Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017 godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 70 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da današnjoj sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Goran Čabradi i prof. dr Žarko Obradović. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 5. do 11. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 5. do 11. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 192. a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podnela predsednik Narodne skupštine Maja Gojković, broj 02-2577/17, 22. septembra 2017. godine. Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podnela predsednik Narodne skupštine Maja Gojković, broj 02-2470/17, od 13. septembra 2017. godine. Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpske Radikalne stranke, broj 02-2572/17, od 21. septembra 2017. godine. Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska Napredna stranka, broj 02-2554/17 od 21. septembra 2017. godine. Predlogu odluke o izmeni i dopuni Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska Napredna stranka, broj 02-2441/17, od 12. septembra 2017. godine. Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska Radikalna stranka, broj 02-2154/17, od 31. jula 2017. godine. Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Nova Srbija, Pokret za spas Srbije, broj 02-1272/17, od 11. maja 2017. godine. Da li predlagač i predstavnici predlagača žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Dakle, zaključujem ovu tačku dnevnog reda. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda – Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju odluke sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, narodni poslanik Maja Gojković predsednik Narodne skupštine želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu ove odluke. Pre nego što počnemo sednicu u kojoj ćemo raspravljati o amandmanima, ja bih dao pauzu od 15 minuta kako bi mogli da uđu u salu ministri sa njihovim timovima i kako bi se na pravi način pripremili za sednicu. Hvala.
Poštovani poslanici, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuje dr Rasim LJajić, potpredsednik Vlade i ministar trgovine, turizma i telekomunikacija, Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave sa svojim saradnicima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje nadležnih odbora i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici zajedno Zoran Krasić, Milorad Mirčić i Filip Stojanović i zajedno poslanička grupa Dveri. Izvolite. Zoran Krasić.
Mi smo u načelnoj raspravi rekli da se protivimo donošenju ovakvog jednog zakona, jer ne vidimo kakva bi bila svrha uopšte ovakvog zakona, gde se formira ta tzv. nacionalna akademija za javnu upravu. Skrenuo bih pažnju predlagačima da smo u obrazloženju ovog našeg amandmana dali jedan prikaz na šta će da liči ta akademija, jer ta akademija će da bude u stvari, jedan protočni bojler, gde će značajna sredstva da se raspodeljuju i nevladinim organizacijama, poput CRTE, pa onda Evropski pokret u Srbiji, Centar za evropske politike, Trag fondacija, Grupa 484, jer navodno oni su van javne uprave osposobljeni da drže predavanja i da obrazuju ljude koji rade u javnoj upravi. To je prosto logički nemoguće. Usvajajući ovaj naš amandman Srbija bi napravila uštedu od četiri miliona, direktno u 2017. godini, a i svake sledeće godine značajna sredstva bi se ušparala. Moram samo da dopunim, da ovo što bi se ušparalo nisu sredstva Srbije, to su sredstva koja je Vlada Republike Srbije obezbedila zadužujući se kod evropskih institucija, jer ovo obrazovanje, usavršavanje, je interes EU, da državni službenici budu, otprilike, isti onakvi kakvi su službenici u Briselu u evropskoj administraciji. Mi se protivimo formiranju jedne paradržavne, neformalne obrazovne institucije.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo poslanik Dušan Pavlović. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Marko Atlagić i Marijan Rističević. Izvolite, Marko Atlagić.
Imajući u obzir događanja prethodnih dana u ovom visokom domu, izazvanih od strane nekih minornih opozicionih grupa, a vodeći računa o uštedi vremena, odustajem od daljnjeg obrazlaganja ovog amandmana.
Hvala. Marijan Rističević, izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću takođe pokušati da budem kratak. U ovom smislu podržavam i ovaj član svojim amandmanom, član koji je predložila Vlada ovog zakona. Mislim da je nacionalna akademija potrebna. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici zajedno Vjerica Radeta, Nemanja Šarović i Miroslava Stanković Đuričić i zajedno poslanička grupa Dveri. Izvolite, Vjerica Radeta.
Poslanici SRS su izneli stav da ovaj zakon ne treba da postoji u našem pravnom sistemu, i jedini način da to do kraja iskažemo jeste amandmanima kojima smo brisali svaki od ponuđenih članova. Kada ne bi bilo tako, član 2. predloženog zakona, za nas srpske radikale bi bio razlog da glasamo protiv ovakvog zakona, jer u članu 2. ste napisali da se ovim zakonom prenosi u nacionalno zakonodavstvo direktiva EU, 2007/2/EZ. Dakle, što se tiče nas iz SRS, jasno i nedvosmisleno kažemo da Srbija ne sme da ide u EU, zapravo i neće, ali da u svakom slučaju treba prekinuti taj evropski put, jer zbog takvog stava vladajuće većine da po svaku cenu mora da se ide u EU, mi se susrećemo sa ovim nebuloznim predlozima zakona, poput ovog o nacionalnoj akademiji za javnu upravu, koja apsolutno ništa ne znači, osim što ćete još dodatno finansirati nevladine organizacije, s obzirom da ih finansirate kroz budžet, direktno, a na ovaj način ćete to raditi i indirektno. Zaista se postavlja pitanje ko su ti, pod navodnicima, stručnjaci koji bi trebalo da edukuju državne službenike, u kom pravcu bi ta edukacija trebalo da ide, i ono što ste vi predvideli da svaki državni službenik koji ne ispuni 10% u odnosu na ono što je predviđeno da uradi u toku meseca, da treba da ide u tu nacionalnu akademiju, da ga tamo neko edukuje, da ga tamo neko uči, umesto da organizujete disciplinsku odgovornost za one koji ne znaju, ili neće da rade. Bojim se da ovom akademijom želite zapravo da uvedete možda, na kraju, nekakve sertifikate koji će zamenjivati diplome državnih službenika koje ste uveli u državnu službu, a čije diplome su zapravo poprilično sumnjive. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Marko Atlagić i Marijan Rističević. Izvolite, Marko Atlagić.
Imajući u obzir događanja prethodnih dana u ovom visokom domu, izazvana od strane nekih narodnih poslanika, minornih opozicionih grupa, a štedeći vreme u želji za racionalizacijom našega rada, poštovana predsednice, odustajem od daljnjeg obrazlaganja amandmana.
Hvala. Izvolite, Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo amandman koji sam predložio u želji da osnažim predlog koji je tim članom predložila Vlada. Meni je gotovo svejedno da li će proći moj amandman ili član, kako je navela Vlada.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima Marinika Tepić.
Zahvaljujem predsednice. U članu 2. govori se o, rekla bih, nekim opštim mestima koje boje ovaj zakon i koje je ministar Ružić u svom uvodnom obrazlaganju definisao kroz konačni cilj namere ovog zakona o osnivanju nacionalne akademije za javnu upravu, a to je da se obezbedi kompetentnost i depolitizacija javne uprave. Stoga, nama izričito smeta i mojim kolegama iz kluba samostalnih poslanika, kao i meni, drugi stav ovog predloga, gde se navodi da ova akademija služi tome da sprovede proces učenja, a između ostalog, radi sticanja znanja, vrednosti i stavova. To je po nama, apsolutno nedopustivo, iz prostog razloga što stavovi i vrednosti zaposlenih nisu predmet rada, već isključivo njihovih prava. Ali, upravo u ovim rečima se krije ta namera politizacije i dalje politizacije, intenziviranja politizacije javne uprave, i novozaposlenih u javnoj upravi, jer ja bih rekla, da obezbeđivanje kompetentnosti nije ništa što bi bilo upitno i rekla bih – bravo ministre, odlično je što se setili to da nazovete tim imenom. Ali, s druge strane moram da vam kažem da praksa govori nešto potpuno drugačije, a to je da iz ovog proizilazi da vi možete i univerzitet da osnujete za javnu upravu, ali vam to neće pomoći da od lenjih službenika napravite vredne, da od kriminalaca napravite anđele, da od ljudi koji ne znaju svoj posao napravite vredne ljude ili da čak obezbedite sto i stolicu za zaposlene koji to nemaju, jer ih stranački zapošljavate tako što im obezbedite ugovor o radu, a onda se oni i ne pojavljuju na poslu. Isto tako ste se dotakli toga da želite da učinite ljubaznije službenike i da će i ova namera usavršavanja u tome pomoći, jer će oni bolje raditi svoj posao. Moram vam kažem da time na neki način vređate profesionalce koji godinama ili decenijama rade u javnoj upravi i znaju svoj posao, a ne uzimate u obzir ove stranački zaposlene ljude koji nemaju pojma o čemu se radi, koji nemaju ni stručne kompetencije, ni obrazovne nivoe dovoljne za poslove koje treba da obavljaju, ali zato ponižavajući one koji već rade svoj posao, a ne ljuljaju vrata, kao što rade stranački zaposleni, vi njih diskreditujete. Bojim se da će ovo unapređenje da se zasnuje na tome ko će bolje, brže i jače da ulazi u autobuse da ide na stranačke mitinge SNS i koalicije. Bojim se da će javne uprave i službenici da ne budu na svojim radnim mestima u radno vreme kada su mitinzi SNS, kao što se to dešavalo. Ja uvek dajem primer moga grada Pančeva, gde kada su mitinzi u kampanji u 12.00 sati javna uprava više ne radi, jer su svi od načelnika pa nadalje dužni da ulaze u autobuse naših javnih prevoznika i da obilaze mitinge vladajuće koalicije. Tome služi ova, nazovi, reforma javne uprave i tome služi da se u tome usavršavaju budući zaposleni u javnoj upravi. Nemojte vi da brinete za stručna znanja onih koji imaju dobrano iskustvo, iskoristite ih na najbolji mogući način, a depolitizaciju treba da krenete počev vi od vašeg ministarstva i cele Vlade i da uspostavite konkurse za sve, pa tako i polaganje državnog stručnog ispita za ministre i članove Vlade, jer vaša prethodnica koja je trenutno i predsednica Vlade Republike Srbije još uvek nije naučila šta znači podela vlasti. Da je polagala državni i stručni ispit, sigurno bi znala. Znala bi malo više o Ustavu, o radnom pravu, o podeli vlasti, a ne da javno objavljuje informacije da Vlada donosi zakone. Tako da vi treba da poradite malo od sebe i da, ako već uspostavljate ovu akademiju, vi budete prvi polaznici ove akademije, a ne profesionalci koji nose to breme ili da ovo bude protežirani način da dalje unapređujete putnike po autobusima na mitinge SNS. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mihailo Jokić.
Molim vas da radite po Poslovniku. Trebalo je da prethodnoj govornici oduzmete reč, jer ona je već u startu odstupila od teme. Neka građani Srbije vide ko počinje da razvlači, ko počinje da vređa, ko unosi nered i nerad u Skupštinu Srbije. Znači, ono što je gospođa ili gospođica sve vreme pričala nikakve veze nema sa ovom temom. Stranački autobusi, odlasci, dolasci itd. Onda će da krenu replike i onda će Skupština da se pretvori u cirkus, na šta ukazuje opozicija. Znači, opozicija počinje današnju sednicu da uneređuje, da pravi ono što ne treba da bude i ja vas molim da svim onima koji odstupe od teme automatski oduzimate reč. Hvala. (Marinika Tepić: Replika.)
Nema replike na povredu Poslovnika. Da li želite da glasamo o povredi Poslovnika? (Ne) Hvala. (Zoran Krasić: Nije rekao koji član.) Rekao je, član 27. Reč ima Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Vrlo ću kratko.Pre toga želim da kažem da se potpuno slažem sa kolegom Jokićem u njegovim ocenama malopređašnje diskusije. Predlažem da se odbije ovaj amandman na član 2, iz tri razloga. To ću vrlo kratko obrazložiti. Prvi razlog je što predlagač amandmana nije pokušala apsolutno ni na koji način da obrazloži sam predlog amandmana, ni na koji način, osim što je vređala državne službenike, ali to je na njenu čast ili na njenu sramotu. Ocenjivala je državne službenike kao lenje, neprofesionalne, čak i reč kriminalci mislim da je upotrebila. Opet kažem, to je na njenu sramotu. Drugi razlog zašto treba odbiti ovaj amandman je iskazan u mišljenju Vlade Republike Srbije koje smo svi dobili, nadam se da smo svi i pročitali. Ja sam potpuno saglasan sa takvim stavom Vlade Republike Srbije. Treći razlog je taj što smo u načelnoj raspravi apsolutno izneli sve moguće argumente zašto je ovaj zakon dobar, a ako je predlagač amandmana slušao načelnu raspravu, uprkos opstrukcijama, pritiscima, mogao je da zaključi zbog čega ovaj zakon treba prihvatiti, a zbog čega treba odbiti upravo ovaj amandman. Imam samo još jednu rečenicu. Pozvao bih predlagača amandmana, mogu i u pauzi, ja sam se potrudio pa sam odštampao sa Vikipedije, ovde je biografija čuvene srpske slikarke Nadežde Petrović i biografija čuvenog srpskog slikara Uroša Predića, pa svojim pristalicama, nije to naročito skupo, može da umnoži, da fotokopira i da podeli svojim pristalicama. Zahvaljujem.
Đorđe Komlenski, izvolite.
Nemam običaj, uvažene kolege, da predlažem da se neki amandman ne usvoji, ali ovaj amandman zaista ne treba usvojiti jer su Vlada i nadležno ministarstvo prepoznali potrebu da one koji su 2000. godine na juriš otimali radna mesta u organima uprave, donosili stolice od kuće i izbacivali radnike nikada nisu stekli kvalifikaciju, sa sobom nisu doneli ni domaće vaspitanje, niti izgrađene stavove o tome kako radi uprava. Treba ih prevaspitati, treba im pružiti mogućnost posle ovih 17 godina, za koje vreme nisu uspeli da to steknu, da steknu radne navike, da rade u korist građana, a ne mogu da dobiju otkaz jer je to jako komplikovano. Iz tog razloga mislim da ovaj amandman ne treba podržati. O stranačkom zapošljavanju najmanje treba da pričaju oni koji su veterinarske tehničare ubacivali na mesta gde rade diplomirani pravnici, gde su neškolovani izbacivali školovane 2000. godine i do današnjeg dana nisu naučili ništa. Hvala.
Reč ima Milija Miletić.
Zahvaljujem. Kao i moje prethodne kolege, isto bih predložio da ne prihvatimo predlog amandmana jer su i kolega Đorđe i Aleksandar već rekli puno stvari koje su bile veoma loše u prethodnom periodu. Podržavam predlog i ovog zakona i ovaj član jer mislim da zakon daje mogućnost ljudima koji rade u upravama da rade, da se usavršavaju. To mogu da kažem jer dolazim uprave, odnosno iz Svrljiga, čija opštinska uprava ima manjak broja zaposlenih. Zbog toga kažem – tim ljudima treba dati prednost, tim ljudima treba dati mogućnost. Stvarno podržavam i Vladu i nadležno ministarstvo jer sa ovim novitetima i sa ovim novim zakonom može se mnogo više pomoći ljudima da se usavršavaju, da rade, da prate propise i, normalno, ovo sve radimo zbog naših građana, da svi građani imaju ista prava, da mogu da dobiju bolje usluge, a na taj način imaćemo sve bolje uslove života. Još jednom predlažem da se ne prihvati ovaj amandman, zato što mislim da je ono što govori koleginica loše, da puno stvari koje su rađene do 2012. godine su bile stvari koje mi želimo da radimo. Zbog toga podržavam zakon u potpunosti.
Hvala. Reč ima LJiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovana. Nije teško biti fin, kultura je način života. Hajde da u ponedeljak krenemo na jednom visokom nivou da razgovaramo argumentovano, a ne da pričamo o partokratiji. Moja uvažena koleginica reče – ovo se tiče partokratije i zapošljavanja. Pa to naprosto nije tačno. Da je pročitala zakon, videla bi da se Nacionalna akademija puno razlikuje od ustanova visokoškolskih, znači, potpuno, dijametralno suprotno je. Ovo je samo jedna vrsta edukacije, naučite to, edukacija. Nekada su se dozvole dobijale za tri godine, sada se dobijaju za tri meseca, sa tendencijom za deset dana. Što se tiče naše poštovane predsednice, ona je vrstan pravnik i vrstan advokat. Nemojte više vređati ljude. Amandman treba odbiti. Hvala najlepše.
Hvala. Reč ima Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman je vrlo jasan u svojoj nameri da se stavovi i vrednosti zaposlenih koji o njima treba da uče na osnovu ovih obuka izbrišu. Ako ste toliko temeljno čitali zakon i amandmane o kojima odlučujete i izjašnjavate se o njima onda biste i to pročitali. S druge strane, potpuno razumem da je vama neprijatno, nezgodno i da ne znate kako da se pred javnošću Srbije opravdate nad uzurpacijom javne uprave i potpuno je tačno sve što sam rekla. Cela Srbija zna da je javna uprava glavna mašinerija za zloupotrebu vlasti Vučića i SNS, tako što upreže kompletnu javnu upravu, sve državne službenike da rade kampanje. Nije to nikakva tajna, toliko je miliona svedoka u celoj Srbiji koliko ima i stanovnika. A svi bi oni bili i ljubazniji i profesionalniji i bolji da ih vladajuća koalicija ne ucenjuje za radna mesta, da im ne preti, da neki nemaju ugroženu čak i slobodu kretanja zbog takvog ponašanja, odnosno zbog ne pristajanja da postanu članovi SNS ili vladajuće koalicije. Vi možete da pričate ovde šta god hoćete i mene da vređate, to je naprosto tačno i to svi znaju, kao što svi znaju da u vreme kampanje javna uprava u opštinama i gradovima je prazna veće od ranih pre podnevnih sati kada se svi uprežu, autobusi idu širom Srbije da kliču vođi.
Povreda Poslovnika, narodna poslanica Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem poslaniče. Ne govori se o tome, uvažena poslanice, da li je neko slagao ili nije, govori se o tome šta mi moramo da radimo kad dođemo ovde. Moramo da pokažemo građanima Srbije u skladu sa članom koji sam citirala kako treba da se ponaša čovek koji dođe na svoj posao. Da radi ono što mu je zadatak toga dana, a to je da govori o amandmanima na zakone. Inače, treba da ukinemo kategoriju podnošenja amandmana i rasprave o amandmanima i da sve svedemo na nekakvu načelnu raspravu koja neće imati nikakvih dodirnih tačaka sa zakonom koji tog dana imamo. Kada govorimo o načelnoj raspravi, što je bilo pre nekoliko dana, nismo govorili nionda o tome, ajde da se uzme u obzir nekakvo razmatranje i širina, pa da se politički ovde povede debata iako je dugo nije bilo, da li je zakon dobar ili nije dobar i u kom smislu bi opozicija uradila nešto drugačije. Ali, kada su u pitanju amandmani, onda Poslovnik govori nešto drugo. Mi moramo da govorimo kakav smo amandman podneli, da po Poslovniku, tačno, a sa druge strane, da kažemo čime taj amandman popravlja sadržinu člana na koji se odnosi taj amandman. I, da prekinemo sa tom praksom da se jave podnosioci amandmana i da im bude dozvoljeno da kažu šta god ima padne na pamet jer, bože moj, oni su iz opozicije, i čim im skrenete pažnju na povredu Poslovnika ili na poštovanje Poslovnika, počnu da viču na vas i vrše teror nad poslanicima koji znaju šta je današnji naš zadatak. Hvala vam, i u napred kažem, ne želim da se glasa ali želim da javnost Srbije zna kako sednice izgledaju kod nas i ko vrši opstrukciju time što ne žele da se pridržavaju ovog Poslovnika.
Zahvaljujem. Slažem se u potpunosti sa vama. Video sam vas, dobićete reč, svakako, a i u elektronskom ste sistemu. Definitivno imamo različite zadatke i ciljeve kada počne radni dan, i u potpunosti sam saglasan sa vašom konstatacijom, načelna rasprava je bila pre nekoliko dana, danas vodimo raspravu o pojedinostima, po amandmanima. Molim vas da nastavimo u tom tonu današnju sednicu. Koliko sam shvatio koleginice Gojković, ne želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne). Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Smatram da ste povredili član 107. odnosno dostojanstvo Narodne skupštine time što ste dozvolili da se maliciozno, narušavajući moje dostojanstvo kao narodne poslanice govori, odnosno prethodna govornica predstavlja mene u nekom amaterskom ili neradnom smislu. Ako nekom treba spočitavati da ne radi svoj posao, da ne učestvuje konstruktivno u raspravi, bilo da se politički to nekome dopada ili ne, to svakako nisam ja. Šta više? Mislim da su i kolege iz pozicione većine toga svesni i to naprosto treba priznati bez obzira, kažem, na naše političke strelice, opravdano naravno, jer smo na različitim suprotnim polovima i da to uopšte nije upitno. Apsolutno opravdano sam govorila na ovaj način i dozvolite da objasnim samo zbog čega, ne ulazeći u repliku. Dakle, zato što je član o kome ja govorim i na koji imam amandman se zove – pojam javne uprave i pojam stručnog usavršavanja.
Koleginice Tepić, neću vam dozvoliti da replicirate kroz ukazanu povredu Poslovnika.
Ne ulazim u repliku. Ne, ulazim, ja sam samo pročitala o čemu pričamo.
Ne, upravo ste to pokušali. Molim vas da samo ukažete i da se obraćate meni kao predsedavajućem i da ukažete u čemu sam povredio Poslovnik.
Evo, upravo vam to govorim, zato što treba da pratite tok sednice i da znate da pričamo o pojmu javne uprave i o pojmu stručnog usavršavanja i da kada ja govorim o tome koje je moje viđenje javne uprave i kakav je pojam trebalo da ponese ili ne, ne može mi se spočitavati, a vi niste na to reagovali, da ne pišem amandmane, da ne učestvujem u raspravi, da mi je cilj da miniram i opstruišem rad ove Skupštine. Tako da vas samo molim da uzmete u zaštitu ako već uzimate pozicione poslanike, jednako i opozicione poslanike, jer to što vi sedite malo višlje, ne znači da sedite na tronu.
Zahvaljujem koleginice Tepić. Mnogo puta do sada sam rekao da ne postoje dvostruki standardi i dvostruki aršini u vođenju sednica Narodne skupštine Republike Srbije. Ono o čemu je govorila malopređašnja, ono što je u malopređašnjem govoru i što je istakla koleginica Gojković je bio jedan uopšten stav i poslaničke grupe SNS. Moram reći da delim mišljenje ono o čemu je koleginica Gojković govorila, a govorila je o zadacima i ciljevima koje treba da ispoštuje i koji bi trebalo da budu zadaci i ciljevi narodnih poslanika. Nije se obraćala vama konkretno, obraćala se meni kao predsedavajućem i ni na jedan način se nije uvredljivo izrazila i konkretno govorila o vama. Tako da ne mislim da sam učinio ni na jedan način povredu Poslovnika, naročito ne člana na koji ste vi ukazali. Vas pitam, da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Marinika Tepić: Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno, Zoran Krasić, LJiljana Mihajlović i Ružica Nikolić i zajedno, Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodna poslanica Ružica Nikolić. Izvolite.
Ovim amandmanom predložili smo da se član 3. Predloga zakona o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu briše i smatramo da i sam zakon ne treba da se donese. Brisanje člana 3. tražimo jer ste vi kao predlagač uvideli niz problema. U okviru osnivanja izbora organizacione forme javljaju se sledeći problemi. To je nepostojanje jedinstvene evidencije organa i drugih subjekata po bilo kom kriterijumu. Imajući u vidu nepostojanje evidencije organa, ne postoji ni jedinstvena evidencija zaposlenih u javnoj upravi. Zatim, poslovi i zadaci nisu standarizovani što otežava sagledavanje i poređenje sličnih povezanih poslova, što je uslov za kvalitetan odgovor na pitanje potrebe osnivanja i izbora organizacione forme, utvrđivanje delokruga organa i organizacija javne uprave. Zatim, ne postoji jasna i konzistentna tipologija organizacionih oblika, odnosno subjekata kojima je propisima povereno vršenje upravnih javnih ovlašćenja. Zatim, ne postoje jasni kriterijumi o tome koji od tipova organizacionih formi javne uprave treba koristiti i u kojim slučajevima da bi se izabrala najefikasnija forma u konkretnom slučaju. Osnovani su organi i organizacije sa neodgovarajućim nazivima koji ne održavaju njihove realne organizacione forme. Ne postoje očigledne razlike u nadzornom mehanizmu kome su podložni organi iste vrste. Postoje pravne praznine u pogledu regulatornih tela kao i čitav niz problema koje ste i sami naveli. Ako sve ovo tvrdite, a citirala sam vas, kako onda mislite da ovim predlogom zakona možete da rešite ove probleme koje i sami identifikujete.
Zahvaljujem koleginice Nikolić. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, imajući u obzir događanja prethodnih dana, u ovom visokom domu izazvana od strane nekih narodnih poslanika, minornih opozicionih grupa, štedeći vreme u želji za racionalizacijom našeg rada, odustajem od daljnjeg obrazlaganja amandmana.
Zahvaljujem kolega Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je predložen kao želja da se potvrdi želja Vlade da se ovim članom definiše neutralna nacionalna institucija, koja treba da pomogne da naši javni službenici imaju što više znanja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. U članu 3. se statusni položaj Nacionalne akademije za javnu upravu definiše tako da je ona centralna institucija sistema stručnog usavršavanja u javnoj upravi Republike Srbije, a potom i da se ona obrazuje kao posebna organizacija, i da nadzor nad radom Nacionalne akademije vrši ministarstvo. Ni sa čim se od toga ne slažem, kao i moje kolege iz Kluba samostalnih poslanika. Obrazložiću, naravno, odmah zašto. Zato što vi definišete Nacionalnu akademiju kao centralnu instituciju. Potpuno razumem da vi želite da je podignete na pijedestal ili na nivo institucije, što je vrlo ne opravdano. Mi smo, malopre, čuli od jedne koleginice iz poslaničke grupe većine, da se ovde vrše edukacije. Dakle, ne znam zašto bi ste podizali na nivo institucije, a kao što sam, takođe rekla, možete univerzitet da napravite, to vam neće pomoći da od partokratije spasite ono što ste zakovali i mi smatramo da ona treba da se, eventualno ako treba da postoji, da bude centralni organ ili organizacija, nikako institucija. Nemojte je kititi perjem koje joj ne priliči. Drugo, ovde navodite da nadzor nad radom Nacionalne akademije vrši ministarstvo. Zašto vrši ministarstvo, ako se ovim aktom uspostavlja Nacionalan akademija, odnosno konstituiše Narodna skupština ovim zakonom, onda Nacionalna akademija, po jednostavnoj logici stvari treba da bude odgovorna Narodnoj skupštini, ili u najmanju ruku Resornom odboru, ako već neće Izveštaj o radu, da podnosi pred poslanicima, što je, takođe, već pojavna stvar, jer Vlada stalno izbegava da se pojavi pred poslanicima onog poslednjeg četvrtka u mesecu, ali ako mi kao narodni poslanici, ova Skupština i jeste osnivač ovim zakonom Nacionalne akademije, onda mi treba da vršimo nadzor nad njenim radom, odnosno nama da polaže račun, a ne posle, ministarstvo kao izvršni organ da nadzire i da sve ostane opet u senci partokratije i zloupotrebe, naravno što, konačno odlikuje ovu vlast.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Za deset godina, 34 edukacija je prošlo. Služba za upravljanje kadrovima je vršila ovu edukaciju. Do 2012. godine – 20.000 edukacija je izvršeno u pet kancelarija, koje se nalaze u Palati Srbije. Otprilike, godišnje 3.300 edukacija prođe svaki državni službenik u ukupnom broju, kada govorimo o ukupnoj sumi. Kada govorimo o stručnom usavršavanju, ne govorimo o obrazovanju, ne govorim o tome da li je neko završio određenu struku, određenu srednju školu, fakultet za određeno radno mesto, već govorimo usavršavanje na osnovu iskustva kolega koji su već jako puno prošli kada govorimo o karijernom kretanju unutar državne uprave. Jedino tako možete da dobijete efikasnu državnu upravu sa kojom treba sutra da nosite sve promene u društvu, koje neće biti samo stvar Srbije i zemalja u regionu, već i EU, istoka i zapada, prema tome, ovo je jedan način na koji radi i Francuska i Nemačka i druge razvijene države i ne vidim uopšte problem zašto je toliki otpor ka tome, kada jedna Francuska ima Nacionalnu školu za javnu upravu, kada jedna Nemačka ima Saveznu akademiju za javnu upravu. Prema tome, ako se mi ugledamo na najbolje, onda zaista treba najbolje koncepte i rešenja ovde da predlažemo, da usvojimo. Samim tim mi ćemo olakšati službi za upravljanje kadrovima da, jednostavno, ovaj deo edukacije ne bude isključivo primarni posao SUK-a, već da, jednostavno, oni onaj deo koji se odnosi na upravljanje kadrovima obavljaju na svoj adekvatan način, a da sam deo usavršavanja, znači, ovaj deo kada pričamo o edukaciji, se obavlja u posebnoj instituciji koja se naziva Akademija. Stoga mislim da amandman koji ukida uopšte koncept akademije nije dobar i ne treba ga prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tomić. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dejan Šulkić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, čuli smo ovih dana diskusiju o ovom novom Predlogu zakona o osnivanju Nacionalne akademije za javnu upravu. Znači, mi ipak ovde u Narodnoj skupštini treba da usvojimo ovaj zakon kojim se osniva jedno potpuno samostalno pravno lice, jedna potpuno nova obrazovna institucija, kako bismo sistematski i u kontinuitetu vršili stručnu obuku zaposlenih u javnoj upravi. Ja mogu donekle da se složim da je naša javna uprava i preglomazna i nefunkcionalna i donekle nestručna, ali da li je baš potrebno osnivati jednu potpuno novu obrazovnu instituciju, to je, verujte mi, veliko pitanje. Svakako da je naša javna uprava, takva kakva jeste, godinama, i to smo svi ovde rekli ili većina rekla, bila utočište za zbrinjavanje partijskog kadra, jer je to ono najvrednije i najmotivisanije članstvo koje radi sutradan kampanju. . Sada je koleginica Tomić rekla da je bilo preko 20.000 raznih stručnih obuka vezano za javnu upravu. Ja bih sada rekla da je na ovaj način, kroz institucije, u stvari institucionalizovano i stavljeno pod jednom kapom stručno usavršavanje, odnosno ta, nazovimo, jako unosna predavanja stručnih kadrova iz javne uprave koji su vršili ovu obuku i te kako, pored plate, dobijali jako dobre honorare. Sada ćemo kroz ovu instituciju ponovo imati nove ljude, nove kadrove, koje ćemo izvući iz nekih partijskih kadrova. Ali, ja prvo moram da postavim jedno pitanje – da li smo mi, gospodine ministre, konačno prebrojali koliko imamo zaposlenih u javnoj upravi? Da li je to 450 hiljada, 500 hiljada, koliko je novi Zakon o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru dao efekte i koliko ćemo mi, koji će broj biti u nekom narednom periodu koje ćemo mi morati stručno da usavršavamo, ne bili smo dobili i efikasniju i obučeniju javnu upravu? Drugo pitanje, o kome svakako treba ovde da raspravljamo, jeste – koliko će sve ovo da košta naše građane? Ovde u matematici koju ste vi izveli u obrazloženju stoji da ćemo mi morati već u 2017. godini, tj. da su se izdvojila već sredstva za sedmoro preuzetih zaposlenih u Službi za javnu upravu i da to iznosi nekih četiri miliona dinara, da moramo da zaposlimo još novih petoro, to je sedam miliona i osam stotina dinara, da moramo da nabavimo softver za tri i po miliona dinara, da moramo da obezbedimo sredstva za kontinuitet u funkcionisanju službe za javnu upravu, dok se nacionalna akademija ne uspostavi, sve skupa 20 miliona dinara, plus 186 i po miliona dinara za glavni projekat, za obezbeđenje prostora, za opremu, sve skupa treba nam, i za stručni program, 250 miliona dinara će koštati, odnosno biće izdvojeno do 2019. godine u budžetu Republike Srbije. Toliko o ovoj štednji o kojoj se već mesecima unazad priča, kako ćemo mnogo da štedimo u budžetu. Sada da se vratim na predlog amandmana na član 3. Ja nisam pravnik ali čitajući ovaj predlog zakona stiče se utisak da je nepotpun, nefunkcionalan, necelishodan i da mnogo toga još treba da se doradi u ovom predlogu zakona. Recimo, u članu 3. Predloga zakona regulisan je status i položaj Nacionalne akademije i kažemo da je to centralna institucija, obrazuje se kao posebno pravno lice i nadzor nad njim vrši resorno ministarstvo, tj. Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ovde u Predlogu zakona, ako smo već došli sa ovim u Skupštinu, smatramo da treba da postoji i koji organizacioni akt, da li je to statut, kako se reguliše unutrašnja organizacija, koji su organi ove nacionalne akademije? Zašto ne bismo primenili analogno u ovom zakonu predloge kako stoji u Zakonu o visokom obrazovanju? I ovo je jedna visokoobrazovna institucija, svojstvo pravnog lica, samostalna, dajte da preciziramo koji su to organi i koji je to osnivački akt kod ove nacionalne institucije. Mi dodajemo novi stav koji glasi – tim aktom o osnivanju Nacionalne akademije, uredili bi se status ustanove u pogledu prava istupanja u pravnom prometu i poslovanju, raspolaganje materijalnim resursima, upravljanje, odlučivanje, kao i druga pitanja koja su bitna za Nacionalnu akademiju. Smatramo da je ovo neophodno. Ipak je ovo institucija. Vi ste obrazložili da je to samo jedan organ u državnoj upravi koji ima nešto veću samostalnost i zato ne treba da postoji ni osnivački akt, niti organi rukovođenja, poslovođenja i stručni kolegijumi i stručni saveti. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Gajić. Amandman sa ispravkom, kojim se dodaju novi naslovi i novi čl. 3a, 3b. i 3v. Zajedno su podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dejan Šulkić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, pošto smo kod člana 3. napravili amandman da treba da postoji osnivački akt, mi smo i posle ovog člana 3. predložili amandmanom, znači, poslanici Demokratske stranke Srbije, da se doda novi naslov koji će glasiti – Organi nacionalne akademije, znači, da to preciziramo, i član 3a. koji će glasiti – Organi nacionalne akademije uređuju se statutom ustanove, u skladu sa ovim zakonom. Saglasnost na taj statut svakako treba da da Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Dalje smo precizirali da Nacionalna akademija ima organ upravljanja, organ poslovođenja i posebna stručna tela. Posle člana 3. dodali smo novi naslov koji bi precizirao sada organe upravljanja. Tu smo stavili da je organ upravljanja akademije savet. Prosto smo primenili analogiju kod visokog obrazovanja, jer je u pitanju jedna obrazovna institucija koja je pravno lice, još jednom podvlačim. I član 3b, broj članova saveta, postupak predlaganja, izbora i razrešenja članova, način rada i odlučivanja, uređuje se statutom akademije. Mislim da poslanici, ako već raspravljaju o ovom zakonu, ako već osnivamo posebnu nacionalnu instituciju, za šta još uvek smatram da je potpuno nepotrebna, da će biti samo utočište za neki stručni kadar ili pod navodnicima stručni, koji je blizak vlasti, smatramo da treba da preciziramo koji su organi rukovođenja, koji su organi poslovođenja i koji su stručni saveti. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici: zajedno Vjerica Radeta, Aleksandar Šešelj i Petar Jojić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševrlić. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 4. čije brisanje predlažemo govori o organima za uspostavljanje nacionalne akademije za javnu upravu, protiv koje smo mi, kada se vide i članovi koji slede i nadležnosti koje ste predvideli za upravni odbor i za savet, onda se zaista potvrđuje ono što mi od početka tvrdimo, da je ovo zaista potpuno bespredmetno, da ovo apsolutno ništa ne znači, da će ta Nacionalna akademija za javnu upravu će predstavljati opet neka nova uhlebljenja. Da, ministre, smeškate se ali je tako. Ovaj zakon mi deluje kao da ste ga kao najpovoljnijeg uzeli na tenderu. A čak i ako je najpovoljniji, trebalo je gledati da bude najbolji. Govorite ovde o nekim edukacijama, radionicama. Zaista, ne znam kako ne primećujete da to vređa ozbiljne državne službenike? Kakve edukacije, kakve radionice, o čemu vi pričate? Zar neko ko je regularno završio određenu školu, fakultet, srednju školu, zavisno šta je potrebno na tom mestu, ako je ozbiljan, poštuje svoje radno mesto, pa sam se valjda edukuje? Zar možete da zamislite pravnika koji ne prati promenu zakonskih propisa i koji svoje znanje ne upotpunjuje na taj način? To prosto nije moguće. Kao što nije moguće biti lekar specijalista, a ne pratiti određene napretke u medicini, itd. Verujte, ovo je apsolutno nepotrebno. Dajte državnim službenicima da se bave svojim poslom, dajte im zadatke, naravno, u skladu sa onim što jeste vaša politika. Jer, državni službenici jesu sistemski radnici, to jeste činjenica, ali je važno da ih ne dovodite u situaciju da moraju da rade nešto što nije u skladu sa zakonom, da ne moraju da idu u kol centre u toku radnog vremena, dakle, samo ih pustite da rade, obezbedite im bolje plate i obezbedite konačno još ono što je Kori Udovički obećala, pa posle Brnabićka, od gospodina Ružića to još nisam čula ali pretpostavljam da i on ima nameru da uvede platne razrede u državnu službu, ali stvarno da uvede, a ne kao ovi pre njega. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Stamenković i Tatjana Macura. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Ovo je prvi od nekoliko mojih amandmana kojima sam gledala da se u ovom predlogu zakona dosledno briše bilo kakvo pominjanje „kouča“ i „koučinga“. Postoje dva razloga zbog kojih sam to predložila, jedan je lingvističke a drugi suštinske prirode. Mi smo čuli od ministra tokom rasprave u načelu da je reč „kouč“ i „koučing“ potekla u 15. veku iz mađarskog jezika. Uz malu ispravku da nije u 15-om, nego u 16-om, to jeste donekle tačno i mi već imamo usvojenu tuđicu od te mađarske reči u našem jeziku – kočijaš i kočijašenje. Ako smo već hteli da se držimo porekla reči, najstarijega, onda smo mogli ovo da zovemo kočijašenjem, umesto što smo uzimali anglicizam pa uvodili još jednu tuđicu, preko one koje smo već odavno usvojili. Ali, to je primedba manje težine, lingvističke. Suštinska primedba koju imam je šta će „koučing“ na nacionalnoj akademiji? To je alternativna metoda za samospoznaju. Kao što imamo medicinu, pa imamo alternativnu medicinu; kao što imamo psihologiju, pa imamo popularnu psihologiju. Znači, kočijašenje ili „koučing“ je u stvari deo popularne psihologije. Da me pogrešno ne shvati predlagač zakona, od svih 250 poslanika ovde, sigurna sam da ću ja prva najsnažnije braniti korisnost alternativnih metoda, ali postavlja se pitanje zašto kočijašenje, a ne transcedentalna meditacija; zašto kočijašenje, a ne psihološka astrologija; zašto kočijašenje, a ne silva metod? Sve te discipline svode se na isto – pomoć u samospoznaji putem nekih alternativnih metoda koje su nastale i koje mogu biti vrlo korisne, jer ljudi često prema zvaničnim metodama imaju otklon. To kočijašenje ili „koučing“ praktično je alternativa psihoterapiji. Mnogi ljudi će da zaziru od odlaska na psihoterapiju, ali će pre da odu na „koučing“ i ako im to pomaže, u redu, ali šta će to unutar Nacionalne akademije? Šta će nam spominjanje „kouča“ i „koučinga“ u zakonu? Mislim da ih ne treba spominjati. Čak i ako ih budemo angažovali na Akademiji, ne postoji apsolutno nikakva potreba da se oni spominju u samom zakonu. Dovoljno je da pričamo o predavačima i trenerima. Ne vidim potrebu da jednoj alternativnoj metodi samospoznaje dajemo bilo kakvu prednost nad svim ostalim metodama samospoznaje, naročito ako se uzme u obzir, pa recimo, da bi neko bio psihoterapeut, treba da ima preko tri hiljade sati iskustva u radu sa klijentima, a kouč se postaje nakon 136 sati. Znači, ako već mislimo da su nam rezultati koje kouči postiži bitni za obuku državnih službenika, hajdemo onda da se malo vratimo na zvanične metode. I naravno, vi znate da osnovna primedba poslaničke grupe Dosta je bilo je što se uopšte osniva ova akademija. Mi smatramo da je obuka državnih službenika, njihovo stručno usavršavanje, trebalo da se organizuje unutar fakulteta, unutar zvaničnih obrazovnih ustanova, umesto što pravimo novi trošak i organizujemo jednu potpuno novu instituciju i novu strukturu kroz koju će se to raditi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Imajući u obzir događanja prethodnih dana u ovom visokom domu, izazvana nedoličnim ponašanjem od strane nekih narodnih poslanika minornih opozicionih grupa, a štedeći vreme u svrhu racionalizacije našeg rada, ja odustajem od obrazloženja amandmana.
Zahvaljujem, kolega Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 4. govori šta Nacionalna akademija čini. Ja nisam razumeo prethodne govornike koji su govorili o kočijašenju. Ja sam razumeo samo da ta poslanička grupa psuje kao kočijaši. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. U ovom članu koji definiše delokrug rada Nacionalne akademije za javnu upravu, takođe, kao i mojoj koleginici Stamenković, izuzetno smeta, i ne samo u ovom članu, nego u još nekoliko navrata, ubacivanje ovih termina „kouč“ i „koučing“, bez obzira što smo mi čuli od ministra u uvodnom izlaganju jednu simpatičnu priču o uvreženosti ovog termina i postanku praktično još od 15. veka u nekom malom mađarskom selu, priču u koju čak ni on sam ne veruje, jer se neskriveno smeškao sve vreme dok je to čitao, ali je okej, napunilo stenografske beleške za neko vreme. Ja smatram, iz dodatnih razloga, zašto je ovo neprimereno. Najpre, mi smo protekle nedelje imali izuzetno aktivnu raspravu od dva obrazovna zakona i satima je bila rasprava na mom amandmanu, koji je tražio da srpsko latiničko pismo bude prepoznato u ovim zakonima, koji se inače odnose na upotrebu srpskog jezika u javnoj upravi. Bila sam optužena od kolege Srbislava Filipovića ovde pred svima za genocidne namere, za mržnju protiv srpskog naroda i srpske države, zato što srpsko latiničko pismo želim da vidim jednako u javnoj upotrebi. Mi ovde imamo pitanje službene upotrebe, gde nesrpske reči vi potpuno jednako tretirate, prepoznajete bez ikakvih opaski pozicione većine da je to protiv srpskog naroda i protiv srpske države, i to ne u javnoj upotrebi, nego u službenoj upotrebi, što je još gore, zato što se radi o zakonu i proceduri u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Smatramo da ovi termini treba da se brišu, kao što smatramo da poslednji stav treba da se briše za ovaj organ, koji treba da osnuje Narodna skupština, a kome vi dodeljujete mogućnost da obavlja komercijalne usluge, što je potpuno nedopustivo za ovu Nacionalnu akademiju. Nemojte legitimisati ovim poslednjim stavom način da se projekti, zvanični, ali i oni nezvanični, partijski projekti, kroz komercijalne sadržaje svedu na ono što bismo zvali sutra pranje para.
Na član 4. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala. Nije suštinska zamerka, ali takođe mislim da reč „kouč“ treba da se zameni rečju „trenerom“. Nemam problem sa tom terminologijom, pogotovo što sam neko ko je ceo život proveo u fudbalu i u sportu, tako da mi to nije strano. Ali, mislim, da pre svega u zakonima koje donosi ova Narodna skupština treba da stoji reč „trener“. Drugi suštinski predlog, pre svega, ne zamerka, ministre Ružiću, imam nekoliko predloga za vas, pre svega pitanje – ko će biti treneri koji će obučavati naše službenike? Ako vi nemate dovoljno kapaciteta i vaše Ministarstvo da odredite potrebe sistema i ako nemate dovoljno edukovanih ljudi koji mogu da budu kouči, kako ste vi rekli, ili treneri, kako mi predlažemo, pa, ja imam nekoliko asova iz SNS, koji su se dokazali vođenjem lokalne samouprave i vođenjem javnih sistema koje mogu da vam preporučim. Evo, npr. predsednik opštine Požega, Milan Božić, to je veliki stručnjak koji je rekao da majke, nažalost, treba da udave svoju nesposobnu decu. Pa, možda SNS želi takve ljude da imenuje.
Kolega Milojičiću, hajde da se vratimo na amandman na član 4.
Vraćam se na amandman i obrazlažem amandman. Molim vas da me ne prekidate. Ili, možete onda gradonačelnika Subotice da predložite da on obučava službenike, jer je on iskusan u tome.
Kolega Milojičiću, još jednom vas pitam – da li želite da obrazlažete amandman na član 4? U članu 4. stav 1. tačka 8) reč „kouč“ zamenjuje se rečju „trenera“.
Gospodine Milićeviću, po čemu vi vidite da ja ne obrazlažem svoj amandman? Ja sam konkretno rekao da želimo da se reč „kouč“ zameni rečju „trenerom“ i obrazlažem i želim da pomognem Ministarstvu lokalne samouprave. Pitao sam ministra da mi odgovori ko su treneri. Koji ljudi će obučavat 450 hiljada zaposlenih u javnom sektoru? Ako nema dovoljnih kapaciteta, evo, predlažem zvezde iz SNS koje su se iskazale, koji svakoga dana nanose štetu i nama i našoj državi u celini. Ne razumem zašto me prekidate. Imam pravo da obrazložim svoj amandman.
Imate pravo da govorite o amandmanu na član 4. i to pravo niko ne želi da vam oduzme. Ja vam ponavljam, u članu 4. stav 1. tačka 8) reč „kouč“ zamenjuje se rečju „trenera“. Izvolite, govorite o tom amandmanu.
Tačno. Upravo sam pitao ministra da mi obrazloži ko će edukovati, ko će biti ti treneri koji će obučavati službenike širom Srbije, kojih ima trenutno 450 hiljada? Meni je žao što vama Martinović suflira da mi oduzmete reč zato što iznosim ono što rade nesposobni predsednici opština iz SNS, ali na kraju krajeva, to nije do mene, to je do vas. Hvala.
Kolega Milojičiću, ni poslednja konstatacija nema apsolutno nikakvih dodirnih tačaka sa amandmanom koji ste podneli na član 4. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, replika, pominjanje SNS u više navrata.
Zbog one opaske o, kako je rečeno, nesposobnim kadrovima na lokalu SNS. Ako su merilo sposobnosti apsolutno devastacija one sredine koja ti je poverena na upravljanje, onda čak možemo da se složimo. Takvu sposobnost kakvu je pokazalo žuto preduzeće, sposobnost da apsolutno detaljno i precizno, potpuno pedantno uništi sve što im je povereno, mi zaista nikada nismo pokazivali, niti nam je stalo da tu sposobnost posebno razvijamo, između ostalog, sposobnost onoga ko je ovde nastupio vrlo hrabro, a već je čuven. Praktično je u priču u Srbiju ušao po tome da je za 4.000.000.000 uspeo da zaduži svoj grad, da je taj grad za vreme njegovog tzv. upravljanja i te čuvene sposobnosti bio i bez struje i bez vode, da je za njega mario mnogo manje koliko za lokalne ugostiteljske objekte i već čuvene cehove. Ako nije ušao u Ginisovu knjigu rekorda sa stotinama pivskih boca za noć, ja ne znam po čemu će. Podjednako uspešno kao i onaj Paraćin, koji često pominju ovih dana iz istog preduzeća, a gde se opet kadriralo od strane onoga koji je ovde podjednako glasan i sposoban. NJegov kadar tamo uspeo je, da od mesta koje je bilo među najboljima u Srbiji što se tiče nezaposlenosti, napravi mesto gde je nezaposlenost danas procenjena na oko 40%. Alal vera za te tako dobre rezultate, koje ne može da vidi investitora jednog, zato što to neko tamo namerno sistematski i planski ne dozvoljava, koje simulira neku privrednu aktivnost. Tako sposobno i tako dobro, kako samo oni umeju, a kako mi nikada nismo želeli da radimo, jer nas nešto drugo zanima, to je drugo je korist građana Srbije. Možda najsnažniji kontrast između tog njihovog sposobnog i ovog našeg, kako jeste, je li, je njihovih milijardu i 200 miliona evra duga u Beogradu i naš rezultat koji je taj rezultat prepolovio. Da danas oni ne umeju dalje od toga, ni bolje od toga govore sami. Jel možda onda kada kažu da im je tajkun Dragan Đilas lepo ime?
Zahvaljujem, kolega.
Sa time završavam, gospodine predsedavajući. Ili onda kada sami kažu, a to danas kažu, da nije Đilas tu devastaciju napravio sam, radilo je to celo „žuto preduzeće“.
Zahvaljujem, kolega Orliću. (Radoslav Milojičić: Replika.) Imate osnova za repliku. Samo, da li se za repliku javlja gospodin Goran Ćirić ispred poslaničke grupe? Izvolite, gospodine Ćiriću.
Po ko zna koji put, pomenuti podaci koji apsolutno ne odgovaraju istini. Ta priča, da krenemo od dugova Grada Beograda, priča o milijardu i 200 miliona evra je nešto što možemo da pročitamo i analiziramo onog trenutka kada stavite na dnevni red i analizu izveštaja Fiskalnog saveta. Dakle, često se pominjete na Fiskalni savet i kada pogledate analizu Fiskalnog saveta i stanja finansija i u gradu Beogradu i u Kragujevcu i u Nišu i u Novom Sadu videćete da taj iznos niko nigde ne pominje, makar niko od stručnih i odgovornih kompetentnih lica. Pominje se iznos od 420.000.000 evra, a o dugovima Grada Beograda i svih javnih preduzeća u njemu ćemo tek videti izveštaje. Izveštaj o Kragujevcu i nekim velikim gradovima i stanju budžeta u Kragujevcu, o kome se govori u smislu vrlo brzog ili bliskog mogućeg bankrotstva, nažalost, ne prizivamo tako nešto, ali znamo da su mnogim odlukama i vođenjem tih gradova nekompetentni ljudi dovodili lokalne sredine u veoma velike probleme. I o tome govori izveštaj Fiskalnog saveta, govorim o zvaničnim podacima, ne govorim o nagađanjima i o priči rekla-kazala. Sam ministar državne uprave i lokalne samouprave će imati velike izazove u mnogim opštinama i gradovima, to je apsolutno jasno, ali veliki deo odgovornosti nosimo i mi ovde u Skupštini i posebno većina skupštinska, koja je izglasavala zakone, seriju zakona koji su Srbiju vodili ka sve većoj centralizaciji, sve manjem prihodu lokalnih samouprava, sve manjim transferima, a očigledno i nesposobni kadrovi svojim upravljanjem dovode do takvog stanja finansija, pre svega u najvećim gradovima, jer je to najvidljivije. Još jednom, govorite o zvaničnim podacima, ne o pričama rekla-kazala i opominjanjima nekih gradonačelnika koji su ovde ostavili veliki trag.
Zahvaljujem, kolega. Kolega Orliću, vi ste u sistemu, želite li repliku? Izvolite.
Hvala lepo. Hvala i na svojevrsnoj potvrdi da je za njih i dalje, kako su sami kazali pre neki dan, tajkun Dragan Đilas lepo ime, kao i na potvrdi onih reči takođe, pridošlih iz njihovih redova ovih dana, da to što je napravio, tako kako je napravio, a možemo o tome da pričamo detaljnije nikakvih problema nema, Dragan Đilas nije napravio sam, u tome je učestvovalo kompletno „žuto preduzeće“, to su njihove reči objavljene u „Nedeljniku“ koji je njima blizak. Dakle, ja nemam ni jedan jedini razlog da sumnjam u verodostojnost te izjave. Što se tiče tih fenomenalnih rezultata i još jednom njihove sposobnosti da devastiraju, to što pominju u izveštaju Fiskalnog saveta, a odnosi se na primer i na Kragujevac i na Smederevsku Palanku i na Paraćin, pa i na Beograd, sve su redom rezultati postignuti za vreme sposobnih kadrova „žutog preduzeća“. Dakle, sve je to ono što su postigli sami. Ako se time diče, ništa sporno nema. Samo nek to kažu lepo, glasno i jasno. Što se tiče Fiskalnog saveta i podatka za milijardu i 200 miliona, sam je Fiskalni savet rekao – ne, nije u taj broj ušao ni dug javnih preduzeća, nije ušao ni dug opština, ne, nisu ušle kamate. Sad samo da neko odgovori na to pitanje, jel to znači da svi ti dugovi ne postoje? Jel to sve zajedno znači da ako nije ušlo u taj njihov zbir, taj novac ne treba da se plati? Jel to sve zajedno znači da Beograđani nisu opterećeni u tom iznosu samo zato što je zapisano u toj sumi? Ili možda ima smisla i neke logike reći a koliki su tačno rezultati kad se sve te lepe sposobnosti pojedinačno i po raznim osnovama tajkuna Dragana Đilasa, a i tog „žutog preduzeća“ koje, kako samo kaže, zajedno sa njim uništavalo Beograd, kad se sve lepo izračuna i vidi koliko su napravili? očigledno je da ima smisla računati sve lepo, zbirno, sumarno, pa podvući crtu. Kad se ta crta podvuče, rezultat su Beograđani već jednom rekli - od štetočina ne, hvala ništa dobro se ne očekuje, nije bilo ni pre neku godinu, neće biti ni ove, ni sledeće, kad god da ih budete pitali sledeći put.
Zahvaljujem. Kolega Ćiriću, repliku želite? Izvolite.
Dakle, govorite o dugovima javnih preduzeća, o radovima koji su se radili u Beogradu u vreme DS i ne samo Dragana Đilasa, nego i Neše Bogdanovića i gradonačelnika koji su ostavili tragove i učinili Grad Beograd boljim od onoga kakvim su ga zatekli, sigurno posebno posle 1999, 2000. godine i ostaju i mostovi kao tragovi, ostaju i efikasno urađeni projekti i ulice i bulevari, ali ono što je još važnije od tog betona, od tog asfalta je odnos prema ljudima, prema socijalno najugroženijima, prema onima koji primaju penzije, a ovde su imali tu vrstu podrške i nismo imali smanjenja penzija od 10%, onako kako to imamo u poslednjih pet godina. To je odnos odgovornih ljudi u gradu, to je odnos prema ljudima pre svega, a ne prema betonu i prema neefikasnim projektima, kakve nažalost možemo da vidimo danas u Beogradu. Da li ste vi ponosni na ovo što se danas dešava u Beogradu, na način na koji on funkcioniše i na način na koji se vode projekti koji su započeti? Svako normalan će se radovati svakom novom projektu, svakoj novoj ulici, svakoj novoj fontani koja ima svoju logiku i koja bude urađena na efikasan i racionalan način, dovoljno jeftin, onako kako je prihvatljiv za ljude. Ali, način na koji se vode ovi projekti u Beogradu u ovom trenutku govori o tome da ni na koji način ne razmišljaju o ljudima, o njihovim potrebama i njihovoj mogućnosti da se kreću po gradu i obavljaju normalno svoje funkcije i svoj život. Dakle, suština vođenja grada nisu samo beton i mostovi i samo škole i obdaništa. Jeste i to, ali posebno su se gradili u to vreme kada je DS nosila najveću odgovornost, ali pre svega su odgovornost prema ljudima, zaštita njihovog socijalnog statusa i uslovi u kojima će i deca i svi nemoćni napraviti i napredovati.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Briga za socijalno ugrožene i za one kojima je pomoć potrebna – sjajno, samo fraza. Da nije ostalo na nivou samo fraze i dugovanja svega toga što je trebalo da bude obezbeđeno tim ljudima, dugovanja upravo od strane tog Dragana Đilasa, tajkuna, i njemu podređenog „žutog preduzeća“ u Gradu Beogradu, možda bi imalo smisla pričati o tome. Kada se taj novac nije isplaćivao, nema smisla nikakvog da pričamo dalje, nego dobri i korisni projekti i podrška svemu onome što se u Beogradu danas stvara i zida, a dobro je korisno, jel tako? Na primer, „Beograd na vodi za Menhetn na Balkanu“ - na primer u vreme kada i čije? Da nije slučajno baš tog pomenutog Dragana Đilasa koji je zadužio Beograd za milijardu i 200 miliona evra? Pogleda čovek datum, pazi stvarno jeste. Samo, u čemu je stvar? Tada je to bila dobra ideja zato što se neko njom hvalio i kitio nesposoban da je realizuje i ostvari. Danas kada se to zaista dešava, kada svako svojim očima vidi da se Beograd na vodi pojavljuje, da niče, svaku tačku u Beogradu da markirate, možete sa nje da vidite kako napreduje to gradilište. Danas to ne valja, danas je to katastrofa, danas je tim nekima zbog njihove sopstvene nesposobnosti da urade ono o čemu su samo pričali to samo katastrofa, to je loše. Šta su rekli? Danas je neko pranje para, a bila je priča da od toga neće biti ništa. Danas je ono stecište nehigijene, narkomana, pacova, đubreta bolje nego ovo što se dešava. Toliko o odgovornom odnosu prema korisnim projektima infrastrukture. Fontana, kako beše, dobra, korisna, funkcionalna i dovoljno jeftina. Ovako je izgledala i ovako je bila zamišljena i ovako se pored njene slike fotografisao baš taj Dragan Đilas sa i dalje aktuelnim predsednikom gradske organizacije žutog preduzeća. Onda su je hvalili i njome se reklamirali, međutim šta, nisu bili sposobni da je urade. Danas, kada je napravljena, a vidim da ćemo mi pričati o ovome još uvek, šta je problem? Što je koštala koliko je koštala, a ne kao što su oni najavili, tri puta više nego što je stvarno urađeno. Jel sada ne valja?
Nastavljamo po amandmanu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministri, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem prvo da sam vrlo pažljivo slušao obrazloženje predlagača amandmana, a moram da priznam i da ništa nisam shvatio iz tog obrazloženja. Razlog za to je što predlagač amandmana nije ni pokušao da obrazloži svoje obrazloženje. Sa druge strane, Vlada je vrlo jasno dala obrazloženje zašto ne treba prihvatiti ovaj amandman, ali imam razumevanje za predlagača amandmana. U tom smislu, želim da iskoristim priliku da mu čestitam prinovu u njegovoj porodici, jedan lep događaj juče. Želim i daću sebi slobodu da kažem i u ime poslaničke grupe SNS da mu poželim puno zdravlja i sreće. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, po amandmanu.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Milićeviću, predlažem da se amandman predlagača odbije jer je besmislen, posebno obrazloženje ovog njegovog amandmana, jer u njemu je govorio o nekakvim trenerima SNS. Ovih dana sam posetio jednu opštinu u smislu istraživanja korupcije državnih službenika. Naišao sam na jedan grafit koji najbolje govori o ponašanju predsednika opštine Smederevske Palanke, a danas narodnog poslanika koji se nalazi nasuprot mene. Citiraću grafit koji će ući u istoriju – istina je živa, u Palanku nema piva, ostala je pena, popio ga žuti Kena, a pivo je bilo skupo, em ga pio, em se kupo …
Molim vas o amandmanu.
… šta pije kafana, budžet plaća sve, ja sam žuti Kenac iz Glibovac …
Moram da vas prekinem. Molim vas da se vratimo na amandman na član 4.
O amandmanu. O korupciji i o trenerima najbolje pokazuju opštinski službenici koji su popili po 500-600 litara vina, kao predlagač ovog amandmana. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Branka Stamenković, povreda Poslovnika.
Hvala predsedavajući. Povreda Poslovnika, član 106. stav 1. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Jutros smo počeli ovo zasedanje, osvrtom na događaje tokom rasprave u načelu i došli do toga da od povrede Poslovnika i od replika ne pričamo o samoj temi. Predlažem nešto revolucionarno, a to je da svaki put kada neko počne da krši Poslovnik, da mu isključite mikrofon, da ga prekinete, da mu ne dozvolite da prekrši, pa da se onda neko javi. Pokušali ste da ga zaustavite, cenim to, ali tako što mu niste isključili mikrofon i on je nastavio, jednostavno vas ignoriše. Znači, isključite mu mikrofon i kažite kolega molim vas nemojte, hajde da probamo ponovo, pa ako opet, vi mu opet isključite mikrofon i to je jedini način, verujte mi. U suprotnom, opet će da ode diskusija u potpuno neželjenom pravcu. Sami znate da onda gubimo vreme umesto da pričamo o suštini. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Stamenković. Smatram da nisam povredio Poslovnik, konkretno član 106. stav 1. iz jednog prostog razloga, jer sam pokušao da sugerišem kolegi Atlagiću onog trenutka kada se udaljio i kada nije govorio o onome što jeste predlog amandmana na član 4. U potpunosti se slažem sa vama da treba da se vratimo na ono što je tema i što je tačka dnevnog reda, a to je rasprava u pojedinostima na jedan veoma važan zakonski predlog. S tim u vezi, na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Šulkić, Gorica Gajić i Milan Lapčević. Reč ima narodni poslanik Dejan Šulkić.
Zahvaljujem. Predlog zakona o Nacionalnoj akademiji obiluje neodgovarajućom terminologijom i amandmanom sam želeo da izvršim prilagođavanje termina u skladu sa njihovom upotrebom u komunikaciji. Dosta toga je rečeno i od strane drugih kolega, neke kolege su predlagale da se predvidi reč trener itd, ali je potpuno svejedno ako budemo ušli u istraživanje porekla svake reči, mislim da ćemo biti u bezizlaznoj situaciji. U svakom slučaju, mislim da je ovaj predlog prihvatljiv i da je možda najprikladniji za zakon. U obrazloženju kojim je odbijen amandman je rečeno da se ne obezbeđuje usklađenost sa rešenjem predloženim u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima. To ne bi smelo da ima nikakve veze, rasprava je objedinjena. Na kraju krajeva i na taj predlog zakona dali smo amandman na član gde je to bilo potrebno. Sada je svejedno da li će edukaciju ili usavršavanje, kako se predviđa zakonom o Nacionalnoj akademiju, vršiti kouči, instruktori ili treneri, nekako, čini mi se da se potreba donošenja ovog zakona i organizacija stručnog usavršavanja, na način kako se to predviđa, protežira kao osnovni razlog postojećeg stanja u javnoj upravi. Dakle, mi nismo razrešili pitanje kvantiteta, odnosno broja službenika, izvršili racionalizaciju, da bismo se posle na broj koji ostane, dakle, na one činovnike koji ostanu da rade, izdvajali određeni novac i ulagali u usavršavanje ili edukaciju, kako već i predviđate. Na ovaj način, ako ovako ostane, edukaciju i usavršavanje će obuhvatiti i one kadrove koji su bezazleni slučajevi. Dakle, zaista nikakva edukacija, sprovodili je kouči, treneri ili inspektori neće imati nikakvog značaja. Podsetiću vas da ne tako davno, pre nekoliko godina, ministarstva su organizovala savetovanja, dakle, nisu to bile ni edukacije, ni usavršavanja, bila su savetovanja u vezi sa primenom nekih novih propisa. Donošena su i uputstva, pozivane su na savetovanja stručne službe u zavisnosti od vrste posla, da li su dužne da se bave budžetskim poslovanjem, da li društvenim delatnostima itd. i na tim savetovanjima je zaista moglo da se postavi pitanje i mogle su da se otklone dileme koje su postojale u pogledu primene novih zakona. Na ovakav način izdvojićemo veliki novac, ulagaćemo u edukaciju ljudi koji će biti takođe obuhvaćeni procesom, ali od njih nećemo imati nikakve vajde. Primera radi, u Velikoj Plani pomoćnik predsednika opštine za razvoj privrede ili preduzetništva koji nema ni znanja, ni zvanja, niti sposobnosti za taj posao će takođe kao postavljeno lice i koje je smešteno, odnosno pozicionirano u aktuelnoj sistematizaciji i opštinskoj upravi, takođe biti obuhvaćeno. Zaista, ni na koji način neće moći da se doprinese bilo kakvom usavršavanju takvih kadrova. Tako da vas molim da u primeni ovog zakona, pošto će sigurno usvajanjem ovog zakona Nacionalna akademija biti konstituisana, da u primeni prethodno razrešimo pitanje obima javne uprave. Ne želim da učestvujem u razgraničavanju odgovornosti bilo koje prethodne vlasti za tendencije koje postoje, ali u svakom slučaju, ona se ni na koji način u poslednjih pet godina nije promenila, čak šta više, produbila se. Imam pravo možda to i da kažem, zato što sam kao predsednik opštine vodio o tome računa i Velika Plana u trenutku kada sam predao dužnost je imala 51 manje zaposlenog od dozvoljenog broja. Tako da je moguće organizovati drugačije upravo i na ljude koji su karijerni činovnici ulagati savetovanjima, usavršavanjima i edukacijama. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
U Predlogu zakona nacionalne akademije za javnu upravu, u članu 4. stav 2. – briše se. Dakle, zakonsko regulisanje prava na pripremanje i sprovođenje komercijalnih programa stručnog usavršavanja, odnosno priprema i sprovođenje navedenih programa za korisnike, pravna i fizička lica izvan sistema javne uprave, nije potrebno po nama, imajući u vidu kompleksnost oblasti i rada nacionalne akademije za javnu upravu, obim poslova koji se predlažu ovim predlogom zakona i preuzimanje poslova koje je ranije obavljala služba za upravljanje kadrovima. Dakle, vi ste u obrazloženju za odbijanje ovog našeg amandmana rekli da je to jedan od značajnih izvora finansiranja da bi Nacionalna akademija bila održiva. Mislimo da je potrebno prihvatiti ovaj amandman iz više razloga, i u javnoj raspravi smo to više puta ponovili. Dakle, služba za upravljanje kadrovima, pre svega svake javne uprave, svake lokalne samouprave je dužna da uspostavi kriterijume i zaista da priliku onim najsposobnijim, koji su, završavajući svoje fakultete i svoje stručne škole, stekli dovoljno znanja da pruže dobar i kvalitetan rad. Drugo, o čemu smo govorili i gde imamo i vrlo ozbiljne sugestije Agencije za borbu protiv korupcije, da pre svega treba insistirati na toj selekciji i u učenju i etike i uspostavljanju integriteta svakog javnog službenika, jer to je preduslov za efikasnu javnu službu kojoj će građani Srbije verovati, u koje će imati poverenja i to je uslov za uspešno obavljanje posla. Dakle, što se finansiranja tiče, lokalne samouprave i AP su ionako obavezane da finansiraju rad nacionalne akademije i mislim da to finansijsko obavezivanje u svakom slučaju daje i potrebu da same lokalne samouprave i AP imaju i veći uticaj na formiranje i programa i svojih potreba za novim znanjima. Zbog toga smo predložili da fokus interesovanja nacionalne akademije svakako ne bude komercijalni i da to treba izbaciti, da je potrebno samo fokusirati se na ono što su ključni izazovi, dakle, javne uprave, a to je pre svega praksa. Nikakva teoretska znanja, jer teoretska znanja treba doneti sa standardnim obrazovanjem, treba reagovati na to koliko prvo imamo ljudi sa lažnim diplomama u javnoj upravi, i treba to sankcionisati. Ti ljudi koji su bili spremni da slažu i da kažu da imaju određeno stručno znanje i određene diplome, treba da trpe konsekvence ili lažne doktorate, ali je pre svega potrebno da se uspostavi dobra praksa, razmene tih iskustava, jer time uspostavljamo ravnopravnost svih građana kojima treba pružiti uslugu javne uprave. Šta se dešava u praksi? U praksi je vrlo često da se isti zakoni na lokalnom nivou, na različite načine primenjuju, što znači da na takav način stavljamo građane u različiti i neravnopravan položaj, a tome treba da služi nacionalna akademija i mislim da treba prihvatiti ovaj amandman i odustati od komercijalnih programa jer će to usmeriti energiju na jedan položen smer.
Zahvaljujem kolega Ćiriću. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici: zajedno Zoran Krasić, Miljan Damjanović i Aleksandra Belačić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Mi amandmanom tražimo da se briše član 5. koji ima naslov „saradnja i kontinuirana stručna podrška“, zato što smo protiv uopšte ove ideje oko formiranja ove nazovi nacionalne akademije. Moram da skrenem pažnju da ste vi zamislili nacionalnu akademiju kao posebnu organizaciju, znači upravna organizacija koja se bavi stručnim i poslovima izvršavanja nečega što je izvršna funkcija sprovođena, izvršavanja nekih odredbi, nekog zakona. Međutim, kada pokušavate da definišete koji su to stručni poslovi, vidite da tih stručnih poslova u stvari nema, jer je nacionalna akademija zamišljena kao posebna organizacija sa statusom pravnog lica koja je, pod navodnicima, protočni bojler za sredstva. Podsećam ove malo starije poslanike koji su u ovoj zgradi bili ovde, mi smo četiri ili pet zakona doneli gde smo ratifikovali neke sporazume sa raznim bankama EU, gde je Srbija obezbedila sredstva za transformaciju javne uprave, državne uprave, itd. Ovaj zakon se javlja, pre svega, kao potreba stranih investitora da uvedu u red trošenje tih sredstava. Ali, istovremeno, oni insistiraju da se preko ovog, ako mogu tako da kažem, provizorijuma, finansiraju i njihovi prvoborci, to su nevladine organizacije. Gospodine Ružiću, mi smo podneli 19 amandmana i u svakom amandmanu smo dali obrazloženje, ono što piše u strategiji reforme državne uprave. Vi ste junački odbacili sve ove naše amandmane i praktično ste negirali vašu strategiju. U celokupnoj strategiji reforme državne uprave, najviše dve rečenice postoje o nekom provizorijumu za edukaciju državnih službenika. Sve drugo su ozbiljne primedbe da se ne zna koliko ima javnih agencija, da se ne znaju ni nazivi organizacionih jedinica i da ne ređam dalje šta se sve ne zna. Moram da vam skrenem pažnju. Ovo će ljudima koji su, sa malo većim brojem godina, biti poznato. Nekada stručno usavršavanje stručnih ljudi uopšte, da li u privredi ili u državnoj upravi, vršeno je preko savremene administracije privrednog pregleda, jer i to su bile svojevrsne tezge, gde nekoliko profesora ili ljudi od iskustva, ili iz suda, ili iz državne uprave, naprave nekoliko prikaza kako treba tumačiti pojedine odredbe nekih novih zakona. Onda se organizuje savetovanje na Kopaoniku, na Zlatiboru, to plaćaju firme, to je plaćala državna uprava. E, sada, to treba da zameni ova nacionalna akademija i ona treba da bude praktično raskrsnica, gde bi opet kao nekada davno, vi morate da znate, mi smo pisanje nacrta zakona plaćali Hiberu, Gaši Kneževiću, Oliveru Antiću, onom Đurđeviću. Znači, to je jedna ekipa lešinara koja može da uzme pare koje dolaze iz inostranstva. Sad to treba da se stavi u instituciju, jer EU ne veruje kako se troše te pare. Malopre sam vam rekao, već sada postoji taj sistem. Taj sistem je zaživeo pre nego što je gospodin Ružić došao. On je samo nastavio ono što je prethodni ministar radio. Videćete, tu se pojavljuju vrlo slikoviti stručnjaci. Malopre sam vam rekao ko su ti stručnjaci, recimo, Udruženje Narodni parlament, Centar za istraživanje u politici Argument, zatim Grupa 484, Trag fondacija, Centar za evropske politike, Evropski pokret u Srbiji. Evropski pokret u Srbiji treba da obrazuje naše javne službenike. Odakle vam ta ideja? Ko su oni? I, šta se svodi? Nametnuće se obaveza i javnim službama i autonomnoj pokrajini i jedinicama lokalne samouprave u budućnosti, da oni obezbeđuju sredstva da bi njihovi išli na te kauče, kouče, čikoše, itd, itd. O čemu se radi? Dokle dolaze pare iz EU, ovo će nekako, što bi rekli mladi, da šljaka. Kad nema tih para ili kada te pare pokupe predavači iz inostranstva, šta ćemo onda? Koja su to znanja koja treba da se steknu? Još jedna fundamentalna greška koja se provlači godinama kroz naše propise. Zamislite, ne može biti direktor u javnoj službi, ukoliko nije završio kurs za direktora. Po zakonu, uslovi za zasnivanje radnog odnosa i za izbor nekih poslova jesu školska sprema, radno iskustvo. Ove interne kvalifikacije, potvrde da je bio prisutan na nekom predavanju, na nekom seminaru, to ne može da dobije državnu afirmaciju i državnu obaveznost. Ovo je najobičniji provizorijum koji će mnogo da košta. U ovom trenutku košta do poslednjeg evra poreskog obveznika EU, ali onda ima da se prebaci i na poreske obveznike Republike Srbije.
Zahvaljujem gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani građani Srbije, bez obzira što su već isključena dva narodna poslanika iz poslaničke grupe Dveri, mi nastavljamo svoju borbu, da ukažemo na sve štetočinske i loše aktivnosti aktuelne Vlade i da nastavimo, naravno, borbu da ukazujemo građanima na sve vaše predizborne laži, prevare i podvale. Jedan od ovih zakona koji imamo na dnevnom redu, odnosno baš ovaj koji trenutno razmatramo amandmanski, jeste zapravo simbol još jedne od vaših predizbornih lažnih obećanja. To je razlog zašto uostalom i u ovom i u drugim članovima zakona tražimo da se brišu ovi članovi, kako ovaj zakon uopšte ne bi ni stupio na snagu. Vi ste u svoje vreme, kada ste obmanjivali i lagali građane Srbije da ćete nešto promeniti u ovoj državi, obećali da ćete ukinuti sve nepotrebne državne agencije i da ćete time smanjiti ogromnu državnu birokratiju i stranačko zapošljavanje koje se vrši zapravo preko tih agencija. Ne samo da niste ukinuli ni jednu od agencija, koje zapravo služe za zapošljavanje vaših partijskih kadrova, nego uvodite nove, kakva je recimo ova Nacionalna akademija za državnu upravu. Već sam rekao, i ponoviću, nije ovo nikakva Nacionalna akademija za državnu pravu, već partijska akademija Srpske napredne stranke i Socijalističke partije Srbije, koji će preko nje samo da dalje rade sa svojim partijskim kadrovima, ali ovog puta o državnom trošku. Dakle, vi sada želite da na budžet države Srbije stavite vašu partijsku akademiju za zapošljavanje u državnoj upravi. Vi želite da građani Srbije finansiraju usavršavanje vaših partijskih kadrova u državnoj upravi. Vi želite, kao gospodin Branko Ružić sa svojim najbližim saradnicima ovde pred nama u Skupštini Srbije, da sve iz SPS-a stavi u državnu upravu. Pored njega sedi jedan bivši narodni poslanik SPS-a, tu je i predsednik omladine SPS-a. Dakle, SPS je naselio čitavu državnu upravu, evo čak i javno ovde možemo da ih vidimo. Kako će izgledati buduća Nacionalna akademija za državnu upravu? Ovako kako izgleda tim ministra Branka Ružića koji je danas ovde pred nama, sve sami partijski vojnici koji sede u državnom ministarstvu. Dakle, što se tiče ovog člana 5. koji ovde tražimo da se briše i evidencije državnih službenika, pa vi je već imate, i SNS i SPS imaju evidenciju svojih članova koji su zaposleni u državnoj upravi po partijskoj liniji. Nema potrebe da se pravi dodatna evidencija, samo nam dajte vaše spiskove koga ste sve do sada zaposlili, koga ste vi naprednjaci zaposlili, koga ste vi SPS-ovci zaposlili i koliko vaših članova radi u državnoj upravi. Sada se ministar Ružić dosetio da otvori još jednu agenciju i da zaposli još SPS-ovaca u državnoj službi, pošto im nikada nije dovoljno, pošto uvek traže novi prostor u državnoj upravi da bi zapošljavali svoje partijske vojnike. To jeste ono što mi ovde smatramo glavnim problemom u ovom zakonu, zbog čega zapravo mi tražimo da se ovaj i svi drugi lanovi brišu. Evo, da vam to vrlo slikovito obrazložim, kako će to da izgleda funkcionisanje Nacionalne akademije za državnu upravu. Ministar partijski čovek, visoki funkcioner SPS-a, čitavo Ministarstvo pored njega sede funkcioneri SPS-a, što znati da je ovo feudalno ministarstvo koje je dodeljeno po podeli partijskog plena nakon izbora SPS-u. Znači, po dubini čitavog Ministarstva oni imaju pravo da zapošljavaju svoje partijske vojnike. Zatim će taj ministar da postavi direktora Nacionalne akademije za državnu upravu, a direktor Nacionalne akademije za državnu upravu postaviće članove Programskog saveta. Tu će dozvoliti i ostalim koalicionim partnerima iz vlasti da svako zaposli po još jednog svog člana ili da još nekog od svojih partijskih vojnika stavi na državnu platu ili državni honorar. Šta se onda dešava? Imamo potpunu partijsku akreditaciju, na čelu Nacionalne akademije za državnu upravu stoje sve partijski ljudi. I vi kao državni službenik dolazite da se stručno usavršavate – dobar dan, dobar dan, gospodine Ružiću, mogu li ja, s obzirom da nisam član SPS-a, da se stručno usavršavam? Niste član SPS-a, pa vi nema šta da se stručno usavršavate. Idemo sledeći – dobar dan, gospodine Ružiću, ja sam član SPS-a, mogu li ja da se stručno usavršavam? Kako da ne, izvolite, vi ćete da napredujete u državnoj upravi, a vi koji niste članovi stranaka u državnoj upravi, vi ćete malo da idete u drugi plan. Naravno, kako će da izgleda Nacionalna akademija za državnu upravu? Tako što će stručno usavršavanje, akreditaciju i dalje napredovanje u službi moći da dobiju samo članovi SNS i SPS i eventualno na kašičicu još neki iz vlasti kojima je dodeljena kvota koliko partijskog plena su oni dobili nakon dolaska na vlast, jer čitava srpska politika se pretvorila na podelu partijskog plena. Kao gusari kada osvoje neki brod, pa onda dele blago koje su tu opljačkali, tako i vi kada osvojite vlast u Srbiji delite državne funkcije, javna preduzeća, ministarstva, javne ustanove, tendere i sve drugo što raspolaže ova država prema vašoj partijskog podeli vlasti. Sada vi mislite da će neko vama u Srbiji da poveruje da vi pravite Nacionalnu akademiju za državnu upravu? Pa, svi znaju u Srbiji da vi pravite partijsku akademiju za dalje usavršavanje i napredovanje u državnoj službi vaših partijskih kadrova, Socijalističke partije i Srpske napredne stranke. To je naš problem sa ovim zakonom. Da ne postoji stranačko-parazitski sistem koji je kancer našeg društva, i te kako bi imalo smisla doneti jedan ovakav zakon i trebalo bi da postoji stručno usavršavanje onih koji su zaposleni u državnoj upravi. Ali, kakvu situaciju vi sada imate? Imate situaciju da oni koji nisu partijski ljudi, oni danas drže državu Srbiju. Oni rade vredno, stručno, pošteno. Vaši partijski vojnici, oni ne dolaze na posao, a primaju platu. Ili, ako su sa kupljenim diplomama, oni ni ne znaju ništa da rade. Zato ja vas pitam, gospodine Ružiću, a vi ste mi ostali dužni taj odgovor, izbegavate taj odgovor, gde vam je ovde član da se ispitaju sve kupljene diplome u državnoj upravi? Gde vam je ovde član da se izbace iz državne uprave svi koji su partijski zaposleni? Gde vam je ovde član da oni koji su zapravo najbolji u državnoj upravi napreduju i budu nagrađeni, oni koji vredno rade godinama i decenijama za male plate, oni kojima vi ne dozvoljavate da sprovode zakon zato što bi sprovođenjem zakona došlo do nekog vašeg partijskog vojnika koji treba da završi u zatvoru? Oni koje vi zapravo držite da ne rade svoj posao, da biste vi mogli da pljačkate državnu upravu i koristite je za vaše partijske svrhe, ne samo u izbornoj kampanji, nego i na razne druge načine, tako što nameštate tendere za vaše partijske, burazerske i kumovske firme. Svejedno je sad kom kumu Aleksandar Vučić namešta tender na državnim poslovima, pošto ima više kumova i sada oni vode rat između sebe ko će da dobije posao u državnoj firmi. Dakle, u tom smislu, da se razumemo nešto, nije SPS ništa bolji od SNS. To je podjednako jednopartijska, interesna, parazitska struktura koja izjeda ovo društvo i državu. Od 27 godina višestranačja, SPS je 25 godina na vlasti i 25 godina jede ovo društvo i državu. To nije znanje, to je lopovluk, gospodine kolega koji ste me prekinuli.
Gospodine Obradoviću…
Bolje da prekinete kolegu koji je mene prekinuo.
Gospodine Obradoviću, vaš politički govor smo saslušali, nisam želeo da vas prekidam, ali neću vam dozvoliti da nekoga kvalifikujete da je lopov. (Boško Obradović: Za koga sam rekao da je lopov?) Maločas ste rekli – to je lopovluk. Vi onda ne znate o čemu ste govorili. Maločas ste rekli – to je lopovluk. (Boško Obradović: A nije lopovluk?) Vi znate kako se dolazi na vlast, gospodine Obradoviću, demokratski na izborima. (Boško Obradović: Opet ćete da mi oduzmete reč i isključite mikrofon?) Ne, naprotiv, ja vam sugerišem samo da ne možete iznositi takve kvalifikacije o Narodnoj skupštini. Videli ste da smo pomno pratili vaše izlaganje. Određeni broj poslanika se javio da govori po ovom amandmanu, omogućiću i vama da nastavite, ali ne možete da iznosite takve kvalifikacije. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja sam vas u više navrata zamolio da sledeći put kada niste zadovoljni mojim govorom napišete moj govor da bih ja pročitao ono što vi mislite i da ne bih govorio sopstvene misli, jer ne znam kako drugačije vama da izađem u susret. Vi očekujete da ja hvalim Vladu iz opozicije, da pozdravim ministra Ružića? Ja sam čak čestitao gospodinu Ružiću. Rekao sam mu – gospodine ministre, svaka čast, vi ste smislili najbolji partijski program SPS do sada, da o državnom trošku vi dalje školujete vaše partijske vojnike koji sede pored vas i koje ste zaposlili u državnoj upravi. Jel dovoljno to? Šta hoćete još? I hvalio sam vašeg ministra. Vi zaista umete da zloupotrebljavate državnu upravu u vaše partijske svrhe, vi to radite 25 godina. Da li ste za nešto odgovarali? Da li je nekada završen neki sudski proces za nekog od vaših partijskih vojnika? Da li je od tolikih krađa i svega što je uništeno u ovoj državni neko danas leži u zatvoru? O tom lopovluku sam ja govorio, gospodine predsedavajući. Ne može gospodin Martinović ili gospodin Orlić da ustane i da napada bivši režim, a da ne pomene SPS, to je nemoralno i to je nelogično, jer je SPS 25 godina na vlasti. Ako hoćete, gospodo iz naprednjaka, da se obračunate sa bivšim režimima, pa obračunajte se konačno sa SPS koji vam sedu u Vladi, koji 25 godina pljačka ovaj narod i ovu državu. Isključite me ponovo, naravno.
Opet govorite da neko pljačka državu, gospodine Obradoviću, i vrlo direktno. (Boško Obradović: Ne direktno, ja tako govorim.) Tako govorite? Izričem vam opomenu, gospodine Obradoviću, zbog takvog govora. Zato što sam vas najpre upozorio da ne možete tako da govorite o Narodnoj skupštini i ne možete nekoga da kvalifikujete da je lopov i da pljačka. To rade nadležne institucije i nadležni organi. Srbija je pravna i uređena država. Vi možete da govorite o amandmanu na član 5, ukoliko želite. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, vi ste meni sada dali opomenu.
Naravno.
Zato što sam ja rekao nešto što zna čitava javnost. Da smo mi u prethodnih 27 godina kao narod i država opljačkani, da je neko uništio naše velike firme...
Ne neko, vrlo ste konkretni bili.
… da je neko privatizovao državu, da je neko uzeo ko zna šta od ove države a da za to nije odgovarao. Dakle, šta ja tu nisam rekao što je istina? Gde je borba protiv kriminala i korupcije? Gde su političari i tajkuni u zatvoru? Gde je istina o svim aferama iza kojih stoji SPS? Nisam ih ja izmislio. To su afere koje postoje u javnosti, koje nikada nisu procesuirane, gde su zapravo svi ti predmeti završili u fiokama policije, tužilaštva i sudstva. Zašto? Zato što ste u vlasti, gospodine predsedavajući. Ja vam o tome govorim. Neko vas oslobađa od odgovornosti. Potrebni ste SNS da imala vladajuću većinu. Ona kaže – dobro, uzećemo SPS, iako je SPS bivši režim. Umesto da SPS završi, odnosno određeni ljudi u SPS koji su bili na određenim funkcijama, iza čega stoje određene afere, da to bude sudski procesuirano i krivično završeno…
Vi vrlo slikovito govorite i dalje. Hoćete li da govorite o amandmanu na član 5?
Recite mi – šta sam ja tu uvredio bilo koga?
Rekli ste vrlo direktno.
Da li sam se ja sastajao sa Darko Šarićem i njegovim ljudima ili lider vaše stranke? Da li sam ja nekoga time uvredio što govorim ono što je istina i što zna cela javnost? Opet ste me isključili.
Obratili ste se vrlo konkretno mojim uvaženim kolegama iz SPS. Bez obzira što ja pripadam toj poslaničkoj grupi, odreagovao bih na ovakav način da je reč o bilo kojoj drugoj poslaničkoj grupi. Vrlo konkretno i direktno ste rekli – pokradeno, lopovi, kriminalci. Najpre sam vas upozorio vrlo korektno i rekao vam da ne možete iznositi takve kvalifikacije u Narodnoj skupštini Republike Srbije i zamolio vas da govorite o amandmanu na član 5. Nastavili ste da govorite i ponovno izneli identične kvalifikacije. Znači, vi možete, naravno, na vama svojstven način, slikovito da govorite, ali ja vas molim da to bude o amandmanu na član 5, ukoliko želite.
Gospodine predsedavajući, hvala vam zaista na mogućnosti da uopšte govorim u Narodnoj skupštini Republike Srbije. To je zaista veliki domet srpske demokratije da neko iz opozicije može uopšte da govori u Narodnoj skupštini, a da ga vi šest puta ne prekinete i ne isključite mu mikrofon. To je neverovatan iskorak za srpsku demokratiju, da u ovoj Skupštini može da se govori. Sada se vraćam na ono što sam na više načina pokušao da objasnim, a vi me prekidate u tome. Zašto smo protiv nacionalne akademije za državnu upravu? Zato što vam ne verujemo ništa. Zato što vam ne verujemo da će ovo biti zaista akademija za stručno usavršavanje zaposlenih u državnoj upravi. Da li nam je zabranjeno da vam ne verujemo ništa? Vi morate to da razumete. Mi vama na vlasti ne verujemo ništa zato što ste 25 godina konkretno vi iz SPS na vlasti i zato što je šest godina konkretno SNS zajedno sa vama na vlasti. To je taj bivši režim o kome vi neprestano govorite, a vi ste najveći DOS i vrhunac DOS-a od 5. oktobra 2000. godine, jer je danas sa vama u vlasti sve najgore što je bilo u DOS-u 5. oktobra 2000. godine.
Kolega Obradoviću…
Opet me prekidate?
Prekidam vas i prekidaću vas uvek kada ne budete govorili o onome što je tačka dnevnog reda, a trenutno govorimo o amandmanu na član 5. (Boško Obradović: O Nacionalnoj akademiji.) Ne govorite, gospodine Obradoviću, o Nacionalnoj akademiji. Previše se udaljujete od teme. Da li želite da govorite o amandmanu na član 5? (Boško Obradović: Naravno da želim.) Izvolite.
Dakle, gospodine predsedavajući, već ste me četiri puta prekinuli u samo jednom govoru, što jasno govori da vi želite da sprečite da se čuje glas opozicije i drugačije mišljenje u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dakle, da biste vi osnovali Nacionalnu akademiju za državnu upravu, vi morate da imate za to kredibilitet. Vi ga nemate. Ja bih vama poverovao i prvi bih glasao za ovaj zakon da ovde postoji član koji će najpre da otpusti one koji su partijski zaposleni, a onda da preispita sve diplome onih koji rade u državnom sektoru. Da je gospodin Branko Ružić, ministar, predložio jedan takav zakon gde će da se ispitaju sve kupljene diplome, a onda da se napravi Nacionalna akademija za državnu upravu koja će zaista da stručno usavršava one koji rade u državnoj upravi, imali biste naš glas za takav zakon, bez obzira što smo mi vama opozicija. Mi nismo opozicija Srbiji i mi nismo opozicija državi. Sve što je dobro za državu ima našu podršku. Ali vi niste dobro za državu, vi ste loše za državu. Zato što vladate već toliko dugo, a iza sebe ostavljate samo afere, a ne pospešujete rad državne uprave. Zato vama ne može da se veruje da ćete vi napraviti zaista Nacionalnu akademiju za državnu upravu, već svi opravdano sumnjamo da ćete napraviti partijsku akademiju za dalje zapošljavanje i napredovanje vaših partijski zaposlenih ljudi u državnoj upravi. Mogu da razumem da ćete me vi isključiti još pet puta zato što ne možete da podnesete kada vam neko govori istinu u lice, ali neću odustati od toga, moja je obaveza da vam govorim istinu u lice, jer je to posao opozicije. Vama se ne veruje. Vi ste vlast koja predugo traje. SPS je 25 godina na vlasti, naprednjaci su šest godina na vlasti. Prekršili ste sva vaša predizborna obećanja. Gde vam je ukidanje državnih agencija? Jasno je da zapravo pokušavate na jedan novi način da koristite i zloupotrebljavate državnu upravu za vaše partijske interese. Svi znamo da je stranačko-parazitski sistem kancer ovoga društva i svi znamo da to neće sigurno rešiti Branko Ružić, jedan od viđenijih ljudi SPS-a. Pa ne može neko ko je deo kancera da reši kancer. Ne može neko ko je oboleo, kao obolelo tkivo u jednom organizmu, a to su vaše partije, da reši problem partijskog zapošljavanja, partijskih direktora, partijskih ministara, koji zapravo sve vreme samo rade u interesu partija, a nikada u interesu naroda i države. Zapravo, to je ono zbog čega smo mi u svim ovim članovima stavili „briše se“ i zbog toga insistiramo da ovo nije Nacionalna državna akademija za državnu upravu, nego partijska akademija SPS-a i SNS-a, koji i dalje nastavljaju da uništavaju ovaj narod i državu. Hvala.
Vidite da niste prekinuti, kolega Obradoviću. (Ivan Kostić: Povreda Poslovnika.) Video sam vas, gospodine Kostiću, ali pre vas se javio gospodin Rističević. Dobićete reč i vi, naravno. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram članove 106, 108, 109. i 110. Gospodine predsedavajući, pozdravljam to što ste izuzetno liberalni prema opoziciji. Ne baš previše, jer ste osetili nameru da ovde neko izigrava mučenika i da po svaku cenu traži da dobije meru udaljenja sa sednice. Molim vas da prebrojite opomene koje je prethodni govornik dobio. S tim u vezi, koliko ja znam, na ovoj sednici je izrečena treća mera opomene, posle dve sledeća ide mera oduzimanja reči. Stoga vas molim, ja nisam baš za to, s obzirom da govornik upravo pokušava to da izvuče od predsedavajućeg, zato vas molim da povučete ovu treću opomenu i da dozvolite prethodnom govorniku da govori, jer sve što govori najbolje govori o sebi i to što on pokušava ovde sebe da predstavi kao mučenika narod će jasno proceniti, kao što je procenio na jučerašnjem skupu gde se odazvalo, sa rukovodstvom DS-a, negde oko 30 osoba. Zato vas molim da prebrojite ove opomene, da povučete poslednju, ukoliko je to treća, i da dozvolimo neka se pojedini govornici izblamiraju na način na koji su to već činili ovih dana. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Rističeviću, vidite da je nemoguće uspostaviti ravnotežu. Vi kažete da sam previše liberalan, pojedine opozicione poslaničke grupe kažu da im ne dozvoljavam da govore. Nemoguće je postići ravnotežu, a nemoguće je i predvideti o čemu će narodni poslanici da govore. Trudim se, koliko je moguće, da onog trenutka kada smatram da se neko od poslanika udaljio od dnevnog reda da mu sugerišem da se vrati na ono što jeste aktuelna tema skupštinskog zasedanja i to činim i kada je reč o poslanicima pozicije i kada je reč o poslanicima opozicije. To sam malopre učinio i kada je reč o uvaženom profesoru Atlagiću. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni? (Ne) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, reč ima najpre narodni poslanik Ivan Kostić.
Predsedavajući, povredili ste član 27. – da ste dužni da se starate po Poslovniku o radu Skupštine. Znači, vi ćete, naravno, da povučete ovu opomenu, jer nema nikakvog razloga da mu date opomenu zato što je rekao da je u proteklih 25 godina SPS učestvovao u pljačkanju države. Znači, tu nije nikakva laž, nikakva uvreda. Postoje sudski procesi protiv određenih pojedinaca o članova SPS-a koji su učestvovali u pljačkanju državnih banka. O čemu se radi? Nemojte prekidati. Znači, to je istina, o tome zna javnost i vi sa ovakvim ponašanjem, konstantno, već u toku cele ove sednice uvodite ovu Skupštinu u jednu totalitarnu diktaturu.
Diktaturu? Zahvaljujem, gospodine Kostiću. (Ivan Kostić: Molim vas, zbog čega ste me isključili?) U potpunosti poštujem član 27. i pokušavam da se staram o redu na sednici Narodne Skupštine, da poslanici na sednici poštuju ugled i dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Zbog uvredljivog izlaganja, vrlo direktno usmerenog ka kolegama iz poslaničke grupe SPS, jednom sam sugerisao, nakon drugog puta sam izrekao opomenu. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi? (Ivan Kostić: Molim vas, a sloboda govora.) Shvatiću da ne želite. Replika, narodni poslanik Neđo Jovanović
Zahvaljujem se predsedavajući. Za poslaničku grupu SPS ovo nije ništa novo, jedino možda novo za građane što se ovde radi o jednoj auto projekciji, odnosno žalu što poslanička grupa kojoj pripada govornik zbog koga repliciram nije uspeo da dođe do vlasti, i da radi upravo ono što nama inputira. Nažalost, on neće nikada ni moći, niti će uspeti, imajući u vidu da ga neće građani. Socijalistička partija Srbije je ponosna na svojih 27 godina postojanja, i postojaće i biće u vlasti tačno onoliko koliko to budu želeli građani Srbije, ali sam siguran da poslanička grupa i cela stranka govornika zbog koga repliciram, neće postojati posle narednih izbora. Neće zbog toga što širi destrukciju, neće zbog toga što je to najdestruktivnija politička opcija od nastanka političke scene u državi Srbiji. Najdestruktivnija iz više razloga. Destrukcija koja se širi u izbornoj komisiji kroz besomučno napadanje članova RIK, kroz premlaćivanje pripadnika medija, kroz unošenje raznog građevinskog materijala kao što su kamenje itd, ne znam u kom smislu i na koji način. I na kraju, gospodine predsedavajući, najgrubljim vidom destrukcije u ovom Domu, ponižavanjem građana kada se čupa mikrofon predsednici Skupštine, kada se na jedan nedoličan, nekulturan, apsolutno necivilizovan način pripadnici ove političke grupacije ponašaju, ne prema ovom Domu nego prema građanima Srbije koje na najdublji način vređaju. Ako to nije dovoljno da građani Srbije prepoznaju da ova politička grupacija više nema budućnost, ne znam šta bi to drugo moglo da bude. Hvala.
Imate, gospodine Obradoviću, osnova za repliku. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući, korektno sa vaše strane. Ono što je ovde sada izrečeno, mi slušamo, naravno, već mnogo vremena unazad, i jasno je da kada vlast nema argumente koristi uvrede ali to je za nas pozitivno iz prostog razloga što znači da su naši argumenti jaki i tačni, jer predsednik poslaničke grupe SPS bi nešto rekao o onome što sam ja rekao, da ima šta da kaže suprotno tome. Ali, s obzirom, da nema šta da kaže i da građani Srbije dobro znaju da sam ja rekao istinu kada sam govorio o partijskom zapošljavanju od strane SPS i SNS, on je morao da okrene temu na drugu stranu. Da vam iskreno kažem, nije ovde toliki problem SPS; jer SPS ne bi bio u vlasti da ga nije uzeo SNS, a SNS napada bivši režim u kome je bio SPS, a ne traži odgovornost SPS niti ispituje ni jednu kriminalnu aferu iza koje stoje ljudi iz SPS. Dakle, SNS je kriv što je omogućio da SPS danas bude na vlasti. SNS je kriv zato što u fiokama stoje, ne samo oni koji su učinili kriminalna dela, a iza njih stoji SPS, nego i svi drugi koji su učinili kriminalna dela a niko nije procesuiran. Dakle, ključ problema je u SNS koja je sakrila u fioke tužilaštva, policije i sudova istinu o sprezi između vrha države i vrha kriminal. Zbog toga je narodni poslanik Srđan Nogo isključen sa sednice, jer je postavio poslaničko pitanje i pokušao da ukaže na spregu između vrha ove države na čelu sa Aleksandrom Vučićem i vrha kriminalnih grupa u Srbiji. Naravno, SPS ne bih iz svega toga izostavio, jer 27 godina, zapravo, uz SPS funkcioniše i parakriminalna struktura koja, naravno, nije do sada uopšte sudski procesuirana. Hvala.
Replika, narodni poslanik Neđa Jovanović. Izvolite. Molim vas da se ponovo prijavite. Izvolite.
Jednom sam rekao, i ponovo ću reći, najgore je kad se neko javi da nešto kaže, a ne kaže ništa, a ono što kaže potpuno besmisleno, i što je najvažnije, apsolutno činjenično ne utemeljeno. Još nešto što je bitno da se ponovi – onoliko koliko građani veruju jednoj stranci, toliko stranka opstaje. Dvadeset sedam godina opstanka nije malo. Ova poslanička grupa koja nam to inputira što nam inputira to nikad neće ni doživeti, naročito njihovi predstavnici u ovom parlamentu za koje sam siguran da, ne samo što nemaju političku budućnost, nego što nemaju ni elementarnu etiku ili etički kodeks, jer da ga imaju ni u kom slučaju, barem u ovom parlamentu i pred ovim građanima ne bi iznosili neistine, ne bi obmanjivali, ako nikog drugog onda one koji i te kako dobro znaju šta je u ovom domu urađeno nedavno, pre nekoliko dana je jedna od narodnih poslanica pripadnica ove političke grupacije ispoljila ponašanje koje ne samo što je neprimereno, već ponašanje koje ni u kom slučaju ne sme da predstavalja sliku ovog doma prema građanima Srbije. Ono što se sve vreme pokušava, pokušava se elaborirati za neuspeh na izborima koji su bili nedavno održani, flagrantno kršenje izborne volje građana kada je ova politička grupacija ušla u ovaj parlament, jer je vrlo neobičan način, da ne govorim o tome šta se dešavalo u izbornoj komisiji one noći kada se donosila odluka o ulasku ove političke grupacije u ovaj parlament. Građani će to prepoznati i na sledećim izborima ih neće biti. Hvala vam.
Hvala kolega Jovanoviću. Najpre povreda Poslovnika, narodni poslanik, Dragan Vesović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. I ovog puta ću da istaknem da zaista kada vi vodite sednicu, smatram da je to način koji dozvoljava i sučeljavanje stavova i mišljenja, ali ovaj put ste po mom mišljenju prekršili član 109. Poslovnika o radu Narodne skupštine, jer niste izrekli opomenu prethodnom govorniku koji je upotrebio uvredljive izraze. Naime, on je rekao da predstavnici poslaničke grupe, gospodina Boška Obradovića, ja sam predstavnik poslaničke grupe Srpskog pokreta Dveri, nemaju elementarnu etiku i etički kodeks. Evo, sada smo imali prilike da čujemo i kolegu iz SNS, a voleo bih kolega da vam objasnim u hodniku šta to nije tačno. Uvek mogu da pričam. Ne znam na osnovu čega je uvaženi kolega došao do zaključka da predstavnici poslaničke grupe nemaju elementarnu etiku. Evo, ja bih voleo i da mi kolega Jovanović objasni to, može javno, po čemu ja nemam elementarnu etiku i osnovni etički kodeks. Stvarno ne znam dokle će da se ide sa uvredama koje se izriču poslanicima Srpskog pokreta Dveri, a da od godinu dana koliko ja dugo sedim u ovom zdanju imamo izrečenu samo jednu jedinu opomenu predstavnicima vlasti. Preko 40 – 50 opomena predstavnicima opozicije. Prihvatiću da u tih 50 ima 30 ispravnih, ali toliko sam uvreda čuo na moj račun, predsedavajući, jer ja sam član te poslaničke grupe, ja se toga ne stidim.
Zahvaljujem kolega Ristiću. Smatram da nisam prekršio član 109. i vi znate da ja sve ovo uvažavam i poštujem i žao mi je što niste primetili da u uvodnom izlaganju reči koje je koristio gospodin Obradović ja nisam reagovao, ali sam reagova onog trenutka, to sam maločas obrazložio, kada se direktno obratio i pokušao da sugerišem. Drugi put se na identičan način obratio poslaničkoj grupi SPS onda sam odreagovao. Skupština je imala jedan normalan tok dok se nije ušlo u diskusiju u kojoj se koristile reči - prevara, podvala, laži, a onda smo krenuli jednom totalno pogrešnom smeru. Smatram da nisam povredio član 109. Vas pitam - da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Zahvaljujem. (Ne.) Replika, narodni poslanik Vladimir Orlić na pominjanje SNS od strane kolege Obradović. Izvolite.
Vi iz stranke, gospodine predsedavajući i predsednika stranke. Prvo onako stidljivo po sistemu - nadam se da me nisu čuli, a onda sve bezobraznije. Nije to nikakva novost i nažalost mi smo već navikli da to konstantno radi onaj koji je očigledno postao svestan svoje političke nebitnosti, pa se nada da će time što uporno pominje od sebe sigurno bolje, od sebe sigurno pametnije, od sebe sigurno hrabrije i sposobnije on delovati nešto politički relevantnije. Neće, ako to do sada nije naučio, neće naučiti nikada. Što se tiče pitanja etike, neću ja to posebno da komentarišem, onaj ko ne vidi problem u tome da se pesnicom u lice nokautira žena, njemu ne treba objašnjavati ništa po pitanju etike. NJemu nikada i neće biti jasno šta je tu sporno i kako treba da se neko ponaša, da bi mogao da se osvrne na termin kao što je etika, oni koji naravno zaslužuju opomene time što nedostatak te etike, ali i nedostatak nekog civilizovanog ponašanja unose u dom Narodne skupštine, koliko da ne bude ništa sporno zašto je ko sa ove sednice isključen. Da mi odgovaramo na pitanje stranačkog zapošljavanja, vrlo je lako, ali to mora neko da razume i mora da čuje da bi razumeo, kada nije tu po ceo dan on ne čuje. U javnoj upravi 38.000 manje je zaposlenih od 2013. godine, pa onda gde su ti silni kadrovi, gde je ta čuvena partokratija? Što se time, uopšte bavi onaj kome je prvi posao u životu dao po partijskoj političkoj liniji Velimir Ilić, u biblioteci u njihovom zajedničkom rodnom gradu, što se bavi tim pitanjem, odakle mu ideja da se time bavi? Da li zbog tog Velimira Ilića, ili možda zbog Dragana Đilasa, koji mu je formirao udruženje, koji mu je formirao kampanju, plaćao materijale i davao novac, da li ga to svrbi, pa se bavi političkim i sličnim vezama? Ako želi da privuče pažnju, kao što je pokušavao za vreme kampanje 2017. godine, neka izvuče pouke. Savetovali smo ga tada, previše se nudio, pa ga niko nije zarezivao 2%, danas radi to isto. Sa ovim ću završiti, gospodine predsedavajući, ako to već radi i ako se bavi pitanjem, kako je rekao – usavršavanje svojih kadrova, neka pita Dragana Đilasa da svog kampanjskog pevača upiše na solfeđo, možda to bude rezultat.
Zahvaljujem kolega Orliću. Kao što sam maločas rekao, mislim da smo se previše udaljili od teme. Ovo je bila replika na malopređašnje izlaganje gospodina Obradovića. Ogroman broj poslanika se prijavio, vidim da ukazuju na povredu Poslovnika i da insistiraju na replikama. Iskoristiću svoje pravo, shodno članu 112. i napraviti pauzu od dva minuta da bi se vratili na dnevni red. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, imajući u obzir poslednjih dana šta se dešavalo u Narodnoj skupštini od strane nekih narodnih poslnika iz opozicije i uzimajući u obzir racionalizaciju vremena i korišćenje vremena u neke potrebnije stvari, ja odustajem od obrazlaganja amandmana. Hvala.
Zahvaljujem kolega Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, povreda Poslovnika.
Član 108. ovo je rasprava o amandmanima i postoji mogućnost, mada dosta retka, da predlagač prihvati amandman. Pošto ovde nema predstavnika predlagača, a to je ministar, moramo da prekinemo rad dok se ne vrati. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Slažem se u potpunosti sa vama. Napravićemo pauzu od pet minuta, dok se ne pojavi predstavnik predlagača, odnosno ministar gospodin Ružić. [[Posle pauze]] Gospodo narodni poslanici, mislim da sada imamo uslove da nastavimo sa radom. Po amandmanu na član 5, reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, ovim članom, pa i ovim amandmanom, Nacionalna akademija želi da uvede u javnu službu i međ javne službenike red. I naš narod voli preko reda, a preko reda nema reda i zato ja želim da ovaj član 5. i u amandmanu i u osnovnom tekstu ostane na snazi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Ovde se opet vrtimo u krug, odnosno oko navođenja „kouča“ i „koučinga“ u službenu upotrebu srpskog jezika, što svakako podrazumeva ovaj akt, odnosno Predlog zakona koji će po svoj prilici postati i zakon u skoroj budućnosti. Mi smatramo iz Kluba samostalnih poslanika da to nije primeren način da se jedno zakonsko štivo navodi i predlažemo da se briše, jer brisanje ovog termina apsolutno ne oštećuje sadržaj i nameru ovog stava, odnosno tačke u zakonu, ali doprinosi tome, na čemu insistira vladajuća većina. Bilo bi lepo da se ovo prihvati, da se neguje srpski jezik i da se u skladu sa tim i sa prošlonedeljnom raspravom kada smo, ponavljam, mi bili optuženi za mržnju prema srpskom narodu, ovde prisutni Srbislav Filipović je mene optuživao da mrzim srpski narod i državu i da imam genocidne namere zato što sam predlagala da se u javnu upotrebu, u obrazovne zakone, prepozna srpsko latiničko pismo kao jednako srpskom ćiriličkom pismu i to se nije dogodilo. Pri tom se, naravno, postavlja pitanje i šta će ti „kouči“ raditi? Mi od početka današnje rasprave nismo čuli ministra Ružića da je išta rekao povodom bilo kog amandmana i ja bih volela da nam on to precizira. Čak i ako se smatra da je ovo jedan od instrumenata, ova nacionalna akademija, za dodatna sredstva, s obzirom da vidimo i komercijalne usluge, naročito od Evropske unije, odnosno Evropske komisije, da će moći da dobije, ja ću samo zamoliti gospodina Ružića da nam prenese, na primer, utiske Đorđa Staničića i Stalne konferencije gradova i opština – koliko predstavnike Evropske komisije boli glava i diže im se kosa na glavi zbog toga što do dan danas ne postoje precizni podaci koliko je novca utrošeno u reformu državne uprave i da se nikada nije došlo do tačnog podatka koliko je sredstava u Republiku Srbiju uloženo u ono što vi sada nama predstavljate kao reformu, kao novi početak, kao nešto što treba da bude prekretnica i kvalitativno unapređenje državnih službenika u daljem radu? Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tepić. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Stamenković i Tatjana Macura. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici: zajedno Vjerica Radeta, Nataša Jovanović i Dubravko Bojić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović.
Gospodine ministre, vi ste ovu ideju i ovaj zakon nasledili od Ane Brnabić, koja je to najavila ne samo u ekspozeu, već iz Tirane u maju mesecu, kada je rekla da kao drugi, u stvari treći stub u našem društvu, državna uprava mora da se reformiše, a pominjala je i koleginica Radeta, to su najavljivali i ministri i pre vas i pre Ane Brnabić i od toga ništa. Da je to mogla da uradi još ova dosmanlijska vlada, posle 2000. godine i, na kraju krajeva, i Vlada u kojoj ste vi bili u koaliciji sa Demokratskom strankom, govori činjenica da smo mi uvek imali, a sada imamo i novi, Zakon o opštem upravnom postupku, Zakon koji nam daje mogućnost da državna uprava funkcioniše na osnovu pozitivnih pravnih propisa. Još pre Drugog svetskog rata Srbija je imala izuzetno razvijenu državnu upravu i školu za državnu upravu, a danas mi treba da izmišljamo toplu vodu, odnosno vi i da osnivate nekakvu nacionalnu akademiju, a svi zakoni koji su na snazi u Srbiji, ako birate kadrove kako treba, po znanju, stručnosti i kvalitetu, mogu da upravni postupak, što je veoma važno, budući upravni postupak, sprovode a da sve bude na korist građanima. Razna su istraživanja sprovođena po segmentima našeg društva, gde su to građani najnezadovoljniji funkcionisanjem državne uprave. Nemam vremena da o tome više pričam, ali za to nije potrebno nikakvo novo izučavanje, nikakvi kursevi, a pogotovo u ovom članu 6, što ste predvideli – priznatim organizatorima aktivnosti obrazovanja odraslih ili realizatora obuke koji imaju najmanje isti nivo i vrstu obrazovanja. Znate šta, mi smo se svačega nagledali u našem društvu kada su u pitanju raznorazne nevladine organizacije i pojedinci koji su imali i dan-danas imaju ovde otvorena vrata u Narodnoj skupštini Republike Srbije da nam drže svakojaka predavanja. Čak su se neki usudili da narodnim poslanicima, koji su izabrani od strane građana, drže „koučinge“, kako vi to nazivate ovde, treninge, u Aranđelovcu, u jednom hotelu, kako treba da se ponaša i koju ulogu da ima narodni poslanik. Znači, polazite od toga da sve naopako postavljate u društvu. Umesto da ljudi koje ste školovali u srednjim školama, na fakultetima, koriste svoje znanje, pozitivnom selekcijom, vi pravite ovakve gluposti. Na kraju, vi se sećate toga, gospodine Ružiću, kao i druge vaše kolege iz Socijalističke partije Srbije, a i svi građani koji žive na teritoriji opštine Zemun, način na koji funkcioniše državna uprava i kako su se državni službenici pokazali u toj oglednoj opštini. Od 1996. do 2000. godine besprekorno je sve funkcionisalo kao servis građana i svuda gde vršimo vlast i gde ćemo biti u prilici, a verujemo i posle sledećih izbora u republičkoj Vladi, učinićemo sve da vršimo pozitivnu selekciju i da naši kadrovi rade u interesu građana Srbije.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, imajući na umu događanja prethodnih dana u ovom visokom domu, izazvana od neodgovornog ponašanja nekih narodnih poslanika minornih opozicionih političkih grupica, a štedeći vreme u želji za racionalizacijom našega rada, poštovani potpredsedniče, ja odustajem od obrazloženja amandmana.
Zahvaljujem, kolega Atlagiću. Reč ima predlagač amandmana, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, ovim članom je regulisano sprovođenje programa. Naš narod voli pošteno, ali neki od njih bi i preko veze. Preko veze nije pošteno i zato je dobro da Nacionalna akademija utvrdi ovaj program. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dejan Šulkić i Milan Lapčević. Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Članom 6. Predloga zakona definisana je saradnja sa drugim javno priznatim organizatorima aktivnosti i zainteresovanom licima. Podvlačim ovo – i zainteresovanim licima, a reći ću posle zašto. Nacionalna akademija može samostalno da izvodi programe stručne obuke pod uslovom da ima dovoljan broj stručnih kadrova. U slučaju da ih nema ovde se u Predlogu zakona kaže – može zajedno sa drugim javno priznatim institucijama da sprovodi program, naravno, ako imaju i licencirane predavače i ako ispunjavaju svoje uslove u pogledu prostora, opreme itd. Mi smo ovde intervenisali amandmanom kod stava 3. gde se kaže – za sprovođenje programa obuke mogu se akreditovati lica koja ispune uslove u pogledu kadrova, opreme i prostora. Ovde smo dodali „pravna lica“ zato što se prosto pribojavamo, vezujem se sada za ovo: „i zainteresovanim licima“, da će se ovde kod konkurisanja za akreditaciju javiti ne samo profesori iz visokoškolskih ustanova, ko ima akreditaciju iz naučnoistraživačkih organizacija kod kojih isto tako akreditacija nije sporna, već će se javiti neka lica, bojim se ova ovde ovoliko često spominjana „kouči“, divne srpske reči, i koji će vrlo lako ugovorom zakupiti prostor, opremu, angažovati baš ove profesore, jer će ti kouči, toliko danas popularni i pomodarski, biti možda u nekoj prečici da dobiju taj, nazovite, državni posao jako dobro plaćen. Zato mi kažemo da ovde treba da preciziramo da to budu pravna lica, po mogućstvu sa nekim referencama, da ne bude preko noći organizovanih i tek se ujutru pojave neka lica koja će konkurisati za ovaj vrlo, vrlo unosan posao. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
U načelnoj raspravi smo već rekli da smatramo nepotrebnim da se osnuje ovakva akademija, da postoje naučne institucije, da postoje institucije o visokom obrazovanju, srednjem obrazovanju koje su dovoljno kompetentne da obrazuju kadrove za javnu upravu, a ako postoji potreba za nekim specijalističkim ili specijalnim obrazovanjem iz te oblasti, to mogu da rade iste te institucije, znači, srednje škole za taj nivo i fakulteti za nivo koji je potreban za visoko obrazovanje. Nema nikakve potrebe da se pravi paravaspitna organizacija koja, rekao sam, čim mi kažete nacionalna, ja se uplašim, pošto to nacionalno, kada ste govorili vi predlagači u 90-im godinama, to je uvek bila neka krađa ili neki gubitak, ili smo nešto gubili ili je neko krao, što mu dođe na isto. Dali smo neke amandmane da vam pokažemo da možda je to moglo i da se uradi na jedan način iskren, pošten, sa namerom da ste hteli da uradite nešto dobro. Ovo je jedan od tih amandmana.U članu 6. tražimo da se briše reč „sredstva“, pa da član 6. stav 4. tačka 3) glasi: „Opremu (nameštaj, računare, projektore, table za prezentaciju i drugo) koja je neophodno za realizaciju programa.“ Zašto i „sredstva“? Šta od ovoga što je navedeno u zagradi – nameštaj, računari, projektori, table za prezentaciju su sredstva, a šta je oprema? Voleo bih da mi ministar da objašnjenje za to koja je razlika između opreme i sredstava, i zašto je neophodno da se stavi jedno i drugo? Ako me ubedite u to, možda ćemo da pomislimo da imate dobre namere sa osnivanjem ove nacionalne institucije najnovijeg ranga i da pomislimo da to neće biti večernja škola za loše kadrove koje ste zaposlili zajedno sa koalicionim partnerima u poslednjih pet, šest godina. Naravno, da je takvog zapošljavanja bilo i ranije, ali to ne znači da treba da se nastavi. Prema tome, ministre, kažite mi razliku između opreme i sredstava?
Zahvaljujem, kolega Živkoviću. Amandman kojim se posle člana 6. dodaje član 6a podneo je narodni poslanik Vladimir Đurić da li neko želi reč? (Ne) Amandman kojim se posle člana 6. dodaje član 6a podneli su zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Da li neko želi reči? (Ne) Amandman kojim se posle člana 6. dodaje naslov i novi član 7. zajedno su podneli narodni poslanici dr Sanda Rašković Ivić, dr Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Zoran Krasić, Božidar Delić i Nikola Savić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojčić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ovaj član se odnosi na posebna stručna tela. Mi smo amandmanom tražili da se briše i ovaj član, s obzirom da ne prihvatamo uopšte ovakav Predlog zakona i ovaj koncept. Mi smo dali u obrazloženju ono što je stav predlagača povodom pitanja javne uprave uopšte, tako da, ne usvajajući ovaj naš amandman, oni su praktično negirali sve ovo što je napisano u njihovoj Strategiji za reformu državne uprave i u Akcionom planu, za reformu državne uprave. Međutim, koristim priliku da vam skrenem pažnju da mi imamo veliki broj stručnjaka koji su, hajde da kažem, osnovno završili fiziku, mašinski inženjeri su itd, i mašu ovde po Srbiji sa nekim specijalnim diplomama da su majstori za reformu državne uprave. Tako, recimo, onaj Jeremić, tako je, recimo, kod Šutanovca. Svi imaju neku specijalizaciju vezanu za državnu upravu. Formalno–pravno oni ispunjavaju uslove da budu kouči, znači, čikoši. Mogu i to da budu. Vi možete i njih da angažujete. Zašto? Zato što već prema postojećem pravilniku, moram da vam skrenem pažnju, imate sada Pravilnik o kriterijumima i uslovima za akreditaciju realizatora programa stručnog usavršavanja službenika u jedinicama, recimo, lokalne samouprave. Gospodine Ružiću, to je doneto pre nego što ste vi izabrani za ministra. Prethodni ministar je to izabrao. U tom pravilniku postoje kriterijumi za pravna lica i imate kriterijume za fizička lica. Evo ga, kriterijum – uslovi za akreditaciju fizičkih lica jesu: da ima najmanje završeno srednje obrazovanje. Znači, ovaj nuklearni fizičar sa Kembridža, koji ima subspecijalizaciju za državnu upravu, on bi tu bio turbo osposobljen. Tu su, naravno, i kadrovi Sonje Liht, oni su svi eksperti za državnu upravu, znaju to. U tu grupu dolaze vam i ovi menadžeri, menadžment. Imamo menadžment u obrazovanju. Ne bi me iznenadilo da se uvede menadžment u upravi. Imamo i menadžment u bolnici, svuda imamo menadžment, sve menadžere. To je ono – skupe se, naprave neku diplomu i oni mogu da drže predavanja. Naravno, drže predavanja za pare, ne drže predavanja zato što vole EU. Ne rade oni to džabe to u ime EU, nego EU njima daje pare, ona ih uputi na ministarstvo, sada na Nacionalnu akademiju i onda to dođe kao onaj bojler. Pustiš hladnu vodu, ubaci EU struju i oni prime toplu vodu. I vi mene terate da ja glasam za zakon o bojleru sa toplom vodom. Naravno da mi srpski radikali to ne možemo da podržimo.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač amandmana narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Hvala. Dveri ostaju pri tome da Nacionalna akademija za državnu upravu neće biti ništa drugo nego najobičniji partijski servis vladajućih stranaka SNS i SPS, koji će koristiti sve metode da državnu upravu stave u funkciju svojih partijskih interesa. Tako i programski savet, koji se ovde predviđa, nije nešto što rešava bilo koji problem ako vam u državnoj upravi sede partijski zaposleni vojnici stranaka, ako sede oni koji su kupili diplome, pa su zauzeli mesto onima koji su zaista studirali i zaista imaju prave diplome. Kao što vidimo, ministar Ružić već nekoliko dana izbegava da odgovori na bilo koje pitanje srpskog pokreta Dveri i jasno mu je da nema odgovor na pitanje kada će oni sa kupljenim diplomama u državnoj upravi napustiti državnu upravu. Koliko je tu zaposlenih koji su članovi SPS? Koliko je članova SNS? Oni su, rekao bih, najbrojniji sa kupljenim diplomama. Jasno je da ne možete da udarite sami na sebe. Jasno je da ne možete da ganjate sopstvene članove koje ste zaposlili u državnoj upravi, a kamoli da dovodite u pitanje njihove kupljene diplome ili doktorate koji su plagirani. Dakle, jasno je da vi ne možete ništa da uradite u sistemu državne uprave dok je partijski stranačko-parazitski sistem na delu. To je ono o čemu vam mi ovde govorimo. Možete da nam pričate kako imate Uredbu o zabrani zapošljavanja, a zapravo sve vreme zapošljavate po ugovorima o privremenim i povremenim poslovima i sva javna preduzeća puna su, čak nema više mesta da se sedi u kancelarijama, jer ste svuda zaposlili svoje partijske ljude koji su vam pre toga verno služili u izbornim ciklusima. To je prava istina o ovom zakonu, gospodine ministre, i vi, naravno, ćutite, jer znate dobro da je ovo što ja govorim istina. Da imate da kažete bilo šta suprotno, vi biste se valjda javili za reč. Jasno da vi ćutite jer ja govorim ono što znaju svi građani Srbije, da je kancer ovog društvo partijsko zapošljavanje, da mladi ljudi odlaze iz ove zemlje zato što ne mogu da se zaposle sa pravom diplomom, zato što su vaši partijski kadrovi zaposeli kompletnu državnu upravu sa kupljenim diplomama, zato što su vaši ministri, vaši gradonačelnici zapravo isto tako kupili diplome ili čak pisali doktorate koje im je neko drugi napisao, koji su plagijati. Vi ne smete da otkrijete nijednu takvu aferu, a mi da vam verujemo da ćete zaista napraviti Nacionalnu akademiju za državnu upravu i da će tamo sve biti pošteno i da časni, stručni i vredni ljudi, kojih nesumnjivo ima u državnoj upravi će moći da napreduju u državnoj upravi. Pa, nikad neće moći na napreduju dok državnom upravom vladaju vaši partijski paraziti, dok vaši partijski ljudi se nalaze na svim odgovornim funkcijama. Kako da pored vas napreduje bilo ko? Kako da pored vas, gde pored vas sedi nekoliko vodećih ljudi SPS, kako da neko drugi napreduje u vašem Ministarstvu, gospodine Ružiću? Objasnite mi kako, kada ste se vi okružili partijskim ljudima. Jel to znači da bi se neko zaposlio u Srbiji mora da ima knjižicu SPS, da mora da ima knjižicu SNS? Jel to znači da više ne funkcionišu zavodi za zapošljavanje, nego da onog trenutka kada želite da se zaposlite morate da idete da se učlanite u SNS ili u SPS? Jel to način da se živi u Srbiji? Jel ne može u Srbiji niko da živi drugačije, normalno izuzev kao član SPS-a ili SNS-a? Pa, kakav je to život? Zato vam mladi ljudi odlaze iz Srbije, jer ne mogu da gledaju taj vaš stranačko-parazitski sistem, to vaše, da tako kažem, korišćenje državnih resursa u vaše lične partijske svrhe. I vi ćete opet da ćutite, zato što nemate šta da kažete, zato što 25 godina to radite i vi znate da to radite 25 godina. Znaju to i naprednjaci, koji su vas uzeli u vlast i znaju koliko ste krivi za prethodni period kada ste bili deo više bivših režima, ali su vam sve oprostili da bi sad bili sa vama u vlasti. E, tako funkcioniše pravda i borba protiv kriminala i korupcije iz ugla Aleksandra Vučića i SNS. Ako ste sa nama u vlasti, možete da kradete i da radite šta hoćete. Onda niste bivši režim, onda ste jedan lep SPS i onda Branko Ružić može da postane i ministar, iako se pre toga slikao sa navijačima koji su vikali „Vučiću pederu“.
Kolega Obradoviću, hoćemo li da se vratimo na amandman na član 7.? Zahvaljujem gospodine Obradoviću. Po amandmanu narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Za razliku od papagajske priče koja se već definitivno smučila građanima Srbije i koja više nije čak ni stereotip, nego krajnje degutantna priča, ja moram zbog građana Srbije da ukažem na suštinu. Suština je dijametralno različita od besmislica koje su izrečene. Suština kaže ovako – prevashodno Nacionalna akademija za državnu upravu nije vaspitna ustanova, ne - vaspitno-obrazovna ustanova kakvu prirodu i pravni karakter i status imaju vaspitno-obrazovne ustanove kao što su škole, fakulteti itd, itd. Radi se o jednom specifičnom programu stručnog usavršavanja i obrazovanja. Pa, ako nacionalnu akademiju za državnu ili javnu upravu imaju mnoge zemlje u Evropi, čemu na kraju krajeva i opravdano težimo, zbog čega to ne bi imala Srbija? Naročito iz onih opravdanih razloga koji su sadržani u ovom zakonu. Naročito zbog toga što se sprečava upravo ono što se inputira – to je partokratija i partijsko zapošljavanje. Naročito zbog toga što neće biti finansijskih manipulacija i malverzacija, imajući u vidu da se striktno provode odredbe Zakona o javnim nabavkama. Naročito zbog toga što će kroz tu prizmu da se angažuju najkredibilniji, ali ne zbog sticanja profita, nego zbog toga da bi se na one kojima je to potrebno prenelo znanje. Na kraju krajeva, u ovim programima učestvuju i oni koji su sastavni deo državne uprave, odnosno javne uprave, pa ako oni učestvuju u tome, zar je tada bitno, zar je tada važno da li će to oni uraditi na svom radnom mestu ili preko Nacionalne akademije za državnu upravu? Pa, jeste važno zbog toga što preko svog radnog mesta to do sada nisu mogli da ostvare. Zbog toga što do sada nisu mogli da ostvare onaj stepen edukacije koji je neophodno potreban. Na kraju krajeva, i najvažnije, kako ćemo mi drugačije da ujednačimo upravnu praksu nego preko nacionalne akademije za državnu upravu? Kako ćemo da sprečimo različita postupanja od grada do grada, od opštine do opštine? Kako ćemo na drugačiji način da sprečimo diskriminaciju građana kojima se servisiraju potrebe od strane državne uprave? Kako ćemo to servisiranje potreba građana da podignemo na viši nivo? Upravo ovako. Moram, gospodine predsedavajući, uvaženi narodni poslanici, drage moje kolege, da ukažem na jedan primer koji apsolutno devalvira sve ono što je rečeno od predlagača amandmana, a to je grad Užice. Tamo su na vlasti SNS i SPS zajedno sa svojim koalicionim partnerima. Te dve stranke, kao stožerne stranke su zadržale u državnoj upravi, u javnom sektoru sve one koji su prethodno bili u drugim strankama, bez obzira da li su bile pozicione ili opozicione, što znači i iz DS, iz SRS, iz SPO, iz svih stranaka koje su prethodile pre dolaska na vlast SPS i SNS, svih tih 62 ljudi koji sede u državnoj upravi, u javnom sektoru su tu unazad sedam, osam, devet, deset godina. Da li je SNS i SPS gledala pripadnost? Ne. Gledala je njihovo zalaganje, ocenjivala je njihov rad, ocenjivala je ono što podrazumeva kvalitet u radu, kvalitet u pružanju usluga građanima, servisiranje njihovih potreba i zato su ti ljudi tu. Gde je tu, uvaženi ministre Ružiću, partokratija? Gde je tu ono što nam se tako grubo inputira da radimo na nekakvom partijskom zapošljavanju? Naprotiv, ne. Ono što takođe čini apsolutno nedopustivim ovaj amandman jeste činjenica da se samom pukom retorikom brisanja dovodi u besmisao ceo smisao zakona, odnosno cilj zakona. Zbog toga ovaj amandman u svakom slučaju ne treba prihvatiti i zbog toga treba barem onaj deo narodnih poslanika koji prepoznaje prevashodno interes građana da podrži tekst zakona onakav kakav je već definisan u ovom predlogu koji ste vi, uvaženi gospodine Ružiću, i predložili. Hvala.
Zahvaljujem kolega Jovanoviću. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Smatram da ste povredili član 107. Poslovnika time što niste prethodnog kolegu upozorili da ne zastrašuje i u Domu Narodne skupštine građane Republike Srbije u odnosu na njihovu partijsku i političku pripadnost. U trenutku kada je kolega Jovanović počeo da govori o primeru pozitivnom, po njegovom viđenju, grada Užica i kako su tamo ostali zaposleni čak i oni državni službenici koji su pripadnici DS, on je poslao preteću poruku svim našim sugrađanima da se vodi evidencija po jedinicama lokalne samouprave – ko je u kojoj partijskoj organizaciji. To ne sme da se radi, naročito da se ta poruka šalje sa govornice Narodne skupštine. Mi znamo da se to radi, ali nemojte takve poruke bez da trepnete šaljete iz ovog visokog doma. I da još građani treba da budu zahvalni što ih niko nije dirao i da dajete primer Užica, da su ostali u radnom odnosu čak i ako su pripadnici neke druge političke organizacije. Molim vas, predsedavajući, da skrenete pažnju kolegama da se tako ne smeju ponašati u Narodnoj skupštini jer ja to doživljavam, kao i građani koji su me ovde birali, kao preteće poruke. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Tepić. Smatram da nisam povredio član 107. Kolega Jovanović je kroz primer Užica obrazlagao zašto ne treba prihvatiti amandman na član 7. i to nisam shvatio kao bilo kakvo zastrašivanje, niti pretnje koje je imao nameru da uputi bilo kome. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Da.) Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče, imajući na umu nedolično ponašanje nekih narodnih poslanika proteklih dana iz jedne minorne političke grupice, štedeći vreme odustajem od obrazloženja amandmana i ustupam vreme za njihovo prevaspitavanje. Hvala.
Zahvaljujem kolega Atlagiću. Reč ima predlagač amandmana, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, stručna tela, Programski savet itd, treba da omoguće da administracija ne gomila predmete da bi time dokazala da je potrebna i neophodna građanima. Hvala.
Zahvaljujem kolega Rističeviću. Na član 8. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta, Tomislav LJubenović i Vesna Nikolić Vukajlović i zajedno narodni poslanici Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodna poslanica Vesna Nikolić Vukajlović. Izvolite.
Samim tim što je Ministarstvo za lokalnu samoupravu dalo na razmatranje jedan ovakav zakon nama poslanicima, nama daje za pravo da u stvari zaključimo da Ministarstvo za lokalnu samoupravu nije shvatilo šta znači reformisati javnu upravu. Reforma javne uprave je sasvim nešto drugo od onoga što vi sada radite. Ono što vi sada radite time što želite da napravite jednu Nacionalnu akademiju je u stvari jedan sasvim pogrešan put. Ono što je trebalo vas da opredeli kako da reformišete javnu upravu jeste da dobro vidite šta je to što smeta građanima u ovom trenutku u funkcionisanju lokalnih organa vlasti i svih drugih državnih organa. Niste se time bavili, ne znate prave probleme građana, ne znate odakle potiču ti problemi i ne znate kako da ih rešite. Gde je problem? Problem je u tome što nemate dobru nameru prema građanima, da od javne uprave napravite javni servis građana, jer građani finansiraju ovu javnu upravu, jel tako. Što se tiče lokalnih samouprava, trebalo je samo da odete ispred zgrade opštine ili gradske službe itd. i da pitate građane šta je to što danas u gradskoj upravi nisu mogli da završe, a pošli su. Gde su to imali problema? Ono što mogu iz iskustva da kažem jeste da vam ni jedno odeljenje u gradskim skupštinama nije povezano sa drugim odeljenjima. To neće povezati Nacionalna akademija, to će povezati načelnik gradske uprave. Kako se bira? Bira se politički, na žalost. Kako radi? Po nalogu gradonačelnika. Ko je gradonačelnik? Obično nije pravnik, veterinar, lekar ili tako nešto, neki inženjer itd, apotekar ili šta već. Kako će sada jedan vrstan diplomirani pravnik koji je obično načelnik gradske uprave da sprovodi zakonska rešenja, norme i kako će on da povezuje ta odeljenja kada nema od gradonačelnika podršku. Zašto nema podršku? Zato što gradonačelnik nije došao da sredi gradsku upravu na pravi način, da je učini pristupačnom građanima i da to bude servis građana, već je došao, šta? Šta mislite zašto je jedan gradonačelnik, gradonačelnik? O tome smo sve vreme govorili. Znači, da sprovodi političke instrukcije koje ima od centara moći. Vi ste centralizovali ovu državu do te mere da je ona u početku bila kobajagi demokratska, pa je onda bila partokratska, pa tajkunska država i sada ste je napravili ili je pravite na ovaj način da to bude jedna direktorska država. Direktore će uglavnom da bira ministarstvo nadležno, tako je u prosveti, u lokalnoj samoupravi, odnosno ministar. Ministra bira Vlada, odnosno predsednik Vlade. Predsednika Vlade bira partija. Mi smo sada potpuno centralizovali sve što imamo u ovoj državi. Više nemamo prava, više nemamo slobode, više nemamo nikakve demokratije. Šta rade direktori? Oni otpuštaju i oni biraju zaposlene. To je strašno. Da se vratimo na lokalnu samoupravu. Znate da se načelnik gradske uprave bira politički, koalicionim dogovorom i dokle god se bira politički koalicionim dogovorima on ne može ništa da uradi u gradskoj upravi. Molim vas da svi shvatite da ova Akademija apsolutno nije nikakvo rešenje za bilo kakvo rešenje pitanja problema koje mi imamo na terenu u našoj državi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Branka Stamenković, povreda Poslovnika.
Hvala. Povreda Poslovnika, član 128. – narodni poslanici su dužni da identifikacione kartice nose sa sobom pri izlasku iz sale Narodne skupštine. Ako narodni poslanik napusti salu, služba Narodne skupštine će odmah tu karticu dostaviti generalnom sekretaru Narodne skupštine i kartica će biti vraćena narodnom poslaniku po ulasku u salu. Molim vas, ja sam već jednom imala ovu primedbu na drugom zasedanju. Možda bi mogla kamera da zabeleži zbog građana. Kada sam prošli put intervenisala, službenici nisu pokupili ove kartice nego su ih samo izvukli. Molim da shodno Poslovniku dosledno uzmu kartice, odnesu u generalni sekretarijat. Molim vas, na Administrativni odbor dolazi pošta, ljudi vode radne sporove oko toga da li su bili na zasedanjima ili ne, a kao dokaz se uzima izvod iz elektronskog sistema. Znači, nema potrebe ovo da radimo. Nije teško da otklonimo ovu povredu Poslovnika i ako je otklonimo, onda nema potrebe da se glasa. Ako služba ne pokupi, onda ću insistirati da se glasa. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Stamenković. Prvo ćemo postupiti shodno članu 128, odnosno molim tehničku službu da postupi shodno članu 128. onako kako je jasno i precizno definisao član 128. – poslanici koji nisu u sali, a kartice im se nalaze u elektronskom sistemu, molimo da ih dostavite generalnom sekretaru Narodne skupštine. Hvala. Reč ima predlagač amandmana na član 8, narodni poslanik Dragan Vesović.
Hvala gospodine predsedavajući. Uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, amandman je bio da se obriše član koji govori o formiranju programskog saveta. Dakle, verovatno je ovaj član, član koji najbolje opisuje kako će funkcionisati ono o čemu je neposredno pre mene, možda pre nekih deset minuta govorio uvaženi kolega koji je rekao da se sprečava partokratija, da se sprečava partokratsko zapošljavanje, a ovaj član idealno govori kako izgleda da se ne sprečava partokratija. Reći ću vam da se prema predlogu programski savet sačinjava tako što ga čine predsednik i 14 članova koga imenuje i razrešava direktor Nacionalne akademije. Direktora Nacionalne akademije postavlja Vlada, odnosno na predlog nadležnog ministra. Ministar je iz SPS. Neposredni saradnici kao što vidimo su iz SPS. Verovatno će i taj direktor biti iz SPS, a to dobija još jednu novu dimenziju kada kažemo nešto što je inače ispravno, da predsednik i članovi programskog saveta za svoj rad imaju pravo na nadoknade. To je predviđeno i treba da imaju oni koji rade. Međutim, ovde će da budu postavljeni direktno ljudi koji su usko vezani sa članovima vladajuće koalicije. Pre mene, uvaženi kolega je naveo kao primer dobrog rada grad Užice. Pošto je gospodin ministar Ružić ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, neću ga pitati, jer pouzdano dobro znam da zna za grad Kraljevo i vrlo često dolazi u Kraljevo i u dobrim je odnosima sa rukovodstvom svoje partije u gradu Kraljevu. Da li znate gospodine ministre da je svaki član SPS u prošlom sazivu grada Kraljeva, znači kao odbornik, zaposlio sebe ili svog bliskog člana porodice u neki organ uprave ili javno preduzeće koje je osnovao grad? Kako da vam verujem da je ovo stop partokratiji kada vidim ono što vidim? Dakle zato je najbolje, ne samo ovaj član, nego sve članove obrisati i zbog toga smo mi to i predložili. Bez obzira na sve uvrede koje trpimo i bez obzira što su nam dva predstavnika poslaničke grupe isključene sa rada Skupštine i bez obzira što rizikujemo da stalno dobijamo opomene, mi ćemo naravno nastaviti da postavljamo pitanja i bez obzira na to što smo sigurni da nijedan odgovor na sva ova pitanja koja sam postavio nećemo dobiti. Vi ste u zakonu, inače, predvideli da zaposlite u najkraćem vremenskom intervalu, još kažete pet postavljenih i zaposlenih lica u skladu sa članom 61. stav 3, u 2017. godini. U 2018. godini predviđate zapošljavanje još 30 lica u ovoj akademiji. Da li će to biti 30 zaslužnih lica koji pripadaju SPS ili starijem koalicionom partneru SNS. Voleo bih da dobijem odgovor bar na jedno od ovih postavljenih pitanja. Hvala.
Zahvaljujem kolega Vesoviću. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Branko Ružić.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, meni je naravno želja da, pre svega zbog javnosti ukažem na neke stvari koje se ovde postavljaju bez ikakvog razloga i zamolio bih i narodne poslanike iz redova opozicije koji imaju legitimno pravo da kritikuju, da se bave populizmom, da ipak prisustvuju i da ne govore neistine što se tiče odgovora na pitanja koja su postavili prvog dana. Skupštinska atmosfera i odgovornost rada u Skupštini zahteva da ukoliko u tome učestvujete, učestvujete punim kapacitetom, a ne 10, 15 ili 20 minuta i nakon toga odete i ne čujete šta je resorni ministar u ovom slučaju, moja malenkost, odgovorio. Ali, dobro to nije toliko važno. Prva i osnovna stvar zbog ovih ljudi koji sede ovde pored mene, ja želim samo da vas uputim u činjenice. Resorno ministarstvo ima sedam pomoćnika ili pomoćnica ministra, niti jedan od njih nisu članovi bilo koje stranke, bilo SNS, SPS, Pokreta Dveri, DS ili neke pete, šeste ili sedme. To je tzv. institucionalna memorija ljudi koji godinama u svim ministarstvima rade predano upravo da bi se reforma pa i reforma javne uprave sprovela u delo. Što se tiče imenovanih lica, odnosno posebnih u kabinetu, pa naravno da svaki ministar ima pravo da izabere te ljude, ja ne vidim šta je u tome sporno. Što se tiče stručnog usavršavanja, ja bih voleo da je kojim slučajem gospodin Obradović ostao u toj biblioteci, i on bi imao priliku da se stručno usavršava, kao deo te javne uprave, a mislim da je takođe važno da ukažete na to da li vi poštujete vašeg poslanika, imajući u vidu da, nažalost koji nije prisutan, isključen je zbog …
Zahvaljujem gospodine Ružiću.
Izvinjavam se, još samo sekundu.
Izvolite. Koji je isključen sa sednice, a pitajte ga gde je njegov otac bio, u kojoj partiji u tih prethodnih 25 godina, o kome ste govorili da je pljačkaška. (Marinika Tepić: Poslovnik.) Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Upravo ste, nastavljajući sednicu i dajući meni reč po Poslovniku, a ne skrenuvši pažnju ministru Ružiću, potvrdili prethodno kršenje člana 107, odnosno dostojanstvo Narodne skupštine. Molim vas predsedavajući, da skrenete pažnju ministru, da i u ono malo obraćanja koje ovde izvršava pred poslanicima, nema prava da pridikuje narodnim poslanicima koliko vremena govorimo ili ne, koliko sedimo ovde ili ne. Narodni poslanici mogu da prate zasedanje i kada nisu u sali, a sve i da ne prate, on nije taj koji treba da im pridikuje o tome, naročito ne da replicira na ovaj način. Naročito poslanicima koji nisu prisutni. Molim vas da mu skrenete pažnju ili date pauzu od nekoliko minuta, da ga obavestite, reobavestite, jer on nije čovek bez iskustva, da tako ne može da se ponaša prema narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini, i onda kada raspravljamo o zakonu za koji bi trebalo da bude resorni, za koji ćuti od pola 11, znači prvi put je uzeo reč nakon tri sata, a onda narodnim poslanicima spočitava ko koliko priča ili ne priča, i da li je tu ili nije. Uredno sedim sve vreme i vrlo sam pozvana da govorim o utrošku i načinu utroška vremena u ovoj raspravi. Molim vas, iako je vaš stranački kolega, da ministra Ružića opomenete da se tako ne odnosi prema narodnim poslanicima. Tražim da se Narodna skupština izjasni o ovoj povredi. Hvala vam.
Zahvaljujem koleginice Tepić. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, član 103. stav 7. i 8. Ovo je već drugi put da koleginica koristi povredu Poslovnika kao klasičnu repliku. U takvim situacijama je predviđeno da odbijete dva minuta od vremena poslaničke grupe, koja na takav način zloupotrebljava Poslovnik. Ali, ja i dalje imam razumevanja za vaš rad, za vašu tolerantnost prema opozicionim grupama, ali ipak s vremena na vreme treba da im ukažete na kršenje odredaba Poslovnika, kada oni reklamiraju povredu i da odbijete ta dva minuta od vremena poslaničke grupe, s obzirom da su te zloupotrebe učestale. Hvala.
Zahvaljujem kolega Rističeviću. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. (Boško Obradović: Replika.) Nemate osnova za repliku. (Boško Obradović: Prozivao je oca našeg kolege narodnog poslanika.) Niko se vama nije obratio. Niko se nije uvredljivo izrazio na vaš račun da bi imali osnova da dobijete repliku. Gospodin Ružić, predstavnik predlagača je govorio o pitanjima koja su postavljena tokom današnjeg zasedanja. Reč ima Jelena Žarić Kovačević.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, javila sam se po amandmanu koji glasi – član 8. Predloga zakona – briše se. Ovde izgleda ponovo imamo amandmane koji su jednobrazni, da ne kažem ponovo kopi-pejst varijante jedne iste, koje se podnose na sve članove zakona. Prosto se pitam kako je zamišljeno od strane podnosilaca ovakvih amandmana da se izbrišu svi članovi predloga i šta oni podnošenjem ovakvih amandmana misle da postignu. Takođe se pitam dokle će se vreme, koje je predviđeno za korišćenje obrazloženja amandmana, koristiti za prikupljanje jeftinih političkih poena. Zadržala bih se, ako nemate ništa protiv poštovani predsedavajući, na obrazloženju amandmana koje je dato od strane poslanika kojima je očigledno lakše da unesu kamen u Skupštinu, nego da daju dobar amandman. Obrazloženje amandmana se sastoji uglavnom od napada na SNS, sastoji se od optužbi koje su upućene na račun partijskih kadrova i navodno kupljenih diploma. Jako sam zadovoljna što građani mogu da prate ovaj prenos i da vide šta bi se desilo kada bi neki od tih poslanika došli na vlast, koji u ovom visokom domu svoje kolege nazivaju parazitima, šta bi onda radili sa građanima. Na kraju, čuli smo i u obrazloženju amandmana, na koje sam se ja skoncentrisala, da se nije dovoljno čuo glas opozicije. Gospodo, glas opozicije se ne može čuti u ta dva minuta, u obrazloženju amandmana, već se čuje na izborima. Predlažem da se ovaj amandman odbije.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandmane, u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, imajući na umu nedolično ponašanje nekih narodnih poslanika, proteklih dana u ovom visokom domu, iz jedne minorne političke grupice, štedeći vreme odustajem od obrazloženja i vreme ustupam za njihovu edukaciju kako više ne bi izazivali skandali u ovom visokom domu.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Programski savet treba da utvrdi takvu vrstu programa da ako činovničke službe kod javne službe ne dođe građanin i da ne bude više one slavne – fali ti jedan papir. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Stamenković i Tatjana Macura. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postavo sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Ovim amandmanom ispravili smo jednu omašku u Predlogu zakona i ja sam zadovoljna što je predlagač zakona prihvatio amandman. Naime, zbog građana čisto da objasnim o čemu se radi. Kada se pišu propisi, naša je obaveza da se držimo jedinstvenih metodoloških uputstava za izradu propisa. Oni, između ostalog, nalažu da se u tekstu zakona brojevi do broja 10 pišu rečima, a preko toga ciframa. Pretpostavljam da je u brzini došlo do toga da u Predlogu zakona do Narodne skupštine stigne broj 14 rečima umesto ciframa i, u tom smislu, to je bila moja intervencija. Međutim, ovo nije prvi put da se ovako nešto dešava, ovo nije prvi put da ja imam amandmane koji ispravljaju greške koje se prave u brzini, jer odbijam da poverujem da službenici, jer ne verujem da ministri pišu predloge zakona, ne znaju to, nego mislim da su pritisnuti kratkim rokovima. Nije mi jasno zbog čega sve mora navrat-nanos, preko noći, po hitnom postupku da se preda u Skupštinu, da onda ni mi u Skupštini nemamo dovoljno vremena da se kvalitetno pozabavimo tim predlozima zakona, nego su nam ostavljeni vrlo kratki rokovi. Ovaj Predlog zakona u Narodnu skupštinu je stigao u nedelju 24. septembra, da bi u utorak bila zakazana sednica na kojoj će se o njemu raspravljati. Zamolila bih predlagače zakona, svih vrsta i svih ministarstava, da ubuduće dosta ranije šalju predloge, da ne čekaju poslednji trenutak da to bude po hitnom postupku i da obavezno pročitaju nekoliko puta te predloge. Ne možemo mi našu decu kritikovati da su nepismena i da ne vode računa o pravopisu, ako mi u najvišem zakonodavnom telu Republike Srbije o tome ne vodimo računa. Mi moramo decu podučavati primerom. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Stamenković. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Šta nam pokazuje ovaj zakon? Ovaj zakon nam pokazuje potpunu otuđenost SNS od građana Republike Srbije. Ovaj zakon nam pokazuje potpunu otuđenost i da rukovodstvo SNS, od svojih blindiranih automobila, od svojih kabineta i kožnih fotelja, ne vidi suštinske probleme građana Republike Srbije. Predloženim zakonom o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu SNS pokazuje da ne vidi da je svakoga dana u Srbiji 50.000 dece gladno. Vi ovim što želite i još 14 članova Programskog saveta, čije mi smanjenje predlažemo, pokazujete potpunu otuđenost od toga da građani Srbije nemaju ni dovoljno novca u novčaniku, ni dovoljno goriva u rezervoaru, ni dovoljno hrane u frižideru. Predlažete Nacionalnu akademiju za javnu upravu koja će brojati 14 članova Programskog saveta, plus predsednika, plus direktora, plus zamenika, plus pomoćnika. Zato predlažem da usvojite ovaj amandman. Demokratska stranka nije apriori protiv svega, uvek ćemo podržati ono što je u interesu Republike Srbije. Tako smo predložili smanjenje članova Programskog saveta i nije mi jasno zašto niste prihvatili ovaj amandman, sem uz obrazloženje da vam je malo što ste zaposlili 50.000 svojih botova u javnu upravu.
Po amandmanu, narodni poslanik Vladimir Orlić. Jeste hteli po amandmanu? Izvolite.
Nije bitan osnov, neće da bude duže od deset sekundi. Pozivam da se ne prihvati jer je toliko besmisleno da ne zaslužuje bilo kakav dublji komentar. Ako sam dobro razumeo predlagača, ukoliko sa 14 mi svedemo ovo na devet članova, 50.000 dece će postati sito, je li tako? E, koliko je to tačno i ozbiljno, toliko je i sve ostalo što smo čuli. Hvala lepo.
Po amandmanu želite? Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Naravno, gospodine predsedavajući, nisam ni očekivao da niko sa suprotne strane sale shvati nas sa ove strane, nemaju oni tih kapaciteta, ali to nije na meni. Neće, gospodine predsedavajući, odgovaram na pitanja, ali vama, ne prethodnom govorniku, jer nije dozvoljeno direktno obraćanje, bili ste dužni da opomenete prethodnog govornika, 50.000 dece koja svakog dana nemaju užinu jer im roditelji ne rade, ako smanjimo na devet sa 14, imati tu užinu, već će to postati tako što SNS treba da vrati deset milijardi evra za koliko je zadužila građane Srbije, već će imati užinu da SNS nije ugasila FAP posle 63 godine postojanja.
Hajde da se vratimo na amandman.
Hvala.
Hteli ste po amandmanu, oprostite? [[Vladimir Orlić: Po osnovu za repliku.]] Na pominjanje SNS, hteli ste repliku? Izvolite.
Dobro, ako čovek greši, treba mu izaći u susret. Znači, kako smo ono rekli – SNS je nešto ovde silno pozatvarala, je li tako? Pretpostavljam da se, između ostalog, odnosi i na radna mesta? Dakle, mi smo ovde već čitali, i to zvaničan podatak, podatak koji je izmeren zvaničnom statistikom, istom onom statistikom koja tim ljudima, zato što im ne ide u prilog, strašno smeta, ali koja je upravo od strane evropskih institucija konstatovana kao ispravna, kao ona koja postupa u skladu sa standardima koji upravo u toj Evropi važe. E, ta statistika, koja je dakle nesporna ljudima koji pripadaju evropskim institucijama, ona je rekla, izmerila i prikazala da je više od pola miliona ljudi za vakta tih ljudi koji se sad nešto ovde strašno brinu o zatvaranjima i gubljenjima radnih mesta, između ostalog, više od pola miliona ljudi bez posla ostalo. Već smo ih pozivali da se uozbilje malo i stave prst na čelo, ako su u stanju. Ako pričaju o brizi za zaposlene, za njihovu decu, samo nek se sete dve stvari. Ne treba ljude da štite od SNS koja je više od 130.000 novih radnih mesta tim ljudima donela. Neka te ljude, ako žele da ih štite, štite od sebe samih. Ne treba da se zaštitom bave danas, trebalo je da se tom zaštitom bave za vreme kada su sami žarili i palili ovom zemljom, pa između ostalog i tih 500.000 radnih mesta izgubili. Dakle, da vode računa od koga štite i da vode računa o tome u koje vreme štite. Sve ostalo, ako je način da neko bude sam sebi bitan i važan, nije sporno, nek izazove repliku još koji put, mi ćemo dva minuta umeti da iskoristimo kao što umemo. Ako u tome ne prepoznaje lični problem ili porive koji se mogu svesti na politički mazohizam, ja u motive neću da ulazim, ali nek znaju da neće zbog toga proći bolje i neće zbog toga njihov sram biti manji. Hvala lepo.
Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, predlagač ovog amandmana, za koji naravno pozivam da se ne prihvati, može se opisati kao osoba koja se može najjače derati bez znanja o onome o čemu se dernja. Dakle, možda ne bi bilo loše da se držao amandmana, a ne toga da li je FAP ugašen ili nije. Ja mu sa lica mesta mogu reći da FAP trenutno proizvodi 40 vozila za Vojsku Srbije i da u FAP-u trenutnu radi 250 ljudi, da je FAP u procesu UPPR-a i da će FAP uskoro biti deo namenske industrije. Izvinite, ovo je bilo zarad istine, poštovani predsedavajući. Mogao je malo bolje da pojasni ulogu trenera, nije dobro pojasnio kroz svoje amandmane. Dakle, on je uspeo u svojoj opštini od svog fudbalskog kluba da napravi javnu ustanovu.
Hajde da se vratimo na amandman.
Izvinite, ovo je o amandmanu. Tu javnu ustanovu ne može da vodi trener, nego je vodi direktor. Zamislite susret dva fudbalska kluba gde s jedne strane vodi taktiku trener, a s druge direktor. Zamislite vi na šta liči taj fudbalski tim koji je on vodio, kada verovatno direktor direkcije centrira direktoru komunalnog lokalnog, a onda on namešta penal direktoru centra za socijalni rad. Dakle, ja ne želim da ikoga vređam. Samo hoću, uz uvažavanje prema svim tim ljudima koje je na takav način doveo u tu situaciju, da preko fudbalskog kluba isplaćuje zarade tim preduzećima…
Kolega Janjuševiću, ja vas molim da se vratite na…
… da malo bolje ubuduće povede računa o tome na koji način postavlja trenere. Zahvaljujem.
Hajde da se vratimo na član 8, kolega Janjuševiću. (Radoslav Milojičić: Poslovnik.) Video sam, kolega Milojičiću. Kolega Janjuševiću, molba, molim vas kada se javite, dva-tri puta sam sugerisao da se vratimo na tačku dnevnog reda i konkretno na član 8. koji jeste podneo kolega Milojičić. Reč ima narodni poslanik Milojičić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, reklamiram član 108, da se o redu na sednici stara predsedavajući. Kao što svakog poslanika DS isključite na bilo koju pomenu SNS ili nečeg negativnog, a sve je negativno što su oni uradili u poslednjih šest godina svoje vlasti, molim vas da imate iste aršine i za SNS. Mene zaista ne zanima što vama Martinović i Orlić prete, što vam oni određuju kada ćete kom poslaniku oduzeti reč, ali se nadam da ćete pokazati dostojanstvo i da nećete dozvoliti da vam oni vode sednicu, jer u ovom trenutku to radite vi. Ne želim da odgovaram na ovakve gluposti. Svi ljudi iz lokalne samouprave su tu, i ministar i njegovi pomoćnici ili državni sekretari, pa to što ste rekli je potpuno nemoguće, ni zakonski ni na koji drugi način. Tako da zaista ne bih da komentarišem ovoliki nivo gluposti.
Samo vas molim, obraćajte ste meni. Zahvaljujem, kolega Milojičiću. Nisam čuo da je bilo ko uputio bilo kakvu pretnju, ne meni lično. Što se tiče kolege koji je maločas govorio, ja sam dva-tri puta sugerisao. To sam činio i kada govore pojedini opozicioni poslanici, jer smatram da je zaista važno da se vratimo na tačku dnevnog reda, konkretno na član 8. amandman koji ste podneli vi zajedno sa vašim kolegama poslanicima Dejanom Nikolićem i Veroljubom Stevanovićem. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni? (Da) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Sonja Pavlović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, ja vas molim da više ne povređujete član 21, odnosno da se starate o primeni ovoga Poslovnika, sem ako ne postoji neko drugo prošireno izdanje, kao što sam pre neki dan rekla, u koje mi nismo upućeni. Zaista ovde ne želim da slušam ni o žutom preduzeću, ni o trikolornom preduzeću, ni o bilo kom preduzeću, niti treba bilo ko da sluša o tome. Mi smo ovde došli da raspravljamo o setu zakona koji su danas na dnevnom redu i želim da čujemo o Predlogu zakona o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu. Znači, raspravljamo o tim amandmanima i najlepše bih molila da više ni o jednom preduzeću ne raspravljamo i vas bih molila da se starate o primeni Poslovnika na vreme, a ne kad izgovore svi poslanici ono što žele, a nije u skladu sa Poslovnikom, vi onda reagujete. To sve vrlo fino izgleda kao da ste reagovali, a zapravo niste, post festum ne može da se reaguje, mora u tom trenutku. Hvala lepo.
Zahvaljujem, koleginice Pavlović. Na potpuno identičan način ste se obratili i pre nekoliko dana. Ja ću vam dati slično obrazloženje. Najpre, reći ću, nisam povredio član 21. i ne postoje dvostruki aršini i dvostruki standardi. Ne možete omogućiti jednoj strani da postavi pitanje, a drugoj strani ne date mogućnost da da odgovore na postavljena pitanja, ili suprotno. Dakle, moja namera nikako nije da sprečim otvorenu raspravu i demokratsko sučeljavanje mišljenja u Narodnoj skupštini Republike Srbije. To što narodni poslanici, tu mogu da se složim sa vama, u određenim trenucima kroz pa evo i kroz raspravu o pojedinostima, odstupe od onoga što je dnevni red, od onoga što je sadržaj amandmana, ja kao predsedavajući ne mogu da predvidim o čemu će narodni poslanici govoriti. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Sonja Pavlović: Da, želim.) Zahvaljujem, koleginice Pavlović. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga i Nada Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sanda Rašković Ivić, dr Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Malopre smo imali raspravu na amandman na član 8. i jednostavan predlog, nije komplikovan. Umesto programskog saveta koji bi trebalo da čine 14 članova plus predsednik, dakle 15 članova, mi ovde imamo jednostavan predlog da sastav čine predsednik i osam članova, smanjiti za šest članova Programski savet, iz više razloga. Jedan razlog je svakako efikasniji rad, jer mislimo da manje telo može efikasnije da radi, sa dobrom selekcijom i sa pravim uslovima, i stručnim i organizacionim mogućnostima, sa sve članove saveta. Drugi važan razlog je svakako i bolja zastupljenost najzainteresovanijih institucija koje treba da budu zastupljene u političkom savetu. Pročitaću vam kako glasi amandman. Ne vidim zaista ništa logično da se ne prihvati ovakav amandman. Smanjenje troškova, efikasniji rad i bolja zastupljenost institucija koje će biti zainteresovane za rad ovog programskog saveta. Dakle, amandman glasi: „Programski savet čine predsednik i osam članova, koje imenuje i razrešava direktor Nacionalne akademije. Predsednik i tri člana Programskog saveta se imenuju iz reda državnih službenika koji imaju najmanje devet godina radnog iskustva u oblasti relevantnoj za rad javne uprave, jedan član se imenuje iz reda članova Saveta za stručno usavršavanje zaposlenih u jedinicama lokalne samouprave, iz reda članova koje predlaže Stalna konferencija gradova i opština, dva člana se imenuju iz reda stručnjaka iz oblasti relevantne za rad javne uprave, a dva člana se imenuju od strane predstavnika udruženja i drugih poslovno-stručnih i neprofitnih organizacija čiji su ciljevi ili poslovi radi kojih su osnovani u oblasti relevantnoj za rad javne uprave“. Dakle, pored ovih ciljeva, smanjenje broja, povećanje efikasnosti rada Programskog saveta, smanjenje finansijskih troškova, važan cilj je, pre svega, poštovanje značaja i važnosti ljudi u lokalnim samoupravama, jer smo stalno u ovoj raspravi insistirali na ključnim temama koje treba da radi Nacionalna akademija, a to su konkretni problemi i problemi u praksi koje iz dobre prakse različitih lokalnih samouprava treba rešavati, zbog toga, bolja zastupljenost ljudi iz lokalnih samouprava. Tu smo uveli predlog da jedna važna institucija u Srbiji koja zaista već dugo godina radi važne poslove, to je Stalna konferencija gradova i opština, bude zastupljena sa svojim predlogom, jer sigurno višegodišnje iskustvo, decenijsko iskustvo, učešće u projektima, poznavanje problema, konkretnih problema, lokalnih samouprava i ljudi koji žive na lokalu, sa dobrim praksama koje mogu da se primenjuju i sa dobrim projektima je nešto što je meni logično rešenje. Dakle, pozivam i ministra i njegove saradnike da prihvate ovaj amandman jer mislimo da je logičan iz ovih razloga.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Ovaj amandman, Kluba samostalnih poslanika, jeste prihvaćen i postaje, naravno, sastavni deo zakona, ali imam potrebu da kažem o čemu se radi, jer je to, zapravo, još jedan dokaz moje, u nekoliko navrata ranije, izrečene molbe da se uzme u obzir da najviši državni funkcioneri, u koje podrazumevam i članove Vlade, naročito predsednicu Vlade koja je potpisala Predlog ovog zakona, treba da prođu prvi ovu vrstu obuku i, naročito, da polože državni stručni ispit. Među vama ima i profesionalaca koji se time bave godinama, sigurno znaju o čemu govorim. Naime, vi ste u pisanju ovog člana zakona koji podrazumeva sadržaj, odnosno, sastav programskog saveta Nacionalne akademije za javnu upravu, izostavili da navedete član koji bi predstavljao državne službenike iz AP. To ne samo što smatramo suprotnim zakonu o zaposlenima u AP jedinicama lokalne samouprave, već i Ustavu Republike Srbije koji još uvek, koliko ja znam, prepoznaje AP Vojvodinu i Kosovo i Metohiju. Prema tome, zakonopisac je ovde učinio, ne samo ozbiljan propust u nepoznavanju propisa, već, očigledno, u ne konsultovanju stručnih lica koja bi mu na vreme ukazala pažnju. Odlično je što ste prihvatili ovaj amandman. Drugačije bi ovaj član zakona, pa, i sam zakon bio suprotan Ustavu, ali ja još jednom, evo sada vas lepo molim, bez ikakvog autoritativnog tona, koliko god to može da se učini, da evo vi prvi ličnim primerom pokažete da imate ozbiljnu nameru da se naša javna uprava, naročito ljudi koji se staraju i koji su starešine organa i da prvi položite državni stručni ispit, ako niste, zatim da budete prvi polaznik ove ili bilo koje Akademije koja se bavi usavršavanjem javnih funkcionera na najvišem nivou, zato što je Vlada donela Predlog zakona koji je protivan Ustavu i zakonima koje je ona sama, takođe, predlagala a ova Skupština usvajala, a zakonopisac u formi potpisnika Ane Brnabić, kao predsednice Vlade, ni ona čak o tome nije znala. Inače, prethodno je vodila upravo ministarstvo koje ste bi nasledili pa nekako nije dobra slika da se starešine baš ovog ministarstva ne razumeju u svoj posao. Molim vas, još jednom, da ličnim primerom promenite ovu praksu i pokažete da ministri, članovi Vlade i predsednica Vlade poznaju Ustav i poznaje podelu vlasti. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Šulkić, Gorica Gajić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dejan Šulkić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 8. Predlog zakona propisuje nadležnost, sastav i način formiranja Programskog saveta i u stavovima 2. i 3. propisuje da Programski savet, odnosno predsednika i članove, imenuje i razrešava direktor Nacionalne akademije i da direktor Nacionalne akademije ima potpuno diskreciono ovlašćenje, ili pravo, da predsednika i sedam članova Programskog saveta imenuje iz reda državnih službenika koji ispunjavaju određene uslove koji se propisuju zakonom. Amandmanom sam predložio da se za potrebe formiranja Programskog saveta godišnjim javnim pozivom formira stalna lista državnih službenika koji ispunjavaju uslove propisane ovim zakonom. Da se, takođe, lista objavljuje na sajtu Nacionalne akademije, kao i akt o imenovanju državnih službenika. Ko obrazloženje navodimo da se predviđanje formiranja stalne liste državnih službenika koji ispunjavaju uslov za članstvo u Programskom savetu na osnovu javnog poziva koji bi se objavljivao svake godine, i na taj način bi se svim zainteresovanim državnim službenicima koji ispunjavaju tražene uslove omogućilo da sa stalne liste budu imenovani u Programski savet. Takođe, podstakla bi se konkurencija, odnosno broj zainteresovanih, a ispoštovalo bi se i načelo javnosti pri izboru državnih službenika. Hvala.
Hvala, kolega Šulkiću. Na član 9. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Zoran Krasić, Marina Ristić i Sreto Perić, i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janušević, dr. Dragan Vesović, mr. Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof dr. Miladin Ševarlić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mi kao članovi SRS i narodni poslanici, lično smo se uverili da javna uprava ima problema. Kad je predložena reforma javne uprave, pomislili smo da će to biti dobra intervencija i bili smo spremni da se uključimo maksimalno da pomognemo da to iz raznih uglova sagledamo. Međutim, gledajući ovaj zakon preko kojeg vi to pokušavate da uradite mi vidimo da je to zapravo ništa. Preteča ovako nečeg, možda je i zakonom ograničenje broja zaposlenih. Verujem da se vi sećate 2013. godine koji je donet u decembru mesecu i on je poslužio samo kao, kako bi ministar Nedimović rekao – alat režimu da kontroliše zapošljavanje. Ova Akademija ima, takođe to za cilj, ali ja se ne slažem sa većinom kolega i većina primedbi je bila iz možda opozicionih stranaka, pa se stekao utisak da članovi stranaka, političkih stranaka ne smeju ni da se zapošljavaju. Treba ljudima reći da nije tako i ne sme da mu bude, kao što je jedna gospođica, član SNS, rekla – ja sam se zaposlila zahvaljujući SNS- To je već problem. Znači, kvalitet onoga ko treba da se zaposli, to bi trebalo da bude nešto što njega, na najbolji način, preporučuje. Ovde su predviđena stručna tela. Imamo menadžment Akademije, pa kasnije uvodimo stručna tela koja bi trebala nešto da urade, a iz ovog ne vidimo njihovu suštinu i ne vidimo neki njihov značaj da oni mogu to da urade. Pa, je rečeno da će biti 14 članova Programskog saveta, o tome već dosta smo govorili, ali stalne programske komisije, pa će obrazovanje te komisije biti u nadležnosti direktora Nacionalne akademije, a naknadu za njihovo učešće u radu odluku doneće Vlada na predlog Nacionalne akademije koga Nacionalna akademija, kao kolektivnog organa Nacionalne akademije ili direktora Nacionalne akademije kao starešine tog organa koji će to predložiti. U čemu je problem? Problem je u tome što, posebno u jedinicama lokalne samouprave, a po ugledu ili možda uz ogromnu zaštitu centralnog nivoa vlasti, sprovodi se negativna selekcija, a oni po uzoru na centralni novo vlasti vide to i primenjuju. Vidite, u jednoj predškolskoj ustanovi, ministre ja namerno neću da vam otkrijem mesto, potrudite se malo da saznate, to je greh, otkaz dobije osoba koja ima najbolje ocene, najbolje kvalifikacije, posle 12 godina rada, da bi primljen neko ko je tek završio potrebnu školu ili fakultet. To je već problem. To je ono što pripadnost strankama pravi veliki problem. Umesto da se lokalna samouprava bavi uz pomoć nadležnih ministarstava, da se stvore dobri uslovi za rad, za bolji život u toj lokalnoj samoupravi, oni se nadgornjavaju ko će u javnim službama zaposliti veći broj pripadnika svojih stranaka. Za nekoliko godina ni onaj, što je već dobio otkaz od 12 godina, ni onaj koji je tek diplomirao, počeo raditi, neće imati posla, smanjuje se broj rađanja. U određenom broju lokalnih samouprava postoji višak zaposlenih i to je možda mnogo lakše rešiti, nego u onim lokalnim samoupravama, gde istovremeno postoji i višak i manjak. Šta je tu manjak? Manjak su oni kadrovi koji nedostaju lokalnim samoupravama da bi kvalitetno mogli da obave svoj posao. I mi i iz SRS smo potpuno sigurni, zato i predlažemo ovakve amandmane, potpuno smo sigurni da Nacionalna akademija za obrazovanje u javnoj upravi ili, praćenje obrazovanja u javnoj upravi, ni jedan od ovih problema ne može da reši, zato bi bilo dobro da se amandman SRS, na član 9. prihvati i da se ovaj član briše.
Hvala kolega. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani građani Srbije, više je nego jasno zašto su Dveri protiv donošenja ovog zakona i zašto i u ovom članu smatramo da on treba da se briše i da ovakav zakon ne treba doneti. Razlog je jednostavan – ovo je partijski zakon za potrebe daljeg udomljavanja partijskih kadrova u državnu upravu. Vi ste već čuli od kolege Dragana Vesovića primer iz Kraljeva, kako su svi odbornici SPS u prethodnom mandatu Skupštine grada Kraljeva zaposlili ili sebe lično, što je poseban skandal, jer su odbornici, ili najbliže članove svoje porodice u javna, republička i lokalna preduzeća. Tako je šef odborničke grupe SPS zaposlio sebe, a kasnije i svog muža u „Elektroprivredu Srbije“, a gospodin koji vodi SPS u Kraljevu i koga zovu mali Ružić, po ministru Branku Ružiću, u ovom mandatu, dakle, poslednjih meseci, zaposlio je već svoju rođenu sestru i svoju ćerku, jednu u republičko, a drugu u lokalno javno preduzeće. Zaista, gospodine Ružiću, čestitam i vama lično i malom Ružiću iz Kraljeva. To su izuzetni rezultati u departizaciji naše državne uprave. Siguran sam da će i ovaj novi zakon ići u tom pravcu, da mali Ružići, a svuda ih ima u SPS širom Srbije, nastave da zapošljavaju u državnoj upravi. Naravno, nisu izuzetak u tome ni predstavnici SNS. I oni po ugovorima o privremenim i povremenim poslovima, posebno u „Telekomu“, u „Elektroprivredi Srbije“ i drugim javnim preduzećima i ustanovama, takođe, zapošljavaju svoje partijske kadrove i to je razlog zašto se mi protivimo jednom ovakvom zakonu. Vama se, jednostavno, ne može verovati. Vi ste se pretvorili u interesna partijska preduzeća koja brinu o zapošljavanju svojih kadrova, a uopšte ne brinu o državnoj upravi i njenom razvoju. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, stepen tolerancije koju je ispoljio prethodnik vaš, gospodin Milićević, inače član naše poslaničke grupe, se nastavlja. Mislim da je krajnje vreme da sankcionišete, shodno Poslovniku, grubo odstupanje od javnog reda. Postaje već, ne degutantno, previše grubo, grubo i za građane Srbije i vređanje građana Srbije kada se ne govori o zakonu. Narodni poslanik ima svoju osnovnu dužnost, dužnost da ako sedi ovde i učestvuje u raspravi, da raspravlja o onom što je tačko dnevnog reda. Populizam i politički marketing neka širi na bilo kom drugom mestu. Mi danas raspravljamo samo o zakonu. Ako amandman na član 9. koji se odnosi na stalne programske komisije, amandman „briše se“, onda je obrazloženje zbog čega se briše, a ne zbog partokratije. Na partokratiju se poziva onaj ko je licemeran, ko je pod hipokrizijom, ko ima sopstvena iskustva kako se zaposlio, na koji način, preko koga i koja je to stranka koja mu je omogućila, ali vi to ne smete da dozvolite. Morate da reagujete na to. Ako onaj ko sve vreme grubo krši ovaj Poslovnik se poziva na to da su mu uskraćena demokratska prava i demokratski principi, onda je to još veći stepen hipokrizije i još veći stepen licemerja. Ja vas molim da ubuduće kada dođe do povrede člana 106. Poslovnika, koji reklamiram, reagujete tako što ćete narodnom poslaniku, ma ko to bio, pa bio i Boško Obradović, večiti velikomučenik, da oduzmete reč jer je to vaše pravo po Poslovniku. Ja vas molim da to pravo i vašu obavezu koristite. Hvala.
Hvala. Uvažavam vašu sugestiju u skladu sa Poslovnikom. U svakom slučaju, kao i kolega Milićević, trudiću se da rasprava bude demokratska, ali da bude u skladu sa temom, iako to nije bio slučaj u prethodnih nekoliko govora. Po amandmanu, narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, javljam se po amandmanu sa tekstom „briše se“. To je amandman koga smo mi nazvali ovde, u prethodnom sazivu bilo je puno ovakvih amandmana, štetan amandman, koji ne doprinosi baš ništa, nikakvom boljitku zakona. Mi već danima slušamo, i u danima kada je bila rasprava u načelu i danas u pojedinostima, uopšte, ovi podnosioci ovakvih amandmana, naše kolege, pričaju više političke govore nego uopšte o amandmanima i o predloženom zakonima. Čak su pominjali i našu stranku, moju stranku, SNS u više navrata u političkim govorima o tome kako nismo u predizbornoj kampanji naše stranke, kako nije ništa ispunjeno, a baš vezano za javne uprave, u samoj javnoj upravi ima preko 37.000 manje zaposlenih. Više puta je ovo rečeno, ali imam pravo i želim da ponovo naglasim. Došla sam do jednog interesantnog plakata baš od podnosioca amandmana gde ja moram da pokažem da li ima veze sa ovim što piše. Podnosioci amandmana u prethodnoj kampanji su imali plakat „Ko sme taj i može“. Slušamo već danima o tima podnosiocima amandmana kako poštuju Ustav, kako štite porodične i tradicionalne vrednosti, kako brine i misle o deci, brinu se o njihovom i uopšte o pravu deteta, o njihovom obrazovanju, a pri tome im vređaju majke, sestre, tetke, koleginice, komšinice. Vređaju i fizički napadaju. Ko sme taj i može da unese kamen u zgradu Skupštine. Samim tim je povredio i mene govoreći da je to kamen sa Kosova i Metohije. Ja sam rođena u srcu Metohije, ali odavno smo shvatili i znamo da kolega nije više džentlmen.
Hvala, koleginice, ali nemojte po replici. Govorite po amandmanu. Hvala.
Ovo je baš o amandmanu. Po svemu ovome što sam iznela, kolege smeju i mogu da podnesu amandmane sa tekstom „briše se“ i samim tim u danu za glasanje u danu za glasanje ja neću glasati za ovakve amandmane. Hvala.
Hvala. Po amandmanu, narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Naravno, na početku da kažem da predlažem da amandman bude odbijen. Naime, obesmislio bi se čitav zakon. Zakon predviđa jasno evidentiranje i sam po sebi je modernizacija i optimizacija javne uprave. U celokupnoj raspravi do sada od predlagača čuli smo, rekao bih, jednu tačnu tezu, a to je da vladajuća koalicija vodi evidenciju o zaposlenima u javnoj upravi. To jeste tačno, ali evidencija glasi ovako: 80.000 zaposlenih manje kako u javnoj upravi, tako i u javnim preduzećima, u javnim ustanovama, a smanjena nezaposlenost ukupna u Srbiji. To jeste evidencija. Postavilo se pitanje etike. Jeste pitanje etike od koga dolaze ovakvi predlozi, jer brisanjem ovog člana i poništavanjem ovoga i ovakvog zakona, nestala bi evidencija koju vodi predlagač. Naime, zamislite koliko je to neetično, nemoralno, ako vi tražite i govorite o zapošljavanju u javnom sektoru? Evo, samo da vam kažem kako glasi njihova evidencija, ne ulazeći u ono što je bilo pre 70 godina i ko je za kakve službe radio i ko je za kakve uprave radio. Predlagač radi u državnoj upravi, njegov otac, građevinski inspektor, u javnoj upravi, njegov brat u gradskoj upravi, u sektoru za urbanizam. Malo bilo, pa onda došla i snajka, i ona u javnoj ustanovi. Zamislite sad stepen nemorala i stepen neetičnosti u svim tim činjenicama. Ali, možda to samo po sebi ne bi bilo problem da svi ovi ljudi rade samo u službi ove države. Postoje u tom pokretu i ljudi koji rade za službe nekih drugih država. Tako, na primer, direktor političkog saveta predlgača…
Kolega Vujadinoviću, molim vas, nije ovo tema. Tema je amandman i javili ste se po amandmanu. Želim da nastavimo raspravu po ovom amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, tema je rad u državnoj upravi, odnosno u javnoj upravi. Nije problem kada ljudi rade u javnoj upravi ove zemlje, bili oni članovi ma koje partije u ovoj državi i mislim da to samo po sebi ne treba da bude ograničavajući faktor, ali jeste problem kada radite za upravu neke druge države. Sada imate predlagača koji kritikuje ljude koji rade u javnoj upravi ove države, a s druge strane njihovi članovi rade za neke druge uprave. [[Isključen mikrofon.]]
Hvala, kolega Vujadinoviću. Boško Obradović, javili ste se reč po amandmanu? (Boško Obradović: Replika.) Verovatno na izlaganje koleginice Vlahović, ali niste pomenuti vi lično, nije pomenut Srpski pokret Dveri, tako da možete dobiti reč samo po amandmanu. (Boško Obradović: Pomenut sam.) Ne, niste pomenuti. Ja sam kolegu isključio upravo zbog toga. (Boško Obradović: Dobro, javljam se po amandmanu.) Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Slažem se sa parolom našeg proslavljenog vojvode Živojina Mišića da „ko sme, taj i može“. S obzirom da nismo mogli da predložimo zakon kojim bismo izbrisali ovih šest godina pogubne vlasti Srpske napredne stranke, možemo samo da predložimo da se izbriše član zakona koji je loš. Mogu još jednom da ponovim zašto je ovaj zakon loš i zašto smo predložili da se svi članovi ovoga zakona brišu – da ne bi nastupile štetne posledice po građane Srbije i državu Srbiju. Mi već imamo veoma štetne posledice vladavine Socijalističke partije Srbije i Srpske napredne stranke u prethodnim godinama. Ali, ako formiramo Nacionalnu akademiju za državnu upravu, pogoršaće se te štetne posledice i biće još gore po građane Srbije, zato što će samo oni koji su zaposleni u državnoj upravi od strane SPS i SNS moći da se stručno usavršavaju i da dalje napreduju. Ja sam o tome govorio. Ako ministar postavi direktora Nacionalne akademije, ako direktor Nacionalne akademije, što se tiče ovog člana 9, postavi članove i programskog saveta i drugih stalnih stručnih komisija, ako oni akredituju i stručno usavršavaju zaposlene u državnoj upravi, pa da li bilo ko u Srbiji ima sumnju da će moći da napreduju samo oni koji su članovi njihovih stranaka, a da će svi drugi morati da stanu u napredovanju. To je dilema koju ja ovde izlažem pred vas i to je razlog zašto se mi protivimo donošenju ovoga zakona. Naravno da u državnoj upravi ima izuzetno čestitih, poštenih, vrednih, stručnih i radnih ljudi. Oni najčešće i nisu članovi političkih stranaka, ali imaju problem u svome radu zato što nisu članovi političkih stranaka, posebno onih vladajućih. Vi ste na nedavnim izborima ucenjivali sve zaposlene u javnoj upravi da moraju da skupe 20 glasova za Aleksandra Vučića da ne bi dobili otkaz. Dakle, ljudi imaju problem kada rade u državnoj upravi a nisu vaši sigurni glasači. Zamislite ako taj čovek koji nije član SPS ili SNS mora da dođe na akreditaciju kod vašeg direktora Nacionalne akademije, kod vašeg programskog saveta, kod vaših stalnih stručnih komisija? Kako će on da prođe to stručno usavršavanje? Kako da dobije akreditaciju ako ne skupi 20 sigurnih glasova za vaše stranke na sledećim izborima? Dakle, to vam omogućava Nacionalna akademija za državnu upravu, da nastavite teror nad zaposlenima u državnoj upravi, da ih dalje ucenjujete, da ih dalje uslovljavate napredovanjem ili uopšte službom, ako oni za to moraju da vam uzvrate sigurnim glasom za vaše izborne kandidate. To je onaj problem o kome mi ovde govorimo. Jednostavno, mi nemamo poverenja u vas. Previše ste dugo na vlasti. Obećavali ste, niste uradili. Rekli ste da ćete ukinuti državne agencije a osnivate novu. Dakle, vama se jednostavno više ne može verovati. To kada vi kažete da ova nacionalna akademija služi da bi se usavršila državna uprava u Srbiji, niko vam ne veruje, jer svi znaju da su se vaše stranke pretvorile u zavode za zapošljavanje i da danas u Srbiji ne možeš da se zaposliš dok ne odeš da se učlaniš u SNS ili SPS. Zato ja imam, gospodine ministre, za kraj ovog svog izlaganja jedan konkretan predlog, a to je da Nacionalna akademija za državnu upravu ponese ime veterana naše državne uprave Maje Gojković „preletačević“ koja je toliko puta do sada dokazala… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Obradoviću, stvarno ne želim da dozvolim, niti ću ikad dozvoliti, da vređate sa govornice koleginicu poslanicu, predsednicu Narodne skupštine. (Boško Obradović: Šta sam rekao što nije tačno?) Nema smisla. Pustimo raspravu da teče, pustimo da pričate o amandmanu i onda vi na kraju krenete sa vređanjem, dakle, sa starom praksom. Pokušamo nekako da napravimo balans, ali očigledno da vi ne dozvoljavate ljudima koji predsedavaju, ni meni ni kolegi Milićeviću da to uradimo. Molim vas da se ne vređamo međusobno. Hvala. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem. Zaista ću samo kratko. I u raspravi u načelu smo izneli jasno šta je intencija ovog zakona, šta u zakonu stoji. Želim samo da ukažem na to da se ovde ne radi o nekoj agenciji. Radi se o organu državne uprave. Radi se o tome da se direktor bira na konkursu. Ukoliko to nekome smeta i ukoliko to nije upravo način da se ne sprovode, ne daj bože, neke tendencije o kojima određeni pojedini poslanici govore, prosto, ne shvatam kako onda da promovišemo jedan zakon koji upravo služi da se uvede red u sistem i da se obavi to stručno usavršavanje. Što se tiče programskog saveta, činjenica je da se radi o organu državne uprave, naravno da će direktor biti taj koji je vlastan da konsultujući i ostale resore po strukturi članova programskog saveta, praktično, opredeli one koji će se time baviti, kojima je praktično posao kojim se bave usko vezan za stručno usavršavanje. Dakle, nema ni partokratije, nema ni potrebe za tim. A, usavršavati naše ljude koji rade u državnoj upravi, mislim da je nešto što je sasvim poželjno, potrebno, plodotvorno i kompatibilno reformi javne uprave na koju smo se obavezali kao Vlada Republike Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, pravo na repliku.
Nije sporno samo pominjanje SNS, naših članova i predstavnika na svaki mogući amandman i u svakoj mogućoj prilici. Problem je kad se to dešava na ovako siledžijski način kao što smo to čuli ponovo i malopre. Dve stvari treba navesti ovde. Prvo, da očigledno onaj koji je jednom ustanovio modele ponašanja klasičnog siledžije izgleda da nije u stanju da funkcioniše drugačije. Ne znam kako drugačije ovo da shvatim. Dakle, na sve do sada rečeno, on je našao za shodno da odgovori tako što će ponovo verbalno da napadne ženu, koja pri tom uopšte nije tu, koja se njim nije bavila celog božjeg dana. Odakle mu taj čudan poriv? Odakle mu takav zaključak, apsolutno ne shvatam, osim na način na koji sam upravo iskazao. Čovek ima konstantnu potrebu da se obračunava sa ženama, da pokazuje na njima koliko je jak i bitan, i onomad kada je fizički nasrtao u RIK-u. Tako je, čudite se, i ja se čudim, svi se čudimo zbog ovakvog ponašanja. I onda kada se takođe verbalno iživljavao nad ženama ovde, uključujući i predsednicu Narodne skupštine, učinio je to i danas, i onomad kada je organizovao 200 huligana, pa se njihovo slavno okupljanje završilo kako? Nokautiranjem žene, pesnicom u lice do potresa mozga. Te vrste ponašanja neki očigledno nikad neće moći da prevaziđu i nadmaše. Druga stvar, da na ovaj način privlači pažnju očigledno je rezultat samo toga što su ga otkačili i oni od kojih se nečemu nadao za naredne izbore u Beogradu. To je moj zaključak, na osnovu ovog ponašanja i ovakvog postupanja, njega su izgleda zaboravili svi. Još jedna pouka za sve koji ovo gledaju mogla bi biti da vide na primeru ovoga koji je ovo maločas uradio kako završava politička starleta kojoj se nije isplatio dolazak u Beograd, koju su otkačili sponzori. Završavam sa time, gospodine predsedavajući. Ona mora da završi kao hostesa u motelu „Zlatiborac“.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, pravo na repliku.
Zahvaljujem. Ja se više neću javljati na ovaj način, kako bih odgovarao na besomučne besmislice i papagajske priče koje traju od početka današnje rasprave. Ali, moram da ukažem na nešto što sve vreme lebdi, a to je poverenje. Dakle, SPS ni u kom slučaju ne očekuje da joj veruju oni i onakvi koji tonom kojim danas govore iznose samo uvrede i vređaju SPS i njene članove i pristalice i građane Srbije. Nama je važno da nam veruju oni koji glasaju za SPS, Vladu Republike Srbije i ovu vladajuću koaliciju. Zbog toga smo tu gde jesmo 27 godina, 27 godina koje sigurno grupacija koju predstavlja Boško Obradović nikada neće dočekati, daleko od toga. Dabogda da dočekaju i sledeće izbore. Ali, ono što mi se sve vreme čini neophodno potrebnim da se kaže građanima Republike Srbije i gde se ponovo pozivam na lični, etički kodeks, jeste – zbog čega predsednik tzv. srpskog pokreta Dveri ne objasni građanima kako se on zaposlio u biblioteci u Čačku? Da li je to isključivo zahvaljujući struci, znanju, veštinama i svemu onome što treba da ga kredibiliše da radi u biblioteci ili će to nešto drugo, ako je drugo da znamo o čemu se radi? Tada bi taj lični etički kodeks došao do izražaja, tada bi taj lični etički kodeks mogao da se prihvati kao autentični etički kodeks. Sve to tada građani Srbije će ostati u nedoumici zbog čega neko ko stalno priča o poštenju radi nepošteno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam ovo reklamirao, ali nema veze. Dali ste kolegi Jovanoviću reč. Dostojanstvo Narodne skupštine - član 106, član 107. Prvo, govornik mora da se drži dnevnog reda, što ovi koji su uneli kamen od kupusa svakako nisu činili sve vreme. Poštujem predsedavajući što vi i dalje tolerišete to, ali se desila i mala povreda dostojanstva Narodne skupštine zbog parole – ko sme, taj može. Dakle, neko se tu pobunio želeći da dokaže da je ta parola njegova. Živojin Mišić, čuveni vojvoda, svakako je imao pravo, puno pravo svojom biografijom da kaže – ko sme, taj može. To može da kaže Vojvoda Mišić, ali mišić iz čačanske biblioteke na to nema pravo. Hvala.
Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje? (Ne.) Pravo na repliku, narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Zaista razumem da je neprijatno predstavnicima vladajućeg režima, kada ih neko iz opozicije suoči sa činjenicama. Ja nisam čuo odgovor ni od ministra, ni od šefa poslaničke grupe SPS-a - da li je tačno da su svi odbornici SPS-a u Skupštini grada Kraljeva zaposlili ili sebe ili članove najuže familije, da je mali Ružić u Kraljevu zaposlio i sestru i ćerku, da je šef odborničke grupe SPS-a zaposlio i sebe i muža? Dakle, ništa od toga nismo čuli kao odgovor, već slušamo onu demagogiju koja je za SPS karakteristična svih ovih 25 godina na vlasti. Znam mnoge ljude koji su članovi SPS-a, znam da nisu glasali za Aleksandra Vučića za predsednika Srbije i znam da se ne slažu sa onim što se dešava u vrhu SPS-a, koji je uvek spreman da proda interese SPS-a zarad nekoliko fotelja. Mislim da je tu i gospodin ministar Branko Ružić jedan dobar primer. Bio je najveći opozicionar u redovima vlasti, slikao se sa onima koji su vikali „Vučiću pederu“, a onda su ga kupili jednim ministarskim mestom i od tada je lojalan član ovog vladinog kabineta i jedan od najvećih koji slave Aleksandra Vučića kao najvećeg sina svih naših naroda i narodnosti. Pa, šta bi gospodine Ružiću sa vašim protivljenjem Aleksandru Vučiću? Nekako je izbledelo poslednjih meseci. Šta bi gospodo naprednjaci sa vašim sukobom sa gospodinom Ružićem? Nekako vam je sad postao prihvatljiv od kada je postao ministar u Vladi Republike Srbije na vaš predlog. Dakle, to je licemerje, gospodine Jovanoviću. To je licemerje vas koji, kada kažete – bivši režim ne mislite na SPS, a dobro znate da je najodgovorniji za stvari koje su se loše dešavale u Srbiji prethodnih 25 godina upravo bivši režim u kome je bila SPS i to je ono o čemu vi glomoglasno ćutite.
Hvala. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, obzirom da su proteklih dana određeni narodni poslanici jedne minorne političke grupice u ovom visokom domu Narodne skupštine, predsednici Narodne skupštine, Maji Gojković iščupali mikrofon, odustajem od obrazloženja amandmana i ustupam im vreme za njihovu edukaciju kako se više ne bi dešavali skandali u ovom visokom domu.
Hvala profesore Atlagiću. Povreda Poslovnika, Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Član 106. stav 1. – govornik može da priča samo o temi dnevnog reda. Kolega Atlagić se javio po amandmanu i počeo da priča o nečemu što veze sa životom nema. Ja vidim da se vi trudite, predsedavajući, cenim napore, ali apelovala bih da ako hoćete sa autoritetom da od poslanika opozicije zahtevate da se drže teme, morate prvo da to sprovedete među poslanicima vladajuće većine. Kada kod njih to postignete, onda će to imati odjeka i među opozicionim poslanicima. Ja vas molim sledeći put da ih prekinete, kao što ste prekidali i neke poslanike opozicije. Morate više njih da prekidate nego poslanike opozicije. Samo tako možete sa autoritetom očekivati od opozicionih poslanika da se drže istog pravila. Hvala.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje?
Ne mora ako počnete to da sprovodite.
Hvala koleginice Stamenković. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Kao prvo, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o programskim komisijama. Nadam se da ćemo izbeći ponašanje u buduće u javnim upravama kao što je jedna javna uprava u Palanku, pivskog tipa, koja je sve te javne uprave smestila u Fudbalski klub „Jasenica“, obrazovala javne ustanove tako što zaposli 30 ljudi u prostoriji koja ima dve stolice. Verujem da će programske komisije to izbeći, kao što će i izbeći ponašanje raznih komisija tipa – hidrogradnja, to je čuvena komunistička porodica sa svojim prijateljima, sa mojim poznanikom Velimirom Ilićem, da ćemo izbeći da potomci porodice koja se školovala negde u Kumrovcu kao poslednja generacija da nam ovde drže predavanje o partokratiji. Nadam se će te programske komisije izbeći takvu vrstu ponašanja. Hvala.
Hvala kolega Rističeviću. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sanda Rašković Ivić, dr Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. su zajedno podneli narodni poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. U članu 9. stav 2. postavlja se suštinsko pitanje – ko to može biti u sastavu stalne programske komisije i pod kojim uslovima? Da li je to predlog koji predlažete vi, tj. predlaže Vlada, da su to ljudi, pročitaću, u stavu 3. – „sa značajnim i priznatim iskustvom pretežno iz reda javne uprave“? Možete li samo da mi odgovorite – šta to znači „značajno iskustvo“ i od koga „priznato iskustvo“? Tako da mi predlažemo da se ove reči zamene rečima – „ako imaju najmanje devet godina radnog iskustva u oblasti relevantnoj za rad javne uprave“, jer možemo dobiti nekog Gašića na čelu ovoga, ne daj bože. Ono što je poražavajuće za sve građane Srbije, koji nemaju svom detetu da obezbede novac za školu, koji nemaju svom detetu da obezbede knjige za školu, to je činjenica da se za rekonstrukciju kancelarija izdvaja 186 miliona dinara, za opremanje prostorija za kancelariju za javnu upravu, 100 miliona dinara na opremanje kancelarija bivšeg predsednika Tomislava Nikolića i 50 miliona dinara, koliko smo čuli da je ekspert iz bezbednosti Bratislav Gašić potrošio za opremanje svojih kancelarija u BIA. Šta možete sa 250 miliona da uradite u javnoj upravi? Možete …
Kolega Milojičiću, ja se izvinjavam. Ovo stvarno što govorite nema nikakve veze, ovaj drugi deo sa amandmanom i sa programskim savetom i …. (Radoslav Milojičić: Jel mogu da nastavim?) Samo nemojte vređati ljude. Izvolite.
Možete li da mi odgovorite koga sam uvredio?
Samo izvolite. Ide vam vreme. Hvala.
Imam i vreme poslaničke grupe, tako da, kada nemate nijedan argument, kada ne znate kako da se suočite sa činjenicama, kada se pomene neko ko je nedodirljiv u SNS, vi poslanicima DS oduzmete reč. Jasno sam govorio o amandmanu i izneo sam primer da vladajuća garnitura, sa SNS na čelu, za opremanje prostorija troši 186.000.000 dinara i ne vidim šta je u tome sporno, sem što vama, opet, gospoda iz SNS, dvojac bez kormilara, Orlić i Martinović dobacuju. Hvala.
Povreda Poslovnika, dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine Marinkoviću. Ukazujem na povredu člana 27. Ja vas molim, gospodine Marinkoviću, da ovu sednicu vodite u skladu sa Poslovnikom, da se starate o primeni Poslovnika i da ne dozvolite da, kad god neko sa suprotne strane dobije reč po amandmanu priča šta mu padne na pamet. Mi smo to danas, evo ja sam, kao predsednik poslaničke grupe, danas evo u 14.30 se prvi put javio za reč, naslušao se svega i svačega, što blage veze nema sa dnevnim redom. U njihovo vreme, kada su oni vladali, to ne da nije moglo, nego smo dobijali opomene posle tri sekunde nakon što nam se uključi ova crvena boja da nam je uključen mikrofon. Naravno, ne tražim da vi to radite, ali dajte, molim vas, da prestanemo da govorimo o nečemu što nema nikakve veze sa dnevnim redom. U suprotnom, ja ću vam čitati ceo dan danas i nećete moći da me sprečite presudu koja je doneta povodom Dragana Šutanovca, od strane Prvog osnovnog suda u Beogradu i tražiću da mi relevantni državni organi, iz obrazloženja ove presude, navedu kako je moguće da neko ko je ministar odbrane stekne ovoliku imovinu koja je navedena u obrazloženju presude Prvog osnovnog suda u Beogradu? Ti isti koji nam drže predavanja o moralu, o poštenju, o tome da ne treba vršiti dve funkcije istovremeno itd. Dakle, ili ćete vi ovu sednicu da uvedete u dnevni red, jer tema ove sednice nije SNS ili ćemo čitati presudu od početka do kraja, a oni su je sakrili, nisu hteli da je objave, objavili su samo dispozitiv, obrazloženje su sakrili od građana Srbije, da se ne bi videlo kolika je imovina Dragana Šutanovca, koji je navodno preko svojih poslanika toliko zabrinut za gladnu decu, za decu koja nemaju za kifle itd.
Hvala. Po Poslovniku, Radoslav Milojičić. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, građani Srbije jasno vide šta se ovde dešava i nadam se da ćete biti objektivni, da ćete i meni dozvoliti da govorim o povredi Poslovnika. Inače, reklamiram član 108. da se o redu na sednici stara predsednik Narodne skupštine ili njegov zamenik, tj. vi i da ćete mi dozvoliti da govorim o povredi Poslovnika, kao što ste to dozvolili mom prethodniku, tj. šefu poslaničke grupe SNS, koji je govorio o svemu, iznosio najveće neistine, tako da vas molim da budete parlamentarni i da mi dozvolite. Ja ne želim da vam pretim, kao što vam je pretio gospodin Martinović, da nećete moći da ga ućutkate. Ne znam ko je gospodin Martinović, pa da tako govori sa predsedavajućim, ovde postoji jasan zakonski pokazatelj po čemu i po kojim osnovama se radi, a to je po Poslovniku, tako da vas molim da reagujete na to što je izgovorio prethodnik. Ja onda želim da tražim da vidimo ko je kupio stan, kako je gospodin Vulin kup kupio stan? [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Milojičiću… (Radoslav Milojičić: Zašto ste mi isključili mikrofon?) Zato što… Prvo nemojte da dobacujete. (Radoslav Milojičić: Kako je govorio prethodni govornik?) Prethodni govornik je i te kako govorio po Poslovniku i ukazao meni na povredu Poslovnika. Samo ću vas podsetiti da vi kada je u pitanju amandman da apsolutno niste govorili o amandmanu. Tako da ću morati da vam oduzmem od vremena poslaničke grupe, ukoliko budete zloupotrebljavali. Znači, nastavićemo sednicu u skladu sa Poslovnikom i molim vas sve da govorimo o ovoj temi. Molim vas da ne vređamo jedni druge i da nastavimo normalno da radimo i da ne dobacujemo. Eto, za početak, ako je to moguće. Evo daćemo priliku Branki Stamenković da ukaže na povredu Poslovnika. Izvolite.
Hvala. Povreda Poslovnika član 103. st. 7. i 8. zloupotreba javljanja po Poslovniku. Poslanik Martinović se javio po Poslovniku i do jedan minut i 21 sekunde stvarno je pričao o povredi Poslovnika. Međutim, onda je krenuo u nešto što veze nema sa povredom Poslovnika i pošto ga vi niste tu zaustavili, a trebalo je da ga zaustavite, stvarno ne znam zašto ga niste zaustavili, jer ste nakon toga zaustavili poslanika opozicije koji je pokušao da uradi isto? Vraćamo se na ono što sam rekla malopre kad sam se javljala po povredi Poslovnika. Ako očekujete od opozicije, ovo se ne odnosi samo na vas, nego na sve predsedavajuće, koji, pošto se povremeno smenjujete, ako očekujete od poslanika opozicije da ne zloupotrebljavaju povredu Poslovnika, morate pre svega to da zaustavite kod poslanika vladajuće većine. Molim vas da shodno članu 103. oduzmete poslaničkoj grupi SNS dva minuta zbog zloupotrebe javljanja po Poslovniku, koju je načinio poslanik Martinović. Ponavljam, do jednog minuta i 21 sekunde pričao je o povredi Poslovnika, nakon toga zloupotrebio je tu povredu. Vi ste povredili Poslovnik što ga niste zaustavili u tome. Hvala.
Hvala koleginice Stamenković. Samo ću vas podsetiti, naravno, dužan sam da vam dam i obrazloženje, da niste reagovali kada su u sklopu diskusije o amandmanu pominjani bivši predsednik Tomislav Nikolić, Bratislav Gašić, neki novac, potpuno nije bilo veze sa amandmanom…
Ali, vi treba da reagujete.
Ja sam to pustio i vi niste… Nemojte molim vas. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo, narodni poslanici, kao što je dobro rekao moj uvaženi kolega Vladimir Orlić, gospoda koja nam ceo dan dobacuju i drže predavanja o moralu, o poštenju, o tome kako se oni brinu za decu koja su siromašna, oni su to trebali da rade onda kada su vršili vlast u Srbiji. A šta su radili kada su vršili vlast u Srbiji, piše u obrazloženju presude Prvog osnovnog suda u Beogradu. Uvidom u izveštaj o imovini i prihodima, od 8. avgusta 2012. godine, koji je zaveden pod brojem 4600765/10 sud je utvrdio da je Dragan Šutanovac izvršio redovno prijavljivanje imovine prilikom prestanka javne funkcije, te da iz istog proizilazi da Dragan Šutanovac, pazite sada ovo, saberite cifre i proverite da li se iz ovih cifara može steći imovina koja je navedena u obrazloženju presude Prvog osnovnog suda. Dakle, da kao narodni poslanik, Dragan Šutanovac ostvario je prihod od 105 hiljada dinara, a koju funkciju obavlja od 28. jula 2012. godine. Pazite ovo, da je kao ministar Vlade Republike Srbije, ostvario prihod od 103 hiljade dinara, a koju funkciju je obavljao od 7. jula 2008. godine, do 27. jula 2012. godine. Te, da je kao član Upravnog odbora Direktorata civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije ostvarivao prihod od 671.835 dinara. Toliko o tome da ne možete da vršite dve funkcije. Znači, čovek je bio i ministar odbrane i član UO Direktorata civilnog vazduhoplovstva. Danas nam ceo dan drže ljudi predavanja o tome koliko treba da broji članova programski savet. Dakle, ostvarivao je prihod od 671.835 dinara od 7. jula 2008. godine, do 27. jula 2012. godine. Kažu dajte nam presude, sudovi treba da rade svoj posao. Kada sud obavi svoj posao, onda ne sme čovek da pročita šta piše u presudi. Presude se gospodo donose u ime naroda. Svaka presuda koju donese bilo koji sud u Republici Srbiji, pogledajte šta piše – u ime naroda. Što narod ne sme da zna šta poseduje Dragan Šutanovac.? Šta je tu sporno? Jel se presuda donosi u ime naroda? Donosi se. Narode sada ćeš da vidiš.
Samo molim vas, vratite se na amandman.
Sada ćeš narode da čuješ i da vidiš kako je moguće da kada si ministar i narodni poslanik, a imaš platu tu negde stotinak hiljada dinara, stekneš imovinu koja, sada ću da vam kažem kolika, čitaću samo deo koji se odnosi na Dragana Šutanovca, njegova supruga sa ovim nema nikakve veze, a i tast nema nikakve veze, mada mu je kaže nešto dao, ostavio, poklonio, ali neću njega da spominjem. Dakle, da Dragan Šutanovac na računu kod Komercijalne banke, na dan 8. jul 2012. godine poseduje 177.168 dinara. Na računu kod Komercijalne banke, na dan 8. jula 2012. godine 5.654 eura. Na računu kod Komercijalne banke, na dan 8. jula 2012. godine, 6.122 američka dolara. Na računu, pazite, ima čovek u istoj banci mnogo računa kao što možete da primetite, na računu kod Komercijalne banke na dan 8. jul 2012. godine, 56.000 eura. Da supruga poseduje na računu kod Hipo Alpe Adrija banke 90.000 eura, da Dragan Šutanovac ima oročeni štedni ulog kod banke Inteze u iznosu od 260.856 eura, a da Marija Šutanovac u gotovini, na računu kod banke Inteza, poseduje 175.000 eura. E, sada, vi koji brinete za kifle, za decu koja ne mogu sebi da kupe užinu, hajde vi sada meni lepo objasnite, kako je moguće da taj isti čovek po presudi suda kaže – dalje je utvrđeno da isti poseduje umetničke slike, neke su verovatno odavde iz Narodne skupštine od 5. oktobra, onda poseduje nakit, satove, oružje, itd. Sada, dolazimo do onog famoznog, sećate se, pričali su – ma šta ovi naprednjaci tu lažu, petljaju oko stana na Vračaru, oko zgrade, to ništa nije tačno. E, sada da vidite šta kaže sud na tu temu. Evo, ima dosta da se čita, hvala bogu vremena imamo, ne žurimo, narod treba da zna kako se zida u Srbiji. Kaže – sud je utvrdio da su Šutanovac Dragan i Šutanovac supruga ovlastili Petrić Dragana da u njihovo ime i za njihov račun preduzima sve radnje i vodi sve postupke povodom izgradnje novog objekta na kat. Parceli 1846/2, kat. Opština Vračar, odnosno da između ostalog podnesu zahtev za izdavanje odobrenja ili izmene odobrenja za izgradnju preuzme rešenje i odrekne se prava na žalbu na isto, podnese zahtev za izdavanje potvrde o prijavi početka izvođenja radova i preuzme isto, da naruči i izgradi glavni projekat, da izradi objekat po navedenoj dokumentaciji i u okviru toga zaključuje ugovore i anekse ugovora sa izvođačima i podizvođačima radova. Prati izvršenje i obaveze po njima i vrši plaćanja, podnese zahtev za vršenje tehničkog prijema novoizgrađenog objekta, zahtev za izdavanje upotrebne dozvole, preuzme rešenje i odrekne se prava žalbe na isto, itd, itd, sve to pred Sekretarijatom za urbanizam i građevinske poslove, Službom za katastar nepokretnosti, poreskom upravom, Direkcijom za građevinsko zemljište, javnokomunalnim preduzećima i drugim organima, a sve u cilju izgradnje novog objekta. To je ono što smo mi slagali, obmanjivali javnost, pričali da nije tačno, jadan Dragan Šutanovac, napada ga i mrzi SNS. Na kat. Parceli 1846/2 kat. Opština Vračar, Ulica Skerlićeva br. 20 Beograd, takođe je utvrđeno da je imenovani ovlašćen da u ime Dragana Šutanovca preuzima obaveze i određuje uslove, uključujući određivanje idealnog dela za kupovinu i iznos kupoprodajne cene, te shodno pozitivnim propisima zaključi i sudski overi ugovor i aneks ugovora u kupoprodaji, u svojstvu kupca. Dakle, u svojstvu kupca i to sve za kupovinu idealnog stana 3, desno od ulaza, posebnog dela objekta, broj 1-2, po strukturi dvosobnog, površine 63m2, u prizemlju porodične i stambene zgrade, dakle, porodične i stambene zgrade, u Ulici Skerlićeva broj 20. Koji objekat se nalazi na kat. Parceli 1846/2 kat. Opština Vračar, a sve upisano u list nepokretnosti 3507 kat. Opština Vračar. Navedeni ugovor potpisan je od strane vlastodavca, Šutanovac Dragana. Ima jedna pozitivna stvar, gospodine Marinkoviću. Sud kaže, tako je makar bilo na dan izricanja presude, ne znam da li se u međuvremenu nešto promenilo, kaže – uvidom u izveštaj iz kaznene evidencije, za okrivljenog Dragana Šutanovca, sud je utvrdio da isti nije osuđivan. To je jedina dobra i pozitivna stvar iz cele ove presude. Ono što nije do kraja jasno, to je da, sada ću naći, samo polako. Jesi li Marijane ti sabrao ove kvadrate, jesi li sabrao ove cifre? (Marijan Rističević: Jesam cifre, ali kvadrata još fali.) Fali kvadrata, sada ćemo da ih nađemo. Velika je presuda, ima skoro 30 stranica.
Vratite se na amandman, molim vas. (Radoslav Milojičić: Marinkoviću, da li imaš gram morala?)
Evo, vraćam se, našao sam. (Radoslav Milojičić: Devet minuta ne priča o amandmanu. Devet minuta čovek reč nije rekao o amandmanu. Kako vas nije sramota.) Marijane, našao sam kvadrate. Na stranici 22 presude, evo ih kvadrati. Uvidom u izveštaj o imovini i prihodima od 31. januara 2012. godine, koji je zaveden pod brojem 46-00765/1, sud je utvrdio da je Dragan Šutanovac izvršio … (Radoslav Milojičić: Devet minuta ne priča o amandmanu. Na šta ovo liči?) Taman sam našao kvadrate, Marijane beleži. Tada je konstatovano da poseduje na ime kupovine …
Molim vas da ne dobacujete.
… dvosoban stan površine, Marijane piši, 48 kvadrata u Ulici bulevar Despota Stefana u Beogradu. (Radoslav Milojičić: Kako te nije sramota.) Da Dragan Šutanovac poseduje u Beogradu kuću, površine 157,5 m2, i prijavio je inače stan.
Gospodine Milojičiću, izričem vam opomenu.
Pazite te gramzivosti, pazite te bahatosti, pored sve ove imovine …, dakle pored sve ove imovine, objašnjavam narodu u čije ime je doneta ova presuda. Zašto imamo probleme koje danas imamo.
Molim vas, završite to po amandmanu. Hvala.
Sada na sve to, na sve te kuće, Marijane, stanove porodične, stambene, itd, gospodin Dragan Šutanovac je tražio od države stan za službene potrebe i dobio ga na adresi Jevrema Grujića br. 14, površine, pazite, 180 m2, kao i službeno vozilo. (Radoslav Milojičić: Na šta ovo liči, gospodine Marinkoviću?) Jel znate vi, jel znaš ti Srbo, pošto sam tebe zadužio u okviru poslaničke grupe, koliko kifli može da se kupi za ovolike stanove, satove, umetničke slike, njive, kuće, itd? Mnogo.
Povreda Poslovnika, Goran Ćirić.
Povredili ste Poslovnik član 106, 107, članovi koji kažu da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres i da ne može da koristi uvredljive izraze, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Deset ili 11 minuta isključivo o tome, o privatnom životu drugih lica i ni reči o temi, o amandmanu. Vi ste ga tolerisali i jasno je i vama, i svima nama u Skupštini da ste prekršili Poslovnik. Mislim da biste mogli da napravite taj iskorak u istoriji parlamentarizma i da priznate da ste prekršili taj Poslovnik, znate i vi sami. Zahvaljujem, kolegi poslaniku da je pročitao oslobađajuću presudu za Dragana Šutanovca. Pet godina torture, na njega lično, na njegovu porodicu, koja se i danas spominje kroz čitanje ove presude, laži, klevetanje i svega onoga što je čitava porodica mogla da preživi, je nešto što naravno nije niti etički, niti treba da bude manir ove Skupštine svakog od nas pojedinačno, ni sa ove strane, ni sa vaše strane. To je nešto što mi slušamo, evo već pet ili šest godina od 2012. godine na ovamo. Deset puta smo danas čuli i pominjanje Dragana Đilasa, tajkuna, koji je bio meta svih vas, a i tabloida i medija u vreme dok je bio predsednik Demokratske stranke. Onog trenutka kada više nije predsednik Demokratske stranke i kada se neće kandidovati, onda više nije meta i postao je vrlo poštovan član ovog društva. Sada to radite i Draganu Šutanovcu, očigledno. Ja vas pozivam na to da priznate i da vratite integritet i dignitet ovom Domu, time što ćete priznati da ste prekršili Poslovnik, očigledno je za sve nas.
Hvala, gospodine Ćiriću. Hvala na sugestiji i na ukazivanju na povredu Poslovnika. Ovakva rasprava je bukvalno od jutros, i gospodin Milićević i ja smo pokušavali na sve načine da je vratimo u neki normalan tok i u raspravu o temi, tako da ću sad to u svakom slučaju morati da uradim. (Radoslav Milojičić: Po amandmanu!) Da li želite da se Narodna skupština izjasni? (Goran Ćirić: Da.) Želite. Idemo dalje, neću dozvoliti više ovakve rasprave i svađe. (Radoslav Milojičić: Po amandmanu!) (Nenad Božić: Po Poslovniku!) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. (Nenad Božić: Po Poslovniku!!!) Kolega Božiću, izričem vam opomenu. (Nenad Božić: Zašto mi niste dali reč po Poslovniku?) Ko se javlja na član 9? (Nenad Božić: Deset minuta slušamo gluposti ovde, a meni ne date reč po Poslovniku!) Kolega Božiću, druga opomena. (Nenad Božić: Zašto mi niste dali reč? Sram te bilo!) Kolega Božiću, treća opomena. (Nenad Božić: Sram te bilo!) Ko se javlja po amandmanu? (Nenad Božić: Javljam se po Poslovniku! Sram te bilo! Sram te bilo!) Kolega Božiću, oduzimam vam reč na sednici. (Nenad Božić: Sram te bilo!) Ja vas molim da se malo smirite, da ne budete nervozni, kako ne bi kazna bila drastičnija. Jako ste ljubazni i jako ste kulturni. Hvala na tome. Ko se javlja po ovom amandmanu? Dakle, po članu 27. predsedavajući rukovodi sednicom. Ko se javlja po amandmanu broj devet? Aleksandra Jerkov? Izvolite, koleginice Jerkov, idemo dalje.
Jedno deset puta ste izbrisali listu govornika iz nepoznatih razloga, verovatno da kolegama koje imaju prednost ne biste dali reč.
Na amandmanu smo, izvolite.
Znam da smo na amandmanu, očigledno jedina. Samo da pitam, jel prošao deo sednice kad se čitaju presude, ili mi možemo tako poneku presudu da čitamo, zato što mi imamo, recimo, ne znam da li znate, koleginica Gojković, naša predsednica, postoji pravosnažna presuda protiv nje Vrhovnog kasacionog suda iz 2013. godine, koja konstatuje da je bez vidljivog interesa preuzela obavezu da u celosti izmesti međunarodni saobraćaj … [[Isključen mikrofon]]
Koleginice Jerkov, ja sam rekao da neću dozvoliti apsolutno više ovakve rasprave. Znači, ako želite nastavite, ljubazno vas molim, ako možemo džentlmenski da se dogovorimo, a ako ne možemo, idemo dalje na amandmane. Uopšte neću obraćati pažnju. Izvolite, prijavite se ponovo.
Izvinjavam se što se smejem, slatko sam se nasmejala. Verovatno nećete više apsolutno, dok se ne javi Martinović, pa ćete onda opet. Dakle, radi se o članu 9, gde se stavom 3. propisuje sastav Programskog saveta i tu ima jedna nejasna odredba kojoj je ova Vlada veoma sklona, a to smo videli kada smo imali Zakon o obrazovanju, gde se kaže da se imenuju stručnjaci iz relevantne tematske oblasti i predstavnici, odnosno zaposleni u Nacionalnoj akademiji sa značajnim privatnim iskustvom, pretežno iz reda javne uprave. Dakle, čak ne i sa iskustvom iz oblasti javne uprave, tako da, recimo, spremačica koja je zaposlena u Nacionalnoj akademiji, prema ovome ovako kako ovde stoji, može sutra da bude izabrana u Programski savet Nacionalne akademije. Ne znam zbog čega vi ne želite da prihvatite da postavimo minimum minimuma uslova u vidu školske spreme, radnog iskustva, bilo čega što osobe da bi bile imenovane u Programski savet moraju da ispune. Govorite da je ovo zakon kojim će se omogućiti da oni koji su najbolji napreduju, da se uspostavi nekakva meritorkatija u državnoj upravi, pa da se prema zaslugama napreduje, a istovremeno ostavljate ovde prostor da oni koji vode Akademiju biraju kako god im padne na pamet ko će biti u Programskom savetu, da za to dobijaju naknade i da još odlučuju o drugima. Mi predlažemo, neuspešno, zato što nam je to bio pokušaj kad smo imali Zakon o visokom obrazovanju, Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, da se uvede minimum nekih kriterijuma školske spreme, oblasti u kojima moraju imati iskustva, godine iskustva, šta god, ali vama očigledno ne odgovara da bilo kakvi kriterijumi postoje zato što je namera očigledna da jedini kriterijum bude to da li je neko pripadnik stranke na vlasti i da li ima odgovarajuću stranačku knjižicu. Ovaj član podriva ono što vi kažete da je suština ovog zakona. Ako tvrdite da je suprotno, prihvatite amandman da se uvede makar neki uslov u vidu stručne spreme za te ljude, jer ovo ovako kako stoji znači isključivo da će se birati stranački kadrovi, a ne oni koji su stručni, koji su najbolji i koji znaju da rade svoj posao.
Hvala najlepše, koleginice Jerkov. Reč ima Radoslav Milojičić, po amandmanu. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Isto po amandmanu na član 9, kao što je o tom amandmanu govorio gospodin Martinović, što su građani Srbije mogli da vide, što nije njegova bruka i sramota, nego vaša. Ako mi oduzmete reč, to znači da čak ni u Skupštini ne smete da čujete činjenice i argumente, već ispričate nešto i onda svim poslanicima pogasite reč, kako građani Srbije ne bi čuli i videli. Jedino što je istinito gospodin Martinović rekao ikad u životu, vezano naravno… [[Isključen mikrofon]]
Hvala, kolega Milojičiću. (Radoslav Milojičić: Kako možete da mi oduzmete reč? ) Amandman kojim se posle člana 9. dodaje nazivi i novi član 9a zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) (Marinika Tepić: Poslovnik!) (Radoslav Milojičić: Poslovnik!) Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta, Marina Ristić i Momčilo Mandić, zajedno Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Da li neko želi reč? (Radoslav Milojičić: Poslovnik!) (Marinika Tepić: Ja želim reč po Poslovniku!) Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Poodavno ste se, ministre, obraćali poslanicima koji su podnosili amandmane i obratili ste se opoziciji i govorili ste o populizmu itd. Ja bih samo volela, niste vi davno bili u ovim klupama, da kada se obraćate narodnim poslanicima i kada pominjete tu neku opoziciju koja to uglavnom nije, da izdvojite poslanike Srpske radikalne stranke. Mi nismo u toj priči. Mi smo podneli amandmane zato što imamo drugačiji koncept, drugačije viđenje uređenja državne uprave u odnosu na vas koji ste vlast i što imamo potpuno dijametralno drugačiji odnos prema ulasku Srbije u EU. Svi, osim nas u SRS, pod nekim uslovima ili na neki način žele Srbiju u EU, a mi ne želimo i zato ne želimo ni zakone koji vam na taj način nameću. Vi ste u ovom obrazloženju zbog čega ne prihvatate naš amandman, ministre, ovo je školski primer, obrada ovog našeg amandmana je školski primer da su vam ovo radili dobri službenici kojima ne trebaju nikakva dopunska predavanja, kojima ne treba nikakva nacionalna akademija, da im drže predavanja ovi ili oni. Dakle, lepo je neko uzeo, uporedio, rekao zbog čega ne prihvatate član 4, vezao ga za član 5, za član 10. itd, vrlo ozbiljan pristup, što inače nije slučaj kada su u pitanju odgovori Vlade Republike Srbije na amandmane koje podnosimo. Namerno sam ovo izdvojila da bih vam na vašem primeru pokazala da je ovo što radite apsolutno nepotrebno, da je to em dodatni trošak, em, što je još gore, uvodite na mala vrata u ministarstva, odnosno u državnu upravu, nevladine organizacije. Mada, imate ih vi već koliko hoćete po ministarstvima, to je već uobičajeno, imate i kojekakvih stranaca, tako da je najmanje onih koji bi zaista tu trebalo da rade. Ali, postoji jedan problem u nerazumevanju amandmana koje podnose narodni poslanici, i to od strane poslanika iz vlasti. Meni su bile interesantne dve koleginice koje su iščitale po svoja dva minuta i onda su onako samozadovoljno, gledam ih odavde, primali poruke, očigledno tetke i strine su bile zadovoljne nastupom, ali one zaista nisu razumele ništa. Nije, kako jedna reče, amandmani da se briše neki član, nije to nikakav kopi-pejst, ona ne zna šta se želi postići tim amandmanom. Žao mi je što ne zna, ali iako smo protiv ove nacionalne akademije, izgleda da bi zaista možda neki poslanici mogli ili barem da nauče od kolega koji nešto znaju ili da ne govore samo da bi govorili. Dakle, vrlo konkretno govorim o dva narodna poslanika, dve dame iz vladajuće koalicije. To što ona ne zna šta se želi postići ovakvim amandmanima, evo, ja ću da objasnim građanima Srbije, koji verujem znaju. Dakle, ako jedna poslanička grupa, u ovom slučaju SRS, smatra da u pravnom sistemu države Srbije ne treba da postoji neki zakon, onda nema drugog načina da kao poslanička grupa i kao narodni poslanici to objasnimo član po član, nego upravo da brišemo, da predložimo brisanje svakog člana. Dragoj koleginici bih da kažem, ako jedan zakon ima 19 članova i ako se predlaže brisanje svakog člana, onda se, devojko, želi postići da taj zakon ne postoji u pravnom sistemu. Ova druga kaže da naši amandmani ne doprinose boljitku zakona. Šta znači boljitak zakona? Trebalo bi da zakoni koje usvaja skupštinska većina doprinesu boljitku života u Srbiji, a boljitak zakona, zaista to je nešto što sam prvi put čula. Dakle, molim vas da kada govorite o amandmanima koje podnosi SRS da vodite računa da razgovarate sa ozbiljnim narodnim poslanicima. Niti se svađamo, niti vređamo, ali zaista morate da vodite računa ili da nam se na taj način ne obraćate ili da naučite kako da se obraćate. Vi, kolega predsedavajući, pošto ja takođe treba da pomažem predsedniku, budite malo fleksibilniji, ovo što ste malopre uradili ne ide vam na čast. Hvala.
Hvala. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče, odmah na početku da vam kažem, vama lično, gospodine Marinkoviću, da je moje pravo, ali da prenesete jednoj koleginici narodnoj poslanici, kao narodnog poslanika koji predlaže amandman, da je moje pravo obrazloženja amandmana da li ću ga obrazlagati i da li ću ga povući, ali da sam dužan dati obrazloženje. U tom smislu, neću obrazlagati ovaj amandman i ustupam koleginici iz poslaničke grupe „nikad im dosta nije bilo“ vreme da nauči Poslovnik, kako se ne bi dešavalo da upozorava narodne poslanike na Poslovnik i da ne bi ispadala smešna.
Hvala, kolega Atlagiću. To je njeno pravo, ima pravo da ukaže. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, član 10. govori o Centralnoj evidenciji. Dakle, Centralna evidencija koja se vodi, a kolega Martinović je pogrešio, kaže da ima galeriju od 160 kvadrata, toliko iznosi odbojkaško igralište, to je ono što ste vi zaboravili. Sledeće, druga centralna evidencija o javnoj upravi kaže sledeće – da je poštar iz bivšeg režima za tri meseca kupio stan od 200 kvadratnih metara u centru Beograda. Hvala.
Hvala vama. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Član 10. govori o Centralnoj evidenciji i mi našim amandmanom smatramo da stavovi 2. i 3. treba da se brišu. Izražavamo duboku sumnju da bi Centralna evidencija mogla da bude zloupotrebljena, da se ulazi u ozbiljan rizik od kršenja Ustava koji garantuje zaštitu podataka o ličnosti, ali sve i da je dobra namera zakonopisca bila, mi imamo opravdanu sumnju da će svi podaci o zaposlenima koji budu polaznici ovog nečega što treba da se zove Nacionalna akademija za javnu upravu, da će podaci o njima biti zloupotrebljeni. Zašto to kažem? Zato što upravo dok traje rasprava imala sam niz poziva mojih sugrađana i iz Pančeva i iz Novog Sada, naročito iz južnog Banata, koji su nam skrenuli pažnju da zapravo ide najviše na ruku političkim komesarima SNS koji, zaduženi svako za svoj region, zloupotrebljavaju javne podatke kako bi zaposlenima u opštinama i gradovima pretili, ucenjivali ih, prinuđivali da rade za SNS i u tom smislu postoji ozbiljan rizik da će se to sada kroz zakon legitimisati da postane i praktično zakonom dozvoljeno. Dobila sam ime izvesnog čoveka koji se zove Branko Malović, koji je, kažu ljudi, neki koordinator SNS za Pančevo i za ceo južni Banat, koji upravo zloupotrebljava podatke o ličnosti o zaposlenima u gradskoj upravi Pančeva i svim ostalim opštinama i gradovima, kako bi vršio politički pritisak na zaposlene koji nisu članovi SNS da to postanu, ukoliko žele da ostanu zaposleni u organima državne uprave. Stoga smatramo da ovako propisani stavovi o Centralnoj evidenciji će biti zloupotrebljeni, sve i ako možda postoji dobra namera kolege Ružića, ali njegov imenjak Malović sigurno nema tu nameru. Molim da ovaj amandman uzmete u obzir. Imate pravo i mogućnost na licu mesta da ga prihvatite i verujem da ćete to i učiniti. Hvala.
Hvala, koleginice Tepić. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici: zajedno Branka Stamenković i Tatjana Macura i zajedno Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Ovim amandmanom u još jednom članu tražila sam da se potpuno izbaci bilo kakvo pominjanje kouča i koučinga, već sam obrazložila zašto, ne bih se ponavljala. Ono što bih ponovila jesu pitanja za predlagača zakona, tj. za ministra. Da vas podsetim, pitala sam, a nisam dobila odgovor – zašto smo, pod broj jedan, smatrali da je u redu da jednu alternativnu metodu popularne psihologije stavimo kao deo Nacionalne akademije koja se plaća iz budžeta Republike Srbije? Znači, zašto je to imalo prioritet u odnosu na neke zvanično priznate tehnike i stručnjake koji se mnogo duže obučavaju na zvaničnim univerzitetima, a čiji posao ima isti cilj kao što je to i posao kouča, ili kočijaša? Drugo pitanje je – ako smo već iz nekog razloga to uradili, pretpostavljam da postoji neki razlog inače to ne bi bilo predloženo, zašto smo onda izdvojili jednu jedinu alternativnu metodu popularne psihologije u odnosu na more drugih mogućih alternativnih pristupa koji mogu da pomognu u tom slučaju? Stvarno bih molila predlagača da da pojašnjenje u odnosu na ove dve stvari, zato što ako ostanemo bez objašnjenja ostaje i sumnja za koju, stvarno bih volela da je neosnovana, ali priznajem da je imam sve dok ne dobijem neko objašnjenje i neki razloga. Znači, ovako kako je to urađeno, ne može se izbeći sumnja, da se ovim možda nekome privilegovano namešta neki posao unapred. Hvala unapred na pojašnjenju.
Hvala, koleginice Stamenković. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite, kolega Nikolić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Marinkoviću, kao i u životu i u Skupštini, anarhija nikad nije dala dobre rezultate i to nikada nije dobar posao. Mi imamo pune registratore neispunjenih obećanja, da to više u fascikle ne može da stane, i zamislite sada da mi počnemo da čitamo laži ove Vlade, rokove koje su dali, probili, o boljem životu. Da, to bi postala anarhija. To je ono što ste dopustili prethodnom, odnosno pre nekoliko govornika. Ono što hoću da kažem o amandmanu, da amandman jeste jezičkog karaktera i srpski jezik, kao i drugi jezici su podložni promenama i postoje neki anglicizmi, koji su se već odomaćili u srpskom jeziku na način da su čak postali deo javnih dokumenata, državnih dokumenata. Međutim, reč koučer, koučin, kouč nije ta reč. Mi imamo solidnu srpsku reč za to a to je reč trener i mi ovim amandmanom predlažemo da se prosto koučeri zamene trenerima, da se koučin zameni treninzima i da je to adekvatnije i svrsishodnije za ovaj zakon. Hvala najlepše.
Hvala, gospodine Nikoliću. Na član 11. amandmane i istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Zoran Krasić, Momčilo Mandić i Sreto Perić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, krenuli smo – predmet, pojam, status, saradnja, delokrug, ko su organi po ovom zakonu i onda na kraju došli do para. Član 11. govori o sredstvima koja je potrebno obezbediti da bi se finansirala Nacionalna akademija. Tu postoji jedna vrlo ozbiljna navlakuša za vas od strane EU. Da li se neko seća kada je Marko Blagojević bio direktor ili već nešto slično u CESID-u i učio građane Srbije da je dva plus dva jednako četiri, a sada je isti taj Marko Blagojević, direktor Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima. Tako će otprilike i sad biti nešto sredstava dodeljeno Republici Srbiji, odnosno državi Srbiji da može da finansira aktivna lica u Nacionalnoj agenciji za javnu upravu, a onda će posle građani Srbije, kako uvaženi kolega Zoran Krasić reče, u početku će te troškove zaposlenih u kancelariji, odnosno u agenciji, da snose građani EU, a kasnije će građani Srbije koji neće biti u EU, svakako da snose, jer to je obaveza budžeta Republike Srbije, budžeta autonomne pokrajine i naravno budžeta jedinica lokalne samouprave kao i organa i organizacija koji budu hteli i želeli usluge od te agencije. Znate vi šta lokalne samouprave ne mogu da isfinansiraju i onda imamo ogromnu razliku između građana koji žive u jednom delu Srbije i u drugom, a vi zahtevate od građana Srbije da finansiraju i zaposlene u agenciji za reformu javne uprave. Mi imamo potpuno drugačiji koncept kada je u pitanju javna uprava. Dakle, slažemo se da ne funkcioniše dobro, što ne znače da ne postoje zaposleni u javnoj upravi koji odlično, vrhunski, profesionalno i vrlo odgovorno obavljaju svoj posao. Ali ima veliki broj i onih koji to ne rade na takav način. Naš koncept se sastoji u tome da moramo da krenemo od stroge kontrole u obrazovnom sistemu. Nema kupljenih diploma, nego samo oni koji svojim radom, znanjem, marljivim učenjem, budu se kvalifikovali da mogu da se zaposle na taj način. Zapošljavanje putem, isključivo putem javnog konkursa i onda će se izbeći to nameštanje, izbeći ta partokratija, koju vi branite da nema, ovi kažu da ima, a verovatno ima. Šta treba dalje kontrolisati? Kontrolisati i zaposlene u sistemu državne uprave. Ako mogu policajci, ovo nemojte shvatiti pogrešno, policajci kada pada kiša, kada je mrak, da kontrolišu da li se vozi brzo ili se vozi u skladu sa ograničenjem, pa onda valjda ima dovoljno inspektora, odnosno država Srbija može da obezbedi nadležne ljude koji će da kontrolišu zaposlene u državnoj upravi i da one koji ne odgovaraju mestu na kojem se nalaze, ni stručno ni moralno, ni na bilo koji drugi način ne rade više tamo gde bi trebalo da rade. Doživotno učenje svakako, to se podrazumeva. Danas se i na poslovima sa vrlo niskim stepenom, koji zahtevaju vrlo nizak stepen intelektualnih sposobnosti, čovek mora stalno da usavršava, da radi na tome, pogotovo u javnoj upravi. To je neminovno, obavezno. Adekvatne plate zaposlenima u državnoj upravi, bez toga nema rešenja ovog problema. Nedavno, čini mi se da je u okolini Požarevca, kada su dva mlada čoveka razgovarala, ovaj kaže onom drugom – e, pa i ti si dobio posao u lokalnoj samoupravi, a ovaj njemu kaže – jesam dobio posao, ali sam morao da donesem sto i stolicu. Gospodine Ružiću, nije to bilo u vašem mandatu, to je bilo nešto ranije. Ovaj slučaj o kojem ja pričam, verovatno će sada tih i takvih slučajeva i mimo vašeg znanja, i ako imate volju da to sprečite, dešavaće se, to je sigurno i znamo da je tako.
Hvala, kolega Periću. Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dakle, još jedan amandman koji je srpski pokret Dveri podneo, koji je istovetan svim amandmanima na sve članove a glasi – briše se. Dakle, jedini način da ovaj zakon, koji je po nama, poguban, potpuno nestane, jeste da se svaki član obriše. Ali, ako je za neke prethodne članove imalo nedoumica, evo jednog člana koji govori o sredstvima za rad i gde ja mislim da je srpski pokret Dveri, apsolutno na zvaničnoj proklamovanoj politici vladajuće koalicije. Dakle, vi non stop pričate o štednji. Mi smo predložili da ovaj amandman, koji govori o planiranim sredstvima iz budžeta sa strogo određenih ekonomskih klasifikacija, jednostavno obrišemo, ukinemo da bi ta sredstva uštedeli i uputili ih na potrebnija mesta. Dakle, vi ste ovde tačno predvideli i pet miliona i sedamsto i šest miliona i šesto i 1,1 milion i četiri miliona i tri i po miliona, sa svake ekonomske klasifikacije, ali mi nije jasno ako smo sve to pričali u milionima zašto na jednom mestu navodimo da pored navedenog za uspostavljanje prostornih i drugih tehničkih kapaciteta za rad Nacionalne akademije u 2018. godini, potrebno je obezbediti dodatna sredstva u iznosu od milion i 500 hiljada eura. Zašto svuda nisu sredstva i u eurima i dinarima kao što su na ovom mestu? Zašto su samo ovde u eurima? Da li je to još jedno mesto gde se trebamo dodvoriti EU ili će ta sredstva neko da nam da. Svuda su sredstva isključivo u dinarima, a ovde su i u eurima i u dinarima. Evo, baš bih voleo da mi to objasni ministar, možda je to nešto što ja ne znam, jer posle toga kaže, ili sam ja pomislio, možda su tu u eurima, lakše je jedan i po milion nego 186 miliona dinara ali na drugom mestu 31 milion nije u eruima. Dakle, a zašto svaki član – briše se, pa objasnio sam. Znate, ne vredi beliti zid načinjen od blata, praviti rezbariju od drveta koje je trulo niti ovakav zakon da zaživi u sistemu. Hvala vam.
Hvala kolega Vesoviću. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici, prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, obzirom da su proteklih dana određeni narodni poslanici jedne minorne političke grupice u ovom visokom Domu Narodne skupštine, predsednici Narodne skupštine, Maji Gojković, iščupali mikrofon, ja odustajem od obrazloženja i ustupam vreme za njihovu edukaciju kako se više ne bi, u ovom visokom Domu, dešavali slični skandali. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijana Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član govori o tarifama. Sa pažnjom sam slušao kolegu iz poslaničke grupe za verska i porodična pitanja i razumeo sam da su osetljivi veoma na tarifu koja se izražava u evrima i dolarima. NJihovi poslanici, poslanica koja je isključena, je to primala u dolarima. Ovo je dokument opštine Inđija, kada je bila ovlašćeni predstavnik USAID. Koliko ja znam, to je organizacija omrznutih SAD, barem po diskusiji prethodnog kolege. Dakle, njihov poslanik je primao novac od USAID. Idemo dalje, imamo drugi. Gospodin koji voli opanke, iz iste grupe, i koji je samo paradni, po pitanju ovih tarifa iz ovog člana, predsedavajući nemojte me tako gledati, ove tarife treba da spreče ove druge tarife. On je po ugovoru o STAR projektu, sa Ministarstvom poljoprivrede koje je u tom trenutku vodi Dušan Petrović, dobio 62.000 evra, ne u dinarima nego u evrima. E tako to..,
Kolega Rističeviću, to stvarno nema nikakve veze sa ovom amandmanom.
Ne, pa kako nema. Član 11, ako ste pročitali, govori o tarifama.
Vratite se, molim vas, na amandman.
Ja govorim da ministarstvo i Nacionalna akademija, moraju da imaju takve tarife koje će sprečiti ove tarife da nam glava šećera ne putuje kroz Srbiju, da se ne javlja korupcija i da se ne javlja ovakva vrsta licemerja. Hvala.
Hvala. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, mr. Aleksandar Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran, Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
U članu 11. stav 1. tačka 2. briše se. To je Predlog našeg amandmana. Dakle, Predlogom zakona u članu 11. stav 1. tačka 2. je predviđeno da se sredstva iz Programa obuke i druge stručne poslove u vezi sa programima obuke obezbeđuju, pored budžeta Republike Srbije, i u budžetima AP jedinica lokalne samouprave. Dakle, ovim amandmanom smo, u stvari, predložili da pošto sve lokalne samouprave AP već kreiraju budžete i planiraju u svojim budžetima razmene u kojima planiraju i redovne obuke za svoje upošljene, da se oslobode i te nove obaveze finansiranja Nacionalnoj akademiji, jer mislimo da nije logično da dva razdela finansiraju iste potrebe. Govorićemo i o praktičnom delu. Mi smo, evo sada u oktobru mesecu, potrebno je za iduću godinu, dakle, isplanirati, ukoliko želimo da Nacionalna akademija krene sa radom, potrebno je instalirati i sve ljude u lokalnim samoupravama da finansiraju, da planiraju svoje budžete i za narednu godinu. Mislimo da nije to u ovom trenutku niti korektno, jer znamo u kakvom stanju su finansije najvećeg broja lokalnih samouprava, jer smo ovde donosili zakone u kojima smo stalno smanjivali transfere, stalno smanjivali njima pripadajuća sredstva, a stalno povećavali neke nadležnosti i njihove obaveze. Znamo u kakvim su stanjima i javni komunalni sistemi i na lokalnom nivou, ali i na centralnom i mislim da i ovaj trošak nije potreban najmanje lokalnim samoupravama. Sa druge strane, mi smo već govorili o tome da je potrebno da u Programskom savetu imamo veće učešće u odlučivanju, pre svega predstavnika lokalnih samouprava, predstavnika stalne konferencije gradova i opština i mislimo da je vrlo važno da, ukoliko već namećete, a već ste rekli da nećete prihvatiti ovaj amandman, date veće mogućnosti da oni utiču na način određivanja programa i onog što je njima, zaista, najpotrebnije, jer vrlo često imamo i to da se sprovode, rekao sam zakoni, primenjuju neki zakoni, kao što je Zakon o javnim nabavkama ili neki drugi zakoni koji se na različite načine primenjuju u različitim samoupravama. Zbog toga, pozivam ministra da prihvati ovaj naš amandman, oslobodi lokalne samouprave ovog nepotrebnog nameta i probamo da, upravo usmerimo tu energiju lokalnim samoupravama u usvajanju znanja, dobrih praksi i onoga što već postoji kroz višegodišnje iskustvo, pre svega ljudi koji rade u stalnoj konferenciji gradova i opština, a njima ni smo dali dovoljno prilike.
Hvala, kolega Ćiriću. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite.
Hvala. Zahvaljujem se gospodine Ćiriću. S obzirom da Savet za stručno usavršavanje u jedinicama lokalnih samouprava ima četiri člana iz stalne konferencije gradova i opština i četiri člana iz resornog ministarstva. Po toj logici, naravno, da je i moguće i poželjno, ukoliko se taj Savet tako opredeli da delegira jednog od članova koji će ući u ovaj Programski savet, tako da, nisu zanemareni, čak šta više učestvuju u tome već duži niz godina. Ovo će biti samo jedan model u kome će moći da pokažu i svoju reprezentativnost i svoje prisustvo ulaskom u Programski savet.
Hvala, ministre Ružiću. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandra Čabraja. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Iz svega što su moje kolege rekle, da ne kažem iz svega što pričamo već danima o ovom zakonu, uopšte o ovim zakonima, ali ja bih rekla da se to posebno odnosi na ovaj zakon o kojem trenutno govorimo. Vidi se da su oni sporni, zaista po više osnova, mnogo što šta je ovde sporno. Pošto se malo pre pričalo o tome, evo ja ću se nadovezati. Dakle, koliko je, pre svega, recimo sporno, ovo komercijalno poslovanje ovakve jedne institucije, nažalost, nema mnogo vremena da pričamo o tome, ali moja koleginica je pomenula u vezi sa prošlim članom, nepoštovanje Ustava itd, reklo bi se da je jedino o čemu ste vodili računa su bili vaši interesi, a sve ostalo je, nekako bilo u drugom planu. Međutim, vrlo je zanimljivo kakve su se sve greške ovde potkrale, i kakve su se sve formulacije ovde potkrale, evo, ja ću da vam pročitam ovde, kako ste naveli ovde u stavu 2. odnosno, tačka 2) u budžetu Republike Srbije, budžetu AP. Dakle, moram da se zapitam čitajući ovo, šta se ovde desilo, od kad mi to imamo samo jednu pokrajinu i da li bi možda Frojd mogao da objasni ovakvu vrstu greške, s obzirom da mislim da svi znamo i da po Ustavu, a ne znam samo ko je to čuo i video drugačije, ili saznao drugačije, ili nešto anticipirao, percipirao itd. ovde, da mi imamo dve pokrajine? Dakle, čak ni tako nešto se niste udostojili da napišete i da obuhvatite ovim članom, makar formalno da se kaže da Srbija ima dve pokrajine, a ne samo jednu AP koju niste ovde ni naveli, verovatno se to već sve zna i podrazumeva, samo mi još ne znamo, odnosno neko nas nije obavestio šta se tu desilo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marinika Tepić. Izvolite.
Dužna sam dodatno da skrenem pažnju autorima ovog teksta Predloga zakona, s obzirom da pričamo o poglavlju zakona koji se zove – Sredstva za rad Nacionalne akademije za javnu upravu, da i oni koji su pisali ovo, treba takođe da prođu kroz obuku, ako ništa drugo kroz obuku za izvršenje zakona o budžetskom sistemu. Vi ministre, na strani 16, u obrazloženju gde govorite o sredstvima potrebnim za rad ove Nacionalne akademije koju pokušate da uspostavite, kažete da su potrebna dodatna sredstva, odnosno da će se obezbediti dodatna sredstava u iznosu od četiri miliona dinara iz tekuće budžetske rezerve. Ne znam da li je vama neko objasnio da vi ne možete ovim zakonom ili bilo kojim zakonom, a da to nije zakon o budžetu, da izvršavate rebalans budžeta. Vi iz tekuće budžetske rezerve ne možete da izdvajate i prenamenjujete ovim zakonom sredstva za zarade. Masa zarada iz budžeta ne može da se menja bez rebalansa budžeta, a vi ovde nama jasno kažete da će se iz tekuće budžetske rezerve izdvojiti sredstva za zarade. Pa, ovo ne da će biti jedinstven primer u Republici Srbiji, nego ne znam kako su vam oni koji su autori ovoga obrazloženja, jer to očigledno niste vi, a ako jeste, ja vas molim da mi obrazložite kako mislite iz tekuće budžetske rezerve da se povećavaju sredstva iz mase zarada za plate prenamenom za ovu Nacionalnu akademiju. To je nemoguće. To je direktno kršenje Ustava. Ja insistiram da mi date obrazloženje o tome.
Hvala, koleginice Tepić. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić i Milan Lapčević. Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Pa, članom 11. Predloga zakona definisano je iz kojih će se sredstava finansirati rad Nacionalne akademije. I, kaže se da će se u budžetu Republike Srbije izdvojiti sredstva za opšte troškove poslovanja akademije, a da će sredstva za stručne obuke i za sve stručne poslove vezane za stručnu obuku snositi budžet republički, budžet autonomnih pokrajina, ja bih rekla i slažem se sa koleginicom, ne autonomne pokrajine, i budžeti lokalnih samouprava. Doduše, ovde nije rečeno u kojim će procentima oni deliti te troškove. Ali, gospodine ministre, s obzirom da je ovo vaš projekat, projekat Vlade, projekat vašeg ministarstva i eksperiment svakako, znači, videćemo na šta će izgledati i kako će funkcionisati Nacionalna akademija, mi smo amandmanom dali predlog da se pored opštih troškova poslovanja na teret republičkog budžeta stave i troškovi opšte obuke, kako stoji ovde, koje vrste obuke postoje u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima, i obuke za rukovodioce. Dajte, neka to ostane na teret republičkog budžeta. Nemojte da konstantno opterećujemo budžete lokalnih samouprava, jer malo-malo, pa ovde u Skupštinu dođe neki Predlog zakona gde se smanjuju prihodi lokalnih samouprava, a evo, malo-malo pa dođe neki zakon gde povećavamo troškovnu stranu budžeta lokalnih samouprava. Lokalne samouprave imaju obavezu ne samo da stručno i da finansijski podrže stručnu obuku zaposlenih u javnoj upravi, već i zaposlenih u osnovnom obrazovanju, zaposlenih u socijalnoj zaštiti, zaposlenih u dečijem vrtiću. Možete samo da zamislite koji će to udar biti na budžet lokalne samouprave da im i ovaj teret ovog stručnog usavršavanja stavimo na njihov teret. Drugo što hoću da vas pitam jeste, vi ste u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima ovde u članu 2. kod člana 97. koji redefinišete rekli u poslednjem stavu –sredstva za sprovođenje programa stručnog usavršavanja obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije. Tu se ne spominju budžeti ni autonomnih pokrajina, ni lokalnih samouprava, pa usaglasite ta dva člana ovih predloga zakona. Hvala.
Hvala. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Šulkić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta, Tomislav LJubenović i Vesna Nikolić Vukajlović i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
I kada bismo slučajno mislili da treba da se donese zakon o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu, onda bismo menjali ovaj član 12. Ovo je manir ministara ne samo sad ove Vlade, nego i nekoliko prethodnih, da se Narodnoj skupštini predlažu određeni zakoni i da ti zakoni stupaju na snagu ili danom donošenja ili eventualno sedam dana nakon toga, ali u suštini, svi ti zakoni su neprimenjivi. Zakon bez podzakonskih akata, pogotovo kada je u pitanju nov zakon kao što je ovaj, ne može da se primenjuje, a vi ste predvideli da vam treba šest meseci za donošenje podzakonskih akata. Pitamo i vas, kao i svakog ministra, što najpre ne pripremite, ne najpre nego paralelno sa ovim da imate pripremljene podzakonske akte da možete zakon odmah da primenjujete? Malopre sam pohvalila vaše činovnike koji su radili obrazloženje na onaj član 10, ali već kod člana 12. ne bih mogla isto da kažem. Očigledno je da su ono radili oni stari činovnici koji zaista znaju kako funkcioniše državna uprava, a ne ovi fićfirići koji se zapošljavaju bez odgovarajućih diploma, radnog iskustva itd. Da nije tako, ne bi ovaj neko napisao da amandman na član 12. ne prihvata se iz istog razloga iz kog se ne prihvata amandman pod rednim brojem 1. Nemoguće je da je isti motiv. Mi smo svaki član obrazložili posebno i ne možete na isti način i pogotovo za sve one koji su tražili, sve poslanike koji su tražili brisanje amandmana člana određenog, svima je isto obrazloženje. Nije isto ako neko predlaže brisanje samo jednog člana i ako neko predlaže brisanje celog zakona. Morate malo da se udubite u ovo što radite ovde i što mi treba da raspravimo i na kraju skupštinska većina, naravno i očigledno, usvoji. Još jednom želimo da naglasimo da vi preko ove Nacionalne akademije za javnu upravu ćete zapravo iz državnog budžeta, iz državnih para finansirati kojekakve privatne tezge nekakvih raznih kouča ili kako se već zovu. To je suština, da vi želite na mala vrata, a za državne pare da uvedete u državnu upravu neke, ne mogu reći institucije, neke ljude, nevladine organizacije, koji nemaju veze sa državnom upravo. Pitanje je, i o tome ću par reči reći kada budem govorila o ovom amandmanu na član 16, pitanje je onda – za šta postoje ministarstva, šta će raditi ministarstva? Ali, o tome ću u drugom delu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Ja bih, pre svega, da pojasnim, što se tiče člana 12. – rok od šest meseci je dat, ali morate da imate informaciju da radna grupa koja radi na podzakonskim aktima vezanim za ovaj zakon radi od početka avgusta. Taj rok od šest meseci je dat prosto da se svi elementi zadovolje. Ne ulazim u to što neki poslanici imaju pravo, to je legitimno, da po modelu da se svaki član briše, obesmisle uopšte potrebu donošenja ovog zakona, i to je sasvim u redu. Prosto, zbog javnosti želim da ukažem na to da radna grupa ovog Ministarstva od početka avgusta radi na tome i da će to biti završeno možda i pre roka koji je dat u prelaznim i završnim odredbama. Znam da nemam pravo, ali prosto želim da oko ove političke priče o tome da li je plural ili singular u vezi sa brojem pokrajina, što se tiče pokrajine, jedinice lokalne samouprave, ja se slažem da je napravljena greška i da u pravno-tehničkoj redakciji treba promeniti, ne što se tiče „pokrajina“, što je stavljeno u jednini, to jasno piše u metodološkim pravilima za izradu propisa, da se sve piše u jednini, ali smo mi ovde napravili propust kod jedinica lokalne samouprave, gde treba da stoji – jedinica, a ne – jedinice. Nadam se da ćemo to u pravno-tehničkoj redakciji ispraviti. Hvala.
Hvala. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Što se tiče podzakonskih akata, na snazi je Rezolucija Narodne skupštine Republike Srbije o zakonodavnoj aktivnosti od juna 2013. godine, doneta jednoglasno, u kojoj jasno piše da je svaki predlagač dužan da uz predlog zakona podnese i predloge podzakonskih akata, a ako je predlagač Vlada, da obavesti Narodnu skupštinu o razlozima zašto to nije učinila. Znam da će trebati vremena da zaživi praksa i znam koliki je otpor bio u rečenicama, ali - ne znamo kako da napravimo podzakonska akta, zato što ne znamo kako će izgledati zakon, pa, ne znate ni kako će izgledati zakon pa ga donosite. U Narodnu skupštinu još nije ušao zakon a da je izašao u istom obliku i bez izmena, kakav je i predložen. Bilo bi dobro za Vladu da poslanicima, uz poštovanje Rezolucije, donosi i podzakonske akte. Bilo bi dobro i za one koji će da primenjuju zakon. Ovde se radi o jednoj praksi koja je jako teško promenjiva i ja ću biti slobodna da svaki put sve nas podsetim da je ova Skupština glasala Rezoluciju o zakonodavnoj aktivnosti, u kojoj postoji jasan zahtev da se podzakonska akta donose zajedno sa predlogom zakona. Pa kako se promeni zakon, odlukama narodnih poslanika, tako onda samo menjate i podzakonska akta. To je na delu vladavina prava. Ne mislim da ste pogrešili, prosto znam da je praksa, ali, važno je da se setimo.
Hvala, koleginice Čomić. Pre nego što pređem na raspravu o amandmanu na član 12, koristim priliku da povučem opomenu Radoslavu Milojičiću. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima prof. Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, obzirom da su proteklih dana određeni narodni poslanici jedne minorne političke grupice u ovom visokom domu Narodne skupštine, predsednici Narodne skupštine Maji Gojković iščupali mikrofon, odustajem od obrazloženja amandmana i ustupam im vreme za njihovu edukaciju, kako se slični skandali više ne bi dešavali. Hvala.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman govori o propisima, kao i član zakona. Propisi moraju biti takvi da se spreči da, do juče je išla neka žuta glava šećera, obeležena, kao model korupcije, dakle, da se to spreči, jer krajnji cilj, ko je čitao Glišića, tog modela korupcije koji je primenjivala stranka bivšeg režima je bila da se onom seljaku Radanu oduzme pašnjak i vinograd, jer vas valjda to podseća na nešto preko, a sve je urađeno dobošom, što mene podseća na nekog stečajnog upravnika. Hvala.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ovim amandmanom mi zapravo želimo da skratimo rok za donošenje propisa koji treba da se utvrde nakon usvajanja ovog zakona, odnosno podzakonskih akata, a sve u tonu, poštovani ministre, onoga što sam prethodno rekla, u smislu budžeta. Dakle, vi ste predvideli šest meseci za donošenje podzakonskih akata i već ćete praktično biti na pragu drugog kvartala naredne... ja vas molim za malo pažnje pošto ste, koliko sam razumela, vi tu zbog nas, pošto nama skrećete pažnju da ne pratimo ili nismo tu, a vi stalno žamorite dok vam se obraćam. Želim obrazloženje po podnetom amandmanu, jer možete i da ga usvojite, na kraju krajeva, tokom rasprave, a vi to ne činite. Dakle, niti slušate, niti usvajate amandmane. Ukoliko biste prihvatili ovaj amandman da skratite period za donošenje podzakonskih akata na tri meseca, umesto na šest, mogli biste da budete u prilici da poštujete zakone Republike Srbije i da pre stupanja na snagu budžetskih zakona za 2018. godinu uskladite sve ono što sledi nakon usvajanja ovog zakona. Ukoliko ostane rešenje koje ste vi ponudili, a to je šest meseci, da se donesu podzakonska akta, vi ste na pragu drugog kvartala, ne prvog, budžetske 2018. godine i u ozbiljnom ste riziku da kvalitetno ili bilo kako primenite ovaj zakon, a da ne kršite druge propise Republike Srbije. Stoga je potpuno optimalno, a kao što ste i sami naveli, radna grupa za pisanje podzakonskih akata radi od avgusta meseca na tome, da prihvatite ovaj amandman, da se vreme skrati na tri meseca i da, poštujući budžetske zakone, idete u skladu sa onim što kao predstavnik Vlade i treba da radite, a ne da unapred kršite. Ne možete iz tekuće budžetske rezerve prenamenjivati sredstva za masu zarada, odnosno uvećavati masu zarada ovim zakonom. To je moguće, ali mora rebalansom, a ne bilo kojim drugim sektorskim zakonom, pa ni ovim. Dakle, prekršićete zakon ako iz tekuće budžetske rezerve budete izdvojili sredstva kojim povećavate, odnosno dodatna sredstva obezbeđujete za zarade za Nacionalnu akademiju. Nemojte kršiti zakon i ja vas molim da usvojite ovaj amandman.
Hvala, koleginice Tepić. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem se na kritici koju ste uputili. Naravno da smo vas slušali. Ovde nema kršenja zakona, niti je vaš predlog vezan za ono o čemu ste sada govorili na kraju vašeg izlaganja. Činjenicom da je usvojen amandman poslanika Dušana Pavlovića iz Poslaničke grupe Dosta je bilo, prosto, usvajanje vašeg amandmana bi značilo da mi poništavamo ono što smo prihvatili. Što se tiče toga da je kritična situacija, ako je to sada tri meseca ili devet meseci, mi upravo iz razloga transparentnosti želimo da odvojimo onoliko vremena koliko je dovoljno da se pripreme i podzakonska akta i da se sa svim akterima izvrše jasne konsultacije, jer ovo nije Nacionalna akademija koja će raditi u 2018. godini, nego je Nacionalna akademija koja se mora postaviti na zdrave temelje i da od početka funkcioniše na pravi način. Što se tiče aproprijacija kojima se menja namena sredstava iz tekuće budžetske rezerve, tih slučajeva je bilo. Ovde se radi o zaista malom iznosu koji će biti potreban kako bi se primena zakona obezbedila nakon donošenja u ovom domu, ukoliko ovaj zakon bude donet, a ja sam uveren da hoće i mislim da nema potrebe da se uopšte podiže tenzija tim povodom. Dakle, usvojen je amandman Dušana Pavlovića, sa predloga koji je bio naš predlog od šest meseci, prihvatili smo predlog da se to produži na devet meseci, iz razloga što smo, prosto poznajući situaciju, kadrovski potencijal, činjenicu da ako neko ne zna, ja bih voleo zbog javnosti da znate, da u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave sa sedam sektora i upravnim inspektoratom radi 100 ljudi, slovima i brojem.
Hvala. Reč ima Marinika Tepić. Izvolite.
Prvo, neopravdano ste izneli komentar da nisam govorila, odnosno da amandman ne sadrži ono o čemu sam govorila. Vrlo jasno piše u obrazloženju amandmana kako treba valjano da se uđe u sledeću budžetsku godinu i stoga sam i govorila o upodobljavanju, odnosno blagovremenom donošenju podzakonskih akata u odnosu na nadležni zakon. Druga stvar, drago mi je što ste sad ovde izneli za mene potpuno neverovatan podatak, da je do sada već bilo obezbeđivanja dodatnih sredstava iz tekuće budžetske rezerve za zarade zaposlenih. Molim vas i insistiram da mi odgovorite koji su to slučajevi bili, da mi čujemo gde se to tako – sada ima, sada nema, sada treba malo više para, iz mase zarada, pričamo o budžetu Republike Srbije, koji su to još bili slučajevi kada je tekuća budžetska rezerva služila za namirivanje dodatnih zarada, jer to se ne sme po zakonu i ne po ovom zakonu. Može samo rebalansom budžeta, a svi znamo koja je procedura za izmenu Zakona o budžetu i kažem samo – rebalansom budžeta. Vi ste sami ovde javno malopre izneli tvrdnju da bi mene opovrgli, a meni je drago da ste tu tvrdnju izneli jer prvi put javnost Srbije čuje da tekuća budžetska rezerva iz budžeta koji pune svi poreski obveznici služi tome da se namiruju dodatne zarade i da se menja masa zarada. Insistiram da mi kažete koji su to slučajevi bili, kada se to desilo i za koje zarade, u kojim izvršnim organima, u kojim službama Vlade, u kojim javnim preduzećima i ako ste to rekli, dajte nam podatke do kraja. Drugačije ću smatrati da takođe kršite niz, sada već, zakona. Hvala.
Hvala koleginice Tepić. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima kolega Dejan Nikolić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, fer je reći da je devet meseci dovoljno vreme da se urade podzakonska akta, ali moram da obrazložim svoj amandman koji sam podneo na Predlog zakona koji ste vi uputili. Pre svega, moj motiv je malo različit od koleginica koje su već obrazlagale, sa kojima sam saglasan, mislim na koleginicu Vjericu Radetu, Gordanu Čomić i Mariniku Tepić. Inače, ovaj zakon ste podneli po hitnom postupku. Dakle, Zakon o Nacionalnog akademiji za javnu upravu ste podneli po hitnom postupku, a podzakonska akta, propisi će biti doneti za šest meseci. Ovo je član 12, a u vezi sa članom 17. koji kaže da će pravilnik o unutrašnjoj sistematizaciji Nacionalne akademije biti donet za šest meseci. Dakle, ona neće moći da funkcioniše u narednih šest meseci bez svih pravilnika. Dakle, jedan zakon po hitnom postupku podnosimo iako će početi da funkcioniše tek za šest meseci. Moj motiv je bio upravo da skratim to vreme na tri meseca. Još jedan, a to je, koje mi govori moje parlamentarno iskustvo, da oni zakoni koji su u ovom trenutku neprimenjivi, ne primenjuju se upravo zbog kašnjenja sa izradom podzakonskih akata. Dakle, zakon se donosi za sve, opšteg je karaktera i on mora da obaveže činovnike da pravilnik urade što pre. Zato smo mi hteli amandmanom da prosto poguramo upravu da te podzakonske akte urade za tri, a ne za šest meseci, kako bi ovaj zakon postao primenjiv što pre, odnosno za tri, a ne za šest meseci. To je moj motiv. Ima još nekoliko stvari o kojima ću govoriti kada je član 17, član 13. takođe. Dakle, još jednu stvar želim da kažem. U zakonu ste stavili da do početka važenja novih podzakonskih akta, važe podzakonska akta koja su važila do sada. Ovo je novi institut. Nacionalna akademija za javnu upravu je nova stvar. Ne postoje podzakonska akta koja regulišu Nacionalnu akademiju. U tom smislu mislim da je ovo neprimenjivo u narednih šest meseci i samo sam hteo da skratim vreme i da ga učinim primenjivijim, odnosno primenjivim za tri, a ne za šest meseci. Hvala.
Hvala, kolega Nikoliću. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zaista se zahvaljujem na ovim konstruktivnim predlozima. Član 13. u prelaznim i završnim odredbama jasno govori o tome da, u pravu ste da je Nacionalna akademija novi državni organ, ali stručno usavršavanje postoji i danas, postojaće i sutra. Što se tiče pitanja, član 13. sasvim jasno definiše da će do donošenja podzakonskih akata, odnosno programa stručnog usavršavanja, u skladu sa ovlašćenjima iz ovog zakona primenjivati podzakonski akti i programi doneti do stupanja na snagu ovog zakona, koji evidentno postoje, osim odredaba koje su u suprotnosti sa ovim zakonom. Takođe, to znači da će sistematizacija, kako zakon kaže, biti usvojena u roku, to su već drugi članovi, ali dobro verovatno i na njih ima amandmana, biti usvojeni u roku od 60 dana od stupanja na snagu ovog zakona, tako da će Nacionalna akademija funkcionisati u skladu sa članom 13. prelaznih i završnih odredbi, a nakon donošenja podzakonskih akata po novom modelu će funkcionisati nadalje. Eto, toliko.
Hvala, ministre Ružiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne prihvati ovaj amandman. Potpuno saglasan sa onim što je ministar malopre izneo kao i sa stavovima koji su navedeni u obrazloženju mišljenja Vlade Republike Srbije i ja bih predsedavajući na jednom konkretnom primeru ukazao na to zašto je dobro što mi donosimo Zakon o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu i zašto je loše što do sada nismo imali Nacionalnu akademiju te vrste, odnosno stručno usavršavanje zaposlenih u javnoj upravi, recimo, nekih predsednika opština. Konkretno, predsednika opštine Vračar itd. Možda bismo na taj način sprečili da dođemo u jednu tužnu situaciju, u koju smo došli pre nekoliko dana, kada je jedna porodica iseljena iz svog stana, a taj slučaj je zadobio veću medijsku pažnju. Kažem, možda bismo na taj način sprečili, možda bi tim usavršavanjem kadrova koji su vodili opštinu Vračar sprečili da dođemo u tako nemilu situaciju, jer predsednik opštine Branimir Kuzmanović nije našao za shodno tokom godina, dok je vodio opštinu Vračar, da primi na sastanak, da primi na razgovor tu porodicu. Ali, stranka iz koje dolazi predlagač amandmana i koji je malopre govorio, je pokušala da taj slučaj ispolitizuje. Pokušala je da to predstavi kao nešto za šta je kriva SNS ili aktuelna vlast, što apsolutno nije tačno. Dakle, ja bih samo pročitao zbog građana, a trajaće jako kratko, izjavu žene koja je upravo iseljena iz te kuće. U pitanju je Dobrila Petrović, koja kaže – Demokratska stranka je kriva, a zahvalna sam Vučiću…
Kolega Markoviću, molim vas po amandmanu.
Molim vas, obrazlažem, dajem vam primer zašto je dobro da stručno usavršimo predsednike opština, buduće, aktuelne, da ne dođemo u situaciju u kojoj jedan predsednik opštine iz DS apsolutno nije želeo, nije imao obzira da se sastane sa ženom koja je u problemu, da je primi na razgovor. Zato nam treba Nacionalna akademija za javnu upravu. Da stručno usavršimo zaposlene, između ostalog i predsednike opština koji će imati sluha da se bave problemima građana. I, kao što rekoh, izjava Dobrile Petrović, kaže – zahvalna sam Vučiću koji je zbrinuo moju maloletnu decu i mene. A osuđuje DS koja je pokušala kako da se izrazim, a da to ne bude suviše naglo, koja je pokušala da politički profitira na njenoj nesreći. Imam samo tri rečenice da kažem. Prva stvar je, SNS ne može da ulazi u meritum sudskih presuda, ne može da ulazi u sudske odluke. Ono što može i ono što je učinila, to je da je ljudski pomogla toj porodici Petrović. Treće, što je jako važno, DS nije želela da primi na razgovor tu porodicu. Godinama je odbijala da pomogne tim ljudima.
Hvala. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga i Nada Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 13. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Zoran Krasić, Božidar Delić i Nikola Savić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima uvaženi kolega Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Marinkoviću, u Republici Srbiji u toku su veoma značajne reforme u različitim društvenim oblastima, od kojih je proces evropskih integracija jedan od najvažnijih za donošenje kvalitetnih odluka, što se prvenstveno odnosi na sposobnost javne uprave da se usvojeni propisi, odnosno javne politike u potpunosti dosledno primenjuju u praksi. Nužno je postojanje i administrativnih kapaciteta, kao jedan od kriterijuma za prijem u EU. Vlada reformu javne uprave i evropske integracije posmatra kao dva međusobno povezana i uslovljena procesa, pismo-glava. Iako u oblasti sistema javne uprave, na evropskom nivou ne postoji odgovarajuća tekovina evropskog prava, ipak su usvojeni i postoje izvesni principi i načela EU. To je glavni razlog zašto se donosi ovaj zakon. Znači, mora i ovaj zakon da se donese po nalogu EU. Što se tiče člana 13. gospodine Marinkoviću, on jeste da pripada prelaznim i završnim odredbama, ali on kaže da će i dalje da se primenjuju programi koji postoje. I, evo gospodine Ružiću, jedan od programa koji obavezuje vaše ministarstvo. To je upravljanje sistemom javnih politika. Praćenje sprovođenja, vrednovanje i izvršavanje u procesu upravljanja javnim politikama. Cilj - unapređenje kapaciteta polaznika za praćenje. Očekivani ishod – po završetku seminara polaznici su ovladali osnovnim koncepcijama. Sadržaj, pojam i vrste pokazatelja učinka, pa sada nabraja se. Ciljna grupa – rukovodioci i državni službenici koji rade na poslovima planiranja i praćenja ili učestvuju u planiranju u organima. Oblik stručnog usavršavanja – nema kouč, nego stručno usavršavanje državnih službenika će se obavljati putem instruktivnih seminara, gospodine Ružiću. Metode i tehnike, interaktivna predavanja, radionice, diskusije, studija slučaja, veličina grupe gospodine Ružiću, do 25 polaznika. Trajanje, dva dana i 11 sati. Zašto sam ovo pročitao? To je isto kao kada je ona rodbina Olje Bećković, koja se bavila edukacijom, morala putem javnih nabavki da obezbeđuje posao kod javnih preduzeća i oni su isto obučavali rukovodioce. Prvi čas je bio Kopaonik, kako da se što bolje upoznaju. Drugi čas je bio, kako što bolje da ručkaju. Treći čas je bio, kako da večeraju. Sutradan je bilo neformalno druženje, poslepodne da razmene telefone i oni kao menadžment javnog preduzeća da budu u neprekidnim komunikacijama, jer uspeh firme i savladavanje standarda EU zavisi od njihovih dobrih prijateljskih odnosa. Eto, to finansira EU, kao što je finansirala i formiranje agencija i drugih paradržavnih organa, kako bi napravili kapilarni sistem, sistem koji ne bi mogao da kontroliše ni jedno ministarstvo, niti Vlada, kako u ovoj zemlji ne bi vladao onaj ko dobije narodno poverenje i dobije sve instrumente da vlada, nego kapilarni sistemi pod upravom EU. Zato je dobro, bez obzira na ova poglavlja i na ovo što se s njima dogovarate, da se ovaj zakon ne donese, jer imaćemo veliku materijalnu štetu, duhovnu štetu, a da ne pričam o profesionalnoj šteti, jer u evropskoj administraciji niko ništa nije do sada uspeo da nauči od tog nekog evropskog administrativnog prava, jer ono u EU i ne postoji kao nešto što je kodifikovano.
Hvala kolega Krasiću. Na član 13. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, pošto je stranka bivšeg režima ovaj zakon o Nacionalnoj akademiji trebala doneti pre deset godina, a nije, zbog uštede vremena odustajem od obrazloženja ovog amandmana kako bi zakon što pre bio u primeni i zaživela Nacionalna akademija.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, radi se o članu 13, podzakonskim aktima, ne radi se o ulasku i ne ulasku Srbije u EU, ali kada smo već kod toga, ja tvrdim, a to je sigurno da građani znaju, da u EU, ako Srbija, kad bude ulazila, sigurno neće ući sa Beogradom i bližom okolinom. Što se podzakonskih akata tiče i zakona, mislim da njih treba uvek donositi, menjati, treba da budu od koristi za sve ljude, a ne samo za pojedine, kao što je to bilo u nedavnoj prošlosti kada su gospoda od javnih funkcija pravili privatne biznise, vile, stanove, Beč, Vračar, itd. Hvala.
Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta, Nataša Jovanović i Dubravko Bojić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić.
Podneli smo amandman na član 14. Predloga zakona o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu. Da se ne ponavljam, čuli smo od mojih kolega poslanika SRS, koji je naš generalni stav prema ovom predlogu zakona. Protiv smo ove parazitske organizacije na grbači globalne javne uprave. Zamislite jedna posebna paraobrazovna institucija, služi za obrazovanje i usavršavanje zaposlenih u javnoj upravi. Ovde imamo jedan paradoks. Nedoučeni ili neuki podučava nekog, ne samo da ga podučava, nego ga još usavršava. Podsetio bih vas na onu Marksovu – da bi vaspitavali, morate biti vaspitani. Normalno da se ovde odnosi na obrazovanje. Čulo se ovde danas od nekih kolega sa moje leve strane, da ovde neće biti partijskog zapošljavanja. Ne znam šta je garant. Dok god je partijski, kumovski i rodbinski beleg merna jedinica, a ne znanje i obrazovanje, dotle će oni sposobni i oni koji poseduju znanje sedeti radno neangažovani i čekati da zajedno sa sve svojim znanjem napuste zemlju Srbiju, a zemlja Srbija ostati jedan od najvećih izvoznika znanja po najnižoj mogućoj ceni. Bitno je da ste nacionalni akademac, akreditovani i sertifikovani po poslednjoj evropskoj modi. Podsetio bih vas da se ogromna većina nas školovala, obrazovala i usavršavala bez akreditacije i sertifikacije i da je pri tom stekla sasvim solidan nivo obrazovanja, neki čak i vrhunsko u sferi struke menadžmenta i rukovođenja, i naravno, sve ovo bez kouča. Hvala.
Hvala prof. Bojiću. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, pošto je stranka bivšeg režima ovaj zakon trebala doneti pre deset godina, a nije, odustajem od obrazloženja ovog amandmana kako bi zakon što pre ugledao svetlost dana i zaživela Nacionalna akademija.
Reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o preuzimanju kadrova i moj savet ministarstvu je da dobro prebere malo po tim kadrovima, jer ima dosta javnih službenika koji samo planduju. Hvala.
Hvala. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodna poslanica Sonja Pavlović.
Uvažene kolege, uvaženi predsedavajući, mi smo podneli amandman na član 14. koji glasi da zakon važi danom stupanja na snagu. Međutim, mi smatramo da Nacionalna akademija počinje da radi danom stupanja na snagu ovog zakona. Smatramo da Nacionalna akademija, i tu izmenu smo uneli, ne može da počne da radi pre 1. januara 2018. godine, zato što ovaj zakon kada bude stupio na snagu nije dovoljan da bi ona počela da radi. Zapravo, već je o tome moja koleginica Marinika Tepić govorila, potrebno je izvršiti rebalans budžeta za 2017. godinu, jer uvođenjem bilo koje finansijske pozicije, odnosno izdvajanjem ili prenamenom iz budžeta Republike Srbije, ako je potrebno za Nacionalnu akademiju, a naročito iz tekuće budžetske rezerve za zarade nezaposlenih, direktno se krši Zakon o budžetu Republike Srbije za tekuću godinu. Ovakve dopune i izmene nisu moguće bez izmene Zakona o budžetu. Stoga je nužno ili izvršiti te izmene i pomeriti rok početka rada Nacionalne akademije, ne stupanjem na snagu ovog zakona, nego od 1. januara 2018. godine, znači nakon usvajanja Zakona o budžetu za 2018. godinu. Ovakav kakav jeste, član 14. tako definisan, osim ovog što sam navela, direktno je u koliziji sa članom 17. o kome ćemo kasnije nešto reći.
Hvala koleginice Pavlović. Na član 15. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Dušan Pavlović, zajedno Zoran Krasić, Miljan Damjanović i Aleksandra Belačić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Izvinjavam se narodnim poslanicima, ministar Ružić se malo javio sa zakašnjenjem, pa ćemo mu dati reč po prethodnom amandmanu. Izvolite, ministre Ružiću.
Hvala. Ja se izvinjavam ako sam se javio sa zakašnjenjem, ali prosto zbog korektnosti prema narodnim poslanicima, odnosno poslanicama koje su ukazale na mogućnost kršenja Zakona o budžetskom sistemu. Mislim da je važno da znamo da se u članu 61. stav 3. jasno kaže da u slučaju osnivanja novog direktnog, odnosno indirektnog korisnika budžetskih sredstava, sredstva za njegovo poslovanje ili ovlašćenja obezbeđuju se iz tekuće budžetske rezerve. To je pod jedan. Pod dva, moramo imati u vidu da je rok za donošenje sistematizacije 60 dana, da se ovde radi o jednoj plati, a što se tiče onih koji se preuzimaju iz Službe za upravljanje kadrovima, njihove plate su već predviđene prethodnim budžetom, tako da zaista nema razloga za podizanje tenzija i da neko mislio da ćemo kršiti Zakon o budžetskom sistemu. Zahvaljujem.
Hvala, ministre Ružiću. Na član 15. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Dušan Pavlović, zajedno Zoran Krasić, Miljan Damjanović i Aleksandra Belačić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Ovo je član koji reguliše preuzimanje od Službe za upravljanje kadrovima i ja ću samo da pročitam ovo obrazloženje. Mene prosto iznenađuje da niste prihvatili ovo što smo naveli. Znači, zapažanja dugogodišnjih državnih službenika, odnosno zaposlenih u javnoj upravi su sledeća. Pretežno se u javnoj upravi zapošljavaju kadrovi sa raznim diplomama na određeno vreme i po nekim ugovorima. Ma gde da se rasporede, njih ne interesuje posao koji ne znaju da rade, ali ih ne interesuje niti da nauče da rade. Svako povećanje posla direktno se održava na zatrpavanje onog malog broja zaposlenih koji znaju da rade. Znači oni su kažnjeni, ovi što znaju da rade. Tako imamo u javnoj upravi zaposlene kojima niko ne sme da uruči predmet da ga urade, jer se zna da nikada neće biti urađen, ali oni kadriraju i bore se za rukovodeća mesta u hijerarhiji. Na višim pozicijama niti rade, niti snose odgovornost. Zato svi oni koji znaju posao i rade jedva čekaju da napuste javnu upravu, jer ne mogu da izdrže na poslu. Osim toga, novozaposleni koji ne rade praktično su glavni razlog što je došlo do smanjenja plata u javnoj upravi, jer se iz limitirane i ograničene mase sredstva za plate plaćaju i više i bolje oni koji ne rade. Znači, to je ne samo percepcija, utisak, to je poprilično činjenično stanje u javnoj upravi. Jedan od mojih kolega je malopre rekao da imamo paradoksalnu situaciju, da onaj ko radi u lokalnoj samoupravi u upravi, ukoliko zakasni na posao, može da se desi da tog dana nema stolicu gde da sedne, jer su uprave prebukirane. Ali, ima još gora stvar, u toj i takvoj upravi postoje ljudi koji ne znaju da donesu rešenje u upravnom postupku, praktično ne znaju ništa iz nadležnosti lokalne samouprave. Ništa bolja situacija nije ni kada su u pitanju državni službenici koji rade u državnoj upravi ili pokrajinskoj upravi. Ako neko misli da na ovaj način i ovakvim predlogom zakona može da otkloni taj fundamentalni nedostatak, taj se grdno vara, zato što je ovaj zakon potreban zbog EU, zbog poglavlja, zbog iskorišćenih sredstava i sredstava koja će tek da se koriste kako bi se izvršila unifikacija naše državne uprave da bude kao pljunuta administracija briselska. Zbog toga mi podižemo glas i protiv smo ovog zakona, jer smatramo da postoje mnogo bolji načini i bolja rešenja da se dođe do kvalitetnih ljudi koji bi radili u državnoj upravi.
Hvala, kolega Krasiću. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Naravno da tražimo da se briše i ova odredba, odnosno član 15. predviđenog zakona o Nacionalnoj akademiji za državnu upravu, a dodatni motiv za to nam je upravo sledeće pitanje. Pošto sam član kaže da Nacionalna akademija preuzima od Službe za upravljanje kadrovima zaposlene i postavljena lica, mi se pitamo šta je do sada radila Služba za postavljanje kadrova, odnosno za upravljanje kadrovima u ovoj državi? Da li to znači da smo mi već imali neku vrstu nacionalne akademije ili barem nekoga ko bi trebalo da je brinuo o tome kakav je kvalitet naših zaposlenih u državnoj upravi? Dakle, da li je neko i do sada trebao da proveri kakve diplome imaju oni koji su zaposleni u državnoj upravi? Da li je neko do sada treba da proveri da li su slučajno njihovi doktorski radovi plagijati i zašto nije radio taj svoj posao? Znači, sada Nacionalna akademija nastavlja tu ulogu ove Službe za upravljanje kadrovima, a da ne znamo koji je uopšte efekat dosadašnjeg rada Službe za upravljanje kadrovima. Da li je ona upravljala samo SPS i SNS kadrovima i gde oni treba da budu raspoređeni, na koja mesta i na koje funkcije da idu, ili je stvarno radila svoj posao? Jer, pazite, ako je ta Služba za upravljanje kadrovima dosadašnja dobro radila svoj posao, čemu onda Nacionalna akademija za državnu upravu? Ako je dosadašnja Služba za upravljanje kadrovima loše radila svoj posao, gde je odgovornost onih koji su vodili tu službu i gde je odgovornost dosadašnjih režima koji su na taj način funkcionisali? Da li time što osnivate Nacionalnu akademiju za državnu upravu, vi priznajete da ste loše radili do sada? Ne zaboravite, SPS je 25 godina na vlasti, a SNS je šest godina na vlasti. Dakle, ako sada pravite neku novu službu, znači da vam je dosadašnja služba loše funkcionisala. Da li ima odgovornih za to? Kada će u državi Srbiji bilo ko biti odgovoran za bilo šta loše urađeno na čelu ove države? To je zapravo osnov onoga zbog čega se mi protivimo ovom zakonu. Vi niste ni do sada uradili ništa dobro, a nudite nam jednu novu ideju koja bi trebalo kao da garantuje da će se nešto promeniti. Pa, šta će se promeniti, kad vi za 25 godina vlasti SPS i šest godina vlasti SNS ništa niste promenili? I dalje partijski zapošljavate, vaše ljude postavljate na partijska direktorska mesta. Postavili ste prvorazredne partijske ljude na mesto guvernera NBS, na mesto šefa BIA. Čekajte ljudi, pa koja su to mesta onda ostala da mogu da budu stručna, da mogu da budu zaista za one koji su se školovali za to, za one koji nisu vaši partijski službenici ili vaši aparatčici koji slušaju sve što im kažete? Da li je normalno da na čelu BIA bude neko ko je visoki stranački funkcioner? Da li je normalno da na čelu NBS bude neko ko je potpredsednik vladajuće stranke, zamenik predsednika ili šta je već Jorgovanka Tabaković? Dakle, činjenice govore da vi kada god ste imali priliku da pokažete da na neka mesta idu ljudi koji tamo treba da budu, vi to niste uradili, vi ste postavili vašeg partijskog čoveka, od pečenjara koga ste poslali za direktora EPS, do keramičara kojeg ste postavili za šefa BIA. Dakle, o tome se radi zašto mi ne možemo biti za ovaj zakon. Zato što vama u Srbiji više niko ne može da veruje. Posle 25 godina vlasti SPS, posle šest godina vlasti SNS i svih lažnih predizbornih obećanja, prosto se vama više ne može verovati. Zato mi smatramo da treba da se povuče ovakav zakon, jer će Nacionalna akademija za državnu upravu biti samo partijska akademija za dalje zapošljavanje članova SNS i SPS. To je razlog zbog čega se mi protivimo svemu ovome. Još jednom ponavljam svoj predlog, da akademija ponese ime Maje Gojković preletačević. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Dabome, još jednom prilika da čestitamo na držanju, onako baš junačkom držanju siledžiji koji nije propustio priliku da još jednom pokaže ko je i šta je. Ovom prilikom dodatno i stručnjaku koji nije propustio priliku da pokaže koliko je stručan i koliko se u sve živo razume. Što se tiče siledžijskog ponašanja, to je Srbiji više nego jasno. To se ovde iznova i iznova potvrđuje svakim javljanjem i svakom rečju čoveka koji je to učinio ponovo. To radi pre svega sada samom sebi, pa i da se ne osvrćemo nešto preterano. Dobro je dok to ne radi drugima. Nekad mi se čini da proživljava svojevrsnu krizu kada izgleda ne udari neku ženu ili joj ruku ne zavrne po 15 dana, pa mora da nadoknadi nedostatak na Narodnoj skupštini. Međutim, dok u tom smislu apstinira, dobro je. Ako će da se završi samo na verbalnoj agresiji, nek mu je alal. Druga stvar je ovde posredi, ta stručnost. Znate, taj čovek je dao sebi za pravo da raspravlja o instituciji kao što je Narodna banka i o kadriranju u Narodnoj banci. Da se ne brine previše. Dakle, iako se, baš kao u slučaju predsednice Narodne skupštine, i u slučaju guvernera on pre svega istresa nad ženom, nije u stanju da uopšte razmišlja, a kamoli predloži nešto na temu kadrovskih rešenja ili bilo kakvog rada Narodne banke Srbije. Dame i gospodo, mi smo ovde ne jednom, nego mnogo puta, već upoznati sa suštinskom genijalnošću i fenomenalnim rešenjima u smislu posla koji treba da obavlja, recimo, institucija poput Narodne banke, a kako je vidi taj, veliki stručnjak. Sećate se svi toga, tako što će sve potrebe ove zemlje rešiti štampanjem parica, kako nam je lepo objasnio, pa ćemo onda da imamo za sve i onda ćemo da delimo i za plate i za penzije i da finansiramo njegove fenomenalne ideje. Taj nivo razumevanja, taj nivo shvatanja i ovog mesta, ali i bilo čega u državi, pokazatelj je ozbiljnosti, pa reći ću i pameti koju možemo i da očekujemo od njega. Sa tim završavam, gospodine predsedavajući, taman je tačno i ozbiljno koliko je njihova ocena data prošlog petka da je dan pre toga bio, zamislite, poslednji četvrtak u mesecu, 5. oktobra poslednji četvrtak u mesecu. Svaka čast.
Reč ima ministar Ružić. Izvolite.
Zaista, radi istine, prosto da znamo da je Služba za upravljanje kadrovima jedan vredan segment stručnog usavršavanja, da opseg na koji se odnosi u pogledu stručnog usavršavanja se odnosi pre svega na republičku administraciju, da je osnovana u skladu sa članom 31. Zakona o Vladi i da će opseg rada Nacionalne akademije biti mnogo širi. Dakle, niti je Služba za upravljanje kadrovima radila loše, štaviše radili su veoma kvalitetno, ali opet da ne ulazimo u nešto što nije posao ministra, niti je to predmet neke politizacije ili partokratije, itd. Hvala vam.
Hvala, ministre Ružiću. Pravo na repliku ima Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Mi u poslaničkoj grupi SPS nismo iznenađeni fascinacijom predsednika tzv. Srpskog pokreta Dveri prema SPS i ta fascinacija i dalje traje. Ona nije sporna. Što se vas tiče, gospodine Ružiću, kao ministra, zaista jedno visoko priznanje da ne odgovarate na krajnje populističke izjave i ovu fascinaciju koju ste danas doživeli u Skupštini Republike Srbije, što je i odraz, na kraju krajeva, dostojanstva Vlade Republike Srbije. Međutim, ono što zaista bode oči, a bode i oči građanima Srbije, jeste kako se to baca drvlje i kamenje na SPS, vređaju članovi SPS i rukovodstvo SPS, a da se pri tome ne objasni zbog čega se na taj način vređa i kolega narodni poslanik Srđan Nogo, čiji je otac bio upravo član gradskog odbora SPS u vreme kada je SPS upravo bila u dominaciji na vlasti. Kada sam govorio o ličnom etičkom kodeksu, evo prilike gde se taj lični etički kodeks treba prikazati, odnosno na koji način etika dolazi do izražaja. Sledeće, SPS i mi poslanici SPS nikada sebi nećemo dozvoliti da naš vokabular bude spušten na nivo kako smo ga danas čuli od predstavnika tzv. Srpskog pokreta Dveri. Naš vokabular, u svakom slučaju, zavređuje pažnju, ako ništa drugo onda sa stanovišta dostojanstva i dostojanstvenog izražavanja, prevashodno kulturološkog karaktera. S druge strane to nismo mogli čuti. Ne želim da ni u kom slučaju poredim nas i nekog drugog ko to ne zaslužuje, jer mi imamo stabilnost. Oni koji to nemaju… Zahvaljujem se.
Hvala. Pravo na repliku ima Boško Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Imam obavezu da pročitam odgovor prof. dr Sreta Noga, pošto je već danas u dva navrata ovde prozvan i od strane ministra i od strane predsednika poslaničke grupe SPS. U poruci koju sam dobio od njega lično kaže ovako – prenesi im da sam bio u SPS i kada sam shvatio da je tamo većina hohštaplera i bitangi, ljudi koji kupuju diplome, napustio sam vas, ali sam vam to rekao i u lice. Dakle, moja obaveza je bila da prenesem mišljenje bivšeg člana SPS o aktuelnom rukovodstvu SPS, i mislim da je čovek koji je dva puta bio prozvan ovde zaslužio da ima reč i da mogu da kažem nešto u njegovo ime. Dakle, to je zapravo slika o čemu ja ovde pričam. Pravi socijalisti, ljudi koji nisu glasali za Aleksandra Vučića na predsedničkim izborima, ljudi koji sebi ne dozvoljavaju da ih zloupotrebljava aktuelno rukovodstvo SPS, koje gleda isključivo svoje fotelje i svoje lične interese su, kao prof. dr Sreto Nogo, ostali principijelni, ostali moralni i ostali van te kaljuge koalicije sa SNS. Ja sam upravo i ukazao na principijelnost ministra Ružića, koji dok nije dobio državnu funkciju, kao Velimir Ilić, bio je onaj koji je najviše graktao protiv aktuelne vlasti, a onda kada je dobio ministarsku fotelju postao je onaj koji slavi ime najvećeg sina svih naroda i narodnosti Aleksandra Vučića. Toliko o principijelnosti SPS. A o principijelnosti SNS najbolje govori to da uvek kada napadaju bivši režim nikada ne napadnu SPS, svog sadašnjeg koalicionog partnera, koji je bivši režim 25 godina unazad. Dakle, kada se borite protiv kriminala i korupcije, gospodo naprednjaci, možete da krenete redom od ministara u vašoj vladi i od članova SPS sa kojima ste u koaliciji, tu biste našli mnogo elemenata za borbu protiv kriminala.
Hvala. Pravo na repliku ima Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Meni je drago što je ponovo demonstrirano nešto što ne odiše ni kulturom ni dostojanstvom. Čitanjem poruke koja je navodno sa tekstom kakav jeste samo je potvrđeno ono što sam rekao. Bukvalno je potvrđeno da stoje činjenice da ako ništa drugo, onda etika ili lični etički kodeks nalažu – ne pljuj tamo gde si bio i ne pljuj po onome što si radio. Kako si radio i šta si radio, to najbolje ti znaš. Ako je Velja Ilić negde rekao i ako je to istina, naravno, ovo naročito podvlačim „ako je to istina“, da je rekao da je daleko boljih kandidata imalo od predsednika tzv. Srpskog pokreta Dveri prilikom zapošljavanja u biblioteci u Čačku, ako je to istina, i ako je istina da je rekao da je upravo kandidat koji je izabran dovoljan samo da briše prašinu sa knjiga, onda dolazimo u situaciju da razmišljamo o tome da li je zapošljavanje u biblioteci u Čačku bilo partokratskog karaktera ili ne. Ako nije partokratskog karaktera, utoliko bolje, ali ako jeste, onda je to svojevrstan vid licemerja koji se manifestuje u ovom visokom domu, a što ovaj visoki dom svakako ne zaslužuje. Ne bih dalje jer sam rekao – ni SPS, ni ja, ni vladajuća koalicija nemamo nameru da se spuštamo na nivo dijaloga i komunikacije koji je daleko ispod našeg nivoa vrednosti. Hvala.
Hvala. Reč ima Boško Obradović. Pravo na repliku.
Hvala, predsedavajući. Meni je zaista izuzetno simpatično i drago kada vladajuća većina pominje Velimira Ilića, ministra u njihovim vladama. Nikada ni Dveri ni ja lično nismo imali sa Velimirom Ilićem, za razliku od vas. To je vaš prijatelj, to je vaš ministar, to je vaš koalicioni partner, prvi koalicioni partner SNS u njenoj političkoj istoriji je Velimir Ilić i Nova Srbija. Vidite kako su to zaboravili. Vidite kako peru ruke od Velimira Ilića. Vidite kako je to nezgodno sada kada više nisu zagrljena braća i kada Velimir Ilić iznosi istinu i prljav veš iz naprednjačke kuhinje, kada otkriva istinu šta radi Andrej Vučić po Srbiji, onda Velimir Ilić više nije dobar. Dobar je bio Aleksandru Vučiću da mu bude dva puta ministar i onda je Veljo najbolji na svetu. Sada kada je izašao iz vaše koalicije i kada govori istinu o tome da državom ne upravlja ni SNS ni SPS nego braća Vučić i njihovi kumovi, tada je tajac u skupštinskoj sali i tada Velimir Ilić najedanput nije više neko slatko stvorenje koje ste držali u Vladi na dva ministarska mesta. E, to je vaše licemerje o kome ja ovde govorim. Nikada ni Dveri ni ja lično nismo imali ništa sa Velimirom Ilićem. Imamo samo suđenja sa Velimirom Ilićem i na sudu ćemo dokazati one klevete kojima je optužio i moga oca i mene i Dveri i sve druge. Ja se sa njim sudim i borim i smenio sam ga sa vlasti u Čačku, a vi sa njim sarađujete, vi ste bili sa njim u koaliciji, vama je on bio dobar, a sada ga se odričete, a tako ćete se jednog dana, sada vam to poručujem, odricati Aleksandra Vučića i braće Vučić, i kumova Vučićevih i nećete ih poznavati i krit ćete da ste ikada bili sa njima i u njihovoj stranci i stidećete se što ste bili članovi SNS.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, pravo na repliku. Sve vas molim da ne bude tema današnje sednice gospodin Velimir Ilić. Hvala.
Nemam ja ništa protiv, gospodine predsedavajući, da vaš predlog uvažimo, ali toliko je ovog DOS-ovskog lakeja potresla tema. Slušao sam ga kako dramatično saopštava ono što ima u prethodna dva minuta. Moram da vam kažem, zamalo su mi krenule suze na oči. Izgleda da ga je potreslo podsećanje na njegove rane početke i na to prvo zaposlenje o kom je govorio kolega Jovanović, i na činjenicu da to licemerje i odnos prema ljudima može da se meri i prema tome kako je postupio prema svom dobročinitelju. Kako mu je odmah stavio nož u leđa pa rešio da gradi svoju beznačajnu, ali kakvu-takvu političku karijeru, na račun onoga koji mu je taj prvi posao obezbedio i pomagao mu da napravi prve korake. Dok se došlo do Dragana Đilasa i ozbiljnog novca, nešto ozbiljnije organizacije već se što-šta pozaboravilo, pa i ti nekadašnji prvi prijatelji. Uvek mi je zabavno kada govorimo o principima i licemerju sa tim ljudima koji su pokazali interesovanje i za tu temu. Skoro jednako zabavno, gospodine predsedavajući, kao kada govorimo na temu stručnosti. Sećate se, maločas one priče o štampanju novca, otprilike tu negde, ako ne i malo dalje stoje dobro je li, i kada je reč o principima i licemerju. Ko? Pa, na primer, oni koji su sami sebi dodelili ulogu velikih rodoljuba, mrzitelja svega zapadnog, svega evropskog i s vremena na vreme, kritičara nekakvog DOS-a iz kog su ponikli sami. To što oni rade da je klasična DOS-ovština, to je samo po sebi očigledno. Ali, kada to zaborave, pa se bave DOS-om, kako im se onda dešava da hvale npr. DOS-ovsku vedetu Vuka Tadićevog Jeremić? Da li je sam rekao da je jednako patriota i rodoljub koliko i Vuk Tadićev Jeremić, koliko i onaj koji je pitanje Kosova i Metohije skinuo sa UN. Jednako je patriota i rodoljub koliko i onaj koji se obratio Međunarodnom sudu pravde i Prištini i uslugu čini. Kad taj to govori o svom okruženju, pa i o samom sebi, ja nemam više ništa da dodam na temu njegovog licemerje i njegovih principa. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Orliću. Idemo na naredni amandman. Na član 15. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima narodni poslanik prof Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, pošto su proteklih dana određeni narodni poslanici jedne minorne političke grupice ovom visokom Domu Narodne skupštine Republike Srbije, predsednici Narodne skupštine Maji Gojković iščupali mikrofon, odustajem od obrazloženja amandmana i ustupam vreme za njihovu edukaciju kako u ovom Domu Narodne skupštine, više se ne bi dešavali slični skandali. Hvala.
Hvala profesore Atlagić. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, ovaj amandman govori o preuzimanju kadrova, pa molim da me ne prekidate. Moja preporuka Nacionalnoj akademiji i preporuka akademiji mog prijatelja Velje Ilića, koji je zaslužan za promene, je sledeća. S obzirom na nizak rejting da preuzmu bibliotekara, člana biblioteke, portparola biblioteke, nepartijskog, neparazitskog Veljinog predloga. Velja to nije predložio kao šef partije, nego kao prijatelj njegovog oca. Velimir Ilić je meni lično pričao da je bio šef partijske ćelije Komunističke partije u hidrogradnji. Otac „dverića kupusića“ mu je bio zamenik. Bili su poslednja generacija koja se obučavala u Kumrovcu. U selu Vranić, deda bibliotekara je bio poznat po tome što je davao lokalitet za pritvaranje ovih seljaka kulaka za vreme UDBA i kožnih mantila. Zato ja preporučujem da čačanska biblioteka preuzme svog portparola, pazi portparol čačanske biblioteke, to je jako velika obaveza, a sa druge strane preporučujem javnoj upravi u Čačku, da formira i seosku biblioteku u Vraniću ili u Preljini, da Ševarlić koji je sam u svoju biografiju pisao da je najmlađi Titov odbornik u gradu Beogradu, da njega preuzmu on bi mogao da bude portparol seoske biblioteke u Vraniću ili u Preljini i da uspešno distribuira onu svoju studiju koju nije napisao, a za koju je dobio od Dušana Petrovića 60.000 evra da napiše u hiljadu primeraka, što znači da je on najskuplje plaćeni pisac u Srbiji, skuplji od Ive Andrića. Dakle, preporučujem da obojicu preuzme čačanska i preljinska biblioteka. Hvala vam.
Hvala. Kolega Obradoviću, molim vas, niste pomenuti imenom i ja vas ne prepoznajem niti želim to da uradim. Tako da ne znam i molim narodne poslanike da ne pominjemo privatni život i Velje Ilića koji nije tu, na kraju. Hvala gospodine Obradoviću na razumevanju. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima, uvažena poslanica, Marinika Tepić. Izvolite.
Hvala, što smo bar verbalno u istom tretmanu s vaše strane, svi narodni poslanici, pošto su do malo pre jedni bili uvažene kolege, a drugi nisu bili uvažene kolege. No, dobro je, uvažavamo korekciju. Naš amandman na član 15. je prihvaćen i postao je sastavni deo zakona i to je dobra vest. Ono što je loša vest, i zato želim da obrazložim u čemu je sadržina ovog našeg amandmana je da po ko zna koji put ovde pokušavam da ukažem da zakonopisci, odnosno članovi Vlade, odnosno predsednica Vlade koja je potpisala ovaj predlog zakona i uputila ga u Narodnu skupštinu, ne znaju elementarne stvari i ne čitaju zakone koje su dužni da poštuju, jer da je tako onda se ne bi desilo da u ovom članu koji reguliše preuzimanje zaposlenih iz Službe za upravljanje kadrovima u Nacionalnu akademiju da se tu nalaze i postavljena lica. Dakle, autor ovog zakona bi znao da postavljena lica ne mogu da se preuzimaju na način na koji je to predvideo ovaj zakon, odnosno tek tako, što bismo rekli već da se najpre moraju razrešiti s dotičnog položaja, pa tek onda ponovo ući u postupak postavljena u nekom drugom državnom organu. Stoga još jednom koristim priliku da vam ukažem, da evo vi budete ta perjanica profesionalizacije i da vi kao resorni ministar, a potom i svi članovi Vlade, naročito predsednica Vlade krenu za vam i krenu da se pripremaju za polaganje državnog stručnog ispita, da prvo te ispite polože, da se upoznaju sa Ustavom, sa radnim pravom, sa podelom vlasti, sa radnim zakonodavstvom, a potom naravno postanu i prvi polaznici ove Nacionalne akademije za javnu upravu i time pomognu i sebi ali i nama da nauče da pišu zakone. Moram ministre dodatno da kažem da nisam zadovoljna vašem obrazloženjem pošto ga niste meni dali, nego odgovarajući drugom poslaniku ste mi odgovorili, obrazloženju koje se tiče sredstava iz tekuće budžetske rezerve, odnosno o poštovanju člana 61. Zakona o budžetskom sistemu i odgovorili, odnosno pokušali da odgovorite na moju kritiku da se sredstva iz tekuće budžetske rezerve ne mogu ovim zakonom prenameniti, odnosno da se ne mogu dodatna sredstva obezbediti za zarade. Vi ste citirali član Zakona o budžetskom sistemu koji da kaže da se za novo uspostavljene organizacije koje su direktni korisnici budžeta, da se obezbeđuju sredstva iz tekuće budžetske rezerve, ali to ne može da se odnosi na masu zarada. Molim vas, da vam neko ukaže da je masa zarada, odnosno plate u posebnom režimu i u Zakonu o budžetskom sistemu i naravno u Zakonu o budžetu i da to ne može tekućom budžetskom rezervom da se prenamenjuje ili dodatno obezbeđuje i da to može da se desi samo rebalansom budžeta, a ne ovakvim odredbama resornog zakona. Hvala vam.
Hvala. Moram da napomenem da su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 16. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dušan Pavlović, zajedno Vjerica Radeta, Aleksandar Šešelj i Petar Jojić, i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, ova država od Karađorđa do današnjeg dana, menjala se i uprava, a od 2000. godine imamo inflaciju agencija i akademija. Postavlja se jedno diskutabilno pitanje, što je rekao Ante Fijamengo sociolog, da li ova država ima koristi od ovih agencija i od ovih akademija? Sličan vam je slučaj i u pravosuđu. Ko su kadrovi koji se upućuju na Pravosudnu akademiju? Sad se postavlja pitanje koji će to kadrovi biti koje će uprava predlagati i za ovu Nacionalnu agenciju u javnoj upravi? Sve ovo ide na štetu poreskih obveznika, a činovnici po partijskoj liniji od 2000. godine do današnjega dana, dolaze, uglavnom, na privilegovana radna mesta i zapošljavaju se po ovim osnovama. Srpska Radikalna Stranka smatra da je ova institucija nepotrebna. Ovim se umnožava birokratija. Ovim se direktno udara na budžet Republike Srbije. Kad kažem na budžet, udara se na džep poreskih obveznika, a pogotovo u ovoj godini kada imamo situaciju elementarne nepogode od suše, Vlada bi bila pametna da je neku instituciju ili agenciju osnovala za otklanjanje posledica suše. U upravi nema suše, a nema ni u Vladi, to vidimo. Srpska radikalna stranka je dala obrazloženje, to je dao gospodin Krasić i gospođa Vjerica, detaljno, zbog čega SRS smatra da je ova novotarija po uzorima EU u koju EU Srbija nikada ući neće, a ultimatumi koji se postavljaju pred Srbiju olako su se prihvatali, i prihvataju se, što je apsolutno ne prihvatljivo za SRS. Vidite, u budžetu sredstva su obezbeđena ranije. Vi ste malo pre komentarisali, međutim, da li su obezbeđena u 2016. ili 2017. godini to uopšte nije bitno, ali idu pare iz budžeta i plaćaju se činovnici i birokratija koja u ovoj državi samo može da nanosi štetu, a koristi nikakve.
Hvala, kolega Ostojiću, izvinjavam se, Jojiću. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Dakle, član 16. ovog Predloga zakona o Nacionalnoj akademiji za državnu upravu kaže da Nacionalna akademija preuzima od Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave evidenciju o utvrđenim i sprovedenim opštim programima stručnog usavršavanja državnih službenika. Vidite, gospodine Ružiću, bilo bi veoma dragoceno da ste nam vi, uz ovaj zakon, pridodali, recimo, tu dokumentaciju da vidimo kako je do sada izgledalo upravo to stručno usavršavanje državnih službenika. Da vidimo, na primer, kako je ministar Vulin postao ministar odbrane, a da nije ni služio vojni rok? Koje je on stručno usavršavanje prošao u državnoj službi da bi sa mesta ministra za rad prešao na mesto ministra odbrane? To je ono o čemu vam govorimo. Tako izgledaju, zapravo, vaše partijske podele plena. Tako izgleda vaš stranačko-parazitski sistem. Znači, danas si ministar rada, sutra si ministar odbrane. Nema veze što nisi slučaj ni za jedno ni za drugo, važno je da si pouzdan partijski čovek, ili da si lični prijatelj njegovog božanstva, predsednika države. Dakle, u tom smislu ne možemo da se složimo sa ovakvim zakonskim rešenjem. Tražimo brisanje i ovog člana, jer smatramo da je sve ovo zloupotreba državnih resursa za partijske svrhe. Da nije tako, nikada vojskom Srbije ne bi mogao da komanduje i da je postrojava neko ko nije jedan jedini minut služio vojni rok. To prosto nije normalno. To nije etički kodeks, gospodo kolege narodni poslanici. Vi da imate taj etički kodeks, vi nikada ne biste dozvolili ponižavanje srpskih vojnika da imaju obavezu da mirno stoje i salutiraju nekome ko nikada nije služio vojni rok. E to je ponižavanje državne službe. E to je ponižavanje državnih službenika. Zato bih voleo da vidim ovu evidenciju, kako ste to stručno usavršili Vulina da bude ministar odbrane? Hvala. Reč ima narodni poslanik Maja Gojković. Izvolite po amandmanu. (Đorđe Komlenski: Replika. )
Dobro. Da li dajete repliku Đorđu Komlenskom ili po amandmanu. (Đorđe Komlenski: Kada završi Maja.)
Molim vas, samo nastavite po amandmanu.
Zahvaljujem. Naravno da SNS ne može da prihvati amandman koji je podnela poslanička grupa i čiji je predsednik govorio i pokušavao da obrazloži amandman, ali očigledno da on ne zna baš ništa o tome šta je napisano i šta bi on to amandmanom želeo da promeni. Svrha obrazlaganja ovog amandmana je bilo čista neka prazna politička priča i pokušaj da se uvrede ljudi koji vode ovu državu i za koje glasaju građani Srbije u meri nezamislivoj za poslaničku grupu koja je podnela ovaj amandman, a da se razumemo, oni nikada neće ni doći u situaciju da neko za njih kaže da su – božanstva koja su građani Srbije izabrali da vode ovu državu, zato što su oni jedva ušli u ovaj parlament, ali šta je, tu je. Demokratski je da podnose amandmane, ali nije demokratski nepoštovati proceduru i ne znati da osim pukih uvreda kažeš nešto i uveriš bilo koga u ovoj državi da amandman treba usvojiti. Moram da održim kraći kurs o tome šta to znači biti ministar u Vladi, ne samo u Srbiji, nego i u čitavom svetu. Ministri su političke ličnosti, biraju ih partije i meni neverovatno smeta, potpuno neverovatno smeta demagogija koju smo prinuđeni mi i građani Srbije da slušamo danima o tome kako ministri treba da budu ljudi iz struke, i kako Vlada, ne samo Republike Srbije, nego izgleda i u čitavom svetu, treba da bude nekako strukovno udruženje koje će voditi ljudi koji su školovani za pojedine oblasti. To nema veze sa suštinom političkog života. Moram da obavestim podnosioca amandmana da je ministar, koji je danas predsednik Demokratske stranke koja je, sticajem okolnosti u koaliciji sa poslaničkom grupom Dveri, bio ministar odbrane i da on nije služio vojsku, nikada. Nije ni pokušavao da služi vojsku. (Narodni poslanici dobacuju: Kako? ) Tako što ministar kulture, kako da vam objasnim poštovane kolege i građani, ne mora da bude balerina. I Žak Lang nije bio ni balerina, nije bio ni slikar, nije bio ni glumac, ali je bio u Vladi Republike Francuske, ili Francuske Republike najbolji ministar kulture ikada. Posle je u sledećoj Vladi, koja je formirana u trećem njegovom mandatu, on bio ministar obrazovanja, nikad nije bio ni vaspitačica, ni učiteljica. Vladu čine političari, tako će biti uvek dokle god bude višestranačkog sistema u svetu, pa i u Srbiji. Nikada na čelu ministarstava neće i ne moraju da budu ljudi iz struke. Oni su tu da prate politiku vladajuće većine, da sprovode politiku koja se utvrđuje u Vladi, i naravno, da dobijaju za svaki svoj predlog zakona podršku nas ovde poslanika u parlamentu, koji smo sasvim obični ljudi, i koji ne moraju uopšte da se razumeju u materiju, ali treba da prepoznaju šta birači koji glasaju za nas žele da se uradi u ovoj državi, a šta ne. To je zadatak političara. Zadatak politikanata je da izmišljaju, da prodaju maglu građanima Srbije, da osvajaju 4,99, ne znam ni ja šta, jedva, procenata da bi ušli nekako u parlament, što ne potcenjujem, i to je veliko, ako je uopšte osvojeno. Ali, ono čemu moramo svi ovde da se odupremo, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadamo, to je da se ukinu političke stranke, jer toga je u istoriji čovečanstva bilo i da nam onda neki koji nikada neće doći voljom građana, podvlačim voljom građana, u situaciju da vode Vladu Republike Srbije, podnose amandmane, ne govore o amandmanima, napadaju ministra odbrane, navedimo ga danas kao primer, kao ličnost koja nije služila vojsku, a čuj, drznuo se da vodi kao ministar Vojsku Srbije. To je jedan nonses. (Balša Božović: Replika.) Ne može replika da bude na ovo. (Balša Božović: Molim? Jeste li vi služili vojsku?) Ja nisam služila vojsku. Molim kolege da mi dozvole da nastavim.
Ja vas molim da ne dobacujete i da možemo da obezbedimo poslanicima da govore.
Molila bih uvažene kolege da mogu da nastavim da pričam o amandmanu, zašto SNS nikada ne može da glasa za amandman kada čujemo obrazloženje koje pokušava da dezavuiše politički sistem i uopšte kako postoji politički sistem u svetu, a ne samo u Srbiji. Šta ćemo sa državama, sada je to skoro i većina država u Evropi, gde su ministri odbrane žene, članice različitih političkih opcija? Slučajno su najčešće i socijaldemokratske opcije i nekih levo nastrojenih partija, koje su ministri odbrane. U Španiji smo imali slučaj da je žena trudnica dobila mandat i postala ministar odbrane. Mislim da je ona pripadala Partido Popular, odnosno Evropskoj partiji naroda, partiji koja se nalazi na desnom centru. Znači, kakvo je to objašnjenje da ministar odbrane ne može da bude neko ko nije služio vojsku? Apsolutni nonsens. Podvlačim, kada se ovde javljaju poslanici, to je njihovo pravo. Takođe je pravo nekoga ko se iole razume u politiku da odgovori, da objasni građanima Srbije zašto mi nećemo glasati za to. Ja sam ubeđena da se i neke opozicione stranke slažu sa tim da ne smemo da dozvolimo da se ovde govori nekim prizemnim jezikom, koji je daleko od suštine političkog života i koji lažno predstavlja kako predsednik parlamenta, i to smo čuli u jednom od obrazloženja, treba da bude apolitična ličnost, najbolji administrativac u mesnoj zajednici sela Crnići, recimo, a ne poslanik koji je prošao na listi jedne od stranaka i za kojeg je vladajuća većina odlučila da ga predloži i izabere, na primer, ili da ministar kulture treba da bude najbolji slikar, ili da ministar poljoprivrede treba da bude ne znam ni ja šta i da tako obesmislimo politički život. Bojim se da ovakva obrazloženja samo vraćaju točak istorije unazad, gde je postojao jednopartijski sistem i gde se pokušavalo da se narodu objasni kako je najbolje da ne postoje političke stranke i kako je najbolje da ministri budu ljudi koji nemaju veze sa političkim životom. Najbolje je onda da dođe ulica, ali predlagaču ovog amandmana mogu da poručim da ulice neće biti, da će građani uvek na izborima odlučivati ko će voditi koji resor u ovoj državi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski, replika.
Zahvaljujem. Stvarno ne verujem da predsednik tzv. političke grupacije ni manji procenat ni veće dreke ovakve gluposti i nebuloze može da smisli sam. Pošto mu je očigledno nestalo novca ili nije dovoljno od onoga što otima od svojih odbornika u Čačku i na drugim mestima, sad se izgleda obratio na drugu stranu, da po porudžbini od onih koji ne žele da vide Aleksandra Vulina i koji ne žele neutralnu Srbiju vređa sve što mu padne na pamet i lupa gluposti kakve zaista nisu primerene za ovaj dom. Zarad istine i javnosti, iako to njemu ne vredi ponavljati, Aleksandar Vulin nije služio vojsku iz zdravstvenih razloga. Završio je Pravni fakultet, državni Pravni fakultet i završio je Nacionalnu akademiju za bezbednost, najvišu srpsku ustanovu kada je u pitanju nacionalna bezbednost. Ja znam da oni koji su pisali tekst gospodinu ni manji procenat ni veće dreke bi želeli da je Aleksandar Vulin završio kurs u SAD za sprovođenje zakona ili je možda bio u Maršalovom centru za bezbednost u Garmiš-Partenkirhenu kao vlasnik vračarskih pašnjaka, ali za razliku od tih koji su prošli te kurseve, koji su uništili 500 tenkova, 220 oklopnih sredstava, 20.000 lakog naoružanja, 282 tenka T-55, 200 oklopnih transportera, haubice, 1.100 protivavionskih topova, 26 višecevnih bacača. Ova Vlada i Aleksandar Vulin kao ministar odbrane se bore da vrate Vojsku Srbije na mesto koje joj pripada. Neka oni minimiziraju šta god hoće, ali MIG-ovi su stigli u Srbiji, stići će i S-300, stići će i drugo naoružanje. A to što onima koji plaćaju gospodina ni manjeg procenta ni veće dreke, za kojeg ne glasaju ni njegovi rođaci u selu Vranići, meni je jako žao, želja im se neće ispuniti. Srbija će biti stabilna vojna sila u budućnosti i napredovaće i dalje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, pravo na repliku.
Po ko zna koji put govor koji nema apsolutno nikakve veze sa istinom. Pomenuti su predsednici DS, bivši ministri vojni i pomenuto je to da nisu služili vojsku. Dvojica njih su bili ministri, bivši predsednik Boris Tadić i sadašnji predsednik Dragan Šutanovac. Bili su u vojsci i jedan i drugi i to možete da proverite. Ali me čudi da se ovako olako u ovom zdanju može da iznese nešto kao neistina, a koja je i te kako lako proverljiva. Evo, ja ću vam isto reći i o sebi. Služio sam vojsku i ratovao 1999. godine kao pripadnik DS i bio na Kosovu i Metohiji, za razliku od onih koji se hvale svojim doprinosom, svojim herojstvom o kome slušamo. Ovde stoji i na današnji dan, pošto je neko pomenuo Ivu Andrića, ovde stoji ploča, danas je njegov rođendan, 9. oktobra je rođen Ivo Andrić, pre 125 godina. I svako od nas treba da se pita – da li nas obavezuje ova ploča i ovaj čovek koji je sedeo u ovim klupama i da li smo dostojni takvih ljudi koji su sedeli u ovim klupama da na ovakav način govorimo? I ne obavezuje nas samo ovo zdanje, i ova država i građani Srbije da govorimo samo istinu. Bio je jedan od poslanika. Nije bio niti predsednik Skupštine, nije bio ni potpredsednik Skupštine, bio je jedan od poslanika. I mislim da nas to i te kako obavezuje, ne samo nas, i našu decu i građane Srbije. Sigurno je da nikada nećemo dostići njegove domete, ali bar možemo da se trudimo da govorimo istinom, da poštujemo jedni druge i da poštujemo ovu državu tako što ćemo govoriti o ovako važnim stvarima i sa dignitetom i sa spremnosti da istini pogledamo u oči.
Hvala. Pravo na repliku, Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Da, Ivo Andrić je sedeo ovde ali mi danas ne govorimo o Ivi Andriću, niti sam saznala da je Ivo Andrić bio poslanik u ovom uvaženom domu iz dnevnih novina, kao što su saznali neki ovih dana. Ali, to nije tema replike. Tema replike je čime sam ja uopšte izazvala repliku, ja se vama divim i vašem razumevanju ko treba da dobije repliku, ali ja ništa ružno nisam rekla o Draganu Šutanovcu. Izuzetno ga cenim i njegova dela govore o tome kakav je on bio ministar odbrane. Ali, i dalje tvrdim da on nije služio vojsku. To što je bio u Vojsci, bože moj, i na pojedinim obeležavanjima raznih događaja, bila sam i ja u vojsci pa nisam služila vojsku. Ali, mogu da budem dobar ministar. O tome sam govorila. Boris Tadić čini mi se da nije služio vojsku a takođe je bio ministar odbrane. (Poslanici DS dobacuju.) Nemojte vikati, moje je pravo da kažem moje mišljenje. Ali, često je bio u vojsci jer je bio ministar odbrane. Zoran Živković, član Demokratske stranke do skoro, nije služio vojsku, ali mogao je da bude ministar odbrane. Ja govorim baš u prilog tome, a to što neko mora da skoči kad god se pomene nečije ime, to je drugi problem. Ja govorim da su oni mogli da budu ministri odbrane i da je besmisleno obrazloženje poslanika koji je ovde govorio da ovde treba da budu stručnjaci a ne političari. U prilog tome govori i namera Demokratske stranke da sledeći ministar odbrane bude Gordana Čomić, koja nije služila vojsku, ali je ministar u senci Demokratske stranke. Prema tome, ja govorim samo u prilog tome da ne morate da nosite pušku da bi bili dobar ministar u Vladi, ne samo Srbije, nego svuda po svetu, nego da budete dobar političar, koji prati politiku Vlade Srbije i većine, koja čini većinu u jednom parlamentu. Što to sad neko ne razume, nisam krivac, ali mi svakako ne možemo da glasamo za besmislena obrazloženja nečega. Ako bi se neko potrudio da nam obrazloži pravu suštinu amandmana, u kome se zna šta je napisano, mi bi glasali. Ali, ja ne razumem Demokratsku stranku zašto skače kada im ja odobravam sve to što rade, jer to je politika. Hvala.
Hvala. Na član 16. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Narodni poslanik Marko Atlagić ima reč. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, pošto je stranka bivšeg režima ovaj zakon trebala doneti pre 10 godina, a nije ga donela, odustajem od obrazloženja ovog amandmana, kako bi ovaj zakon što pre ugledao svetlost dana i kako bi zaživela Nacionalna akademija.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman i član govore o usavršavanju. Jeste Ivo Andrić bio plodotvoran pisac, ali ja preporučujem Ministarstvu da po pitanju ovih činovnika to usavršavanje koje su oni prošli, posebno na lokalnim samoupravama, pokrajini, pa i Republici, pažljivo posmatraju kakva su to usavršavanja bila, jer moje iskustvo govori da su oni sami sebi delili neke titule, pravili neke konkurse, pravili neka savetovanja na kojima su jedan drugome delili titule, pa su tako postali nesmenjivi i zato pažljivo treba videti sva ta usavršavanja prilikom preuzimanja. A Andrić beše plodotvoran pisac, ali mu nije uspelo da za tri meseca rada kao direktor pošte stranke bivšeg režima, za tri meseca stekne stan u centru Beograda od 200 kvadrata. Jeste bio veliki, jeste napisao velika dela, ali tako brzo nije mogao da stekne ni on. Hvala.
Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik dr Sanda Rašković Ivić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici: zajedno Zoran Krasić, LJiljana Mihajlović i Ružica Nikolić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ovaj član se odnosi na obavezu usklađivanja sistematizacije kod ova dva, hajde da kažem, organa. Ali, pošto mi tražimo da se ovaj zakon praktično ne donese, da se pomeri, jer nam ovakav zakon stvarno nije ni potreban, onda ja moram da vam skrenem pažnju da se veliki rizik preuzima ukoliko posebnim zakonom stvorite obavezu za Republiku Srbiju. Bez obzira na to da li će ovaj zakon da zaživi, kako će da zaživi, on će da stvori relativno dugu obavezu Republici Srbiji. To da znate. I ovo što budete napravili, teško da će da se demontira, a biće potrebno da se demontira. Zašto? Pa evo, gospodine Ružiću, izražavam verovatno stav svih poslanika u Narodnoj skupštini, da li vi možete nama da dostavite na jednom papiru, mada je teško da stane to na jednom papiru, kakva je organizacija državne uprave? Da kažete – ministarstvo, pa to ministarstvo ima organe uprave u svom sastavu, pa da navedete, pa da navedete posebne organizacije, pa da navedete organizacije sa svojstvom pravnog lica bez svojstva pravnog lica, pa organe uprave u sastavu ministarstva sa svojstvom pravnog lica bez svojstva pravnog lica, pa javne agencije, pa javne službe. Da nam sve to taksativno navedete, kako bi svi poslanici mogli da vide kakva je ta državna struktura. Odmah da vas relaksiram, evo, ja 20 dana ne mogu da izađem na kraj. Od sajta do sajta gledam, negde je sakriveno, negde nije, negde u zakonu ima, negde u zakonu nema, postoji ovamo, ovamo ga nema, ovamo ga ima. Jel možete vi nas da obogatite sa tim saznanjem, na jedno 50 strana, da vidimo kako je organizovana državna uprava u Republici Srbiji? Svi će vam biti zahvalni i niko neće da vam prigovori.
Hvala. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima prof. Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, pošto su proteklih dana određeni narodni poslanici jedne minorne političke grupacije „kamenka kupusića dverića“ u ovom visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije predsednici Narodne skupštine Maji Gojković iščupali mikrofon, odustajem od obrazloženja amandmana i ustupam vreme za njihovu edukaciju, kako se u ovom visokom domu više ne bi dešavale slične stvari. Hvala.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da se radi o pravilnicima o usklađivanju, o sistematizaciji, ja preporučujem i Nacionalnoj akademiji i ministru da budu veoma pažljivi po pitanju te sistematizacije i da nagrade vredne i radne, a ne one koji su na različite načine stekli neka svoja zvanja. Hvala.
Hvala kolega Rističeviću. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima Dejan Nikolić. Izvolite kolega.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko jer je tehnički amandman. Mi smo podeli da pravilnik o unutrašnjem uređenju, sistematizaciji Nacionalne akademije umesto 60 dana bude urađen u narednih 30 dana. Naime, vi ste zakonom definisali da taj posao do donošenja pravilnika obavlja Služba za upravljanje kadrovima. I sami ste rekli da ta služba već ima širok delokrug rada, da ima pune ruke posla. Posebna je tema da definišemo i da razgovaramo o tome kako ona radi svoj posao. To nije tema, ali već zbog preuzetog posla staviti im još jedan posao da obavljaju – postoji osnovana sumnja da taj posao neće biti dobro urađen. Moj amandman govori da Nacionalna akademija što pre, dakle, u narednih 30 dana počne da radi u punom kapacitetu i da ti svi pravilnici i podzakonska akta budu usvojeni što pre, dakle, u narednih 30 dana u ovom slučaju. Hvala lepo.
Hvala kolega Nikoliću. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Maja Videnović, Tomislav Žigmanov, Goran Ješić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
U članu 17. stav 2. menja se i glasi – „Nacionalna akademija doneće pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona.“ Dakle, predložili smo, kao što vidite, skraćenje ovog roka koji ste sami sebi dali od 60 dana. Dvostruko kraći rok za donošenje pravilnika o sistematizaciji. Mislim da je jednostavan razlog, ne samo demagoški. Nije demagoški zbog toga što želimo da Nacionalna akademija ima svoju funkciju u predstojećem, najvažnijem poslu za sve lokalne samouprave, a to je proces donošenja lokalnih budžeta. Mislim da to možete da prihvatite, jer za 30 dana mogu da se naprave ovakva dokumenta, da ima dovoljno kapaciteta u javnoj upravi, u državnoj upravi i da Nacionalna akademija pomogne mnogim lokalnim samoupravama, koje su očigledno u problemima svih ovih godina, a to svedočimo i kroz izveštaj Fiskalnog saveta. U velikom problemu, izuzev u lokalnim samoupravama, pominjali smo i najveće gradove od Beograda, Novog Sada, Kragujevca, Niša koji imaju problema sa svojim finansijskim statusom, gde Fiskalni savet zaključuje da su neki na ivici bankrotstva. Dakle, potrebno je da osposobite Nacionalnu akademiju i pomognete onim gradovima, onim gradonačelnicima, onim gradskim većima, opštinskim većima, da donesu mnogo bolje budžete od onoga što smo imali do sada. Jer, imamo veliki broj primera gradova koji u poslednjih pet godina ispunjavaju svoje budžete sa 50%, 60% ili 70% od planiranih iznosa i mislim da to nije dovoljno za funkcionisanje. Ide i grejna sezona, idu veliki izazovi za funkcionisanje svih javnih komunalnih sistema i zbog toga je naša sugestija što pre pravilnike, što pre osposobite Nacionalnu akademiju, jer od danas od 10. oktobra za 30 dana do 10. novembra mogu da se završe sva ta dokumenta, da se osposobi Nacionalna akademija i da se pomogne u decembru mesecu, pre decembra u procesu donošenja budžeta najvažnijih, najvećih lokalnih samouprava, jer tamo imamo zaista najveće probleme.
Hvala, kolega Ćiriću. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ovim našim amandmanom mi tražimo da se praktično sistematizacija, odnosno Pravilnik o radnim mestima i unutrašnjoj sistematizaciji u Nacionalnoj akademiji za javnu upravu odloži u odnosu na predloženi tekst. Dakle, vi predlažete i smatrate da sistematizacija treba da se usvoji u roku od 60 dana za Nacionalnu akademiju, a mi kažemo i predlažemo da to treba da bude do 1. januara 2018. godine, upodobljavajući tekst ovog amandmana sa našim prethodnim amandmanima, odnosno sa početkom nove kalendarske i budžetske godine, s obzirom da se tek tada stiču uslovi za zarade zaposlenih i ponovo ću se vratiti na budžet. Tehnički vi, praktično, ovim članom predviđate da se sistematizacija usvoji za 60 dana, dakle, da novozaposleni u Nacionalnoj akademiji počnu da primaju platu na osnovu novih radnih mesta za 60 dana, a da tek za šest meseci mogu da se usvoje podzakonska akta po kojima će oni raditi, i tu takođe postoji određeno nesaglasje. Jer, po čemu će oni raditi, ne samo po zakonu, nego šta je sa podzakonskim aktima, tu ste dali rok da se za šest meseci usvoji, odnosno, kao što sam prethodno rekla, na početku drugog kvartala 2018. godine. S toga, predlažemo da vi sve lepo odložite i upodobite do 1. januara 2018. godine, do kada ćete moći i podzakonska akta da pripremite i kada ćete imati Zakon o budžetu i kada će ovo razdvajanje sa SUK-om biti završeno i da mirne savesti, i mi kao neko ko učestvuje u radu ovog parlamenta, krenete u 2018. godinu, a ne da dirate masu zarada, tako što ćete iz tekuće budžetske rezerve izdvajati sredstva, bez obzira na član 61. Zakona o budžetskom sistemu. Dakle, masa zarada u budžetu je u posebnom režimu i ona ne sme da se dira bez rebalansa budžeta, ponavljam još jednom. Apelujem na vas da usvojite ovaj amandman, da lepo date vremena do 1. januara 2018. godine sa novim budžetom, sa podzakonskim aktima i da ne samo brže, bolje da bi se za 60 dana već imali plate za novozaposlena lica koja planirate u Nacionalnoj akademiji da umetnete, da ne kršite sopstvene, a i naše ujedno zakone.
Hvala. Koleginice Pavlović, vi ste se javili po ovom amandmanu? Nemate više vremena. Vaša poslanička grupa je potrošila vreme. Na član 18. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dušan Pavlović, zajedno Nemanja Šarović, Vjerica Radeta i Miroslava Stanković – Đuričić i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof dr. Miladin Ševarlić. Reč ima narodna poslanica Miroslava Stanković – Đuričić.
Zahvaljujem predsedavajući. Poslanička grupa SRS je podnela amandman kojim smo predložili brisanje člana 18. Zakona o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu. Nedavno smo govorili o Predlogu zakona o sistemu obrazovanja kao najznačajnijem sistemu vrednosti i evo sada govorimo o amandmanima na zakon o stručnom usavršavanju u javnoj upravi. Ovaj predlog zakona je sam po sebi sistem zamena teza, jer kao sredstvo ne postiže zadati cilj, odnosno reformu javne uprave i profesionalizaciju u dovoljnoj i potrebnoj meri. Naime, u članu 18. naveli ste da do usklađivanja, odnosno donošenja akata o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta, poslove Nacionalne akademije obavlja će Služba za upravljanje kadrovima. Znači, dok se ne uhoda akademija, jedan broj uhodanih službenika uhodavaće se u zakonske inovacije ovog zakona, ali i novih pod znacima navoda nacionalnih reči i izraza, poput koučing i slično. Dosledno, nema šta, srpski jezik i elementi nacionalne kulture. Podsetiću vas gospodine Ministre, član 10. Ustava Republike Srbije kažu da su u Republici Srbiji u službenoj upotrebi srpski jezik i ćirilično pismo, a u stavu drugom, da se upotreba drugih jezika i pisama uređuje zakonom, na osnovu Ustava. Prema tome, nemate ni jedno jedino opravdanje za upotrebu ovakvih termina, a nema ni potrebe, jer se u našem bogatom jeziku sigurno može naći neki adekvatan termin. Svedoci smo da se u javnoj upravi zapošljavaju kadrovi sa raznim diplomama i raznovrsnim ugovorima i ma gde da su raspoređeni, njih ne interesuje posao koji ne znaju da rade, ali nisu zainteresovani ni da ga nauče. Tako imamo u javnoj upravi one kojima niko ne sme da uruči neki predmet da ga uradi, jer zna da nikada neće biti urađen, ali baš takvi kadriraju i bore se za rukovodeća mesta u hijerarhiji. Zato je onih koji znaju posao i rade i jedva čekaju da napuste javnu upravu. Ako neko smatra da preko ove akademije može da obrazuje ili usavrši ove koji ne rade i ne znaju da rade, grdno se vara. Ovim predlogom se ne rešavaju suštinski nedostaci u sistemu kadrova koji rade u javnoj upravi. Dakle, ministre, problemi javne uprave su bespoštedno opterećenje državnog budžeta, neumerenost u zapošljavanju kadrova neodgovarajuće struke, bez dobiti u kvalitetu usluga javne uprave. Pravilnik u sistematizaciji poslova i radnih mesta i uvođenje platnih razreda su ključ početka rešavanja problema sistema javne uprave, a obrazovanje i stručno usavršavanje odgovornost su pre svega pojedinca. Zato gospodine ministre, usvojite amandmane SRS, odnosno povucite ovaj zakon iz procedure, ojačajte koordinaciju, odgovornost postojećih budžetskih korisnika i uštedećete i državni novac i vreme. Hvala.
Hvala. Na član 18. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima narodni poslanik profesor Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, pošto je danas u više puta jedan predsednik minorne političke grupe blatio predsednika države Aleksandra Vučića i njegovog brata, u znak protesta odustajem od obrazloženja ovog amandmana i ustupam mu vreme, kamenku, kupusiću, dveriću, radi edukacije kako bi se konačno prevaspitao i stao u red civilizovanih narodnih poslanika. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo, radi se o aktu o unutrašnjem uređenju. Predlažem da se posebno obrati pažnja do tada oko ovih sistematizacija. Iz svog ličnog iskustva znam da u javnoj upravi ima mnogo stranački zaposlenih, ali ljudi iz bivšeg režima, koji su sebi napravili propise da su nesmenljivi i s tim u vezi, treba na njih obratiti pažnju, ne zato što podrivaju vlast, Vladu, već zato što podrivajući vlast, Vladu, na određen način podrivaju državu i narušavaju poverenje kod građana u javnu upravu. Hvala.
Hvala. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dejan Šulkić i Milan Lapčević. Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić.
Poštovani gospodine predsedavajući, da, ovaj pretposlednji član Predloga zakona o Nacionalnoj akademiji za javnu upravu, govori o tome da do usklađivanja, odnosno do donošenja, kako u predlogu ovog člana stoji, akta o unutrašnjoj organizaciji, sistematizaciji radnih mesta, poslove Nacionalne akademije će obavljati služba za upravljanje kadrovima. Mi smo opet ovde amandmanom odreagovali i umetnuli, odnosno dodali da pored toga što treba da se donese akt o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji, ova ustanova treba da ima i statut, treba da se donese i statut. Ako mi, tj. vi, osnivate Nacionalnu akademiju kao pravno lice, samostalno pravno lice, mora to pravno lice da ima osnivački akt koji definiše delokrug rada, organe rukovođenja, organe poslovodstva, neka druga stručna tela, mandat tih organa, ko ih bira, kako ih bira, ko ih razrešava, kako ih razrešava. Sve to jedino treba da stoji u osnivačkom aktu jednog pravnog lica. Vi ovde u Predlogu zakona, u jednom članu spominjete direktora kao nekog ko rukovodi Nacionalnom akademijom, i samo se kaže da direktor bira programski savet, ali mi ovde poslanici ne znamo, donosimo ovaj zakon, ko bira direktora. Ako ste hteli da ovo telo da ova ustanova bude samo viši nivo organizacije u okviru vašeg ministarstva, to je moglo da ostane i u okviru službe za upravljanje kadrovima, da uopšte ne bude posebna obrazovna institucija. U suprotnom, vi nama samo pokazujete da ovo, ova ustanova u stvari može da bude samo mesto gde će se vršiti i politički, i finansijski uticaj od strane vlasti, od strane vašeg ministarstva. Da je tako, a sve češće nam dolaze takvi zakoni ovde, koji pre svega centralizuju oblasti delatnosti, ja ću vam samo pročitati šta u ovom zakonu samo Vlada donosi.
Hvala, isteklo je vreme. Na član 19. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Zoran Krasić, Milorad Mirčić i Filip Stojanović i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
To je poslednji član koji reguliše stupanje na snagu ovog predloga zakona. Sasvim je normalno da ako smo za 18 članova tražili brisanje, da tražimo i za ovaj 19. Ono o čemu verovatno javnost nije u prilici da sazna, a možda ne zna čak ni predstavnik predlagača ovde. Gospodine Ružiću, prethodni ministar je sve završio u ministarstvu povodom ovoga i onda je izabran za premijera. E, sada ja vam skrećem pažnju na ovaj pravilnik o kriterijumima i uslovima za akreditaciju realizatora programa stručnog usavršavanja, koji je potpisan od strane ministra 18. maja 2017. godine. U članu 5. stav 3. tačka 3, evo da vas nešto samo podsetim šta je taj prethodni ministar napisao, da poseduje relevantan dokaz o metodološkim znanjima i veštinama, pa otvorena zagrada, potvrda o završenoj obuci za trenera. Nema ni kauč, ni kouč, ni čikoši, nema ništa, nego trenera. Tako da je ovaj prethodni ministar ćirilicu dobro savladao, zna dobro srpski jezik. Međutim, skrećem pažnju poslanicima, kako su neozbiljni ovi što predlažu. Evo, vidite u obrazloženju tog pravilnika, eno ga na sajtu ministarstva, sve stoji lepo obrazloženje i pod rimsko dva kaže – razlozi za donošenje uredbe. Ali, nije doneta uredba nego pravilnik. Ne može ministar da donosi uredbu, on donosi pravilnik. Šta nam piše dalje – ovaj pravilnik se donosi radi bližeg uređenja kriterijuma, znači oni ne znaju šta je uredba, ne znaju šta je pravilnik, pa ja pretpostavljam da ne znaju ni šta je predlog zakona. Šta je biser svega toga? Na kraju, jeste da je to zavedeno pod brojem tim i tim, u Beogradu 18. maja 2017. godine, ministar Ana Brnabić. Sada, kako mi vas ozbiljno da tretiramo? Vi se ovde zaklinjete u čikoše, ona napisala trener. Sve podzakonske akte, sve. Sve se to tamo ugradilo, ušle su sve nevladine organizacije, čak i ona vama mrska neprijateljska „Crta“, i „Crta“ je ušla u program osposobljavanja kadrova državnih službenika. Ne znaju šta je uredba, šta je pravilnik i predlažu ovakav predlog zakona, i mi njima u obrazloženjima citiramo njihove stavove zašto ne treba ovo da se usvoji i naravno kao velika tekovina demokratije, nije lomljenje mikrofona, nego 126 glasova. Kao što je nekada Radovan Božović rekao – kad vidim 70 ruku u vazhduhu, ni zemljina kugla više neće biti kugla nego će biti ravna, tako će i ovo postati zakon, a onda kuku lele kako da se to primeni.
Hvala kolega Krasiću. Reč ima Dragan Vesović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Cenjeni kolega Krasić je ukazao na jednu neozbiljnost, a ja ću da ukažem na drugu neozbiljnost. Naime, član 19. kaže – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana, i onda dajemo ovde razloge za donošenje zakona po hitnom postupku, kaže – predlaže se donošenje zakona po hitnom postupku budući da bi njegovo nedonošenje po hitnom postupku moglo da prouzrokuje štetne posledice po rad organa i organizacije u sistemu javne uprave. Dakle, štetne posledice. Gospodine ministre, vi ste ovih dana proslavili 100 dana vašeg načelstvovanja tim ministarstvom. Pre vas je sadašnja premijerka bila ministarka tog resora. Molim vas recite mi, kada ste vi to shvatili da je hitno? Pre 100 dana, pre osam dana, pre godinu i po dana kada je ona bila ministar? Kada je to počelo da prouzrokuje štetne posledice po rad ovih organa? Pa, onda vi koji ste sve to shvatili, predlažete u istom zakonu ono rešenje o podzakonskim aktima za šest meseci, pa pokušavate amandmanski da korigujete na kraći vremenski interval od 60 dana. Jedino mogu da kažem jednu jedinu reč – ovo je neozbiljno. Da bi se ta neozbiljnost, koja bi mogla da prouzrokuje štetne posledice ispravila, lepo poslušajte šta predlaže opozicija, povucite ovaj zakon, prihvatite sve ove amandmane. Hvala.
Na član 19. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Marko Atlagić i Marijan Rističević. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče, pošto je danas u više puta jedan predsednik, jedne minorne političke grupe blatio predsednika države Aleksandra Vučića i njegovog brata, u znak protesta što nije ovde prisutan i u mogućnosti da se brani, odustajem od obrazloženja ovog amandmana. Ustupam vreme kolegi kupusiću, dveriću radi edukacije kako bi se konačno prevaspitao i stao u red civilizovanih narodnih poslanika u ovom visokom domu.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, na kraju želim da kažem da je, ovaj zakon nije sveto pismo, možda ćemo ove druge zakone dopunjavati, ali cilj je urediti državu Srbiju i država Srbija nikada više ne sme da postane nasilje činovnika nad građanima. Hvala.
Hvala. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima Sonja Pavlović. Izvolite.
Poštovani poslanici, poštovani ministre, želela bih samo na nešto da skrenem pažnju. Ovo je potpuno nov zakon i mi nažalost, s obzirom da je nov, nemamo faktor vreme pa da na pravi način sudimo o njemu. Zato je odgovornost još veća. Možda ćemo ga menjati, možda će biti novih amandmana već za godinu dana kako se to rade izmene zakona. Međutim, zaista bi trebalo da razmislimo o sledećem, da donošenjem ovog zakona ne treba da kršimo druge zakone. Znači, još jednom ću ponoviti, nije na odmet, ministar Ružić je dao odgovor vezano za budžet, mi nismo zadovoljni tim odgovorom, da primena ovog zakona nije moguća bez kršenja Zakona o budžetu. Znači da je nužno ili izvršiti rebalans budžeta pre primene ovog zakona o Nacionalnoj akademiji, odnosno izmene i dopune Zakona o budžetu za 2017. godinu ili sačekati sa primenom ovog zakona o Nacionalnoj akademiji tek nakon usvajanja Zakona o budžetu za 2018. godinu. Ove godine smo imali i dva nova ministarstva. Tu je nešto drugo bilo u pitanju. Znači, masa zarada se nije menjala, nije bio potreban rebalans budžeta. Međutim, za ovu potpuno novu Nacionalnu akademiju, koja će prema novoj sistematizaciji imati nova radna mesta, apsolutno smatramo da je nedopustivo da se vrši kršenja Zakona o budžetu donošenjem ovog zakona. Hvala najlepše.
Hvala vama. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta, Petar Jojić i Zoran Krasić i zajedno Marinika Tepić, Sonja Pavlović, Aleksandra Čabraja, Jovan Jovanović i Zoran Živković. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Mi smo u načelnoj raspravi izneli svoj stav o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima i tvrdili smo da ovaj zakon ne može da se popravi izmenama, pogotovo što ste vi ovde ove izmene zapravo samo radili da biste ovaj prethodni zakon o ovoj akademiji upodobili i među državne službenike, odnosno u Zakon o državnim službenicima. Vi nama dugujete već više godina jedan nov zakon o državnim službenicima, i to zakon sa platnim razredima, da se konačno uvede red u te službe gde su zaposleni državni službenici, počev od republičkih organa, pa do organa lokalne samouprave. Ovde smo slušali danas ceo dan, naravno, uglavnom potpuno ispravne teze o tome kako su se državni službenici gomilali u državnim organima, u lokalnim samoupravama, bez ikakvih kriterijuma. Nama srpskim radikalima nikada nije bio problem to što je neko član neke političke stranke, pa kao takav može da dobije posao. Mi ne mislimo da je biti član neke stranke nešto ni ružno ni kužno. Naprotiv, mislimo da svaka politička partija želi u svojim redovima da ima što više članova, i to različitih profesionalnih profila, pa naravno da takvi ljudi i mogu biti u prilici da dobiju posao u državnoj upravi i u lokalnoj samoupravi, ali ne samo zato što su članovi političke partije koja je na vlasti. To je taj problem koji su danas svi nekako na nekakav licemeran način iznosili, kao da ovi koji su kritikovali veliki broj državnih službenika, kao da oni nikada nikoga nisu zaposlili i kao da nikada nikoga neće. Jednostavno, treba biti iskren i otvoren. Suština je da treba da se vodi računa da posao rade ljudi koji znaju da ga rade, kada su u pitanju državni organi da su to ljudi profesionalci sa položenim državnim ispitom, sa prethodno završenim fakultetom ili odgovarajućom srednjom školom. Problem jeste zapošljavanje sa u najmanju ruku čudno dobijenim diplomama. Sve više je, pogotovo po lokalnim samoupravama, ljudi koji se bez ikakvog problema hvale da su oni sada diplomirano nešto, ne znaju tačno šta, ali na osnovu tog nečeg diplomiranog oni su na nekim važnim poslovima, važnim funkcijama u lokalnim samoupravama. Dakle, to je ono što treba da se malo istumba, da se vidi zaista ko treba da ostane na poslu, ko ispunjava uslove da bi ostao na poslu, a s druge strane, ja mislim čak i u vašem ministarstvu, ministre, a u nekim drugim svakako, sigurno da ima i potrebe za zapošljavanjem određenog broja ljudi, pogotovo kada su u pitanju inspekcije. Ne možete ni vi raditi vaš posao ako nemate dovoljan broj upravnih inspektora, a tačno se zna koje uslove upravni inspektori treba da ispunjavaju. Onda je problem što vi imate ograničavajući faktor u tom zakonu koji to zabranjuje - zapošljavanja, a s druge strane ste zatekli još one što su ih zapošljavali žuti kad ste bili zajedno s njima, pa onda ovi što ih zapošljavaju naprednjaci kad ste opet zajedno s njima, pa onda za one ljude koji bi zaista trebalo da rade, da doprinesu i da kompletno Ministarstvo bolje radi, za njih nema mesta. Zato mi mislimo da Zakon o državnim službenicima treba da se donese ispočetka, da se u tom zakonu predvide sve mogućnosti koje nas je iskustvo naučilo da smo se sretali sa njima, a da smo u pravu govori i činjenica da ste vi nama, ministre, danas predložili, odnosno pre neki dan predložili devetu izmenu Zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima. Da ovaj zakon imalo valja, ne bi bilo potrebno da ga već deveti put menjamo. Zato povucite ovaj zakon i prihvatite naše amandmane, ili bez toga povucite ovaj zakon, uradite jedan dobar predlog zakona o državnim službenicima, dostavite ga narodnim poslanicima, da kao ozbiljni ljudi koji znaju ovu materiju razgovaramo o ovome i da donesemo zakon koji će biti dobar i vama kada ste na vlasti, a da vam bude dobar i kada budete u opoziciji. Hvala.
Hvala. Reč ima Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. I moja malenkost i kolege iz Kluba samostalnih poslanika smatramo da ovaj član treba da se briše, odnosno da mu je pogrešno dato mesto, odnosno da je ova odredba potpuno nepotrebna u ovim izmenama zakona. Naime, ovo pitanje već jeste regulisano Zakonom o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave, potpuno jednako od A do Š i nema nikakve potrebe da se ova odredba umeće sada u Zakon o državnim službenicima pokušajem, naravno, kroz ovaj predlog za izmenu i dopunu ovog zakona. Smatramo, stoga, da ona treba da se briše, bez obzira što je ministar u svom uvodnom izlaganju, a sigurna sam da se baš na ovo odnosilo, sam rekao da ono što on predlaže kao predstavnik Vlade jesu rešenja da bi zakonsko štivo bilo upodobljenije. Tačno se sećam te reči – upodobljenije. Htela sam naprosto da kažem ministru kao jednom obrazovanom i pismenom čoveku, diplomirani politikolog, koliko znam, da su propisi ili upodobljeni ili nisu. Ne mogu da budu više upodobljeni ili manje upodobljeni, pa da budu upodobljeniji ili neupodobljeniji. Isto kao i zakoni kada se usvajaju, ili su u skladu sa Ustavom ili nisu u skladu sa Ustavom, ili su u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu ili nisu. Ne mogu da budu manje ili više. Zato bih vas molila da još jednom uzmete u obzir, na šta imate pravo, da razmotrite ovaj amandman, da izbacite, odnosno obrišete ovu odredbu zakona koja je potpuno nepotrebna. Dodatno sam dužna da kažem da ovaj Zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima obiluje tim, što bi rekli, prelivanjem nepotrebnih stvari. Potpuno je neverovatno da u pređašnjoj raspravi koja se odnosila na osnivanje Nacionalne akademije za javnu upravu, koja se uspostavlja ovim zakonom, vi nemate niz odredaba koje bi trebalo da budu sadržane u tom zakonu, a sada ih trpate u ovaj Zakon o državnim službenicima koji pokušavate da menjate. Napravili ste takvu kompilaciju odredaba da se zaista teško ko može snaći. Dakle, vi u ovaj Zakon o državnim službenicima koji hoćete da menjate unosite sve ono štose tiče Nacionalne akademije za javnu upravu, a to niste uneli u Zakon o Nacionalnoj akademiji, i to je prva i osnovna nedoumica sa kojom smo mi ostali, zbog čega izražavamo sumnju, naravno, u ispravne i korektne namere kada je reč o izmenama ovog zakona. Dakle, pomešali ste lončiće ili ste napravili jedan miks odredaba koje su pogrešile naprosto adresu, umesto da ih stavite u matični zakon, ako tako mogu da nazovem Zakon o Nacionalnoj akademiji, vi ste sve to survali u ovaj Zakon o državnim službenicima i time naravno da stvarate dodatnu zabunu i kod onog ko čita zakone, kao naprosto građanin, ili čovek od struke, a naročito kada je reč o ljudima koji treba da budu oni koji će primenjivati ovaj zakon. Stoga kažem, još jednom apelujem na vas da uzmete u obzir ovaj amandman i da sa dužnom pažnjom pratite ono što narodni poslanici predlažu, da ne biste opet došli u situaciju da pokažete da ne znate ili da niste dovoljno vični pisanju zakona. Još jednom dolazimo do te teze da ministri, bez obzira što su funkcioneri, nisu državni službenici, da bi ministri svojim pozitivnim primerom trebalo da se pojave pred građanima, da prvi prođu obuke, kako o pisanju zakona, tako i naravno izmena zakona, a tako i o poznavanju radnog zakonodavstva, Ustava i svega onoga što sačinjava materiju državnog stručnog ispita. Ujedno evo apelujem na vas, s obzirom da ste član Vlade i da je program o državnom stručnom ispitu uređen uredbom, da samoinicijativno na nekoj od narednih sednica Vlade sami sebe predložite, zajedno sa svim kolegama ministrima, da budete i vi obavezni polaznici, odnosno polagači državnog stručnog ispita, kako se ovakve stvari ne bi dešavale, a ne mi onda da budemo optuživani da ne znamo kako se upravlja zakonskim štivom i materijom koja dolazi pred nas, umesto da te kritike idu na adresu podnosioca predloga zakona, što u ovom slučaju kao potpisnik jeste Ana Brnabić, koja takođe nema dovoljno znanja da bi upravljala Vladom ove zemlje, a naravno i svi oni koji je na tom zadatku prate, uključujući i vas. Naravno, ovo je najdobronamernija kritika.
Hvala. Reč ima Maja Gojković. Izvolite.
Volim da diskutujem po amandmanima, kada obrazloženja idu u tom pravcu da neko dezavuiše premijera sa obrazloženjem da nema dovoljno kapaciteta ili nema dovoljno stručnosti da vodi Vladu. Mislim da bi tu trebali da reaguju i ministar i svi ostali da objasne uvaženoj poslanici koja za sebe kaže i: „moja malenkost“, ne znam zašto sebe omalovažava, svi su poslanici ovde isti, da Vladu Republike Srbije vodi gospođa Ana Brnabić, koja je dobila poverenje ovde velikog broja poslanika koji čine vladajuću većinu. Mislim da je na glasanju bilo 167 glasova i to je ono što preporučuje premijerku da vodi Vladu. NJen je zadatak da predlaže u ime Vlade Republike Srbije ovde predloge zakona, kao što su zakoni o kojima ovih dana raspravljamo i u načelu i u amandmanu i da, naravno, sprovodi politiku koja predstavlja vladajuću većinu u parlamentu Republike Srbije, jer je parlament nešto iz čega izvire Vlada Republike Srbije, i ne samo Republike Srbije, nego vlade izviru iz snage vladajuće većine u parlamentu. Ana Brnabić svakako ima uz poverenje i stručnost da dobro vodi ovu vladu, i ona, uskoro će biti i obeleženo sto dana Vlade, svakako to dobro i radi, jer ima glasove i građana Srbije iza sebe. Nadam se iskreno da će izbora biti, pa će biti u ovoj državi, pa ćemo videti onda kako građani Srbije, koji su jedini vlasni za to, kako oni ocenjuju kvalitete i stručnost Ane Brnabić kao premijera, a mi poslanici koji smo je izabrali ovde glasanjem kada se birala i premijerka i sastav Vlade koji je ona nama predložila smo zadovoljni prvih sto dana rada Vlade njenim učinkom. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem se. Dakle, samo radi pojašnjenja, imajući u vidu da član 91. Zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave reguliše preuzimanje državnih službenika u organe autonomne pokrajine, lokalne samouprave, gradske opštine, službe ili organizacije koje osniva nadležni organ autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave i gradske opštine prema posebnom propisu. Za preuzimanje službenika zaposlenih na neodređeno vreme u navedenim organima u državni organ može se jedino regulisati Zakonom o državnim službenicima kao zakonom kojim se uređivanje popunjavanje radnih mesta u državnim organima. Ono što je važno to je da prosto znamo da smo imali jedan, rekao bih, neravnopravan položaj i situaciju u kojoj smo mogli da preuzimamo u jedinice lokalne samouprave ili u autonomnim pokrajinama zaposlene iz državnih organa, a nismo mogli da idemo u kontra pravcu. To je bilo moguće dok je postojao Zakon o zaposlenima u državnim organima. Nakon donošenja Zakona o državnim službenicima to više nije bilo moguće. Što se tiče onoga što je i uvažena narodna poslanica Maja Gojković rekla, samo mogu da kažem da se apsolutno priključujem ovoj diskusiji, ali nemam pravo kao ministar da dajem političke ocene. Zahvaljujem.
Hvala, ministre. Po kom osnovu se javljate, koleginice Tepić?
Pomenuta sam od koleginice Gojković… [[Isključen mikrofon.]]
Nemate pravo na repliku. Gospođa Gojković se apsolutno nije izrazila negativno ni o vama, ni o poslaničkoj grupi kojoj pripadate, niti je pogrešno razumela i protumačila vaše tumačenje, tako da nemam osnov da vam dam, uz svu želju, pravo na repliku. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, državni službenici treba da budu sve ono što nisu bili do 2012. godine. Moraju da budu često kontrolisani, moraju da budu obučeni, vredni, karakterni, posvećeni i zato ove zakone treba menjati, jer rejting jedne države zavisi od državnih službenika. Državni službenici su izlog u koji gledaju građani i državljani Republike Srbije, ali i oni koji nisu državljani Srbije. Od toga zavisi kakav se utisak stiče o našoj državi. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, reč ima Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. Prekršili ste član 104. time što ste mi uskratili pravo na repliku i time što se samoinicijativno… [[Isključen mikrofon.]]
Koleginice Tepić, ja sam vam vrlo podrobno objasnio zašto sam vam uskratio to pravo. Vi zloupotrebljavate sada Poslovnik, tako da idemo na naredni amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Pavlović. Da li neko želi reč? (Ne) Hvala. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Nenad Konstantinović, Miroslav Aleksić, Zdravko Stanković i Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radoslav Milojičić, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Da li neko želi reč? Reč ima Balša Božović. Izvolite, kolega Božoviću. Imate vreme poslaničke grupe. Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta, Sreto Perić i Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Mislim da je ovo glavni amandman zbog čega se mi protivimo i ovoj izmeni i dopuni ovog zakona. Daleko bilo, mi ne smatramo da je osnovni tekst zakona dobar zato što, eto, mi malo stariji znamo kako je taj zakon i u izvornom tekstu donet. To je tvorevina Zorana Balinovca i Mlađana Dinkića, ceo taj set tih zakona koji se tiču državne uprave i državnih službenika, pa i nameštenika. Želim, pre svega, da skrenem pažnju javnosti. Mi imamo u postojećem pravnom sistemu regulisanu situaciju kada zasniva radni odnos u državnoj upravi neko ko ispunjava uslove obično, pored školske spreme, stavlja se i uslov položeni državni ispit, stručni ispit. On se polaže po programu i to je nešto što ste vi obuhvatili ovim opštim programom. U zavisnosti od toga gde državni službenik radi ili gde bi trebalo da radi, oni se pripremaju. Tako da i oni službenici koji rade u javnim službama poput lekara, medicinskih sestara itd, pa onda ovi koji treba da rade u Ministarstvu za saobraćaj, pa Ministarstvu obrazovanja, da ne ređam redom, imaju neke svoje opšte i pojedinačne programe. Oni polažu posle određenog vremena taj državni ispit. Kada polože državni ispit oni su ispunili sve uslove da rade i da samostalno, manje ili više samostalno, primenjuju Zakon o opšte-upravnom postupku i da postupaju kao službena lica organa uprave i van toga ne treba ništa. Ja nisam još video dokument, čitao sam puno vaših dokumenata, ali to nisam uspeo da pronađem, da li ste se vi opredelili da kadrovsku politiku u ministarstvima i organima državne uprave vodite na sličan način kao što se to radi sa pravosuđem, gde većina ljudi koja dolazi, dolazi iz pravosuđa što podrazumeva da prođu i odgovarajuću pripravničku obuku u sudu, pa ste vi kasnije izmislili i ovu akademiju, što predstavlja garanciju da, pored onih svih zakonom propisanih uslova, kao minimuma, ispunjavaju nešto što su veštine i znanja koja su neophodna za samostalan rad. Ako vam je to opredeljenje u pogledu državne uprave, onda morate da imate dobre kadrovske planove da prilikom zapošljavanja uvek predvidite određeni broj pripravnika koji bi se osposobljavali, imali svog mentora u ministarstvu, koji bi vodio računa o njihovom, da kažem, stručnom usavršavanju, u cilju polaganja državnog ispita. To ima nekog smisla i to treba podržati. Ja sam veliki protivnik toga da na odgovorna mesta, gde treba da se samostalno primeni Zakon o upravnom postupku, dolaze ljudi koji nisu radili u upravi, da dolaze ljudi iz advokature, sekretari zemljoradničkih zadruga, ili neki drugi. Ujedno da vam skrenem pažnju, da postoje odredbe da ako se neko zaposli da u nekom roku treba da položi državni ispit, što prihvatam, ali sve ovo što ste sada ovde napravili, konekciju sa onim prethodnim zakonom, je u funkciji unakaživanja naše administracije koja bi trebala da lični na briselsku. Samo briselska administracija zna za te potvrde, sertifikate, radionice, igraonice i neke druge stvari. Tu se ne stiču znanja. To su sve instrumenti da se postigne vernost prema nečemu. Vernost prema onome ko finansira, vernost prema onome ko daje dnevnicu, vernost prema ovome, vernost prema onome. Mi u onoj maloj sali kada imamo javna slušanja ili kada imamo razgovor sa predstavnicima EU, svi protagonisti politike EU iz nevladinog sektora, moraju da dođu da se evidentiraju da bi opravdali dnevnice. Ne karikirajte jedan ozbiljan sistem koji mora da postoji u državnoj upravi sa nečim što je, navodno, zahtev EU, jer onda to može da bude smešno. Videla žaba gde se konji potkivaju pa i ona digla batak da dobije potkovicu. Ovaj način je skup. Ovaj način obrazovanja ne može privreda ove zemlje da izdrži, a pravite nešto što je upola od onoga što u Italiji se zove „sinjore“ ili da vam ne pričam kako se zove u Francuskoj. Nema vajde od ovoga. Ako mislite da ćete na ovaj način da obezbedite stručnjake za pojedine oblasti, nećete, samo ćete da obezbedite brdo papira i brdo pečata, da je bio na radionici, bio na igraonici, prisustvovao nečemu. A šta on to u stvari zna? Onda se postavlja i pitanje, a čemu će mu biti potrebno i neko znanje kad neće moći da ga primeni, jer će pomoćnik ili državni sekretar da mu kaže – napiši tako, baš me briga. Evo vam jedan primer, u Ministarstvu saobraćaja ljudi su proglašeni za tehnološki višak na radnim mestima gde postoji manjak. Upravni sud je vratio i maltene u obrazloženju napisao da čovek mora da se vrati na posao. Nema šanse. I kada bude prva neka izmena nekih zakona, ja ću da tražim da se napravi apelacioni upravni sud. Zašto? Da državna uprava ne opstruiše odluke Upravnog suda, a ovo je oblik opstrukcije. Šest puta se vraća. Zašto njeno veličanstvo neće da prizna da je napravljena greška? Čak ste od jednog čoveka koji ima najveću školsku spremu u ministarstvu napisali, ne ispunjava uslove da bude inspektor, a on doktor nauka za sve njih. Zato nećemo da prihvatimo ovaj vaš pogrešni koncept.
Hvala kolega Krasiću. Poštovani narodni poslanici, za danas smo završili rad i obaveštavam vas da nastavljamo sa radom u četvrtak, 12. oktobra u 10.00 časova. Hvala vam.