Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Sedmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 162 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, koleginice i kolege narodni poslanici moje pitanje je upućeno Ministarstvu poljoprivrede. Zanima me šta će preduzeti povodom neselektivne seče šuma u Sandžaku koje proizvodi ogoljevanje tla i uništavanje tokom eksploatacije lokalnih kategorisanih i nekategorisanih puteva? Pre nego što uđem u obrazlaganje postavljenog pitanja, želim da svim Muslimanima u Republici Srbiji čestitam mesec Ramazan, mesec posta koji je danas nastupio. Čestitku takođe upućujem i vrhovnom poglavaru Muslimana u Republici Srbiji muftiji Mevludu Dudiću i svim imamima. Što se tiče pitanja moram da istaknem da se ranije u vezi seče šuma vodilo računa da se to radilo planski, da smo imali i pošumljavanje, da se vodilo računa da ne dođe do erozije, da se to ne radi u naseljenim mestima, da se ne ugrozi život ljudi, pogotovo na selu, da se ne ugroze naši vodni izvori. Nažalost, moram da primetim da u poslednjih nekoliko godina se to radi neselektivno, da javno preduzeće i njihove podružnice, njihov menadžment isključivo ima jednu trku za ostvarivanjem profita po svaku cenu. Šume su bogatstvo naše zemlje, ali šuma u Prijepolju prvenstveno pripada ljudima u Prijepolju i oni moraju da je čuvaju i da je neguju i da je štite. Šuma u Tutinu prvenstveno pripada ljudima u Tutinu i oni moraju da je čuvaju, da je neguju i da je štite, jer džaba mi pričamo ovde o razvoju poljoprivrede ako uništimo šume. Šta će biti sa najboljom našom zemljom koju će da speru kiše? Šta će biti sa našim stočarskim fondom? Džaba mi pričamo ovde o Ministarstvu za selo, o Ministarstvu za demografsku politiku ako uništimo naše šume koje doslovno znače naš život? Bogatstvo koje smo dobili od naših predaka, prirodna bogatstva, dužni smo da ih čuvamo, da ih negujemo i da ostavimo našoj deci i generacijama koje dolaze. Ako se nastavi ovakav tempo uništavanja šuma u Sandžaku sigurno nećemo imati ništa. Da im ostavimo pitanje je ko će ostati tamo da živi. Iz tog razloga upućujemo ovo pitanje i sada je zaista zadnji trenutak da se reaguje da ne bi situacija eskalirala i to ne smemo dozvoliti. Drugi problem koji proizilazi iz ove neselektivne seče šuma jeste uništavanje lokalnih kategorisanih i nekategorisanih puteva. Znači, na primer, lokalna samouprava Prijepolje izdvoji 100 miliona dinara godišnje iz svog budžeta, iako je nerazvijena, devastirana opština. Tako rade i druge susedne opštine da bi napravili te puteve do seoskih područja, da bi ljudi ostali da žive na selu, da bi razvijali našu poljoprivredu. Šta se dešava kada naiđe jedan kamion od 50 i 60 tona koji eksploatiše šumu? On uništi taj put. Javno preduzeće beleži rast prihoda, menadžment ima benefite od svega toga, a oni ljudi koji su 10, 20 ili 50 godina čekali put, njihov put je uništen i ne radi se samo, poštovane kolege, ovde o uništavanju samo asfaltiranih puteva. Radi se i o uništavanju atarskih puteva. Lokalna samouprava, Ministarstvo poljoprivrede izdvajaju značajna sredstva za sanaciju atarskih puteva do naših malinjaka, do drugih poljoprivrednih kultura, ali kada naiđe jedan kamion koji je nosivosti 50 ili 60 tona on sve to uništi. Šta moramo preduzeti? Znači, pod hitno mora se zaustaviti neselektivna seča šuma, mora se promeniti pristup, on mora biti odgovoran, mora se pod hitno zaustaviti eksploatacija šuma u Sandžaku i krenuti u plansko pošumljavanje. Ovo govorim da ne bi situacija eskalirala, jer to niko od nas ne želi. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Rozalija Ekres. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SVM želim da se obratim Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja vezano za dualno obrazovanje. Dolazim iz Novog Sada, iz novinsko-izdavačke kuće „Mađar So“ koja izdaje i štampa jedini dnevni list na mađarskom jeziku u Srbiji. Ove godine beležimo 77 godina kontinuiranog izlaženja lista „Mađar So“ koji je jedan od stubnih institucija za očuvanje identiteta jezika i kulture vojvođanskih Mađara. Uz redakciju značajan sektor naše medijske kuće je i štamparija „Forum“ koja je osnovana 1957. godine. Pored sopstvenih izdanja knjiga, matičnog lista „Mađar So“, dečijih i omladinskih listova štamparija „Forum“ pruža uslugu štampe i većini manjinskih i lokalnih listova izdatih u Vojvodini, kao i listu „Dnevnik“. Veoma smo ponosni i na to što već blizu 40 godina izrađujemo višemilionske tiraže poštanskih marki za „Poštu Srbije“. Problem sa kojim se u poslednje vreme suočavamo je obezbeđivanje stručnog kadra u oblasti štamparstva. Kao što je poznato, model dualnog obrazovanja u okviru kojeg učenici srednjih škola usvajaju praktična i primenjiva znanja u realnom radnom okruženju je regulisan Zakonom o dualnom obrazovanju. Na osnovu dosadašnjeg iskustva kroz saradnju sa Tehničkom školom „Mileva Marić Ajnštajn“ iz Novog Sada koja u mnoštvu obrazovnih profila obrazuje i tehničare štamparske i grafičke struke, kao i na osnovu iskrenih i otvorenih razgovora sa privrednicima mišljenja smo da se kroz izmene i dopune Zakona o dualnom obrazovanju situacija može popraviti. Ovom prilikom molimo Ministarstvo da nam pruži informaciju da li četiri godine nakon početka primene zakona razmišlja o njegovoj dopuni i izmeni? Po našem saznanju postoji inicijativa stručnih škola za izradu identičnog plana i programa nastave i učenje za obrazovni profil koji se može školovati po klasičnom školskom sistemu i po sistemu učenja kroz rad u kompanijama. To rešenje bi omogućilo da tokom školovanja učenici pronađu kompaniju sa kojom bi sklopili ugovor kako bi se školovali po dualnom sistemu, a kompanije bi imale mogućnost da odaberu za sebe određeni broj učenika koji bi se školovali po tom sistemu. Prilikom sklapanja ugovora treba ostaviti mogućnost raskida, bez posledica za bilo koju stranu, ukoliko jedna od strana nije zadovoljna međusobnom saradnjom. Učenici koji nemaju ugovor sa kompanijama, školovali bi se po klasičnom sistemu. Na taj način bi privreda dobila odgovarajući kadar koji je školovan u njihovim kompanijama, a svi učenici jednaku šansu da se školuju, da se svojim trudom i zalaganjem izbore za ugovore sa kompanijama i omoguće sebi lakše zapošljavanje. Nadalje, smatra li ministarstvo opravdanim povećanje praga upisa za četvrti stepen stručnih škola na minimalnih 55 bodova? Naravno, sve sa ciljem povećanja konkurencije među učenicima i motivacije za postizanje boljih rezultata u učenju, kako bi sklopili ugovor sa kompanijama i sebi otvorili put ka zapošljavanju. Na kraju, da li je moguće pojednostaviti postupak za dobijanje licence za instruktore i omogućiti da obuku za licencu i izdavanje licence instruktorima kompanija vrši škola koja sklopi ugovor o dualnom obrazovanju sa tom kompanijom? Mi u poslaničkoj grupi SVM verujemo da izneta pitanja mogu pomoći da se dođe do što boljih rešenja u interesu učenika, škola, privrede i društva u celini. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih iskoristio priliku da u ime poslaničke grupe SPS naši građanima muslimanske veroispovesti čestitam Ramazan. Inače, danas je za Srbiju jedan od najznačajnijih dana, rekao bih. Pred Savetom bezbednosti, odnosno pred celim svetom danas se brani Kosovo i Metohija jedan od najznačajnijih nacionalnih i državnih interesa, to je suverenitet i teritorijalni integritet Srbije. Povodom razmatranja šestomesečnog izveštaja o radu misije UN na KiM pred SB, danas će govoriti ministar spoljnih poslova, gospodin Selaković koji nastavlja ovu izuzetno važnu diplomatsku aktivnost u odbrani naših nacionalnih i državnih interesa, što je i u prethodnih šest meseci veoma uspešno radio gospodin Ivica Dačić, tadašnji ministar spoljnih poslova, danas predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Nažalost, istovremeno, ovde se nastavljaju svakodnevne provokacije nove ekipe iz Prištine, tako da brinemo šta bi mogao biti njihov sledeći korak, obzirom da pokazuju da su spremni apsolutno na sve. To potvrđuje i njihova aktivnost ovih dana u kojima učestvuju i neki drugi predstavnici privremenih institucija, ali i Albanci na jugu Srbije. Najpre je Aljbin Kurti u oči izbora na KiM, podsetiću, najavio da će uvesti recipročne mere za Srbiju, a sada najavljuje recipročne mere prema svim drugim državama koje ne žele da priznaju suverenitet Kosova. Pretpostavljamo da Kurti na ovaj način pokušava da ucenjuje ne samo države koje nisu priznale tzv. Kosovo, jer to nije po međunarodnom pravo, već samu EU. Još dalje je ovih dana u pretnjama išao i direktor inspekcije u Kosovskoj Mitrovici, pripadnik Samoopredeljenja Aljbina Kurtija. On je izjavio da će se KiM ujediniti sa Albanijom, ako treba i puškama, kao da se on o tome pita. Ovako ratnohuškački govor sigurni smo nije put za rešavanje pitanja KiM o čemu Srbija ima krajnje korektan odnos prema evropskim posrednicima i čitavom dijalogu, ali nažalost Aljbin Kurti i njegovi istomišljenici verovatno namerno i svesno dijalog guraju u ćor sokak. Zbog toga nas posebno zabrinjava ćutanje Evrope na ovakve izjave, pretnje i blokada dijaloga, za koji je EU preuzela punu odgovornost. Nama je potpuno jasno da albanski lideri na KiM ne žele ni dijalog, ne žele ni rešenje koje može biti obostrano prihvatljivo, naprotiv, njihovo ponašanje, njihovi nastupi, izjave, govori su apsolutno dijametralno suprotni. Oni otvoreno i uz podršku nekih zvaničnika pokazuju jasne teritorijalne pretenzije, pa i želju da deo teritorije Republike Srbije pripoje drugoj državi. Nažalost, jasno je i to da nije Srbija jedina na meti velikoalbanskih interesa, njihove osvajačke pretenzije ugrožavaju stabilnost čitavog regiona, a evo i Evropa se nažalost i dalje ne izjašnjava. Dodatak ovim izjavama albanskih lidera sa KiM jesu i najnovije provokacije na jugu Srbije, gde Albanci nameravaju da u Velikom Trnovcu grade memorijalni kompleks jednom od lidera UČK i lidera tzv. Oslobodilačke vojske Preševa, Bujanovca i Medveđe Ridvanu Ćazimiju, zvanom Kapetan Leši. Zaboravljaju da i opština Bujanovac mora da poštuje zakone Republike Srbije, bez obzira na nacionalnu pripadnost njenih građana. U državi Srbiji postoji zakon kojim je precizno regulisano kome se i pod kojim uslovima mogu graditi memorijalni spomenici. To sigurno ne može biti omogućeno onima koji su učestvovali u terorističkim akcijama. Vrhunac licemerja su napadi i pretnje upućene igumanu manastira Visoki Dečani, Savi Janjiću. Ja neću postaviti prvo pitanje koje sam nameravao danas da postavim, a tiče se odnosa upravo prema EU, jer danas će predsednik Srbije razgovarati sa Semom Fabriciom, zapravo već je razgovarao, ambasadorom i šefom Delegacije EU u Republici Srbiji, koji je ne tako davno pre nekoliko dana rekao da dijalog o KiM jeste prioritet za EU i potpuno smo ubeđeni, kao poslanički klub da će kao i uvek predsednik Srbije izaći sa jasnim stavovima kada je reč o odbrani našeg nacionalnih i državnih interesa, ali želim da iznesem jednu konstataciju da smatramo da ovakvim pretenzijama albanskih lidera sa KiM se na najotvoreniji način preti, ucenjuje i na taj način potpuno urušava i omalovažava uloga EU kao posrednika u dijalogu Beograda i Prištine. Pitanje, drugo, koje želim da postavim je namenjeno Ministarstvu za rad, boračka i socijalna pitanja, a odnosi se upravo na nezakonit pokušaj gradnje memorijalnog centra, jednom od vođa UČK, koja je na međunarodnom nivou još 90-tih godina proglašena terorističkom organizacijom. Da li je podnet bilo kakav zahtev opštine Bujanovac ili Mesne zajednice Veliki Trnovac za odobrenje gradnje memorijalnog kompleksa, a u skladu sa važećim Zakonom o ratnim memorijalima koji je Narodna skupština Republike Srbije usvojila još 2018. godine? Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Na listama više nemam prijavljenih. Pošto je Nebojša Bakarec ovlašćen u ime poslaničke grupe, jeste li se vi prijavili ili ne? (Ne) Javio se Miodrag Linta, ali on nije ovlašćen u ime poslaničke grupe. Pošto se niko više od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Ana Karadžić. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen, sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Miodrag Linta, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama, koji je podneo narodnoj Skupštini 23. marta 2021. godine. Narodni poslanik Miodrag Linta želi reč. Imate tri minuta. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Dačić vi ste prošlog četvrtka kad sam prvi put podneo predlog da se dopuni dnevni red izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama, rekli da treba da obavimo određene konsultacije sa nadležnim ministarstvima. Ja sam prethodnih godina imao na desetine razgovara, konsultacija sa nadležnim ministarstvima, posebno sa Komesarijatom za izbeglice i migracije, i sa Ministarstvom za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, i sa Ministarstvom građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, i sa Ministarstvom državne uprave i lokalne samouprave. Nažalost, nije bilo uspeha u tim konsultacijama i razgovorima sa ciljem da se konačno reši ključno pitanje integracije, to je pitanje stanovanja proteranih Srba iz Hrvatske i Federacije BiH. Zbog toga sam prethodnih meseci uputio tri pisma predsednici Vlade Ani Brnabić, sa željom da se započne dijalog i da se pronađe sveobuhvatno i trajno rešenje stambenog pitanja i svih drugih problema proteranih Srba. Prvo pismo sam uputio 17. novembra prošle godine, drugo pismo 28. decembra prošle godine i treće pismo 1. februara ove godine. Želja je da premijerka konačno nađe vremena i da primi mene i moju delegaciju da sednemo, razgovaramo sa željom, ponavljam, da se nastavi regionalni stambeni program i da se reše ključni problemi proteranih Srba u procesu integracije. Ja danas podnosim drugi put Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama i tražim pet stvari. Prvo, da Vlada preuzme odgovornost i da reši stambeno pitanje i sve druge probleme proteranih Srba u procesu integracije. Drugo da, se omogući rešavanje stabilnoga pitanja preko hiljadu prognaničkih porodica koje nisu imale formalno izbeglički status, ali su proterana sa područja Hrvatske i Federacije BiH. Treće je da se omogući pravo otkupa nekoliko kategorija prognaničnih porodica koje to pravo nisu imale do sada, radi se o 530 porodica tzv. „Sir programa“. To je program trajne integracije italijanske Vlade. Tih 530 porodica od kojih je 430 prognaničkih iz Hrvatske i Federacije BiH. Punih 12 godina se bore zajedno sa mnom da dobiju pravo otkupa pod povoljnim uslovima. Druga kategorija je 49 prognaničkih porodica „Diposa“ iz Beograda. Treća kategorija je više stotina prognaničkih porodica koje su dobile stanove kroz projekat „Socijalno stanovanje i socijalno stanovanje u zaštićenim uslovima“. Dakle, želim još jednom da kažem da nakon prošlog četvrtka javio mi se veliki broj proteranih Srba koji su ogorčeni, nezadovoljni zbog toga što se ne nastavlja regionalni stambeni program. Želim da iskoristim ovu priliku i pozovem narodne poslanike da podrže moju inicijativu da se dnevni red dopuni mojim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama i da se konačno na pravedan i sveobuhvatan način reši stambeno pitanje svih proteranih Srba i svi drugi problemi u procesu integracije. Radi se o najvećim žrtvama ratova na prostoru biše Jugoslavije. Važna je činjenica da najveći deo sredstava je stigao iz EU i drugih međunarodnih donatora. Država samo treba da pokaže političku volju da se nastavi taj program, da se iskoriste ta sredstva međunarodnih organizacija EU i da se ovo pitanje konačno reši. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: ukupno – 181, za – troje, nije glasalo – 178. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Bojan Torbica, na osnovu člana 92. Poslovnika, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica 16. novembra 2020. godine. Da li narodni poslanik Bojan Torbica želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, poštovane kolege narodni poslanici, ponovo vam se obraćam sa molbom da podržite da se u dnevni red današnjeg zasedanja uvrsti Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, a razloga za ovo je zaista mnogo. Tokom 20. veka srpski narod je u borbi za slobodu vodio šest ratova braneći svoju slobodu i svoju suverenost. Ni jednom od tih šest puta srpski vojnik nije bio agresor i nije pokušao da osvoji ni pedalj tuđe teritorije, već je svaki put branio svoju domovinu, svoju kuću i svoje ognjište. Nikada srpska država, ni srpski narod, kako u 20. veku, tako i ranije kroz svoju istoriju, za razliku od mnogih drugih veliki država i naroda, nije bila na pogrešnoj strani. Uvek, ali baš uvek, i 1912, i 1913, i 1914, i 1941, i 1991, i 1999. godine srpska država i narod su bili na strani pravde, istine i slobode. Dvadeset četvrtog marta navršeno je 22 godine od početka zločinačke NATO agresije, a pre nedelju dana i 80 godina od bombardovanja Beograda od strane nacističke Nemačke 1941. godine, za tri dana će se navršiti 77 godina od savezničkog bombardovanja Beograda i Srbije 1944. godine, a za par meseci i 107 godina od bombardovanja Beograda u Prvom svetskom ratu. Kao što vidimo, bombardovali su u prošlosti Beograd i Srbiju i okupatori i saveznici, ubijali su srpski narod i jedni i drugi, a mi smo svima prijateljski pružali ruku, opraštali im zločine, ali nažalost, i slobodno su reći – na našu sramotu, često zaboravljali svoje žrtve. Pružali smo ruku onima koji su nas bombardovali i ubijali, znajući često da to nisu zaslužili, znajući da se čak i ne kaju zbog svojih zločina i nedela, znajući da iz svojih grešaka nisu izvukli nikakve pouke. Znamo, svi smo svesni, da je ova pružena ruka uvek bila znak naše moralne i ljudske veličine, ali ta pružena ruka i pogled u budućnost ne treba da znači da moramo da zaboravimo svoje nevine žrtve. Ne treba da znači da moramo njih da prepustimo zaboravu, da ih izbrišemo, kao da nikada nisu ni postojali, jer moramo biti svesni da narodi koji ne poštuju svoju prošlost i svoje žrtve ne zaslužuju ni bolju budućnost. Zato vas molim da više ne ponavljamo greške koje smo činili u prošlosti, kada smo zaboravljali i zarad viših interesa prikrivali svoje žrtve, svaki put ih iznova plaćajući sve skuplje, sa još više prolivene krvi i izgubljenih života. Molim vas još jednom da podržite da se u dnevni red današnje sednice uvrsti Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, kako bismo se odužili onima koji su već 22 godine zbog našeg nemara nepravedno prepušteni zaboravu, iako su za slobodu u kojoj mi danas živimo žrtvovali svoje živote, ono najvrednije što su tada imali. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: ukupno – 182, za – 24, nije glasalo 158. Konstatujem da Narodna skupština, većinom glasova, nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi: 1. zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu i Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i 2. zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucija, Predlogu odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine, koji je podnela poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Da li gospodin Martinović želi reč? Ne. Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 186, za – 171, nije glasalo 15. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 188, za – 177, nije glasalo 11. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, u celini. D n e v n i r e d: Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva, Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podneo predsednik Narodne skupštine, Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podneo predsednik Narodne skupštine i Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da je pozvan da sednici prisustvuje Aleksandar Pantić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu već učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Samo bih hteo da vam dam jednu informaciju o planu rada za ovu nedelju. Kao što je gospodin Martinović to predložio, mi ćemo danas razmotriti prve dve tačke dnevnog reda, a sutra ostale tri tačke dnevnog reda i sutra će biti glasanje nakon završetka rasprave. U četvrtak je zakazana nova sednica sa setom zakona iz oblasti energetike, koja će biti, kako je sada planirano, zbog amandmana koji su podneti na te zakone, koja će biti nastavljena i završena u sledeći utorak. Saglasno članovima 192. stav 3, 201. stav 2. i 202, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu i Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju za sudijsku funkciju. Da li predstavnici predlagača žele reč? Samo se prijavite, molim vas.
Uvaženi predsedniče, poštovani narodni poslanici, Visoki savet sudstva je u „Službenom glasniku“ od 6. marta i od 16. septembra oglasio izbor sudija za Osnovni sud u Kraljevu, Leskovcu, Aleksincu, Somboru, Novom Pazaru, Užicu i Požarevcu. Nakon oglašavanja izbora sudija Komisija Visokog saveta sudstva je sprovela postupak u skladu sa odredbama Zakona o sudijama i Pravilnikom o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata za sudiju koji se prvi put bira. Komisija Visokog saveta sudstva je sprovela ispit za kandidate za sudije koji se prvi put biraju, a nemaju ocenu ranije sa ispita, potom je nakon ispita obavljen razgovor sa svim kandidatima i kompletan materijal Komisija je dostavila Visokom savetu sudstva. Visoki savet sudstva je pribavio podatke i mišljenje o stručnoj osposobljenosti i dostojnosti kandidata od organa i organizacija u kojima je kandidat radio u pravnoj materiji, a za sudijske pomoćnike pribavljeno je mišljenje opšte sednice svih sudija suda iz koga kandidat dolazi i neposredno višeg suda. Tako da, pored tog mišljenja za sudijske pomoćnike pribavljena je i ocena o njihovom radu. Nakon sprovedenog postupka Visoki savet sudstva je na sednici održanoj 15. marta 2021. godine utvrdio Predlog odluke za izbor sudija i predložio je Narodnoj skupštini izbor ukupno 37 kandidata za sudove koji su danas na dnevnom redu. Biografije svih kandidata su u vašim materijalima, tako da vas neću opterećivati ponovo da govorim o biografijama kandidata. Ono što bih jedino mogao da kažem za sve predložene kandidate od strane Visokog saveta sudstva to je da su svi ovi kandidati dobili ocenu pet na ispitu i da kandidati koji dolaze iz reda sudijskih pomoćnika imaju ocenu da se naročito ističu. Takođe, svi predloženi kandidati imaju pozitivno mišljenje organa i organizacija iz kojih dolaze. Visoki savet sudstva je zaista predložio stručne, osposobljene i dostojne kandidate za obavljanje sudijske funkcije, pa bih predložio da u danu za glasanje podržite predlog Visokog saveta sudstva i da glasate za predložene kandidate. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Da) Reč ima Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče Dačiću. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, pred nama su danas dve odluke, jedna koja se tiče prestanka tužilačke funkcije i druga koja se tiče izbora sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i siguran sam da ćemo u danu za glasanje velikom većinom narodnih poslanika podržati ove odluke. Mi smo malopre imali ovde u plenumu polaganje svečano zakletve gospođe Vasović, predsednice Vrhovnog kasacionog suda. Ispred Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i u svoje lično ime joj čestitam na tom izboru. Ono što moram da napomenem jeste da je prosto neverovatno kako danas u Srbiji neki daju sebi za pravo da na takav jedan bestijalan način vređaju sudiju Vasović. Imali smo sedam dana za nama kampanju laži, kleveta, iznošenja brutalnih neistina o samoj sudiji Jasmini Vasović. To je po meni eklatantan primer udara na nezavisnost pravosuđa. Kada nam neki spočitavaju da mi danas ovde samim činom što govorimo uopšte o sudijama u plenumu Narodne skupštine govore da je to kršenje, kažu, nezavisnosti pravosuđa je zaista neverovatna optužba. Kada nam neko kaže da mi samim tim što radimo Ustavom poverena ovlašćenja, dakle, radimo Ustavom poveren posao ovde u Narodnoj skupštini, biramo sudije, neko nama danas spočitava da to što, kažem još jednom, je Ustavom dozvoljeno da se radi, jeste kršenje nezavisnosti pravosuđa, a nije udar na pravosuđe kada vi sedam dana u tajkunskim glasilima napadate sudiju Vasović, kada iznosite toliko neistina da zaista to apsolutno prosto postaje neverovatno da naša politička konkurencija dozvoljava sebi i daje za pravo da udara na najviše sudske instance, da udaraju na predstavnike naroda Republike Srbije. Dakle, Narodna skupština jeste izraz volje naroda i to što oni nisu učestvovali na izborima, to što oni danas ne sede ovde u ovim klupama je činjenica da oni danas nemaju podršku građana Srbije, ali kažem još jednom, nije im dovoljno, daju sebi za pravo da vređaju sve ljude koji u ovoj državi rade svoj posao. Zaista, da nešto debelo nije u redu sa našom političkom konkurencijom jasno je svima. Mi, još jednom kažemo, da ih podsetimo po tom sistemu podele vlasti koji je uspostavljen još pre dvesta godina, nije ga uspostavio Aleksandar Vučić, SNS ili bilo ko od narodnih poslanika. Vlast se deli na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Da nijedna od tih grana vlasti ne bi bila moćnija od druge dve, uspostavlja se upravo taj princip kontrole vlasti i parlament kao najviše zakonodavno telo ima Ustavom poverena ovlašćenja da kontroliše sudsku vlast, da se ona prosto ne bi otrgnula od naroda. Sudije donose presude u ime naroda i narod, preko Narodne skupštine, kontroliše rad istih tih sudija. To je, dakle, princip koji funkcioniše u svim zapadnim demokratijama, kakva je danas i Srbija, i to apsolutno ni na koji način ne ugrožava nezavisnost pravosuđa. Moramo da pomenemo da je neverovatna stvar i prosto je nenormalno da nam danas ljudi koji su napravili onu kriminalnu reformu pravosuđa 2009. godine, kada su preko noći otpustili hiljadu sudija, hiljadu tužilaca, da nam danas oni spočitavaju kako danas u parlamentu, samim tim što govorimo o kadrovskim rešenjima u pravosuđu, mi kršimo nezavisnost pravosuđa. To je, kažem još jednom, toliko licemerno, da to apsolutno nema nikakvog utemeljenja u istini. I ne samo da se oni ne stide toga što su uradili, što je bio jedan neverovatan slučaj u celoj Evropi, da nam se cela Evropa zgražavala na način na koji smo se mi obračunavali sa sudijama i, kažem još jednom, iz pozicije izvršne vlasti. Dakle, oni su preko noći otpustili hiljade ljudi i ostavili ih na ulici. To što su radili, pokazalo se kako su prošli na izborima, narod ih je kaznio zbog svih nepočinstava. Neverovatno je da danas isti ti ljudi rade iste stvari koje su radili i u proteklom periodu i najavljuju da će i dalje da se obračunavaju sa svima koji ne misle kao oni, pa plasiraju tezu o revanšizmu kao nekoj legitimnoj tezi koju oni plasiraju narodu na narednim izborima. Ovo što imamo u Srbiji danas je činjenica da naša politička konkurencija više ne bira sredstva u obračunu sa političkim neistomišljenicima. Moram još jednom da kažem, evo, vidite, u nedelju, što da govorim u rukavicama, u nedelju ste u jednoj tajkunskoj emisiji na tajkunskoj televiziji imali sudiju Majića pored Marinike Tepić koji su na najbrutalniji način udarali po Jasmini Vasović, iznosili neistine, rekli da je greh što poznaje predsednika Aleksandra Vučića i da zbog toga nije dostojna da obavlja ovako visoku funkciju. I ne samo da su udarali po Jasmini Vasović, govorili su i Dragomiru Milojeviću, udaraju po svim onim sudijama koji danas časno i pošteno obavljaju svoj posao. Da se podsetimo šta su rekli za Zagorku Dolovac. Pita Marinika Tepić sudiju Majića – Da li vi poznajete Zagorku Dolovac, gde je ta žena, šta se dešava sa tom ženom, zašto glumi oposuma, da li je živa, kad će da podiže optužnice protiv naprednjačkih afera? Zamislite kakav je to pritisak na pravosuđe, kakav pritisak na pravosuđe danas vrše isti oni koji su puštali sudije, tužioce, i to bez imalo srama, a u isto vreme optužuju nas da mi ovde što vršimo Ustavom poverena ovlašćenja kršimo nezavisnost pravosuđa. Žele da ućutkaju parlament, da ućutkaju narodne poslanike. Sudija Majić se ne libi da jednom nedeljno gostuje na raznim tajkunskim televizijama, da svake nedelje daje intervju za neke tajkunske novine, da jednom dnevnom u „Danas“ objavljuju njegove intervjue, i sve to nije kršenje člana 152. Ustava. Vi znate da član 152. Ustava Srbije kaže da sudija nema pravo da daje neke političke ocene. Pokušavaju sve vreme da nas ućutkaju, obrušavaju se na ovaj parlament, govore da mi ne treba da govorimo istinu, da ne treba da govorimo da je to čovek koji je oslobodio gnjilansku grupu, stotine šiptarskih terorista pustio na slobodu, da ne treba da govorimo o njegovim presudama, da poslanici uopšte ne treba da imaju pravo da kažu istinu ko je to danas ko se nama predstavlja kao moralni čistunac, ko je danas ko se predstavlja… (Predsednik: Gospodine Dabiću, isteklo je vreme.) Niko neće ućutkati narodne poslanike u Narodnoj skupštini, iznosićemo istinu i ovde i na svakom drugom mestu o tim ljudima koji danas pokušavaju da izigravaju moralne čistunce. Hvala.
Hvala. Sada su na redu predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, dr Muamer Zukorlić. Pre nego što počnete da govorite, želim da čestitam i vama i svim vernicima islamske veroispovesti Ramazan, da mesec Ramazana provedete u miru i u sreći i slozi sa svim drugim građanima Srbije.
Poštovani predsedavajući, hvala vam na ovoj čestitki, kao što se zahvaljujem svim kolegama i koleginicama koji su mi od jutros čestitali nastupanje meseca Ramazana, tridesetodnevnog posta, veoma važnog za sve Muslimane, u kome se tokom dana, od zore do zalaska sunca, potpuno odričemo hrane, pića i svih drugih fizičkih užitaka, što je intencija da na neki način pokušamo unaprediti, usavršiti, izoštriti sopstvenu ljudskost koja je zapravo ključ dobrih odnosa među ljudima. Sve ove čestitke zapravo pokazuju da mi grupnim koracima, evo i ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali uopšte i u samoj državi se sve bolje upoznajemo, sve više zbližavamo, a to je izuzetno važno za naše buduće odnose zato što su najčešće razlozi za brojna nerazumevanja i konflikte, najčešće su to nepoznavanje među nama. Poznavanje među ljudima, među zajednicama zapravo nas zbližava, omogućuje nam da imamo pravu sliku o nama, među nama, a i na drugi način, kroz tu pravu sliku nam omogućuje da budemo sigurni i stabilni u onome što jesmo. Tako da delim radost sa vama zajedno zbog toga što imamo ambijent i volju sa više strana, sa svih strana, da u budućnosti gradimo zemlju, državu, da gradimo zajedničku kuću onako kako će nam biti dobro svima u njoj, kako ćemo se u njoj osećati sigurnima, kako će nam u njoj biti svima nama toplo, a različitosti etničke, kulturne, verske, zapravo ne samo da su bogatstvo već one predstavljaju i pravu energiju međusobne dinamike razmene kultura, oplemenjene kultura. U tom duhu se osećam jako divno što mogu učestvovati danas ovde i u radu Skupštine. Voleo bih kada teme sve bile ovako lepršave kao ove afirmativne, međukulturne, međunacionalne, o kojima se može uvek dobro govoriti, ali verujem da ne postoji teška tema, kada postoji dobra volja. Ono što me raduje, da evo, po prvi put uspevam na ovaj način da sa ovoliko prostora govorim, da očuvam subjektivitet. Individualnost ličnu, subjektivitet stranke, naših narodnih poslanika, ali isto tako imajući punu slobodu izražavanja mislim, ali ponudimo jednu, ja se nadam, kvalitetnu kulturu komunikacije u kojoj ćemo naći sklad između te autentičnosti, između tog subjektiviteta slobode mišljenja, bilo da je u pitanju pozitivna ili negativna kritika, ali smo pokazali da je moguće sve to imati u dobrom duhu, u pozitivnoj atmosferi, bez toga da jedni drugi gledamo uvrediti ili na bilo koji način omalovažiti. Vrednosti, kojima pripadam, mi nalažu da su za mene svi ljudi, po najpre ljudi i da su sve podele koje su prirodne, koje su bogom dane, po etničkoj, kulturološkoj i drugim osnovama, zapravo nešto o čemu se nismo, mi lično, previše pitali, ali da je jedna jedina podela koja nam daje osnov za gradaciju, zapravo podela na ljude i neljude, odnosno podela na dobre i loše ljude. Dokle god budemo tu orijentaciju, odnosno takvo jedno vrednovanje preferirali i afirmisali, verujte i našim porodicama i našim užim i širim zajednicama i celokupnom društvu, ali i celokupnoj državi, sa celim društvom će uvek biti dobro i uvek će biti sve bolje. Dame i gospodo, evo pred nama su ponovo teme koje se tiču pravosuđa i tužilaštva. To su teme koje ne mogu biti lepršave, to su teme o kojima se ne može previše govoriti romantičarski, niti estecizirano, tu ne možete previše, pa možda i ni malo potrošiti poetike u svome nastupu, jer same te kategorije koliko god u svojoj nameni bile humane, u svojoj ulozi, takođe imale intenciju humanosti, to su kategorije koje treba nekome nešto da ograniče, ili nekome nešto da dozvole. Uvek one dolaze u sukob sa interesima ljudi, pogotovo sa onim interesima koji imaju želju ili nameru da svoj interes ostvaruju preko granice zakona. Zato, bez obzira što to nisu lagane, niti slatke teme, mi moramo sa njima se suočavati onakve kakve one jesu. Istina, ono što jeste da kažemo lagano, pozitivno i svetlo u ovoj temi, jesu nove sudije, mlade sudije, ljudi kojima se daje nova šansa. Mislim da je to najlepši deo priče, odnosno ono o čemu se može najsladunjavije govoriti, jer zapravo kada se pojave ozbiljne grupe mladih ljudi, kojima se daje šansa da, kao sudijski pomoćnici, ili kao sudije koji se po prvi put angažuju, zapravo to raduje. Znači, da imamo živosti, da imamo energije, da imamo svesti o tome da život teče tako brzo da se generacije moraju obnavljati. Zato želim da pozdravim, dakle orjentaciju nadležnih sudskih organa, da se još više otvore, kao što se i otvaraju prema mladim generacijama, da zapravo evo već ova nadležna sudijska akademija daje svoje rezultate, to se očito pokazalo, kao jako dobar eksperiment u našem društvu, kao što se pokazao i u drugim razvijenim zemljama, zapravo treba nastaviti tim putem. Svakako ono što primetim, s obzirom da imamo i grupu predloženih sudija, koji se prvi put imenuju iz Novog Pazara, odnosno sa područja sa koga dolazim, drago mi je da i ta grupa solidnoga broja, kao što mi je drago da je u grupi zastupljena jedna i druga etnička pripadnost. Dakle, zastupljeni su i Bošnjaci i Srbi, istina u ovom predlogu ravnomerno pola pola. Nisam od onih koji bi u vrednovanju ljudi stavio na vrh liste, ili ikako uopšte etničku pripadnost, dakle kada je u pitanju kvalifikovanje sudija i sličnih pozicija, prevashodno moramo imati na umu etničke i stručne kvalitete. Dakle, to je ono što je prevashodno. Međutim, nakon toga nije nebitna etnička pripadnost, s obzirom da se radi o multietničkoj sredini, odnosno o sredini u kojoj žive i Bošnjaci i Srbi, mislim da je jako važno voditi računa o izbalansiranosti etničkoj, kažem ponovo nikako ne na račun etničkog i profesionalnog kvaliteta, ali je to od izuzetne važnosti. Pogotovo, mi ćemo, kako bi smo ispravljali određene nedostatke, iz prošlosti, morali ipak pojačati intenzitet školovanja Bošnjaka, kojih, hvala Bogu, među kandidatima, kao svršenika pravnih fakulteta, ima jako puno, ali bi morala i Pravosudna akademija da otvori jednu bržu traku, ako tako mogu kazati, za Bošnjake, ne samo u Sandžaku, već i za Bošnjake koji dolaze iz drugih gradova na području Sandžaka, zapravo iz razloga što imamo nagomilanu negativnu, da kažem selekciju na štetu Bošnjaka, tokom proteklih decenija. Tako da, mi recimo sada, negde u Novom Pazaru, odprilike i ako nisam od onih koji vole da zbrajaju, ili prebrojavaju etničku pripadnost sudija ili bilo kojih drugih javnih funkcija, ali to je nešto što je faktografija i što ne možete izbeći i što mi, kao narodni poslanici permanentno dobijamo, bilo kao informacije, bilo kao sugestije, ili bilo kao određene žalbe ili pritužbe. Dakle, u Novom Pazaru je etnička struktura od prilike, negde 30% srpskog življa i oko 70% bošnjačkog življa, sa ogradom da protekli popis je bio parcijalno bojkotiran, pa nemamo precizne podatke. Dakle, dok je struktura javnih funkcija u pravosuđu i tužilaštvu, pa i policiji, skoro pa obrnuta. Dakle, nije 70% Bošnjaka, nego je obrnuto, skoro 70% je pripadnika srpske nacionalnosti. Kažem, nisam od onih kojima to smeta, kao pojava, nisam od onih koji će na tome graditi ocenu ljudi, ali s obzirom da imamo brojne naslage, nasleđa iz prošlosti, s obzirom da imamo razne eskalacije odnosa, koje su nažalost ponekad uticale na poverenje, odnosno izazivale nepoverenje, ne do duše na relaciji između srpskog i bošnjačkog naroda, ili srpske i bošnjačke zajednice, na tom području, to moram da podvučem, nego najčešće na relaciji naroda i sistema, odnosno naroda i države, koji je svakako u državi većinski srpski, što je nesporno. Zato je jako važno o ovome imati senzibilitet i jedan od političkih prioriteta, od političkih ciljeva SPP, jeste da dobijemo prirodno izbalansiranu strukturu, na svim nivoima, kako u pravosuđu, tako i u drugim strukturama, jer ćemo zapravo time pokazati da ne postoji, da kažemo iz nehata neka vrsta diskriminacija, a kamoli da ona bude namerna. Dakle, izuzetno je važno pokazati prosto poverenje, država da bi dobila poverenje od naroda, ona isto tako mora ponuditi to poverenje tom narodu, jer se poverenje nikada ne gradi, niti stiče, niti održava, pa jednostrano. Znači, ne može se poverenje nametnuti. Poverenje se gradi, ono se gradi, kao što se rukujete, ne možete se rukovati jednom rukom, jednostrano, možete se samo rukovati sa dve ruke, odnosno sa dve strane koje žele da se rukuju. Uloga Stranke pravde i pomirenja kroz celokupan naš program, kroz naše celokupno delovanje na nivou Narodne Skupštine, kao i drugih struktura, uključujući razne sporazume koje postižemo ovde u Beogradu, zapravo pokazujemo to. Naša ambicija je zapravo to i to je po meni nešto novo u politici, odnosa bošnjačkog i srpskog naroda u politici odnosa na relaciji regija Sandžak i Beograd, u pogledu odnosa između bošnjačkog naroda i države Srbije. Ja smatram da su to stvari od strateškog značaja i zato mi maksimalno nastojimo da zapravo budemo konstruktivan faktor u tom pogledu, kao što sam i ranije isticao, mi smo na žalost u tim nekim teškim vremenima nepoverenja i raznih političkih i ratnih događanja, u širem regionu, koji su se svakako odražavali i na nas, ovde, a posebno u Sandžaku. Dakle, uglavnom su bile nametane politike ili – ili. Nametane su bile politike, ukoliko nešto dobiju Bošnjaci, to apriori znači da će biti na štetu Srba i obrnuto. Ukoliko se nešto da Srbima, to mora značiti da je na štetu Bošnjaka. Dame i gospodo, to ne mora biti tako. Prostor Sandžaka i država Srbija, i ovaj Balkan su toliko komotni, na žalost sada postaju komotniji, no što smo želeli, koliko se prostor prazni raznim iseljavanjima i negativnim migracionim i demografskim kretanjima i procesima. Ali je toliko komotan, da nemamo razloga za niti bilo kakav ekskluzivitet. Nemamo razloga imati bilo kakvu isključivost. Nemamo razloga gledati da to što dobije jedna zajednica ili neki građani, pripadnici jedne etničke zajednice da to mora biti na štetu drugih. Naprotiv, politika budućnosti, naša politika, politika za koju odgovorno tvrdimo da je dobra za sve nas jeste politika ii. Dakle, politika inkluzivnosti, politika uključenja svih, politika podele odgovornosti, politika podele poverenja i razmene poverenja. Tako da je to ono što je naša orjentacija. Mislim da na tome možemo puno da radimo. Naravno, da pored ove retoričke kategorije od izuzetne važnosti je i da se pojača intenzitet. Kažem, dešava se, dakle, ono što je istina je da imamo sve veće zapošljavanje Bošnjaka, ali s obzirom da smo imali izrazito negativnu sliku na štetu Bošnjaka, potrebno je intenzivirati angažovanje Bošnjaka, govorim sada o pravosuđu i tužilaštvu, ali to se odnosi i na policiju i na skoro sve druge javne ustanove i organizacije u kojima se donose odluke, ovde u Beogradu, znači, koje predstavljaju neku vrstu ispostave, centralnih, državnih, odnosno republičkih organa. Dakle, to je ono na čemu mi insistiramo, to je ono na čemu mi delujemo i to je ono što biste zapravo, dame i gospodo, pripadnici svih političkih organizacija i poslaničkih klubova trebalo da podržite. Verujte, uspostava poverenja u Sandžaku, gradnja punog poverenja, pomirenja i pravih odnosa koji imaju duboke korene u međukomšijskim kulturološkim odnosima, ali im je potrebna zvanična verifikacija, potrebno je da jednako policija u Novom Pazaru, Prijepolju, Priboju, Novoj Varoši, Tutinu, Sjenici isto tako tužilaštva, isto tako i pravosuđa u svim ovim gradovima i opštinama da jednako kada ulazi Bošnjak u ove institucije i kada ulazi Srbin da ih ne doživljava - ovo je tvoje, ovo nije moje. Ovo je naše, a vi ste ovde trpeća kategorija. Ne kažem da je to sada nešto što se preferira sa službenih nivoa, da tako verujem verovatno bih i ja drugačije govorio, ali postoje nasleđa i naslage, devedesetih i pre devedesetih, ono što treba da radimo isto tako kako se, evo sada upoznajemo i kroz Ramazan, i o Ramazanu, jednostavno o tome i u radosti razmenjujemo i čestitke i poštovanja, isto tako možemo uz malo truda i uz malo korektnosti da doživimo da sve te ustanove ljudi ne dožive kao faktor opasnosti, jer, ono što se dešavalo devedesetih, kada je u pitanju narod na prostoru Sandžaka, posebno Bošnjacima je bilo izuzetno strašno. Da li znate koliko treba truda i vremena da sada taj Bošnjak, ne samo devedesetih, nego i pre, iz raznih razloga i okolnosti da taj Bošnjak u policajcu ne vidi protivnika. E, sada, neću kazati da je sve i u toj etno-kulturološkoj razlici, pa čak ni u tim nekim naslagama proteklog nasleđa, jedan značajan deo poverenja se tiče one teme o kojoj stalno govorim, jer ukoliko građani znaju da jedan policajac, sudija ili tužilac je mnogo bliži kriminalcima nego građanima, onda je to opasnija bolest od svih ovih etničkih i kulturoloških razlika. To nam sada još dalje komplikuje poverenje, jer 100 godina mi imamo prostor Sandžaka, severni Sandžak se nalazi u Republici Srbiji, a južni se nalazi u Crnoj Gori, znači to je 100 godina, da kažem formalne integrisanosti, ali istina je da mi još nemamo pravu integrisanost. Mislim da bi to trebala da bude briga svih nas. Da to ne treba samo da bude briga narodnog poslanika, Zukorlića ili narodnih poslanika Stranke pravde i pomirenja ili drugih bošnjačkih narodnih poslanika. Celokupna politička i kulturološka integracija je interes svih. Znači, neintegrisanost, puna neintegrisanost jednog prostora ili jedne zajednice u celokupnu državu, znači da jedan deo organizma ne cirkuliše biološki sa celokupnim delom organizma i on je uvek potencijalni izvor nekog žarišta koje može da ugrozi zdravlje celog organizma. U tom pogledu podržavajući angažovanje i regrutovanje novih sudija, novih policajaca, novih tužilaca i uopšteno, čak i kada sam ovde, znate i sami, evo, ja sam partner vladajućoj većini, nemamo svog predstavnika u Vladi, ali ono što želimo i kada tražimo da se neko angažuje tražimo da bi se, zapravo sticalo to poverenje, da bi i mladi iz Sandžaka shvatili da taj Beograd može da bude njihov, da mogu oni da rade u tim ministarstvima i da se te barijere nepoverenja, eventualno neke rezerve, zapravo polako eliminišu.
Zahvaljujem se potpredsedniku Narodne skupštine. Reč ima narodna poslanica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine Pantiću, koleginice i kolege, za početak, ja bih u ime poslaničke grupe Socijaldemokratske partije Srbije, Rasima Ljajića želela da svim vernicima islamske veroispovesti čestitam ovaj veliki praznik, odnosno početak svetog meseca, Ramazana. Danas na dnevnom redu imamo dva predloga odluke. Ja ću se fokusirati na Predlog odluke kojim razgovaramo o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. U skladu sa Zakonom o sudijama u vezi sa odlukom o broju sudija u sudovima, Visoki savet sudstva je dostavio predlog Narodnoj skupštini, odluke za izbor sudija, osnovnih sudova u Kraljevu, Leskovcu, Aleksincu, Somboru, Novom Pazaru, Užicu i Požarevcu, a koji se po prvi put biraju na sudijsku funkciju i ukupno ih je 37. Ukoliko ova rasprava ide tokom kojim je započela, ja očekujem da ćemo njihov izbor u narednih dan ili dva i potvrditi. Visoki savet sudstva je u obrazloženju Predloga odluke taksativno naveo sve postupke koje je sproveo u skladu sa Zakonom o sudijama. Mislim da u tom smislu ne bi trebalo da postoji ništa sporno, odnosno nema smetnji da oni budu i izabrani. Načelno, za početak Predlogom odluke o izboru sudija pokazujemo jasnu nameru ali i volju da povećamo broj sudija u svim sudovima, pre svega osnovnim, imajući u vidu obim posla koji osnovni sudovi na nivou cele zemlje imaju, a pre svega, kako bi se obezbedila ravnomerna raspoređenost predmeta sudijama na taj način olakšao posao i na kraju, ispoštovalo jedno od osnovnih pravnih načela, a to je načelo suđenja u razumnom roku, koje u velikom roku zavisi od broja sudija, odnosno kadrovskih rešenja, a i ravnomernoj raspoređenosti predmeta po kojima će te sudije i postupati. Kao što sam u nekom od svojih prethodnih izlaganja i navela, u periodu između 2012. i 2020. godine, sudstvo je bilo deficitarno za oko 400 sudija godišnje, i u tom smislu to jeste zaista predstavljalo veliki problem kada je reč o samom funkcionisanju sudova. Vidimo da se taj trend smanjuje, imajući u vidu to da iz sednice u sednicu, prosto imamo predloge po kojima biramo nove sudije, odnosno one koje se po prvi put biraju na ovu funkciju. Što se kandidata tiče, mi smo u materijalu za današnju sednicu dobili biografije svih 37 budućih sudija osnovnih sudova. Ja ću početi od grada Kraljeva, jer je tako nama i stigao materijal. Visoki savet sudstva je predložio izbor čak osam sudija za Osnovni sud u Kraljevu. U ovom sudu, u ovom trenutku sudijsku funkciju obavlja 27 sudija, što znači da priliv novih osam sudija predstavlja faktički trećinu od ukupnog broja koji sada imaju i to će zaista u velikoj meri olakšati rad osnovnih sudova u Kraljevu. Ovo posebno, ako uzmemo u obzir činjenicu da svaki sudija u proseku u Kraljevu postupa na preko 60 predmeta, odnosno svaki od njih reši blizu 80 predmeta godišnje i to zaista jeste veliki broj. Među kandidatima, kada govorimo o Osnovnom sudu u Kraljevu, najveći broj njih dolazi iz nekog sistema u kom je već obavljao sudijsku funkciju, izuzev jedne, ja sam u biografiji pronašla, radi se o Danijeli Gunjić, koja je kao advokat koji se bavio ozbiljno pitanjima krivične materije, radne materije, privredne, imovinsko-pravne, zaista pokazuje jedan širok dijapazam oblasti kojima se bavila u sklopu advokature i na taj način mislim da ona može dati dovoljno veliki doprinos da funkcionisanje Osnovog suda u Kraljevu pođe nekim svojim očekivanim tokom. Takođe, od 2010. do 2018. godine obavljali funkciju člana Upravnog odbora Advokatske komore i bila je učesnik Radne grupe za sprovođenje i nacionalne strategije pravosuđa Ministarstva pravde kao predstavnik upravo Advokatske komore. Završila i obuku za medijaciju i možda je upravo taj širok spektar oblasti kojima se ona bavila i kandidovao za jedno od ovih mesta o kojima danas razgovaramo. Što se tiče grada Leskovca, i tu je predloženo osam kandidata, odnosno sudija. U ovom sudu trenutno ima 37 postupajućih sudija. Dakle, danas biramo četvrtinu od njihovog ukupnog broja i ja moram da kažem da Osnovni sud u Leskovcu zaista ima veliku opterećenost ukoliko posmatramo broj predmeta po sudiji. Kad to kažem, mislim na podatak da svaki sudija u Osnovnom sudu u Leskovcu ima prosečno između 300 i 400 predmeta na godišnjem nivou, što znači da bi oni morali tim predmetima da se bave punih 19 meseci, neprimajući nijedan novi predmet kako bi blagovremeno, odnosno u roku koji im je određen i završili, što je prilično nemoguće i u praksi neizvodljivo. Mislim da će ova pomoć u broju sudija zaista biti velika. Kada smo već kod Osnovnog suda u Leskovcu, mislim da je, uprkos činjenici da veliki broj sudija ima veliki broj predmeta po kojima postupa, možda satisfakcija za njihov rad upravo i 2017. godine, kada ima je Vrhovni kasacioni sud dodelio nagradu za najbolje postupajući sud u smislu najvećeg broja rešenih predmeta po godini i to verovatno jeste jedna dobra motivacija za sve one koji u ovom sudu rade. Osnovni sud u Leskovcu, takođe, učestvovao je i u okviru projekta „Otvorena vrata pravosuđa“ u tzv. tematskim otvorenim vratima na temu zašto suđenja traju dugo. Inače, ovaj projekat „Otvorena vrata pravosuđa“ ima upravo za cilj jačanje poverenja građana u pravosudne institucije kroz poboljšanje komunikacije između samih građana, sudija i sudova. Kao i kod ostalih sudova u zemlji, problem osnovnih sudova u Leskovcu predstavlja i dugotrajno suđenje i neurednu i neadekvatno dostavljanje pošte poziva strankama itd. Nije redak slučaj da se građani žale na odugovlačenje postupka. Recimo, prema novom zakonu i izvršenju i obezbeđenju, svi predmeti kojima se traži neko potraživanje prešli su kod javnih izvršitelja, što bi trebalo da rastereti sudove u velikoj meri da ubrza postupke. Mislim da se ovim novim zakonom vodilo računa i o dužnicima, a najviše u pogledu problema koji se javljaju onda kada dužnik odbije da primi rešenje o izvršenju. Možda je posledica jednog ovakvog stava dužnika što u Srbiji prosto vlada kultura izbegavanja uručenja možda iz neke prakse koja je ranije postojala i upravo iz tog razloga važno je edukovati građane da prijem pošte, odnosno odbijanje prijema pošte ili pismena može dovesti do gubitka njihovog prava koji im je zakonom zagarantovano. U konkretnom primeru, to znači, recimo, da ako se dužnik ne može izjasniti da li su podaci o delu koji se na njega odnosi tačni ili ne, može se desiti da se dužniku saberu dugovanja za nekoliko godina i da se taj iznos prikaže veći nego što inače jeste, odnosno da u sebi sadrži deo dugovanja koji je zastareo, jer u pogledu zastarelosti određenog dugovanja ne postoji evidencija niti mehanizam o kome se mora voditi računa. Razlog za odlaganje suđenja može se potražiti i u prelasku na tužilačku istragu, jer taj proces nije pratilo i adekvatno kadrovsko i tehničko opremanje tužilaštava. Tužiocima se duplirao posao, a da po dva tužioca dele u isto vreme po jednog zapisničara i istovremeno moraju da usklađuju dane u kojima će postupati, što opet sve doprinosi jednoj sveobuhvatnoj slici o odugovlačenju postupaka čak i onda gde realnog opravdanja za tako nešto nema. Što se tiče Osnovnog suda u Aleksincu i Somboru, ukoliko Predlog odluke bude podržan, a nadam se da će tako i biti, oni će dobiti novo troje, odnosno četvoro sudija osnovnog suda. Među njima ja sam izdvojila Dejana Petkovića, budućeg kandidata, kao i Mariju Pešić kao sudijske pomoćnike koji su se bavili poslovima i u prekršajnom sudu i u tužilaštvu i bavili su se privrednim pravom. Marija Pešić se bavila porodičnim pravom, nasiljem u porodici, zaštitom dece. Znači, vidimo da se ovde radi o kandidatima koji suštinski imaju jedno sveobuhvatno znanje iz različitih oblasti i da će svako u sklopu svojih mogućnosti dati ovaj doprinos sudovima u kojima budu izabrani. Na kraju, iz Godišnjeg izveštaja o radu svih sudija, odnosno sudova za 2020. godinu, vidimo da je najveći broj predmeta upravo rešavam u osnovnim sudovima. To i jeste logično i utoliko je opravdanost predloga ove odluke veća. Osnovni sudovi širom zemlje primili su tokom 2020. godine blizu milion novih predmeta, a u Zaključku navedenog izveštaja o radu svih sudova u Republici Srbiji za 2020. godinu, ukazuje se na izuzetne rezultate osnovnih sudova tokom pandemije, kada je rešeno preko dva miliona predmeta i to jeste za pohvalu, ukoliko uzmemo u obzir da stari predmeti nisu trpeli, da se postupalo po programu rešavanja onoliko koliko se moglo i da se pratila dinamika prijema novih predmeta i njihovog rešavanja, tako da je broj suštinski dupliran u odnosu na broj predmeta koje osnovni sudovi u toku jedne godine prime. Kada na to dodate činjenicu da u uslovima višegodišnje zabrane zapošljavanja imamo i smanjeni broj u sudovima, što je dodatno uticalo na uvećanje obima poslova, zatim nepovoljnu starosnu strukturu koja se sada, izborom novih, mlađih sudija, popravlja, onda zaista ima potpuno dovoljno prostora da se nastavi jedan ovakav dobar kontinuitet učestalog izbora, odnosno imenovanja sudija, naravno, u granicama u kojima je to neophodno i u granicama u kojima će se poštovati pre svega kvalitet, a ne kvantitet onoga što dolazi na dnevni red sednice Skupštine. Dalje, raspisivanje konkursa za pripravnike i uvođenje sistema karijernog napredovanja, o tome ste govorili nekoliko puta, zaista može biti jedan od načina na koji ćemo dostići odgovarajući nivo pravosuđa u kome bi on zaista zadovoljio realne potrebe društva u kome se nalazimo. Na kraju, od sudija se očekuje da u narednom periodu ulože svoj maksimalni napor kako bi, pre svega, smanjili broj nerešenih predmeta, kako bi povećali ažurnost, kako bi na jedan efikasan i kvalitetan način povratili poverenje građana u pravosudni sistem. To jeste naš zajednički cilj. Cilj je da stvorimo jedno nezavisno, nepristrasno i efikasno sudstvo, a pre svega na temeljima poštovanja osnovnih ljudskih prava i sloboda svih građana i u tome će u velikoj meri doprineti i sam integritet sudija, odnosno sudije moraju svojom stručnošću, osposobljenošću, posvećenošću, ali i načinom na koji će se ponašati i u sudnici, ali i van suda, pokazati da sudije zaslužuju jedno duboko poštovanje od strane građana, jer jedino na taj način mogu i povratiti poverenje. Iz svega napred navedenog mi očekujemo da će sudije ispuniti svoju ulogu, odnosno da će ono što se od njih očekuje i ispuniti i zato će Socijaldemokratska partija Srbije u danu za glasanje podržati Predlog ove vaše odluke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici Socijaldemokratske partije Srbije. Reč ima ovlašćeni predstavnik Jedinstvene Srbije narodni poslanik mr Đorđe Kosanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana potpredsednice Narodne skupštine gospođo Kovač, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Pantiću, pred nama su danas dve odluke – o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu i o izboru sudija koji se biraju po prvi put na sudijsku funkciju. Reč je o 37 kandidata koje je predložio Visoki savet sudstva. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje svakako će podržati pomenute odluke, jer Jedinstvena Srbija se zalaže za maksimalno jačanje nezavisnosti sudstva, samostalnost tužilaštva, ali, s druge strane, moram da kažem da se Jedinstvena Srbija zalaže za jačanje ukupnog kapaciteta našeg pravosuđa, jer poznato je da pravosuđe čini prvi stub vladavine prava. Na samom početku, ispred poslaničke grupe Jedinstvene Srbije čestitke na izboru predsednici Vrhovnog kasacionog suda. Mi smo pre izvesnog vremena dobili iz reda sudija članove Visokog saveta sudstva. Ovom odlukom o izboru za kasacioni sud kompletirali smo sastav Visokog saveta sudstva. To je veoma bitno i o tome što danas govorimo, iz redova od Visokog saveta sudstva dobijamo sudije koji će biti na kraju izabrani u ovom visokom domu. Srbija je u prethodnih deset godina napravila krupne iskorake unapred, što se tiče reformi sudstva, a sve u cilju nove organizacije sudova koji treba da iznesu teret reformi. Danas kada govorimo o reformi u sudstvu, ja ne mogu da ne kažem da je Srbija zemlja koja je ekonomski sigurna, politički stabilna, zdravstveno bezbedna i Srbija u mnogim oblastima ide krupni koracima napred i, recimo, u ovo vreme pandemije Kovida-19 naš zdravstveni sistem beleži odlične rezultate, pokazali smo se kao mnogo uspešniji nego mnogi zdravstveni sistemi koji su pre ove pandemije možda bili mnogo bolji ocenjeni nego zdravstveni sistem u Srbiji. Kada govorimo o zdravstvenom sistemu, jedna delegacija, koju predvodi Dragan Marković Palma, otišla je, delegacija koju čini preko 100 lekara, preko 100 zdravstvenih radnika, u Egipat, u glavni grad regije Crvenog mora, u Hurgadu i kada govorimo o lekarima govorimo da su oni naši heroji, da su spasili mnogo života. U ovoj delegaciji, koju čine zdravstveni radnici, su ljudi koji su sa prve linije fronta odbrane od Kovida-19. Sa druge strane, kad govorimo o uspesima Srbije, blizu tri miliona vakcina, blizu milion i 200 revakcinisanih. Srbija je, što se tiče privrednog rasta, dominanta. Sa druge strane, preko 60% investicija koje dolaze u region Zapadnog Balkana ide na Srbiju i nijedan investitor koji dolazi u Srbiju nije odustao. To govori o tome koliko imaju poverenje u Srbiju, ispod 10% nezaposlenost, i to su samo neki od pokazatelja koji govore koliko Srbija ide krupnim koracima napred. Sa druge strane, svaka država, pa i naša, koja pretenduje da bude demokratska, a Srbija svakako jeste demokratska država, mora da ima dobar i efikasan pravosudni sistem iz koga proizilaze dobri pokazatelji za ostale stubove vladavine prava. Srbija je svakako zemlja koja tome teži i principi sudske nezavisnosti i nepristrasnosti predstavljaju temelj za jedno demokratsko i moderno društvo u kome se teži vladavini prava. Tu, sa druge strane, ne sme da dođe ni do kakvih zloupotreba, jer jedini interes ove države mora i jeste da bude ravnopravnost za sve građane. Dobar sudija, koji je položio zakletvu, mora da sudi po pravdi i zakonu, koji nije potčinjen samovolji, već pošteno i časno radi svoj posao. S druge strane, gospodine Pantiću, moram da kažem da više nikada ne smemo da se vratimo u vreme kada smo u jednom danu ili u dva dana izgubili ili je dobilo otkaz blizu hiljadu sudija i tužilaca bez zakonom predviđene procedure, objašnjenja ili prava na žalbu. Napravljena je velika šteta za čitavo društvo, a to nas je koštalo, reizbor, građane Srbije je koštalo 44 miliona evra. S druge strane, govorimo o tome koliko je značajno da skratimo dužinu sudskih procesa. Ovo je svakako uticalo na određene sudske procese da se oni produže. Kada već govorimo o dužini sudskih procesa, Vrhovni kasacioni sud nadzire sprovođenje Nacionalnog programa za smanjenje broja zaostalih predmeta, i to svakako ima uticaj na efikasnost sudova i pogled u broj starih predmeta. Definicija starih predmeta sada podrazumeva neku vreme od tri godine, ako se ne varam, i vi ćete se složiti sa mnom ako kažemo da je stvarno apsurdno da pojedini predmeti traju više decenija. Gospodine Pantiću, zamislite, recimo, kada neko dobije nasledstvo, uz to nasledstvo dobije i nasleđeni sudski proces, stvarno apsurdna situacija. Ja sam o tome govorio, ali da ukažem na značaj ulaganja u pravosudnu infrastrukturu. Veoma je značajno da na jednom mestu imamo sve sudove, da imamo tužilaštva, to govori o brzini svih sudskih procesa. Podsetiću još jednom da je u Kragujevcu izgrađena moderna Palata pravde. U prethodnim decenijama, čini mi se, najznačajniji objekat, i to govori o tome da na jednom mestu imamo sve pravosudne organe, tužilaštva i koliko to ide u prilog tome da sami procesi budu brži, a pravda dostupnija za svakog građanina i svakako brža. Ne treba da kažem, sa druge strane, recimo, za sam Kragujevac, za čitav region, koliko znači takav jedan objekat u jednom gradu. Na samom kraju želim da kažem da se JS, još jednom, zalaže za maksimalno jačanje nezavisnosti sudstva, samostalnost tužilaštva, jer to sve čini vladavinu prava. Ono što ovde moram da kažem na samom kraju jeste da to ne znači da jačanje tužilaštva, sudstva znači odaljavanje od naroda, već upravo suprotno. To sve znači odaljavanje od neprimerenih uticaja. U danu za glasanje poslanička grupa JS podržaće pomenute odluke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku mr Kosaniću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Toma Fila. Izvolite.
Gospođo potpredsednice, koleginice i kolege, mi iz SPS smo veoma zainteresovani za pravosuđe. Imali smo mnogo loših iskustava posle pada Miloševića sa sudovima koje je proizveo DOS i želeli bismo da se to nikada više ne ponovi. Nije bitna samo reforma o kojoj je kolega govorio, 2009. godine, a iza koje je stajao Miki Rakić, a bio predsednik Tadić, iz koje smo izašli oštećeni, ojađeni i još uvek se ne možemo izvući iz toga. Ono što je ključno i što svi moramo da znamo, svaki izbor za sudije je 30-godišnja greška. Trideset godina mu treba da bi otišao u penziju i svaki put kada biramo nekog moramo da razmišljamo šta će biti, da li smo pogrešili 30 godina. To je ključ priče. Nešto što nisam znao, gospodin Pantić mi je razjasnio na Odboru za pravosuđe, a to je bilo pitanje – da li imaju podatke koliko se školuju i koje su prosečne ocene? Rekao mi je da imaju i to je bilo meni dovoljno. Mi moramo da znamo, ako nam Evropska komisija zamera na stanju u pravosuđu, to stanje u pravosuđu nije zadovoljavajuće ni za koga i najvažnije od svega je bitno što od nas nije zadovoljavajuće. Da ne pominjem, kolega Đukanović je mnogo o tome govorio i, normalno, nemam nameru da ponavljam, nismo u mlinu. Bitno je da započnemo proces takav da znamo da će ti ljudi vredeti. Vlada je konačno odlučila da vrši tu promenu Ustava i da mi odlučujemo o promenama Ustava, a u smislu što je jedino sporno, o čemu se diskutovati ne može, sa pozicije SPS jeste da prvi izbor sudija mora biti u Skupštini, i tužilaštvo isto. To je stav od koga socijalisti neće odstupiti, a vidim da je to opšti stav ove Skupštine. O svemu drugome se može razgovarati. Da li će Visoki savet biti šest četiri, pet pet, ovako ili onako, nije bitno. Gledao sam slučajno Ustav Slovenije, baš me je zanimalo, oni su najdalje otišli. Tamo se opet biraju u Skupštini oni koji nisu u sudije u Visokom savetu sudstva. Da ne zaboravim da jedan tužilac odlazi, a dane budem advokatski pakostan, jer kad smo mi krivičari u pitanju, kao ode tužilac, mi kažemo – jedan manje, ali ovog kolegu Lopušinu znam i želim mu mirne penzionerske dane. Ako se odluči za advokaturu, on je i zaslužio to. Znači, ono što je ključno za sve nas jeste ta reforma. Ako mi tu reformu ne uspemo, ne uradimo kako treba, tragične su posledice toga. Mislim da je vreme, evo već Odbor za ustavna prava i u petak ima sastanak, da mi krećemo u pripremu da vidimo kako ćemo i šta ćemo da uradimo povodom toga. Ja kažem da li je pet-pet, šest-četiri, nebitno je, bitno je da se biraju sudije ovde, ali da se promeni metodologija opet na predlog Visokog saveta sudstva. Ne možemo mi da izmišljamo sudije. Idem ja šorom pa nađem sudiju. Mora tako da bude, ali način na koji ćemo odlučivati ili da nam pošalju mesec dana ranije da mi proverimo u dubini da li su i kakvi su, jer 30 godina će nas koštati svaka greška. To je ključna stvar koju želim da kažem. Ne mislim da koristim 20 minuta ima i drugih da govore šta treba. Dakle, potrebna je reforma, nije sporno. Da li je potreban referendum? Moj predsednik stranke smatra da treba. Ja lično nisam siguran, ali dvotrećinskom većinom možemo da izmenimo Ustav i bez ili sa referendumom, kako budemo hteli, nije ni bitno. Osnovna stvar, da mi imamo šansu jer se taj deo 2009. godine, pogrešne reforme, ipak su stigli do penzije, uglavnom, tu su negde i taj deo ćemo uspeti da se otarasimo toga. Zato ne treba gledati pozadi, unazad. Samo rakovi i jedna određena vrsta ljudi gleda pozadi. Mi moramo da gledamo napred. Napred nam je bitno, napred su prave sudije. Znate li šta je pre rata bio sudija, kad se pokaže neko da je sudija? Ja sam rođen u Bitolju. Moj otac je bio sudija pa advokat. To je bilo nešto na čemu se zavidi, na čemu se odaje priznanje. Da li je to danas tako? Imate situaciju kad su sudije neprikladno obučene, tužioci sa priborom za pecanje, i to sam imao, dolaze unutra sa čizmama, hvatao ribu na Neretvi. To ne može. Sa advokaturom je lako, predsednik veća ima ovlašćenje da kazni svakog advokata i treba da ga kazni zato što oni nisu sa malom platom i mora da bude pristojno obučen i odeven, znači, i kravatu da ima, a ne u espadrilama i onim japankama da dolaze, kao što sam video u Palati pravde u Beogradu. To tako ne može. Da bi sudija mogao da bude lepo obučen i tužilac, naravno, mora da mu se poveća plata. Znate, rekao sam vam pre neku diskusiju kad sam govorio, Bog na nebu, sud na zemlji. Najviše je važan sud. Ne možete sudiju da vidite da se ponaša kako hoće. Ne sme da bude pijan, ne sme da se druži sa kriminalcima, ne sme da bude opušten. On je 24 sudija i tužilac. Pijane advokate to možete koliko hoćete da vidite, ali to nije ni bitno, advokatura ne oslikava pravosuđe. Sudije oslikavaju pravosuđe i tužioci. Možda sam ja malo i dosadan što to ponavljam, ali ne znam kako drugačije da izađemo iz toga, osim jednom ozbiljnom reformom. Da li su to kroz ustavne promene? Ja se nadam da će to biti dovoljno, kroz podmlađivanje, povećanje plata sudija i uslove za rad. Znate, imao sam prilike u svojoj praksi da budem, nisam mogao da branim, ali sam uz jednog grčkog advokata bio u Atini, bio sam u Rimu sa nekim Aleksandrom Devakovom, advokatom, možeš uz njega i tako bio sam i u Hagu i u Parizu i svud. Kod sudije da uđete da on deli kabinet sa nekim, a taman posla daktilografkinjom? Kada uđete kod sudije u Rimu u trećoj sobi je sudija. Prvo sede sekretarice, pa pripravnici pa onda sudije, a kod nas? To nije nemoguće uraditi. Nisu to ogromne pare. Nije to autoput. Molim vas, to moramo da uradimo. Zato neka svako od nas sedne da misli kada budu došle na dnevni red promene Ustava, neka svako od nas sedne da razmišlja šta je važnije od pravosuđa. Ništa. Ojadi vas, uništiće vas. Gledao sam presude i u komunizmu i kasnije i sad. Ne možemo mi da se odupremo misli i kakva je to diskusija da zato što ne treba da bude predsednica Vrhovnog kasacionog suda jer poznaje Vučića. Pa poznajem ga ja 30 godina, pa šta onda? Poznavao sam razne ljude i onda? Kakav je to bezobrazluk, na kraju krajeva da kažem? Kaži da nije dobar sudija, a nije tako, nego poznaje ovog. Pa šta ako poznate. Valjda i treba da poznate. Ne razumem. Zato vam govorim. Zato ovo ponavljam – moramo da se uzmemo u pamet. Ostavimo stranke. Nije pravosuđe stranka. Moramo da odaberemo ljude koje ćemo 30 godina ne trpeti nego poštovati. Sada trpimo ono što je bilo 2009. godine. Kad sam god pitao njih, pa to je, kažu, Miki Rakić stajao iza toga zato što Miki Rakić umro. Da je živ verovatno bi bio neko drugi. Kažem vam i ponavljam, Socijalistička stranka će glasati u danu za glasanje za sve ovo uz pozdrav tužiocu Lopušini koji odlazi, ali mi nećemo glasati, nećemo hteti da prođemo još jednom kroz torturu koju nam je DOS napravio i to više nećemo trpeti. Mi tražimo nezavisno pravosuđe, gospodsko pravosuđe. Tužilac, sudija kada prođe ulicom da ljudi skidaju kape što ga vide. To je tajna uspeha pravosuđa. Bez toga pogledajte, svi smo mi lepo i pristojno obučeni, sudijske plate su veće nego poslaničke, ali su male. Uslovi za rad su loši. Sve to mora da se uradi. Ne znam šta je hitnije osim ove korone od toga. Da završim, da ne trošim 20 minuta jer nema potrebe. Pametnom čoveku i muva je muzika. Toliko sam i hteo da kažem. Želim da pozdravim ulazak ovih sedam sudija i neka im je Bog na pomoći i neka im je sa srećom. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku Poslaničke grupe SPS. Reč ima ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam uvažena predsedavajuća. Uvaženi gospodine Pantiću, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo odluke koje se odnose na pravosudne funkcije i kada na dnevnom redu imamo odluke koje se tiču imenovanja ili razrešenja pravosudnih funkcija mi se u parlamentu pozabavimo ne samo kandidatima već i nekim opštim temama, stvarima koje treba menjati, ali svakako i sumiranjem rezultata koji su u oblasti pravosuđa postignuti. Takođe, primećuje se i da je javnost zainteresovana za ova pitanja jer naše diskusije uvek odjeknu u javnosti, naravno kod građana koji žele da u Srbiji postoji stabilan pravosudni sistem kritike na naše diskusije su pozitivne, dok u raznim medijima koje finansiraju tajkuni, koji sebe nazivaju opozicijom ili delom opozicije, kritike su negativne i uvek usmerene ne samo protiv narodnih poslanika već i protiv potrebe da naš pravosudni sistem učvrstimo, onda ga modernizujemo i da ga približimo građanima, što je svakako jedan od prioriteta u radu Vlade Republike Srbije. Naravno, često se jave i oni koje ovde pomenemo, oni koji su u sukobu interesa, koji su istovremeno i sudije i članovi Udruženja, članovi upravnih odbora, nevladinih organizacija, gosti u političkim emisijama, oni koji zarad svoje pozicije, para ili uticaja igraju na dva koloseka, naravno ne mareći da li na taj način narušavaju ugled sudijske funkcije koju obavljaju ili čak dovode u pitanje odluke koje donose. Odredbe Zakona o sudijama po ovim pitanjima su jasne. Sudija ne sme biti član političke partije, niti politički delovati na bilo koji način, baviti se bilo kojim javnim ili privatnim plaćenim poslom, niti pružati pravne usluge ni davati pravne savete uz naknadu. Sa sudijskom funkcijom nespojive su i druge službe, poslovi i postupci koji su suprotni dostojanstvu i nezavisnosti sudije ili štete ugledu suda. Dovedena je u pitanje i nepristrasnost u donošenju odluka, jer šta ako je u predmetu u kome je on sudija član istog udruženja, punomoćnik stranke u postupku. Dovedena je u pitanje i nezavisnost, jer niko od nas ne zna da li finansiranje sudije kroz nevladinu organizaciju utiče na njegovo odlučivanje u konkretnim predmetima. Kolega Veroljub Arsić me je podsetio, na jednoj od prethodnih sednica je o tome govorio kako se jedan takav stručnjak odnosi prema narodnim poslanicima i Narodnoj skupštini, pa ću vas ja podsetiti šta je sudija Majić rekao. Kaže za Narodnu skupštinu, citiram - to je očigledno postalo jeftina zabava, pokazalo se da nema kodeksa ponašanja u Skupštini, itd. A zašto je to rekao? Osim što je nepristojan, ja bih rekla i vređa one koje biraju njegove kolege zato što smo sebi dali za pravo da kažemo svoje mišljenje, da kažemo svoje mišljenje i o tome na koji način sudije rade svoj posao, ali da kažemo i svoje mišljenje i na koji način se odnose prema građanima i šta je to možda i šta bi trebalo menjati. Dakle, pre svega smo pružili ruku odavde sa ovog mesta, da radimo zajedno na popravljanju stanja u našem pravosudnom sistemu. Sa druge strane, postavljam pitanje - da li priliči sudiji Apelacionog suda da umesto da se trudi da u granicama svojih nadležnosti radi na popravljanju efikasnosti i ekonomičnosti postupaka, on insistira na tome kako smo svi bliži krahu pravne države? Da li smo mi krivi ili možda povredili kodeks, ako kao narodni poslanici komentarišemo nezavisnost i nepristrasnost, na koje su sudije obavezane zakonom, da vas podsetim. Dakle, obavezane zakonom. A da pri tom jedan sudija komentariše na koji način će narodni poslanici glasati ili kako bi trebalo da glasamo za neke predloge zakona. Podsetiću vas da je sudija Majić bio protiv tzv. Tijaninog zakona kojim se inkriminišu najteža krivična dela izvršena prema deci. Ako pogledamo šta je on uradio da se kod nas popravi stanje u pravosuđu, da se stavi akcenat na postojanje pravne države, koji je njegov doprinos kao sudije više instance suda koji preispituje odluke osnovnih sudova, daću vam jedan konkretan primer doprinosa srpskom pravosuđu. To je presuda kojom je oslobođen počinilac krivičnog dela obljube nad maloletnim licem, devojčicom koja je imala 13 godina, sa obrazloženjem da su polni odnosi sa decom kod pripadnika romske nacionalnosti prihvatljivi i kolike su štete nastale ili kolike su štete mogle da nastanu zbog donošenja takve presude zbog obrazloženja koje opravdava izvršenje teškog krivičnog dela sa aspekta prihvaćenosti u jednoj nacionalnoj manjini. Da li to znači da je položaj te nacionalne manjine u Srbiji gde su svi građani jednaki i gde ćemo se uvek truditi da svi građani i budu jednaki, ne samo loš već i osuđen na nipodaštavanje na pogrešnu primenu zakona ili na neravnopravnost? Da li to znači da je Srbija mogla da snosi posledice i finansijske prirode, ako bi neko pokrenuo postupak pred međunarodnim institucijama? Na kraju, da li bi to značilo da deca na podležu posebnoj zaštiti u našem pravnom poretku? Godine 2016. sudija Majić kaže - politika upravlja srpskim pravosuđem, 2021. godine kaže - opasne su veze političara i sudija. Kako bi bilo da se vratimo na period kada je on napredovao, da vidimo odnos između sudija i politike u to vreme? Ako pogledamo iz biografije sudije Majića, koja je dostupna javnosti, pa dajem sebi za pravo da je komentarišem, njegovo karijerno napredovanje išlo je od pripravnika u Tužilaštvu preko Prvog opštinskog suda u Beogradu, do napredovanja posle petooktobarske revolucije. Zvanje doktora nauka stekao je 2008. godine, a da utisak bude jači, odbrani njegove disertacije prisustvovala je i Snežana Malović, veliki reformator srpskog pravosuđa, kako je sebe tada nazivala i tadašnji ministar pravde. U čuvenoj seči sudija, koja je zapravo bila cilj reforme pravosuđa, sudija Majić je napredovao i direktno je izabran u Apelacioni sud i to ni manje, ni više nego u Odeljenje za ratne zločine. Dakle, to je dobar primer odnosa politike i pravosuđa kada neko ko nema dana radnog staža u okružnom, odnosno sada Višem sudu, neko ko nije imao nijedan postupak po žalbi, preskoči mnogo svojih kolega, mnogo kvalitetnih kandidata koji ispunjavaju uslove i ode da bude sudija Apelacionog suda u Beogradu. Godina 2013. podsetiću vas, ostala je upamćena po presudi koja je uzdrmala javnost, kad su se i stručna i nestručna javnost pobunile, a kada su se građani Republike Srbije još jednom razočarali u pravosuđe u koje su već imali poljuljano poverenje, doneta je odlukom kojom se 11 članova zločinačke Oslobodilačke vojske iz Gnjilana pušta na slobodu. Oni su 1999. godine počinili krivično delo ratni zločin protiv civilnog stanovništva, kada je svirepo ubijeno 80 ljudi, a zarobljeno 260 ljudi. Optužba je obuhvatala mučenja, silovanja, telesna povređivanja, ubistva i pljačkanja imovine. Zverstva su činjena prema Srbima i prema drugom nealbanskom stanovništvu. Sve su to doprinosi sudije Majića pravnom sistemu naše zemlje i verovatno ćete se složiti samnom, bolje da ih nije bilo. Kao veliki stručnjak i apolitičan sudija, nezavistan od uticaja politike, on je zaslužio prošle nedelje i naslovnu stranu NIN-a i dve strane u kojima se naravno, pre svega žali na narod, na svoje kolege, na pravosuđe, na opasne veze ponovo između sudija i politike, iako to radi kao predstavnik jedne političke skupine koja u našoj zemlji sebe naziva opozicijom ili delom opozicije. Iznosi stavove koji su političke prirode i komentare koji i te kako rekla bih, dovode u pitanje njegov profesionalizam. Kada govorimo o tom profesionalizmu, ja se iskreno nadam da kandidati koje ćemo biratiu danu za glasanje, žele bar da odgledaju neku sednicu Narodne skupštine na kojima mi vrlo često govorimo i o njihovoj nezavisnosti i o efikasnosti i o svim drugim osobinama koje bi trebalo da budu osobine sudija koje će sprovoditi pravdu u našoj zemlji. Nažalost, prinuđeni smo još uvek da trpimo tekovine DS. To su ti kadrovi koji misle da su bogom dani da budu sudije, da su uvek pozvani da izraze svoju želju koju funkciju bi želeli da vrše. To su ti kadrovi koji misle da su jači od prava, pravde i zakona i koji misle da kao sudije imaju prava da koriste politički uticaj radi zadovoljenja svojih ličnih interesa ili interesa političke partije koja ih je za sudije ili tužioce predložila. U jedno smo sigurni, mnogo je vremena potrebno da se pravosuđe u punom kapacitetu vrati na pravi kolosek, da se oporavi od nazovi reformi i od ovakvih kadrova, između ostalog o kojima sam i danas govorila. Srpska napredna stranka je došavši na vlast preuzela i odgovornost i za pravosudni sistem i do sada smo pokazali da činimo sve što je u našoj moći da najpre postupci i procedure budu u skladu sa zakonom i da se sprovode u skladu sa zakonom. Osim toga, počeli smo da radimo i na infrastrukturi, na popravljanju uslova u kojima rade nosioci pravosudnih funkcija koji su ranije bili katastrofalni. Navešću primer, recimo, Kragujevca koji će dobiti savremenu palatu pravde na oko 25.000 kvadrata gde će biti smešteno 11 pravosudnih organa sa preko 800 zaposlenih, ali i primer Niša, gde će se u bliskoj budućnosti prvo Prekršajni, pa onda i Osnovni, Viši i Privredni sud preseliti u kompleks na prostoru kasarne „Filip Kljajić“ koja će biti renovirana i dograđena kako bi svi pravosudni organi bili na jednom mestu. Sudije dele pravdu, presuđuju i uspostavljaju ravnotežu kada je povređeno neko pravo, rešavaju sporove i donekle i poremećaje u društvenim odnosima i vrše važnu ulogu u funkcionisanju jednog demokratskog društva kakvo danas postoji u Srbiji. Mi smo sa predstavnicima pravosuđa na zajedničkom zadatku. To moramo da shvatimo i da prihvatimo, da obezbedimo da sudstvo bude nezavisno, nepristrasno i efikasno, pre svega kako bi građani Republike Srbije bili zadovoljni, jednaki pred zakonom u ostvarivanju svojih prava. Sudije, sa druge strane, moraju biti kompetentne, dostojanstvene, stručne, sa visoko razvijenim moralnim osobinama i određenim integritetom i o tome moraju da brinu sami, ali je i naša dužnost da brinemo o tome kada biramo u parlamentu sudije koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju ili kada biramo predsednike sudova. Ugled svakog sudije čini ugled našeg pravosuđa kod nas, ali i u međunarodnoj zajednici i na svima nama je da o tome brinemo. Već sam mnogo puta u plenumu govorila o razlici u odnosu prema pravosuđu do 2012. godine i posle toga kada je SNS preuzela vlast. Danas želim da pomenem i neke druge oblasti. Svoje današnje obraćanje želim da završim rezultatima, jer to je ono što stoji iza predsednika Aleksandra Vučića, iza Vlade Srbije i iza svih nas koji smo delegirani od strane SNS da radimo, da gradimo Srbiju i da građanima stojimo na usluzi. S obzirom na situaciju u kojoj se ceo svet nalazi poslednjih godinu i nešto dana, pa i naša zemlja, želim da apelujem na sve građane da se vakcinišu, da vode računa o svom zdravlju i o zdravlju sebi bliskih ljudi kako bismo uspeli zajedno da steknemo kolektivni imunitet i da sačuvamo zdravlje nacije. Previše je ljudi, složićete se, izgubilo život ili svoje roditelje ili svoje prijatelje. Ono što mi danas imamo jesu svi uslovi koji su nam potrebni da brinemo o svom zdravlju. Imamo respiratore, imamo lekove, imamo dve nove bolnice za četiri meseca, sada već neko vreme imamo vakcine, i to da biramo kojom ćemo se vakcinisati. Mislim da je pametno da svi građani to iskoriste kako bismo se što pre vratili normalnom životu u kome ćemo moći bez brige da se družimo i krećemo, ali i da damo svoj doprinos u očuvanju ekonomije i privrede. Meni je jasno da mnogi u ovom trenutku nisu zadovoljni. Već nam se čini da sve ovo sa epidemijom predugo traje. Mladi ljudi hoće u kafiće, vlasnici kafića i kafana hoće da rade, to je nešto najnormalnije, to je izvor prihoda za njihove porodice. Sve je to očekivano, ali vas pozivam da malo više pazimo, da nosimo maske, da držimo distancu, da se vakcinišemo, da pazimo jedni na druge kako bi broj zaraženih i preminulih bio manji. Mnogo toga je i do nas samih, ne krivim nikoga, niti kritikujem bilo koga, sve smo dali u sebi u borbi protiv nepoznatog virusa koji je neretko smrtonosan, ali uvek moramo bolje. Iza svih nas stoji država, stoji jak zdravstveni sistem koji se nije raspao iako je kao zdravstveni sistemi u celom svetu verovatno mnogo puta bio na ivici, stoje lekari i sestre koji su već godinu dana u skafanderima, stoji budžet Republike Srbije koji može da podnese gubitke, ali može, i pokazali smo da je moguće, da pruži i pomoć u vidu jednokratnih davanja pomoći privredi, vitaminima za penzionere, ali u isto vreme i nastavak izgradnje puteva, pruga, mostova, bolnica, itd. Zato vas sve molim da čuvamo ono što imamo da bi nam duže trajalo i da bismo imali osnovu za nove uspehe i rezultate, za bolju budućnost Srbije i svih nas u njoj. Nećete mi zameriti što sam iskoristila ovo javljanje da, eto, govorim i o nekoj temi koja nas tišti, kažem, zadnjih godinu i više dana i o kojoj moramo svakodnevno da mislimo iako svakoga dana mislimo i kako da popravimo situaciju koja se tiče naše ekonomije, naše privrede, pa i našeg pravosudnog sistema. Na samom kraju dozvolićete mi da se malo detaljnije pozabavim i kandidatima o kojima imamo prilike da danas govorimo. Ne bih želela da govorim o biografijama konkretnih kandidata, ali želim da navedem neke kandidate za koje predlažem osporavanje i predlažem da se posebno glasa o kandidatima. To su sledeći kandidati: za sudiju Osnovnog suda u Somboru – Jelena Kosović, za sudiju Osnovnog suda u Novom Pazaru – Munir Jusović i Aladin Madžović, za sudiju Osnovnog suda u Požarevcu – Mirjana Lukić. Dakle, predlažem da se o ovim kandidatima posebno glasa u danu za glasanje. zahvaljujem vam se na pažnji.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, ukoliko bude potrebe, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese odluke iz dnevnog reda ove sednice. Pošto u sistemu nema više prijavljenih ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Takođe, na samom početku želim da svim muslimanima ovaj mesec Ramazan, koji je nastupio od sinoć, bude sretan i da ga ispostimo u rahatluku, miru, toleranciji i razumevanju svega onoga što poruke ramazana predstavljaju. Ono što je važno kada donosimo odluke o sudijama koje se postavljaju prvi put na određenu poziciju jeste činjenica da mi tek na osnovu procena i predloga trebamo formirati mišljenje o nečemu što će biti daleko sežnijih posledica po naše sudstvo i društvo u celini. Dakle, biramo mlade ljude, dajemo im šansu da se pokažu koliki su, da li su, u kojoj su meri profesionalci i u kojoj meri će obnašati nezavisno, časno, pošteno i stručnu poziciju za koju su konkurisali. Zato je vrlo važno da imamo što potpunije slike o svim ovim kandidatima koji su predloženi i da te slike jednostavno budu što je moguće preciznije kako bismo mogli oformiti mišljenje koje će na adekvatan način potkrepiti ili nam dati priliku da donesemo ispravnu odluku. Naravno, na ovom spisku je četvoro sudija koji se biraju na sudijsku funkciju u Osnovnom sudu u Novom Pazaru. Dobro je što je tih četvoro sudija na neki već prisutno u pravosudnom sistemu, da su prošli kroz različite obuke, da su već radili kao pripravnici ili kao pomoćnici sudija. Dakle, već su poznati široj javnosti tog kraja i njihova stručnost je na neki način već testirana. Tako da, vrlo je važno da imamo taj kontinuitet i važno je da svi ovi mladi ljudi koji dolaze i koji trebaju da stupe na ove pozicije zamene sve one ljude koji su na mnogo načina bili involvirani u političke, a neki nažalost i u neke druge procese koji nisu bili na opštu korist stanovništva, a vrlo često su nanosile štetu mnogim građanima u individualnom, ali i u kolektivnom smislu prilikom različitih vrsta koruptivnih radnji. Zato je vrlo važno da i ovoga puta budemo obazrivi prilikom izbora svih sudija, naravno i da budemo ti koji će dati šansu mladim ljudima, ali im uvek podvlačiti ovu činjenicu da oni imaju priliku da izleče ovo društvo od raka rane korupcije, da izleče ovo društvo od svih drugih uticaja na sudstvo i da na taj način budu svetionici pravde, poštenja, dostojanstva i prosperiteta ka budućnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Preostalo vreme za vašu poslaničku grupu, tu ste negde na polovini. Reč ima narodna poslanica Danijela Veljović.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi gospodine Pantiću, koleginice i kolege narodni poslanici, u demokratskom uređenom društvu sloboda nije apsolutna, ona je ograničena obavezama i odgovornošću svakog pojedinca i to je ono zapravo što čini suštinu vladavine prava. Ne postoji idealan, savršen zakon, samim tim ne postoji ni idealan sistem, ali pre svega da bi zakon bio dobar on mora da se primenjuje, nedvosmisleno, jasno, jednak za sve. Na taj način stvaraju se jake institucije, a jake institucije čine jaku državu. I sud i tužilaštvo su državni organi i deluju u javnom, a ne u privatnom interesu. Sud je nezavisan i samostalan, dok je tužilaštvo samostalno, ali ne i nezavisno. Pravila po kojima postupa tužilac jasno su definisana zakonom i tu nema mesta improvizaciji. Tužilaštvo ne može da oslobodi ili da osudi, njegova najvažnija uloga je da preduzme krivično gonjenje okrivljenih lica. On ne sudi, već utvrđuje činjenice, prikuplja dokaze, rukovodi predistražnim postupkom. Tu dolazi do izražaja njegova ta zavisna uloga, jer u ovoj fazi veoma je važna operativna saradnja sa MUP-om, koja mora biti efikasna, konstruktivna, nesumnjivo jasna. Sada kada je država krenula u odlučnu borbu protiv organizovanog kriminala naročito su značajne uloge tužilaštva, ali i policije. Važna i značajna vest i korak napred ka rešavanju u oblasti pravosuđa je svakako inicijativa o promeni Ustava. Skupštinski odbor za ustavna pitanja je pozvao predsednika Vlade na sednicu na kojoj će se razmatrati inicijativa promene Ustava u oblasti pravosuđa, za šta je svakako potreban jedan društveni konsenzus, kao i spremnost da se vodi dijalog i široka rasprava. Nisam želela da govorim o predlogu prestanka funkcije javnog tužioca, jer je u pitanju proceduralna stvar. Što se tiče izbora sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, smatram da je njihov izbor jako značajan, jer se mora imati u vidu da upravo u osnovnim sudovima najveći broj je krivičnih predmeta. Svakako, predsednici sudova su ti koji donose jasan sud detaljnom analizom koji su to kandidati najbolji i koji kandidati zaslužuju da budu izabrani sa liste. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Kralj. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi sudija Pantiću, dame i gospodo narodni poslanici, prva tačka dnevnog reda o kojoj danas odlučujemo jeste prestanak funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Smederevu gospodina Dragana Lopušine i iskoristiću priliku da mu čestitam navršenje radnog veka, što je i razlog za prestanak funkcije. Apelovaću na njegove kolege da ga na adekvatan način isprate u penziju, naravno, uz poštovanje svih epidemioloških mera. Želim mu da provede lepe penzionerske dane, a kao što je advokat Fila već rekao, ukoliko se odluči za bavljenje advokaturom i ukoliko bude primljen u Advokatsku komoru želim mu uspeha i na novom poslu. Što se tiče druge tačke dnevnog reda, odnosno izbora novih sudija, pročitala sam negde, čini mi se, u nekom od zvaničnih izveštaja, da je priliv novih predmeta povećan za oko 25%, dok rast ukupnog broja sudija dostiže nešto manje od 19%, što znači da proširivanje kadrovskih kapaciteta našeg pravosuđa nije u potpunosti usklađeno sa potrebama građana za sudskom zaštitom i zato smatram da je izuzetno dobro što u ovom skupštinskom sazivu veoma često na dnevnom redu imamo izbor novih sudija, za koje verujem da će ne samo time što će preuzeti deo posla, već i jednom posebnom ažurnošću i efikasnošću, koja se i može očekivati od novoizabranih sudija, doprineti efikasnijem radu naših sudova, kao i ostvarivanju prava naših građana na suđenje u razumnom toku, što je i uslov da bi se suđenje moglo smatrati pravičnim. Naravno, poručujem im da nakon stupanja na funkciju, ukoliko budu izabrani, sa svoje strane strogo poštuju procesne rokove i da uvek kada primete da ukoliko stranke opstruišu postupak i odugovlače ga, da koriste ovlašćenja koja imaju u pogledu procesne discipline, a sve to kako bi imovinskopravni sporovi bili završavani u razumnom roku, posebno porodični sporovi, radni sporovi, kako bi u razumnom roku nevini bili oslobođeni, a krivi osuđeni. Mislim da su to zahtevi pravne države. Ovo posebno naglašavam, ne samo zato što prekoračenje razumnog roka za okončanje postupka košta državu, već i zato što građani često kada čuju koliko postupci uglavnom traju, negde izgube želju da štite svoja prava. To je negde i opštepoznata stvar, ali zbog koje moramo unapređivati efikasnost suđenja, jer pravda mora biti dostupna našim građanima. Građani moraju da znaju da je suđenje u razumnom roku njihovo pravo. Podsetiću ih da je na snazi Zakon o zaštiti suđenja u razumnom roku, da uvek kada osete da je taj razuman rok prekoračen imaju pravo na podnošenje prigovora radi ubrzanja postupka, da imaju pravo na žalbu i ukoliko bude utvrđeno da je njihovo pravo povređeno, imaju pravo i na pravično obeštećenje. Najčešće je to naknada neimovinske štete, čini mi se da je iznos negde od 300 do 3.000 evra. Ovo govorim zbog građana koji sada gledaju ovu Skupštinu, eto, da ih podsetim na mogućnosti koje im stoje na raspolaganju u zaštiti njihovog prava na efikasan sud. Tu je svakako i ustavna žalba koju mogu koristiti po okončanju postupka. Još jedna stvar koja je opštepoznata, a to je preterano dugo trajanje radnih sporova koji su inače po zakonu hitni, jer se tu rešava o egzistencijalnim pitanjima i oni se moraju prema zakonskom tekstu rešiti u roku od šest meseci. Mi hvalimo novosadski sud zato što je prosečno trajanje radnog spora pred njim dve godine, dok je u drugim sudovima prosečno trajanje oko pet godina i na tome se mora raditi. Hoću da kažem još jednu stvar na koju su u prethodnom skupštinskom sazivu socijalisti već ukazivali, a to je protivrečnost koja postoji između Pravilnika o vrednovanju rada sudija i Zakona o parničnom postupku. Čini mi se da prema tom Pravilniku sudija se ocenjuje kao izuzetno uspešan, odnosno da izuzetno zadovoljava kriterijume ukoliko najveći procenat svojih odluka donosi u roku od 30 dana, a ostale u roku od 90. Mislim da to nije u saglasnosti sa Zakonom o parničnom postupku koji kaže da je rok za izradu odluke osam dana, uz izuzetak u složenim predmetima gde je 15, možda bi tu trebalo izvršiti usklađivanje. U svakom slučaju, ne krivim i ne možemo kriviti za ta kašnjenja samo sudije. Pomenula sam da često i stranke doprinose dugom trajanju postupaka. Na prošloj sednici smo pričali o masovnim tužbama koje su opteretile sudove. Mislim da je najvažnije da je država tih problema svesna i zato mi je drago da su najavljene izmene Zakona o parničnom postupku koje bi trebalo da doprinesu efikasnosti suđenja. Najavljena su i informatička unapređenja u pravosuđu koja bi trebalo da olakšaju rad sudova, kao i komunikaciju građana sa sudovima, pošto učinilo mi se da elektronski podnesci u praksi baš i nisu zaživeli. Mislim da su to pozitivne stvari koje svakako moramo da pohvalimo. Ono što je takođe neophodno da bi suđenje bilo pravično jeste i nezavisan sud i tu garanciju moramo jačati. U tom kontekstu su i predložene promene u Ustavu u delu koji se odnosi na sudove i javna tužilaštva. Dakle, taj predlog je od strane Vlade podnet Narodnoj skupštini i takve promene su sa stanovišta evrointegracija i sa aspekta usklađivanja našeg prava sa pravom Evropske unije neophodne. Ja sada ne želim da prejudiciram konkretna rešenja, to će tek biti predmet diskusije, ali smatram da ne postoji niti jedan jedini razlog da mi u bilo kojoj oblasti, pa ni u oblasti pravosuđa, budemo ispod evropskog nivoa i ispod evropskih standarda, kada smo, evo, u trenutno najosetljivijoj oblasti, mislim na vakcinaciju, ispred. Pokazali smo da možemo. Svakako, smatram da najvažniji razlog zbog koga Ustav treba da se promeni jesu interesi naših građana i pravo naših građana na nezavistan i nepristrasan sud i da je neophodno eliminisati svaku mogućnost uticaja na sud i na njegove odluke. Ono što želim da kažem jeste da sa zahtevima EU moramo da budemo oprezni. Predsednik Narodne skupštine, Ivica Dačić, sinoć je u emisiji „Ćirilica“ i govorio o tim pokretnim ciljevima koje EU postavlja pred zemlje koje pretenduju na članstvo, u smislu da se zahtevi često menjaju, proširuju, postavljaju se novi i zemlje koje žele da postanu članovi jure ka njihovom ispunjenju, a od napredovanja u evrointegracijama ništa. O tome svedoči i primer Crne Gore, koja je uvela evro kao valutu, koja se učlanila u NATO, koja je priznala jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova, uvela sankcije Rusije, eno, razrešava ministre čije se izjave ne sviđaju zapadu i mislim da su uradili sve škakljive poslove koji su od njih traženi, pri čemu ne vidim da su napredovali u evrointegracijama, a što je još gore, ne vidim ni da njihovi građani imaju benefite od toga. Ovo govorim zato što to treba da bude pouka nama, pouka da sve promene propisa koje se donose moraju biti u interesu naših građana, pa tako i promene Ustava moraju biti u koleraciji sa pravom naših građana na nezavistan sud i ići u smeru jačanja te nezavisnosti. Do tih ustavnih promena, uz postojeće ustavne mehanizme i uz postojeće garancije, sudije, posebno ove novoizabrane, kao i sudije koje su već na stalnoj sudijskoj funkciji, moraju da očuvaju svoju nezavisnost, jer znamo da nezavisnost ima dve dimenzije, ona nije samo institucionalna, već zavisi od personalnih svojstava i moraju da ostanu otporne na svaku vrstu uticaja, podsticaja, da budu gluvi na svaku molbu, sugestiju, lobiranja i slično. Mi verujemo da su kandidati koji se danas biraju dostojni, stručni, osposobljeni, prihvatamo preporuku Visokog saveta sudstva i podržaćemo kao poslanička grupa SPS njihov izbor. Od njih ne očekujemo ništa, ovu podršku koju će danas dobiti mogu da zaborave. Dakle, mi smo na stanovištu da nikakav politički uticaj na sudije ne treba da se vrši. Jedino što očekujemo jeste da slepo poštuju Ustav, zakon i sve propise koji obavezuju sve nas. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Dubravki Kralj. Reč ima narodna poslanica Nevena Veinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažene kolege narodni poslanici, poštovani predstavniče Visokog saveta sudstva i poštovani građani Republike Srbije, danas je pred nama Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Kada govorimo o ovako važnoj temi i ovako važnoj funkciji, prvo što treba da napomenemo jeste da se sudije danas biraju u skladu sa zakonom u ovom visokom domu, da narodni poslanici imaju biografije predloženih kandidata i da uz biografije predloženih kandidata imamo mišljenje Visokog saveta sudstva o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata za ovako važnu funkciju. Nezavisnost i nepristrasnost sudstva predstavljaju okosnicu vladavine prava i omogućavaju jednaku pravnu zaštitu za sve građane naše zemlje. Nezavisno sudstvo građanima pruža zaštitu prava i sloboda koja su im garantovana Ustavom i zakonima i zato je izuzetno važno ko obavlja sudijsku funkciju i na koji način to čini. Kada govorimo o pravosuđu, ne možemo a da se ne osvrnemo na katastrofalnu reformu pravosuđa sprovedenu 2009. godine, za vreme vlasti Demokratske stranke, zato što posledice koje je imala ta katastrofalna reforma osećamo i danas. Te 2009. godine reforma pravosuđa rezultirala je nezakonitim otpuštanjem preko hiljadu ljudi, 800 sudija i preko 200 tužilaca, koji su po mišljenju Visokog saveta sudstva bili nedostojni funkcije, a to znači da je hiljadu ljudi ostalo na ulici, bez posla, a taj potez, odnosno ta reforma pravosuđa državu Srbiju odnosno građane Republike Srbije kasnije košta 44 miliona evra. To je rezultat reforme pravosuđa sprovedene za vreme vlasti Demokratske stranke. Jedini kriterijum za izbor sudija u to vreme bila je politička podobnost, ne nečija stručnost, ne nečiji kvaliteti, već politička podobnost, zato što su se sudije birale po opštinskim i gradskim odborima Demokratske stranke, po nahođenju visokih funkcionera. Nažalost, pravosuđe je samo jedan mali deo onoga što su oni uspeli da u unište. Uspeli su da devastiraju celu zemlju, pozatvarali su sve fabrike, uspeli su da bez posla ostave 400 hiljada ljudi i tako ovu zemlju dovedu do ivice propasti. Građanima Republike Srbije je tada ostalo da se pitaju gde je sav njihov novac, gde je novac iz budžeta Republike Srbije koji je namenjen razvoju ove zemlje i gde je novac kada se ništa ne gradi, ništa se ne investira i ništa se ne ulaže? Evo, dragi građani, došli smo do odgovora. Klupko se odmotalo i malo po malo, mi smo došli do 53 računa u 17 država na kojima Dragan Đilas ima 68 miliona dolara. To je teško i zamisliti takvu cifru od 68 miliona dolara. To su rezultati rada Dragana Đilasa. Znači, dragi građani, vaš novac je završio ne elitnim lokacijama, u poreskim rajevima, i u kapitalnim ulaganjima, ali ne u kapitalnim ulaganjima u škole, vrtiće, bolnice, domove zdravlja i auto-puteve već u kapitalnim ulaganjima Dragana Đilasa u stotine kvadrata nekretnina u krugu dvojke, u luksuzna putovanja i još luksuznije automobile. Na svu sreću Srbija danas ide pravim putem, a ne putem propasti. Dolaskom SNS na vlast započete su teške reforme i sprovede su teške ekonomske reforme koje su dale rezultate i zato je Srbija danas apsolutni lider u regionu. Srbije je uprkos korona krizi ne koja je zadesila samo Srbiju već je zadesila ceo svet, uspela da bude prva u Evropi u privlačenju direktnih stranih investicija, da ima najmanji pad BDP u Evropi. Uspeli smo da budemo među prvima u Evropi po broju vakcinisanih i da se izborima, ali lavovski da se izborimo za nabavku vakcina i te vakcine nesebično podelimo i sa Bosnom i Hercegovinom, i sa Severnom Makedonijom, i sa Crnom Gorom. Pored svega toga u budžetu imamo dovoljno novca da gradimo nove škole i vrtiće, nove parkove, imamo dovoljno novca da gradimo nove auto-puteve, nove domove zdravlja i nove bolnice. To su rezultati rada SNS i predsednika Aleksandra Vučića. Da se vratim na izbor sudija, verujem da je mišljenje Visokog saveta sudstva koje je priloženo uz biografije predloženih kandidata najiskrenija preporuka da će kandidati svoj posao, odnosno funkciju obavljati časno, pošteno, verno Ustavu i etičkom kodeksu sudija. Zato što, nažalost danas postoje sudije, koje se vrlo rado oglušuju o taj etički kodeks, vrlo rado se slikaju za naslovne strane časopisa, gostuju po emisijama na tajkunskim televizijama, a još se ređe bave dnevno političkim temama, dok na svom radnom mestu, u sudnici, donose skandalozne presude, o kojima smo imali priliku da čujemo, malopre od koleginice Žarić Kovačević. Na svu sreću, takvih sudija, danas zaista je malo u Srbiji, zato što većina sudija svoj posao obavlja časno i pošteno, a u veri da će i predloženi kandidati svoj posao, svoj poziv i funkciju obavljati u skladu sa svim moralnim načelima, u skladu sa Ustavom, zakonom, odgovorno, pošteno i časno. U danu za glasanje podržaću Predlog kandidata, kao i ostatak moje poslaničke grupe, Aleksandar Vučić – Za našu decu. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Neveni Veinović. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajuća. Uvaženi gospodine Pantiću, predsedniče VSS, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače, ovde u skupštini predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu. Ja sam uvek, kao i do sada govorio i podržavao predloge zakona, koje su bile interes svih građana Srbije, gde sam tražio da akcenat, poboljšanje života, uslovi života, svega onoga bude za one ljude koji žive na selu i od sela, koji žive na jugoistoku Srbije, koji žive i u rubnim područjima Srbije i ja očekujem da ćemo u narednom periodu svi na tome raditi. Današnjeg dana, kada govorimo o Predlogu ovih sudija, koji se biraju po prvi put, ja verujem u ispravnost donošenja ove odluke, zato što VSS, koji predstavlja uvaženi, gospodin Pantić, koji je čovek sa juga, iz Niša. Posebno pozdravljam sve vas, jer kada gledam vas, gledam i pošten rad i sve ono što je bitno da se radi u ime naroda i po zakonu i po Ustavu Republike Srbije. Mislim da je ovo potrebno da uradimo. Svi oni podaci koje smo dobili o ovim kandidatima, to su odlični kandidati i mislim da ću za ovo sigurno glasati, zato što je to potrebno i zato što to iziskuje potrebu da se radi brže i bolje u interesu svih građana, da sudski procesi traju kraće, da to bude sve onako kako treba. Inače, ja ću pomenuti nekoliko stvari koje su bitne za nas, koji živimo u tim malim sredinama. Svedoci smo da veliki broj opština, koje nemaju sudove, ni osnovne sudove, nemaju sudske jedinice, nemamo čak ni sudeće dane, a imamo problema da veliki broj naših poljoprivrednih proizvođača, koji žive u našim selima, imaju potrebe da odu do suda. To sam i ranije govorio, to ću govoriti i sada, znači bilo bi dobro da u tim našim sredinama, jedan od takvih jeste i Svrljig, da se obezbede makar ti sudeći dani, da mogu naši ljudi, koji dolaze iz tih daljnih sela, nemaju prevoz, plaćaju taksi, i dođu do suda u Niš, ili neko drugo mesto, gde se nalazi osnovni sud i tamo ima se odloži ročište za neki dan, odnosno neki mesec. Tako oni, i ako su u veoma teškoj situaciji, oni toko još teže uspevaju da završe svoje poslove. Zbog toga vas pozivam, da u okviru svojih nadležnosti, zajedno za predsednicima sudova, da se omoguće ti sudeći dani i da se omogući lakši dolazak, naših sugrađana, gde nema osnovnih sudova, gde nema sudskih jedinica, da mogu završiti one svoje potrebne stvari, zato što je to neophodno. Za kraj, ja bih, kao poslanik USS, svim našim prijateljima, muslimanima čestitao Ramazan, sa željom da ih zdravlje i sreća služe, i da budemo ljudi. Još jednom, ja ću glasati, kao poslanik, za predloge ovih sudija. Hvala još jednom.
Zahvaljujem se, narodnom poslaniku Miliji Miletiću. Vreme vaše poslaničke grupe je potrošeno. Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća. Gospodine Pantiću, danas govorimo o dve, kako bih rekao, najpre kako je koleginica Kralj rekla i proceduralna odluka, a druga se tiče našeg poverenja u odluku VSS, i mi to poverenje svakako imamo, tako da se apsolutno ne dovodi u pitanje naša podrška u danu za glasanje, kada je reč o obe odluke. Ono o čemu želim da danas govorim, jeste nekoliko stvari. Najpre, pravosudni sistem i vladavina prava jesu temelji svakako pravno uređene i demokratske države, kakva Srbija danas i jeste. Pravosuđe je jedan od prioriteta Srbije, na njenom evropskom putu, tako da je prateća primedba i kritike povremeno Evropske komisije, koje se iskazuju u godišnjem izveštaju o napretku Srbije, Vlada Srbije, usvojila, novu nacionalnu strategiju za razvoj pravosuđa i to za period 2020. do 2025. godine, a revidiran je i akcioni plan za pregovaračko poglavlje 23. koji se konkretno tiče, pravosuđa i osnova prava. Nova strategija izrađena je upravo u skladu sa potrebama daljeg jačanja pravne države, boljoj dostupnosti pravde i većoj pravnoj sigurnosti, a istovremeno i ona je dokaz da je Srbija spremna da dalje implementira svoje zakonodavstvo, sa evropskim zakonodavstvom, odnosno da harmonizuje svoje zakonodavstvo, sa evropskim zakonodavstvom. Težimo da se još više približimo evropskim standardima. To približavanje se ostvaruje, kako kroz stvaranje dobrog pravnog okvira, tako i kroz praktičan rad pravosudnih organa i ujednačenu sudsku praksu koja omogućava jednak položaj svih pred zakonom. Dakle, zakon mora biti isti za sve. Pravosudni i javnotužilački organi svojim posvećenim radom, pre svega, stručnošću, dostojnošću, treba da obezbede jedinstvenu sudsku primenu prava i jednakost stranaka u sudskim postupcima, unapređenju stručnosti pravosuđa, unapređenju transparentnosti i dostupnosti pravosuđa, kao i poboljšanje efikasnosti pravosuđa i naravno, institucionalno jačanje suda, što je takođe od izuzetne važnosti. Srbija se u svom procesu pristupanja EU, obavezala na sprovođenje važnih ustavnih reformi o kojima je danas bilo reči, čiji je cilj upravo jačanje nezavisnosti i nepristrasnosti pravosuđa, ali i odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija. Dakle, jedan od zahteva Evrope prema Srbiji kao pretendentu za punopravno članstvo jeste potpuno osamostaljivanje sudske grane vlasti. Reforme pravosuđa u cilju jačanja njegove nezavisnosti i efikasnosti, predstavljaju prioritet u radu Vlade Republike Srbije, predstavljaju prioritet Narodne Skupštine Republike Srbije. Vlada je izradila predlog ustavnih reformi i ne bih da prejudiciram, kako je to i koleginica rekla, kako će izgledati, ali poslala ga je nadležnom odboru Narodne Skupštine. Podsetiću samo da je prošle nedelje održan sastanak ovde u Narodnoj Skupštini, kojem su prisustvovali pored predsednika Narodne Skupštine Republike Srbije, Ivice Dačića, i premijerka Ana Brnabić, i ministarka pravde Maja Popović i predsednici nadležnih odbora na kome je dogovoreno da se krene sa procedurom, kada je reč o ustavnim promenama. I da prosto ne bude zabune u javnosti, veoma često zbog neobaveštenosti, ali čak i zlonamerno neki nazovi, opozicioni lideri, pogrešno prenose ili interpretiraju javnosti informacije o ustavnim promenama, govoreći da se radi o promenama koje zadiru u preambulu Ustava. Dakle, to nije tačno. Jedine promene Ustava koje su za sada predložene, odnose se na pravosuđe, i to je upravo smernica i ispunjenje zahteva EU, da se izbor nosilaca pravosudnih funkcija u svim fazama i za sve nivoe vlasti, vrši upravo unutar samog pravosudnog sistema. Dakle, bez učešća Narodne Skupštine. Ovo podvlačim, s namerom da građanima predočim, šta je stvarni sadržaj do sada predloženih Ustavnih promena, kako bi se izbegle javne manipulacije, od nekih opozicionih krugova, koji uporno nastoje da najavljene ustavne promene prikažu kao podelu vlasti i kao našu nameru da promenimo preambulu, kojom se definiše pozicija KiM, kao nerazdvojivog dela teritorijalnog integriteta Srbije. Pored depolitizacije pravosuđa i jačanja njegove nezavisnosti i u pristupnim pregovorima, vladavina prava jeste, i mora ostati jedan od ključnih ciljeva i to apsolutno nije sporno, kome težimo kao uređena i pravna država, kakva Srbija, danas ponavljam, i jeste. Kada govorimo o vladavini prava i kada govorimo o sugestijama koje dobijamo od strane kroz Izveštaj Evropske komisije, naravno imaju legitimno pravo da imaju svoj stav i mišljenje ali dozvolite im naše legitimno pravo kao predstavnika građana da u parlamentu imamo stav i mišljenje da ga iznesemo. Dakle, kada je konkretno reč o Briselskom procesu Srbija je ispunila sve ono što se od nje očekivalo. Ne postoji ništa što Srbija nije ispunila kao zahtev, kada je reč o Briselskom procesu, ali Srbija u Briselski proces nije ušla da bi bila potcenjena i ponižena, već da bi kroz dijalog došla do kompromisnog i pravičnog rešenja koji će biti prihvatljiv za obe strane, što se nije desilo u slučaju Prištine. Pored toga, trpimo kritike o vladavini prava u našoj zemlji, dok je ta ista vladavina prava narušena upravo u ovom procesu. I nije to šamar, kako bih rekao Srbiji, jer Srbija se pokazala kao pouzdan, siguran i stabilan partner u ovom procesu i to još jednom potvrđuje međunarodni kredibilitet Srbije. Dakle, obaveze koje Srbija prihvati ona ih i realizuje. Ovo je šamar Briselu i Evropskoj uniji, jer se čitav proces vodi pod pokroviteljstvom Brisela i Evropske unije. Sa druge strane, ne sporim pravo evroparlamentaraca da imaju svoj stav, ali opet i mi imamo legitimno pravo da imamo svoj stav, tobože izrazili ozbiljnu zabrinutost zbog obima kontinuiranog političkog uticaja, kako su rekli, na pravosuđe i apelovali na Srbiju da reši nekakve afere koje ja danas ne bih navodio, osim što ću reći da se pominju slučajevi koje je država već razrešila tako što je pohapsila odgovorne, a sa druge strane vrlo interesantno, ne pominju neke ozbiljnije afere koje su u ovom trenutku aktuelne u Srbiji, koje su vidljive, aktuelne, koje su potkrepljene činjenicama i koje će, ubeđen sam dobiti epilog nadležnih organa i nadležnih institucija. Ne sudim, ali sam ubeđen da će doći do epiloga nadležnih organa i nadležnih institucija. Srbija, dakle, vodi beskompromisnu, odlučnu i ne selektivnu borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije, što jeste jedan od šest osnovnih principa i načela na bazi kojih je formirana i konstituisana Vlada Republike Srbije. Srbija je dokazala hrabrost i odlučnost i sve ono što je učinjeno u prethodnom vremenskom periodu, jeste jedan ozbiljan udarac upravo organizovanom kriminalu u Srbiji. Kada neko kaže da ne postoji politička volja, da, postoji politička volja. To se pokazuje delima, ne rečima i postoji jedna sinergija praktičnog delovanja onoga što čini Vlada, što čine resorna ministarstva, ali i normativnog delovanja, ono što čini konkretno Narodna Skupština Republike Srbije, recimo kroz usvajanje, za nas veoma važnog zakonskog predloga, a to je Zakon koji se tiče porekla imovine. Ne znam čemu nervoza kod pojedinaca kada je reč o ovom zakonu, ali mi smatramo da je to zakon od izuzetne važnosti i značaja. Dakle, nije na evropskim parlamentarcima da se mešaju u rad pravosudnih organa, kao ni da daje komentare, a pogotovo ne da protežiraju pojedine opozicione političke stranke, to je naše mišljenje i naš stav u datom trenutku. Srbija je nezavisna država. Legitimitet ovoj Vladi i ovom parlamentu dali su građani na izborima, a ne Evropski parlamentarci jer to i nije njihov posao. Demokratija u Srbiji se ostvaruje na izborima i samo izbori mogu promeniti politički kurs Srbije. Srbija sebi nikada nije dala luksuz da komentariše slučajeve drugih zemalja, jer to predstavlja direktno kršenje prve i osnovne norme u odnosima među državama. Nikada se nije mešala u unutrašnja pitanja drugih država. Podsetio sam pre nekoliko dana, podsetiću to i danas. Kada govore o političkom pritisku na pravosuđe, konkretan primer predsednika Republike. Dakle, na slučaju predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, kome je u januaru mesecu ove godine izrečena presuda da plati 200.000 dinara jednom, nazovite lideru opozicije zbog izrečene uvrede, zbog koga je navodno isti taj nazovite lider pretrpeo duševni bol. E, sada ja postavljam pitanje da li onda možemo da govorimo o bilo kakvom političkom uticaju na srpsko pravosuđe? Kada govorimo o stavovima evropskih parlamentaraca, govorimo o pravosuđu. Nalazimo se u Skupštini, a skupština je najviši organ zakonodavne vlasti, dakle mesto gde mi legitimno izabrani predstavnici građana razgovaramo o alternativama kako da dođemo do najkvalitetnijih zakonskih rešenja koje će biti u najboljem interesu građana, kada, recimo, evroparlamentarci insistiraju na dijalogu sa opozicijom kako bi se iznašla rešenja u korist poboljšanja izbornih uslova izbornog procesa, paradoksalno, stranke na vlasti su prve koje se na pregovore odazivaju, jer za nas dijalog nema alternativu. To smo pokazali i učešćem u razgovorima na Fakultetu političkih nauka sa predstavnicima pojedinih opozicionih političkih stranaka, nevladinim sektorom, pokazali smo i tokom prve faze međustranačkog dijaloga, dakle, pokazali smo da smo zainteresovani da razgovaramo sa svim političkim akterima da daju svoje mišljenje, iznesu svoje predloge ukoliko ti predlozi postoje, kako bi poboljšali izborne uslove koji vode ka većoj demokratičnosti izbornog sistema. Time je vlast dokazala da je otvorena za razgovore, ponavljam, da sasluša predloge, sugestije, bez obzira na poziciju u političkom spektru, za razliku od pojedinih predstavnika opozicije. Dakle, nije razgovor ako dođete na jedan od dijaloga, nazovite dijaloga, početak i kažete – ovo su 42 zahteva ili bojkot. To nije put da dođete do kompromisnog rešenja i da dođete do bilo kakvog rešenja, da razgovarate konkretno, barem o tih 42 predloga, to je ultimatum i to nije način da se vodi dijalog. Kako je Srbija implementirala skoro sve što je dogovoreno tokom međustranačkog dijaloga, jedina zamerka koju smo mogli pronaći svela se na to što su izborni zakoni menjani u izbornoj godini. Dakle, mi smo tokom prve faze međustranačkog dijaloga kao rezultat te prve faze imali određenu agendu. Ta agenda je podrazumevala promenu izbornog zakonodavstva, ja mislim četiri ili pet izmena i dopuna zakona, i to, naravno, u izbornoj godini. Ukoliko su mislili na promenu izbornog zakonodavstva, snižavanje cenzusa sa 5% na 3%, pa zar neko misli da je to išlo u prilog, recimo najvećoj političkoj stranci, trenutno u političkoj sceni Srbije. Naravno da nije. Ali, šta se želelo postići time da se napravi reprezentativan uzorak javnog mnjenja u parlamentu, da se omogući onima koji su u tom trenutku bili apsolutno daleko od tih famoznih 5%, da imaju svoje predstavnike u parlamentu, da imamo intenzivan dijalog u parlamentu i da politiku vodimo u parlamentu, a ne na ulici. To što je opozicija bojkotovala izbore, nije ušla u parlament, nije problem ni ove vladajuće koalicije, nije problem ni izbornog zakonodavstva, to je već njihov politički stav i njihova politička procena. Kada apeluju na Narodnu skupštinu da izbegava, kako kažu, govor uvredljive i zapaljive prirode i da se suprotstavi govoru mržnje, predstavnici Evropskog parlamenta treba da shvate da u vladajućoj koaliciji postoji odlučnost i spremnost da se razgovara o svemu, i to ponavljam po ko zna koji put. Stavovi evroparlamentaraca su ponekad nejasni, politički pristrasni, ali bez obzira na to opet se svaka njihova reč nekako uvažava. Maločas je koleginica govorila i ona je mlad poslanik. Ja ne mislim i u potpunosti se slažem sa stavom predsednika da mi i kada je reč o evropskim integracijama treba da komentarišemo druge države i da se mešamo u unutrašnja pitanja drugih država. Kada je reč o evropskim integracijama, Srbija je pokazala i odlučnost, i opredeljenost i vrlo jasno stavila do znanja da je strateški i glavni spoljnopolitički cilj upravo punopravno članstvo Srbije u EU. Tu odlučnost smo potvrdili i u parlamentu razmatrajući po prvi put u praksi izveštaj Evropske komisije u Narodnoj skupštini. Ali, znate kako, da li će taj proces biti uspešan i koliko će biti uspešan zavisi, pre svega, od jedne vrste… Podrazumeva jedno dobronamerno partnerstvo. Dakle, ne dvostruke standarde, ne dvostruke aršine, već dobronamerno partnerstvo. Naš put u EU, to je svima jasno, ne zavisi samo i isključivo od onoga šta Srbija čini i radi i onoga šta čine i rade institucije u Srbiji, zavisi od Brisela, od ostalih članica EU i od njihovih odnosa prema našim vitalnim i nacionalnim i državnim interesima. Zašto sam rekao da se ne mešamo u unutrašnja pitanja drugih država? Zato što je Srbija u periodu pandemije pokazala šta je njena intencija, a to je mir, stabilnost, dobrosusedski odnosi i saradnja. Ovaj period pandemije, o kojem je maločas koleginica govorila, je pokazao snagu srpske politike. Ovaj period pandemije pokazao da je Aleksandar Vučić kao predsednik Republike neko ko je ujedinio region. Nije tu reč samo o više desetina hiljada vakcina koje su upućene državama u regionu. Donacija nisu vakcine, to je put ka pomirenju. Ne treba da loše govorimo jedni o drugima. Isuviše smo mali pojedinačno da bi bilo šta ostvarili i zato po ko zna koji put ponavljam da podržavamo stav predsednika kada kaže - jednim glasom zajedno pred EU, pred Brisel, pred svetske sile, jer to je način da dođemo do realizacije ciljeva koji jesu od interesa za čitav region. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Đorđu Milićeviću. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas, kada govorimo o jakoj, nezavisnoj i modernoj Srbiji, svakako ne možemo a da ne govorimo o Srbiji koja ima nezavisno i objektivno pravosuđe, pravosuđe koje danas se nalazi u prostoru između granica Ustava i zakona, i koje je kao takvo usmereno na očuvanje pravnog poretka i zaštitu osnovnih ljudskih, građanskih i manjinskih prava. Svakako, kada govorimo o nezavisnom i objektivnom pravosuđu, ne možemo a da ne govorimo o sudijama i tužiocima koji su nezavisni od izvršne vlasti i koji svoje odluke donosi isključivo posle ovog zakona. Sudije i tužioci jesu, pre svega, nezavisni od izvršne vlasti i oni se biraju od strane Narodne skupštine, a kasnije i od strane Visokog saveta sudstva, ali ono što nikako ne smemo da zaboravimo jeste da se presude donose u ime naroda, a logično sled tome jeste da ukoliko presude donosimo u ime naroda da mi narodni poslanici, kao legitimno izabrani predstavnici naroda, donosimo odluke koje možemo doprineti jačanju pravosudnog aparata, ali ne preko one crvene linije koje bi od strane mnogih bilo okarakterisano kao mešanje u nezavisnu treću granu vlasti. Danas razgovaramo od dve odluke. Jedna odluka se odnosi na izbor budućih nosilaca sudijskih funkcija, a druga se odnosi na prestanak funkcije višeg javnog tužioca u Smederevu. Kao i u ranijim sednicama kada smo govorili o izboru budućeg nosilaca sudijskih funkcija, tako i danas govorimo o novih 37 delilaca pravde koji su predloženi od strane Visokog saveta sudstva i to nakon sprovedenog zakonom utvrđenog postupka. Kao i ranije kada smo govorili o onim deliocima pravde, nadam se da će i ovih 37 delilaca pravde doprineti ažurnijem i efikasnijem pravosuđu. Pre svega, moram da kažem da to objektivnije i nezavisnije i ažurnije pravosuđe, pre svega, zaslužuju građani Srbije. Takođe, mogu da kažem da su ovi kandidati stekli potrebna znanja i iskustva kako na pravosudnoj akademiji, tako i obavljajući poslove sudijskih saradnika. Pre svega, ovo su kandidati koji su ispunili sve zakone propisane uslove i nadam se da će svoju sudijsku funkciju koristiti isključivo u daljem jačanju pravosudnog aparata. Nisam slučajno rekao „koristiti“, zato što se u poslednje vreme susrećemo sa slučajevima kada nosioci visokih sudijskih funkcija izlaze u javnost, šalju političke poruke i bivaju po potrebi političari. Pre svega, ono što svakako naučite na prvoj godini pravnog fakulteta jeste da je pravosuđe nezavisno, da su sudije nezavisne, da sudije ne mogu i ne smeju da budu članovi političkih stranaka i da nije moralno da sudije izlaze u javnost i komentarišu one teme koje imaju politički karakter. Sudije mogu da izlaze u javnost, to njima nije zabranjeno, ali to mogu da rade samo u specifičnim slučajevima, uz odobrenje nadležnih sudskih instanci i onda kada postoji obrazložen zahtev sudije zašto želi da izađe u javnost i da komentariše određenu temu. Čak i Disciplinski savet Visokog saveta sudstva je u jednom slučaju rekao da je prilikom istupanja sudije u medijima došlo do povrede člana 58. sudskog Poslovnika, ali očigledno je da sudija Apelacionog suda gospodin Majić ne haje za odredbe sudskog Poslovnika i zakona koje on primenjuje kao sudija Apelacionog suda. Zato bih sa ovog mesta želeo da poručim gospodinu Majiću da on, vršeći svoju sudijsku funkciju, vršeći sudijsku funkciju Apelacionog suda, treba da bude uzor mlađim generacijama studenata pravnog fakulteta, a da svojim integritetom doprinese da imperativ sudijske funkcije bude još jači za mlađe studente Pravnog fakulteta, ali očigledno je da to danas nije slučaj. Mi svi, naravno, imamo pravo na različite stavove i to pravo nam daje pravni poredak i Ustavom zagarantovano pravo na izražavanje i pravo na slobodu mišljenja, ali mi narodni poslanici ne idemo u sudove, ne idemo ispred sudova, ne komentarišemo sudske odluke i ne tražimo kako u određenom sudskom postupku pojedinac ili veće treba da odluči. Mi svakodnevno radimo na taj način da građanima Srbije, da mlađim našim naraštajima pokažemo kako se radi posao legitimno izabranih predstavnika naroda, a da taj posao radimo isključivo u skladu sa Ustavom i zakonom. Ono što ne stoji u udžbenicima pravnog fakulteta, koji je gospodin Majić završio i koji sam ja završio, jeste da ne smemo da odlazimo u medije i da komentarišemo one teme koje nisu u našoj nadležnosti. Mi ne smemo da komentarišemo pravosuđe, oni ne bi trebalo da komentarišu politiku, ali to gospodin Majić skoro svakodnevno radi kako u štampanim medijima, tako i u određenim emisijama. Želeo bih gospodina Majića ovom prilikom da pitam kako to da 2009. godine nije komentarisao reformu pravosuđa nakon kojih je hiljadu delilaca pravde ostalo na ulici? U jednom svom nastupu je rekao da se pravosuđe nalazi u dubokoj krizi. Pa, gospodine Majiću, pravosuđe se nalazilo u dubokoj krizi kada su to isto pravosuđe reformisali Malovića, Mesarevićka i drugi čelnici Ministarstva pravde. To pravosuđe se nalazilo u dubokoj krizi kada advokati godinu dana nakon reforme nisu mogli da rade svoj posao, a morali su da plaćaju poreze od kojih vi i mi danas primamo plate. Zato želim ovom prilikom da vas pitam da li se vi stavljate na stranu reformatora ili se stavljate na mesto svojih hiljadu neizabranih kolega? Očigledno je da aršini i danas i u to vreme nisu isti zato što mnogi od vas u tom trenutku se nisu stavili na stranu hiljadu neizabranih delilaca pravde. Niko od vas nije digao glas zato što su ti ljudi bili okarakterisani kao nedostojni, ali očigledno je da vremena nisu ista i da ova tema vama tada nije bila popularna zato što niste mogli na njoj da zaradite političke poene. Možda, ukoliko to malo dublje sagledavamo, niste želeli da se zamerite onima koji su reformisali pravosuđe zato što ste napredovali iz osnovnog u apelacioni sud. Dva stepena ste napredovali, gospodine Majiću, a pravilo je bilo da se može napredovati iz stepena u stepen, odnosno, što bi bilo prirodno, da vi kao sudija opštinskog suda napredujete u viši sud. Ono što takođe moram da kažem jeste da je nas, gospodine Majiću, ta reforma koštala 11 milijardi dinara, ali ono što je najgore jeste da je ta reforma te sudije i tužioce koštala života, zdravlja i dobrih porodičnih odnosa. Zamislite da ste se vi našli u poziciji da okolina mora o vama da komentariše kao o nedostojnom sudiji. U jednom svom nastupu ste rekli da je vrlo opasno ukoliko postoji veza između pravosuđa i političara. Moram da vam kažem, gospodine Majiću, da je vrlo opasno kada postoji dokument demokratskog odbora, odnosno opštinskog odbora DS iz Vlasotinaca u kome se jasno vidi kako je DS kadrirala ljude za opšti izbor. Očigledno, opet ponavljam, vama tad ta tema nije bila aktuelna, jer niste mogli da zaradite političke poene. Takođe, moram da vam kažem, želeli vi to da prihvatite ili ne, pravosuđe je danas objektivno nezavisno i nepristrasno. Danas se sudije ne boje da zbog svojih presuda budu premešteni u druge sudove ili da budu podvrgnuti novom reizboru. Godine 2009. pravosuđe je bilo podvedeno pod političke interese DS, onih ljudi koji su sedeli na čelu DS zbog čije sujete se ona nekoliko godina kasnije raspala. Od te reformističke DS, bajne i sjajne, 2009. godine se stvorilo nekoliko manjih opozicionih stranaka na čijem čelu su tadašnji funkcioneri, koji su zbog njihovih sujeta razbili tu DS. Znate šta se tad dogodilo? Dogodilo se, odnosno i danas se događa, da se oni pozivaju na Ustav, zakon, međunarodne konvencije, da mole sve da se vrate na vlast, ali narod ih ne želi. Znate zašto ih ne želi? Zato što je video sve šta su radili u pravosuđu, zdravstvu, privredi. Narod zna da prepozna one koji se brinu za njihove interese, interese njihovih porodica i bolje uslove u pravosuđu, zdravstvu i privredi. Svi moramo da se složimo da vi, gospodine Majiću, imate političke aspiracije, i to naravno nije zabranjeno, ali na isti način na koji se sudski procesi vode u sudovima, politički procesi, politička debata se vodi ovde u parlamentu. Da biste bili politički činilac parlamenta morate da osnujete politički pokret ili političku stranku i da osvojite neophodan broj glasova da biste bili ovde u parlamentu, jer ne mogu ja iz parlamenta da budem sudija i ne možete vi, gospodine Majiću, da iz sudnice budete političar. To je ono što očekuju građani Srbije. Ukoliko se vi, kao što kažete u medijskim nastupima, zalažete za pravnu i legalnu državu treba da uradite sve ono što nisu uradili Malovićka, Mesarovićka i drugi članovi VSS kada su ruinirali pravosuđe. Zato želim opet da kažem - pravosuđe je prostor u granicama Ustava i zakona i ukoliko želite ova država ostane pravna, želeo bih da vas savetujem da ne koristite medije i medijski prostor i da sagledavate političke odluke i političke prilike iz ugla sudijske funkcije. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sad određujem pauzu u trajanju od jednog časa i sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Jelena Kocić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi predstavniče Visokog saveta sudstva, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas je na dnevnom redu Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, što nam pruža mogućnost da se dotaknemo i teme pravosuđa kao jedne od tri grane vlasti koja je samostalna i nezavisna u svom radu. Čitajući biografije predloženih kandidata primetila sam da se radi uglavnom o mlađim osobama, da njihove kvalifikacije ispunjavaju uslove za obavljenje sudijskog posla, te se nadam da će sudijsku funkciju obavljati časno, dostojanstveno, pošteno u skladu sa zakonom i Ustavom Republike Srbije. Pred njima će se naći jedan težak zadatak, a to je da svojim radom, nezavisnošću i nepristrasnošću povrate poverenje građana u naš pravosudni sistem. Pravosuđe je za nas i dalje osetljiva tema, rak rana našeg društva, jer ni posle 12 godina od reforme pravosuđa koju je sprovodila DS naše društvo se i dalje nije oporavilo, posledice i dalje traju. Neuspela reforma pravosuđa je građane Republike Srbije te 2009. godine koštala 44 miliona evra. Te godine je oko 1.000 sudija i tužilaca ostalo bez posla jer se nisu našli na spiskovima u novoj mreži sudova i tužilaštava, bez obzira što im je Ustav i tada garantovao stalnost funkcije. I dan danas, posle toliko vremena, još uvek nije utvrđena ukupna i kompletna šteta koju je budžet Republike Srbije pretrpeo zbog odšteta isplata plata neizabranim sudijama, kao ni gubitke i probleme u zastoju zbog rada sudova i tužilaštava. Ustav Republike Srbije kaže da su sudovi samostalni i nezavisni u svom radu i da sudije sude na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih akata, kada je to predviđeno zakonom, opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava i potvrđenih međunarodnih ugovora, a da su sudije nezavisne u svom radu i potčinjene samo Ustavu. To znači da politizaciji sudstva u našoj državi nema mesta i to je jedan od prioriteta SNS - jako, samostalno i nezavisno sudstvo. Mi danas kandidate biramo na osnovu njihove stručnosti, na osnovu njihovih biografija, a ne na osnovu partijskih knjižica, kao što su to činili oni pre nas. Te 2009. godine kada je bila ta katastrofalna reforma pravosuđa ja sam upisala Pravni fakultet Univerziteta u Nišu i kao i svi mladi ljudi koji su tek zakoračili u život, koji su izabrali svoja zanimanja, moje kolege i ja, mladi pravnici, do tada smo mislili da živimo u jednoj državi u kojoj je uređen pravni sistem, gde je vladavina prava i gde se poštuje najviši akt jedne zemlje, a to je Ustav. To su bila prva naša razočarenja kada smo mi na fakultetima učili jedno, obrazovali se i polagali ispite, a oko nas u praksi se dešavalo nešto sasvim drugo. Tada nam je prvi put postalo jasno da na čelu sa DS u našoj državi mi mladi nismo imali budućnost. Imali smo samo dve opcije - prva je da uzmemo diplome i da odemo iz zemlje u kojoj vlada korupcija i kriminal, a druga da ostanemo u našoj državi i da se borimo za vladavinu prava. Izabrali smo drugo rešenje, jer smo u politici koju vodi SNS i naš predsednik Aleksandar Vučić videli šansu za promenu. Danas mladi u Srbiji se ne nalaze na takvoj raskrsnici, jer danas imamo odgovornu Vladu, danas imamo odgovornog predsednika koji podržava nas mlade i zalaže se da ostanemo i da budućnost gradimo u svojoj zemlji. Kada sam već kod mladih ne mogu da se ne osvrnem i na podršku koju studentima i učenicima pružaju lokalne samouprave. Za razliku od perioda kada sam ja bila student, kada su ovu zemlju vodili oni drugi, oni kojima je bio važan samo sopstveni interes, koji su radili samo za svoj džep i koji se nisu zalagali za budućnost mladih ljudi i za dobrobit građana Srbije, danas je situacija malo drugačija, jer danas mladi ljudi imaju podršku ne samo države, već i grada iz koga dolaze. Zahvaljujući gradonačelniku dr Goranu Cvetanoviću koji je u Leskovcu osnovao Fond za mlade talente od osnivanja do danas preko tog fonda je nagrađeno oko 4.000 učenika i studenata za postignute rezultate i ostvarene uspehe. Sa zadovoljstvom mogu reći s obzirom da danas razmatramo Predlog odluke o izboru sudija za Osnovni sud u Leskovcu da su pojedini i kandidati koji su predloženi a u čijoj smo biografiji imali uvid upravo bili dobitnici nagrada preko ovog našeg fonda. Ja ću ukratko samo još da iskoristim priliku da se osvrnem na tu 2009. godinu i da podsetim građane Republike Srbije o tome kako su birane sudije i tužioci u Jablaničkom okrugu, odakle ja dolazim, konkretno u opštini Vlasotince, o čemu su pisali svi mediji kada je u javnost procureo dokument usled svađe nove i stare struje DS o načinu izbora sudija i tužioca. Ovde kod mene imam taj dokument gde su taksativno navedena imena sudija i tužilaca i gde su svi pojedinačno opisivani. Ovde se nalazi sa jedne strane pečat i potpis predsednika opštinskog odbora DS, sa druge strane potpis predsednika opštine Vlasotince i na ovom spisku i pored ovih imena stoji da svi oni koji su okarakterisani kao okoreli neprijatelji DS da nisu bili dostojni, odnosno da nisu podobni za obavljanje funkcija, a svi oni koju okarakterisani kao podobni to su oni ljudi čiji su članovi porodice ili supružnici bili članovi DS, koji su pružali pravnu pomoć DS ili plaćali članarine toj stranci. Upravo ovaj dokumenti i ovakav način izbora sudija jeste dokaz političke korupcije protiv koje se svi mi iz SNS borimo. Nije to jedini slučaj političkog obračuna i nepravde sa kojima smo se susreli od strane vlasti DS. Te iste 2009. godine u Leskovcu sprovedena je neuspešna racionalizacija u kojoj su oko 317 zaposlenih iz lokalne samouprave ostali bez posla. Oni su ostali bez posla bez ikakvog kriterijuma, bez ocene rada samo zato jer su bili politički nepodobni, odnosno bili su neistomišljenici vladajuće partije. Te posledice osećamo i danas zbog toga što smo isplatili 300 miliona dinara iz budžeta, a za taj novac mogli smo da sagradimo najmanje 150 igrališta za decu u našem gradu. Od 2012. godine kada je SNS preuzela vlast počela je borba protiv kriminala, počela je borba protiv korupcije koja i dalje traje, koja je i dalje teška, ali naš predsednik Aleksandar Vučić je istrajan u toj borbi jer njegov cilj je da naši građani povrate poverenje u naše institucije, da povrate poverenje u našu državu. Sudstvo jeste nezavisna grana vlasti, ali sudije nikako ne smeju da zaborave da nisu nezavisni od Ustava i od zakona i da presude donose u ime naroda. Najveća zamerka koju imaju naši građani, a koja se tiče pravosuđa jeste da su sudski procesi veoma spori, da zastarevaju, da se predmeti često nalaze dugo u fiokama, pa bih ja iskoristila priliku da apelujem na sve sudije, kao i na kandidate koje ćemo danas birati, da se potrude da pravda ne bude spora i dostižna, kao što kaže naš narod, već da bude i mnogo brža i mnogo efikasnija. Srpska napredna stranka, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, će se i dalje zalagati za reformu pravosuđa i za stvaranje nezavisnog, efikasnog i samostalnog pravosudnog sistema. Sve sudije, kao i kandidate koje ćemo danas imenovati zamolila bih da poštuju načelo suđenja u razumnom roku, da svi naši građani budu jednaki pred zakonom i da najjednostavniji način dođu do svoje pravde. Takođe, svim kandidatima želim mnogo uspeha u radu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Ja ću pokušati da budem kratak i sažet kada govorimo o ovoj važnoj temi. Pa evo reći ću nekoliko stvari koje su po meni izuzetno važne i pre svega smatram da to što danas imamo priliku da razmatramo ovu tačku dnevnog reda i što generalno naravno Skupština Republike Srbije, može i postavljati na predlog naravno Visokog saveta sudstva, sudije razrešavati i prvi put imenovati sudije, kao što imamo priliku u ovoj debati, da kažem kao neko ko je pre 18 godina završio državni Pravni fakultet da je za sve ove, pa usudiću se, reći mlade ljude koji su danas kandidati za ove funkcije, a posle ću vam obrazložiti zašto smatram da su mladi iako su zaista u zrelim godinama, najveća čast koja može da ima neko ko je završio Pravni fakultet, položio pravosudni ispit, radio u pravosuđu i konačno došao u situaciju da ga u ovom slučaju Visoki savet sudstva predloži u najviši dom, u Narodnu skupštinu Republike Srbije kao predlog na izglasavanje. I tu praksu, i tu stabilnost koju Srbija manifestuje i kroz ovakav vid izbora, prvi put kod izbora sudija je po mom skromnom mišljenju najvažnija stvar koju treba sačuvati. Kada pogledamo biografiju ovih kandidata i kada iščitamo godišta njihova, onda mislim da teza da su oni mladi ljudi, iako su zreli možda dobno, u smislu pravosudne funkcije, što je opet i te kako kompatibilno da se prvi put biraju danas, i te kako isto važna i snažna poruka. Čitajući ove predloge, izvukao sam njihova godišta, pa kaže ovako 1988, 1981, 1979, 1981, 1984, 1982, 1989, 1986, 1984, 1982, 1985, 1980, 1982, 1988, 1980, 1984, 1981. godište. Svega nekoliko ih ima koji su 1970. i 1973, 1975, 1976, 1972, 1978. godište. Ja sam 1978. godište i mogu sa pozicije nekog ko je 1978. godište, kada pogledam koliko je ovde kandidata koji su 1980. i više godište, koliko je ovo važna stvar za ove ljude i koliko je važno da ovde debatujemo upravo o tome. Ja kao neko ko je završio ovaj fakultet, kada bi bio kandidat na ovakvu funkciju, kao što sad to osećam, ne osećam samo odgovornost, već bi se naježio u najmanju ruku. Odgovornost koja sutra čeka sve one koji dobiju podršku narodnih poslanika je najvažnija da sude i u ime prava i u ime naroda. S obzirom da je ovde bilo mnogo debata po ovom pitanju i da je u javnosti već previše da kažem, izašlo negativnosti u svemu ovome, ja ne bih svoju diskusiju osvrnuo u tom pravcu, ali mogu samo da kažem kao neko ko dolazi ispred SNS, da mi sebi nikad, niti smo dozvolili, niti ćemo dozvoliti da ono što su radili predstavnici bivšeg režima, da u jednom cugu, u jednoj ruci pometu ne samo pravosuđe i postanu politički nosioci pravosudnih funkcija već da naprave toliku štetu, a nadam se da ne tražim mišljenje a da svi oni koji relevantno razmišljaju o ovome, koji su u pravosuđu, znaju da su te posledice i te kako i danas prisutne. Jer, džaba nama manifestacija političke volje, svega ona što će raditi bezbedonosne i policijske agencije, čak i tužilaštva, ako nemamo sudije koje su spremne da presude i u efikasnom, brzom roku, u onom roku koji je zakonom propisan i koji su spremni da presuđuju i donose u ime naroda pravdu i da kriminalce i sve one koji su uradili protivzakonite stvari, što brže procesuiraju. U tome svemu, najveću ulogu imaju upravo oni ljudi koje ćemo mi izabrati i izglasati. Nema nikakve politike, ja odgovorno sa ovog mesta tvrdim pred javnosti Republike Srbije da nikada niko u ovoj poslaničkoj grupi SNS i u SNS nije zagovarao bilo kakvu priču koja se tiče uticaja na bilo kog sudiju, komentara na bilo kog sudiju u smislu priče koja podrazumeva šta oni treba da rade, njihovih predmeta i svega ostalog. Nikada, nikada. Kao što nemamo u bilo kom smislu smernice koje podrazumevaju da mi nekoga treba da politički forsiramo i biramo na ovoj poziciji. Iz tog razloga sam ponosan što se nalazim u takvoj stranci, takvoj poslaničkoj grupi koja sebi to nikad nije dozvolila i sigurno neće nikad, zato što mi baštinimo potpuno drugačije vrednosti. I mi poštujemo vladavinu prava i radimo ove stvari upravo u tom pravcu koje podrazumevaju sve ovo što smo malopre govorili. U pravcu priče najavljenih izmena Ustava, amandmana, debate javne koja po meni treba, to je moje skromno mišljenje, da se i te kako vodi oprezno. Pravci i predlozi koji dolaze sa različitih adresa od Venecijanske komisije, institucija EU su svakako dobri i treba ih saslušati. Ali, mi smo ovde da uređujemo odnose koji su najbolji za Republiku Srbiju, za njene građane za njen narod da bi imali pravdu na pravi način. Primeri koji se predlažu u svakom slučaju da nose veliki znak upitnika i dileme, a to je da ovu praksu koju imamo danas sutra ukinemo i da sami na VSS ili tužilaštva sutra sudije i tužioci sami biraju, a da nama godišnje jednom pošalju ovde izveštaj koji, ako mi ne prihvatimo neće ništa značiti za njih. Dolazim i većinu svog života sam proveo u BiH. Taj primer Međunarodna zajednica, Venecijanska komisija je upravo tamo ustanovljen. Poraz takvog načina uređenja pravosuđa je vidljiv na svakom mogućem koraku. Ne iz ličnih razloga, već i racionalnih ne mogu da ne kažem da sa velikom dozom opreza u smislu te priče koja podrazumeva da idemo u ovom pravcu, treba da to sada istaknemo kao neku novu vrednost koja je evropska, koja je standard, koja je normativa itd. Ozbiljnu i jaku važnu debatu po tom pitanju, obzirom da je reč o ustavnim amandmanima, o izmenama Ustava, treba povesti po ovom pitanju, jer je ovo i te kako osetljivo pitanje. Jednom kada krene u tom pravcu vrlo je teško vraćati ono što imamo praksu. Iz tog razloga hoću da kažem na samom kraju ono što je i te kako važno za sve nas, da podržavamo sve predstavnike pravosuđa u Republici Srbiji koji časno i odgovorno rade svoj posao. Znamo da u svakom žitu ima i kukolja i da od strane ove poslaničke grupe, od strane SNS, njenog rukovodstva, rukovodstva Republike Srbije imaju punu podršku da u skladu sa zakonom rade svoj posao. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Sanja Lakić. Izvolite.
Časne sudije, dragi građani Republike Srbije, u kolibi Valjevske nahije u selu Kličevac, verujući rečima prote Mateje Nenadovića, sudile su prve srpske sudije. U tim sudovima pre toliko godina, bar kako je zapisivao Vuk u svojim zapisima – svaki čovjek je mogao i da tuži Vojvodu i on je morao doći da odgovara. Još od te kličevske kolibe na koju smo toliko kao narod ponosni, preko sudova koji su decenijama nicali i u gradovima iz kojih vi dolazite dragi poslanici, i u Kragujevcu, Užicu, Svilajncu, Jagodini, Valjevu, Šapcu, srpsko društvo je želelo nezavisnost, transparentnost, objektivnost, efikasnost. Želelo je dobre zakone, vapilo je za pravom i pravdom. Dva veka od kličevske kolibe danas srpsko društvo i srpska država žele i nezavisnost i objektivnost i efikasnost, žele stručno pravosuđe koje može da odgovori na sve izazove koje nosi tranzicija i globalizacija. Kroz ta dva veka razvoja srpskog pravosuđa Srbija je prošla kroz različite periode. Izlazila je i kao pobednica i kao poražena, ali poslednji glogov kolac u srce srpskog pravosuđa je za bijen reformom pravosuđa iz 2009. godine. Nakon takvog masakra i nakon takvih zločina svaki pravnik bi se poslužio mudrošću rimskog tribuna upitavši „Cui bono“ – kome korist? Doista, kome korist od potrošenih 44,4 miliona evra za neuspelu reformu? Kome korist od seta rđavih zakona koji su prethodili ovoj reformi i bili usvojeni upravo u Domu Narodne skupštine Republike Srbije? Kome korist od vaše loše ispletene mreže sudova? Kome korist od vaše seče kadrova? Kome korist od isplaćenih plata za 836 novoizbranih sudija i 75 zamenika tužilaca, ljudi koji nisu radili svoj posao? Kome korist što ste od Srbije želeli da napravite i sklepate običnu kolibu na Balkanu? Kome korist od svega toga što ste u toj nekoj srpskoj kolibi sprovodili i politiku i reformu po svojim nahođenjima i onda bi po neki rukovodilac, vaš glavni kolovođa iz kolibe izvirio, jedino što je znao u regionu da kaže jeste – izvinite? Pitam vas – kome korist od takve reforme i takvih politika? Čoveče, jedino „izvinite“ koje treba da uputite je i srpskom seljaku i srpskom pravosuđu i svim građanima čiju ste mladost rastrgli kao besni psi komad mrcine. Jedino „izvinite“ posle takvih reformi pravosuđa dugujete Srbiji, i to onoj okrnjenoj koja je ostala posle vas. I, posle svake bolesti put ozdravljenja nije veličine milja, nego svega nekoliko centimetara. Pogledajte šta znači danas srpsko ozdravljenje. Umesto da gradimo kolibe po kojima ste vi bili poznati, danas gradimo palate u Republici Srbiji, palatu pravde u Kragujevcu koja će biti završena za mesec dana. Srbija danas gradi 22.000 kvadratnih metara, 74 sudnice, 24 kabinet sudnice. Pod jednim krovom će raditi 800 ljudi u čije ćemo znanje i veštine svakog dana ulagati, jer je ovo napokon zemlja kojoj je stalo do čoveka i do svakog građanina, kojoj je napokon stalo da razvija svoje pravosuđe. Ovo niče u srcu Šumadije, ovo niče u Kragujevcu, a pre samo dve godine smo potpuno renovirali simbol i beogradskog i srpskog pravosuđa, Palatu pravde u Beogradu, 26.000 kvadratnih metara. To je korak ka unapređenju vladavine prava. Od 2012. do 2019. godine adaptirano je, renovirano i potpuno sagrađeno više od 200.000 kvadratnih metara. Put ozdravljenja ne može da bude miljama dug, ali ovi koraci koje čini danas Srbija su svakako pozitivni, uprkos tome što imamo dovoljno prostora da još više radimo i suočimo se sa svim onim problemima koji su ostali iz prošlosti, a o kojima ću govoriti u nedeljama koje slede. Na posletku, želim da kažem da nema više vremena Srbija ni za loše, ni za prosečne narodne poslanike, ni za loše, ni prosečne ministre, nema Srbija više vremena ni za loše, ni za prosečne sudije. Ovoj zemlji, da bi oporavila svoje pravosuđe, su potrebni najbolji i ti najbolji će danas sigurno biti izabrani. Želim svojim kolegama pravnicima, časnim sudijama, srpskoj inteligenciji da poželim da rade na ponos ove zemlje i na ozdravljenje srpskog pravosuđa i neka sude onako kako smo učeni na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu – ni po babu, ni po stričevima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branimir Spasić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, poštovani sudija Pantiću, zadovoljstvo mi je što ste i danas ovde sa nama. Dobrodošli još jednom. Kažu mnogi da je pravosuđe rak rana našeg društva. Često ovde kada je na dnevnom redu izbor sudija ili bilo šta drugo što je vezano za sudstvo, uvek se nekako pričalo u negativnom kontekstu. To sve iz razloga zato što pojedine sudije koje su zaboravile da su sudije, pa se malo bave i politikom, malo obilaze strane ambasade, a mi, mi malo zaboravljamo one dobre sudije i malo zanemarujemo one dobre rezultate koje je naše pravosuđe dalo u prethodnom periodu. Želim da pričam o tim dobrim rezultatima zato što su ti dobri rezultati usko povezani sa izborom sudija, što je i današnja tema. Lično smatram da naše pravosuđe nije rak rana našeg društva. Zapravo, mislim da je bilo. Zašto je bilo i zašto više nije? Sada želim da napravim jedno malo poređenje u kakvom je stanju sudstvo bilo za period pre 2012. godine i u kakvom je stanju sudstvo posle 2012. godine kada je vlast preuzela SNS i kada su doneti mnogi zakoni koji su imali za cilj da naše sudstvo bude bolje i efikasnije. Iako je prošlo više od deset godina od one čuvene i nepopularne reforme pravosuđa ne možemo nikada zaboraviti kako je u jednom jedinom danu, nazovite to kako hoćete, da li nisu prošli reizbor, dobili otkaz, smenjeni, kako god, ali činjenica je da je u jednom jedinom danu hiljadu sudija ostalo bez posla. Hiljadu vaših kolega, sudija Pantiću, je bukvalno u jednom danu iz suda izbačeno na ulicu. Poštovani građani, znam da ste puno puta čuli od mojih kolega koliko je koštala državu Srbiju ta reforma pravosuđa, ali nikada nismo pričali o tome šta je država tada u tom periodu sa tim novcem mogla da uradi. Ja ću samo kroz par primera ukazati na to. Tada u tom periodu država je mogla da obezbedi i da kupi preko hiljadu potpuno opremljenih sanitetskih vozila. Da obezbedi svaku bolnicu ili svaki dom zdravlja sa po par saniteta. Zamislite kolonu od hiljadu saniteta i zamislite kako neki od tih saniteta ide u vašu opštinu, vaš grad, u vašu bolnicu i kako spašava živote. Ili, zamislite kako u vašem mestu imate najnoviju i najsavremeniju školu sagrađenu od temelja do krova. Takvih je moglo u Srbiji da bude preko 30. Zamislite da su tim novcem lečili bolesnu decu u inostranstvu, koliko su samo života mogli da spasu, ali nisu. Nisu, zato što bahatu prethodnu vlast nije interesovalo da spašava živote, nije interesovalo da radi, da gradi i da pomaže građanima, ali ih je i te kako interesovalo da očisti sudove, da očisti sudove od onih sudija koji za njih nisu bili podobni. Dragi građani da li verujete da iznos od 44 miliona evra, koliko se priča da je državu koštala reformu pravosuđa, da li verujete da to nije konačan iznos i da se taj iznos, verovali ili ne, uvećava iz dana u dan. Pokazaću vam kako, a verujem da mnogi na to nisu obratili pažnju. Država svake godine plaća naknadu štete zbog povrede suđenja u razumnom roku. Za one koji nisu pravnici jedno malo i najkraće objašnjenje šta sad to znači, kako bi znali o čemu pričamo. Sud je u određenom vremenskom periodu dužan da okonča sudski postupak. Ukoliko suđenje predugo traje stranka ima pravo od suda da traži da joj se utvrdi povreda prava na suđenje u razumnom roku. Kada su utvrdi povredu prava na suđenje u razumnom roku, stranka stiče osnov da od suda, odnosno od države traži naknadu štete. Po jednom predmetu iznos štete se kreće u rasponu od 300 do tri hiljade evra. Šta se dalje dešava? Reforma pravosuđa je izazvala haos u sudovima i ostavila je trajne posledice na naše sudstvo. Haos, zato što su sudije išle od suda do suda, sudski predmeti su šetali u kutijama od jednog suda do drugog suda, odlagala su se ročišta i tako unedogled, i sve to sa već postojećim milionskim predmetima koji su postojali tada u sudovima. Onda dolazimo do kašnjenja sa predmetima, sa suđenjima, sa ročištima, a samim tim dolazimo i sa ogromnim iznosima štete koje država plaća i dan-danas. Ta šteta koju država plaća i dan-danas je direktna posledica reforme pravosuđa, direktna posledica. Spremio sam ovde iznose koliko je to po godinama, neću vam čitati po godinama, ali ću vam pročitati zbirni iznos, pa vi vidite koliki su to iznosi. Dakle, država Srbija je za period od 2016. do 2020. godine na ime štete zbog toga što suđenja predugo traju, a traju zbog haosa, kako sam rekao, koji je izazvan reformom pravosuđa, isplatila 4.473.606.000 dinara. Ovo je ukupan iznos koji je sudijama isplaćen i prinudnim putem i dobrovoljnim putem od strane suda, sve zajedno. Sada, poštovani građani, na onih 44 miliona, koliko ste čuli, dodajte i ovih 4,5 milijardi dinara, pa vidite šta je sve država mogla sa tim novcem da uradi. Koliko smo mogli još da imamo i puteva i fabrika, koliko smo mogli još da imamo i bolnica i saniteta. Ove iznose država plaća i dan-danas. Plaća, i to sve zbog bahaćenja prethodne vlasti, zbog bahaćenja pojedinaca koji bi sada da se vrate da budu ponovo na čelu vlasti. Govorim, naravno, o Borisu Tadiću i Draganu Đilasu i ostalima pored njih. Kako nam je sudstvo danas, u kakvom je stanju? Dve hiljade dvanaeste godine postojalo je, pazite ovaj iznos, 3.200.000 nerešenih sudskih predmeta, 2012. godine, a danas do 30. juna 2020. godine naše sudstvo je uspešno rešilo 1.700.000 predmeta. Tako da sada imamo iznos od 1.700.000 predmeta. Ovo je jako dobar iznos, uzimajući u obzir da se ti predmeti rešavaju sa istim brojem sudija. Dakle, nema uvećanja broja sudija. Samo sudije znaju kako je to rešavati stare, zaostale predmete, a uporedo raditi i ove nove. Do 2012. godine prosečno suđenje je trajalo preko 600 dana, a danas prosečno suđenje nam traje manje od 300. Dve hiljade dvanaeste godine imali smo preko 200.000 predmeta koji su trajali preko 10 godina, a danas tih predmeta više nema, odnosno ta brojka je znatno, znatno manja. Zar ovo nije efikasnije pravosuđe i zar ovo nije uspeh? Ovo je uspeh koji je dala odgovorna vlada, na čelu sa odgovornim predsednikom Republike Srbije, donoseći zakone posle 2012. godine koji su imali za cilj, kao što sam na početku rekao, da naše pravosuđe i sudstvo bude efikasnije i bolje. Ali, jedna stvar mora da bude jasna, bez vas sudija Pantiću i brojnih vaših kolega koji savesno i pošteno rade svoj posao ovi rezultati ne bi mogli biti postignuti. Zato vama treba čestitati i zahvaliti se na tome zato što naše pravosuđe i sudstvo nije više tako crno i zbog toga što naše pravosuđe nije više rak-rana našeg društva. Iz tog razloga ja vama verujem za svaki predlog koji date, odnosno verujem svakome iz Visokog saveta sudstva, u predlog koji date za izbor za sudiju, zato što verujem da je to najbolji kandidat, a što se može videti iz njihovih ocena i izveštaja koji ste vi dali. Dolazim iz opštine Lebane. U Lebanu imamo Osnovni sud koji je mesno nadležan za tri opštine, za opštinu Lebane, Bojnik i Medveđu. Pre nešto više od godinu dana Osnovni sud u Lebanu je dobio četiri nove mlade sudije. Zaista moram da vam čestitam na tom izboru, zato što te nove četiri mlade sudije su se izuzetno dobro snašle u poslu sudije, jako efikasno, objektivno i nepristrasno rade. Ali moram da priznam i da imaju nesebičnu pomoć ostalih sudija koji takođe rade u Osnovnom sudu u Lebanu. Vi ćete se sigurno setiti sudija, ali ću reći zbog javnosti da je Osnovni sud u Lebanu 2016. godine dobio priznanje od strane Visokog saveta sudstva za povećanje broja rešenih starih predmeta. To govori kako o stanju Osnovnog suda u Lebanu, odnosno da tamo rade časni i pošteni ljudi, tako i u ostalim sudovima u Srbiji, a to nam jasno pokazuje da stvari idu nabolje. Što se tiče kandidata za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, ne bih ulazio u detalje upravo zbog ovoga što sam rekao da vam verujem, a verujem i da će u danu za glasanje moje kolege podržati vaš predlog. Na samom kraju iskoristiću priliku da citiram sudijsku molitvu i da na taj način uputim poruku svim sudijama koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, a ona glasi ovako: „Gospode, ja sam jedino biće na zemlji kojem si ti dao svoje sve mogućnosti, vlast da osudim ili oslobodim bližnjeg. Na moj znak vrata zatvora se zatvaraju za leđima osuđenog ili se otvaraju jednoga dana za slobodu. Moja presuda može pretvoriti siromaštvo u imetak ili bogatstvo u bedu. Od moje odluke zavisi sudbina mnogih života. Svi su podložni od rođenja do smrti zakonu koji ja predstavljam, pravdi koju značim. Kada jednoga dana konačno padnem i tada se kao krivac pojavim pred tvojom uzvišenošću, prisutnošću, za poslednji sud pogledaj me sa milošću i izreci Gospode presudu svoju. Sudi mi kao Bog, ja sam sudio kao čovek“. Dakle, moja poruka za svakog sudiju koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, pa onih koji to već jesu – sudite časno, sudite pošteno, sudite objektivno i nepristrasno i sudite kao čovek. Zahvaljujem se svima.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi gospodine Pantiću, dame i gospodo poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja ću danas govoriti o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju za Osnovni sud u Kraljevu, Osnovni sud u Leskovcu, Osnovni sud u Aleksincu, Osnovni sud u Somboru, Osnovni sud u Novom Pazaru, Osnovni sud u Užicu i Osnovni sud u Požarevcu. Naime, 37 kandidata je. Ja bih samo rekla, uvek to govorim pa da se zna, da na predlog Visokog saveta sudstva mi ovde samo glasamo sudije koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. To je jako važno, jer postoji dosta insinuacija od raznoraznih sudija upućenih na adresu državnog vrha, naravno, odnosi se na premijerku i našeg uvaženog predsednika gospodina Aleksandra Vučića, jer jedan od sudija uporno govori, a to je sudija Majić, da Vučić bira svoje sudije. Molim vas, to je najveća glupost koju sam ikad u životu čula. Gospodin predsednik Republike Srbije se bavi izuzetno važnim stvarima u životu. Bavi se državničkom politikom, nema veze sa sudijama, niti bira. Znači, Visoki savet sudstva po predlogu, daje nam predlog, a mi samo glasamo o ovome, da se zna. Isti taj koji je pun insinuacija, ružnih reči što se naše države tiče, jedne jedine, najlepše na svetu, a to je Republika Srbija, pokazali smo koliko vredimo i kao ljudi i kao empate što se tiče našeg okruženja, kada su vakcine i sve ostalo u pitanju, reč jednu nije rekao protiv ovog blogera, za čoveka koji se non-stop pojavljuje na TV-u i daje izjave. U redu je da se pojavljuje, ali kada ima šta da kaže. Uglavnom nema šta da kaže, nego promoviše sebe. Ja sam čula da će se prijaviti, da će se kandidovati za predsednika. To bi bilo fenomenalno, da vidimo koliko će taj gospodin bloger, koji je preskočio jednu instancu, naime, on je bio sudija Osnovnog suda, pa je, pošto je imao partijsku knjižicu DOS-a, preleteo brzinom svetlosti i došao do Apelacionog suda i, zamislite, ni manje ni više nego je radio na poslovima, a to su ratni zločini. Kad smo kod ratnih zločina, treba reći da je isti taj oslobodio 11 krvoloka odnosno zločinaca OVK koji su 1999. godine, od juna pa do decembra, mučili i ubili 80 civila u jednoj zgradi u Gnjilanu, u podrumu, ali takođe zarobili 280 ljudi. Znači, mučili, silovali. E, tu jedanaestoricu je gospodin Majić oslobodio krivice. Trebalo je da dobiju 116 godina zatvora, a on ih je oslobodio, pa vi vidite šta može da se desi u pravosuđu. Pravosuđa je nezavisna grana vlasti i kao takva sve sudije treba da budu poštene, dostojanstvene, časne. Ja sam sigurna, i uvek to govorim, da je 98% takvih. Uvek postoje kukolji. Kad smo kod kukolja, da ne kažem ja da imam nešto lično protiv ovog gospodina, čovek me uopšte ne interesuje, nego ću vam pročitati šta kažu iz Udruženja sudija i tužilaca Srbije. Naime, oni su uputili jedno otvoreno pismo sudiji Apelacionog suda, gospodinu Miodragu Majiću, u kome žele ovom vrhunskom sudiji, kako on sebe naziva, pod znakom upitnika, kako sam sebe predstavlja u javnosti, da skrene pažnju da probleme sa svojim super egom i samoreklamom ostavi za sebe, kao i da u tom svakodnevnom isticanju svog besprekornog rada, lepo je što čovek misli to o sebi, masa nas ne misli tako, uostalom, ove zločince je pustio iz zatvora i tu više nemam šta da dodam, nastaviću o njemu nešto drugačije ja, ali da vidimo šta sad kaže Udruženje sudija – Treba da izostavi uvrede na račun svojih kolega, drugih sudija. Dozvolićete, kaže Udruženje sudija i tužilaca, da među nekoliko hiljada nosilaca pravosudnih funkcija ove države, postoji još mislećih ljudi koji iz dana u dan hvataju se u koštac sa svojim poslom, rešavaju probleme građana u fer i zakonitim sudskim postupcima i za razliku od onih koje vi poznajete ili prepoznajete, misle na gospodina Majića, ne čekaju mig ni sa vrha, ni sa strane, da im kažu kako da sude. Setimo se samo, nažalost, bilo – ne ponovilo se, da su pojedini tajkuni imali i svog sudiju i svog tužioca. Bilo je tako, svi znamo. Dalje se obraćaju gospodinu Majiću i kažu: „Molimo vas da vaše metafore i likove iz basni o zečevima i čoporima zadržite za beletristiku kojoj sve više naginjete i razmislite da ostale sudije i tužioci svoj posao shvataju daleko ozbiljnije od vaših ilustracija. I dok vi pišete basne, drugi pišu presude. Nemojte omalovažavati i klevetati celu struku radi stilske figure, jer ti ljudi od primanja koja ostvaruju od sudijske i tužilačke plate žive i drugih prihoda nemaju“. Zašto je ovo jako važno? Zato što gospodin Majić živi na račun države, ali ima i nevladinu organizaciju preko koje idu i projekti, pa se zarađuju parice. O tome smo već govorili. Idemo dalje, ali ovo sad govore njegove kolege. Oni rade za platu samo od svoje države: „Takvim kontinuiranim vređanjem kolega i čitave profesije, urušavate poverenje građana u pravosuđe i na samo vama svojstven način pozivate na nepoštovanje zakona, institucija i vladavine prava“. „Obraćamo vam se“, kaže Udruženje sudija i tužilaca, „sa molbom da svoje probleme sa super ego frustracijama i neopisivom potrebom za samopromocijom uokvirite između korica vaših sadašnjih i budućih knjiga, zadržite ih na pozorišnim daskama u predstavama u kojima glumite, u beskrajnom prostoru internet sveta u kome virtuelno živi vaš lik, koga se svesrdno trudite da predstavite kao poslednjeg zaštitnika posrnulog pravosuđa“. Možete misliti, on priča o posrnulom pravosuđu, on, koji je 2009. godine otpustio hiljadu sudija i tužilaca i njegovi pajtosi potpisnici, hiljadu ljudi je ostalo bez posla. Godine 2012. smo sve te ljude vratili na posao, te časne, normalne ljude. A znate zašto su dobili otkaz? Samo zato što nisu bili podobni, nisu imali partijsku knjižicu DOS-a. Ljudi, sada nema partijskih knjižica. Pravosuđe je nezavisna grana vlasti i kao takva mora da ostane. Pošteno, dostojanstveno, časno treba suditi u ime naroda. Kraj. Ne postoje partijske knjižice. Ljudi, kolega Majiću, kažu, iz Udruženja, ljudi profesionalci, sudije i tužioci, su precrtani sa vama dobro znanih spiskova samo zato što nisu bili podobni. Sramota jedna. Na najflagrantniji način kršen je zakon, a i sam Ustav ove države. Sve vam je to bilo, ili što u pravničkom smislu jednako ukazuje na krivicu, moralo biti poznato, ali ste ćutali. Niste pisali, gospodine Majiću. Niste se slikali. Niste tvitovali. Niste blogovali. Ništa niste radili. Pa ipak, poleteli ste. Poleteli ste naglo, poleteli ste od sudije Osnovnog suda do Apelacije. Podsećamo vas na vaše reči da se svaka vlast trudi da za svog mandata da najviše i da na najodgovornije pozicije postavi ljude koji su po njenom ukusu i meri i tako sebi obezbedi branu od zakona, to ste vi rekli, i u periodu kada njihova vladavina prođe. Da li je to razlog iz kog ste vi, uvaženi kolega Majiću, sa mesta opštinskog sudije, sa svojih tada 40 godina života i devet godina sudijskog staža, izabrani za sudiju Apelacionog suda? Mnogo nelogičnosti, nenormalnosti, ali, bože moj, bilo – ne ponovilo se. Nije vam dugo trebalo, gospodine Majiću - kažu iz Udruženja - da spoljnim dugom i zaduženjima, istomišljenicima, osmislite način da pokušate da diskreditujete svakog ko bi vam mogao pokvariti planove i poljuljati temelje vašeg malog, moćnog carstva. Počeli ste da klevetate. Počeli ste, ili bolje reći, nastavili da svoju državu i kolege koji su se drznuli da misle drugačije klevetate i u inostranstvu. Sramota jedna. To je odraz slabosti, nemira i panike. Više smo od vas očekivali. Sve to kažu gospoda iz Udruženja. Ja samo moram da napomenem da je taj isti Majić, sećate se kad smo doneli Tijanin zakon, bio protiv tog zakona, odnosno mi smo tada doneli izmene i dopune Krivičnog zakona kojim se propisuje doživotna kazna zatvora bez uslovnog otpusta. Gospodin je bio jako nezadovoljan, on misli da treba da se silovatelj socijalizuje. Ja mislim isto, ali ne na način koji on misli. Takođe, sem ove Gnjilanske grupe, on je doneo presudu, setite se samo, to je bila presuda u vezi romske devojčice, devojčica je imala 13 godina, bila je silovana, nažalost i zatrudnela je, dete ima traumu za čitav život, a njegova presuda je glasila, da je u stvari objašnjenje ide da je to deo folklora, odnosno da je to kulturno-etnološko nasleđe. Sramota jedna, sram ga bilo. Sudije koje se birate, molim vas, da radite časno i pošteno. Nikakve partijske knjižice nisu dozvoljene, radite u ime naroda. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Narodni poslanik, Marko Parezanović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Mi smo u političkom životu naše države navikli već godinama da jedan deo opozicije i njihovih veoma moćnih medija kreiraju jednu negativnu atmosferu u našoj zemlji koja bi valjda trebalo da nam kaže da je nasilje nešto što je sasvim legitimno za rešavanje političkih problema i nesuglasica i da je nasilje jedna od načina na koji bi trebalo ti problemi da se rešavaju. Kampanja, kao što smo mnogo puta već pričali i u ovom parlamentu, traje godinama, ona se ogleda na različite načine, pre svega kroz konstantnu satanizaciju i dehumanizaciju predsednika Srbije i cele njegove porodice, do kreiranja jedne jako negativne kampanje prema državi Srbiji gde opozicioni političari gde god se pojave, bilo u našoj državi, bilo u svetu, sve najgore govore o svojoj zemlji. U koju god ambasadu da odu, oni to isto rade i kada daju neku izjavu za neki mediji u regionu, takođe sve najgore govore o svojoj državi. Pokušavaju da ulove, nekog evropskog parlamentarca, kome Srbija nije baš preterano draga, pa da on u njihovo ime, u različitim evropskim institucijama, takođe sve najgore govori o državi Srbiji, a kada se na primer dese neke lepe stvari, kada otvaramo neki autoput, kada nam je ekonomija najbolja u Evropi, ili kada najbolje napredujemo sa procesom vakcinacije, u čitavoj Evropi. Onda paralelno sa tim, uvek možete videti na desetine izmišljenih afera i negativnih vesti, koje se vrte na njihovim televizijama, sve sa ciljem da se bilo šta pozitivno, što se u našoj zemlji dogodi, da se to na neki način poništi. Videli smo u poslednje vreme i pretnje lustracijom, čak i običnim građanima Srbije, koji glasaju za SNS, pa se njima šalje poruka, šta će da rade kada sve ovo prođe, ili da će posle njihovog dolaska na vlast, jedino moći klozete da čiste. To je sve ono na šta jesmo navikli, ali ono na šta nismo navikli, ili na šta ne bi trebali da se navikavamo, što nije bio deo političkog života u Srbiji, prethodnih godina, jeste kada se sve to što sam nabrojao, radi neko ko je predstavnik pravosudnog sistema Srbije, odnosno deo pravosudnog sistema Srbije. Pravosudni sistem je tu da svakom građaninu garantuje lična prava, slobode, bezbednost, pravnu sigurnost, i kada neko ko je sudija Apelacionog suda, naravno govorim o gospodinu Majiću, da jednu izjavu, u kojoj on kaže, da smo došli do ivice iza koje ide nasilje. Kada dođemo do ovakve debate u Skupštini, došli smo do ivice iza koje ide nasilje. Dakle, izjava koju on, praktično nasilje najavljuje, ili šalje poruku da je to nešto što je sasvim normalno, eto njemu se, recimo ne sviđa šta ja pričam, u Narodnoj skupštini Republike Srbije i on smatra da je sasvim legitimno da iza toga nastupi neko nasilje. Dakle, kada ovo radi neko ko je deo pravosudnog sistema Srbije, onda je to jako poražavajuće. Ovo je toliko velika sramota, da bi bilo skandalozno da je ovako nešto izjavio neki portir, nekog opštinskog suda u Srbiji, a kamoli sudija Apelacionog suda. Pa, onda on čak nastavlja, kao da mu ovo nije bilo dovoljno, pa hoće dodatno ocrni svoju zemlju, pa kaže, da nažalost u ovoj zemlji nije retko da ljudi nestaju, samo zato što je neko upro prstom u njih. Bez ikakvog dokaza, bez ikakve presude, gazeći sve pravne postulate, pretpostavke, nevinost i sve ono što ne bi smeo nikada da radi, potpuno paušalno, govori da je u našoj zemlji normalno da neko uperi samo prstom u nekoga, i taj neko je nestao. Dakle, bez ikakvih argumenata, samo sa ciljem da se u što većoj meri ocrni država Srbija, predstavi na najnegativniji mogući način, i opet ono što sam rekao na početku, da se stvori atmosfera u kojoj je u takvoj državi apsolutno sve dozvoljeno, pa i da se bavite nasiljem. Nisam nikada, do sada govorio o aktivnostima i radu gospodina Majića, ali posle ovakvih skandaloznih izjava, u kojima se on najprizemniji, najtabloidniji mogući način bavi politikom, izgovarajući notorne laži i ordinarne gluposti, morao sam to da prokomentarišem, i zaista mislim da bi bilo krajnje ispravno, da ako je čoveku iz nekog razloga dosadilo da se bavi svojim poslom, dosadilo da bude sudija, da je sasvim legitimno da taj posao napusti i da se bavi politikom, ako to želi. Mi smo ovde, godinama ukazivali na, recimo slučaj bivšeg zaštitnika građana, Saše Jankovića, koji je neke slične stvari radio, tj. nije radio svoj posao, nego je državnu funkciju i resurse koristio za neku ličnu kampanju. Stalno su nas optuživali kako mi vodimo hajku protiv njega, kako ga nešto ne volimo, crtamo mu metu, i onda je prošlo neko vreme i pokazalo se da sve što smo govorili, da smo bili apsolutno u pravu, dakle da je čitav njegov rad, čitav njegov posao bio sveden na to da isključivo gradi neku svoju buduću političku karijeru. Dakle, to je nešto što apsolutno ne opravdavam i mislim da je legitimno, ako želi da se bavi politikom da sve ovo što je on rekao ne bi bilo uopšte bitno, niti bi bilo ko od nas to komentarisao, da je to rekao neki običan političar, pojedinac, ali kada tako skandalozne izjave kaže neko, ko se nalazi na takvoj funkciji, onda je to nešto što ne može da prođe bez komentara. I ono što ljudi treba da znaju, a što je jako važno da nije ta izjava došla slučajno, da neko ne misli da je to bilo spontano da je njemu palo na pamet, ono što sam rekao na početku, to je deo jedne veoma dobro organizovane kampanje u kojoj učestvuje veliki broj ljudi, koja traje godinama, i u kojoj učestvuju i političari i mediji, kao što vidimo i mnogi pojedinci, na žalost, pojedinci koji bi trebalo da rade neki sasvim drugi posao, i sve to što je izrečeno, rečeno je sa jasnim ciljem, jasnom namerom i veoma dobro koordinisano tako da kada recimo Dragan Đilas ne želi da kaže nešto lično, jer smatra da je previše prljavo da bi on to rekao, onda on zaduži nekoga ko će to umesto njega da kaže i opet ponavljam, da je to rekao neko nebitan, to ne bi bilo sporno, ali kada to govori neko ko je deo pravosudnog sistema, to je apsolutna sramota. Ima još jedna stvar, ima tu jedne veoma izražene potrebe, da se po svaku cenu skrene pažnja na sebe, a kada to hoćete da uradite, onda imate dve opcije ili da kažete i uradite nešto mnogo pametno ili da kažete i uradite nešto što je mnogo glupo i skandalozno i neprihvatljivo. Mislim da u slučaju gospodina Majića, ne moram da naglašavam na koju je on stranu prevagnuo. Zahvaljujem.
Hvala. Narodna poslanica sa lepim prezimenom, Milica Dačić.
Uvaženi gospodine Dačiću, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, uvaženi gospodine Pantiću. Dozvolićete mi da prvo čestitam gospođi Jasmini Vasović, izbor za predsednika Vrhovnog kasacionog suda, i da joj poželim istrajnost i doslednost i ne pristrasnost u donošenju pravnih i ispravnih odluka za naš pravosudni sistem. Vrhovni kasacioni sud odlučuje o vanrednim pravnim sredstvima, obezbeđuje jednakost stranaka u postupku, ali i jedinstvenu primenu prava u svim sudovima širom naše zemlje. Zato je na gospođi Vasović, ne tako mali teret, kao prvoj među jednakima, a svakako da imamo u vidu i doprinos koji od nje očekujemo u borbi protiv korupcije i naravno da u skladu sa danas položenom zakletvom, služi isključivo istini i pravdi. Kada govorimo o današnjoj tački dnevnog reda, o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i njih, baš kao i moje kolege u Narodnoj Skupštini, mislim da ne treba podsećati na onu čuvenu pravnu normu iz Dušanovog zakonika – sve sudije da sude po Zakonu, a ne po strahu, od carstva mi. U koju je na jezgrovit i nedvosmislen način definisana nezavisnost pravosuđa u Srba u 14. veku, dakle 1349. godine. Šesto šezdeset godina kasnije, tačnije 2009. godine, u srpskom pravosuđu dogodila se katastrofalna reforma koja je građane Srbije koštala 44 miliona evra, a u koju je 836 sudija i 75 zamenika tužilaca, preko noći ostalo bez posla. Prisetimo se samo da su oni 18. decembra 2009. godine, saznali da nisu na spiskovima u novoj mreži sudova iako im je Ustav garantovao stalnost sudijske funkcije. Podsetimo se takođe da je u to vreme na vlasti bila DS, a da je predsednik Srbije bio Boris Tadić. Danas u Srbiji se presude donose bez upliva i uticaja vladajuće većine i svakako je zato pokazatelj nedavna sudska presuda, doneta na štetu predsednika Aleksandra Vučića. Dakle o stručnosti i osposobljenosti i dostojnosti kolega čije smo biografije mogli pročitati iz dostavljenog materijala, vodio je računa VSS i mi ovde svakako nećemo ulaziti u sadržinu istih. Treba još jednom naglasiti da sudije presude donose u ime naroda. Da podsetim sve one koji su završili Pravni fakultet, da mi na prvoj godini fakulteta svakako učimo o Monteskjevom duhu zakona u kome je utemeljeno načelo podele vlasti. Dodala bih da ozbiljna diskusija koju vodimo u ovom parlamentu, mehanizmi parlamentarizma koji se primenjuju, kao što je institut poslaničkih pitanja, nedavno primenjeni i institut autentičnog tumačenja, sve su to pokazatelji da ovaj saziv parlamenta ozbiljno i odgovorno radi svoj posao. Ozbiljan posao obavljaju svi državni organi na čelu sa predsednikom, Aleksandrom Vučićem. To je posebno vidljivo na polju borbe sa kriminalom i korupcijom, ali i borbe sa korona virusom. Dok se u svetu vodi pravi rat između velikih sila za nabavku vakcina, Srbija u vakcinaciji i imunizaciji svog stanovništva prednjači. Zato se moramo posebno zahvaliti našim prijateljima iz sveta, posebno Kini sa kojim je prijateljstvo poslednjih godina čvrsto gradio Aleksandar Vučić. Bili smo svi svedoci da su sva tri prethodna meseca konstantno o uspešnoj vakcinaciji, revakcinaciji pisali i izveštavali i evropski i svetski mediji, a da su uspeh Srbije pohvalili i o njemu govorili i pojedini svetski lideri. Srbija je na vreme shvatila da je pitanje vakcinacije pitanje privrednog opstanka i prilagodila svoje delovanje takvim okolnostima. Do sada je u Srbiji vakcinisano 2,9 miliona građana, od kojih 1.170.000 je revakcinisano. Moje mišljenje je da je sticanje kolektivnog imuniteta jedini ispravan odgovor na pandemiju. Zato apelujem na sve građane da se vakcinišu, jer time spašavamo naše živote i našu budućnost. S druge strane, nisu samo ulaganja u zdravstveni sistem doprinela bržem spasavanju ljudskih života. Kolima hitne pomoći se nekada iz Čačka, iz koga ja dolazim, do Beograda u ustanove tercijarne zdravstvene zaštite stizalo za dva, dva i po sata. Danas auto-putem „Miloš Veliki“ to vreme je smanjeno na nešto manje od jednog časa, što je još jedan benefit, blagosloveni benefit izgradnje i stavljanja u funkciju auto-puta, i to ne samo za moj grad, nego za sve gradove i lokalne samouprave duž auto-puta „Miloš Veliki“. Dakle, da zaključim, jedinstvena primena prava i jednak zakon za sve na koje se odnosi su jedan od postulata politike Srpske napredne stranke, a tom postulatu doprinos treba da daju i sudije koje danas biramo. U danu za glasanje, ja ću svakako podržati ovaj Predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Terzić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas na dnevnom redu imamo Predlog odluke o izboru sudija koji se po prvi put biraju na sudijsku funkciju. Hoću odmah na početku da istaknem da je postupak sproveden u skladu sa zakonom i na jedan jasan, vidljiv, transparentan način. Upravo su nosioci sudijske funkcije ti koji imaju za cilj da štite i da zaštite prava i slobode svih građana Republike Srbije, naravno u skladu sa Ustavom i sa zakonom. Kada govorimo o Predlogu odluke o izboru sudija, kada govorimo o srpskom pravosuđu, neophodno je da tu temu sagledamo i kroz prizmu svega onoga što se u srpskom pravosuđu događalo u periodu od 2000. godine do 2012. godine, jer na taj način možemo uspešno da lociramo koren problema i da na jedan efikasan način pristupimo rešavanju postojećih problema u sistemu i u oblasti pravosuđa, što Srpska napredna stranka radi i u svim drugim oblastima društvenog života za korist, interes i za dobrobit svih građana Republike Srbije. Očekivanje i nada polagane u promene koje su se dogodile 2000. godine, su apsolutno izneverene u odnosu na sve ono što su obećavali pripadnici bivšeg režima, a obećavali su da će raditi na jačanju vladavine prava, da će raditi na jačanju demokratije, da će osnažiti srpske institucije. Uradili su sve potpuno suprotno i drugačije od toga, jer su uspeli da dovedu zemlju na rub ekonomske i političke katastrofe. To možemo da vidimo kako je urađeno konkretno kroz reformu pravosuđa koja se dogodila posle 2008. godine, u Srbiji. Jer, ta i takva reforma pravosuđa građana Republike Srbije je koštala 44 miliona evra. Jedno je jasno, a to je da su nosioce sudijskih funkcija u tom periodu birali na opštinskim odborima Demokratske stranke i da su im lični interesi bili iznad svake politike i iznad interesa građana Republike Srbije. Danak takvih reformi, građani Srbije i srpsko pravosuđe plaća danas i u finansijskom i u stručnom smislu. Mislim da u Srbiji nema pravnika koji tragediju takve reforme u oblasti pravosuđa nije u tom trenutku definisao i shvatio kao tragediju čitave profesije. Tada se događalo nešto što se u istoriji pravosuđa nije nigde događalo, a to je da su na sudijske funkcije imenovali i sudije koje su, nažalost, preminuli, a onda je Nata Mesarović istupala i tvrdila da su oni svakog sudiju podobno proverili, i verovatno je referenca za sudijsku funkciju u tom trenutku bila samo isključivo to da posedujete člansku kartu Demokratske stranke. Čak je i Evropska unija reformu pravosuđa u Srbiji u tom trenutku ocenila kao katastrofalno sprovedenu reformu. Dobro je da građani Republike Srbije ne zaboravljaju sva njihova politička nedela pripadnika bivšeg režima, ta nedela koja su imali u periodu od 2000. do 2012. godine, jer znaju građani Srbije vrlo dobro da kada neko pokušava da uništi pravosuđe, kada neko uništava vojsku, što su upravo oni radili, kada neko uništava policiju, da se taj svojski trud, kao što su se i oni trudili da unište Srbiju. Ništa iz svega toga nisu naučili, nikakvu pouku iz svega toga nisu izvukli. Dan danas nemaju nikakav plan, nemaju nikakav program, nikakvu politiku, već je ostala samo patološka mržnja prema Aleksandru Vučiću, prema Srpskoj naprednoj stranci i patološka želja da nastave da rade ono što su radili do 2012. godine, a to je da otvaraju tajne račune širom sveta i da kradu i pljačkaju državne resurse i da otimaju novac građana Republike Srbije. Tu je suštinska razlika između nas iz Srpske napredne stranke i između pripadnika bivšeg režima, zato što smo mi ti koji smo uspeli da radimo i da uradimo mnogo na jačanju vladavine prava, uspeli smo da osnažimo našu ekonomiju i mi smo ti koji se adekvatno i efikasno bore za zaštitu vitalnih državnih i nacionalnih interesa Republike Srbije. To je politika koju sprovodi Srpska napredna stranka i to je politika koju ćemo nastaviti da sprovodimo u budućnosti. Vidim da se upiru nedeljama unazad da pokušaju da dokažu građanima Srbije da nije istina ono što jeste istina, a to je da su iz Srbije izneli desetine miliona evra i skladištili taj novac na tajne račune svuda po svetu. Konačno je došlo vreme da se građani Srbije upoznaju sa istinom o tome kako su pripadnici bivšeg režima vodili ovu zemlju u trenucima kada je pola miliona ljudi ostajalo bez posla, da se uvere u sva politička nedela Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i lidera bivšeg režima, i da vidimo kako su i na koji način koristili svoje političke funkcije kako bi stekli neverovatno bogatstvo i kako je to moguće. Pokazuje se da je istina ono što smo mi govorili u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a to je da Dragan Đilas u politiku nije ušao kao bogat čovek, ali da u jednom trenutku iz politike izlazi kao neverovatno bogat čovek. Sada kada smo mi uredili državu, kada smo uspeli da konsolidujemo javne finansije u ovoj zemlji, sada opet hoće da se vrate na vlast i to bez izbora, iako su svesni da i građani na izborima neće i da nastave da rade ono što su radili, a to je da pljačkaju državne resurse, imovinu i novac građana Republike Srbije. Neverovatan je strah i panika koja je proizvedena u tom delu bojkot opozicije i pripadnika bivšeg režima od najvažnijeg zakona koji smo mi usvojili i doneli u ovom sazivu u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a to je Zakon o poreklu imovine i hoću da iskoristim priliku da pozovem sve nadležne institucije, sve sudije da rade na tome da građani saznaju punu istinu o političkim, poslovnim i finansijskim malverzacijama pripadnika bivšeg režima, da jednostavno i mi nastavimo kao narodni poslanici da građanima Srbije, pre svega, bez obzira da li je neko finansijski ili medijski moćan, govorimo istinu o svim njihovim političkim, poslovnim i finansijskim malverzacijama i da ne dozvolimo na taj način da opet razni Đilasi, Jeremići, Tadići zasednu na grbaču ove zemlje i ovog naroda, jer u tom trenutku od Srbije, jednostavno, neće ostati ništa. Za razliku od njih, mi iz Srpske napredne stranke imamo rezultate. Od 2012. godine otvorili smo više od 700.000 novih radnih mesta i to je ono što građani Srbije vide. Oni vide te rezultate. Mi ćemo nastaviti da se borimo za to da omogućimo građanima ono što oni, pre svega, zaslužuju, a to je još bolji životni standard. Za kraj hoću da istaknem da je važno da građani Srbije nastave da pružaju poverenje i daju podršku politici koju sprovodi Srpska napredna stranka na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, jer mi naprednjaci imamo i te kako energije, volje, želje i htenja da se borimo da Srbija nastavi da ide nezaustavljivo napred. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine Pantiću, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, Srbija je demokratski uređena zemlja. Za Srpsku naprednu stranku, za našeg predsednika Aleksandra Vučića i za našu Vladu vladavina prava je visoko postavljena na lestvici kojom Srbija treba da teži i koja mora biti ostvarena. Naravno, u cilju ostvarenja vladavine prava i te kako značajnu funkciju ima pravosuđe, odnosno sudije. Danas je na dnevnom redu Predlog Visokog saveta sudstva za izbor sudija koji se prvi put biraju za sudijsku funkciju. U pitanju je 37 kandidata za osnovne sudove u sedam gradova, odnosno opština. Najpre moram da kažem da je u potpunosti ispoštovana procedura, da je u potpunosti ispoštovan Ustav i zakon i da je Visoki savet sudstva, u skladu sa zakonom i Ustavom, dao predlog Narodnoj skupštini za izbor 37 kandidata, dostavljajući i opširne biografije za svakog kandidata pojedinačno. Ono što najpre želim da istaknem to je da sudije koje se prvi put biraju na ovu sudijsku funkciju i koje u danu za glasanje budu izabrane časno, odgovorno i pošteno obavljaju sudijsku dužnost i sudijsku funkciju, jer je to odgovorna i vrlo ozbiljna funkcija, da nepristrasno i objektivno sude, da budu nezavisni od svakog pritiska ili uticaja, ali da ne budu nezavisni od zakona i Ustava, jer svoje presude donose u ime naroda. Nadam se da će poštovati osnovna načela, i načela efikasnosti, i načela ekonomičnosti i načela suđenja u razumnom roku, jer je to svakako u interesu građana Republike Srbije kako bi povratili poverenje u sudstvo i kako bi, naravno, pravda bila u nekom razumnom roku zadovoljena. Ono što takođe moram da istaknem to je da na ovaj način se jačaju i ljudski resursi u pravosudnim institucijama, odnosno sudovima i da će sudije po najboljem znanju i umeću, a u skladu sa zakonom i Ustavom, postupati po svakom predmetu i donositi svoje odluke. Ovom prilikom ne mogu a da ne pomenem šta je bilo do 2009. godine, odnosno ne mogu ada ne pomenem rušitelje svega što je postojalo u Srbiji, a pre svega institucija sistema, a među njima, naravno, tu je i pravosuđe, kako su ga i na koji način rušili. Moje kolege su već iznele da je samo u jednom danu hiljadu sudija i tužilaca ostalo bez posla i to samo što nisu ispunjavali jedan, jedini kriterijum, a to je pripadnost Demokratskoj stranci. Naravno da su rušitelji Srbije oličeni u liku i nedelima Dragana Đilasa, Borisa Tadića, Vuka Jeremića, sve ono što su radili, radili protivzakonito i protivustavno. Zato je Ustavni sud Republike Srbije doneo odluku da postupak reizbora sudija nije urađen u skladu sa zakonom, nije urađen u skladu sa Ustavom. Sudije su vraćene i tužioci, ali to je koštalo građane Republike Srbije 44 miliona evra. Ta bahatost rušitelja žutog, tajkunskog preduzeća i žute hobotnice oličena je u liku Dragana Đilasa, kome je vlast služila samo za lično bogaćenje, a ne i za brigu o građanima Srbije i institucijama koje su vrlo važne za funkcionisanje jedne države, to naravno apsolutno nije smetalo. Sudije u vreme vršenja vlasti žutog tajkunskog preduzeća ostavile su tri i po miliona nerešenih predmeta. Sem toga, žuto tajkunsko preduzeće, sem seče sudija i tužilaca, napravilo je katastrofalnu mrežu sudova, mnoge sudove izmestilo, napravilo sudske jedinice i na taj način dostupnost pravde građanima učinila toliko dalekim da je, na primer, iz opštine Priboj, iz koje ja dolazim, izmešten opštinski sud u Prijepolje, pa su građani koji usput neki od njih i četiri puta prelaze državnu granicu sa Bosnom i Hercegovinom, morali do najbližeg suda da pređu 60 kilometara kako bi ostvarili svoju pravdu, odnosno kako bi se pojavili pred sudom. Sem što nisu mislili za građane, učesnike u sudskim postupcima, oni nisu mislili ni o sudijama, tužiocima, administrativnim radnicima koji su kroz mrežu sudova morali da odlaze u druge gradove i naravno da se plaćaju putni troškovi svima njima. Ti putni troškovi nekim od njih, a to su administrativni radnici, bili su mesečno gotovo duplo veći od plata koju su oni primali. Tako je žuto tajkunsko preduzeće kroz mrežu sudova racionalizovalo tobož sudove. Naravno, sve to Srpska napredna stranka ispravila je dolaskom na vlast 2012. godine. Godine 2013, kada je ministar pravde bio Nikola Selaković, osnovana je nova mreža sudova i mnogi sudovi vraćeni su tamo gde su u stvari postojali do dolaska na vlast rušitelji, a oni su, bogami, trajali dugo – čitavih 12 godina. Ti rušitelji sudovi su od 138 osnovnih sudova sveli na 34 osnovna suda. Toliko o njihovoj brizi o građanima. Da žutog tajkuna Dragana Đilasa apsolutno nisu interesovali građani, niti zadovoljenje njihovih potreba kako pred sudom, tako i pred drugim institucijama, govori u prilog tome i podatak da je u njihovo vreme u Republici Srbiji postojalo najmanje 30 hiljada pravno nevidljivih lica. Uglavnom su oni bili Romi. Šta to znači pravno nevidljiva lica? To znači da ta lica nisu bila upisana u matične knjige rođenih i da su prema tim licima na najgrublji mogući način rušena njihova osnovna ljudska prava, kao što su pravo na rođenje, pravo na zdravstvenu zaštitu, pravo na socijalnu zaštitu, pravo na rad. Znači, neprikosnovena ljudska prava na najgrublji mogući način kršena su, jer Draganu Đilasu apsolutno nije bilo stalo ni do jednog građanina, a posebno ne do Roma. Sam je priznao da ih je prinudno raseljavao, ne radi njih, i trpao u limene kontejnere, nego radi lokacije. Naravno, da dolaskom SNS i ovu nepravdu, i na kraju krajeva, kršenje osnovnih ljudskih prava Roma smo ispravili donoseći zakon o izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku i najveći broj ovih građana danas je upisan u matične knjige rođenih i po osnovu toga ostvaruje sva druga prava i jednaki su pred zakonom, kao i svi drugi građani. Naravno, da rušitelji pravosuđa u Srbiji oličeni u liku, radu, delanju Dragana Đilasa, Borisa Tadića, Vuka Jeremića i drugih apsolutno nisu obraćali ni pažnju u kakvim uslovima rade sudije, tužioci i uopšte u kakvom je stanju infrastruktura. Moram da napomenem da je od dolaska SNS do danas urađeno više nego u zadnjih 70 godina kada je u pitanju infrastruktura. Najveća pravosudna institucija i ponos Srbije Palata pravde u Beogradu je potpuno rekonstruisana i obnovljena. Sud za prekršaje u Beogradu, koji se u vreme žute tajkunske vlasti, nalazio na 14 lokacija, danas je obnovljen, ima 105 sudnica i nalazi se na jednom mestu. U Zlatiborskom okrugu izgrađen je potpuno nov Prekršajni sud i Privredni sud. U opštini Raška, posle 30 godina, izgrađena je prva stambena jedinica, a ta stambena jedinica je upravo zgrada suda. Prema tome, izgradnja infrastrukture i te kako je značajna i sa aspekta povoljnih uslova za rad sudija, ali i sa aspekta građana, jer će sudije moći češće da zakazuju suđenje, a građani će na brži i efikasniji način dolaziti do pravde. Kada je u pitanju pravosudni sistem, kao i svi drugi sistemi koji su od dolaska SNS ojačali, u narednom periodu svakako, a izborom ovih sudija, koji će biti izbrani prvi put na sudijsku funkciju, očekujemo dalje krupne korake u svim mogućim segmentima društva, jer to je politika SNS i to je politika našeg predsednika Aleksandra Vučića. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavniče VSS, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, na samom početku svog izlaganja moram da istaknem činjenicu da će poslanička grupa SNS Aleksandar Vučić – Za našu decu u danu za glasanje podržati ove predloge, kao i do sada. Osećam lično zadovoljstvo i sreću što mladi ljudi dobijaju šansu i dobijaju priliku da iskažu sve ono za šta su se školovali i da pokažu da pravo i pravda u našoj zemlji mora važiti za svakog i za sve. Kada govorimo o tome, današnji dan je počeo svečano. Gospođa Jasmina Vasović je podnela zakletvu, predsednica Vrhovnog kasacionog suda. Kako prethodnih dana tako i danas, u trenutku dok je gospođa Vasović podnosila, tj. ovde pred nama svima diskutovala, iznela svoje neke prve impresije i progovorila o nekim temama onako usput, u tom istom trenutku nastavila se kampanja koja se vodila protiv nje prethodnih nekoliko dana i određeni deo ljudi iz bivšeg režima DS nastavio je sa atacima i napadima na nju. Gospođa Vasović je i protekle nedelje bila tema napada, pa je tako čak i jedna emisija na jednom mediju pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa bila maltene uprta protiv nje. Imali ste priliku da vidite i da čujete kako troje ljudi u toj emisiji diskutuju, daju svoje ocene, zaključuju, nju na svaki mogući način nipodaštavaju i pokušavaju svaki njen rezultat, uspeh da diskredituju. Ono što posebno zabrinjava jeste činjenica da su u toj emisiji učestovali neki ljudi koji se mnogo puta ovde pominju, kao ljudi koji direktno rade protiv politike Vlade Srbije i direktno rade protiv naše zemlje. Ja neću govoriti o jednom sudiji koji je više puta pomenut ovde. Mislim da su moje kolege narodni poslanici dobro, temeljno i detaljno obrazložili sve što se tiče njegovog nečinjenja, ali ne mogu da se ne osvrnem na činjenicu da jedna gospođa Marinika Tepić, koja je na platnom spisku kod Dragana Đilasa, u njegovoj firmi, je i ovu emisiju iskoristili da iznese niz neistina, laži i obmana. Takođe je i ona iskoristila priliku da nešto zameri gospođi Vasović, ali isto tako sam uveren da će u narednom periodu nastaviti sa kampanjom, pa će tako neko i od ovih sudija, koji se danas, čiji se predlozi danas nalaze pred nama, proći kroz toplog zeca pod komandom i naredbom Dragana Đilasa. Kada govorimo o tome da je čitava jedna emisija posvećena blaćenju svakog ko ne misli možda kao oni ili ne radi onako kako bi oni voleli, mislim da je svako u Srbiji toga svestan. Ono što danas posebno zabrinjava građane Srbije jeste činjenica da zaposleni u firmi kod Dragana Đilasa, Marinika Tepić svoj novac opravdava tako što iz dana u dan bira drugu metu koju će napasti i nekakvim lažima, izmišljotinama pokušati da je diskredituje. Njena sledeća žrtva takvog napada jeste i gospodin Selaković. Dakle, već danima imamo organizovanu hajku protiv gospodina Selakovića i to u onom maniru koji su već praktikovali bezbroj puta do sada. Dakle, mantra je apsolutno ista. Kreće se u krug, da li od Jovanjice, pa kada dobiju presudu kakvu su dobili, poput onog Aleksića, da su govorili neistinu i da su lažno optuživali Aleksandra Vučića i Andreja Vučića, onda se prebace na neku drugu temu. Kada se ta tema razbije istinom, nema ni izvini, nema ni priznanja da su slagali, već odu na neku treću i tako u krug. Sada je opet na redu kod njih Savamala i sada je samo drugi čovek meta, a sve kao indirektan napad na predsednika Aleksandra Vučića. Prosto je neverovatno koliko Marinika Tepić preslikano prenosi sve ono što joj zada Dragan Đilas, pa i kada je gospodin Selaković Mariniku Tepić pozvao da zajedno odu na poligraf i da se tamo ustanovi i utvrdi ko govori istinu, a ko laže, gle čuda, ona je krenula stopama Dragana Đilasa, pa na sve pristaje, samo na poligraf ne pristaje. Sada imate situaciju da Dragan Đilas ili Marinika Tepić ili bilo ko, Borko Stefanović, bilo ko iz njihove, nazovi, stranke može da kaže apsolutno svakakvu laž i bilo kakvu neistinu i da se sakriju iza toga – eto, mi znamo da je tako, ali nemamo dokaze i nećemo na poligraf da to dokažemo. Neka građani Srbije sami procene koliko je ovo licemerno i koliko ovo samo dokazuje da kada nemaju nikakav rezultat, ni argument, a bogami ni kada nemaju nikakav program, kao stranka, jedino što im preostaje jeste gola mržnja, nebuloze, izmišljotine i blaćenje ljudi koji su u svakom pogledu i smislu mnogo uspešniji, mnogo pošteni i mnogo više privrženi našoj zemlji, pa to dokazuju tako što se iz dana u dan bore za napredak i za bolji život kako Srbije, tako i svih njenih građana gde god oni da žive. Kada to dolazi od ljudi koji su za farmu kokošaka u Moroviću tvrdili da je plantaža marihuane, kada to dolazi od Marinike Tepić zbog koje je, zamislite, čak moralo da reaguje Ministarstvo spoljnih poslova Ruske Federacije, jer je jedan montirani snimak koristila na svom Tviter profilu, kada to dolazi od ljudi koji ne mogu da izgovore jednu jedinu istinu, građani Srbije se sa pravom pitaju - dokle su spremni da idu i šta je sledeće? Sve se svodi na to da ako nije Aleksandar Vučić kriv, onda su krivi funkcioneri SNS, pa je tako sva hajka na Nikolu Selakovića. Čini mi se da ovih dana kroz toplog zeca prolazi i Bratislav Gašić, pa ćemo videti sad ko je sledeći, a nigde ni jednog jedinog, pa makar naznake, bilo kakvog dokaza. Sve same laži, nebuloze, izmišljotine i neistine. Vidim da je ovih dana SNS apsolutno kriva za sve, pa je tako sad Draganu Đilasu krivo što nekakav protest za bolju ekologiju, ili kako to sad već definišu u njegovim medijima ili po društvenim mrežama, nije dao nekakav efekat kakav su želeli pa je sad kriva SNS zato što želi da takve proteste spinuje i obesmisli. Čekajte ljudi, da li postoji jedna stvar u ovoj zemlji za šta vi nećete optužiti SNS? Da li je moguće da vam je bukvalno za sve kriv Aleksandar Vučić? Evo, danas pada kiša, samo očekujem da neko od tih stručnjaka tvituje o tome kako je Aleksandar Vučić kriv i za pljusak u Beogradu. Poslanicima se ovde meri svaka reč i svaka rečenica, a sada vam smeta samo što je neko govorio istinu, a to je da su na tom protestu učestvovali i predstavnici koalicije ili saveza, više ne znam kako se zovu, predstavnici Demokratske stranke. Da ne bude posle da je slagao Aleksandar Mirković ili neko od funkcionera iz Vlade Srbije ili od funkcionera SNS, evo vam ga Zoran Lutovac na protestu. Predsednik DS ili marioneta Dragana Đilasa je učestvovao na ovom protestu. Pored toga, razne političke organizacije koje su učestvovale na izborima prošle godine i koje su u političkom životu Srbije takođe su učestvovali na ovom protestu i taj protest prenosili na svojim društvenim mrežama uživo. Isto tako tendenciozno je jedna televizija pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa taj protest prenosila uživo. I ako vi kažete da tu nema politizacije, neka građani procene i ako mi kažete da se samo ticalo ekologije, a gde je kraj vašem licemerstvu kada za tu ekologiju niste uradili ništa, sem one akcije „Očistimo Srbiju“ koja se pretvorila u očistimo budžet, gde ste silne milione proneverili i strpali u svoje džepove. Sada smo krivi mi zato što pričamo istinu pa se nameće pitanje samo - dokle i za šta ćete nas sve još optužiti? Završiću sa tim, ovo što se dešava poslednjih dana kao i sve učestaliji napadi na različite funkcionere kako Vlade tako i funkcionere SNS nije ništa više od gole hajke i pokušaja da se baci u senku ili da se nekako zamaskira afera Dragana Đilasa i to što su građani konačno saznali da u preko 17 zemalja na 53 različita računa ima više od 68 miliona evra narodnog novca, novca svih građana Srbije. Koliko god pokušali da ovakvim lažima sakriju tu temu neće uspeti, jer ćemo na toj barijeri stajati mi, pre svega, narodni poslanici SNS koji ćemo insistirati u ime građana da saznamo kako i na koji način je on taj novac stekao, jer građani zaslužuju da to znaju, zaslužuju da konačno dobiju odgovor i potvrdu da je nemoguće od plate gradonačelnika, direktora nekakve kancelarije i ministra doći do bogatstva od 25 miliona evra samo u nekretninama. Kandidatima i tim divnim ljudima koji se danas nalaze na dnevnom redu hoću samo da poželim mnogo sreće i uspeha, hrabrosti jer će i oni verovatno kao i gospođa Vasović, kao i svako u našoj zemlji ko se samo odgovorno bavi svojim poslom proći kroz jednu vrstu linča. Želim im da ostanu odlučni u svojoj nameri da istraju, da sude po zakonu i da na taj način štite svakog građanina Srbije i da na taj način štite našu zemlju, jer mi drugu zemlju nemamo i neka ne budu iznenađeni da kao i gospodin Željko Radovanović, direktor Uprave za sprečavanje pranja novca, budu obuhvaćeni nekom budućom krivičnom prijavom Dragana Đilasa samo zato što su postupali po zakonu i samo zato što su slušali slovo zakona i radili po zakonu. Neka ih sve to ne iznenadi i neka ostanu dosledni zakonu i slovu zakona, što je najbitnije, jer će na taj način čuvati ono što je svima nama najsvetije, a to je naša zemlja. Hvala vam i živela Srbija.
Hvala gospodine Mirkoviću. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogu da kažem da je današnji dan, radni deo Narodne skupštine započeo jednim svečanim činom, a to je bilo polaganje zakletve predsednika Vrhovnog kasacionog suda. To svakako jeste nešto što je lepo, pogotovo ako se i nastavak rada odnosi na debatu i izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i mnogo što šta imamo da kažemo i o tome kakva sve iskušenja čekaju sudije kada budu izabrani, kada budu položili svoju zakletvu i kako moraju mnogo upornosti i hrabrosti da imaju da odole svim onim pritiscima koje jedan takav poziv i posao povlači. Trenutno u Srbiji imamo najveći pritisak ne ovde u Narodnoj skupštini prema nosiocima pravosudnih funkcija, ne od Vlade Republike Srbije, ne od predsednika Republike Srbije, to je bilo u nekim vremenima, možda ranijim za vreme bivšeg režima. O tome govori i ona čuvena reforma pravosuđa koju su sprovodili 2008. i 2009. godine. Ovde imamo jedan pritisak i na narodne poslanike i na nosioce pravosudnih i tužilačkih funkcija od tzv. intelektualne elite Republike Srbije. To je ona elita koja nas kao narodne poslanike, Vladu Srbije koju mi biramo i predsednika Srbije koga građani biraju nazivaju krezubom Srbijom. Valjda u tolikom svom samoljublju zaboravljaju da ipak mi znamo nešto pomalo, da nešto po neki put možda i pročitamo za razliku od njih koji su jel te mnogo načitani, mnogo pametniji, mnogo sposobniji, mnogo bolji od nas, pa sa tim malim skromnim znanjem koje uspemo da sakupimo sričući jednu stranicu možda dan ili dva moramo nešto i da priupitamo jedan deo te intelektualne elite. Ponovo smo imali jedan po meni jako ružan komentar o radu Narodne skupštine i izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda u nekoj emisiji gde su ovde i moje kolege dotakli – nema veze, mi smo političari, imaju pravo o nama da pišu i da govore, ali me iznenađuje kada član, odnosno čovek koji je nosilac pravosudne funkcije kaže sledeće – u izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda ukazuje na kršenje procedure prilikom izbora predsednika Jasmine Vasović koja je, kako kaže, do sada nezabeležena, pa postavlja pitanje – da li je normalno da ima samo jedan kandidat, pitao je Majić, napominjući da nije samo tu pitanje persone, jer o njoj nemamo podatke, već da je ovo pitanje procedure ko god da je na tom mestu, reče sudija Majić. Postao je sudija 2000. godine na predlog JUL-a, nemam ništa protiv, takvo je bilo to vreme. Odbor za pravosuđe je predlagao sudije, Majić je ušao na kvotu JUL-a, predložen, izabran, samo mi nije jasno zašto to krije. Da li zato što sad pripada nekoj drugoj intelektualnoj eliti pa nekako mu je to neugodno? Remeti njegovu biografiju. Znači, on je jedan recidiv jednog dela našeg ustavnog poretka tada, nema potrebe da se stidi da to krije, ali onda ne može da se predstavlja da je nešto pametniji i bolji od nas, nego da je isti kao i mi. Sad pazite, pričamo o proceduri. Jedan deo procedure mene jako interesuje. Drugi put sam ga video u Narodnoj skupštini, od primene ovog Ustava, a to je da je Komisija koja je predložila kandidata, tada kandidata, sada predsednika Vrhovnog kasacionog suda, sagledala svu dokumentaciju i pribavila mišljenje opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda o kandidatu za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Što Majić nije rekao da Nata Mesarević nije imala pribavljeno mišljenje, a u Ustavu Republike Srbije i u Zakonu u sudijama piše da je to obavezno. Samo mi smo nepismeni, pa su se nadali da to ne znamo da pročitamo. Nije bilo mišljenja opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda, zato što je on svoj rad počeo 1. januara 2010. godine, a Nata Mesarević je izabrana u novembru 2009. godine. I nisam video ovde u Narodnoj skupštini, kad pričamo o proceduri predlog Visokog saveta sudstva, nego je Natu Mesarević predložio Odbor za pravosuđe po starom Ustavu, da vlada kao sudija po novom Ustavu i onda će naravno sudija Majić da kaže - ova procedura koju smo mi sproveli po Ustavu je kršena, a ova druga gde niko, ni čak ono lice koje, onaj organ koji je Ustavom jedini vlastan da predloži predsednika Vrhovnog kasacionog suda, nije to uradio pred narodnim poslanicima, nego je predložio Natu Mesarević, Boško Ristić. I što se taj papir krije? Sakrili su ga, ne možemo ni dan danas da ga pronađemo, pa će sudija Majić da priča o proceduri. Dalje, isto me tako iznenađuje, ja sam narodni poslanik i u ovoj Skupštini i u ovoj sali, narodni poslanik sam i kad krenem kući. Narodni poslanik sam dok ne dođem u svoj stan. Pa valjda je i sudija nosilac pravosudne funkcije gde god da se nalazi, na bilo kom javnom mestu, i ovde u Narodnoj skupštini i na ulici, i u televizijskoj emisiji i ne može po dva izgovora, jer to je izigravanje, valjda u nadi opet da smo mi krezuba Srbija koja je polupismena. Ne može da kaže pod izgovorom sudijske samostalnosti, nezavisnosti i slobode govora, izražavanja mišljenja. Kaže - ovo pričam kao Miodrag Majić, a ne kao sudija Apelacionog suda. Ako je tako, zašto je najavljen u toj emisiji „Utisak nedelje“ kao sudija Apelacionog suda? Ne ide i jedno i drugo, jer Miodrag Majić da nije sudija Apelacionog suda ne bi vredeo ništa. I ovako ne vredi baš mnogo, ali ipak je sudija i ja poštujem njegovu sudijsku funkciju, a kako on poštuje svoju sudijsku funkciju, o tome ćemo malo da popričamo. Nisu samo zakoni ti koji određuju šta ko može ili ne može da radi. Mi kao narodni poslanici imamo Poslovnik, imamo Kodeks ponašanja, pa i sudije imaju neki svoj etički kodeks koji je utvrdio VSS, objavio u „Službenom Glasniku“ 96 iz 2010. godine, znači nije ga objavila vlast Aleksandra Vučića i režim Aleksandra Vučića, već prethodni režim. Majić ga je verovatno i pisao, računajući kakvo je imala poverenje Nata Mesarević u njega, jer on je jako brzo došao do sudije Apelacionog suda, pa se u tom dokumentu između ostalog u članu 2. kaže – sudija u obavljanju sudijske funkcije svojim ponašanjem u sudu i van suda odražava jače poverenje javnosti i stranaka u postupku i nepristrasnost sudija i sudova. Pa da bi usaglasili svoj kodeks, sudije su ubacile i bliže razradile član 154. Ustava Republike Srbije u kome se kaže da je zabranjeno političko delovanje sudija – zakonom se uređuje koje su druge funkcije, posao ili privatni interesi spojeni sa sudijskom funkcijom, pa to piše i u stavu 6. člana 2. Etičkog kodeksa – sudija mora da izbegava učešće u političkim aktivnostima koje mogu da ugroze utisak nepristrasnosti. Pa u poslednjem stavu člana 2. kaže se – sudija je dužan da van suda u svojim ličnim odnosima sa pripadnicima pravne profesije izbegava situacije koje bi opravdano mogle da izazovu sumnju u njegovu nepristrasnost, a pričamo o emisiji gde je bila, reče kolega Mirković – Marinika Tepić. Razumeo bih da je to bio jedan sudija Apelacionog suda, jedan sudija VKS ili možda više sudija iz apelacionih sudova pošto ih ima više, pa da neke svoje pravne argumente zbog nekog napretka u radu pravosuđa razmeni, ne, ovo je čista politička emisija gde se daju isključivo političke ocene određenih događaja i stvari u Republici Srbiji. Ništa drugo. Da bi pokazao kakav sve besmisao sprovodi sudija Majić kao sudija Apelacionog suda, moram još jedan deo Etičkog kodeksa da pročitam. Znači, ovo je obavezujući dokument za sve sudije. Ustanovio ga je VSS i objavio u „Službenom Glasniku“. Znači, svaki sudija mora da ga zna. Sudija mora da se uzdržava od nedoličnih postupaka, kao i od postupaka koji mogu narušiti poverenje javnosti u sud. Dobro. Šta ćemo sada sa Majićevom izjavom – pravosuđe u Srbiji funkcioniše u atmosferi preživljavanja i strahu da je u takvim uslovima nemoguće ostvariti funkciju koja je pravosuđu poverena u demokratskom društvu. Nas napadaju da mi narodni poslanici narušavamo samostalnost i nezavisnost sudija, a ako pročitate šta rade nosioci pravosudnih funkcija, pokušavaju da stvore nepoverenje kod građana u nosioce pravosudnih funkcija u naše sudove i samim tim i uopšte izbor nas kao narodnih predstavnika. Sudija je dužan da čuva ugled suda i sudijsku funkciju kroz pisanu izgovorenu reč. Čini mi se da se tu oglasilo neko udruženje sudija i tužilaca. Sudija je kao lice izloženo stalnom sudu javnosti, slobodno i svojevoljno prihvata lična ograničenja koja mu nameće sudijska funkcija. Pa, izvinite, Miodrag Majić se polaganjem sudijske zakletve odrekao nekih građanskih prava i postavio sebi ograničenja koja sada ne poštuje, a to je da on daje političke stavove i političke ocene. Kao jedan primer, Srbija je postala zemlja apsurda, ovde komedijaši postavljaju pravila, a od genijalaca prave kriminalce i budale. To je izjavio jedan sudija Apelacionog suda. Samo ne znam ko je ovde komedijaš, na koga je mislio, bolje da je imenovao. Da li je mislio na kolegu Martinovića, na mene, na nekog ovde, na predsednika Vlade, na predsednika Republike, na ministre, možda i na kolegu Marijana Rističevića? Ali, isto tako ne znam da li je za genijalca mislio da je Dragan Đilas? Evo, u toj istoj emisiji Marinika Tepić je branila Đilasa govoreći da mi provlačimo Đilasa kroz blato i pravimo od njega fašistu. To niko nije ovde rekao. To niko ovde nije njega optužio za fašizam, jesam ja Majića optužio za presudu koja je uvod u fašističku ideologiju, ali Đilasa niko nije optužio za fašizam. A, to da je lopina, to jeste i to najgore vrste. Znate, kada neko ima toliko para, ne može da opravda odakle mu taj novac, sigurno nije zarađen i stečen u skladu sa zakonom. Znači, bavili su se svim i svačim, od izbora predsednika Vrhovnog kasacionog suda, do toga šta to radi Narodna skupština. Pa isto tako za presude koje smo čitali, nije problem da neko pročita neku presudu iako ne znaju čije su, znači sada se vraćam na onaj početak krezube Srbije koja je sada na vlasti, da mi ne znamo čije su presude. „Oni su tokom izbora prvog sudije u zemlji isključivo govorili samo o meni, i to u prisustvu predstavnika VSS koji bi trebao da štiti sve sudije, ne samo mene“. Možda bi on bio i u pravu, ali na prvom mestu, on mora da poštuje taj VSS, svakog kolegu sudiju, svaku presudu koja je napisana, svaki stav Vrhovnog kasacionog suda, pa da dobije tu punu zaštitu koju ima. Još nešto, jako je teško braniti sudiju Majića, zato što ovde govorimo, ne o nekim diskrecionim pravima sudija u sudijskom postupku, nego o materijalnim dokazima i činjenicama koje ne može niko da ospori. Tu se umešala i profesorka Pravnog fakulteta, gde pokušavaju da do kraja unize Narodnu skupštinu, pa na pitanje - da li je normalno da se u Skupštini komentarišu i čitaju sudske presude, Bajović je rekla da je teško napraviti distinkciju gde prestaje sloboda govora, a počinje govor mržnje, naravno da to ne priliči jednom parlamentu, a možda je i bila namera da se ta institucija obesmisli, rekla je ona, napominjući da postoje drugi problemi. Sada ja moram da postavim pitanje, da li su suđenja javna? Jesu. Mislim da samo suđenja kada su u pitanju poveravanje dece, imaju određen stepen javnosti, ne potpunu, a sva druga od parnica, do krivičnih postupaka su javna suđenja. Hoće neko da me ubedi da neka presuda koja je pravosnažna, okončana, ne može da bude predmet debate u Narodnoj skupštini zato što to nekome nije normalno. Ja kažem da taj koji to kaže, nije normalan. Postoji više razloga zašto je to tako, ali jedan od najvažnijih jeste da Narodna skupština donosi zakone po kojima sude sudovi i sudije. Da smo mi ti koji određujemo pravni okviru za rad sudova, ne ulazeći u to kakve će oni presude da donose. Onaj, još jedan važniji razlog je da ukoliko primetimo da naši zakoni koje mi donosimo u nekom delu nisu baš potpuno razumljivi ili ispravni, da budu i promenjeni. Ali, na svaki mogući način pokušaće da od Narodne skupštine naprave nešto što ne predstavlja građane, ili ako predstavlja građane, da je to ona krezuba Srbija i da su oni kulturna elita i intelektualna elita koja je greškom naroda sada na vlasti. Ono najvažnije, ne libe se ni od čega da unize Narodnu skupštinu i narodne poslanike. „Stvorili smo društvo međusobne mržnje, polarizovano do krajnjih granica, a kada dođemo do ovakve debate u Skupštini, došli smo do ivice iza koje ide nasilje“, ocenjuje u „Utisku nedelje“ sudija Apelacionog suda, Miodrag Majić. Sad, znači mi koji nismo pretili nikome, nismo napali nikoga, samo zbog debata koje vodimo kao rezultat imaćemo nasilje. Kao da se kolega Martinović sam sebe udario na sednici odbora, a nije to uradio Boško Obradović. Kao da je sam sebe udario ovde ispred stola predsedavajućeg, a nije to uradio Boško Obradović. Kao da je Marijan Rističević sam sebe udarao ispred Skupštine, a nije to radila klika okupljena oko Boška Obradovića. Kao da je Maja sama sebe napala u svom kabinetu, a nije to uradio Boško Obradović. Kao da smo mi za Ivanjdan pokušavali da upalimo Narodnu skupštinu, a nije klika koju podržava sudija Majić i koju predvodi Dragan Đilas. O kakvom to nasilju oni govore? Jel o onom nasilju jednog tabloida na kome je nacrtana snajperska puška koja je uperena predsedniku u grudi? Jel o tom nasilju govore? Ili, jel govore o onom nasilju, ta intelektualna elita, kada Brkić poziva da se najmlađem sinu Aleksandra Vučića sudi iako danas ima nešto više od tri godine? Gde je bila ta intelektualna elita kada su narodni poslanici bivšeg režima nosili vešala po Beogradu? Kada su sačekivali svoje nove kolege pejntbol puškama? Jel o tom nasilju Majić mislio? Ne znam o kom drugom bi mogao da misli. Verovatno o tom. Ili pokušava jedan tragičan slučaj bivšeg kolege koji se nije bavio politikom tri godine, neću ime da spominjem zbog poštovanja prema porodici, da jedan takav tragičan slučaj zloupotrebljava u političke svrhe. Ljudi moji, to je morbidno. To je bez ikakvog dostojanstva, to je dno ljudskog dostojanstva. Ne postoji ništa gore, ništa niže u politici. To nije čak ni za politiku. Ali, o tome će da piše Majić, da izaziva sumnju, da plaši ljude. Samo na jedno pitanje koje sam mu postavio ovde nije odgovorio u toj emisiji, samo na jedno. Rekao sam da je u jednom delu bio možda i u pravu, kada je rekao – opasne su veze političara i sudija, ali mi nije odgovorio koliko su opasne veze sudija sa ambasadorima koji su ovde. To kad mi bude odgovorio i da mi da odgovor zašto tako misli i da li je njegova nevladina organizacija finansirana od neke od tih ambasada, e onda možda budem počeo da menjam mišljenje o njemu, a ovako, izvinite, zadržaću jako loše mišljenje o njemu dokle god prvo prestane da krije da je izabran na predlog JUL-a za prvi sudijski mandat i da odgovori na ovo pitanje koliko su opasne veze sudija sa ambasadorima drugih zemalja.
Zahvaljujem. Obaveštavam narodne poslanike da više nismo u direktnom prenosu. Preostalo vreme poslaničke grupe je oko 60 minuta. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući gospodine Orliću. Gospodine Pantiću, kao predstavniku Visokog saveta sudstva, uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, naravno da ću podržati u danu za glasanje sve ove odluke koje se tiču izbora novih sudija, jer smatram da je jako bitno da u narednom periodu u osnovnim sudovima i u Kraljevu, i u Leskovcu, i u Aleksincu, i u Somboru, i u Novom Pazaru, Užicu, i Požarevcu imamo izabrane sudije koji će čestito, u skladu sa Ustavom i zakonom da rade svoj posao, koji će da rade svoj posao kao što očekujemo i od gospođe Jasmine Vasović, kojoj ovom prilikom čestitam. Ona je ovde danas položila zakletvu kao predsednik Vrhovnog kasacionog suda. Stvarno smo ovde u prepodnevnim časovima imali jednu lepu sliku, jednu lepu zakletvu i predstavnike i sudije i Vrhovnog kasacionog suda i apelacionih sudova u Beogradu i drugih sudova u Srbiji, gde smo imali stvarno jednu prezentaciju čestitih sudija na čelu sa gospođom Jasminom Vasović, od koje očekujemo u narednom periodu, kao i od ovih sudija o kojima danas raspravljamo, da rade ono što im je posao, da sude u ime naroda, u ime države Srbije. S druge strane, moram da se osvrnem i na aktuelnosti i na informaciju koju sam dobio od MUP-a, od ministra gospodina Aleksandra Vulina. Kao što znate, u ime poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ 16. marta sam zatražio obaveštenje i objašnjenje od nadležnih institucija u vezi postupanja nadležnih državnih organa oko navoda o postojanju računa Dragana Đilasa na Mauricijusu, u Švajcarskoj i drugim zemljama. Danas sam dobio odgovor koji želim da podelim u ime poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ sa građanima Srbije. „Ministarstvo unutrašnjih poslova postupa po zahtevu za prikupljanje potrebnih obaveštenja Višeg javnog tužilaštva u Beogradu koji se odnose na Dragana Đilasa i pravna lica koja se mogu dovesti u vezu sa njim. Nakon izvršenih provera, postupajući javni tužilac Višeg javnog tužilaštva u Beogradu doneće odgovarajuću javno-tužilačku odluku u vezi sa daljim tokom predmetnog postupka.“ Ovo je samo dokaz da Ministarstvo unutrašnjih poslova, predvođeno ministrom Aleksandrom Vulinom, kao i Vlada Republike Srbije, odgovorno i hrabro vode i svoju borbu protiv mafije i zajedno sa pravosudnim institucijama sprovode brojne istrage. Sprovode brojne istrage, kao što je i ova istraga koja se tiče Dragana Đilasa koji je uspeo preko 68 miliona evra koje je oteo od građana Srbije da rasporedi na 53 svoja računa u 17 država. Da podsetim, tih 68 miliona evra je samo deo onog novca od 619 miliona evra koliko je ukupno oteo od građana Srbije što kao ministar, što kao gradonačelnik Beograda. S druge strane, jako interesantno da u svim ovim trenucima kada imamo ozbiljne rezultate borbe protiv mafije, kada se vode istrage protiv Dragana Đilasa, opravdane istrage, da mi imamo organizovane napade od dela političara predvođenih Đilasom iz opozicionih redova, dela tajkunskih medija i dela još pojedinih faktora u našoj zemlji, imamo napade na sve one koji upravo predvode borbu protiv mafije i koji sprovode ove istrage. Tako gotovo svaki dan po ceo dan imamo napade na predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, onda potom ovih dana imamo napade na gospođu Jasminu Vasović koja je tek podnela zakletvu na mesto predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Onda smo svedoci, o čemu su govorile moje drage kolege, napada na direktora Bezbednosno-informativne agencije Bratislava Gašića, zato što BIA u skladu sa Ustavom i zakonom radi svoj posao i što je BIA jedna od karika važnih u ovoj borbi protiv mafije. Onda se napada naš ministar spoljnih poslova Nikola Selaković, koji kao član Vlade Srbije sprovodi politiku Vlade Srbije, sprovodi politiku očuvanja naših državnih i nacionalnih interesa. Onda kad god vi uradite nešto čestito i hrabro iz Visokog saveta sudstva, iz sudova, tužilaštava, u borbi protiv mafije, vi ste odmah na meti napada Dragana Đilasa, njegovih medija i saradnika. Onda predmet napada je Uprava za pranje novca, onda predmet napada je Poreska uprava, pa kriminalistička policija MUP-a. Pa dragi moji građani, ko god nešto kaže protiv Dragana Đilasa, ko god nešto kaže protiv mafije, kad god neki pripadnik Bezbednosno-informativne agencije, MUP-a, tužilaštva, čestiti sudija, radi svoj posao, on bude izložen najgorim mogućim napadima i u štampanim i u elektronskim medijama i po društvenim mrežama. Ali s jedne strane imam tu, ako mogu da kažem, jednu radost, radost je ta što građani Srbije sada jasno znaju ko je lopov i kriminalac i ko predvodi mafiju u Srbiju, a koje su to institucije koje čestito i hrabro rade svoj posao. Sada građani Srbije još jednom znaju da svi oni koji su napadnuti, a koji predvode državne institucije, jako važne, nabrojane malopre, koje napada Dragan Đilas sa svojim saradnicima su u stvari ti ljudi koji čestito i hrabro rade svoj posao i bore se protiv mafije. Ja znam da ni gospođu Vasović, ni predsednika Vučića, ni direktora Gašića, ni ministra Vulina, ni premijerku Anu Brnabić i sve druge u Vladi Srbiji koji imaju svoj zadatak u borbi protiv mafije, i ministarku pravde gospođu Maju Popović, i republičkog tužioca, i vas iz Visokog saveta sudstva neće zaustaviti ni Dragan Đilas, ni Dragan Šolak, ni Vuk Jeremić, ni Boris Tadić, ni Velja Belivuk, niti bilo ko od njihovih saradnika u ovoj čestitoj i hrabroj borbi protiv mafije. Jer ja znam da državne institucije danas odgovorno i pošteno, hrabro i čestito rade svoj posao i odgovaraju i nama narodnim poslanicima i građanima Srbije i daju nam tačne, precizne podatke, pravovremene, kao što imamo danas slučaj sa ovom informacijom koju je narodnim poslanicima, tj. građanima Srbije, jer smo mi ovde predstavnici naroda, uputio ministar Aleksandar Vulin, kao prvi čovek Ministarstva unutrašnjih poslova. Prema tome, želim na kraju da ovom prilikom, i ovo nikakva nije fraza, nikakve to nisu neosnovane teze, puna podrška da se pruži ovom prilikom i Ministarstvu unutrašnjih poslova, i Bezbednosno-informativnoj agenciji, i vama iz Visokog saveta sudstva, tužilaštvima, svim sudovima u Srbiji, bez obzira da li je reč o Leskovcu, Kraljevu, Beogradu, Novom Sadu ili Subotici, u ovoj borbi protiv mafije, u ovoj borbi protiv kriminala i korupcije. Jer sve ovo što vidimo danas, sve ove rezultate koje vidimo, sve ove koje vidimo uspehe svetskih razmera što se tiče borbe protiv korona virusa, što se tiče vakcinacije, što se tiče rasta naše ekonomije, po čemu smo prvi u Evropi i među najboljima u svetu, svega toga ne bi bilo da nema iza toga Vlade Srbije i predsednika Aleksandra Vučića. Ali da bi ovo moglo da se nastavi, mi moramo do kraja da srežemo i korupciju u našoj državi i da iskorenimo mafiju, koliko se mafija može iskoreniti. Ono što svakako vi, predstavnici državnih institucija, koji imate zadatak da se borite protiv mafije, što morate i možete, ili što vas mi narodni poslanici SNS molimo, to je da budete hrabri, da budete čestiti, da budete nesalomivi, da ne podležete bilo kakvim uticajima ni spolja ni iznutra, i da nadvladate ove sudije, nečasne sudije, o čemu su govorile moje kolege, poput sudije Majića i ostalih. Vi ste većina. Kao što su građani Srbije na izborima izglasali svoje mišljenje i znamo kakva je politička volja građana Srbije i ovde u parlamentu i širom Srbije, tako ja znam da taj kukolj koji postoji u sudstvu, u tužilaštvu i policiji je skoro iskorenjen. Dajte to malo što je ostalo kukolja, vi iznutra koji vodite te institucije, ne dozvolite da taj kukolj naraste, nego ga savladajte, očistite ga, procesuirajte ga. Dakle, nemojte dozvoliti da ono nečasno pobedi časno, jer Srbija može da ide dalje samo ako ima jake pravosudne institucije, zato je sve ovo bitno o čemu smo danas raspravljali. Srbija može da ide dalje samo ako je jaka i zaštićena. Srbija može da bude jaka i zaštićena samo ako ima jaku policiju, vojsku i bezbednosne službe. Zato imamo danas, svih ovih dana organizovane kriminalne napade i na BIA, i direktora Gašića, i na MUP i ministra Vulina, i na ovde narodne poslanike i na našu poslaničku grupu predvođenu dr Aleksandrom Martinovićem. Zato imamo ove napade i na nabrojane državne institucije i na bezbednosne službe, i na Vladu Srbije i na premijerku Anu Brnabić, a pre svega imamo, od strane kriminalaca, mafijaša i njihovih medija, svakodnevne napade na predsednika Aleksandra Vučića. Na kraju, pružam podršku svima vama, čestitim predstavnicima državnih institucija koji radite u interesu države Srbije, građana Srbije, u ime svih naroda koji žive u Republici Srbiji, jer samo svi zajedno poštujući Ustav, i predvođeni Aleksandrom Vučićem, našim predsednikom, možemo da iskorenim korupciju, da pobedimo mafiju u Srbiji. Hvala. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Ivan Ribać. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine Pantiću, poštovane koleginice i kolege, uvaženi građani Srbije, pre svega bih hteo da čestitam svim našim sugrađanima islamske veroispovesti, veliki praznik Ramazan, i da ga provedu u zdravlju, slozi i ljubavi. Reći ću nešto o predlogu Odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, a koju je podneo Visoki savet sudstva. Iz predloga koji je priložen se jasno vidi da svi kandidati ispunjavaju, moralne i profesionalne kvalitete za obavljanje ovako važnog posla, te da su kandidati uspešno položili ispite za sudije koje se prvi put biraju. Uvidom u biografije kandidata uverio sam se da je reč o uspešnim profesionalcima koji iza sebe imaju završeno adekvatno formalno obrazovanje, položene pravosudne ispite, odrađeni pripravnički stažovi, potrebne za obavljanje ovako visoke dužnosti. Treba naglasiti da većina njih je učestvovala u nisu seminara, obuka, izrada, strategija, projekata, što jasno potvrđuje da je reč o ljudima koji su spremni da šire svoje vidike, svoja znanja i iskustva, i da se permanentno usavršavaju u svojoj profesiji. Pravna država i vladavina prava, civilizacijska su dostignuća koja Srbija neguje i stalno unapređuje strogo se vodeći principom podele vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudsku, što još davno definisao Šarl Monteskije, u knjizi Duh zakona. Naši građani svojom podrškom ovoj vlasti uviđaju da su odavno prošla vremena kada je politika imala primat nad pravom, a pojedine sudije bile birane na osnovu partijskih knjižica, rođačkih, kumovskih, ili bilo koji drugih veza. Danas svaki izabrani sudija može slobodno i profesionalno da obavlja svoj posao bez straha od pritisaka, ucena i pretnji, kojim su bili izloženi od strane političkih i mafijaških krugova u periodu od 2000. do 2012. godine. Jedan od primera koji potvrđuje moju prethodno iznetu tvrdnju to je presuda bivšem predsedniku opštine Grocka i članu naše stranke, što govori da u Srbiji niko nije privilegovan, niti pošteđen od ruke pravde. Budućim sudijama mogu samo da poželim dug i uspešan rad uz citat iz epske pesme Uroš i Mrnjavčevići da sude ni po babu, ni po stričevima, već po pravde boga istinoga. Od budućih sudija se očekuje da na najbolji mogući način se bave svojim poslom, poštujući Ustav i zakone naše zemlje i imaće podršku druge dve grane vlasti i celokupne javnosti, bar dok je ova vladajuća nomenklatura za državnim kormilom. Neretko se dešava da će se neko i odlučiti da sa pozicije koju će zauzimati, to je pozicija sudije, odluči da se bavi politikom, kao što je to nekada indirektno, a sada već direktno radi uvaženi sudija, gospodin Majić, što je opet za nas kao vladajuću stranku legitimno i slobodno, jer je ova država i ova i ova vlast pre svega demokratska i maksimalno slobodna i u njoj svako možde da izrazi svoje mišljenje. Zaboga, da je toliko autoritarna kao što se priča i autokratska, pa da li bi gospodin Majić zajedno sa njegovom političkom istomišljenicom, gospođom Tepić u jednoj emisiji, da sad ne reklamiram, dva sata mogao da iznosi svoj i njen politički program koji se bazira isključivo na tome da se na svaki način unizi, ponizi, omalovaži sopstvena država, naš narod i vlast. Ipak, poštovane buduće sudije, ako se odlučite da krenete tim političkim putem, putem borbe u političkoj areni, ali ne kao političara nego činovnika koga građani plaćaju, morate da znate da se te pozicije vaša reč ima specifičnu težinu. Iz tog razloga molim nadležno tužilaštvo, molim MUP da pozove na informativni razgovor, na odgovornost ili kako se već to pravnim rečnikom zove, uvaženog sudiju Majića kako bi ga ispitali o okolnostima koje je napisao u svom tvitu, da citiram – da nije ljubitelj plivanja u reci gde je jasno aludirao na smrt pokojnog kolege čime je indirektno insinuirao novu vlast na neke pojedince iz nje i to da su oni možda na neki način umešani u ovo tragično delo. Da je to rekao neko ko nema veze ni sa politikom, neko ko nema veze sa državnim institucijama, ni sa vlašću, pa bi i to čak bilo sumnjivo, ali kada to izjavi uvaženi sudija Apelacionog suda, to je jako indikativno, unosi značajan nemir u naš narod, molim da se sasluša, na te okolnosti, iz dva razloga. Prvo, da vidimo da li stvarno neko nema veze sa ovim slučajem iz vlasti, što je potpuno apsurdno za zdravomislećeg čoveka, a drugo da se oni ogole i da se vidi ko sve i šta sve koristi kao oružje za borbu protiv ove vlasti. Kakve su to gnusne izmišljotine, klevete, laži poput droge u kokošinjcu, Moroviću, poput toga da brat predsednika Republike trguje narkoticima, za šta već postoji jasna presuda da je to laž i da prestanu da se koriste tako gnusne laži za borbu sa političkim protivnicima. U toj emisiji smo takođe čuli da uvaženi sudija Majić, kaže da se on ne bavi politikom nego da komentariše iz vizure pravosudnog sistema, a onda nakon nekoliko minuta, poštovana gospođa Tepić, ista ona koja danas čitam u novinama je rekla, da su sve osobe ženskog pola koje su dobile posao u Jagodini i rade u javnom sektoru, dobile posao preko kreveta, što je velika sramota. Ista ona posle nekoliko minuta kaže da se vrlo često sa uvaženim sudijom čuje, da razmenjuju informacije, da donose određene zaključke i da se maltene zajednički bave time da sruše ovu vlast. Takođe smo čuli da uvaženi sudija i njegove polupolitičke organizacije u kojima je član često posećuje strane ambasade, gde dobijaju novac za određene projekte i on kaže da to nije ništa strašno, da to rade i drugi državni činovnici, što ne odgovara baš istini. Državni funkcioneri kada odu tamo, odu po nekom zadatku, zbog nekog sastanka, legitimno, ali ako ode on kao fizičko lice da dobije novac od strane ambasade, to nije baš poželjno. Uostalom, pitao bih ga šta bi se desilo kada bi neko iz američkog pravosuđa, iz američkog pravosudnog sistema, otišao, na primer, u rusku ambasadu da dobije neki novac za određeni projekat? Da li bi tada politički i bezbednosni establišment SAD gledao blagonaklono na tu okolnost? U toj emisiji smo takođe jasno mogli da primetimo da se uvaženi sudija gnuša i snebiva na to kako se parlamentarci izražavaju, uz svesrdnu podršku i klimoglav gospođe Tepić, a da ni on, ni ona, ni jednog trenutka nisu pomenuli opoziciono delovanje združenih snaga političkih, naših neistomišljenika, naglašavam neistomišljenika a ne političkih neprijatelja, kako nas je nazvala Marinika Tepić, jer mi njih ne doživljavamo kao neprijatelje, koji osim što nas parlamentarce posredno i narod koji nas je birao na najgrublji, najodvratniji način čašćavaju svim najgorim mogućim uvredama. Isto to rade i predsedniku države, vidimo kako ga je Dragan Đilas nazvao, ne želim to ni da izgovaram. Jedino što mi njima to ne zameramo, jer utvrđujemo da je to njihov opšti modalitet ponašanja i način vođenja političke borbe. Jer, često oni jedni između drugih tako razgovaraju, sami sa sobom. Vidimo kako se Vuk Jeremić obratio svojim političkim kolegama, da ih je nazvao „čoporom šiljokurana“. Ali, da ostavimo sve to po strani, da pripišemo nemoći, da pripišemo njihovom neznanju, nemanju programa, nemanju plana, nemanju jasne političke platforme sa kojom bi oni istupili pred narod i dobili njihovo poverenje. Kako može da se desi da našu svaku reč, svaki zarez, prate u parlamentu i osuđuju nas zbog toga, a nijednog trenutka nisu osudili prebijanje poštovanog kolege Marijana Rističevića, napad na predsednicu Skupštine Maju Gojković, gađanje tastaturom uvaženog kolege Martinovića od strane onoga delimičnog mafijaša, delimičnog duhovnog pregaoca i delimičnog borba za prava građana homoseksualne orijentacije Boška Obradovića? Kako to da nijednog trenutka niste osudili, poštovana gospodo i gospođo, to kad se unese motorna testera u RTS i zapreti se da sada morate program da organizujete kako oni žele? Kako to ne osudiste pozivanje na mokrenje po grobovima od strane našeg poznatog glumca ove vlasti ili poziv na staljinističke čistke nakon hipotetičkog dolaska na vlast, poziv na neustavno preuzimanje vlasti uličnim neredima usred pandemije, poziv na prebijanje naših bezbednosnih snaga ispred Skupštine? Ili, kako to da za vas važi selektivna pravda da ovu vlast permanentno optužujete za kršenje prezunkcije nevinosti, a samo ste u toj emisiji izneli 20 afera, a ni za jednu nije pokrenut bilo kakav proces, a vodeći se onom izrekom – kadija te tuži, kadija te sudi, optužili, sproveli postupak i doneli zaključak da su ti ljudi krivi? Od početka do kraja emisije ste, poštovana gospodo i gospođo, iznosili optužbe da su ove institucije urušene, da pravosuđe nije nezavisno i da je pod uticajem vlasti. Poštovani sudija Majiću, kako vam elementarni moralni i etički kodeksi dozvoljavaju da izjavite to za vaše kolege koji časno i pošteno obavljaju svoj posao, u skladu sa Ustavom i zakonom ove zemlje, čuvajući kičmu ove države? Završiću sa sledećim. Poštovani gospodine Majiću, gospođo Tepić, gospodine Đilas i svi vi koji pripadate tom konglameratu koji se naziva opozicija – vi kao opozicija i mi kao vlast smo u nekim segmentima slični, gotovo isti. I vi i mi želite da dođemo na vlast i da se što duže zadržimo na vlasti. Strategija i taktika su nam različite. Vi birate rušilačke proteste, vi birate bojkot, vi birate napad na institucije ove države, a mi biramo jedini legalan i legitiman način dolaska na vlast – izbori. Ono u čemu se mi i vi dijametralno razlikujemo jesu motivi za dolazak na vlast. Motivi ove vladajuće koalicije su izgradnja bolnica, izgradnja puteva, borba za bolji život naših građana u svakom smislu, bolji sport, bolja kultura, poboljšanje životnog standarda građana, jačanje naše vojske. I da ne bih oduzimao vreme kolegama, mogao bih o našim rezultatima da pričam još dva dana. Vaš motiv, motiv svih vas u opoziciji, dobro sam rekao, motiv, jer nemate više motiva nego samo jedan, je isključiv dolazak na vlast radi ličnog bogaćenja. Imali ste prilike ne mali broj godina da pokažete šta znate, pokazali ste šta znate i narod vas je postavio tačno na mesto na koje zaslužujete. Hvala.
Zahvaljujem. Preostalo vreme 40 minuta. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, al sud je sud. Glavno pitanje ovih dana, meseci, ovih godina je zašto Dragan Đilas, nije uhapšen? To je pitanje koji verovatno dobijaju svi narodni poslanici. Ono glasi, kada je već objavljeno i kada već znate, šta je sve uradio i koliko je novca izneo, glavno pitanje je zašto Dragan Đilas i ekipa koja to radi, nije uhapšena? Naš narod misli da je vlast vlast, i da mi na određeni način možemo da nateramo sudije i tužioce da rade svoj posao. Na žalost, to nije tačno. Voleo bih da možemo, ali moj odgovor tim građanima je da sudstvo je nezavisno, od ove vlasti. Od prethodne nije. I verovatno je to odgovor na pitanje građana zašto Dragan Đilas nije uhapšen, iz razloga što je tužilaštvo samostalno, ali malo više njima naklonjeno, a sud je nezavistan od ove vlasti, od bivše nije i prepun je njihove rodbine, ideoloških srodnika, krvnih srodnika itd. Dame i gospodo narodni poslanici, Platon je o državi rekao da je najbolja država u kojoj svako radi svoj posao. U zemlji u kojoj imate neregistrovane političke stranke, imate neregistrovane neprijavljene skupove, imate situaciju da većina ljudi ne radi svoj posao. Vi kada imate neregistrovane medije, pa imate neregistrovane medije, koji pozivaju neregistrovane političke stranke, da izađu na proteste, pa onda ti neregistrovani mediji, izveštavaju o neregistrovanim skupovima neregistrovanih stranaka, itd. Da li je to država u kojoj svako radi svoj posao? Sud je sud. I da kažem sledeće, postoji politička organizacija po meni, koja se zove Cepris. Ona je registrovana kao nevladina organizacija i ja ću se usuditi da nazovem, antivladina organizacija, pa možda i antidržavna organizacija. To je nevladina organizacija za proučavanje, istraživanje i obuku u pravosuđu. Sama ta organizacija koja je sastavljena od sudija, tužioca i advokata mi je pomalo sumnjiva. Ali, hajde da vidimo o šta oni obučavaju buduće sudije u pravosuđu. Hajde da vidimo šta kaže taj njihov sajt na kome oni stavljaju ono što rade i što čine, pa su teme: „Srbija kao društvo medijskog linča“, pa, tema „Sloboda medija i zaštita građana“, sve onako iz pravosudnog dela. Pa, kaže Majić - Borba protiv planiranog blickriga. To je onako malo teška kvalifikacija. Onda - Vučićeva vakcina, neka gospođa Mandić ili gospodin Mandić, pa ponovo Majić – došli smo do ivice iza koje ide nasilje. Da li je to prikrivena pretnja? Rekao bih da jeste. Došli smo do ivice iza koje ide nasilje. Posle svih nasilja i stvari koje su se desile i u Narodnoj Skupštini, i u RTS-u, pokušaj napada na predsedništvo itd. Kada, taj sudija izjavi – došli smo do ivice iza koje ide nasilje. Treba da se zapitamo da li on možda i sam poziva na to nasilje. Kaže - vlast me napada. Da druge obeshrabri. Ide dalje – zakonodavna vlast liči na pozorišnu režiju. Dalje – Da li postoji u Srbiji Narodna Skupština? To je taj CEPRIS. Nema uslova za demokratske izbore. Da li je sporna regularnost izbora? Ko je ovde suveren? To je isto tema. Kodeks narodnih poslanika. Zašto je kodeks donet, obaveze poslanika, političari ne bi trebali da nas ubeđuju, kada ste videli predstavnika aktuelne vlasti pred tužilaštvom i sudovima. Videli smo mnogo puta i moja malenkost. Nikako mi nije jasno. Kaže – nova demonstracija bahatosti u Skupštini. Jednim udarcem ugasite „N1“, „Novu S“ i disciplinovati sve u Savetu u REM-a. „Marijan Rističević predložio izmene Zakona o elektronskim medijima koje mogu dovesti do gašenja televizije „N1“. Ja sam u predlogu zakona napisao da REM mora sa posebnom pažnjom da prati da ne dođe do zloupotreba prekograničnih kanala koji reemituju programe u Republici Srbiji. Znači da spreče zloupotrebu. Sudija Majić i ta njegova ekipa su protiv toga da se spreče zloupotrebe, odnosno pošto u zakonu nigde ne piše ni „N1“ ni „Nova S“ i tako dalje, već se radi u globalu o prekograničnim kanalima, što je takođe definisao Zakon o elektronskim medijima, Zakon o potvrđivanju konvencije o prekograničnim kanalima Saveta Evrope, Zakon o oglašavanju. Sve je to definisano, samo sam pokušao da sprečim zloupotrebe da se neko prijavi kao prokogranični kanal, a da to nije. Kako je on tu našao „Novu S“ i „N1“, to sam Bog zna, ali očigledno da on zna da oni zloupotrebljavaju, navodno reemitovanje, a da u stvari emituju programe u Republici Srbiji i s obzirom da nikome ništa ne plaćaju, time dovode u pitanje poslovanje domaćih regularnih medija. Umesto da stanu na regularnost, da se regularnost poštuje, oni su ovim zatražili da se neregularnost poštuje, a regularnost ne poštuje. Da li je to smisao predloga zakona? Ne znam šta je to bahato, ukoliko narodni poslanik, a jedno od njegovih ovlašćenja je da predloži zakon, odnosno izmene i dopune zakona. Dakle, oni se obavezno bave nama, a ponekada isključivo nama. Gospodin sudija sedi pored gospođe, oni se zalažu za vladavinu prava, za slobodu medija, kao što vidite, a sedi pored radnika preduzeća. Pazite, u preduzeću ne možete da se bavite politikom tek tako. Sad, ja ne znam gde je granica. Mi imamo probleme sa Šolakovim biznisom i Đilasovim preduzećem i tamo iskaču radnici njegovog preduzeća i u radno vreme kada preduzeća rade, bave se politikom. Za mene je to još jedan od prekršaja, a uveče sudija sedi pored gospođe političarke koja je svojevremeno predložila gospodinu Filipoviću, inače narkodileru iz Pančeva, predložila mu je da iseli Miroslava Miću Milankova, kao novinara iz Pančeva. Zamislite televizijsku kuću ili televiziju koja navodno reemituje program i tako dalje, koja je samo fiktivno registrovana u Luksenburgu, kojoj su puna usta slobode medija, Majiću su takođe puna usta slobode medija, da oni sede u goste pozovu gospođu koja se zalagala za slobodu medija tako što treba iseliti novinara Milankova iz Pančeva zato što se ne dopada dotičnoj radnici Đilasovog preduzeća. Dame i gospodo narodni poslanici, da vam ne oduzimam puno vremena, mislim da se naši sudovi pravosuđa ponašaju na sledeći način, kao sportski ribolovci, što policija uhvati, to oni poljube i puste. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Marijanu Rističeviću. Reč ima narodni poslanik profesor doktor Vladimir Marinković. Izvolite
Hvala, uvažena potpredsednice Narodne skupštine, gospođo Kovač. Dame i gospodo narodni poslanici, sve ono o čemu su govorili moji prethodnici govori jasno o tome je ono što predstavlja neosvojivu tvrđavu za, takozvanu opoziciju, posebno za ovu opoziciju koja definitivno poslednjih nekoliko nedelja gubi kompas i poziva na nasilje u našoj zemlji, podsetiću moje kolege narodne poslanike da je Dragan Đilas izjavio da ako ne uspeju pregovori da onda sledi ulica i da svakodnevno čujemo iz usta ljudi koji su deo opozicije, ali koji se predstavljaju kao nezavisni, tzv. intelektualci, govore upravo o tom nasilju, kao što je to rekao kolega Marijan Rističević, da je to i sudija Majić na sajtu svoje organizacije rekao da smo u Srbiji dotakli tu liniju i da posle te linije na koju smo sada sledi to nasilje. Znam da jeste njima neosvojiva tvrđava dva, do dva i po miliona ljudi, dakle glasova građana Republike Srbije, koje konstantno Srpska napredna stranka osvaja na prethodnim parlamentarnim izborima, znam da je njima trn u oko 179 narodnih poslanika koje Srpska napredna stranka ima i koju je osvojila na održanim parlamentarnim izborima, 21. juna 2020. godine, i da tu tvrđavu ne mogu nikako drugačije da osvoje nego da se nadaju da će to da urade kroz neku revoluciju, ukrajinski scenario, makedonski scenario, o kojem govore već više od nekoliko godina. Da bi uspeli da nas uzdrmaju i da uzdrmaju naš put koji je utvrdio predsednik Aleksandar Vučić i put Srbije ka modernizaciji ka novim radnim mestima, ka boljoj ekonomiji, ka nezavisnosti, ka svom suverenitetu, spremni su da urade sve, pa i da napadnu naše mlađe kolege, ove mlade ljude koje im iz dana u dan na svakoj sednici pokazuju koliko su obrazovani, koliko su vredni, koliko su politički na svaki drugi način vispreni i koliko su sposobni da vode ovu državu i da budu deo državnih institucija i da obavljaju najodgovornije moguće državne funkcije. Na kraju krajeva, to im pokazuju i svake nedelje na RTS-u u emisiji „Reč na reč“, gde svojim argumentima, svojim znanjem pokazuju, u stvari koliko je ono što ima Srpska napredna stranka kvalitetno i koliko zaslužuje to što dobija na svim lokalnim i parlamentarnim izborima u prethodnih osam godina. Takođe, želim da kažem je da Srpska napredna stranka nesumnjivo partija koja je usmerena i koja se zalaže za vladavinu prava i zato nam je jako stalo da na sudijske funkcijske, o kojem god sudu da se radi, dođu najbolji ljudi, ljudi sa najvišim mogućim profesionalnim i etičkim principima. Polako iz godine u godinu smatram da utičemo na takav ambijent i mi ovde u parlamentu i kolege u Vladi Republike Srbije da imamo sudski sistem koji će biti tako orjentisan da bude pravedan prema svima koji žive u ovoj zemlji, koji rade, koji funkcionišu u ovoj zemlji, koji će biti orjentisan tako da se stvori jedan kvalitetan ambijent za život u Srbiji, ali za funkcionisanje privrede, privlačenje investitora, investicija odakle god da oni dolaze i mislim da smo na dobrom putu da to uradimo i da ispunimo ideal države u kojoj postoji vladavina prava i u kojoj će uloga mafije i kriminalaca biti svedena na najmanju moguću meru. Ono što moram da istaknem je da svi oni koji pozivaju na nasilje, moje kolege su govorile o tome, i ta Marinika Tepić, koju ja pamtim ovde, kao neko ko je bio potpredsednik parlamenta skoro šest godina, po tome da je vrlo često, da nije prošla nijedna sednica, a da nije opsovala kolegu Arsića i mene dok smo vodili sednice Narodne skupštine, eto, po tome je pamtim, ona sada pokušava ono što nije moguće, što je narod naše zemlje, što su građani, u stvari, videli o čemu se radi, pokušava da potpuno skrene sa teme onoga što jeste fundamentalno pitanje u našoj zemlji ovih dana i u narednom periodu i koje je pokrenuo Marijan Rističević na početku svog govora - kako je moguće da neko ko je bio ministar u Vladi Republike Srbije, neko ko je bio gradonačelnik grada Beograda, neko ko je obavljao najviše državne funkcije za samo nekoliko godina otvori 53 računa i da se na ta 53 računa nađe 67 miliona evra na četiri kontinenta? Kako je moguće? Kojim se poslom bavio? Šta je to proizveo? Kakvu je tu dodatu vrednost stvorio da je zaradio toliki novac, u šta mi apsolutno ne sumnjamo da je to u Srpskoj naprednoj stranci stvoreno na račun i na grbači građana Republike Srbije, na račun naših državnih preduzeća, na račun reketiranja onoga i onih sredstava i onih firmi i svih onih koji su trebali taj novac da ubace u budžet naše zemlje i da taj novac bude iskorišćen za izgradnju infrastrukture, za izgradnju bolnica, za podizanje nivoa zdravstvene i socijalne usluge u našoj zemlji? Nažalost, u tim godinama to nije urađeno i ne treba, dame i gospodo narodni poslanici, da se čudimo onda kako nije izgrađena nijedna bolnica, kako nije izgrađen kilometar autoputa, kako je posao izgubilo 300 hiljada ljudi mahom, dakle, 95% u privatnom sektoru. Dakle, oni ljudi koji su trebali svojim radom, svojim zalaganjem, plaćanjem poreza, plaćanjem doprinosa da stvore uslove da ova zemlja napreduje, da raste bruto domaći proizvod i da dođe na ovaj nivo na koji smo došli danas u 2021. godini, kada se uspešno borimo zahvaljujući predsedniku Vučiću i njegovoj viziji sa ovom krizom izazvanom korona virusom, kada se borimo za svako radno mesto, kada privlačimo gotovo svakodnevno nove investitore u našoj zemlji koje stvaraju dodatu vrednost i koji stvaraju uslove da se naši mladi ljudi zapošljavaju u našoj zemlji. Naravno, nećemo kao narodni poslanici ostati bez glasa i podržavam apsolutno moje kolege, zato što smo mi vlasni, s obzirom da smo mi izabrani glasovima naroda i građana Republike Srbije, da podignemo glas protiv svakog kriminala, protiv svakog nasilja i protiv svih onih koji nastoje i koji pozivaju da se bilo kakav poredak, bilo šta u Republici Srbiji menja na neki nasilan način samo iz razloga da bi sakrili svoj kriminal, samo iz razloga da bi sakrili šta su uradili tokom onog perioda dok su obavljali najviše državne funkcije, kako se ne bi videla ta jasna razlika između onoga što je napravio Aleksandar Vučić i ova Vlada i naša parlamentarna većina ovde koja predstavlja ono što predstavlja najviše ljudske osobine, a to su posvećenost, to je rad za svoju državu, to je patriotizam, to je zaštita nacionalnih interesa za šta se mi definitivno borimo i onih koji su samo, kako to moj kolega Mirković lepo reče, očistili budžet Republike Srbije. Imali smo priliku sada za vikend da vidimo i da čujemo o tome, o nekom ekološkom ustanku, o tobožnoj brizi za ekologiju i zaštitu životne sredine ljudi koji su slali političke poruke. Imam jedno pitanje za njih – gde su bili 2009. godine, za vreme kada je implementirana, kada je realizovana kampanja „Očistimo Srbiju“? Daću samo dva primera. Jedan primer je da je dve nedelje zakupa panoa na jednom teniskom turniru u SC „Gale Muškatirović“ plaćeno 500 hiljada evra i da je pano kod Brankovog mosta, odnosno u Brankovoj ulici na jednoj poslovnoj zgradi plaćen samo za sedam dana objavljivanja 500 hiljada evra. Da li je iko od tih ljudi pomenuo to i pomenuo šta se uradilo za vreme tih 12 godina vladavine po pitanju zaštite životne sredine? Vidimo mi da je to politička agenda i vidimo mi da to nema veze sa zaštitom životne sredine, ali takođe želimo da kažemo da ćemo podići svoj glas i da ćemo posvećeno raditi na tome da zaštitimo sve ono što predstavlja tekovinu onoga što je Aleksandar Vučić uradio za našu zemlju u prethodnih nekoliko godina, reformišući našu ekonomiju, osnaživajući naš zdravstveni sistem, naš socijalni sistem, osnažujući našu vojsku, naš odbrambeni sistem i jačajući našu geopolitičku poziciju. Ono što predstavlja naš legitimitet i ono što predstavlja snagu iz koje mi crpimo sve svoje aktivnosti, sve ono što radimo u okviru svog političkog delovanja, predstavlja matematika. Ono što kažu sva istraživanja javnog mnjenja to je da trenutno Aleksandra Vučića i Srpsku naprednu stranku podržava preko 60% građana Republike Srbije. Građani Republike Srbije nisu ono što ovi iz bojkotaške nasilne opozicije misle, da su oni neuki, da su nepismeni, da su neobrazovani. Neće ni oni, naravno, kao što su to pokazali u više navrata u prethodnih osam godina, dozvoliti da oni koji su zajahali ovu državu, koji ništa nisu uradili na polju zaštite njenog suvereniteta i teritorijalnog integriteta, da ne govorim o ekonomiji i radnim mestima. Ništa po tom pitanju nisu uradili, nego su rasprodali sve što su mogli da rasprodaju, sve što smo maltene imali i doveli nas pred bankrot 2012. godine. Aleksandar Vučić, Srpska napredna stranka su personifikacija svega onoga suprotnog od tih ljudi koji danas pozivaju na nasilje i koji pokušavaju… Pogledajte kako je to perfidno smišljeno i time ću završiti. Napada se predsednik države, napada se direktor BIA-e Bratislav Gašić, napada se Nikola Selaković, ministar spoljnih poslova, napada se parlament, koji je legitimni izraz volje građana Republike Srbije. Pokušavaju da udare u temelje funkcionisanja ove države i one ljude za koje ja smatram i svi mi ovde u SNS da su temelj, da su stubovi poštenja, časti i odbrane nacionalnih interesa ove zemlje i mi im to u ovom parlamentu kao većina nećemo dozvoliti. Nećemo ćutati na takve insinuacije i niko nas neće zaustaviti da ukažemo na svaki njihov kriminal, da ukažemo na svaku njihovu nesposobnost zarad interesa građana Republike Srbije i interesa našeg naroda. Hvala.
Hvala, prof. Marinković. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Preostalo vreme je 18 minuta.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine dr Orliću, poštovani Pantiću, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite da kažem da nam je prethodni režim Dragana Đilasa ostavio zemlju ekonomski, infrastrukturno, industrijski totalno devastiranu, a danas u tim delatnostima stojimo na zavidnom nivou. Taj isti Đilasov i Jeremićev režim ostavio nam je zemlju bez međunarodnog ugleda. Danas Srbija ima zavidan međunarodni ugled. Đilasov i Jeremićev režim ostavimo nam je zemlju sa urušenom Vojskom Srbije. Danas je Vojska Srbije na zavidnom nivou. Đilasov i Jeremićev režim ostavio nam je Srbiju u zdravstvenom sistemu koji je bio poslednji u Evropi, a danas je među prvih 13 zemalja u Evropi. Na koncu, ostavio nam je pravosuđe koje je bilo poslednje u Evropi, a danas je ono, s obzirom na ono vreme, ipak na zavidnom nivou i upravo izbor ovih sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju predstavlja modernizaciju i pravosuđa, pored materijalne osnove gde se mnogo postiglo, a postiže se i na području obučenosti sudija. Sve ove sudije koji su danas ovde pred nama, kao kandidati, ispunjavaju osnovne kriterijume, bilo da se radi o stručnosti, obučenosti ili dostojnosti. Posebno podvlačim ovo pitanje dostojnosti sudija. To je, da ne kažem, jedna od tri glavne karakteristike svakog sudije. Sad, kad uporedimo stranku bivšeg režima Tadića, Jeremića i Đilasa, da li su se oni prilikom izbora sudija pridržavali tih kriterijuma? Naravno da nisu, niti stručnosti, niti obučenosti, niti dostojnosti. Jedini kriterijum je bio pripadnost DS, čak su opštinski odbori DS davali predloge za izbor sudija. Poštovani narodni poslanici, zbog toga nam je sudstvo za vreme Đilasove vladavine bilo u očajnom stanju. Kadrovanje je bilo na jako niskom stepenu. Kako su kolege rekle 837 sudija je ostalo van stroja, da kažemo, i 200 zamenika tužioca. Neke su sudije umirale od nepravde, a neki su izvršili samoubistvo. Po oceni sindikata u pravosuđu 20 sudija je preminulo zbog reizbora. To je bilo sudstvo za vreme bivše vlasti. Moram da kažem, i to vrlo često ističem kad govorim o pravosuđu, da je Đilasovo sudstvo kod izbora sudija napravilo jedan od najvećih skandala u istoriji pravosuđa sveta, a to je da su izabrali mrtvog sudiju za sudiju, iako je predsednica VSS Nata Mesarović, inače rođaka Borisa Tadića, po toj osnovi je i došla na čelo VSS, izjavila da je izvršila razgovor sa svim kandidatima i da je potrošila 200 časova na razgovor. To znači čitav jedan mesec dana. Vrlo je interesantno i kako je u vreme Đilasove vladavine izabrana sudija Sonja Brkić za sudiju, iako je kršila Zakon o sudijama, jer je istovremeno vršila dužnost sudije Vrhovnog suda i dužnost predsednika RIK. Zakon o sudijama tada je izričito to zabranjivao. Međutim, ona se nije toga pridržavala. Sonja Brkić je u RIK-u, tada protivpravno, uzela 2.673.000 dinara. Odbila je da vrati taj novac. Kako se bavila pitanjem pravosuđa tada i Evropska komisija, ona je dala vrlo negativnu ocenu o reformi sudstva od 2008. do 2012. godine. Na stani 96. u knjizi „Reforme pravosuđa u Srbiji od 2008. do 2012. godine stoji, citiram – reforma koju sprovodi vlast bile su kao najgora moguća stvar u Srbiji, završen citat. Evo, to je pravosuđe kakvo je bilo. Danas kad uporedimo sa dolaskom za ministra pravde gospodina Selakovića, a kasnije i Nele Kuburović, a sa sada već aktuelne ministarke, situacija se drastično menja. Da li je ono onom nivou na kojem bi zahtevala EU, na primer? Sigurno da nije, ali je na tom nivou da je bolje nego u nekim članicama EU. I to moramo da kažemo. Upravo i reforme koje će sad ovaj saziv Skupštine i Vlade sprovesti idu ka tome da će se sudije birati, zapravo da će sudije birati samo pravosudni organi. Što se tiče predmeta, moram da kažem da je na početku sprovedenih Đilasovih reformi bilo nerešenih 780.000 predmeta. Znači, 2008. godine, a 2012. godine, umesto da se smanji, on se povećao na tri miliona. Dakle, za 2.180.000 se povećao. U 2019. godini prepolovljen je taj, pa umesto tri i po, imamo milion i po nerešenih predmeta. Tako je izgledalo Đilasovo, Jeremićevo i Tadićevo sudstvo. Više su radili protiv sudstva, nego za sudstvo. Kad smo već kod Jeremića, možda bi sudstvo i tužilaštvo trebalo sa njim da se pozabavi, sa onim što taj čovek radi, što je radio i što danas radi. On je osnovao Centar za međunarodnu saradnju i održivi razvoj. To je taj njegov centar za pranje finansijskih sredstava. Samo da napomenem da je Jeremić dobio 200.000 dolara iz Mongolije. Do dana današnjeg nije objasnio na ime kojih usluga je te pare dobio. Samo u vreme od 2013. do 2017. godine dobio je čak 7,9 miliona dolara iz raznih sumnjivih izvora. Do dana današnjeg nije objasnio građanima Srbije na osnovu čega je dobio te pare. Dalje, Vuku Jeremiću je 4,5 miliona dolara uplaćeno iz sumnjivih, fantomskih energetskih kompanija koje posluju u Šangaju i Hong Kongu. Gle čuda, u Hong Kongu se susreo sa Draganom Đilasom, je li? Tu su operisali njegovi prijatelji, Jeremićevi saradnici koji su kasnije uhapšeni, kako znate, u Sjedinjenim Američkim Državama zbog korupcije i pranja novca – Patrik Ho i šeik Tidian Gadio. Ta četvorka, dakle, Jeremić, Đilas, Patrik Ho i šeik Tidian Gadio su međunarodna grupa lopova i prevaranata. Vuk je dobio i 120.000 dolara od Katara i ambasade u Berlinu 200.000 dolara. Pozivam Vuka Jeremića da građanima Srbije objasni na ime čega je dobio taj silan novac iz inostranstva. Na kraju, poštovani narodni poslanici, dok naš predsednik Aleksandar Vučić svakodnevno vraća međunarodni ugled Srbije sprovodeći politiku mira, politiku bezbednosti, ne samo građana Srbije, već i regiona, politiku ubrzane ekonomske modernizacije, politiku zdravlja svih naših građana u zemlji, a i okruženju, dotle Vuk Jeremić, Dragan Đilas, Boris Tadić blate našu zemlju i građane Srbije, tužeći raznim tzv. međunarodnim organizacijama, a u smislu da Đilas prikrije svoje pare na Mauricijusu, Hong Kongu, Hrvatskoj, Holandiji, u 17 zemalja i 53 računa. Verovatno će još biti tih računa i tih zemalja. Na koncu, mislim da bi sud i tužilaštvo zaista trebali malo duže da se pozabave, a verujem da se i bave gospodinom Đilasom. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Imate još osam minuta. Izvolite.
Dosta je to, predsedniče, vreme u kojem se sasvim dovoljno može reći. Poštovane kolege, uvaženi građani Srbije, predsedniče Narodne skupštine, tužioci, sudije, sudovi, tužilaštva, to je ono što bi trebalo u suštini da nas asocira uvek na pravo i pravdu, barem bi tako trebalo. Međutim, kada sam ja u pitanju, a ne znam kako je to sa vama, uvažene kolege, i kako je to sa vama, gospodine Pantiću, i sa vama, gospodine predsedniče Skupštine, ali mene prosto ovi trenuci kada govorim o izboru na ovako visoke pravosudne funkcije podsećaju na izbore sudije i tužilaca ranih dvehiljaditih, tj. početkom, u prvoj deceniji dvehiljaditih godina i koliko god ja hteo ne mogu da se otrgnem od te asocijacije i tog sećanja na taj i takav način izbora sudija i tužilaca na istom ovom mestu. Gospodine Pantiću, vi ste danas u Narodnu skupštinu doneli predloge koji su ozbiljno potkrepljeni predlozima i ozbiljno potkrepljeni mišljenjem Visokog saveta Sudstva a Visoki savet sudstva je pre toga pribavio predloge i mišljenje, a koji se tiču ocene sposobnosti, dostojanstva i stručnosti tih predloga sa kojima ste danas došli pred nas. Jesam li u pravu? Jesam, svakako. Takođe, u ovom materijalu kada su u pitanju ovi predlozi su i ozbiljne biografije svakog od kandidata i to je nešto što prati predloge VSS. Kada bolje pogledate zavidne biografije svakog od kandidata, impresivne. Sve u svemu, dobro i pedantno urađen posao i kao posao i kao procedura. Prema tome će se svakako odrediti Narodna skupština, odnosno mi narodni poslanici u ovom uvaženom domu. Međutim, gospodine Pantiću, sećate li se izbora istih ovih ljudi, odnosno na iste ove pozicije početkom dvehiljaditih godina? Da li su te procedure i poslovi bili urađeni na isti način kao danas? Vidim da vrtite glavom, ovo je retoričko pitanje, ni ne morate da odgovorite na njega. Ja vas čak i razumem da nećete ili ne možete da odgovorite. Teško je ovo pitanje, jer siguran sam da je vas kao profesionalca i kao čoveka od struke pomalo možda i sramota svega onoga što je doživela sudijska praksa, odnosno sudijska profesija tog vremena, bez obzira što ti poslovi nemaju baš mnogo veze sa vama. Razumem da je to za vas i za sve ljude i u oblasti pravosuđa dosta teška tema i da možda ni nećete odgovoriti na ovo što vas ja pitam. Međutim, mi narodni poslanici svakako smo dužni da o tome govorimo, to je naš posao i da se sećamo i da opominjemo Srbiju i neprestano govorimo o tome kako je to izgledalo, kako to izgleda danas i kako treba da izgleda. Evo kako je izgledalo – u ovom materijalu koji ste nam vi danas dostavili, u sličnom materijalu iz tog doba nije bilo važno ni mišljenje VSS, nije bila važna ni biografija koja prati ove predloge nisu bili ni važni glasovi narodnih poslanika u ovom uvaženom parlamentu bar ne u meri u kojoj je to trebalo, složićete se sa mnom. Bila je važna samo jedna stvar. Bilo je važno mišljenje gradskog, odnosno opštinskog odbora DS one opštine iz koje je kandidat ili grada iz kojeg kandidat dolazi. Ako je kandidat na primer dolazio iz Subotice bilo je važno mišljenje gradskog odbora DS u Subotici. Ako je to bio slučaj u Kraljevu, kao što je danas bilo, bilo je važno mišljenje gradskog odbora DS u Kraljevu i ništa drugo nije bilo važno. Jako je bitno da ovo ljudi znaju. Kakav poraz sudijske struke gospodine Pantiću. Da li se slažete sa mnom? Veliki poraz. Međutim, bogu hvala ta vremena su iza nas, ali nastojanja da se ta vremena vrate nisu iza nas. Nastojanja da se ta vremena vrate su i te kako živa i ogledaju se u delovanju današnje opozicije u Srbiji koju danas vode isti oni ljudi koji su davali naloge kako da se glasa za sudije i tužioce početkom dvehiljaditih godina. To nastojanje danas se ogleda kroz političko delovanje i Đilasa i Tadića i Jeremića. Vrate li se u oni u Srbiji na vlast, vratiće se i ta praksa izbora sudija i tužilaca. To treba da znate, a onda će se vratiti i vaša sramota, ne mislim vaša lično, naravno, nego u profesionalnom smislu. Međutim, naravno koliko god to oni želeli danas Srbija prepoznaje prave vrednosti i narod to svakako prepoznaje, pre svega, narod im to neće dozvoliti. Mi ćemo se svakako u danu za glasanje odrediti o ovim predlozima i nadamo se da će ova praksa koja je već postala pozitivna ostati za ubuduće u Srbiji i da se ona nikada više vratiti neće. Hvala vam.
Pošto je ostao još minut i po, gospodin Linta nije tu, da li žele reč Sandra ili Martinović? (Ne.) Zahvaljujem. Želim da pitam na kraju da li predstavnik predlagača želi reč? Hvala. Izvestilac Odbora da li želi reč? (Ne.) Da li želi još neko ko nije iskoristio pravo? Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovano predsedništvo, gospodine Pantiću, pre svega želim da vam zahvalim što ste prisustvovali današnjoj raspravi i imali strpljenja da saslušate sve naše sugestije i predloge. Želim da iskoristim nekoliko minuta u ovoj završnoj reči. Reč je pre svega konkretno o kandidatima. Kolega je maločas završio da se praksa u Srbiji nikada više ne ponovi, kada je reč o srpskom pravosuđu i da svi težimo ka tome da imamo efikasno pravosuđe, dostojno pravosuđe koje će biti pre svega dostupno građanima. U tom kontekstu želim da kažem da je SPS deo vladajuće koalicije, da delimo vrednosti i odgovornosti kada je reč o radu Vlade Republike Srbije, ali da delimo vrednosti i odgovornosti i kada je reč o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Zašto ovo kažem? Kada razgovaramo o ovako važnim temama i o ovako važnim pitanjima, naravno da je potpuno logično da kao deo vladajuće koalicije imamo potpuno identičan stav sa našim strateškim i dugoročnim koalicionim partnerima iz SNS. Dakle, želim da napravim samo jednu ispravku. Danas tokom izlaganja naš ovlašćeni predstavnik je rekao da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati sve kandidate Visokog saveta sudstva, nisam se bavio u svom izlaganju kandidatima pojedinačno, više sam se orijentisao na nešto što smatram da je važno za srpsko pravosuđe, a tiče se i Izveštaja EU, tiče se onoga i o čemu su govorili evropski parlamentarci, potpuno dobronamerno uz dobronamerne sugestije, jer smatramo da je to smernica, putokaz kojim Srbija, kada je reč o pravosuđu, treba da ide u narednom vremenskom periodu. Želim da kažem da ćemo mi nakon konsultacija koje smo obavili unutar poslaničke grupe i nakon izlaganja ovlašćenog predstavnika SNS, a opet ponavljam veoma je važno da po ovim pitanjima imamo jedinstven stav, jer govorimo o izuzetno važnoj i osetljivoj temi, dakle, ne kažem da je greška Visokog saveta sudstva - ko radi taj i greši, ali je najvažnije da greške uvidimo na vreme i ako možemo da ih otklonimo i da ih ispravimo. Dakle, želim da kažem da će poslanička grupa SPS podržati predlog ovlašćenog predstavnika SNS, smatrajući pre svega da na ovaj način se ponašamo odgovorno, vršeći svoju izbornu funkciju kao Narodna skupština Republike Srbije, ali to je naš odgovoran odnos i prema koalicionim partnerima sa kojima gradimo bolju budućnost pre svega, a kada danas govorimo konkretno, reč je o pravosuđu. Zahvaljujem.
Jelena Žarić Kovačević imate tri minuta. Izvolite.
Hvala vam gospodine Dačiću. Uvaženi gospodine Pantiću, dame i gospodo narodni poslanici, na kraju današnje rasprave možemo da zaključimo za šta se zapravo zalažu narodni poslanici, a što smo u svojim diskusijama danas i isticali, da želimo da budemo na zajedničkom zadatku sa Vladom Srbije u svim aktivnostima koje će značiti unapređenje našeg pravosuđa. Sudije sude na osnovu Ustava i zakona. Nama treba jako, nezavisno i samostalno sudstvo u koje će pre svega naši građani imati poverenje i biti sigurni da će moći da ostvare svoja prava i da će pre svega iza svih građana Republike Srbije stajati zakon. Jedan od prioriteta rada Vlade je svakako i sveobuhvatna reforma u našem pravosudnom sistemu, briga o pravosuđu je i briga o stručnim kadrovima, o ljudima koji će biti dostojni nosioci pravosudnih funkcija, briga o infrastrukturi, o uslovima u kojima će oni, a ne samo što je svakako i najvažnije, ali ne samo stvaranje odgovarajućeg zakonodavnog okvira koji će nam omogućiti život u državi u kojoj je vladavina prava na prvom mestu. Svesni smo potrebe da imamo jako sudstvo kako bismo mogli da istrajemo u još jednom cilju koji je prioritet rada Vlade, a to je borba protiv kriminala i korupcije. Spremni smo sa ovog mesta da damo punu podršku državnim organima kako bi mogli da rade svoj posao u punom kapacitetu. Jedino kroz zakonito i institucionalno delovanje nadležnih državnih organa dobićemo informacije, ali i odluke koje su ispravne i pravovremene u smislu represivnog, ali i preventivnog delovanja u suzbijanju kriminala. Odluka da Srbija treba da bude ne samo finansijski i politički stabilna zemlja, već i primer po vladavini prava je na svima nama, kao i odgovornost da takvu odluku sprovodimo. Kandidatima koji će biti izabrani za sudije želim da opravdaju poverenje koje su dobili od nas kao predstavnika građana i da čuvaju naš pravosudni sistem od uticaja koji bi srušili nezavisnost ili profesionalizam u njihovom radu. Hvala. PREDSEDNIK: Hvala. Pošto nema više prijavljenih poslanika za raspravu, zahvaljujem se predstavniku predlagača Aleksandru Pantiću i zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Nastavljamo sutra sa zajedničkim pretresom vezano za ostale tri tačke dnevnog reda. Nakon toga će biti glasanje. Hvala. [[Sednica je prekinuta u 18.25 sati.]]