine, od strane grupe intelektualaca, nacionalno svesnih Srba, koje je predvodio naš ideolog i predsednik prof. dr Vojislav Šešelj. Naredne godine na Drugom otadžbinskom kongresu, u mom rodnom Kragujevcu, u Šumadiji, na kongresu ujedinjenja Srpskog četničkog pokreta i Narodne radikalne stranke, prof. dr Vojislav Šešelj izabran je za predsednika nas srpskih radikala. On je utemeljivač ideologije srpskog nacionalizma, danas prihvatljive za Srbe gde god da žive. Zbog toga smo mi danas, u šestoj godini zatočeništva, ali već za nekoliko meseci nadamo se slobodi za našeg predsednika, a samim tim i slobodi za Srbiju, u 20. godini našeg postojanja pozvali, pre svega, nacionalno svesne mlade ljude, srpsku omladinu, članove SRS da u 17.00 časova u Kosovskoj ulici u Zemunu obeležimo, kroz promovisanje ideologije srpskog nacionalizma, 19 godina postojanja naše stranke. Danas, u doba antiglobalizma, politike sile koju i dalje sprovodi Amerika i njeni zapadni saveznici, u sistemu vrednosti koji negira sve ono što je nacionalno vredno, kada treba da se vratimo našoj veri, svetosavlju, pravoslavlju, mi srpski radikali smo danas, i pored pokušaja udara na našu stranku, pored pokušaja puča, otimanja mandata i zabijanja noža u leđa našem predsedniku, ponosni i srećni što smo u Srbiji nacionalno najveća, najorganizovanija i najmoćnija politička stranka. Održali smo sedam otadžbinskih kongresa od te 1990. godine, a osmi ćemo održati ovde u Beogradu, na čelu sa našim predsednikom dr Vojislavom Šešeljem. Zato pozivam sve mlade ljude, i čestitam onima koji su ovih dana napunili 18 godina i učlanili se u SRS, da slede naš put, nas koji smo u stranci 18, neki 19 godina, neki manje, onih koji su dva meseca ili već koliko dana. Biće nas sve više iz dana u dan, jer je liderska uloga i pozicija koju će zauzeti na političkoj sceni Srbije svojim povratkom dr Vojislav Šešelj budućnost za Srbiju. Pozdravljam vas, ali pozdravljam sve građane Srbije, pre svega ponosne Šešeljeve radikale, našim tradicionalnim pozdravom - Srbija je večna dok su joj deca verna, živeo Vojislav Šešelj, živela SRS!
Gospođa Milica Vojić-Marković ima reč.
Hvala, gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, gospodine Šabiću, nažalost, nemam tako lepu vest i nemam nikakvo čestitanje, nemam proslave jubileja, hoću da tražim pomoć i medija koji su ovom prilikom prisutni i gospodina Šabića, koji bi trebalo da se bavi ovim poslom koji hoću ovde da reklamiram. U toku 2008. godine potrošeno je 11 miliona evra za akciju suzbijanja komaraca, krpelja i ambrozije. Taj novac je potrošilo Ministarstvo zaštite životne sredine u vreme gospodina ministra Saše Dragina, iako je to ministarstvo potpuno nenadležno za ovaj posao. Naime, za ambroziju je zaduženo Ministarstvo poljoprivrede, dok je za krpelje i komarce zaduženo Ministarstvo zdravlja. Naravno, novac je pripadao građanima Srbije, sad više ne pripada jer ga je gospodin ministar Dragin tako olako potrošio. Poslanici DSS-a su u više navrata postavljali pitanje, jer se ne radi o malim sredstvima i ne radi se o malim iznosima kako bi to moglo da se razbacuje na taj način. Uz to, imamo vrlo precizne zakone i vrlo precizne nadležnosti ministarstava, tako da je vrlo važno da se one ispunjavaju. Kako su poslanici DSS-a u više navrata bili uporni da dobiju ovaj odgovor, jer očigledno nam iz tog ministarstva nije stigao odgovor, konačno smo isposlovali da dobijemo obaveštenje, ali ne od onoga kome smo pitanje uputili, a to je bilo Ministarstvo za prostorno planiranje i zaštitu životne sredine, ovog momenta ministar je gospodin Dulić, nego od gospodina Dragina. To obaveštenje je sve, samo ne nešto što ministar može da uputi poslanicima. Prva rečenica glasi ovako: da je to ministarstvo početkom 2008. godine sprovelo kontrolu brojnosti komaraca, krpelja i ambrozije. Pazite, Ministarstvo je brojalo krpelje, komarce i ambroziju. U daljem tekstu – ne znam kako bih nazvala ovo što smo dobili, moliću, ovo se nikada nije dogodilo, da ono što stigne poslanicima ne stigne svim poslanicima kao odgovor na poslaničko pitanje jednog poslanika – dakle, u daljem tekstu ministar Dragin se za ove nenadležnosti svog ministarstva i za olako trošenje 11 miliona evra, radi se o čistoj krađi, poziva na nacrt zakona (ne zakon, već nacrt zakona) i onda nam objašnjava da je to ministarstvo, potpuno nenadležno za ove poslove, moralo da pribegne davanju poslova raznim firmama zbog toga što, kaže on, to je tog trenutka iziskivalo hitnost posla. Pazite, u ovaj deo posla spadaju stalne akcije koje se odvijaju. Molim vas, gospodine Šabiću, da svoj autoritet upotrebite da ministar pošalje adekvatan odgovor. Gospodo novinari, radi se o 11 miliona evra. Zašto niko ne pominje ovo? Drugo, iskoristiću kasnije svoje pravo da postavim pitanje budžetskoj inspekciji, da postavim pitanje policiji. Hvala.
Reč ima gospodin Milan Dimitrijević, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Dakle, pre mene je gospođa Milica Vojić-Marković postavila jedno pitanje o očigledno nenamenskom trošenju budžetskih sredstava. Radi se o sumi od preko 850 miliona dinara. Odgovor koji smo tražili od nadležnih institucija dobili smo od gospodina Saše Dragina, sadašnjeg ministra poljoprivrede, a u prošlom mandatu ministra zaštite životne sredine. Dakle, gospodin Dragin nas je obavestio da su te pare trošene na taj način što je njegovo ministarstvo u tom mandatu brojalo komarce i krpelje i biljku ambroziju u mesecu januaru. Sada vidimo da je prosto cela Srbija preplavljena komarcima, u januaru mesecu lete na sve strane. Ambrozija cveta u januaru mesecu, tikve cvetaju u januaru mesecu. Na poziv gospodina Dragina i njegovog šefa kabineta da lično dođem u Ministarstvo poljoprivrede da mi se objasni, odnosno da me privedu u Ministarstvo poljoprivrede i da mi daju na uvid neke papire, poslao je svog pomoćnika gospodina Pajtića. Taj gospodin je doneo te papire, ali kada sam tražio da mi da fotokopije, on je rekao da ne sme da mi da. Da li je to neka tajna? Svi papiri su bili potpisani, pečat Ministarstva i potpis ministra Saše Dragina. Dakle, u januaru i februaru mesecu se broje komarci i broji se ambrozija. Verovatno mi živimo u nekom drugom klimatskom podneblju, verovatno je to Brazil, samo mi nismo svesni. U objašnjenju koje je gospodin Dragin nama dao navodi se i to da se on poziva na nacrt zakona prilikom trošenja sredstva. Dakle, postoji dokument. Kaže, "na osnovu Nacrta zakona sam potrošio 11 miliona evra". Mi upozoravamo, a Ministarstvo zaštite životne sredine se ne oglašava i to ga ne interesuje. Samo vi dobacujte, vreme je vama isteklo, ubrzo ćete to videti. Dakle, pismenim putem sam postavio isto pitanje Ministarstvu zaštite životne sredine i odgovora nema. Nema ga zato što na ovakvu vrstu krađe odgovor i ne postoji.
Narodni poslanik Elena Božić-Talijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, čl. 104, 225. i 226. Pitanje je upućeno Ministarstvu zdravlja, sa zahtevom da se hitno dostavi mišljenje medicinskog stručnjaka psihijatrijske struke. Zamolila bih i vas, gospođo predsednice, da pronađete način da zaštitite poslanike od pojedinaca koji ne vladaju sobom, pogotovo kada su ti pojedinci nelegalno u Skupštini. Mi smo juče svi bili svedoci neartikulisanih zvukova koje je ispuštao Tomislav Nikolić. Sticajem okolnosti sam sedela u prvom redu, neposredno ispred govornice i doživela sam... To je za mene bilo jedno vrlo traumatično iskustvo i u vizuelnom a i u zvučnom smislu, tako da bih vas zamolila, ako možete, da pronađete način da zaštitite poslanike koji ne vladaju sobom, pogotovo od onih koji su ovde za govornicom javno priznali da ne vladaju sobom. Nije on jedini kome je potrebna stručna pomoć. I njegov zamenik Aleksandar Vučić se takođe nalazi u teškom psihičkom stanju. Stručni medicinski tim SRS je analizirao slučaj Aleksandra Vučića. Sada ću vam pročitati zaključke do kojih je došao. Aleksandar Vučić danima najavljuje da će da podnese krivičnu prijavu protiv samog sebe zato što je od Miškovića uzeo milion i po evra. To je bio prvi očigledni indikator njegovog lošeg psihičkog stanja. Aleksandar Vučić je pravnik po struci i elementarne stvari bi morao da zna. Da bi se krivična prijava podnela, potreban je pravni osnov. To što je Vučić uzeo milion i po evra od Miškovića nije krivično delo, to je prosta razmena. Vučić učestvuje u udaru na SRS i za to dobija novac. To je krajnje nemoralno, ali nije krivično delo. Drugo, za krivičnu prijavu treba da postoje izvršilac krivičnog dela i oštećeni kao podnosilac prijave. U ovom slučaju, to je Vučić protiv Vučića. Ovakva situacija bi mogla da se prihvati jedino ukoliko bi šizofrenija postala pravna kategorija. Dakle, Vučić ispoljava elementarno neznanje u svojoj struci, a to je posledica teškog psihičkog stanja u kojem se nalazi. Takođe, postoji bojazan da može da ugrozi svoju bezbednost i bezbednost svojih bližnjih. Vučić je svakodnevno najavljivao da će da skače sa vrha zgrade, citiram: "Skočiću sa vrha bilo koje zgrade, i to na glavu". Stručni medicinski tim SRS je ozbiljno zabrinut i smatra da ima indicija da se Aleksandar Vučić nalazi u teškom psihičkom stanju. Zbog toga, a posebno zbog opasnosti da može da ugrozi sebe, neophodno je da reaguje odgovarajuća zdravstvena služba koja će da sprovede prinudnu hospitalizaciju, što je u najboljem interesu i Aleksandra Vučića i njegove okoline. Hvala.
Gospođo Talijan, uverena sam da ćemo poslovnikom koji će biti donet rešiti problem ovakvog načina komuniciranja kakav ste ispoljili. Ima reč Nebojša Ranđelović.
Poštovana gospođo predsednice, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, neću govornicu koristiti za želje, čestitke i pozdrave partijske prirode, niti ću govoriti o krpeljima i komarcima. Želim da iskoristim ovu priliku da se pozovem na povredu člana 104. i da se pozovem na čl. 225. i 226, te da izrazim, kao predstavnik poslaničke grupe LDP, nezadovoljstvo i protest zbog političke provokacije koja se juče dogodila u parlamentu, koja se kolokvijalnim rečnikom može nazvati i politička nekorektnost, ali koja jeste ozbiljna povreda krivično-procesnih pravila naše zemlje i međunarodnih obaveza naše zemlje. Naime, juče je gost jednog poslaničkog kluba bio gospodin Miladin Kovačević, protiv koga se vodi krivični postupak. To nije samo politička provokacija i politička nekorektnost, to je ozbiljno kršenje procesnih pravila. Stoga, molim vas, gospođo predsednice, da se ubuduće ovakve provokacije ne događaju i da se u Skupštini ne krše krivično-procesna pravila kojih smo dužni svi da se pridržavamo. Hvala.
Gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo poslanici, javljam se po članu 104. Zapanjen sam da sa govornice mogu da se čuju i ovakve reči da su prekršena neka procesna pravila ili da bi Skupština Srbije trebalo da se podeli na pravo građana prvog reda i građana drugog reda, posebno kada su u pitanju građani čiji je život ugrožen zbog toga što najveća ekonomska i vojna sila ovog sveta pokušava da dođe glave ovom čoveku, što je nedvosmisleno potvrđeno u izjavama mnogih zvaničnika SAD, koji je morao da pobegne iz te "demokratske" države, države u kojoj vlada pravo, ali samo za određene građane. Za građane drugog reda to pravo ne postoji. Kada se pojavi neko ko ustane u zaštitu njihovih osnovnih i ljudskih prava, onda je kriv onaj koji je ustao u zaštitu, a ne onaj ko krši ta prava. Isti slučaj imamo i kada je u pitanju dr Vojislav Šešelj, slučaj bez presedana. Optužen pred Haškim sudom, brani se na način za koji misli da njemu najviše odgovara, a sud ga optužuje za nepoštovanje suda. To je prosto neverovatno. Mislim da ne postoji nijedan zakon u bilo kojoj državi sveta koji zabranjuje optuženom da se brani na način za koji on misli da je njemu odgovarajući, bez obzira na to da li je dobar ili ne. Nemam sada ovde izjavu Hilari Klinton, koja bi trebalo da bude državni sekretar SAD, koja nedvosmisleno kaže da će učiniti sve da se Miladin Kovačević nađe u SAD, ne mogu da citiram, jer nemam dokument, da će u tu svrhu upotrebiti kosovsku policiju. Ako to prevedete na jednostavan jezik, Hilari Klinton kaže da će kidnapovati Miladina Kovačevića, da će ga dovesti u SAD i verovatno osuditi na doživotnu robiju. Da li je to ta demokratija i to pravo za koje se neko zalaže? Što se tiče SRS, nikada se nećemo zalagati za takvu stvar. Uvek ćemo se zalagati za odbranu ljudskih prava i sloboda i za nas nikada niko neće biti kriv pre nego što se donese pravosnažna sudska presuda. Hvala.
Gospođa Elena Božić-Talijan, a zatim gospodin Nebojša Ranđelović.
Dame i gospodo narodni poslanici, čl. 225. i 226. Zahtevamo odgovor od Borisa Tadića i od predsednice poslaničke grupe ZES gospođe Nade Kolundžije. Gospođa Kolundžija juče je dala jednu skandaloznu izjavu, citiraću je: "Mislim da radikali imaju problem sami sa sobom. Lično ću na Odboru za inostrane poslove predložiti da u delegaciji koja treba da krene u nedelju na sednicu Skupštine Saveta Evrope ne budu predstavnici SRS, zato što oni krše sva pravila Saveta Evrope". Vi ovde u parlamentu, mislim na vladajuću većinu, pokušavate da jednu potpuno neprirodnu atmosferu nametnete kao prirodnu. Naime, vladajuća većina je prigrabila neograničenu moć preko tajkuna koji su ključni faktor u političkom životu u Srbiji. Poznata je činjenica da su tajkuni zajedno sa američkim i britanskim ambasadorima učestvovali u formiranju Vlade u ovom sastavu. Sa pozicija te neograničene moći vi sebi dajete za pravo da kršite Ustav i zakon, da prekrajate izbornu volju građana na najgrublji mogući način, uvek kada je to u vašem interesu. Ne daj bože da neko podigne glas protiv te vaše neograničene moći i ne daj bože da neko pokuša da zaštiti svoja prava; taj mora da bude ućutkan po svaku cenu i proglašen za državnog neprijatelja broj jedan. Ne znam koje to pravilo Saveta Evrope krši SRS, ali znam koja pravila vi kršite. Vi ne bi trebalo više da se pozivate na evropske standarde, na civilizacijske tekovine koje baštini Evropa, jer ih uporno gazite. U te tekovine spadaju politička prava i slobode, a u politička prava i slobode spada i sloboda mišljenja i izražavanja. Vi te vrednosti na najgrublji mogući način zatirete. Ovo je samo jedan u moru primera koji to dokazuju, a to je ta izjava jučerašnja gospođe Nade Kolundžije, kao i ova najava jurnjave ka novom poslovniku koji, po svemu sudeći, treba da ućutka opoziciju, odnosno legalne predstavnike građana u parlamentu. Vi brzo i sigurno koračate ka ukidanju demokratije. Mi danas u Srbiji umesto demokratije imamo "tajkunokratiju", a vašu "tajkunokratiju" ugrožava opozicija koja pokušava da zaštiti svoja prava. Vi ste omogućili da se u parlamentu formira poslanička grupa na otetim mandatima SRS. Vi ste legalizovali krađu Tomislava Nikolića. Dakle, možete da pogazite sva prava SRS, da zabranjujete nama da na legalan i legitiman način pokušamo da zaštitimo svoja prava i tražimo ono što nam prema Ustavu i zakonu pripada. Zato što pokušavamo da zaštitimo svoja prava vi ste odlučili da nam ukinete slobodu mišljenja i izražavanja putem novog poslovnika i da nas na najgrublji mogući način diskriminišete, jer hoćete da zabranite našoj delegaciji da učestvuje na sednici Skupštine Saveta Evrope. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Pitanje je: da li smo mi poslanici nižeg reda? Zahtevamo odgovor od gospođe Kolundžije. Šta znači ova diskriminacija? Da li je to njen lični stav, da li je to nalog Borisa Tadića i da li predsednik Republike tako diskriminiše izabrane predstavnike građana? Dakle, hitno zahtevamo odgovor i objašnjenje od Borisa Tadića i od gospođe Kolundžije. Hvala.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, pa vi.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, da nastavim ovu priču koju je otpočela koleginica Elena Božić-Talijan. Pozivam se na član 239. Poslovnika, koji vi verovatno svi vrlo dobro znate i koji govori o tome da Narodna skupština Republike Srbije utvrđuje sastav stalnih parlamentarnih delegacija koje Skupštinu prestavljaju u međunarodnim organizacijama i parlamentima, kao što je Parlamentarna skupština Saveta Evrope, s tim što mora da se vodi računa o proporcionalnoj zastupljenosti političkih stranaka i zastupljenosti polova. Gospodin Martinović vam je, kao magistar pravnih nauka, više puta ovde održao, zaista u profesorskom maniru, čas iz demokratije i objašnjavao vam je da je politička stranka neko ko se registruje, kao što se registrovala, čuli ste, davne 1990. godine, 23. januara, osnivanjem Srpskog slobodarskog pokreta Srpska radikalna stranka. Izađe na parlamentarne izbore, pa osvoji poslaničke mandate i time je legitimni predstavnik naroda koji može da bude neko ko se tretira po članu 239. Poslovnika. Nada Kolundžija, osim toga što je dala neverovatno, a nemam stvarno, gospođo predsedniče, drugi izraz, to stvarno nije ružna reč, glupu izjavu, zaista, jer ona ne poznaje ni poslovnik Saveta Evrope, a očigledno ni Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije. Nemoguće je da ona zbog svoje ostrašćenosti i zbog toga što su joj miljenici građani, koji ovde nisu nikakvi legitimni predstavnici i koji će kad-tad, odlukom, verujem, nadležnih pravosudnih organa morati da izađu iz skupštinskih klupa i da se ne predstavljaju da predstavljaju neku stranku... Dala je izjavu koja je zapanjila čitavu srpsku javnost. Mislim da ako je čuo neko od predstavnika Saveta Evrope, predsednik parlamenta, sekretar ili bilo ko tamo, mogao je da bude zapanjen činjenicom da predsednik poslaničke grupe koalicije koja je na vlasti ima takvo elementarno neznanje. Dakle, žena nema veze šta priča. Najpre zbog činjenice da Parlamentarna skupština Saveta Evrope i Odbor za akreditaciju novih poslanika, kada se to desi i kada dođe ta sednica da se izglasaju novi poslanici, uopšte ne ulazi u to na koji način je uređeno poslovnički kod nas u Skupštini Srbije da se biraju poslanici koji su članovi delegacije, osim da mora polna zastupljenost da bude prisutna, kao što je prisutna zastupljenost odbora i komiteta. Sada će Nada Kolundžija, koja nikada, prvo, nije ni ušla u zgradu Saveta Evrope... Mogli ste bar turistički da je pošaljete, ili da je naučite ili da joj date poslovnik Parlamentarne skupštine ili vi, prof. Mićunoviću, koji ste u više navrata bili poslanik u Skupštini Saveta Evrope da vašu mlađu koleginicu podučite da ne priča takve gluposti. Nemoguće je da bilo ko... (Predsednik: Vreme.) ... izopšti najveću opozicionu stranku u srpskom parlamentu. Završavam, izvinite, citirala sam, to mi je oduzelo nekih 30 sekundi, gospođo predsedniče. Naročito zbog činjenice da smo mi srpski radikali, kao i ostali, kao i koleginica Donka Banović koja je takođe bila u starom sazivu, gospođica Elvira Kovač i ostali, prof. Mićunović, gospođa Vučković, dobili pozive za redovno zasedanje koje počinje u ponedeljak i za rad i učešće u komitetima. Prema tome, gospodine Mićunoviću, a danas ćemo o tome da razgovaramo i na sednici Odbora u 13.30 časova, poučite vašu koleginicu Nadu Kolundžiju, jer ona jednostavno o Savetu Evrope i upućivanju delegacija, osim ostrašćenosti prema SRS i miljeništva prema ovim otpadnicima iz naše stranke, ne zna ništa. Hvala.
Nažalost, očigledno je da danas nećemo moći da realizujemo sednicu, na kojoj je zaista neophodno da izaberemo delegacije. Zaista mi je žao što zbog atmosfere u kojoj smo radili ovih dana i, evo, i danas počinjemo, to nećemo moći danas da učinimo. Reč ima Nebojša Ranđelović.
Poštovana gospođo predsednice, pozivam se na iste članove Poslovnika na koje sam se malopre pozvao i, uz izvinjenje što se ponovo javljam po Poslovniku, želim da dam jedno pojašnjenje. U našem protestu ne radi se o onome što rade američki državni organi, to je njihova stvar. Radi se o domaćem pravosuđu i o onome što rade naši pravosudni organi. Radi se o kršenju domaćih procesnih pravila. Ne radi se o prenebregavanju prezumpcije nevinosti, već se radi o vršenju pritiska na sud, što je ozbiljna povreda svih segmenata krivičnog postupka. Zbog toga nemojte pravničko neznanje da koristite u odbranu svojih političkih interesa. Hvala.
Zahvaljujem. Za Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta poverenika za informacije od javnog značaja primili ste Odluku o izmeni Odluke o radu službe Poverenika za informacije od javnog značaja, broj 02-3304/08 od 4. decembra 2008. godine, Pravilnik o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u službi Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, broj 02-3305/08 od 4. decembra 2008. godine i izveštaj Administrativnog odbora sa Predlogom odluke o davanju saglasnosti na akta Poverenika za informacije od javnog značaja od 18. decembra 2008. godine. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Molim poslaničke grupe da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, ako to već nisu učinile. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovoj tački dnevnog reda predstavljaju: Jorgovanka Tabaković - Poslanička grupa Napred Srbijo, Radojko Obradović - DSS i Vladan Jeremić - SRS. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Nenad Konstantinović, predsednik Administrativnog odbora, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, otac moderne ekonomije Adam Smit, autor neprevaziđenog dela "Istraživanje prirode i uzroka bogatstva naroda", rekao je jednom prilikom da je malo toga potrebno da se zemlja uzdigne od najnižeg varvarstva do najvišeg stepena obilja, izuzev mira, niskih poreza i dobrog deljenja pravde, a da sve ostalo donosi prirodni poredak stvari. Ako je taj osnovni postulat društvenog razvoja sadržan u tako jednostavnoj mudrosti, postavlja se pitanje zbog čega neke zemlje napreduju, dok druge nazaduju? Zbog čega npr. Srbija ne napreduje, zašto svakog meseca hiljade građana padaju ispod granice siromaštva, dok se stotine hiljada drugih toj granici približavaju? Odgovor leži u činjenici da od kad Srbija pokušava da se transformiše u tržišnu privredu, što podrazumeva da postane otvoreno društvo, interes većeg dela privredne elite jeste da se taj proces što sporije i nekvalitetnije odvija ili, pojednostavljeno rečeno, problem korupcije. Definisanu kao zloupotrebu poverenog javnog ovlašćenja za privatnu korist doživljavamo je kao društveno zlo. Problem u Srbiji je drugačijeg karaktera nego u državama gde postoji vladavina zakona. Problem u Srbiji je sistemske prirode, a borba je jedan dugoročan proces, što znači da treba da se sprovedu reforme kako bi se doneli dobri, međusobno usklađeni zakoni i stvorile jake, profesionalne institucije, koje mogu garantovati primenu zakona. Važne karike u toj borbi su Odbor za sprečavanje sukoba interesa, Agencija za borbu protiv korupcije, Državna revizorska institucija i Povereništvo za dostupnost informacija od javnog značaja. Tema skupštinske rasprave su dva poslednja pomenuta činioca. Napokon se krenulo sa nekakvom realizacijom. Državna revizorska institucija, koja je inače ključna za kontrolu trošenja budžeta i privatizacije, suočena sa nemanjem prostora za normalan rad, tri godine od usvajanja odgovarajućih zakona praktično tek počinje sa radom. Pasivnost ove institucije omogućila je da nijedan završni račun budžeta od 2002. godine nije usvajan u parlamentu Srbije. Dobijanjem odgovarajućeg broja zaposlenih ova institucija više neće biti u situaciji da usled neaktivnosti, kao što je to učinila minule godine, vrati u budžet novčana sredstva. Nedopustivo je da finansijska, kadrovska i tehnička ograničenost onemogućava pravilno funkcionisanje Uprave za javne nabavke i Komisije za zaštitu prava ponuđača. Neshvatljivo je da usled nedostatka radnog prostora Zaštitnik prava građana upošljava tek polovinu radnih mesta. Poverenik za informacije od javnog značaja gospodin Rodoljub Šabić takođe je vraćao sredstva u državnu kasu, pošto je prostor koji je dodeljen službi poverenika bio dovoljan samo za sedam zaposlenih, te su uslovi za rad ove institucije takođe daleko od optimalnih. Pored toga, evidentno je da je Zakon o slobodnom pristupu informacijama, da tako kažem, bušan, pogotovo kada je reč o kriterijumima za klasifikaciju informacija, što dodatno otežava njegovo sprovođenje. Iako je pomenuti zakon na snazi više od četiri godine, javnosti u Srbiji je postalo jasno da sva javna preduzeća, mislim da ih je 28 ukupno, čiji je osnivač država kriju poput zmije noge visinu mesečnih primanja svog rukovodećeg kadra, a samo tri imaju objavljen informator o radu, iako ih na to obavezuje i zakon. Istim tim zakonom je propisana i obaveza državnih organa, članom 47, da se i novčanom kaznom od 5.000 do 50.000 dinara sankcioniše odgovorno lice u državnom organu ako državni organ propusti da izradi informator sa propisanim podacima o svom radu. Nadzor nad sprovođenjem Zakona ima ministarstvo koje je nadležno za poslove informisanja, što je u ovom slučaju Ministarstvo kulture. Međutim, do dana današnjeg nijedno javno preduzeće niti odgovorna osoba nisu kažnjeni zato što nisu ispunili svoju zakonsku obavezu. Svega tri javna preduzeća čiji je osnivač država na svom internet sajtu objavila su informator o radu u kojem bi kao jedan od podataka trebalo da se nađe visina mesečne plate direktora javnih preduzeća. Informator su, javnosti radi, objavili Javno preduzeće za gazdovanje šumama "Srbijašume", Republički fond za PIO i Telekom Srbija, ali bez visine mesečnih primanja rukovodstva i upravnog odbora. Mesečne plate direktora i predsednika upravnih odbora javnih preduzeća, zahvaljujući pre svega i isključivo informacijama do kojih su došli i prezentovali ih javnosti poslanici SRS, iznose čak i do 800.000 dinara. Poređenja radi, čak su i mesečne plate predsednika Republike ili Vlade po nekoliko puta manje. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, suština problema je u tome što se zakoni u ovoj državi apsolutno ne poštuju. Zato je moguće da i pored višestrukih upozorenja od strane Poverenika broj subjekata koji objave taj informator bude tek nešto uvećan i uglavnom bez podataka o platama i troškovima reprezentacije. Ministarstvo nadležno da obavlja nadzor i pokreće prekršajne postupke, kao što smo već konstatovali, to ne čini. Dakle, jednim lošim odnosom izvršne vlasti prema ovoj obavezi, kao i prema obavezi Vlade da u slučaju potrebe prinudno obezbedi izvršenje Poverenikovih rešenja, zapravo se samo podstiče nedisciplina prema zakonu. Onda kada se drugim instrumentima dođe do informacije i kada se slučaj pretvori u aferu ili skandal, sećamo se svi vrlo dobro "grofa Monte Krišta", Vlada tek najavi da će preispitivati politiku naknada. Zar je trebalo da sačekamo aferu i da od rasprave oko visine primanja nije znatno važnije to što je u politici naknada u državnim preduzećima napravljen haos, bez ikakvih minimalnih jedinstvenih kriterijuma? Najveći apsurd je da je takvo raskalašno raspolaganje državnim kapitalom u javnim preduzećima, baš kao i ogromne plate ljudi koji ih vode, u potpunom neskladu sa rezultatima rada većine ovih firmi. Evo jednog podatka: od 499 preduzeća koja su finansijske izveštaje dostavila NBS, veliki deo je imao negativan poslovni saldo, koji je bio težak 16 milijardi dinara ili čak 80% veći nego u godini pre. Njihovi rukovodioci svoja ogromna primanja brane radnim rezultatima. Smešno. U grupi gubitaša naravno nije, da tako kažem, krem društvo državnih kompanija. Međutim, reč je o preduzećima koja se bave delatnostima koje svugde u svetu, bilo da je vlasnik država ili privatni akcionari, donose najveći profit. Naš NIS je, na primer, na tronu među najprofitabilnijim samo zahvaljujući činjenici da se isključivo u njegovim rafinerijama prerađuje nafta. To je valjda i razlog što je članom 3. Odluke o poslovnoj tajni NIS-a, koju je donela skupština akcionara kompanije, definisano da se poslovnom tajnom smatra i pojedinačna zarada svakog zaposlenog, pa je plata generalnog direktora Miloša Saramandića u iznosu od 400.000 dinara samo nezvaničan podatak. Nedavno objavljeno istraživanje konsultantske kuće "Dilojt" pokazalo je, zapravo, da su u čitavoj centralnoj Evropi najjače firme koje se bave naftom, gasom ili strujom, ali u toj konkurenciji NIS se nalazi tek na 22. mestu, iza hrvatske kompanije INA i sasvim malog slovenačkog MOL-a. Kada je u pitanju proizvodnja struje, EPS je na 79. mestu među 500 najjačih kompanija u centralnoj Evropi. Od njih je čak 18 elektroprivreda finansijski jače od EPS-a. Ali, u odbrani svojih dohodaka, koji u proseku iznose nekoliko puta više od proseka plata u Republici, menadžeri govore o regionu, uspesima, pa čak i onda kada su im finansijski rezultati u minusu. Tako, recimo, prvi čovek "Železnica Srbije" ima neto platu u iznosu od oko 250.000 dinara, iako, kao što vam je dobro poznato, za rad ove firme poreski obveznici već tradicionalno izdvajaju sredstva. Tako je jedna od subvencija u minulim godinama bila čak 11 milijardi dinara. Mnogo je posla za Poverenika. Čelnik EPS-a mesečno zaradi skoro 300.000 dinara, dok predsednik Upravnog odbora po pravilniku prima dve i po prosečne zarade, što u prevodu znači 113.000 dinara. Iz kompanije "Trans nafta" zvaničan podatak je da predsednik Upravnog odbora mesečno dobija 69.000 dinara, njegovo zamenik dve hiljade manje, članovi Upravnog odbora primaju po 52.500dinara, a generalni direktor, nezvanično, 200.000 dinara. "Jat ervejz" je baš u oblacima. Zarada generalnog direktora je 286.000 dinara, predsednik Upravnog odbora prima 87.000, a članovi 55.000 dinara. Interesantno je da, po pravilima, zaradu generalnog direktora može da smanji samo skupština akcionara koja, zamislite ovo, u "Jat ervejzu" još uvek ne postoji. Pošto će gas, kako se najavljuje, posle onih 60% uskoro poskupeti za još 18%, mada kako smo čuli to neće biti u skorije vreme, ne u februaru i martu, ali već od aprila, onda ne treba ni da čudi što prvi čovek Upravnog odbora mesečno prima tek nekih 279.000 dinara. O "grofu Monte Krištu" već je sve poznato. Čekamo, doduše, izveštaj budžetske inspekcije. Sve ove cifre, sa najmanje pet-šest nula, verovatno ne bi bile takav prst u oku kada bi se, recimo, jasno znalo šta predsednici i članovi odbora uopšte tu rade. Međutim, mesta u odborima su ništa drugo do deo postizbornog paketa vlasti. To su partijski ljudi, kadrovi, bez prava da donose odluke. Za to su, zna se, zaduženi direktori. Zbog ovakvih stvari i sijaset drugih primera, na koje će kasnije ukazati kolege poslanici SRS, vi ste, gospodine Šabiću, kao Poverenik izuzetno važna karika u borbi protiv najveće prepreke za uspostavljanje pravne države, vladavinu prava, stvaranje efikasnih institucija, ekonomski razvoj i socijalnu stabilnost zemlje. Svima je ovde, bez obzira na političku pripadnost, jasno da se posledice korupcije ogledaju kako na ekonomskom planu, ugrožavanjem tržišne ekonomije, smanjenjem društvenog proizvoda, povećanjem zaduženosti zemlje, tako i na društveno-političkom planu, nepoverenjem građana u institucije i slično. Na kraju krajeva, uspešno suprotstavljanje ovoj pošasti je jedan od glavnih činilaca koji se meri u procesu pristupanja, vama dragoj, Evropskoj uniji, kao i pri proceni usaglašenosti sa standardima Savetima Evrope. Zar treba podsećati, recimo, da je Rumunima i Bugarima ulazak u EU pomeren upravno zbog visokog stepena korupcije? Problem je što je procesuirani broj slučajeva korupcije u nesrazmeri sa brojem pojava na koje je sa sumnjom javno ukazivano. Potrebna je striktna primena zakonskih normi, a ne samo njihovo propisivanje, jer se samo na taj način može ostvariti zaštita društva od ove pretnje i prepreke razvoju svake države. Upravo je tu, gospodine Šabiću, vaša uloga. Život je u Srbiji zbog korupcije skuplji u proseku za 20%. O korupciji u Srbiji najdetaljnije svedoči Izveštaj Grupe zemalja za borbu protiv korupcije Saveta Evrope (GREKO), koji je inače usvojen na zasedanju ove organizacije u Strazburu, održanom 13. juna 2008. godine, a ostao je gotovo nepoznat široj javnosti. Izveštaj o usklađenosti za Republiku Srbiju posle prvog i drugog kruga evaluacije navodi da je Srbija zadovoljavajuće primenila ili je na zadovoljavajući način postupala samo na polovini od 25 prepreka koje su joj ranije upućene. Reakcija države u nizu oblasti ključnih za borbu protiv korupcije je ocenjena kao delimična i nezadovoljavajuća. Kritike su, naravno, tim povodom upućene zbog nedorečenosti zakonskih propisa, sistemskih rupa u zakonodavstvu, kao i povodom neadekvatnih ovlašćenja i resursa kojima raspolažu kontrolne institucije, gde spada i vaše povereništvo, koje stoga nisu u mogućnosti da valjano vrše svoje funkcije. Strategija borbe protiv korupcije je trebalo da obuhvati efikasnu primenu antikorupcijskih propisa, prevenciju, podršku javnosti za sprovođenje predviđenih mera. Nedavni izveštaji evropskih ustanova pokazali su da su, umesto doslednog sprovođenja, antikorupcijske mere opstruirane u interesu političkih partija, tajkuna i kriminala i to od strane državnih organa. Dakle, osnovni izvor više nije rigidnost sistema, nego upravo neizvesnost koja ga okružuje. Smanjenje korupcije košta i za to se mora izdvojiti pozamašna suma državnih para. Smanjivanje korupcije vodi ka poštenim tržišnim utakmicama i ekonomskom razvitku zemlje, jer smanjenje korupcije za 1% dovodi do povećanja za 0,5% bruto nacionalnog prihoda. Da zaključim, neophodno je omogućiti slobodan pristup informacijama koje se odnose na planiranje i izvršenje budžeta i sve novčane transakcije države i javnih preduzeća na neki način učiniti dostupnim građanima, čime bi se postigla vidljivost novčanih tokova, a naročito pregled budžeta i raznoraznih fondova. Nužno je efikasno sprovođenje zakona prema svima, a ne selektivno, kao što se to još uvek čini, a to bi dovelo do vladavine prava i vraćanja poverenja građana i u državu i u njene institucije. Krajnje je vreme da karike o kojima sam govorio na početku svog izlaganja počnu sa konkretnim radom, jer građanima Srbije neće ništa značiti da dobiju institucije onda kada svi tranzicioni poslovi budu završeni i kada bude podeljeno sve što je imalo da se podeli. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Da se poslanici LDP-a ne bi javljali po Poslovniku, a radi stenograma, htela bih da podsetim da je gospodin Kenan Hajdarević postavio poslaničko pitanje 1. 12. 2008. godine ministru unutrašnjih poslova gospodinu Ivici Dačiću, pa on i ja danas činimo urgenciju što se tiče odgovora, vezano za to pitanje. Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Reč ima gospodin Petar Jojić.
Gospođo predsedniče i predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Šabiću, akti koji su dostavljeni Narodnoj skupštini Republike Srbije koji se odnose na vašu instituciju i akti koji su dostavljeni a odnose se na Državnu revizorsku instituciju bili su, takoreći, iznuđeni da na kraju dođu pred republički parlament inicijativom narodnih poslanika SRS, koju su podržale i druge političke stranke. Što se tiče vaše institucije, vaša institucija je izuzetno značajna za demokratiju u Srbiji, za poštovanje osnovnih ljudskih i političkih prava. To je institucija koja treba da omogući građanima Srbije, organima i institucijama da budu informisani o svim važnim, relevantnim, odlučujućim činjenicama za funkcionisanje organa i institucija u Srbiji, a, ponavljam, i za ostvarivanje osnovnih ljudskih i političkih prava, shodno i u skladu sa međunarodnim aktima koje je ratifikovala Republika Srbija. Od momenta kada ste vi izabrani za Poverenika i kada je država formirala ovu instituciju imao sam prilike da se uverim da vi nailazite na brojne prepreke, da se postavljaju brojne barijere samo da do vas ne dopru informacije i podaci koji su od značaja za građane Srbije, a pogotovo tamo gde se radi o kršenju osnovnih ljudskih prava i kada je u pitanju privredni kriminalitet. Nužno je da vaši akti koje ste dostavili Narodnoj skupštini budu usvojeni. Ta institucija mora biti tako rangirana sa državnim revizorom, s tim da rad vaše institucije i institucije državnog revizora treba da bude sinhronizovan i da međusobno razmenjujete informacije kako biste vi mogli, u slučaju da se naiđe na kršenje osnovnih ljudskih prava i tamo gde cveta privredni kriminalitet, da delujete kao preventiva, da ukažete i da dostavite državnim organima određene podatke, kao i građanima. Ono što je nedostatak u zakonu koji se odnosi na vašu instituciju jeste to što nije materijalno regulisana sankcija u adekvatnom smislu, jer nisu predviđene adekvatne sankcije za one koji ne poštuju vaše zahteve od opšteg interesa. Ako se u zakonu koji se odnosi na rad Poverenika propišu kazne kao za krivična dela, ne prekršaje... Govoriću o državnom revizoru, videćete, smešno je kolike su tamo kazne ako se ne poštuje zahtev i ne ispunjavaju obaveze prema državnom revizoru. To se odnosi i na vas. Ako ni u čemu, taj zakon mora da pretrpi izmene u materijalno-pravnom smislu da bi se propisala kazna kao krivično delo i kazna zatvora za one moćnike koji zaobilaze, izbegavajui umislili su da su oni vlast i da su nedodirljivi, a da se ne poštuje jedna važna institucija u opštem interesu naših građana. Dakle, osnovno i prethodno pitanje za funkcionisanje vaše institucije jeste... Vi ste stručan čovek, vi ste i sposoban i stručan čoveki prema svim onim kriterijumima ispunjavate sve uslove da vodite tu instituciju. U ovoj skupštini ste odavno bili narodni poslanik, diplomirani pravnik ste, advokat, dakle, ne može niko da prigovori u odnosu na vašu stručnost. Ali, vama se kao prethodno pitanje moraju obezbediti uslovi, ti uslovi jesu materijalni položaj zaposlenih i, sa druge strane, poslovni prostor. U vezi sa državnim revizorom, želim istovremeno da govorim i o vašim uslovima, vezano za obavljanje vaše, i te kako važne, funkcije. Varaju se oni ako potcenjuju vašu instituciju, ona će jednoga dana da zaživi i te kako. Evo, videćete kad budem govorio sada o državnom revizoru. Najzad, posle 150 godina, skoro 200, u Srbiji se uvodi državni revizor. Napominjem, sve će biti uzalud ukoliko se sankcije ne budu preduzele, i to kao za krivična dela, za one koji vam uskraćuju pravo da dođete do određenih podataka, pogotovo kada je u pitanju privredni kriminalitet, pogotovo kada je kriminalitet tamo gde moćnici zatvaraju vrata, ne možete ni ući, možete pisati sto puta. Ne, treba odmah da ide krivična prijava i istraga i da onaj ko ne poštuje ovu instituciju odgovara krivično. Vaša institucija i institucija državnog revizora jesu ustavne kategorije. Ovo što se odnosi na vašu odluku o izmeni vašeg naziva je, u svakom slučaju, logično, jer je tako zakon predvideo, usklađuje se samo sa važećim zakonom. Što se tiče sistematizacije, ovo je sasvim razumljivo da u vašoj sistematizaciji predviđate određene sektore: za unapređenje prava javnosti, sektor žalbe i pritužbi na dostupnost informacija, sektor za centralni registar i uslove obrade podataka, sektor za zaštitu prava povodom obrade podataka, sektor za nadzor i sektor za zajedničke poslove. Mislim da je ovo nužno da bi jedna institucija, kao što je vaša institucija, veoma važna, mogla da funkcioniše i da ovo mora da se uvaži. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je juče pod određenim okolnostima vreme bilo kratko za poslanike SRS da izlože sve ono što su mislili u odnosu na državnog revizora, a pošto su državni revizor i Poverenik za informacije od javnog značaja u tesnoj i uskoj povezanosti, danas bih nešto malo govorio o Državnoj revizorskoj instituciji. Kada je u pitanju Državna revizorska institucija, moram reći da je i to ustavna kategorija, propisana članom 92. i članom 96. Ustava Republike Srbije, koji tačno i određeno predviđaju tu instituciju i daju joj određena ovlašćenja da funkcioniše u skladu sa Ustavom kao najvišim pravnim aktom u našoj državi. Dame i gospodo, kad je u pitanju Poslovnik Državne revizorske institucije, nakon dužeg vremena Poslovnik Državne revizorske institucije je stavljen na dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije, a Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji je donet 2005. godine i ukazom proglašen 21. novembra 2005. godine. Članom 58. navedenog zakona propisano je da u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona treba izvršiti izbor predsednika, potpredsednika i članova saveta, a odredbom člana 59. tog zakona propisano je da Državna revizorska institucija treba da donese Poslovnik o radu i priloži Narodnoj skupštini na saglasnost, što je ova institucija na vreme i učinila. Četvrto, Narodna skupština je dužna, prema odredbi člana 59. stav 2. da da saglasnost na Poslovnik o radu u roku od tri meseca. Međutim, Državna revizorska institucija dostavila je Narodnoj skupštini svoj Poslovnik o radu, radi davanja saglasnosti, dana 24. decembra 2007. godine, dakle pre više od godinu i po dana. Članom 62. Zakona propisan je izbor vrhovnog revizora i državnih revizora, iz članova 27. i 28. ovog zakona, koji će se izvršiti u roku od šest meseci od dana izbora saveta. Početni program, a on podrazumeva presek stanja, prema odredbi člana 63, mora biti dostavljen nadležnom radnom telu Narodne skupštine Republike Srbije u roku od 90 dana, a to nadležno radno telo jeste Odbor za finansije. Odredbom člana 65. Zakona normirano je da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije", a primenjivaće se u roku od šest meseci od dana njegovog stupanja na snagu. Dakle, sa osnivanjem radnih tela, saveta, donošenjem i usvajanjem Poslovnika o radu Državne revizorske institucije veoma se kasni, što ima štetne posledice za Republiku Srbiju, za njene građane i za budžet Republike Srbije. Što se tiče revizorske institucije, savet ove institucije odredbom člana 35. normirao je da institucija obavlja reviziju na osnovu godišnjeg programa revizije, koji je dužna da usvoji pre kraja godine za narednu kalendarsku godinu. Institucija samostalno odlučuje o subjektima revizije, predmetu, obimu i vrsti revizije, vremenu početka i trajanju. Ovo pitanje je sporno, gospodo narodni poslanici. Zašto je sporno? Ne može institucija kao državni revizor da bira selektivno kod koga će se vršiti pregled, od koga će se tražiti podaci i u kom delu, od koje lokalne samouprave, pokrajinske institucije, određenog ministarstva ili o budžetu Republike. Smatram, i poslanici SRS na tome uporno insistiraju, da je neophodno uspostavljanje društvene kontrole nad utroškom budžetskih sredstava od strane budžetskih korisnika. Ali, mi smatramo da je ovo pogrešno, da ovo neće dati dovoljne rezultate, da ova institucija bira ili da po preporuci određuje koje će organe da kontroliše i od koga će tražiti određene podatke. To je, po našem mišljenju, veliki problem koji će se u praksi javiti. Što se tiče državnog revizora i programa revizije, obavezno se vrši revizija sledećih institucija: budžeta Republike Srbije, obaveznog socijalnog osiguranja, odgovarajućeg broja jedinica lokalne samouprave. Nije jasno zašto određeni broj, valjda se podrazumeva da se kontrolišu svi budžetski korisnici. Ko je dao prava nekome da sada on bira koju će, ponavljam, lokalnu samoupravu da kontroliše? Ovde moraju da budu podvrgnuti kontroli svi oni koji koriste budžetska sredstva, od nabavke pertle za cipele do izgradnje mosta. Zatim, poslovanje Narodne banke Srbije koje se odnosi na korišćenje javnih sredstava. Zašto ne kontrolisati celu banku, nego samo ono što se odnosi na korišćenje javnih sredstava? Odgovarajući broj javnih preduzeća. Zašto odgovarajući? Sva javna preduzeća sa moraju kontrolisati, braćo moja draga. Pravna lica koja je osnovano direktni, odnosno indirektni korisnik javnih sredstava i kod kojih ima učešće u kapitalu, odnosno u upravljanju. U članu 35. tog zakona normirano je da institucija može angažovati revizore državnih revizorskih institucija drugih zemalja. Šta će nam? Šta će Srbiji da angažuje neke, nazovimo stručnjake iz inostranstva, a Srbija ima takav stručni potencijal da može ona u EU da šalje svoje stručnjake da vrše kontrolu kako se koriste određena sredstva, pogotovo sredstva donacija i sredstva UN koja se koriste, ili pojedinih zemalja? Dakle, na bazi reciprociteta, da li ovo stoji u bilo kom zakonu u EU, da naši stručnjaci mogu da vrše reviziju u njihovim javnim ustanovama i reviziju njihovog budžeta? Takvog nečeg nema, da se ne zavaravamo, da unapred ne predviđamo norme da neko može neodgovorno da angažuje nekoga iz bilo koje države da dođe da nam soli pamet, deli stručnost i propisuje šta je krivično delo a šta nije, da li je bilo namenske upotrebe sredstava ili nije. Uz to, da napomenem, što je najbitnije, to mnogo košta državu. Ovo ne treba dozvoliti. Zbog toga izmene tog zakona moraju biti takođe izvršene u određenim segmentima i u određenim normama. Važeći Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji mora što pre da pretrpi izmene i dopune i da se prilagodi novonastalim uslovima i okolnostima u našoj zemlji. U postojećem zakonu ima nedostataka koji se odnose na predmet revizije, subjekte revizije, pri sticanju zvanja revizora u odnosu na program revizije, standarde revizije, slobodan pristup revizora dokumentima subjekta revizije, prikupljanje obaveštenja pre početka revizije, sam početak i okončanje revizije u odnosu na uslove za rad institucije, ravnopravni položaj vrhovnog i državnog revizora i ostalih zaposlenih u toj instituciji, posebno kada su u pitanju kaznene odredbe. Sve to zahteva bolji i precizniji tekst zakona. Dakle, nužno je pristupiti izmenama i dopunama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Narodni poslanik SRS magistar Martinović je juče govorio o određenim nedoslednostima kada je u pitanju kontrola budžeta i ostalih korisnika budžetskih sredstava. Bez Poverenika za informacije i bez državnog revizora možete imati stotine hiljada policajaca i hiljade i hiljade tužilaca, hiljade i hiljade sudija, koji neće moći da donesu bilo koju odluku, niti mogu otvoriti bilo koju operativnu obradu, niti prikupljati podatke o izvršiocima krivičnih dela bez državnog revizora. Građani Srbije moraju da znaju da je posle 2000. godine ukinuta Služba društvenog knjigovodstva. Ključno pitanje je – zašto je nova demokratska vlast ukinula Službu društvenog knjigovodstva? Zato da bi sama sebe kontrolisala, a da je niko drugi sa strane ne bi kontrolisao. Ne da kontroliše kad je otišao na spavanje i kad se probudio, nego kako je onaj ko koristi budžetska sredstva ta sredstva koristio, da li je koristio namenski ili nije, da li je bilo zloupotreba ili nije. To je osnovno pitanje. Državni revizor vam je revolver prema budžetu i prema budžetskim korisnicima, što znači, ne treba bežati, a svi se plaše državnog revizora, plaše se Poverenika. Zašto? Da se ne otkriju određene malverzacije, da se ne otkrije kriminal, zloupotrebe. U tome je problem. Gospodo poslanici, evo jednog pitanja: zašto Srbija nema centralni registar imovine koju poseduje? Zašto nemamo evidenciju ko koristi imovinu Republike Srbije i po kom pravnom osnovu se koristi imovina Republike Srbije, ko plaća, a ko ne plaća korišćenje državne imovine? Srbija mora da ima precizan i tačan registar imovine, da ne trpi na taj način štetu. Što se tiče uslova za rad Državne revizorske institucije, insistirao sam i u više navrata sam u Narodnoj skupštini o tome govorio, dva puta sam išao da proverim u kakvim uslovima radi Državna revizorska institucija i uverio se, kao što su juče narodni poslanici SRS, koje podržavam u svakom slučaju, izneli i konstatovali, da Državna revizorska institucija radi u jednoj prostoriji bivše Savezne skupštine. S tim u vezi, Državnoj revizorskoj instituciji i javnom povereniku mora da se obezbedi odgovarajući poslovni prostor, kao zasebnim institucijama koje su odvojene od svih organa i drugih institucija. Svaki državni revizor mora da ima obezbeđenu posebnu kancelariju, kao što je to u drugim zemljama. Zamislite, u Evropi, ponoviću, samo Srbija i Vatikan nemaju državnu revizorsku instituciju koja radi. Da vas podsetim, verujem da znate, ako neko nije obratio pažnju i nije bio u mogućnosti da sazna – Kanada je uvela državnog revizora 1878. godine. Zbog čega? Da kontroliše mafiju koja koristi budžet. U tome je problem. Državnog revizora ne može niko da uznemirava, da na njega vrši uticaj i bilo kakav pritisak. Izbor vrhovnog državnog revizora, odnosno ovlašćenog državnog revizora mora biti obazrivo, napominjem, obazrivo i odgovorno izvršen, a kriterijumi za njegov izbor su, pre svega, stručnost, kvalifikacija, radno iskustvo, pri čemu izbor ne sme biti vršen po partijskoj liniji, na feudalni način. Srbija ima veliki stručni potencijal i kadrove koji mogu sa uspehom obavljati poslove državnog, odnosno ovlašćenog revizora u Državnoj revizorskoj instituciji. Tih kadrova ima u budžetskim inspekcijama, poreskoj upravi; to su i stručnjaci iz bivše Službe društvenog knjigovodstva i pripadnici kriminalističke policije. Napominjem da ima mnogo stručnih inspektora u policiji koji mogu, sa stručnjacima iz bivše SDK, da budu angažovani i da odgovorno rade ovaj posao. Ja bih pre imao poverenja u njih, nego u one koje predlaže i bira bilo koja politička stranka u Srbiji. Što se tiče poslovnog prostora, ovo je zanimljivo što ću sada da vam saopštim, za rad Državne revizorske institucije u Beogradu ima: od Agencije (zapazite molim vas, skrećem pažnju) za sanaciju banaka treba preuzeti jednu zgradu i dodeliti je Državnoj revizorskoj instituciji, jer je to imovina države Republike Srbije. Takvih zgrada u Beogradu ima dosta. Mnoge banke u Beogradu su otišle pod stečaj i sada ogroman poslovni prostor koriste stečajni upravnici sa po nekoliko zaposlenih, a nekoliko je hiljada kvadratnih metara poslovnog prostora. Dakle, to je imovina države Republike Srbije i mora da bude dodeljena državnom revizoru i Povereniku za informacije od javnog značaja, a nije imovina direktora Agencije za sanaciju banaka, ni te agencije. U vezi sa poslovnim prostorom koji se mora obezbediti za Državnu revizorsku instituciju, koristim ovu priliku da postavim poslaničko pitanje i zatražim od Vlade Republike Srbije odgovore, i to: koliko ima kvadratnih metara poslovnog prostora u bivšim bankama u Beogradu kojima upravlja Agencija za sanaciju banaka? Precizno je pitanje i tačan odgovor očekujem: koliko je kvadratnih metara i na kojoj je lokaciji u Beogradu otuđeno od bivših banaka, kome i po kojoj ceni? Koliko ima slobodnog prostora bivših banaka u Beogradu, njihova lokacija i ukupna površina? Državni revizor nije običan knjigovođa, već je vrhovni kontrolor budžeta Republike Srbije i svih drugih korisnika budžetskih sredstava u Republici Srbiji. Dakle, državni revizor je nezamenljiv vrhovni kontrolor bankarskog sistema u svim modernim demokratskim državama sa uređenim pravnim sistemom. Što se tiče obezbeđenja uslova rada revizorske institucije, ona mora da ima potrebnu i odgovarajuću opremu. Uz posebnu zgradu i potrebnu opremu možemo očekivati da ta institucija odigra onu ulogu za koju je i osnovana. U javnosti se špekuliše da Srbija nema stručnjake za budžete i Državnu revizorsku instituciju, međutim, to nije tačno; potrebno je prethodno rešiti pitanje materijalnog položaja, ono o čemu su juče govorili narodni poslanici SRS. Teško je danas da se nađu potrebni stručnjaci koji će biti u funkciji državnog revizora ili ovlašćenog državnog revizora, sa platom od 60.000 dinara. Najmanje dvostruku platu mora da ima državni revizor i Poverenik za informacije od javnog značaja. Oni su izloženi mnogim uticajima, pritiscima, i vertikalno i horizontalno. Dakle, osnovno pitanje jeste obezbediti materijalna sredstva za funkcionisanje ove dve institucije. Videćete, ako se poboljša materijalni položaj državnog revizora tako da mu plata bude 100.000 - 200.000, nije greh, nije šteta za Srbiju, jer će ti ljudi spasiti milijarde od nenamenskog korišćenja državnih sredstava iz budžeta. U tome je problem. Zato materijalni položaj kao prethodno pitanje mora biti rešen u ove dve institucije. Prvo, ako imate u vidu onaj famozni NIP, pa molim vas, 40, 50, 60 milijardi dinara niko ne kontroliše. Ko to kontroliše? Niko. Jednoj ženi iz Trstenika ponudili su da bude ministar. Ona je došla da koristi i da upravlja sa 40 milijardi dinara poreskih obveznika. Pa, imate takvih slučajeva da mu otac ne bi dao da čuva deset koza i da drži jedno domaćinstvo, čak ni sa dve koze, kako reče gospodin Batić. Možete misliti da Vlada Republike Srbije izabere takvog ministra da upravlja sa 100 milijardi dinara, a da ga niko ne kontroliše! Ne može tako. Kada su u pitanju javne nabavke, to vam je katastrofa. Tu niko ne zna... Zna se ko pije a zna se i ko plaća – plaćaju poreski obveznici, a piju one trošadžije koje na taj način uzimaju pare, zavukli su ruke do ramena u džepove poreskih obveznika. Dakle, ako se za Poverenika i državnog revizora obezbede odgovarajući uslovi... Napominjem da se mora voditi računa, jer u zapadnim zemljama državni revizor ima posebnu kancelariju i ovlašćeni revizor ima svoju kancelariju. U njegovu kancelariju ne može niko da uđe dok se ne registruje, pa ni njegov šef državni revizor. Mora karticom da se registruje da je ušao kod tog i tog revizora, dana tog i tog, zbog toga i toga i da bude evidentirana beleška, a ne da dođe i kurta i murta, da prolaze kroz tu kuću kao na autobuskoj stanici, kako se kome sviđa, to ne može. Srpska radikalna stranka i ja smatramo da državnoj reviziji treba posvetiti posebnu pažnju. Radi se o budžetu koji je za poslednjih nekoliko godina iznosio 10, 15 i 20 milijardi evra. Ko je to kontrolisao? Niko. Nema dokaza o tome, nema završnog računa o utrošku budžeta od 2001. godine do današnjeg dana. Dakle, dame i gospodo, u nekim zemljama imate i računovodstveni sud. U nemačkom ustavu predviđeno je da Nemačka ima finansijski sud, a taj finansijski sud upravo kontroliše budžetska sredstva javnih korisnika. Slovenija ima računovodstveni sud. Zašto Srbija ne bi imala odgovarajuću instituciju, ali da se propišu krivična dela, da se sankcioniše ko ne poštuje odredbe zakona. Što se tiče budžeta, Narodna skupština mora da bude taj nadzorni organ koji mora da vrši nadzor utroška ovoga budžeta. Dame i gospodo, ne bih oduzimao vreme mojim kolegama koji će govoriti o ovom dnevnom redu i ovim aktima koji se nalaze pred Narodnom skupštinom. Mi smatramo da ako država formira ove institucije, mora da uloži sredstva, ali se očekuje od vas i od državnog revizora rezultat. S tim što vama preporučujem, gospodine Šabiću, da izađete u javnost slobodno, gde god imate probleme, iza vaših realnih i opravdanih razloga staće poslanici SRS u ovom parlamentu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Imate 36 minuta na raspolaganju.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Šabiću, evo, konačno u Skupštini dva akta, dva dokumenta na kojima je Srpska radikalna stranka direktno ili indirektno insistirala poprilično dugo u vremenu iza nas, dva dokumenta koja bi trebalo u principu da institucionalizuju rad dve službe, dva organa koji, kako vi kažete, predstavljaju antikorupcijski potencijal u ovoj državi. Srpska radikalna stranka je na potrebu za postojanjem ove dve institucije (i one o kojoj smo govorili juče i ove o kojoj je danas reč) ukazivala u ovom parlamentu kada su na dnevnom redu bili zakoni, odnosno set antikorupcijskih zakona, pravosudnih zakona. Pokušali smo da ukažemo na loše pojave u smislu korupcije kada smo govorili o budžetu, o predlogu zakona koji podržava budžet, koristeći svoje poslovničko pravo i govoreći o ponašanju pojedinih vladinih nameštenika u javnom sektoru, o lošim pojavama u javnom sektoru. Naravno, ne verujemo da je to motivisalo i nateralo Vladu, predlagača, da zbog toga pošalje ova dva akta pred Skupštinu. Verujemo da je to nešto drugo, ne znamo šta, ali je dobro što su tu, što su pred nama. Mislim da ćete se složiti sa mnom da je bila krajnje degutantna izjava predstavnika skupštinske većine juče da se oni neće javljati za reč u diskusiji po ove dve tačke dnevnog reda, jer u potpunosti shvataju značaj ove dve tačke, odnosno institucija čiji se rad reguliše usvajanjem ove dve tačke. Godinama unazad nismo uspeli, ni poslanici SRS, ni druge opozicione stranke, niti vi kao Poverenik, da ih nateramo da omoguće da radite onako kako treba da radite, onako kako svaka država u vremenu u kome se mi danas nalazimo zaslužuje i ima obavezu da se ponaša. Ponavljam, ovim danas mi zatvaramo institucionalni okvir ove dve službe, juče revizorske institucije, danas vaše kancelarije Poverenika za dostupnost informacija od javnog značaja. Vi ćete u toj kancelariji, pretpostavljam, u skladu sa potrebama i obavezama koje vas očekuju, definisati sve ono što ste u pravilnik stavili i verujem da je sve to u redu i kako treba i da će vam to stvoriti administrativni i svaki drugi prostor da delujete i da funkcionišete. U svom radu oslanjaćete se, pretpostavljam, na dva zakona, a to su Zakon o dostupnosti informacija i zakon koji je Skupština Republike Srbije usvojila pre par nedelja ili nekoliko meseci, Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. To su dve ozbiljne stvari, to su dva bitna zakona i mislim da država nema malo problema na koje ovi zakoni objektivno treba da se odnose i da se primenjuju. Naravno, sada dolazimo do jedne stvari, prokomentarisaću je, ali ne želim da je shvatite ... naravno, govorim u kontekstu odbrane ovoga što radite, i podrške. Vi ste čovek koji ima jednu empiriju kada su državni organi i javna preduzeća, javni sektor u pitanju, jedno živo iskustvo sa tim ljudima, sa nosiocima javnih funkcija u javnom sektoru. Imate iskustvo sa njima, s obzirom na to da ste jedno vreme čak bili ministar u Vladi koju su karakterisale neke čudne afere i događaji. Naravno, ne odnosi se to na sve, odnosi se na deo Vlade, deo pojedinaca koji su u toj vladi učestvovali. Ono što je dobro, vi imate iskustva u dva pravca. Sa jedne strane, znate gde je izvor suštinskih problema, problema korupcije u ovoj državi, a sa druge strane, znate koliko će biti problema da se na adekvatan način sa svim tim stvarima obračunate. Ponavljam, nećete mi uzeti za zlo, sećate se afera: i Marije Rašete-Vukosavljević, i Gorana Novakovića, i Janjuševića i Kolesara, sve su to bili vladini činovnici. Recite mi, kakav je epilog svih tih nesrećnih afera? Nažalost, mislim da imate dobru volju, dobre napore, ali mislim da nemate sluha u izvršnoj vlasti. Vi vrlo otvoreno o tome govorite. Mislim da ste rekli da 70% državne administracije u principu nije spremno da na adekvatan način odgovori potrebama o kojima vi govorite, potrebama da se ova država suoči na kvalitetan način sa korupcijom koja potiče iz vrha vlasti, pa se spušta do onog poslednjeg nivoa dole. Vi prepoznajete gde je problem. Mislim da nećete ni u perspektivi imati podršku i razumevanje, bar ne ovog establišmenta koji danas rukovodi državom, koji definiše naš politički i ekonomski život, ali imate nameru, imate volju i dokle god se budete tako vladali mislim da ćete imati sagovornika u SRS. Smatram da ono što na neki način nije dobro jeste to što se u implementaciji svih ovih odluka, odnosno funkcionisanja ovih institucija definišete, odnosno određujete najpre u skladu sa stavovima i standardima EU, odnosno sa potrebama da monitoring koji sprovodi Evropska komisija, EU bude pozitivno ocenjen. Mislim da to nije dobro i da time ne šaljete dobru poruku onima koji su obveznici poštovanja ova dva zakona na koja ćete se oslanjati. Mislim da to nije dobro, mislim da treba da pošaljete poruku, pre svega, da insistirate da na svemu ovome radimo zbog nas, zbog uvođenja reda u Srbiji i svim institucijama koje ovu državu čine. To objektivno mogu, bar sa mog stanovišta, da vam zamerim i mislim da, ako hoćete i možete da prihvatite tu sugestiju, treba više da se insistira na potrebi da se u državi Srbiji zavede red, ne zato što to Evropa traži od nas i insistira, nego zato što to, pre svega, treba nama. Uvođenjem nekih standarda koji su objektivno dobri i prihvatljivi za Srbiju kvalifikujemo se da jednog dana postanemo deo modernog i razvijenog sveta, a da li će to biti Evropa ili neki drugi deo bilo kakvog sveta, sasvim je svejedno, ali treba da budemo ozbiljni i odgovorni kada je u pitanju država i državne obaveze. Kada smo govorili o Zakonu o javnim nabavkama, odnosno o setu antikorupcijskih zakona, govorio sam o jednom primeru gde su investitori, odnosno naručioci posla državni organi. Pomenuću to kratko. Posao je bio rekonstrukcija nekih građevinskih objekata. U toj prvoj utakmici u javnoj nabavci onaj koji je dobio posao bio je skuplji od drugoplasiranog 30 miliona. To što je bio skuplji da ostavimo na stranu, imao je nepotpunu dokumentaciju i dobio je posao. Država mu je dala posao sa nepotpunom dokumentacijom! Onaj ko je bio oštećen reagovao je, pa je na osnovu te reakcije reagovala i država, odnosno komisija, oborila tender, odnosno javnu nabavku i raspisala novu utakmicu. Zamislite ironiju, na novoj utakmici isti dobijaju drugo mesto. Taj koji je bio prošli put skuplji 30 miliona od drugoplasiranog sa 15 miliona sada ima ispravnu dokumentaciju, ali je skuplji 15 miliona. Da ostavimo na stranu to što je skuplji, kako može za isti posao u dva različita tendera razlika u ceni da bude 15 miliona? To nikome nije palo u oči, tendenciozno ili ne. Shvatićete da je tendenciozno. Neko je trebalo da dobije taj posao i očigledno da je posao završen. Dok god su takvi maniri u državi, ja nisam optimista, kada je rad vaše kancelarije u pitanju. Koliko god da želim da radite kao Poverenik i cela vaša kancelarija, nisam optimista da ćete imati podršku u izvršnoj vlasti Republike Srbije. Najveći problem ćete imati u organima Vlade, odnosno izvršne vlasti Republike Srbije. Građani koji će moći da ostvaruju prava kroz ove zakone, koji će moći u nekim svojim potrebama da se oslanjaju na vas i na vašu kancelariju objektivno neće biti problem, koliko će problem biti, ponavljam, Vlada Republike Srbije i svi oni koji od Vlade zavise, odnosno koje Vlada bira, postavlja i definiše. Činjenica je, kad je korupcija u pitanju, da ćete ovim odlukama pokušati da kontrolišete i u red uvedete javnu potrošnju. Ono što je loša praksa i loš manir ove države jeste i činjenica da te probleme ne možemo da rešavamo samo kontrolom korupcije. Trebalo bi svakako da se razmišlja i o unapređenju rada javnih preduzeća, tog javnog sektora, o njihovoj profitabilnosti. Nažalost, toga u Vladi Republike Srbije, bar za sada, nema. Ako funkcionisanje vaše kancelarije i bude imalo efekta, mislim da to neće biti jedna zaokružena celina, neće biti rešeno do kraja. Gospodine Šabiću, svoje izlaganje ću da završim, samo bih rekao da su kazne predviđene kaznenim odredbama zakona jako male, od 5.000 do 50.000. Mislim da tu nećete postići nikakav efekat i da se tih 5.000, odnosno 50.000 neće doživeti kao neka realna opomena, "opasnost" ili sankcija koja će, eventualno, nekoga odvratiti od nekih loših navika i manira. Završiću jednom rečenicom Slobodana Jovanovića koju ste citirali u jednom vašem intervjuu, u jednom vašem izlaganju, pročitaću je, a reći ću vam na kraju i zašto. Pozvali ste se na sledeću rečenicu: "U nedostatku uverenja i principa stranke teže uspehu radi uspeha i gledaju da što pre dođu do vlasti i da je što duže drže u rukama. Postaju preduzeća za eksploataciju vlasti i, kao sve grupe koje su rukovođene egoističnim pobudama, šire oko sebe korupciju." Gospodine Šabiću, dok god vaš odnos prema aktuelnoj izvršnoj vlasti u Srbiji bude ovakav, dok god budete svoj rad i svoje funkcionisanje temeljili na ovoj rečenici i ovim principima, imaćete podršku i razumevanje SRS dr Vojislava Šešelja. Hvala.
Gospodin Milorad Buha ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Šabiću, pred nama su dva akta Poverenika za informacije od javnog značaja. Srpska radikalna stranka daje poseban značaj ovoj državnoj instituciji i zbog toga je pokrenula inicijativu, zajedno sa ostalim opozicionim strankama, da se stave u raspravu ova dva pravna akta da bi se u normativnom smislu zaokružila aktivnost ovog državnog organa i da bi se moglo preći na normalno funkcionisanje i rad vrlo značajnog državnog organa. Time SRS govori o svojoj zainteresovanosti u ovoj oblasti i želi da ukaže na određene probleme koji su bili prisutni do danas, a biće prisutni i ubuduće zbog društvenog miljea u kojima radi ovaj državni organ. Kada govorimo o zaokruženju normativne aktivnosti i ova dva pravna akta, moramo prevashodno pokrenuti pitanje Zakona o pristupu informacijama od javnog značaja i moramo reći da je Zakon nepotpun, da je pun pravnih praznina, da su nadležnosti Poverenika u odnosu na evropsko zakonodavstvo daleko uže. Nedovoljno su jasno iskazane u članu 35. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Dalje, nisu definisani drugi elementi bitni za pristup informacijama od javnog značaja, a odnose se na dve stvari: prvo, na pravna akta koja moraju biti definisana zakonom, u koja javnost i Poverenik i njegove službe kao državni organ imaju pravo uvida i kontrole nadzora; s druge strane, sam nadzor, način nadzora, elementi tog nadzora i sankcije, koje su u ovom slučaju gotovo nikakve, vrlo male. Kaznene odredbe su, prema odredbama ovog zakona, zanemarljive. Zašto da se upuštamo u nešto što bi eventualno u javnosti moglo izazvati određene negativne reperkusije, bolje da to ne dostavimo Povereniku, uskratimo javnost u nekim predmetima koji su od posebnog značaja i time izbegnemo javnost i sakrijemo ono što treba da sakrijemo. Mislim da se mora prionuti na izradu novog zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, jer je to uslov normalnog rada, funkcionisanja i bitisanja ovog, po nama, vrlo značajnog državnog organa. Kada govorimo o nadležnostima, one su predviđene članom 35. ovog zakona. Sam zakonodavac je suzio nadležnosti, one su uopštene, iskazane su rečima evropske terminologije koja ne odgovara našoj praksi, biti naše nadležnosti i treba prilagoditi ovaj član i proširiti nadležnost. Što se tiče samih pravnih akata, mislim da oni odgovaraju suštini aktuelnog trenutka, ali aktuelna vlast nedovoljno pažnje posvećuje drugim bitnim stvarima u radu i funkcionisanju ovog organa. Koji su to bitni elementi? Bitni elementi su da se omogući normalan rad i funkcionisanje ovog organa i obezbede svi preduslovi za rad i funkcionisanje, prevashodno finansijska sredstva za rad ovog organa, koja moraju biti dostatna, koja moraju zadovoljiti sve potrebe u finansijskom smislu koje su neophodne za nabavku kako tehničkih sredstava tako i svih administrativnih i drugih uslova za rad. Sve to neophodno je obaviti u određenom poslovnom prostoru, a vi ste kuburili sa poslovnim prostorom i verovatno ćete i ubuduće kuburiti sa poslovnim prostorom zbog toga što država ne poklanja dovoljno pažnje, aktuelna vlast ne poklanja dovoljno pažnje ne samo vašem organu, nego i drugim državnim organima koji kubure sa poslovnim prostorom, bez obzira na to što znamo da imamo dovoljno i moramo stvoriti preduslove da obezbedimo dovoljno poslovnog prostora za rad i funkcionisanje svakog državnog organa, posebno vašeg organa. Dalje, ono što je bitno da se kaže o radu i funkcionisanju ovog organa jeste da aktuelna vlast mora daleko više pokloniti pažnje vašim informacijama i otvoriti sva ona akta i sva državna dokumenta iz kojih se crpe informacije koje plasirate u javnost. U poslednjih godinu i po dana, a i ranije je to bilo prisutno, ali intenzivno godinu i po dana insistiramo na otvorenosti informacija o zaradama u državnimorganima, posebno u javnim preduzećima, jer znamo da setamo isplaćuju enormne zarade. Gospodine Šabiću, sami znate koliko ste imali problema da nam odgovorite na naša pitanja i koliko ste imali problema u vašoj korenspondenciji, komunikaciji sa javnim preduzećima i drugim javnim ustanovama koje su odbijale da vam dostave podatke. Predstavnici i poslanici Srpske radikalne stranke u ovom parlamentu i u javnosti su ukazivali na određena nenamenska korišćenja sredstava, a posebno je to bilo bitno kod onih javnih ustanova za koje se znalo da su isplaćivale enormne zarade. Kada govorimo o ovim zaradama onda moramo reći da smo pred kraj prošle godine gotovo zaokružili jednu celinu koja se tiče plata, zarada, naknada, bonusa u javnim preduzećima i drugim državnim institucijama. Došli smo do određenih podataka i činjenica tamo gde to nije bilo uokvireno poslovnim tajnama. Dobili smo jednu celinu iz koje se jasno vidi gde su određena probijanja koja su štetna po interese ove države i naroda. To je posebno bitno kod onih državnih institucija koje dobijaju budžetska sredstva, a ta budžetska sredstva prelivaju u visoke naknade, visoke zarade državnih činovnika, posebno kod upravnih odbora koji se sastaju jednom mesečno ili jednom u dva-tri meseca, a primanja, zarade, naknade predsednika i članova upravnih odbora su bila po nekoliko hiljada evra, neopravdano, društveno necelishodno, štetno. Tu su predstavnici SRS otvoreno tražili odgovornost svih državnih organa, a posebno onih organa koji vode kontrolu, prevashodno Ministarstva finansija. Ministarstvo finansija ima sve isplatne liste svih državnih ustanova u svojoj evidenciji, vrši nadzor, kontrolu, prati, a stajali su sa strane i ćutali su, nijedan podatak u javnost sa njihove strane nije izašao. Sve ono što je izlazilo izlazilo je na temelju poslaničkih pitanja u ovom parlamentu i onoga što smo dobijali od vas, gospodine Šabiću. Na taj način smo otvorili tu Pandorinu kutiju, iz koje je onda izašlo sve ono što je izašlo i ono što je štetno. Šta je aktuelna vlast učinila da spreči svu štetu koja je učinjena u prethodnom periodu? Ograničila je naknade predsednika i članova upravnih i nadzornih odbora. To je jedino što je aktuelna vlast učinila. Kod direktora to nije smela da učini. Sada dobijamo informacije od predsednika Vlade i pojedinih ministara da će ograničiti zarade direktora javnih preduzeća. Ta priča teče dva, tri, četiri meseca. Nema tu zabrane, nema tu ograničenja, nema uslova i svih elemenata koji su neophodni da se vidi na temelju čega i na koji način ćemo izvršiti smanjenje tih zarada, jer su one stvarno neopravdane ovog trenutka, posebno u uslovima teške ekonomske, socijalne i finansijske situacije u kojoj je naš narod i naša država. Ono što treba javnost da zna, želim da ukažem na to jer sam postavio poslaničko pitanje ovde i dobio sam odgovor, to je da se vrše određene isplate društvenih sredstava na temelju pojedinih štetnih ugovora, to sam već u nekoliko navrata naglašavao, kod određenih poslova koji nemaju tu vrednost niti društvenu validnost, a odlivaju se sredstva. To je prisutno kod dve agencije, dve državne ustanove koje neštedimice razbacuju državna sredstva: jedna je Agencija za privatizaciju, kroz vid rada privatizacionih savetnika u postupku privatizacije preduzeća, i druga je Agencija za osiguranje depozita. Reći ću vam određene stvari. Postavio sam ukupno tri pitanja u toku prošle godine i dobio sam jedan odgovor. To samo govori o ozbiljnosti sa kojom se ova vlast odnosi prema najvišoj državnoj instituciji. Po pravilu, sve ono što se postavi pojedinom državnom organu na kraju dolazi u ministarstvo i ministarstvo daje tu informaciju. Ministarstvo finansija je dostavilo tu informaciju i samo ću nekoliko rečenica reći o tome. Tražio sam podatke o isplaćenim ličnim zaradama članova Upravnog odbora i direktora Agencije za osiguranje depozita i naknadama koje su isplaćene po osnovu posebnih ugovora o radu privatizacionih savetnika. Što se tiče zarada, mogu reći da su zarade isto enormno visoke kao i kod ostalih državnih institucija koje smo spominjali, da ih sada ne nabrajam. Zarada direktora Agencije za osiguranje depozita u 2006. godini je bila 238.000, u 2007. godini 285.000, u 2008. godini gotovo 305.000. Naknada predsednika i članova Upravnog odbora je 34.000 u ove tri godine. Mislim da to odgovara njihovom radu. Međutim, treba ukazati na to da je prosečna zarada u ovoj državnoj instituciji, Agenciji za osiguranje depozita, nekoliko puta veća od prosečne zarade u privredi i prosečne zarade u Republici. Tako je u 2006. godini prosečna zarada bila 26.000, kada je zarada u Republici Srbiji bila 24.000, znači, gotovo tri puta više. U 2007. godini je bila 75.000, opet otprilike tri puta. Mislim da će u 2008. godini prosečna zarada biti oko 32.000, a ovde je 79.000. Bez obzira na kvalifikacionu strukturu, mislim da je to daleko iznad proseka. Ne zalaže se SRS za uravnilovku, ali je ovo enormno visoko i ovo nije rezultat rada, ovo je samo rezultat monopolskog položaja u kome se nalazi ova državna institucija. Ono što je problematično, to su posebni ugovori sa privatizacionim savetnicima, tu vidimo štetnost ovih ugovora, a posebno visina naknada koje su isplaćivane u toku 2006. i 2007. godine za usluge privatizacionih savetnika prilikom privatizacije banaka. Imamo osam banaka koje su privatizovane u tom periodu. Da skratim i da samo kažem kolika je ukupna naknada za ove tri godine za privatizaciju osam banaka isplaćena po posebnim ugovorima. To je naknada koja se isplaćuje po jednom osnovu, to je fiksna naknada. Ona za ovih osam banaka, u sumarnom pregledu je iskazana ovde, iznosi 315.000 evra. Problematična je naknada koja se isplaćuje, opet kažem, na temelju tog ugovora, za uspešno obavljenu privatizaciju. Prodajemo banku, pa onda tako ugovorimo da od sume koja se dobije, koja se kreće od 1 do 1,96, čak kod "Ju banke" je 2,96... tako da je ukupna naknada koja je po ovom osnovu isplaćena 10.860.000 evra. Sada da napravimo jednu paralelu. U postupku privatizacije društvenih preduzeća smo imali, a i sada ćemo imati, preko 300 preduzeća koja nismo privatizovali, imamo preko 500 društvenih preduzeća koja su završila u stečaju. Ova država je imala zadatak da proda celokupnu društvenu svojinu i izvrši privatizaciju te svojine. Neuspešno smo to završili. Umesto da u ovim slučajevima stečaja i onoga što je ostalo u stečaju izvršimo privatizaciju i angažujemo privatizacione savetnike, mi smo privatizacione savetnike koristili kod preduzeća, ustanova i banaka koje se na tržištu dobro kotiraju i koje ćemo sigurno dobro prodati. Tu je štetnost i tu je kriminal aktuelne vlasti koja je dozvolila da se to radi. Dato je 10.860.000 evra privatizacionim savetnicima da prodamo nešto što je već na tržištu traženo, a ne dajemo sredstva i skupo stečene evre kod onih preduzeća koja ne možemo da prodamo. Znači, trista preduzeća, ili možda čak i više, na kraju ove godine i završetka privatizacije nećemo moći prodati zato što nemamo kupaca. Tu je privatizacioni savetnik trebalo da dođe i da izvrši privatizaciju i da pripomogne da država dobije ona sredstva koja je planirala za privatizaciju ovih preduzeća. Tu kao društvo moramo učiniti iskorake i tražiti odgovornost za one koji su napravili ovakve poteze. Gospodine Šabiću, tu je i vaša odgovornost zato što morate pokrenuti ovo pitanje. Ovo su državna sredstva, vi uvida u ove poslove imate. Mislim da je prevashodno ovaj parlament učinio najveći iskorak u smislu otkrivanja određenih afera, malverzacija, krivičnih radnji i on će to ubuduće raditi. Srpska radikalna stranka je dala maksimalan doprinos, zato što vi kao državna institucija niste mogli, nisu vam dozvolili. To samo govori o aktuelnoj vlasti – nećemo afere, sakrijmo svaku aferu, i kada znamo i kada ne znamo. Juče smo čuli, peti ili sedmi put, o aferi koju je otvorio ovde predsednik poslaničke grupe gospodin Todorović, koji je decidirano i jasno rekao šta su učinili državni organi, a šta isti ti državni organi nisu učinili. Zašto? Zato što iza svega toga stoje najistaknutiji predstavnici državne vlasti, Dinkić i Đelić. Tako je došlo do privatizacije Nacionalne štedionice, banke, otuđenja državnih sredstava itd. Srpska radikalna stranka sigurno će i dalje biti kočnica kriminalu i na ovaj način. Zadatak Poverenika je, takođe, da otvori sve dosijee, da uđe u sva akta i da omogući javnost. Hvala.
Reč ima gospodin Ognjen Mihajlović.
Javljam se na osnovu članova 225. i 226. Naime, u proteklih nekoliko dana vapio sam za ovom govornicom obraćajući se ministru policije da mi odgovori da li je moj život i život moje porodice u opasnosti. Konkretno, dobio sam pretnje od članova tzv. napredne stranke. To je jedna, ako se ne varam, vanparlamentarna minorna stranka trenutno na političkoj sceni Srbije. Konkretno, pretili su mi članovi Gavrilo i Damir Kovačević, a to su rođena braća koja žive i rade u Zemunu. Međutim, nisam dobio nikakav odgovor. Vi ste, gospođo Đukić, hvala vam, rekli da će taj odgovor da stigne. Izgleda da nisam govorio u prazno. Ipak me je neko slušao. Slušao me je Aleksandar Vučić i dao je nalog svojim privatnim novinama da objave jedan članak u kome se odgovara na ono što sam ovde izneo. Naravno, ne govori on o tome da je meni prećeno, ko mi je pretio, da su pretili mom maloletnom sinu itd. On se obrušava na ovu ovde prisutnu malenkost kao na začetnika, tako to ovde piše, kriminala u Zemunu. Otprilike ja, pa jedna velika pauza, pa Dušan Spasojević. Dakle, srpski narode, gledate novog zemunskog kuma. Tu se iznose se mnoge optužbe, na primer, da sam kvazinovinar. Dobro, jesam, nemam pojma o novinarstvu, ali baš mi je onda interesantno zašto je Aleksandar Vučić tražio od pokojnog Ilije Guzine da mu ja budem učitelj novinarstva na srpskoj televiziji na Palama. Pogrešio je, možda je kasnije našao nekog boljeg profesora. Eto, prešao se, desi se svakom. Međutim, ono što je naročito intrigantno, i zanima me kako je to moglo da se desi, nalazi se u trećem pasusu i glasi ovako: "Zar iko može verovati čoveku", a to sam ja, ipak sam čovek, "koji je na brutalan način isterao porodicu Barbalić iz stana u Ulici kapetana Radića Petrovića". Dakle, meni se ne može verovati. To je uličica u Zemunu u kojoj je moja žena dobila stan od opštine Zemun itd., sudski proces traje od 1997. godine, neću da vas zamaram svojim privatnim problemima. Ono što je interesantno u ovoj priči je to što je Aleksandar Vučić lično u nekoliko navrata, deset ili jedanaest puta, organizovao demonstracije podrške meni i mojoj supruzi ispred mog prozora. Aleksandar Vučić je taj koji je nosio plakate protiv zemunskog ustaškog lobija. Sada je, očigledno, došlo do promene u njegovoj glavi. Došlo je do kroatizacije Aleksandra Vučića, verovatno posle one posete koju mu je ugovorio njegov satnik Brane Prostran u delovima okupirane Republike Srpske Krajine. Znate... (Predsednik: Vreme.) ... Sanaderova mačkica Aleksandar Vučić je pretrčao, eto, i na tu stranu. Nije bilo dovoljno da se odrekne velike Srbije, sada se odriče i onoga što je radio, onog svog srpstva, kog je bilo, nije da nije bilo.Sada se kaje zbog toga... (Predsednik: Vreme.) On se možda na vreme i kaje, on je mlad čovek, ali čudi me da je Tomislav Nikolić pod svoje stare dane uradio tako nešto, pa, eto, voleo bih da znam o čemu se ovde radi. Toliko.
Po Poslovniku najpre narodni poslanik Veroljub Arsić, a zatim ćete vi dobiti reč. Imate još tri minuta, malo više od tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. zato što u jednoj opštini u Braničevskom okrugu DS zajedno sa SRS uvodi jednopartijski sistem. Sada ću da pročitam jedan dopis koji je dobila Opštinska izborna komisija, koji je potpisan od ovlašćenog predstavnika izborne liste SRS - Tomislav Nikolić, a potpisao je predsednik OO SRS Saša Valjarević. "Postupajući po pozivu OIK lokalne samouprave opštine Kučevo da kao ovlašćeno lice ispred podnosioca izborne liste SRS - Tomislav Nikolić dostavim imena kandidata za 15 odbornika sa izborne liste SRS - Tomislav Nikolić, proglašene rešenjem o utvrđivanju zbirne izborne liste kandidata za odbornike od 30 .4. 2008. godine,. i to u roku od pet dana od prijema obaveštenja, vezano za navedeni nalog, izveštavam vas o sledećem. Mandati 15 odbornika izabranih sa liste SRS - Tomislav Nikolić su, u smislu člana 48. stav 1. Zakona o lokalnim izborima, prestali na osnovu presude Okružnog suda u Požarevcu od 18. 12. 2008. godine. Lica sa navedene proglašene liste ispred podnosioca izborne liste SRS-Tomislav Nikolić, i to: Rakić Mirko, Grujić Boban, Nešić Snežana, Radenković Dragoljub, Đorđević Sunčica, Jović Slavoljub, Ilić Dragica, Stefanović Dragana, Petrović Velja, Vrbomirović Danijel, Andrejić Slavica, Paunović Momir, Aćimović Dragana, Ignjatijević Sunčica, Maranović Milja, Petrović Miroslav, Kržanović Slavoljub iz Duboke, Jovanović Dejan iz Duboke, Jovanović Nadica, Munturišević Radiša, Bulutić Miroslav, Spasojević Sanela", da ne čitam sva imena, "prestali su da budu članovi SRS i odbili da prihvate kandidaturu za odbornike koju bih ja, kao ovlašćeno lice ispred podnosioca izborne liste SRS - Tomislav Nikolić, podneo." Nije više nikakva novost da SRS više nema kandidate da popuni liste za mandate koji su oduzeti. Kada se pogleda ovaj akt, on je potpuno u redu i verujem da su i pečat i potpis potpuno ispravni. Ima nekoliko nelogičnosti. Prvo, nije dostavljeno na memorandumu stranke. Ko zna, SRS nikada ne koristi u svojim dopisima skraćenice, ovde se stalno spominje SRS, SRS, SRS, nigde nema - Srpska radikalna stranka, što znači da ovaj papir nije na Srpskoj radikalnoj stranci... (Predsednik: Vreme.) Privodim kraju. Gde je nastao, to se vidi iz sledećeg stava. Taj isti Saša Valjarević predlaže Opštinskoj izbornoj komisiji da 15 mandata dodeli podnosiocu liste sa najvećim količnikom, u daljem tekstu DS. Da se vratimo na početak, gde je dokument nastao. Dokument je nastao u advokatskoj kancelariji izvesnog gospodina Dragana Milića. Nije strašno, ne umeju više ni da napišu jedan propratni akt, nemaju čak ni izjave kandidata da ne prihvataju kandidaturu, pa su morali da angažuju advokata. Međutim, taj advokat je ... (Predsednik: Vreme.) ... i odbornik Demokratske stranke. U tome je problem. Znači da Saša Valjarević, zajedno sa DS i SRS, uvodi jednopartijski sistem ... (Predsednik: Hoćete privesti kraju, molim vas.) ... u opštini Kučevo. Ne znam razlog, pretpostavljam da je to zahvalnost za članstvo u upravnim odborima u Požarevcu, gde je SRS u opoziciji, i za postavljenje na mesto direktora za finansije u JKP za Sašu Valjarevića. Sad pričajte nešto o koalicijama sa "žutima".
Reč ima gospođa Pop-Lazić, po Poslovniku.
Poštovana gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je verovatno poslednje obraćanje ovog gospodina za skupštinskom govornicom. Da je sreće, on ne bi mogao ni dana da provede u ovoj sali nakon što se izdvojio iz poslaničke grupe SRS. Jer, jedino što je bilo normalno u takvoj situaciji, kada je Tomislav Nikolić zajedno sa malim Vučićem odlučio da formira novu političku partiju, jeste, kao što bi to svugde u svetu političari koji drže do sebe uradili, da vrate mandate, da se bave politikom i sačekaju sledeći izborni ciklus i onda, ukoliko osvoje glasove birača, uđu u parlament sa punim legitimitetom i legalitetom. Ovako, radi se o čoveku, ne samo čoveku nego o jednoj grupi ljudi koji otkako su se izdvojili u taj poslanički klub nisu za ovom govornicom izgovorili apsolutno ništa suvislo, ništa što se tiče problema u ovoj državi. Jeste li ih čuli juče da kažu nešto vezano za Kosovo i Metohiju? Nisu, njih to ne interesuje. Njihova jedina rak-rana jeste SRS. Zbog čega? Zbog toga što nisu uspeli da iz SRS povuku onoliko koliko su engleski ambasador i američki ambasador od njih tražili, nisu odvukli 50 poslanika, i još moraju da se vrate ova tri mandata na Administrativnom odboru. Očekujem da će to biti možda danas, sutra, u ponedeljak, a sud će već odlučiti po pitanju mandata ovih 18 poslanika. Iluzorno je slušati nekoga ko ne može da se podiči moralom, nekoga ko je ukrao volju građana Srbije. Svi vi ste, gospodo, to mora da bude jasno i najmanjem detetu u Srbiji, ukrali nešto što nije vaše, nešto što je pripadalo i pripada SRS. To ne može da bude niti moralno, niti legalno, niti legitimno. Uzeli ste nešto što nije vaše. Birači su glasali za SRS, za program i obećanje SRS. Ako ste se polakomili za nekim dobrobitima koje vam je neko ponudio, nekim abolicijama od nečega čega ste se plašili, da rešiti neke svoje privatne probleme, to je stvarno vaše, ali na političkoj sceni moramo da se obračunamo principijelno sa ovakvim pojavama. Uvek smo negodovali protiv takvih pojava, sećate se, i kad je bio Karić u pitanju, i kada je G17 tako postala parlamentarna poslanička grupa, i kada je izbacivan DSS iz parlamenta i kada je Bane Ivković postao ... (Predsednik: Vreme.) ... parlamentarna politička partija na isti ovaj način. Na svoj način smo protiv toga negodovali, iako nismo imali lični interes. Ni sad nije samo partijski interes, nego principijelan interes. Zbog toga smo juče ometali i ometamo govornike koji izlaze, a mislimo da nemaju pravo da izlaze za ovu govornicu. Nastavićemo tako da radimo sve dok ne bude svima vama jasno, mislim da vama kolegama jeste jasno, ali svima u Srbiji, ko su oni i šta oni rade u ovom parlamentu. Zahvaljujem.
Gospodin Mladenović se javio i po Poslovniku i ima svoja tri minuta, pa neka spoji, da se ne bi dva puta javljao. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, prvo, povodom izlaganja, uskoro bivšeg poslanika, o koaliciji na nekim opštinama izneću vam podatke o tome šta se desilo u opštini Barajevo. Ovo je zvanični zapisnik sa 8. sednice Administrativno-mandatne komisije koja je održana 26. decembra 2008. godine, sa početkom u 9.00 časova. Na toj komisiji bilo je predloženo šest tačaka dnevnog reda. Peta tačka bila je - Razmatranje ostavki odbornika SRS. Kada se došlo do 5. tačke rečeno je, sekretar SO je izneo podatak da je SRS prethodnog dana, 25. decembra, u 13.00 časova predala aktivirane ostavke šest odbornika, koje su overene i zavedene na pisarnici. Komisija razmatra ostavke odbornika SO Barajevo sa izborne liste SRS, i to: Branislava Đurića, Miline Blagojević, Zorana Markovića, Zorana Stevančevića, Miroljuba Ljubinkovića i Mile Savić. Član komisije Ivan Ivanković predložio je da se Administrativno-mandatna komisija izjasni i uvaži ostavke ovih šest odbornika i predloži SO Barajevo da vrati mandate SRS. Predlog se stavlja na glasanje. Ono što je dosta čudno, četiri puta se glasalo u vezi sa jednim predlogom. Prvo je bio predlog da se vrate mandati SRS – jedan glas za, ostali protiv, predlog je odbijen. Zatim se stavlja predlog sekretara komisije koji je bio suprotan ovome i niko ne glasa ni za, ni protiv, nema ni uzdržanih i konstatuje se da komisija nema mišljenje povodom ovog pitanja. Opet se otvara diskusija, nastavlja se rasprava, nakon toga se opet stavlja predlog da se mandati vrate SRS, po treći put se glasa o istoj stvari. Ovog puta su svi bili za, niko protiv, niko uzdržan. Shodno tome, komisija donosi odluku da se mandati vrate SRS i ova sednica se završava. Nakon sat ili dva dolazi do raznih pretnji članovima komisije, dolazi do dogovora između DS i SNS, ponovo se sastaju i ponovo sazivaju komisiju. Komisija se sastaje i zamislite šta kaže predsednik komisije, jer prethodna je završena – predlaže da se komisija vrati na tačku dnevnog reda, odnosno razmatranje ostavki, a kompletna komisija je prethodno završila sa dnevnim redom! Uprkos tome, oni otvaraju ovu sednicu i vraćaju se na tu petu tačku dnevnog reda i donose drugačiju odluku, da se mandati ne vrate SRS, a sve to u dogovoru DS i SNS. Takođe, u okviru ove dve partije je dogovoreno da se članovi saveta menjaju, pa se tako u Savetu za privredna pitanja, budžet i finansije ove opštine član Ivan Ivanković zamenjuje članom Milinom Blagojević, u Savetu za urbanizam, komunalne delatnosti i zaštitu životne sredine član saveta Danijela Đurđević zamenjuje se članom Branislavom Đurićem itd. Svi članovi saveta iz SRS zamenjuju se članovima iz SNS. Isto se desilo i u opštini Zvezdara, isti slučaj. Demokratska stranka u koaliciji sa SNS menja članove, izbacuje članove SRS, a ubacuje predložene ispred SNS. U dve opštine koalicija DS i SNS je napravila dogovor. Iskoristio bih ovo vreme da postavim jedno poslaničko pitanje Ministarstvu pravosuđa. Trgovinski sud u Beogradu, u parnici tužioca Lazarević Draginje protiv tuženog preduzeća za proizvodnju čarapa i trikotaže "Ineks partizanka" u stečaju, sa adresom Ćirila i Metodija br. 8, doneo je odluku 19. marta 2004. godine, odnosno presudu, da tuženi na ime troškova parničnog postupka isplati iznos od 21.000 dinara u roku od osam dana od dana pravosnažnosti presude. Godine 2006. se donosi zaključak da stečajni dužnik ne poseduje stečajnu masu za bilo kakvo namirenje poverioca u ovom postupku, a time ni za isplatu deonica, akcija, otpremnina i sličnih potraživanja. Ono što je interesantno, i objavljeno je više puta u novinama 2003. godine, jeste da je ta fabrika svoj prostor dala i na tom prostoru se nalaze najluksuzniji stanovi u Beogradu. To su stanovi između ulica Vojvode Brane, Ćirila i Metodija, Vojvode Bogdana i Milorada Šapčanina. To su stanovi sa kompletnom luksuznom opremom, sa najskupljim kvadratnim metrom u Beogradu. Ta fabrika je dobila ogroman novac za taj prostor, a nije htela da izmiri dugovanja svojim radnicima. Moje pitanje Ministarstvu pravosuđa je: šta se desilo sa tim novcem koji je fabrika dobila za ustupanje svog prostora za izgradnju ovih luksuznih stanova? Na kraju bih spomenuo još par stvari, pošto je vreme pri kraju. Spomenuo bih radnike Robnih kuća "Beograd", koji su i dalje u parku, na koje Vlada uopšte ne obraća pažnju. Ljudi su i lošeg zdravstvenog stanja. Mislim da bi trebalo brzo da se reaguje. (Predsednik: Vreme.) Privodim kraju. Pomenuo bih nekadašnjeg giganta, Beogradsku konfekciju - BEKO. Takođe akcionari nisu dobili vrednost koja njima pripada. Spomenuo bih i ljude koji rade u Bulevaru revolucije, koje milicija svakodnevno tera zato što prodaju na ulici da bi zaradili za svoju porodicu, za svoj život. To su ljudi koji su ostali bez posla, koji su tražili da ih spomenem. Jednostavno ljudi nemaju izlaz iz ove situacije. Na ulici su. Moramo imati malo više tolerancije prema njima i moramo im omogućiti da zarade za život. Završavam sa rečenicom. Na opštini Voždovac predsednik opštine Voždovac je podneo ostavku. U više navrata sam govorio šta se sve tamo dešavalo, koliko tužbi su dobili za ovaj kratak period vladavine DS-a, SPS-a i LDP-a, šta su sve uradili prethodnih šest meseci i koliko tužbi su dobili, koliko puta je sud presudio u našu korist, da su održavali sednice bez kvoruma i slično. Konačno je predsednik opštine Voždovac podneo ostavku. Nadam se da će ovi izbori doneti nova rešenja.
Gospođa Pop-Lazić reklamira Poslovnik. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, poštovane kolege, žao mi je što malo prolongiram ovu raspravu, pri kraju smo današnjeg dnevnog reda, ali verujte mi da moram, i molim vas, gospođo predsedavajuća, da me uzmete u zaštitu. Pre svega sam žena, narodni poslanik. Koliko ja mogu da primetim, uvažavaju me kolege iz svih poslaničkih grupa, kao što i ja njih uvažavam i nikada lični konflikt nisam imala ni sa jednim narodnim poslanikom. Trudiću se uvek da se tako ophodim prema onima koji su mi ravni. Ali, ovde u mimohodu zaista nisam dužna da trpim kojekakve pogrdne reči gospodina Nikolića. Sramota me je da vam sada kažem šta mi je rekao dok je ulazio u salu, ali ako mi vi dozvolite i ako to javnost Srbije treba da sazna, reći ću to: "A ti, Gordana, sereš, sereš". Citirala sam gospodina Nikolića. Da li ste to rekli? Bože gospode! Pa čule su kolege. Nemojte da mislite da to mene lično posebno uznemirava, ali ne mogu da kažem ni da bi mi bilo svejedno da mi bilo ko od vas to kaže. Nema tu razlike. Da li je nivo ovog parlamenta takav da možemo da se služimo takvim rečnikom? Da li smo nekada u skupštinskom holu jedni drugima upućivali takve reči? Ne, ako smo bili ljuti prolazili smo jedni pored drugih bez "dobar dan". To se veoma retko dešavalo i ciljno se dešavalo. Vrlo često popijemo svi kafu. Razgovaramo među sobom. Razmenjujemo mišljenja po svim pitanjima. Ne slažemo se uvek, ali nema nikakve lične mržnje, niti osornog ponašanja. Ako vi ne možete, gospođo predsedavajuća, da ovog čoveka upristojite, da li postoji neki nadležni organ koji bi mogao da se pozabavi psihološkim profilom ovog čoveka, jer ću zatražiti van ovog parlamenta zaštitu od ovog čoveka. Ne znam ko njime komanduje. Ne verujem da mu je Vučić rekao da se ovako ponaša, jer on na televiziji glumi prepodobnu Paraskevu, a ovamo sa raznoraznim kriminalcima preti poslanicima SRS-a. U ovoj zemlji mora da se zna red. Ovo sam rekla samo zbog toga što ne znam šta koga od nas čeka od ljudi koji su očigledno spremni na sve, pa i na najgore. Hvala.
Kako je to predviđeno članom 104. stav 3, korišćenje uvredljivih izjava, naravno, nije dozvoljeno u ovoj sali. Moram priznati da nisam lično čula. Molim poslanike da vode računa o dostojanstvu Skupštine. Za reč se javio gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je notorna laž. Nisam ni primetio gospođu Pop-Lazić kada sam ušao u salu, zaista. Nemojte sebi da pridajete toliki značaj. Nikada više vam se ne obraćam.
Narodni poslanik Vesna Pešić ima reč. Izvolite, po Poslovniku.
Poštovani narodni poslanici, poštovana gospođo predsednice Skupštine, htela bih i vama lično da se obratim zato što se ovde gospođa Pop-Lazić pozivala na red. Mislim da je dobro da se pozivamo na red, ali jučerašnji događaj u Skupštini, bila sam u dilemi da li da to prećutim ili da ne prećutim, a odnosi se na dolazak jedne osobe koja je pod optužbom i sada se brani sa slobode... Da li mi možemo, budući da je slučaj toliko poznat i da je reč o tome da je neko udario jednog Amerikanca jevrejskog porekla, da SRS, vaši ljudi, dovode tog čoveka u Skupštinu... Onda vi posle toga, gospođo predsednice, kažete da nije zabranjeno, svako može da se kreće, svaki građanin može da dođe. Znate šta, kada se govori o redu, kada se govori o moralu, to nije nigde zapisano. Ne možemo mi svaku stvar, kada je red u pitanju, da zapišemo, kada prođe neko pored vas da vam ne dobaci. Kakav bi to poslovnik bio? Da li mi imamo nekakve struke, da li smo završili neke škole, da li smo imali nekakve roditelje, da li nas je neko vaspitavao, da li znamo za red? Da to nije i da to jeste, gospođo predsednice, vređanje dostojanstva Skupštine, da se onaj mladić juče dovodi u Skupštinu Republike Srbije. Zar nas nije sramota? Da li mi tako teramo inat celom svetu? Juče su, ovde je gospodin Šabić, ceo dan sedeli ljudi, čekali da se radi po dnevnom redu, a vi ste blokirali Skupštinu odbranom Kosova, time što su formirane snage bezbednosti na Kosovu. Kako ćemo mi da odbranimo Kosovo? Da li se tako brani Kosovo, tako što pokazujemo da branimo svakog siledžiju ako nekoga udari i zbog toga on padne u komu? Da li smo mi ljudi koji to treba da branimo i da kažemo da svako ima pravo? Nema tog zakona gde će se svaki taj red ispisati. Molim vas da mi kao narodni poslanici, kao Skupština, držimo dostojanstvo i po nekom nepisanom kućnom redu, po nečemu što ne piše u ovom poslovniku. Ali, gospođo, zaista piše u Poslovniku da to jeste vređanje dostojanstva Skupštine. Mislim da ćete sutra dovesti Ratka Mladića u Skupštinu i reći – pa svako ima pravo da dođe. Nema pravo, zato što postoji i neki ljudski moral i neki ljudski red. Malopre ste se na to pozivali. Juče je bila totalna zabuna. Čak ni mediji se ne usuđuju da napadnu Skupštinu zbog toga i da kažu – pa, da li su ti ljudi odrasli na njivi, jesu li ti ljudi rođeni na njivi, je l' oni nemaju nikakvog dostojanstva, nikakvog morala, je l' oni ne mogu da izađu i kažu šta je stvarno dostojanstvo Skupštine? Zato vas molim, kada se govori o redu, da se ne pozivamo samo na to da li je zapisano negde u slobodama i prati se da li neko šeta negde, nego da zaista budemo ljudi od morala i dostojanstva ida ne dozvoljavamo da takvi ljudi šetaju Skupštinom. Hvala vam.
Vrata Narodne skupštine su otvorena za one građane za koje nema zakonskih zabrana, posebno kada ih poslanici uvedu u ovu skupštinu. To su juče učinili poslanici SRS, dok smo mi ovde radili. Zaista nemam nijedan formalnopravni argument na koji bih se pozvala. Što se tiče etičkih stavova, očigledno je da se, evo, bar dve poslaničke grupe potpuno različito izjašnjavaju u odnosu na lica koja su u određenom postupku, ali im još uvek nisu izrečene nikakve definitivne sankcije ni kazne. Prosto ne bih mogla da u ovom slučaju arbitriram, to bih morala da tražim od onih koji su pravno potkovaniji od mene. Izvolite, gospođo Pop-Lazić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Pešić, ja sam zaista očekivala da ćete vi, kao jedna dama i kao bivši ambasador, izaći za ovu govornicu da kažete barem – ukoliko je gospodin Nikolić (pošto vi to niste mogli da čujete) rekao to i to, to osuđujem. Međutim, vi ste izašli sasvim drugim povodom. Ono što meni smeta u vašem izlaganju, što SRS smeta, jeste to što ste vi osudili jednog čoveka, a sud je taj koji tog čoveka treba da osudi. Mnogi ovde imaju krivične prijave, pa verovatno ne bi trebalo da ulaze, u celoj Skupštini ima raznih krivičnih prijava protiv poslanika svih poslaničkih grupa, znači, ne bi trebalo da uđu u parlament. Ono za šta je mladi košarkaš iz Amerike dobio podrškuovde od poslanika različitih poslaničkih grupa, sećate se kada smo o tome govorili, jeste da ne bude izručen SAD. To što ga baš Hilari Klinton traži, što gospođa Pešić smatra da je strašno što je u pitanju Amerikanac jevrejskog porekla, što verovatno ne bi reagovala da je u pitanju bio neki drugi Srbin tamo sa kojim se potukao, to je problem kojim treba da se pozabavi gospođa Pešić, a vi svi ostali i javno mnjenje da to primite k znanju. To je osnovni problem. Niko ovde, pa ni Ratku Mladiću ne može da bude zabranjeno da uđe u parlament. Ukoliko bi se tu pojavio i najavio kod mene, ja bih rekla – izvolite, pustite ga, neka uđe. Zašto da ne uđe? Može li neko da mi kaže jedan jedini zakonski osnov zbog koga ne bi mogao da uđe? Ko da ga spreči? Možda bi ga posle hapsio neko u mojoj kancelariji, ali ne može niko da ga spreči da uđe. Mi smo pozdravili u to vreme ponašanje našeg konzula koji je omogućio tom mladom čoveku da se vrati u zemlju. To je bila njegova dužnost. To što gospođa Pešić očigledno ne zna, iako je bila na funkciji ambasadora i radila u SMIP-u, da je to njegova dužnost, to je druga stvar. A to što nismo mi rođeni na njivi, izvinite, mnogi od vas i od nas su rođeni na njivi, mnogi srpski velikani su rođeni na njivi i ne treba na taj način o tome da se govori. Šta, sada se delimo prema tome ko je rođen na GAK-u, ko je rođen u Novom Sadu, ko je rođen na njivi, kome je pupak sečen srpom, a kome makazama? Dajte, molim vas, gubimo potpuno, izgleda, uvid u to šta je Srbija. Ovo je ipak zemlja seljaka, ali ponosnih ljudi, ponosnih seljaka, seljaka koji su Srbiju doveli donde dokle su je doveli, s kraja 19. veka i s početka 20. veka i kroz celu našu srednjovekovnu istoriju. Sve ste to zaboravili, sve ste to bacili pod noge, opanak vam se gadi, ali je zato Hilari Klinton veoma važna i veoma je važan Amerikanac jevrejskog porekla. Za mene je to sramota.
Gospođa Vesna Pešić, replika, izvolite. Izvinite, prednost ima, po Poslovniku, gospođa Radeta. Dobićete reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Pešić je pre nego što je pomenula mladog gospodina Miladina Kovačevića i njegov dolazak u parlament, kako je rekla, na poziv poslanika SRS... Nije to bio nikakav poziv, gospodin Kovačević je došao u parlament, dao je izjavu; nakon toga rekao je da je došao da se zahvali svima koji su podržali njega, njegovu porodicu, njegove prijatelje u periodu veoma teškom za njega i za članove njegove porodice. Tačno je da je on ušao u Skupštinu sa poslanikom SRS i mi nemamo nikakav problem sa tim; i kad je Miladin Kovačević bio kidnapovan iz svoje kuće, uz prisustvo kamera B92, mi smo ovde govorili o tome, javno iznosili svoje mišljenje, svoje stavove. I sada tvrdimo da i na Miladina Kovačevića i, što reče Gordana Pop-Lazić, Ratka Mladića i svakog građanina Srbije koji nije pravosnažno osuđen za neko krivično delo mora da se primenjuje Ustav i moraju da se poštuju njegova osnovna ljudska prava. Naš Ustav je predvideo ceo jedan odeljak koji je posvećen ljudskim i manjinskim pravima i slobodama i mi o tome vodimo računa i uvek ćemo. Ali, gospođa Pešić je rekla nešto drugo. Rekla je da su juče poslanici SRS uzurpirali parlament jer smo, ne znam koliko sati, govorili o formiranju neke bezbednosne jedinice ili jedinice bezbednosti, kako se to zove na Kosovu, tako kaže gospođa Pešić. Mi kažemo da smo juče govorili o formiranju vojske Kosova, šiptarske vojske na teritoriji Republike Srbije. Kosovo i Metohija, to takođe piše u ovoj knjizi, a to je Ustav Republike Srbije, jeste sastavni deo Republike Srbije i mi srpski radikali ćemo se, koliko god je to u našoj moći, boriti i govoriti sa ovog mesta o tome da Kosovo i Metohija jeste Srbija i da je ono što se tamo dešava nelegalno, nelegitimno. A, u vezi s tim što se vaše mišljenje poklapa sa mišljenjem Hilari Klinton, odnosno sa američkom administracijom, i ondašnjom i sadašnjom, ja sam vam jednom rekla da je o vašem političkom delovanju, ne samo vašem lično, nego jedne grupe vaših istomišljenika, vrlo interesantno napisano u knjizi dr Filipovića, mislim da se knjiga zove "Antologija globalističkog smrada". Izvinjavam se, u toku je, zato poslanika SRS, a, vidim, i ostalih poslaničkih grupa... Sada su došli jedino ovi iz LDP, jer njih ne interesuje to što je u toku sednica Odbora za Kosovo i Metohiju i što ćemo kao parlament svakako dobiti odgovarajuće zaključke sa tog odbora. Uvereni smo da će većina ili gotovo svi članovi Odbora pre svega prihvatiti ono sa čime smo juče upoznali javnost, a što su stavovi i zaključci Zajednice srpskih opština na Kosovu i Metohiji.
Reč ima gospođa Vesna Pešić.
Gospođo Pop-Lazić, vi ste potpuno u pravu, svaki dan neko nekoga udari na ulici, odlazi i odgovara za to i zaista nikakvog razloga vi nemate da takvog čoveka koji je bio udaren na ulici, u nekoj kafani, dovedete ovde u Skupštinu. Jeste, taj je možda Srbin, građanin ove države, ali vas to ne interesuje. Vi dovodite u Skupštinu jednog čoveka baš zato što je udario nekog ko je Amerikanac i zato što se zalaže Hilari Klinton. To je bila vaša poenta. Sada mene prozivate kao ambasadora. Naravno da je ispravno što je Ministarstvo smenilo tog konzula, zato što to nije smeo da uradi. Znači, to nije bilo u njegovoj nadležnosti. Inače, da je bilo u njegovoj nadležnosti, zašto bi on trpeo nekakve konsekvence? Zašto sad vi mene učite nekakvom redu kad i vi to veoma dobro znate? Znači, stvar je u tome da vi branite nasilje tamo gde je to evidentno, ceo svet da zna, to nasilje, to ću ja da branim. To ćete vi kao Srpkinja veoma ponosno da branite. To sam htela da kažem i da poručim da Skupština gubi dostojanstvo svaki put kada brani nasilje. Zato ste mahali sa Miladinom Kovačevićem, zato što branite nasilje. Onda sam uzela Kosovo kao primer. Ako je reč o tome da je tamo nasilje, da ne želimo nasilje, ko će vama da poveruje, vašoj politici, kad vi na svakom koraku hoćete da branite nasilje? Hoćete da branite ratne zločince, hoćete to da radite na svakom koraku i onda hoćete da Srbija ima ugled u svetu. Vi ste antipatriota i zato nikad ništa neće biti učinjeno u ovoj državi Srbiji, zato što vi izlazite ovde i brukate ovu zemlju svaki dan ovakvim nastupima, a iza toga zaista ne stoji ništa drugo nego najbrutalnija odbrana nasilja. Zato je Srbija stigla dovde, zato je izgubila Kosovo, zato što ste ga vi na takav način, preko nasilja, branili.
Prednost ima, po dogovoru, gospođa Gordana Pop-Lazić, kao zamenik šefa poslaničke grupe.
Gospođo Pešić, nema potrebe da budete toliko ostrašćeni. Gospodin Kovačević nije pozvan, gospodin Kovačević je sam došao i zatražio prijem. Kao što smo primili i njega, primamo svakodnevno sve one koji se na prijavnici prijave i žele da kod nekog od poslanika dođu na razgovor bilo kojim povodom. Pretpostavljam da to radite i vi. Ne štitimo mi nikakvo nasilje. Sudovi rade svoj posao, mi ne presuđujemo, ali možemo da čujemo ko presuđuje. Presuđujete vi. Vi kažete da je Ratko Mladić ratni zločinac. Vi kažete da je ovaj mladi čovek napravio neki zločin, zbog čega biste ga vi rado izručili američkoj državi. Mi smatramo da svaki čovek ima pravo na zaštitu od svoje države, ima pravo da ukoliko je i učinio krivično delo, zato i postoje sudovi, odgovara u svojoj državi, da mu se sudi u njegovoj državi. Nije tačno da je konzul uradio nešto što po propisima nije smeo da uradi. To je politička odluka da biste se dodvorili Stejt departmentu, da povučete tadašnjeg konzula, koji je bio apsolutno profesionalan i bio je dužan da zaštiti svog građanina. Jer, da nije tako, čoveku država ne bi ni trebala, živeli bismo još uvek u rodovskoj zajednici. Šta će mi država ako me ona ne štiti ma gde da sam, ma u kakvoj nevolji da sam, ma šta da sam uradio? Država mora da stane iza mene i da mi pomogne onoliko koliko je Ustav na to obavezuje, odnosno koliko meni to Ustav garantuje. U tome je razlika između vas i nas. Vi gledate ko je ko, odakle je ko, da li je važna država, nije važna država. Što ne izađoste da kažete nešto vezano za Gazu i za Palestinu, ako nećete o Kosovu i Metohiji? Spomenite jednom taj Izrael i tu Ameriku u negativnom smislu. Hajde opet da je veličamo zato što su nas bombardovali. Hajde da im kažemo – hvala vam do Boga što ste nas bombardovali, što je 2.500 ljudi poginulo, što je onoliko infrastrukture oštećeno, što su nas ekonomski toliko uništili. Jednom osudite nekoga ko treba da bude osuđen verbalno, izrazite politički stav. To bi bio nacionalni interes. Ko danas može da kaže – hvala onim zemljama, njih 19, koje su bombardovale Srbiju, bile su u pravu? Mogli ste to da pričate 2000. i 1999. godine, ali danas ispadate smešni pred građanima Srbije. Danas ljudi umiru zbog posledica tog bombardovanja. Vidite li vi koja je smrtnost u našoj zemlji? Šta mislite šta je uzrok tome, ljubičice, visibabe, šetnja po Zlatiboru? (Predsedavajući: Molim vas, završite.) Do te mere je iritirajući vaš govor, pogotovo ton, da je to, ja mislim, zaista povreda, u najmanju ruku povreda dostojanstva parlamenta, ali i dostojanstva srpskog naroda. Hvala vam i izvinite, molim vas, što sam prekoračila vreme.
Reč ima narodni poslanik Žarko Korać.
Gospodine potpredsedniče, poštovani narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 225. Ovde je pokrenuta velika tema, dostojanstvo Narodne skupštine. Nemojmo brkati dve stvari, pravo svakog građanina da dođe u ovu skupštinu i činjenicu da se ugled Narodne skupštine urušava svakog dana. Za taj ugled smo odgovorni mi sami. Ako meni ne verujete, a daj Bože da ja grešim, pogledajte bilo koje istraživanje javnog mnjenja. Ugled Narodne skupštine, koja je osnova parlamentarne demokratije, na najnižim je mogućim granama. To pokazuju apsolutno sva istraživanja i mi od toga pobeći ne možemo. Sami smo za to odgovorni, ozbiljnost, način kako govorimo, kako se obraćamo jedni drugima, kako trošimo ovo vreme, a da ne govorim o stvarima koje su možda za neku drugu istragu, o tome kako se neka novčana sredstva koriste, naravno, samo neki poslanici i neki ljudi koji su bili ovde ili su trenutno ovde. Slučaj Miladina Kovačevića i ova rasprava pokazuju da su motivi da se on ovde dovede bili politički. On je optužen za jedno krivično delo. Tačno, svaki čovek je nevin dok se ne dokaže sudski da je kriv, ali u Srbiji se zaboravlja i drugo naličje tzv. pretpostavke nevinosti, to je opravdana sumnja. To se nikada u Srbiji ne pominje, da postoji opravdana sumnja, inače protiv nekog ne bi ni bio pokrenut krivični postupak. Neću da otvaram tu temu jer bismo onda otišli daleko, hoću samo da kažem da smo za ugled Narodne skupštine odgovorni mi. Neće porasti ugled Narodne skupštine ako se dovode ljudi koji su optuženi za ozbiljno krivično delo (koristim vrlo pažljivo reč optuženi) i ljudi koji su sticajem okolnosti postali svetski poznati. Moram da kažem da je slučaj Miladina Kovačevića, nažalost, i za njega i za onoga za koga je optužen da ga je pretukao i koji je bio u komi, postala svetska tema. Neće porasti ugled ove skupštine kada se on dovede da pokaže – šta? Ako je želeo da se zahvali, nije morao dolaziti u Skupštinu, mogao je da dođe u vašu stranku pa da se zahvali. Mada, interesantno je pitanje zašto se zahvaljuje samo jednoj stranci i zbog čega? Znači, još jedanput, ugled Narodne skupštine se ovde svakodnevno urušava i to je sve što ja mogu da kažem. Ja se trudim da ga ne narušavam, trudim se da na vas apelujem da na to mislite, ali, očigledno, nekim ljudima je potpuno svejedno. Hvala.
Reč ima gospodin Zoran Ostojić.
Gospodine potpredsedniče, koleginice i kolege poslanici, reklamiram povredu člana 104 - dostojanstvo Skupštine. Mi smo svedoci svakodnevne kampanje po medijima koja ruši ugled Skupštine, u nameri da se teška situacija u Srbiji sa Vlade prebaci na Skupštinu. Mi imamo napise o platama poslanika, imamo, maltene, u svim medijima debate o restoranu, o dnevnicama itd. To ruši ugled Narodne skupštine. Možda to nekom ne odgovara, a nekom odgovara. Odgovara onome ko stoji iza toga. U tom rušenju ugleda Narodne skupštine, od strane izvršne vlasti često se optužuju i kolege iz SRS da njihove svađe takođe ruše ugled Narodne skupštine. Ja sam više puta sa ove govornice rekao da je nemoguće da za sve probleme u ovoj zemlji uzrok budu svađe među radikalima i svetska ekonomska kriza, ali ste vi, gospodo radikali, juče rušili ugled Narodne skupštine. Dovoditi, pristati da vam bude gost čovek koji je na Interpolovoj poternici nije dizanje ugleda, nego rušenje ugleda i ove skupštine, i nas poslanika i države, na kraju krajeva. Na kraju, to je politika koja je dovela do toga da je Kosovo deo Srbije zaista na papiru. Ja apelujem, ako gospodin koji je umakao pravdi u zemlji u kojoj je počinio krivično delo želi da vam se zahvali, može da vam se zahvali u vašoj stranci. On se juče, ovo govorim zbog građana, nije zahvalio samo SRS na podršci, nego i Demokratskoj stranci, i DSS-u i ostalim strankama. Tako sam video, ja se izvinjavam. Reči predsednice Narodne skupštine da "svako ima pravo da dođe" takođe ruše ugled Narodne skupštine, jer ne mislim da je dolazak u Skupštinu ljudi koji imaju poternicu dizanje ugleda Skupštine. Zaista ne razumem o čemu ovde pričamo. Čovek jeste nevin, ali tvrditi da svako treba da odgovara u ovoj zemlji je zalaganje za to da stranac koji počini krivično delo u Srbiji treba da ide u svoju zemlju da odgovara. Gde to ima? Gde to ima? Znači, ako neko ubije nekoga u kafani, stranac je, on ne treba da odgovara u Srbiji, nego treba da odgovara u zemlji odakle je? Molim vas, nemojte pričati elementarne stvari. (Predsedavajući: Vreme.) Na kraju krajeva, priča, a to je najviše zbog onih koje Hag traži, da je svako nevin dok se ne dokaže da je kriv i dok se ne presudi jeste licemerna priča. Ja vas podsećam da Jozef Mengele nije nikad ni osuđen ni optužen. Navedite mi normalnog čoveka na kugli zemaljskoj koji smatra da je nevin. Prema tome, uzmite se u pamet, ljudi sa poternice ne doprinose ugledu Skupštine, niti države. Takva politika je dovela do katastrofalnih posledica po državu, narod, naciju i građane.
Ima reč gospodin Jadranko Vuković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je tema Kovačević, tema je NATO, tema je Amerika, znači, ko juri tog mladog dečaka, a njegov je najveći greh to što je Srbin, vas kritičare ove posete Miladina Kovačevića samo ću podsetiti na sledeće, posebno vas, gospodine. (Predsedavajući: Samo ću vas podsetiti da kažete član Poslovnika.) To je član 225, pošto ću na kraju tražiti obaveštenje od predsednika države. Gospođo Pešić, pošto vi kažete da neki ne štite nasilje, ja mislim da smo mi jedina stranka koja štiti nasilje, zašto? Dva sporazuma, a jedino mi nismo glasali. Tu je svedok i gospodin Ilić koji nam pomalo otkriva neke stvari, da je pola Vlade, i one i ove, otvoreno za nezavisnost Kosova. Ko štiti nasilje? Samo da vas podsetim na dva sporazuma: prvi je od 18. jula 2005. godine, koji je potpisao Vuk Drašković, o tranzitu NATO-a kroz Srbiju. Gospođo Pešić, po tom sporazumu, vojska i civili... Govorim o NATO-u, pa ću se vratiti na protest gospodina Tadića NATO-u i Ujedinjenim nacijama. Nema protesta. Da mi imamo ozbiljnu vlast, ova dva sporazuma bi se pod hitno ukinula ovde u ovoj sali. Po tom sporazumu od 18. jula 2005. godine, vojska i civili NATO-a mogu bez ikakvih ograničenja da prolaze kroz celu teritoriju, bez prava da ih iko išta pita, niti podležu domaćim zakonima. To znači da mogu da voze i radioaktivni materijal, otrov i druge štetne materije, otimaju, biju i siluju, to je bilo u Italiji i u Makedoniji, a da ne odgovaraju po našim zakonima, jer je ugovoren totalni imunitet. Gospođo Pešić, vi ste bili ambasador, totalni imunitet! Amerikanac u našoj otadžbini može da radi šta hoće. Ko štiti nasilje? Štiti onaj ko je glasao za ovaj sporazum. Poštenije bi bilo da odgovorni ljudi u ovoj državi, tj. da Boris Tadić potpiše potpunu kapitulaciju i da kaže – potpisao sam. Ovde bi ga podržali, rekli bi – pristali ste na to pod silom, pod pritiskom. Ne, oni ne daju da on potpiše potpunu kapitulaciju, nego mi ovde da je potpišemo, kroz ove sporazume. Drugi sporazum je (gospodine predsedavajući, ako sam produžio, samo da kažem) sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o zaštiti statusa i pristupu i korišćenju vojne infrastrukture u Republici Srbiji, potpisan 7. septembra 2006. godine, s jedne strane Boris Tadić, a sa druge strane Kondoliza Rajs – isto, mogu da rade šta hoće. Ja shvatam vaš revolt, ali to je jedan mladić. Ako je grešan, odgovaraće ovde. Njegov najveći greh je što je Srbin, gospođo Pešić, bre! (Predsedavajući: Vreme.) Mislim, greota je što ovako diskutujete.
Vi na kraju niste tražili nikakvo obaveštenje, niti ste ikoga išta pitali. Reč ima potpredsednica Narodne skupštine gospođa Judita Popović.
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih htela samo da vas podsetim odakle smo krenuli kada smo započeli ovu diskusiju. Krenuli smo od nekih pogrdnih reči o vršenju nužde, da li je neko nekom rekao te reči ili nije rekao. Dakle, krenuli smo od koškanja između SRS i napredne stranke. Jeste, te reči koje su spomenute ovde za ovom govornicom su nepristojne. Htela bih da vas podsetim i na to da je Skupština transparentna institucija, možda jedina transparentna institucija u zemlji Srbiji. Sve što se ovde u Skupštini izgovori, sve što se uradi, dakle, bili koja, čak i konkludentna, radnja je neka vrsta političke poruke. Ako je nepristojno da se koriste nepristojne i pogrdne reči u ovoj sali, nepristojno je i to da se prima u posetu neko ko je u nekom krivičnom postupku zbog izvršenja određenih krivičnih dela, ako postoji opravdana sumnja da je to lice vršilo krivična dela. Jedna poslanička grupa, konkretno SRS, juče je sa dobrodošlicom primila gospodina Miladina Kovačevića koji je u postupku pred našim sudovima za određena krivična dela. Zašto? Upravo iz tog razloga mi ne možemo da koristimo dva aršina, jer je činjenica da ste ga primili, da je bio dobrodošao, činjenica je da se protiv njega vodi krivični postupak, činjenica je da je to jedna politička poruka, jedan politički stav. Mi ovim postupkom, odnosno vi svetu pokazujete koji je vaš odnos prema svetu, prema izvršenju krivičnog dela, prema tome ko vrši krivično delo; samo ako je izvršilac krivičnog dela pripadnik nacije kojoj vi pripadate, u tom slučaju on očigledno uživa vašu zaštitu i aboliciju. Nema dva aršina. Postoji jedan aršin, a to je da se u ovoj skupštini mora ponašati pristojno, da se u ovoj skupštini moraju poštovati zakoni, jer sve što radimo upućeno je svetu, sve je neka vrsta poruke. Mi smo rekli, odnosno vladajuća koalicija, da smo mi okrenuti i prema Evropi, i prema Rusiji i prema Americi. (Predsedavajući: Vreme.) Očekujemo pomoć sa sve tri strane. Mi smo u dobrim odnosima sa svima. Zašto onda prst u oko jednoj velikoj sili, Sjedinjenim Američkim Državama koje su tražile ekstradiciju konkretnog gospodina? Podsećam vas, sve je to poruka. Prema tome, ja se pozivam na član 104. Poslovnika. Smatram da je zaista povređeno dostojanstvo ove skupštine.
Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, pošto je očigledno član 104. našeg poslovnika osnov za iznošenje političkih stavova, ja na isti način koristim taj član i pozivam se na njega. Moram da vam skrenem pažnju na to da je dostojanstvo Narodne skupštine izuzetno ugroženo kada se na nekoj od naših televizija, a naročito na CNN ili BBC, pojavi slika Havijera Solane. Prva asocijacija koja se stvori kod mene i kod svakog čoveka koga ja znam, a prilično ljudi znam, jeste da Havijer Solana kolje našu decu, ubija našu decu, bombarduje Srbiju, uništava sve u Srbiji. Koliko se sećam, on je bio predmet interesovanja, sa još dvadesetak državnika koji su bili na čelu NATO pakta i država koje su članovi NATO pakta; vođen je krivični postupak. I, da bi se omogućilo Havijeru Solani da dođe kao rado viđen gost DOS-a, poništena je presuda i tužilac je kasnije odustao od krivičnog gonjenja. Hajde sada da primenimo logiku nekih poslanika u Narodnoj skupštini. Da li to znači da su svi građani Republike Srbije sada zbog tog čina potpuno svesni da je gospodin Havijer Solana "milosrdni anđeo", on voli našu decu, obožava Republiku Srbiju i jedva čeka da sanira sve ono što je neki mangup tamo bombardovao? Naravno da nije tako. Koliko sam informisan, a to su učinile novine, protiv tog malog koji je juče bio u Narodnoj skupštini ne postoji nijedno rešenje kojim se zabranjuje sloboda kretanja. Postoji osnovana sumnja i povodom toga se vodi neki postupak. U uživanju svojih ljudskih prava on je slobodan, samo je limitiran u onom delu kada mora da se pojavi na sudu da bi se tamo raspravilo ono što je konkretno njemu stavljeno na teret. Molim vas, građani Republike Srbije ovde imaju svoju sigurnu kuću, a to je Narodna skupština. Dečko je bio vrlo pristojan, zahvalio se svim poslanicima i svima u Srbiji koji su stali u odbranu Ustava koji zabranjuje ekstradiciju. Ustav zabranjuje ekstradiciju. Gospodine Nikola Novakoviću, ja bih vas zamolio da obavestite, ako ne privatno, onda makar službeno, neke narodne poslanike koji nisu obavešteni o jednoj vrlo važnoj činjenici: raspisana je poternica Interpola i za Haradinaja, Čekua i tako dalje. Ukorite sve one međunarodne institucije gde ta gospoda sa Kosova i Metohije idu kao državnici. Podsetite ih da postoji Interpolova optužnica.
Reč ima gospodin Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo poslanici, gospodo iz LDP-a, ako se ne varam, pre nekoliko dana ste oštro reagovali zbog napisa pojedinih dnevnih listova u Srbiji koji su objavili vest da je zaštićeni svedok ove države Dejan Milenković Bagzi optužio Čedomira Jovanovića, vašeg lidera, da je naručio ubistvo Šljuke. Primenjujući vašu logiku, predsednik Narodne skupštine bi trebalo da zabrani ulaz Čedomiru Jovanoviću u zgradu Narodne skupštine zato što ga je optužio ne bilo ko, nego zaštićeni svedok, čovek koji pomaže ovoj državi, navodno, da se raskrinkaju zločini i mafijaška dela zemunsko-surčinskog klana. Jeste li vi, gospodo iz LDP-a, koji ste tada bili u Demokratskoj stranci, zaboravili kako ste došli na vlast? Jeste li vi na vlast došli poštovanjem Ustava i zakona ili vršenjem krivičnih dela? Ko je palio zgradu tadašnje Savezne skupštine? Ko je zapalio zgradu RTS-a? Kome je taj zemunsko-surčinski klan poklanjao džipove, rasne konje, skupocene automobile? Ko se to kupao u bazenu u Šilerovoj ulici? Kome je to ispadala veštačka vilica dok je skakao u bazen kod Zemunaca i Surčinaca? Jeste li vi to zaboravili? Nažalost, gospodine predsedavajući, mi Srbi smo u istoj situaciji u kojoj je bio i Njegoš. On je zapisao one čuvene reči: "Ima li iđe išta dobro da za Srbina piše?" Nažalost, danas nema. Dovoljno je da je neki Srbin bilo gde u svetu optužen za bilo šta, on je odmah kriv. Ne treba nam ni sudska presuda, ne treba nam sud, on je kriv. Gospodo, otkud vi znate da je Miladin Kovačević izvršio bilo koje krivično delo? Piše li to u nekoj sudskoj presudi? Da li je to dokazano na pravno valjan način? Nije, ali bitno je da je Srbin. Ovde je gospođa Vesna Pešić ronila krokodilske suze zato što je Miladin Kovačević navodno istukao jednog američkog građanina jevrejskog porekla. Nisam čuo, gospođo Pešić, da ste kritikovali državu Izrael zato što ubija civile na Zapadnoj obali u pojasu Gaze. Od kada su to žene i deca teroristi Hamasa? Kakve oni veze imaju sa vršenjem bilo kakvih političkih ili terorističkih akata? Ni reči osude, ali zahvaljujući toj vašoj Americi Izrael je dobio odrešene ruke da vrši ne krivična dela, da vrši genocid nad palestinskim narodom. Ali, ima i u Izraelu čestitih ljudi, ima sjajnih intelektualaca koji su rekli da ovo što radi država Izrael sa Palestincima predstavlja judeonacizam.
Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Po Poslovniku, član 104. Ustav Republike Srbije je ono čime mi, srpski radikali, branimo svoje stavove. Čuli ste od kolega danas, jutros je gospodin Todorović započeo priču o tome, ali je malopre gospođa Judita Popović rekla šta je zapravo suština reagovanja LDP-a na posetu Miladina Kovačevića Narodnoj skupštini. Lepo kaže gospođa potpredsednik Narodne skupštine - mi treba da budemo dobri sa svima, da sarađujemo sa svima. To, naravno, nije sporno, ali ne na način na koji to vidite vi, gospođo potpredsedniče Narodne skupštine. Lepo ste rekli - zašto mi da stavljamo prst u oko Americi, zašto da ne udovoljimo Amerikancima i ne damo im tog Miladina Kovačevića? Izborili smo se za ovaj ustav koji ne dozvoljava izručivanje građana Srbije i nema tog interesa, nema tog američkog uslova koji je nama bitniji od života ijednog građanina Srbije, bilo da je on Miladin Kovačević ili bilo ko drugi. Mi i ovaj put govorimo apsolutno principijelno. I koje to oni demokratske principe zastupaju, mislim pre svega na državu i administraciju američku? Čuli ste - Milosrdni anđeo, Irak, čuli ste kakav je odnos Amerikanaca. Koji Amerikanac je negde u svetu za bilo šta odgovarao izvan Amerike? A zna se kakve su zločine činili po Iraku. I danas-dan drže Gvantanamo. Je l' vi to ne znate, je l' mi to ne znamo? Je li to jedina država koja je formirala Međunarodni sud pravde u Hagu i sve naterala da potpišu akt o formiranju tog suda, a Amerikanci ga nisu potpisali jer ne dozvoljavaju da građanima Amerike sudi čak ni nekakav međunarodni sud, koji je formiran zato što su oni to hteli. E, tako Amerikanci vode računa o svojim građanima, makar oni bili i zločinci, makar bili i ratni zločinci, makar bili ne znam kakvi kriminalci, a vi ovde hoćete da udovoljite Hilari Klinton, koja je rekla da će... (Predsedavajući: Vreme. Molim vas, gospođo Radeta, tri minuta je isteklo.) Evo, završavam. Dakle, nećemo dozvoliti, sigurni smo da neće ni pravosudni organi, da će voditi računa o članu 32. Ustava i nećemo dozvoliti da se ispunjavaju želje Hilari Klinton i da se nevin momak Miladin Kovačević šalje u Ameriku, da tamo dobije doživotnu robiju.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo poslanice i poslanici, u nedostatku argumenata poteže se i NATO, i Hamas, i Čeda, i zemunski klan. Iz toga mogu da zaključim da kod braće i sestre radikala ipak provejava osećanje da su pogrešili. I to je dobro, čim pričate o svemu i svačemu, a ne o onome što smo rekli. Mi kažemo - primanje u parlamentu čoveka koji ima poternicu i kome se sudi je, pod jedan, pritisak na pravosuđe, i pod dva, ruši dostojanstvo Skupštine. Ništa drugo nismo rekli. Ne kažemo da on treba da se izruči Americi, niko to nije rekao. Treba da mu se sudi. Njemu se ne sudi zato što je Srbin, nego zato što je optužen za krivično delo. Ako je vaš lider u pritvoru, to valjda ne znači da su vam dragi svi sa optužnicama, svi sa poternica. Nemojte to raditi, zbog vas, zbog parlamenta i zbog ove zemlje. To smo rekli i ništa drugo, i nemojte zamenjivati teze. Usput, kad pominjete Hamas, mogu da vam kažem da tri lidera nisu pozdravila inauguraciju Obame. Lider Hamasa je rekao da se on ne razlikuje od Buša. Putin je ljubomorno rekao da velika razočarenja dolaze posle velikih nada. Ko je treći? U novinama nismo pročitali da mu je Boris Tadić čestitao. Prema tome, nemojte Borisa Tadića toliko često da uzimate u usta, jer se u nekim stvarima, bar kad je u pitanju Hilari Klinton, ni ne razlikujete. Prema tome, mi kažemo - ako vam je stalo da predstavljate građane koji su vas birali, a nisu vas birali samo oni sa poternica i optužnica nego i pošteni građani, onda nemojte rušiti ugled i ovog parlamenta i svoj sopstveni. Ne tražimo da se Kovačević izruči Americi, kažemo samo da ima poternicu. Alo, ljudi, šta je sad? Je l' ima poternicu zato što je Srbin ili zato što je umakao pravdi? Pa, je l' ima Hašim Tači poternicu? Ima. Zašto? Smatrate da je umakao pravdi. U čemu je onda razlika? Zato što je jedan Srbin, a drugi Albanac? Sutra ćete, po toj logici, primiti i Tačija ovde. Ako volite te s poternicama, ima ih u Srbiji dosta, uključujući i ono što je na papiru deo Srbije, a to je Kosovo. A to je na papiru zbog vas i vaše politike jer ste, kad se to desilo, na vlasti bili vi, sa svojim koalicionim partnerima koji su sa ove strane, a ne LDP, ne Čeda Jovanović. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, koji se poziva na povredu Poslovnika, pa ga molim da kaže koji je član povređen.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne pozivam se na povredu Poslovnika, nego se pozivam na član 226. Tražim objašnjenje. Meni, i poslanicima SRS, i svim poslanicima u Skupštini Srbije, i srpskoj javnosti je to obaveštenje potrebno. Naime, da li je Ivica Dačić, ministar policije, podneo ostavku i da li je umesto njega na mesto ministra policije izabran Tomislav Nikolić? Maločas, posle sednice Odbora za poljoprivredu, prolazeći pored mene, u prisustvu novinara, Tomislav Nikolić je rekao da će me on uhapsiti. Ako je Tomislav Nikolić postao ministar, onda ćete morati, dame i gospodo narodni poslanici, odnosno dame i gospodo iz vladajuće koalicije, da nađete pod hitno lokaciju, da napravite logor, jer će morati da uhapsi bar 450.000 radikala, a biće tu i onih koji nisu radikali, ali misle radikalski. A, ako nije, tražim da mi se objasni po kom to osnovu Tomislav Nikolić može da hapsi po Srbiji. Doduše, postoji mogućnost da ga je ovlastila CIA, MI-6, pošto je, otkad je otpao od SRS, počeo vrlo intenzivno da sarađuje sa tim obaveštajnim službama, pa je možda dobio nalog da pohapsi radikale, a ja sam mu, izgleda, bio prvi tu kada je taj nalog dobio, paje od mene krenuo. Dame i gospodo narodni poslanici, ponašanje građanina Tomislava Nikolića mora konačno da se stavi u okvire pravde i pravičnosti. Građanin Tomislav Nikolić ne može da hapsi poslanika Momira Markovića i poslanike u parlamentu. A, ako može, onda nam kažite, pa da znamo o čemu se radi i da znamo šta nas čeka.
Gospodine Markoviću, zloupotrebili ste Poslovnik. Ne možete da dobijete reč preko reda ako ne reklamirate povredu Poslovnika. Molim sve narodne poslanike da se, štiteći ugled Skupštine, ponašaju isključivo i jedino prema Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se zbog povrede člana 104. Kao što je rekao malopre gospodin Ostojić, naravno da ovde dolazi do pokušaja zamene teza. Ono na šta smo mi iz LDP pokušali da ukažemo jeste da dolazak u Skupštinu Republike Srbije gospodina Miladina Kovačevića, koji je u Americi optužen za određeno krivično delo, narušava ugled Skupštine. I dalje smatramo da je to tako. Svi vaši pokušaji da nam objasnite da je to mali dečko, da je on Srbin, da je sportista itd., mislim da apsolutno nemaju smisla. Osoba jeste optužena za jedan težak zločin, za napad, a to što je hteo da izrazi zahvalnost vama i nekim drugim političkim partijama, to je mogao da uradi i na nekom drugom mestu. Ali, mene je mnogo više od toga nateralo da se javim ono što je rekao gospodin Martinović. Gospodine Martinoviću, i vi i ja znamo, a znaju i svi ovde u sali da ste vi pravnik, da ste asistent na Pravnom fakultetu i da veoma dobro znate da ste učinili zloupotrebu onim što ste pričali kada je u pitanju Čedomir Jovanović. Sada ću pokušati to da objasnim onima koji nisu pravnici. Veoma dobro znate da kada neko pred sudom izjavi da je nešto od nekoga čuo, pogotovo kada je taj mrtav, ali i da je živ, onaj na koga se to odnosi ne može njega da tuži. Čedomir Jovanović i LDP su podneli 170. tužbu protiv ''Kurira'' zbog pisanja na način na koji piše. Vi ste pokušali ovde, veoma zlonamerno, da dovedete u vezu ulazak u ovu zgradu predsednika jedne parlamentarne stranke, kog su određene službe preko tih medija nazvali ubicom, i pokušali ste da ga povežete sa jučerašnjim dolaskom gospodina Miladina Kovačevića. Gospodin Kovačević ni u kom slučaju ne može da se meri sa gospodinom Jovanovićem. Gospodin Jovanović je od strane službi koje to rade već šest, sedam ili osam godina ponovo meta, ponovo ga ''targetiraju'', kao što su to radili tokom 2002, 2003. i narednih godina. Zbog toga, gospodine Martinoviću, i vi i ja dobro znamo da ste time što ste kazali samo pokušali da zloupotrebite svoje pravničko znanje, a na način na koji ste ponovo uvredili Skupštinu Srbije.
Reč ima gospođa Elena Božić-Talijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, čl. 225. i 226. Molim vas da o gospodinu Miladinu Kovačeviću ne govorite kao o serijskom ubici. U svakom slučaju, priču bih vratila na one koji nelegalno sede u parlamentu, a nalaze se u čvrstim vezama i povezani su sa kriminalcima. Tačno je, kao što je gospođa Popović rekla, da su povod za čitavu ovu diskusiju bile nepristojne reči koje je Nikolić uputio narodnom poslaniku SRS Gordani Pop-Lazić. To je isti onaj koji je juče neartikulisano urlao sa skupštinske govornice. To je isti onaj koji je, sudeći prema izjavama koje je dao u jednom od intervjua, u čvrstim vezama sa kriminalcima. Upravo je ovo pitanje upućeno MUP i BIA. Naime, Tomislav Nikolić, kao saučesnik Haškog tužilaštva, nastavio je da vodi hajku protiv Vojislava Šešelja i da iznosi laži o navodnim atentatima koji se organizuju po direktivi Vojislava Šešelja. Čitava ova izmišljena priča o navodnim atentatima na Nikolića, koju je on nebrojano puta izgovorio u javnosti, obiluje kontradiktornostima jer se Nikolić zapetljao u sopstvenim lažima. Mada je činjenica da on ne zna šta govori takođe posledica i njegovog veoma teškog psihičkog stanja. O kontradiktornostima u tim njegovim pričama o navodnim atentatima sam govorila ranije, ali se još jedan deo priče, u kojem Nikolić opet demantuje sam sebe, pojavio u njegovom najnovijem intervjuu. Naime, Nikolić je do sada tvrdio da MUP poseduje podatke koji su u vezi sa tim navodnim atentatima na njega, kao i da je policija krajem septembra sprečila atentat. Do sada su ove tvrdnje, da policija ima sve podatke, da policija sve zna, da je policija sprečila atentat, bile temelj Nikolićevog bestidnog napada na čoveka koji nema mogućnosti da demantuje te optužbe. Ove tvrdnje su bile i temelj napumpanih priča koje su punile novine. Sada Nikolić, međutim, tvrdi sasvim suprotno, da policija nije uopšte istraživala pokušaj atentata na njega. Nikolić sada izjavljuje: "Obratio sam se Ivici Dačiću, a on je rekao da nema saznanja o pokušajima atentata". Očigledno je da to saznanje postoji samo u glavi Tomislava Nikolića. Zatim Nikolić kaže: "Čak sam mu rekao", dakle, Dačiću, "u kojoj kući u Beogradu može da se nađe eksploziv i oružje". SRS zahteva od MUP i BIA da dostave informacije da li imaju bilo kakvih saznanja o navodnim atentatima na Nikolića i o bilo kakvoj umešanosti Vojislava Šešelja i SRS u ove navodne atentate. Takođe zahtevamo da se ispita Tomislav Nikolić i da se utvrdi poreklo njegovog saznanja o kućama u Beogradu u kojima može da se nađe eksploziv i oružje. Kako Nikolić to zna, a policija ne zna? Da li je boravio u tim kućama? Da li to znači da se druži sa kriminalcima? Dakle, zahtevamo da se ispitaju veze Tomislava Nikolića sa kriminalcima. Hvala.
Gospodin Ivan Andrić ima reč.
Javljam se po članu 104. Želeo bih da, u ime LDP, privedemo ovu diskusiju kraju pošto jedni drugima nećemo ništa objasniti. Mi imamo svoje političke stavove, vi imate svoje. Mi i dalje ostajemo pri tome i naravno da mislimo da smo u pravu. Radi se o čoveku koji je optužen i protiv koga postoji proces u domaćem zakonodavstvu za krivično delo koje je, pri tom, i nasilno. Za nas nije dovoljno obrazloženje to što je on jedne nacije, a taj koji je trpeo posledice je druge nacije i zbog toga ne zaslužuje da mu se da podrška. Naša primedba, koju je gospođa Pešić iznela ovde, nije bila protiv SRS. Vaš stav je poznat. Taj mladi čovek je juče kod vas i bio, ili zajedno sa vama, nije ni važno. Ono na šta smo mi ukazali, to su dve stvari. Prva je da na takav način vi utičete na sud. Protiv njega se vodi proces. Dajući mu podršku, vi vršite pritisak na sud. To je jedna stvar, oko toga se ne slažemo i tako je, a druga stvar, osnovna primedba i razlog zbog koga smo se javili je izostanak reakcije ljudi koji vode ovaj parlament. Nama su jasni stavovi SRS, jasni su i stavovi LDP, ali koji je stav predsednice ove skupštine, koji je stav vladajuće većine? Upravo izostanak takvog stava dovodi do najnižeg ugleda koji ovaj dom ima u poslednjih ne znam koliko godina. Nemešanje u život. Život je, nažalost, naša dnevna politika. Izostanak osude ili podrške (ne znam, neću da ulazim u to) takvom događaju koji jeste incident, a o tome govori i ova jednoiposatna rasprava ovde, ruši ugled ove skupštine. Ponavljam, mi se više nećemo javljati za reč ukoliko ne budemo izazvani. Pretpostavljam da znate na šta mislim.
Morate dozvoliti da ima i onih ljudi koji neće imati ekstremni stav, ni kao LDP, ni kao SRS. Znači, morate dozvoliti da ima ljudi koji ljudska prava shvataju na svoj način i morate dozvoliti da to može biti i vrlo značajno i za pojedine poslaničke grupe i za pojedince, i naravno da je posebno značajno za čoveka. Što se mene lično tiče, ljudska prava su garantovana i zakonom i etičkim principima. To ne mora biti uvek podudarno, a mislim da i nije uvek podudarno. Reč ima gospodin Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, pozivam se na član 27. Ovo oko ulaska u Narodnu skupštinu i emotivnog stanja pojedinih ljudi, stvarno nisam nadležan za te stvari, samo znam da postoji obezbeđenje i ono ne dozvoljava da uđe neko kome je zabranjeno da uđe u Narodnu skupštinu. Doduše, imamo sada situaciju da ulaze i neki koji ne bi smeli da budu ni u sali, ali to je posledica ovakvog tipa parlamentarizma. Javio sam se zato što je juče u diskusiji jedan navodno poslanik izrekao neke stvari koje, osim toga što nisu istinite, duboko zadiru u nešto što se tiče rada Narodne skupštine. Samo da vas podsetim, 4. avgusta 2008. godine je Vlada Republike Srbije dostavila Narodnoj skupštini Predlog zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije za 2007. godinu. S obzirom da je juče stvarno izvršena svojevrsna dezavuacija i Skupštine i poslanika, zamolio bih vas da, to što je dostavljen Predlog zakona ne znači da postoji zakon, a neko nas je obavestio da nismo obavešteni da završni račun postoji. Ne postoji, postoji samo Predlog zakona o završnom računu. Naravno, i DRI mora nešto da kaže povodom ovoga da bi to došlo na dnevni red. S obzirom da će poslovnik biti rešen, predlažem da se ovaj predlog zakona o završnom računu budžeta za 2007, pa ako postoji i za 2006, ako postoji predlog zakona i za neku prethodnu godinu, da i to bude na jednoj od sledećih sednica Narodne skupštine, jer, kada se usvoje tipredlozi i oni postanu zakoni, onda ćemo imati definisano kakva je bila potrošnja od strane svih budžetskih korisnika koji se iskazuju u budžetu i onda nećemo biti žrtve proizvoljnog tumačenja lošeg informisanja javnosti. Znači, kada Vlada napravi svoj predlog zakona, to je predlog zakona. Kada to postaje tačno, istinito, obavezujuće? Onog momenta kad Narodna skupština završi raspravu i usvoji zakon o završnom računu budžeta. Vrlo je jednostavno da se shvati. Ali, ja sam razumeo o čemu se radi, neko želi da bude informisan, da nešto kobajagi zna, da obaveštava. Predlog zakona je nešto što se menja, ljudi. I kod predloga zakona o završnom računu budžeta moguće su intervencije putem amandmana, tim pre što još nemamo izveštaj Revizije, a neko vam predstavlja ovde gotovu stvar. (Predsednik: Vreme, gospodine Krasiću.) Zamolio bih vas da ovaj moj predlog imate u vidu kada sastavljate dnevni red budućih sednica Narodne skupštine.
Gospođa Nada Kolundžija ima reč.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi se ovde politički razlikujemo u mnogim pitanjima, u nekima smo na dijametralno različitim stranama, i to nije sporno, ali ono što ne sme biti predmet političke vizure jeste poštovanje integriteta institucija i, samim tim, poštovanje integriteta države. Ovde se ne radi o nekom mladiću. Ovde se radi o mladiću koji je u jednoj drugoj državi optužen za krivično delo, koji je u ovoj zemlji optužen za krivično delo i o tome da je to međunarodna obaveza zemlje, i svaki pokušaj da se zloupotrebi bilo koja institucija u nameri da se prikaže kako se staje u odbranu onih koji su optuženi za takva krivična dela jeste ugrožavanje integriteta institucije, jeste ugrožavanje međunarodnog položaja i integriteta zemlje. I samo o tome se ovde radi. Možemo da se razlikujemo u tome kako gledamo na koji zločin, nacionalno ili na neki drugi način, to je pravo svakog pojedinca, ali je obaveza svih da štitimo integritet institucije i da štitimo integritet države. Podsećam vas, država Srbija je zbog ovog pitanja u ogromnom problemu. Ako mi kao institucija ne pokušamo da pomognemo državi da taj problem reši poštujući Ustav i zakone sopstvene zemlje i ne narušavajući svoj međunarodni položaj, onda mi odmažemo zemlji za koju se navodno zalažemo. Hvala.
Gospodin Martinović.
Gospođo Đukić-Dejanović, ovim nastupom završavam polemiku sa kolegama iz LDP, ali moram da iznesem jednu svoju impresiju i kolegama iz LDP i DS dam jedan prijateljski savet. Bivši predsednik SAD Bil Klinton ostaće upamćen u istoriji po dve stvari, po bombardovanju SCG i po aferi sa Monikom Levinski. Sada su se Klintonovi ponovo vratili na političku scenu Amerike i ponovo hoće da kroje kapu celom svetu, pa i srpskom narodu. Zaista, gospodo iz LDP i vi, gospodo iz DS, dajem vam prijateljski savet, nemojte da izigravate novu Moniku Levinski.
Gospodin Ivan Andrić, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ova osoba koja je prethodno govorila sama o sebi dovoljno rekla ovom izjavom, tako da nemamo šta da dodamo. Javio sam se drugim povodom. Gospođo predsednice, u ime poslaničke grupe LDP zahtevam da nam se izvinite zbog vašeg stava, koji je možda vaš privatan i u njega ne ulazimo i ne zanima nas, a to je da je nešto za šta se mi zalažemo ekstremno. Ako je već to vaše mišljenje, zašto niste opomenuli šeficu poslaničkog kluba vladajuće većine takođe za ekstreman stav? Kada govorimo o integritetu institucija, to nije dato. To nije stvar koja stoji, piše u Ustavu, zakonu, pa se podrazumeva. Taj integritet se brani svakog dana. Predsednica Skupštine, čak i po članu 27. Poslovnika, koji nas predstavlja, sve narodne poslanike, nema pravo da ćuti o takvim stvarima. Ukoliko nema tu snagu, ne treba da se nalazi na tom mestu. To su stvari vrlo jednostavne. Urušen ugled nije posledica ponašanja neke od opozicionih partija, to je odgovornost i posledica ponašanja isključivo ljudi koji vode parlament i vladajuće većine. Ukoliko se taj integritet institucije ne brani svaki dan, tako se dopušta da tema u novinama bude cena obroka u Narodnoj skupštini, a ne politika. Zato što je to želja vladajuće koalicije, da se ne raspravlja o politici, nego da se teret odgovornosti prenese na sve poslanike, na sve poslaničke grupe. Ako vi želite da branite ugled Skupštine na svakom pojedinačnom primeru, nemate pravo da ćutite. Ukoliko to od nas zavisi, mi ćemo ga svaki put braniti. Mišljenje druge strane mi uvažavamo. SRS je dobila glasove za to što predstavlja, ali od predsednice Skupštine, ponavljam još jednom, zahtevamo izvinjenje za to što mišljenje jedne poslaničke grupe od 250.000 glasova, poslaničke grupe koja je veća čak i od njene, naziva ekstremnim. To je za nas neprihvatljivo. Jasna je nama ideja, želja da je sve što nije u DS, vladajućoj koaliciji ili stranci Tome Nikolića ekstremno, ali to nije tako. Mi predstavljamo 250.000 građana. Predsednica Skupštine je 250.000 građana nazvala ekstremistima. Na tako nešto predsednica parlamenta nema pravo i mi zahtevamo izvinjenje za to.
Gospodine Andriću, zaista vam se izvinjavam što ste me pogrešno razumeli. Razumeli ste me potpuno pogrešno. Nisam govorila o ekstremnim poslaničkim grupama, nego sam govorila da ne morate tražiti od nas eksplicitno ekstremno izjašnjavanje. U tom smislu sam govorila, pogledaćemo stenogram. Moguće je da sam čak i izgovorila... (Ivan Andrić, sa mesta: Rekli ste - stavovi LDP i SRS.) Molim vas, eksplicitno izjašnjenje, posebno kada su u pitanju teme koje imaju zakonodavnu i moralnu stranu, i koje se ne moraju podudarati. Formalno-pravno, poslanici SRS su učinili to što su učinili, uveli su čoveka ovde. Formalno-pravnih zapreka, zabrana nije bilo i nemam nijedan član na osnovu Poslovnika, zakona, na osnovu koga bih mogla da reagujem, sa funkcije na kojoj sam, da tom čoveku zabranim ulazak u parlament. Da li su poslanici tom prilikom učinili to što vi kažete, da li je njihova namera bila da vrše pritisak na sud, o tome se izjašnjavaju neki drugi organi, a ne mi u Skupštini. Sve što sam htela da kažem zapravo je sadržano u tome. Za slučaj da ste zaista shvatili da sam u bilo kom smislu bilo koga proglasila ekstremistom, posebno sa negativnom konotacijom, zaista vam se izvinjavam. Gospodin Ostojić najpre ima reč. Verujte, prozivam po redu kako su se poslanici javljali, upisano je.
Gospođo Đukić-Dejanović, vi ste na tom mestu ne voljom LDP-a, već voljom vladajuće većine. Ali, vi predstavljate i ovu drugu stranu, pa i LDP. Da vi, koji dolazite iz stranke koja je vladala devedesetih godina, nazivate nečije ideje ekstremnim, zaista je licemerno. Mi smo samo rekli da je primanje u Skupštinu čoveka koji ima Interpolovu poternicu, kome se sudi, rušenje dostojanstva Skupštine. Vi ste na čelu te skupštine. Sada ću vas podučiti kako bih ja, da sam predsednik Skupštine, reagovao na tu situaciju, a govoreći i u vaše ime, kao pripadnice stranke koja je devedesetih godina vodila ekstremnu politiku. Svaki čovek, građanin Srbije, ima pravo da uđe u Skupštinu - to ste vi rekli, ali bih rekao da nije dobro za parlament što je jedna poslanička grupa primila osobu koja ima optužnicu, kojoj se sudi, koja ima poternicu i da to narušava dostojanstvo parlamenta. Tako biste pokrili sve one koje predstavljate, svih 250 poslanika, i to ne bi bilo ekstremno. Ono što ste vi juče rekli je ekstremizam. Svako ima pravo... Pa, sutra kada dođe Mladić u Skupštinu, hoćete li isto tako reći? Reći ćete. A kada mi izađemo i kažemo da to nije u interesu naroda, države, dostojanstva Skupštine, vi ćete onda reći da je to ekstremni stav jednako kao i onaj koji je Mladića, ili čoveka sa poternice, doveo u Skupštinu. Molim vas, probajte. Sećate se da letos za vas nije bio ekstremizam ni kada se odavde vređao pokojni premijer, pa je većina koja vas je izabrala glasala da to nije kršenje Poslovnika. Nemojte tu reč upotrebljavati, bar ne vi iz SPS.
Gospodin Petar Jojić ima reč.
Gospođo predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, u smislu odredaba čl. 225. i 226, postavljam poslaničko pitanje i tražim obaveštenje – dokle je stigla istraga protiv zločinaca koji su kidnapovali Srbe na KiM i da li specijalni tužilac za ratne zločine raspolaže određenim dokazima do kojih je došao i da li ima osnova za podizanje optužnice s obzirom da je Karla del Ponte u svojoj knjizi to i konstatovala i izjavila da je tih slučajeva bilo radi prodaje organa kidnapovanih i ubijenih Srba? Kada je u pitanju dolazak u Narodnu skupštinu našeg mladog Srbina Miladina Kovačevića, ne treba tako kvalifikovati njegov dolazak jer to nije u skladu sa međunarodnim normama i međunarodnim pravom. Složio bih se da su u Američkom kongresu ovako reagovali kao što neki reaguju danas da je Američki kongres i njegovo dostojanstvo povređeno time što je Vesli Klark ušao u Senat, a zna se da je Vesli Klark izdavao naređenja i komandovao jedinicama NATO i njihovim vazduhoplovstvom čiji su bombarderi dnevno imali po 1.300 letova na teritoriji bivše SRJ. Složio bih se, bili biste u pravu kada bi bio primenjen međunarodni reciprocitet, kada bi Amerikanci odgovarali za krivična dela koja počine van teritorije SAD. Onda možemo da govorimo o reciprocitetu, ali vi, gospodo, hoćete i ovde da primenite jednostrane standarde. Znači, mi ćemo jednostrano da izručimo naše građane, ali Amerikance ne možemo da primimo i ne možemo da im sudimo u našoj državi. Isto tako i da poništimo i ukinemo pravosnažne sudske odluke po kojima su naši sudovi izricali zlikovcima i teroristima koji su ubijali i razbijali po SRJ. Sve dotle dok ne postoji pravosnažna sudska odluka, niko ne može biti smatran krivim, niti da je izvršio krivično delo. Nemojte da spekulišete sa ovakvim odredbama međunarodnog prava. To je zapisano u međunarodnom pravu, u rezolucijama UN. Nemojte nekoga da okrivljujete unapred. Postoji prezumpcija nevinosti. Jedna obična poternica zbog toga što je Srbin tamo udario dva šamara jednom mangupu koji je napao njegovu devojku (Predsednik: Vreme, molim vas.) ne može biti razlog da se ovde kvalifikuje... [[isključen mikrofon]]
Gospođa Jorgovanka Tabaković, po Poslovniku.
Javljam se po članu 104, po povredi Poslovnika, i molim vas, gospođo predsedavajuća... (Predsednik: Molim gospodina Sulejmana Spaha da ne lupa i ne ometa govornika.) Po članu 104 želim da, reklamirajući povredu Poslovnika, u stvari odgovorim gospodinu Krasiću: Da ste ćutali, ostali biste filozof. Ovako ste, u svojstvu predsednika Odbora za finansije, pokazali dva nedostatka - neznanje i nepažnju. U jučerašnjoj diskusiji o DRI rekla sam da je ovoj skupštini dostavljen predlog završnog računa za 2007. i 2006. godinu i, doduše, iako o njima nije raspravljano, znači nisu mogli postati zakoni, što je svima ovde bilo jasno, vama je to ostalo nejasno i meni je zaista žao ako sa takvom stručnošću budete vodili i Odbor za finansije. Toliko.
Gospodin Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, pozivam se na član 27. našeg poslovnika. Samo da vas obavestim da, kada izađem za skupštinsku govornicu, ja komentarišem ono što pričaju narodni poslanici, ne komentarišem ono što piše u novinama i što se čuje na ulici. Malo pre sam pričao konkretno o diskusiji jednog poslanika iz DS-a. Moraćete nešto da uradite jer ova vaša tolerancija prema jednom nelegitimnom stanju očigledno ugrožava rad Narodne skupštine. Nisam ovlašćen ovde da repliciram građanima. Pričao sam o poslaniku DS-a koji je izašao ovde i rekao neke stvari, pa sam zato i koristio Predlog zakona o završnom računu budžeta. Ne komentarišem ono što se čuje u hodnicima, ne komentarišem ono što ima u novinama, osim ukoliko to ugrožava državne interese. Prema tome, vodite računa kada primenjujete član 27, jer vidite da vam promakne poneka podvala.
Zahvaljujem i zaključujem jedinstven pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstven pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučiti o Predlogu odluke. Glasanje ćemo obaviti danas. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem petak, 23. januar 2009. godine, sa početkom u 13.55 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Znači, jedno četiri-pet minuta pauze i glasaćemo. [[Posle pauze – 13.55]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje po tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 149 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Odlučivanje po tačkama dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O DAVANjU SAGLASNOSTI NA POSLOVNIK DRŽAVNE REVIZORSKE INSTITUCIJE Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na poslovnik Državne revizorske institucije. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za 193, uzdržanih 14, nije glasao jedan, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na poslovnik Državne revizorske institucije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O DAVANjU SAGLASNOSTI NA AKTA POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za 197, uzdržanih 14, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta Poverenika za informacije od javnog značaja. Zahvaljujem. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Samo da dam još par informacija, molim vas. Sednicu koja je trebalo da bude danas, zakazujem za ponedeljak u 10.00 časova. Mislim da je iz vremenskih i svih drugih razloga dobro da napravimo jednu malu pauzu do tada. Dozvolite samo da obavestim da nemamo uslova, prema sugestiji predsednika Odbora za spoljne poslove gospodina Mićunovića, koji je i formalno-pravno i suštinski analizirao situaciju vezanu za delegacije, da naša delegacija putuje u Strazbur. Zapravo, mi delegaciju nemamo i ja ne mogu dati saglasnost. Mišljenje u pismenoj formi još uvek nije gotovo. Možete ga sačekati, ali biće dostavljeno poslaničkim grupama.