Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 92 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih danas u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Maja Videnović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, koleginice i kolege narodni poslanici, nekoliko godina od kada je na vlasti SNS, ja i moje koleginice i kolege apelujemo da tema bude sloboda medija, sloboda izražavanja, atmosfera u društvu koja je na žalost u Srbiji 2017. godine takva da ne postoji nikakav prostor za javni dijalog, da ne postoji nikakva šansa za slobodnu reč, da svako onaj ko se usudi da izgovori slobodno bilo šta što se ne dopada jednom čoveku, bude proglašen državnim neprijateljem, izdajnikom i potpuno kriminalizovan. Na žalost, to nije ono što proživljavaju samo političarke i političari, predstavnici stranaka, to je ono što preživljava svaki slobodan građanin koji ne pristaje da ćuti. Znate, danas ispred Narodne skupštine, i ovo je uvod u moja vrlo konkretna pitanja, se nalaze novinarke i novinari koje je nužda naterala da dođu ispred Narodne skupštine, koji su se okupili u koaliciji za slobodu medija, zbog činjenice da oni ustavno pravo na rad ne mogu da organizuju. Činjenica je da ne mogu danas slobodno da rade. Činjenica je da danas objektivni nezavisni novinar bude proglašen državnim neprijateljem, narkomanom, izdajnikom, nekim ko pokušava da izvrši atentat na Vučića. Danas svako ko pokušava da se slobodno i odgovorno bavi svojim poslom bude na najbrutalniji mogući način etiketiran od najviših predstavnika ove vlasti, prevashodno od predsednika Srbije, Aleksandra Vučića. Svedoci su građani da već godinama imamo nedopustivo etiketiranje novinara, nedopustivo etiketiranje i kriminalizaciju svakog onog ko se usudi da izgovori bilo šta što se ne dopada jednom čoveku. Kada govorimo o slobodi medija, kada govorimo o slobodi ugrožavanja, a ja vas sve podsećam da bez slobodnog društva nema ni demokratije, bez slobodnih medija nema ni demokratije. Podsećam vas i na pravo građana, a pravo je svake građanke i građanina u ovoj zemlji da bude objektivno, blagovremeno informisan. Na žalost, danas tako nešto nije moguće. Novinarke i novinari koji se danas nalaze ispred Skupštine, koji su obavezali i tražili od nas, predstavnika građana, da u njihovo ime postavimo određena pitanja i premijerki Srbije, gospođi Ani Brnabić i ministrima, ja ću danas u njihovo ime, a mnogo važnije u ime građanki i građana da postavim nekoliko vrlo važnih pitanja. Dakle, pitanje za gospođu Anu Brnabić - zbog čega nije prihvatila poziv na sastanak sa grupom za slobodu medija koja okuplja više od 30 novinarskih udruženja medija i organizacija civilnog društva? Znate, građani Srbije su svedoci jedne neverovatno neodgovorne izjave gospođe Brnabić, najblaže rečeno neodgovorne, da danas ne postoji problem sa objektivnim novinarstvom, ali da postoji problem sa objektivnim novinarima, čime je ne samo ponizila novinarke i novinare, nego i sve građane Srbije. Novinari okupljeni u koaliciji za slobodu medija su zatražili od gospođe Ane Brnabić sastanak, razgovor, dijalog, omiljenu reč ove vlasti, koja zapravo ne poznaje njeno značenje. Tražili su da se to desi u roku od deset dana i ona u ni jednom trenutku nije odgovorila na takav poziv. Pitanje za gospođu Anu Brnabić – zašto ne želite da se sastanete i da razgovarate sa novinarkama i novinarima Srbije, koji za vas imaju konkretna pitanja i koji od vas žele samo da vam ukažu na najneverovatnije pritiske kojima su izloženi? Drugo, šta vam govori podatak da je 2013. godine u Srbiji zabeleženo 23 napada pretnji i pritisaka na novinare, a ove godine, 2017. godine, samo u prvih osam meseci 54? Treće pitanje – na osnovu kojih kriterijuma ste ocenili, to je ono što je ne samo evropska javnost nego i svi građani Srbije imala priliku da čuje, neodgovornu izjavu gospođe Brnabić da nema objektivnih novinara i zbog čega ona potpada pod princip predsednika Aleksandra Vučića, da svako ko se usudi da postavi kritičko pitanje automatski postaje neprijatelj Srbije? Pitanje za ministra policije Nebojšu Stefanovića – zašto policajci u uniformi i u civili nisu reagovali tokom incidenta na inauguraciji predsednika Aleksandra Vučića, na prvoj inauguraciji, 31. maja 2017. godine? Mnogo važnije od toga, pre tri meseca je ministar policije izjavio identifikovani napadači koji su brutalno odgurnuli i novinarku „Danasa“ Lidiju Valtner i mnoge druge novinare, da su identifikovani ti napadači, pa molim ministra policije da nam saopšti šta se desilo nakon te identifikacije, da li su oni u pritvoru, da li je pokrenuta nekakva istraga? Te odgovore ste dužni da date kao ministar policije. Ko je provalio u stan novinarke Dragane Bećo, novinarke koja pripada novinarskoj organizaciji „Krik“, istraživačkim novinarima koji svakog dana dobijaju nagrade za hrabrost? To su pitanja koja ne interesuju samo novinarke i novinari, koji ne odustaju od borbe za slobodnu reč, jer bez slobodne reči slobodi nema šanse, to su pitanja za koja ste dužni odgovore građanima Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Ja se pridružujem ovim pitanjima i neću da ih ponavljam, ali slobodno možete da ih evidentirate kao da sam ih ja postavio, ako se ne ljute kolege. Ja imam još nekoliko pitanja za ljude koji se zovu vršioci najviših funkcija u ovoj državi. Prvo pitanje upućujem ministru inostranih poslova Ivici Dačiću. Pitam ga – koje su teme i koji su zaključci razgovora Aleksandra Vučića i Hojt Brajana Ji, koji su obavljeni pre neki dan na nekom mestu u Beogradu, ne zna se tačno gde? Nemamo nikakvu informaciju o tome osim informaciju iz predsedništva, da će to da objavi američka ambasada ili će Vučić to da objavi u narednim danima. Pitam Dačića – ko vodi spoljnu politiku Srbije po Ustavu? Koliko se sećam to radi Vlada Srbije. Koliko se sećam, Vučić više nije predsednik Vlade Srbije. Prema tome, pitanje je da li je to bila neka privatna poseta ili je to imalo neki dublji smisao? Pitam Dačića i to šta je uplašilo Vučića pa ćuti o tim razgovorima već nekoliko dana. Ako je nešto mnogo opasno, da se organizujemo pa da pomognemo čoveku, da vidimo šta se tu dešava. Treće pitanje za Dačića za ovu temu – da li je bilo večere sa zamenikom pomoćnika itd, da li je na toj večeri nešto pevao Dačić, ako je pevao, šta je pevao i ako je igrao, koje igre je igrao? Drugi deo pitanja je za ministra odbrane Vulina. Imali smo ovu situaciju sa MIG-ovima. Ne znam ko je namigivao, ali moja pitanja su: kad su ti MIG-ovi doleteli iz Rusije? Zašto nisu leteli 20. oktobra na Batajnici? Bilo je najavljeno da ćemo se upoznati, da ćemo tog dana postati jači, da će od tog dana svi oko nas, od severnog do južnog pola, i levo i desno, da se plaše zbog naše velike moći. Zašto ti MIG-ovi nisu leteli? Kada je odleteo jedan MIG nazad i kako, kad ne može da leti? Ovaj što je sad, kao što piše u medijima i zvanično je to potvrđeno, odleteo ili odnet ili transportovan za Rusiju da tamo bude popravljen, zašto je vožen za Srbiju pre 20. oktobra, ako je vraćen posle 20. oktobra za Rusiju? Koji je to smisao? Da li je to deo neke tehnologije ili je to neka politička odluka, da nam to bude jasno? Ko popravlja ove MIG-ove? Bilo je najave da će to da radi naš „Remontni zavod“, pa se sad, vidim, vraćaju za Rusiju. To je važno pitanje. Kada će leteti ovi MIG-ovi ili su oni samo kupljeni za Muzej vazduhoplovstva, koji je na surčinskom, a ne na batajničkom aerodromu? Ako će leteti, kuda će leteti? Šta je njihova namena? Da li će moći da lete i koliko će moći da lete? Još jedno pitanje, koliko košta cela ova igračka oko tih MIG-ova, koji su poklon koji košta između 150 i 350 miliona evra ili dolara, ne znam čega? To su sve važna pitanja za srpsku javnost. Konačno, još jedno pitanje za ministra Vulina – kako mu je tetka iz Kanade? Da li je dobro? Pitanje za predsednika države, ili bar ličnost koja se tako predstavlja, za predsednicu Skupštine, za ministra inostranih poslova, za ministarku pravde i za ministra unutrašnjih poslova, da li znaju tekst zakletve koju su Srbi sudije položili pred predsednikom tzv. Kosova pre neki dan, u sklopu Briselskog sporazuma, koji je potpisan između Vučića i Hašima Tačija, a za ovog drugog naša država ima Interpolovu poternicu i smatra ga pravosuđe ove države ratnim zločincem? Da li znaju da ta zakletva srpskih sudija glasi – Svečano se zaklinjem da ću tokom vršenja dužnosti sudije republike Kosovo ostati veran ustavu republike Kosovo i da ću vršiti funkciju sudije časno, odgovorno, nepristrasno, poštujući pravila profesionalne etike? Da li ovo nije izdaja zemlje? Ko je potpisao i ko sprovodi ovakav sporazum?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Moje pitanje danas upućujem predsednici Skupštine Maji Gojković i potpredsedniku Marinkoviću, a povodom jučerašnjeg nastupa jednog od narodnih poslanika iz poslaničke grupe Dveri Boška Obradovića, koji je svojim jučerašnjim nastupom u ovom domu ne samo širio ideju fašizma kroz negiranje nacionalnog identiteta Bošnjaka, već je i najgrublje prekršio Ustav i zakone ove zemlje. Moje pitanje je – zašto Boško Obradović juče nije opomenut, niti je kažnjen zbog toga, već mu je dozvoljeno da u nekoliko navrata nesmetano svojim nastupom vređa dostojanstvo čitavog bošnjačkog naroda, ali samim tim i svih građana ove države, pa i dostojanstvo ovog parlamenta? Kao bošnjački narodni poslanik SDA Sandžaka pozivam sve nadležne državne organe da hitno reaguju i da obezbede funkcionisanje i poštovanje Ustava i zakonom zajamčenih prava, kako individualnih, tako i kolektivnih prava bošnjačke nacionalne zajednice u Republici Srbiji. Mi ćemo svakako predati tužbu zbog ovog ponašanja nadležnim državnim organima, ali smatram da je ovo kršenje bilo toliko grubo da bi državni organi po automatizmu trebalo sami da reaguju. Pozivamo i predsednicu Narodne skupštine Maju Gojković da spreči širenje mržnje u najvišem domu, u najvišem predstavničkom domu građana Republike Srbije i da sankcioniše ovakvo neprimereno ponašanje jednog od naših, nažalost, moram da kažem, kolega. Želim da podsetim da je izazivanje nacionalne, verske, jezičke, pa i svake druge netrpeljivosti, i mržnje u Republici Srbiji Ustavom zabranjeno i da je zbog toga ovaj dom juče doživeo veliki šamar. Dakle, SDA Sandžaka stoji na stanovištu da je poštovanje nacionalne pripadnosti, identiteta i specifičnosti svih naroda koji žive u Republici Srbiji osnov suživota i da negiranje bilo čijeg nacionalnog identiteta može biti izvor nestabilnosti i sukoba kakve smo viđali u proteklom vremenu, a u kome su često Bošnjaci bili meta. Ono što je Boško Obradović juče izgovorio za ovom skupštinskom govornicom zahteva osudu ne samo državnih organa, već i svih ljudi koji žive u Republici Srbiji. Ali, ono što ova Skupština najmanje može da uradi jeste da ne dozvoli takve istupe jednog od našeg, opet kažem, nažalost, kolega. Ja se nadam da već u narednom sazivu za takve ljude u ovom parlamentu više neće biti mesta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sanda Rašković Ivić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću postaviti isto pitanje koje sam postavila 5. oktobra, ali sada na drugu adresu. Naime, moje pitanje danas ide gospodinu Stefanoviću, ministru unutrašnjih poslova, a tiče se statusa Rusko-srpskog humanitarnog centra. Naime, 5. oktobra ja sam to pitanje postavila ministru spoljnih poslova Ivici Dačiću, koji je početkom ove godine rekao, najavio da će razgovarati na prvoj sledećoj sednici Vlade sa tadašnjim predsednikom Vlade gospodinom Vučićem o statusu humanitarnog centra, rekavši, citiram, da humanitarni centar treba konačno rešiti ili ga treba ukinuti ili mu treba dati status. Pre neki dan sam dobila od gospodina Dačića, koji je vrlo često i u kampanji i inače pominjao Rusko-srpski humanitarni centar u Nišu i on je doneo i dosta glasova i dosta se promovisalo sve na račun tog centra. Rečeno mi je u pismu i lepo napisano da Ministarstvo spoljnih poslova nije nadležno za status Rusko-srpskog humanitarnog centra, nego da je za to nadležan MUP. Zato, ja ponavljam, upućujem moje pitanje gospodinu Stefanoviću i MUP-u Srbije – kako će se rešiti status Rusko-srpskog humanitarnog centra u Nišu? Mislim da je to dosta hitno, s obzirom da se stvari ubrzavaju i s obzirom da smo videli američkog činovnika gospodina Brajana Hojta Jia, koji je ovde došao da postrojava, pa bi bilo vreme da se nešto i pokaže. Moje drugo pitanje ide ka predsednici Vlade gospođi Brnabić i ka ministru privrede. Naime, našla sam podatak u časopisu „Mon diplomatik“, u kome stoji da preko 700 milijardi dinara poreza duguju državi Srbiji firme koje su inostrane, znači, koje su strane investicije. Znači, zanima me da li je taj podatak tačan? Zanima me, takođe, koliko se izdvaja za raznu pomoć koja se daje tim firmama i podsticajna sredstva, a s druge strane imam i treće podpitanje ovog velikog ekonomskog pitanja. Mi smo svaki dan svedoci da se na televiziji gledamo, otvaraju se raznorazne firme, preduzeća, zapošljavaju se radnici, a sa druge strane imamo informacije da su i neke firme, odnosno da mnoge firme kupe svoje krpice i da odlaze iz Srbije. Tako, recimo, dve vrlo velike transportne firme „Braća Crnomarković“ i „Jeličići“ iz Požege su otišli, a to su transportne firme koje su sa sobom odnele u Sloveniju i Austriju hiljade kamiona i poveli hiljadu kvalifikovanih vozača, a znamo da vozač kamiona ne može baš da se spremi za tri nedelje, nego da je to posao koji mora da se neguje. Znate, kao što objavljujemo rođenja i objavljujemo i smrti, trebalo bi u jednom civilizovanom društvu i da se zna i da se objavi koliko je firmi u poslednje tri godine napustilo Srbiju. To bi bila moja pitanja. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim goste iz Mađarske, studente i profesore Pravnog fakulteta Univerziteta „Sečenj i Ištvan“ u Đeru koji današnju sednicu prate sa galerije velike sale Doma Narodne skupštine. Dozvolite mi da ih pozdravim u vaše i u svoje ime. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Prvo jedna molba da se onima kojima upućujemo pitanja, ta pitanja upute onako kako su ovde postavljena. Znači da se iskoriste stenografske beleške, jer sam pre tri nedelje postavio pitanje ministru Stefanoviću – da li je svesno ili nesvesno izneo neistinu kada je u aprilu mesecu ove godine rekao da ni protiv jednog lica koji učestvuje u protestima protiv diktature nikakve mere neće biti preduzimane, a ministar je 20 dana kasnije odgovorio da mi odgovara na pitanje u vezi prekršajnih prijava protiv lica i onda mi u odgovoru navodi članove zakona i nadležnost policije. Ja to sve znam, i to nije bila suština mog pitanja i ovo nije odgovor koji sam ja tražio. Tražio sam odgovor na pitanje – da li je svesno ili nesvesno izneo neistine kada je 5. aprila rekao da nikakve mere protiv učesnika protesta neće biti preduzimane? Molim vas da u buduće pitanje šaljete onako kako su ovde u sali postavljena. Sada bih postavio pitanje ministru sporta. To je gospodin Vanja Udovičić. Nismo imali prilike da ga vidimo u ovom sazivu. Postavljam pitanje njemu – šta će preduzeti povodom izbora novog Upravnog odbora fudbalskog kluba Vojvodina u koji je, između ostalog, izabran naš kolega gospodin Dušan Bajatović? Ja nemam ništa protiv želje svakog od nas da pomognem, da svoje slobodno vreme, ukoliko ga ima, iskoristi da radi neki drugi posao u sportskim klubovima, kulturnim udruženjima ili slično. Međutim, postoji jedan problem, a to je Zakon o sportu, koji je ova Skupština usvojila u februaru mesecu 2016. godine. U članu 33. Zakona o sportu stoji da članovi uprave sportske organizacije ne mogu biti lica koja vrše javnu funkciju, kao ni lice koje vrši funkciju u organu političke stranke. To je ova Skupština usvojila. Sada postavljam pitanje – da li uopšte ima smisla usvajanje bilo kakvih zakona u državi Srbiji ako se ti zakoni ne poštuju onog trenutka kada izađu iz sale ili ti zakoni ne važe za sve? Važe za sve građane, osim onih koji su u članstvu SNS, SPS i drugih stranaka koje su na vlasti. Nažalost, ako pogledate vesti, ako pogledate šta se dešava u Srbiji danas, možete da vidite da brojni zakoni ne važe ako ste član SNS, SPS i drugih stranaka u Vladi. (Srbislav Filipović dobacuje.) Zašto mi ovde sedimo, zašto raspravljamo, usvajamo neke zakone, trošimo pare građana u krajnjoj liniji, ako zakoni koji izađu iz ove sale ne važe za sve? Ovo je jedan mali i benigni primer… (Srbislav Filipović dobacuje.) Molim predsedavajućeg, da ne bi došli u situaciju da ponovo kažnjavate samo poslanike opozicije, da opomene kolege koje se nepristojno ponašaju i dobaciju suprotno članu 104. poslanicima koji postavljaju pitanje.
Kolege, opominjem vas.
Kolega, da, nije smešno, mogli bi da iskoristite malo više inteligencije, pa da budete duhovitiji. Da li zakoni u ovoj državi važe za sve ili ne važe za članove SNS i SPS? To je ključno pitanje. Sa državom u kojoj ne važe zakoni za sve nećemo odmaći nigde dalje u Evropu, a nećemo odmaći ni u Rusiju, u krajnjoj liniji. Završio bih, da se nadovežem na pitanja koja je koleginica Maja Videnović, ispred grupe za slobodu medija, postavila, ja ću postaviti jedno od pitanja koje oni postavljaju za ministarku pravde Nelu Kuburović – da li postoje efikasni mehanizmi kontrole kako bi se ustanovilo da li su u primeni mere, kao što su praćenje, snimanje ili tajni nadzor komunikacije novinara i da li nadležni organi zloupotrebljavaju svoja zakonska ovlašćenja? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani građani Srbije, obaveza narodnih poslanika je da predstavnicima najviše vlasti postavljaju pitanja u vaše ime i ja ću danas postaviti, pre svega, pitanje predsedniku Vlade, Aleksandru Vučiću i ministru pravde Neli Kuburović u vezi sa jednom zaista bolnom temom koja opterećuje život više od 22.000 porodica u Srbiji, a to su krediti indeksirani u švajcarskim francima. Dakle, nedavno smo čuli vršioca dužnosti predsednika Vlade Anu Brnabić da naši nacionalni sudovi treba da se izjasne po tom pitanju. Postavljam pitanje – kada će se to desiti? Evropski sud pravde je 20. septembra ove godine doneo odluku po pitanju zaštite potrošača u slučajevima kredite u švajcarskim francima. U presudi Evropskog suda stoji da je ugovorna odredba o isplaćivanju duga po trenutnom kursu švajcarskog franka deo glavnog predmeta ugovora o kreditu i da se njena nepoštenost može ispitati ukoliko nije sastavljena jasno i razumljivo. Na nacionalnom sudu je da proveri da li su potrošaču bili saopšteni svi elementi na osnovu kojih bi mogao da proceni ukupan trošak svog kredita i ako nisu, ova ugovorna odredba se proglašava ništavnom. Na osnovu navedenog, postavljam pitanje Ministarstvu pravde – da li su domaći sudovi dužni da postupaju u skladu sa ovom odlukom Evropskog suda pravde i kada će ona početi da se primenjuje u praksi? Dakle, evo nekoliko konkretnih podataka, 22.000 porodica u Srbiji ima kredite indeksirane u švajcarskim francima. To vam je jedna vrsta zelenaških kredita i prezaduženosti u kojima je praktično više od 100.000 građana koji pripadaju ovim porodicama. Dve i po hiljade ovih klijenata banaka je pokrenulo sudske postupke protiv banaka, ročišta se zakazuju tek za godinu dana, svako sledeće za šest do dvanaest meseci. Imate situaciju da su mnoge države u Evropi rešile ovaj problem, od Poljske, preko Mađarske, do Hrvatske. Jedino u Srbiji naši prezaduženi građani ne mogu da se oslobode ovog bankarskog ropstva u kome se nalaze. Probaću onda da postavim pitanje u kontekstu – zašto se to dešava? Zato što upravo sudovi koji treba da sude ovim bankarskim klijentima imaju posebne VIP ugovore sa bankama o specijalnim kreditima, koji su samo dostupni sudijama u Srbiji, da bi sudije izbegavale da sude po zakonu i da donesu presude koje moraju biti u korist bankarskih klijenata koji su oštećeni, ne samo kreditima indeksiranim u švajcarskim francima, nego kompletnim valutnim klauzulama i kompletnim provizijama i drugim naknadama koje banke uzimaju nezakonito, jer bi sve svoje troškove morale da uračunaju u ono što je rata za kredit, tj. u ono što je osnovna stvar koju treba vraćati u svakom kreditu, a ne naknado uvek nova i nova provizija, dodatni i dodatni trošak. To pitanje se, naravno, odnosi i na guvernera Narodne banke Srbije - kada će neko stati na put bankama u Srbiji i kada će neko zaštiti građane od ovih bankarskih zelenaša koji deru kožu s leđa građanima u Srbiji? Sledeće pitanje se odnosi na, takođe, važnu sferu, a to su javni izvršitelji koji se bogate pljačkajući sirotinju u Srbiji. Milione i milione zgrću javni izvršitelji tako što iz porodičnih domova izbacuju sirotinju koja nije platila struju u visini od nekoliko stotina evra ili neke druge komunalne usluge, pa zbog toga biva izbacivana iz svog porodičnog doma. Zato pitamo Ministarstvo pravde, koje kontroliše rad javnih izvršitelja, da nam dostavi izveštaj o evidenciji pritužbi građana na rad i postupanje javnih izvršitelja i kakvi su odgovori samog ministarstva i Komore javnih izvršitelja po ovim pritužbama? Na kraju pitanja za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, Maju Gojković. Da li je tokom svog mandata na mestu gradonačelnika Novog Sada zaključila ugovor sa Žeravić Stevanom iz Sremskih Karlovaca, kojim je ugovoreno obavljanje poslova obezbeđenja i drugih poslova za naručioca, iako joj je on bio dodeljen kao službenik MUP-a radi poslova obezbeđenja i koje to dodatne poslove on radio za Maju Gojković i da li i danas Maja Gojković eventualno daje dodatne plate nekim službenicima zato što su joj po nekom osnovu simpatični ili dragi? Drugo pitanje za predsednika Narodne skupštine Maju Gojković - kada ste postali gradonačelnik Novog Sada, koliko ste novca u gotoviti zatekli u sefu gradske kase Novoga Sada i koliko ste novca potrošili za prva tri meseca vašeg mandata gradonačelnika Novog Sada? Na kraju, u ime brojnih građana Srbije koje interesuje ova tema, da li u Srbiji postoji državna institucija koja može na stručan način da odgovori na pitanje mnogih zabrinutih građana - šta se dešava na srpskom negu? Kakvi su to tragovi koji se vide svakoga dana? O kakvoj vrsti zaprašivanja se radi i kakvim materijalima? Da ljudi ne bi bili zbunjeni i sumnjičavi po ovom pitanju? Hvala.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo, počeću sa pitanjima koja jesu ponavljanje, ali mi iz Pokreta Dosta je bilo imamo takva iskustva da pitanja se zagube 22 do 29 puta kada ih mi postavimo, pa nije loše dva puta ponoviti. Dakle, za premijeru Anu Brnabić - zbog čega niste prihvatili poziv na sastanak sa Grupom za slobodu medija koja okuplja više stotina medija, organizacija, novinarskih i medijskih udruženja, građanki i građana? Šta vam govori podatak da su tokom 2013. godine zabeležena 23 napada, pretnji ili pritisaka na novinare, a ove godine samo prvih osam meseci 54 slučaja? Kada će članovi Vlade početi da poštuju Zakon o javnom informisanju i medijima koji zabranjuje diskriminaciju po bilo kom osnovu? Koliko novinara je pod merama kao što su praćenje, snimanje i tajni nadzor pri komunikaciji, za svaki slučaj kažem? Pored ovih pitanja, koja jesu goruća, budući da imamo velike probleme u našoj medijskoj sferi, pitanja za ministra finansija – Zakon o budžetskom sistemu, član 27e stav 4. tačka 2) jasno navodi da je maksimalan mogući konsolidovani dug države Srbije 45%. Država Srbija se 2011. godine, de fakto, nezakonito zadužuje, budući da je ukupna visina javnog duga značajno premašila taj iznos i da je u ovom momentu iznos 62%. Bez obzira na dobre rezultate u smanjenju javnog duga, potrebno je da ministar finansija, kao vlasan organ, predloži izmenu zakona i da se konačno realnost uskladi sa zakonom koji imamo u Srbiji. Dakle, šta ministra tačno sprečava da predloži zakon po kojem bi visina javnog duga bila 60% npr. što je mastriški kriterijum i za koji mislim da će biti dostignut u naredne dve godine? Takođe, u Pokretu Dosta je bilo, kao i kod svih poštenih građana Srbije, koji se raduju uspesima koje postižemo, je bila izuzetna radost zbog dobrih pokazatelja kada je reč o smanjenju nezaposlenosti. Sa ushićenjem smo dočekivali svaku konferenciju kada bi čuli da nezaposlenost u Srbiji opada i da je sada došlo do 10%, a bila je 22%. Međutim, nakon što smo pregledali neke pokazatelje, videli smo da postoji nešto što mi možemo i nadamo se protumačiti samo kao postojanje paradoksa. Naime, u vremenu kada je nezaposlenost opala sa 22 na 11%, beležimo ukupan rast BDP koji je jedva 4% kumulativno, a u isto vreme imamo porast nominalnih plata 15%, što je negde otprilike, kad se odbije inflacija, realni porast plata koji je nešto veći od porasta BDP. Dakle, BDP raste izuzetno malo, nezaposlenost pada izuzetno brzo. U ekonomiji nema načina da se to desi, osim ako ne postoje neke druge stvari, a ja bih voleo da ministar koji je nadležan za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja nam odgovori – da li je u pitanju neki paradoks i da li imamo neki novi doprinos ekonomskoj teoriji u Srbiji ili je možda to rezultat promenjene metodologije ili, ne daj Bože, iseljavanje ljudi iz Srbije, koji se posle toga ne pojavljuju na birou? Pitanje za predsednika Razvojne agencije Srbije. Godina 2016. je bila godina preduzetništva. Duboko podržavamo u Pokretu Dosta je bilo, sve što je usmereno na poboljšanje preduzetništva u Srbiji, jer je to ono što nam treba. Ono što je naše pitanje - kada ćemo dobiti izveštaj po svih šest kategorija koje su bile predmet godine preduzetništva, i takođe kada će Razvojna agencija Srbije uraditi analizu efekata, jer vama su potrebne analize efekata da bismo znali da li radimo prave ili loše stvari, gde treba da pojačamo naše napore kao država, a gde treba da odustanemo ako tu rezultata nema? Dakle, jako je bitno meriti inpakt koji imamo. Pitanje za ministra privrede - kada ćemo dobiti jednu sveobuhvatnu analizu efekata subvencija? Subvencije su deo, kako se zove u našim medijima, politika Vlade, ona se zove eklektički pragmatizam, ako se ne varam, i ona služi tome da mi imamo, je li, više zapošljavanja, brži rast BDP i slične stvari. Dakle, jako je bitno da izmerimo efekte, pošto imamo nekih par parcijalnih analiza koje su radile zaista kredibilne institucije, gde imamo pokazatelje koji, kako kažu, su izuzetno ohrabrujući. Ako su subvencije izuzetno dobre, moje pitanje za ministra privrede kada se uradi ta analiza je – ako su efekti dobri, zašto mi to ne bismo uvećali barem jedno 10 puta? Ako imamo toliku pamet i ako je to jako dobro, pa mi bi zaista želeli iz opozicije da to jeste jako dobro, barem mi iz Pokreta Dosta je bilo? Zašto mi naš „know how“ ne bismo preneli susednim zemljama koje nisu uspešne kao mi? Na primer Rumuniji ili BiH, Crnoj Gori koje rastu svega 4 do 5% godišnje, ali nisu imali pre pet godina tako tešku situaciju pa možemo razumeti zašto je kod nas stopa rasta BDP sporija? Zašto ne bismo preneli ta iskustva drugim zemljama jer nama je bitno da ako se ovako već brzo razvijamo, da imamo gde da plasiramo naše robe i usluge. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo, postavljam dva pitanja. Oba za predsednika Vlade, Anu Brnabić, i predsednika Republike, Aleksandra Vučića. Moje prvo pitanje glasi – zašto je Vlada Srbije dozvolila da nižerazredni američki diplomata Brajan Hojt Ti tako grubo naruši dostojanstvo Republike Srbije? Dakle, Brajan Hojt Ti je sa svojim ultimatumima koje je izneo srpskim zvaničnicima je stavio do znanja da, naravno u suprotnosti sa diplomatskom praksom i dobrim odnosima, Republika Srbija treba da uvede sankcije Ruskoj Federaciji i potpiše pravno obavezujući sporazum o normalizaciji odnosa sa Kosovom. Šta je to uopšte normalizacija? Šta znači ta reč – normalizacija? Šta je to što zvanični Beograd još može da uradi a nije uradio u vezi zaokruživanja kosovske nezavisnosti? Da li je to razmena ambasadora između tzv. Kosova i Republike Srbije i saglasnost za prijem Kosova u UN? Spoljna politika Republike Srbije je dosta konfuzna. Po Ustavu Republike Srbije spoljnu politiku vodi Vlada, dok predsednik predstavlja zemlju, državu Srbiju u zemlji i inostranstvu, a mi čujemo disonantne tonove iz Vlade Srbije i dijametralno suprotne stavove. Ana Brnabić, predsednik Vlade pozitivno odgovara na zahteve Hojt Ti-a i tvrdi da je Srbija posvećena evropskom putu, dok ministar odbrane Aleksandar Vulin izjave Hojt Ti-a karakteriše kao neprijateljske. Da li postoji onda zajedničko mišljenje u Vladi Srbije? Ono što je simptomatično jeste da se Brajan Hojt Ti sastao i sa ministrom Zoranom Mihajlović. Kakve veze ima Zorana Mihajlović sa spoljnim poslovima Srbije? Mi znamo da je Zorana Mihajlović agent stranog uticaja i da ne može da kaže ni – dobar dan a da se pre toga ne konsultuje sa američkim ambasadorom, ali to nije njen resor. Spoljna politika nije njen resor. Ili je možda zahtev Hojt Jia da se ubrza izgradnja auto puta Niš – Priština - Tirana i tako uradi i što više doprinese na stvaranju infrastrukture velike Albanije? Pošto to nije jedan od državnih prioriteta Republike Srbije, potpuno je iluzorno da se na tome radi. Držanje svih beogradskih zvaničnika pred ovim diplomatom je bilo zaista sramotno. Sa druge strane, drugo pitanje jeste šta to sprečava Republiku Srbiju da dodeli diplomatski status pripadnicima Ruskog humanitarnog centra u Nišu? Mi smo čuli više najava da će to da se dogodi, međutim od toga ništa. Pripadnici Ruskog humanitarnog centra su više puta opravdali svoje prisustvo u Srbiji, ne samo tokom katastrofalnih poplava 2014. godine, već i u gašenju požara mnogostrukog na teritoriji Republike Srbije. Imajući u vidu kakav je Sporazum Republika Srbija potpisala 2016. godine sa NATO paktom, tzv. IPAP Sporazum, kojim je napravila veće ustupke zločinačkoj vojnoj alijansi koja nas je bombardovala nego što je to bilo predviđeno između Jugoslavije i Trećeg rajha Trojnim paktom, ne možemo po pravilima reciprociteta, bar, da očekujemo da se ista stvar dogodi i sa pripadnicima Ruskog humanitarnog centa u Nišu. Mi mislimo da Republika Srbija treba da bude zadovoljna delovanjem Ruskog humanitarnog centra, štaviše, poslanička grupa SRS u Skupštini AP Vojvodine je predložila inicijativu da se jedan takav centar osnuje i na teritoriji Vojvodine. Dakle, čemu više iščekivanje? Dajte nam razloge zašto hoćete ili ne da dodelite diplomatski status ruskim humanitarcima, ali mislim da je očigledno da ovde imaju strani agresori mnogo veće privilegije. To bi bila moja dva pitanja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanje je za Ministarstvo pravde, za javnog tužioca. Šta će biti preduzeto protiv Zorana Živkovića zbog puštanja braće Mazreku u 2002. godini i 104 osuđena albanska terorista? Da podsetim, da se radi o jezivom zločinu u opštini Orahovac, gde su silovane devojčice od 8 do 11 godina, gde su Srbima sekli ruke, noge, vadili oči. Srpsko pravosuđe je presudilo braći Mazreku i 104 terorista, ali odlukom Savezne Vlade, u kojoj je bio i gospodin Zoran Živković, svih 104 terorista su pušteni, odnosno poslati na teritoriju Kosova i Metohije, koja je bila pod kontrolom albanskih terorista i UNMIK-a, da kobajagi tamo izdrže kaznu na koju su osuđeni u srpskim zatvorima. Nije im palo na pamet čak ni da ih razmene za kidnapovane Srbe, nego su ih bez ikakvih uslova oslobodili i svi su se oni domogli Švajcarske. Kasnije, ako im je suđeno, nije im suđeno da budu presuđeni tamo, nego da budu oslobođeni. Broj dva, šta će pravosuđe, odnosno Republički javni tužilac Zagorka Dolovac preduzeti protiv mog kolege poljoprivrednika u pokušaju, Zorana Živkovića, za falsifikovanje službenih dokumenata, koje je on pustio u „promet“ o navodnoj bolesti Slobodana Miloševića? Ni u snu mi nije padalo na pamet da ću jednog dana morati da se zalažem za prava pokojnog Slobodana Miloševića. Ukoliko je ovaj dokument falsifikat, a verujem da jeste, tužilaštvo mora pozvati onoga ko je ovaj dokument prvi pustio u štampi, mora ga pozvati na odgovornost za falsifikovanje dokumenata. Ne verujem da je tačno, a ukoliko je, onda i gospodin Šabić, a i tužilaštvo i pravosudni organi moraju da se pozabave Zoranom Živkovićem zbog iznošenja ličnih podataka, ili kod gospodina Šabića važe dvostruki aršini. Odgovornost je tim veća zato što gospođa Vodinelić i gospođa Živković, koje su navodno vrhunski pravnici svakako znaju koja nedela je gospodin Živković počinio iznošenjem ovog falsifikovanog dokumenta. Sledeće pitanje je šta će poreska policija, organi gonjenja i tužilaštvo preduzeti protiv Zoran Živkovića i ona Agencija za borbu protiv korupcije, jer je jedno vreme moj kolega poljoprivrednik bio i narodni poslanik, a i direktor preduzeća „Empresa“ iz Niša, što zakonom ove Agencija za borbu protiv korupcije nije dozvoljeno. Ili je ta Agencija postala žuta, ili postoje, takođe, dvostruki standardi po pitanju bavljenja političarima i njihovim prekršajima. Takođe pitam šta će poreska policija preduzeti zato što je iz te firme dok je Zoran Živković odlučivao nestalo 189.000 flaša vina, koje su navodno date na konsignacionu prodaju, što zakonom nije dozvoljeno za domaće firme, i gubi im se svaki trag, čime je izvršena utaja od preko 17 miliona dinara, poreska utaja? Zato pitam tužilaštvo, pitam poresku policiju šta će preduzeti povodom tih, za mene već ustanovljenih, prekršaja? Takođe pitam šta će tužilaštvo preduzeti povodom akta veroizdaje protiv Vuka Jeremića i Borisa Tadića, koji su promenom Rezolucije UN promenili i ovlašćenja UNMIK-a, prebacili na Euleks i time napravili nenadoknadivu štetu Republici Srbiji eliminisanjem Kine i Rusije iz tog procesa? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, imam nekoliko pitanja i sva ona su upućena istoj, da kažem, adresi, a to je Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, ali i Direkciji za građevinsko zemljište i izgradnju Beograda. To je jedna tema i afera koja tišti građane Beograda, a o kojoj se nedovoljno pričalo u javnosti. Pitanje glasi – koliko je koštao građane Beograda, ali i Srbije, sedam metara visok vrh pilona Mosta na Adi? Drugo, zašto nikada nije postavljen taj sedam metara visoki vrh pilona Mosta na Adi, koji je konkretan razlog za to? Da li je istina da tako izgrađen vrh pilona uopšte nije bio predviđen prvobitnim projektom, ali i postojećom građevinskom dozvolom? Ako je istina, odakle onda uopšte ideja da se pristupi tome? I poslednje pitanje je ko je radio taj projekat? Sada, zašto je ovo važno? Važno je zato što se ovde vidi na ovom primeru sva bahatost i bezobrazluk ili suština njihovog, kada kažem njihovog mislim na Đilasa i na kompaniju, shvatanja politike i bavljenja ovim poslom. Dakle, prvo urade projekat na jedan način, za to dobiju građevinsku dozvolu, pa onda naknadno nekom pametnjakoviću padne na pamet da se tu nešto doda, pa onda oni naruče taj deo pridodat, pa onda urade. Sve to lepo građani plate, preskupo plate i na kraju taj jedan deo završi u magacinu, završi u šupi. To pokazuje ili nemar, apsolutnu nemar, i nezainteresovanost bivših gradskih čelnika ili s druge strane, potpuni javašluk ili s treće strane nešto u šta ja sumnjam, a to je unapred pripremljena prevara, unapred pripremljena otimačina, novca građana Srbije i Beograda, apostrofiram. Zašto ovo sve govorim, pa taj nedostajući vrh pilona je kupastog oblika, sedam metara dužine i napravljen je od nerđajućeg čelika. Čine ga osam cevi međusobno povezanih prstenovima na svakom mestu. Dakle, takva jedna konstrukcija ne može da bude jeftina. Apsolutno ne može da bude jeftina. Ja nisam stručan da procenjujem sada vrednost takve jedne konstrukcije između ostalog, zato i postavljam pitanje onima koji su stručni za to, ali sam apsolutno siguran da su građani Beograda za ovu slobodno ću reći, idiotariju morali da izdvoje pozamašnu svotu novca. I kao da nije bilo dosta afera, kao da nije bilo i previše afera, kao da čitav projekat mosta na Adi nije bio zapravo jedna velika afera, kao da most nije bio sam po sebi problematičan u smislu cene, kao da nije bila dosta činjenica da je cena mosta sa pripadajućim kamatama i svim ostalim troškovima iznosila više od 550 miliona evra. Koleginica Tomić kaže više čak i od 600 miliona evra. Primera radi, izneću podatak da je predračun za planirani most, tramvajski most na Savi takav da će koštati oko 40 miliona evra. U pitanju je skoro isti most kao most na Adi. Gotovo isti most, isti po broju traka, isti po dužini, isti po širini, a ovaj je koštao 160 miliona evra, bez pristupnih saobraćajnica, a ovaj će koštati 40 miliona. Kako će koštati 40 miliona, pa tako što je to cena bez kombinacije, bez ugradnje, bez korupcije, bez mita, bez trange - frange, bez ja tebi ti meni, e zato je takva cena. Zato će koštati 40 miliona. Setite se samo da su oni i za nabavku 30 tramvaja, uzeli kredit, komercijalni kredit od 80 miliona evra, da bi nabavili tramvaje koje, uzgred budi rečeno nisu ni mogli da koriste, jer tramvaji nisu ni bili pripremljeni za šine kakve imamo. I gde su završili ti tramvaji? Da ne spominjem to što su prilikom nabavke autobusa isključivo po difoltu nabavljeni od strane stranog ponuđača od „Solarisa“, a ne od domaćeg, itd. U tome se vidi suština njihove vlasti.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo zajednički načelni jedinstveni pretres sa predlozima zakona iz tačaka od prve do sedme tačke dnevnog reda. Saglasno članu 90. o stavu prvom Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su pozvani na današnju sednici da prisustvuju Mladen Šarčević ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, dr. Dušan Vujović ministar finansija, prof. dr Vladimir DŽamić i Anamarija Viček državni sekretari u Ministarstvu prosvete nauke i tehnološkog razvoja, Nenad Mijailović državni sekretar u ministarstvu finansija i Gabrijela Grujić Garić, Vesna Nedeljković i doktor Aleksandar Pajić vršioci dužnosti pomoćnika ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Slađan Velinov direktor Agencije za zaštitu od jonizujućeg zračenja i nuklearnu sigurnost Srbije, Branko Drčelić vršilac dužnosti direktora Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija, Ivana Avramović i Branko Brajić pomoćnici direktora Agencije za zaštitu od jonizujućeg zračenja i Aleksandar Marković šef Odseka za pravne poslove u Ministarstvu prosvete nauke i tehnološkog razvoja. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, narodni poslanici, uvaženi ministre pozdrav za sve vaše saradnike. Dobro je da ste danas svi tu. Zapravo vi ste jedan tim, veliki broj ljudi koji radite na jednom vrlo važnom i teškom poslu i dobro je da i mi poslanici i javnost vidi ko su vaši saradnici. Ministre, slušao sam i čitao sam stenograme vašeg uvodnog izlaganja. Za 30 minuta niste pomenuli ni jednu ključnu reč kada bilo ko radi reformu obrazovnog sistema. Tri ključne reči su budućnost, vizija, sigurnost. Na ova pitanja reforma obrazovanja uvek mora da, da odgovore. Kakva je budućnost sa ovim zakonima? Gde je Srbija za 20, 30, kakva je njena vizija i da li će generacije mladih ljudi imati određenu sigurnost sa zakonima sa kojima ste danas došli u parlament? Zašto ovo govorim? Sami znate da svaki obrazovni ciklus traje 20 i 30 godina, tako da svako ko ima nameru da interveniše u oblast obrazovanja mora da ima određenu tačku u budućnosti kojom teži. To se uvek postiže na dva načina. Prvi je da morate da imate sposobnost da predvidite kako će svet ili društvo izgledati u doglednoj budućnosti i da onda intervenišete u tom pravcu. Drugi metod je onaj koji koriste razvijene moderne evropske zemlje, dobri edukatori i stratezi, a to je da zapravo oni kreiraju viziju kako bi društvo u budućnosti trebalo da izgleda. Onda na taj način intervenišu u obrazovnim politika. Gde ste vi sa ovim obrazovnim zakonima? U prvom ili u drugom modelu? Ja iskreno ne vidim ni tamo ni ovamo, dakle, ne vidim ni u prvom, ni u drugom modelu? Gde je Srbija za 20 ili 30 godina sa ovim obrazovnim zakonima? Kakva je budućnost za mlade ljude? Kako Srbija izgleda? Da li oni imaju određenu sigurnost? Niste dali odgovore na ta pitanja i onda se nama nameće ili mi sami dajemo odgovore da je to zapravo nastavak one kampanje 2012. godine, kada je Srbija na najuticajnijoj i najvećoj televizijskoj mreži bila reklamirana kao zemlja jeftine radne snage. Ne morate burno da reagujete kada mi to pominjemo, jer ste vi počeli te 2012. godine da govorite o tome. Imam još nekoliko pitanja. Ko je radio na ovim zakonima? Zašto su radne grupe bile tajne? Ko je selektovao ljude koji su radili na ovim zakonima? Zašto nisu bile uključene institucije koje su od značaja za obrazovanje, univerziteti, sindikati, istraživački centri? O nacionalnim savetima i da ne govorim, razvlastili ste ih prošlim zakonom. Ko je radio zapravo na ovim zakonima? Ministre, ne postoji zemlja, moderna u Evropi koja je radila reformu obrazovanja u zatvorenoj sobi bez prozora. Ne postoji. Poljska se tresla dve godine, 1998. i 1999. godine kada su raspravljali o reformi obrazovanja. Svi su diskutovali, učestvovao je veliki broj ljudi i druge zemlje čak, ali kada su doneli i kada su reformisali obrazovanje, njihovi srednjoškolci su ostvarili rezultat na Pisa testu u prvih 10 zemalja. Poljska je danas najrazvijenija ekonomija posle komunističkih zemalja. Vaše mere ministre, i u prethodnom zakonu i u zakonima sa kojima ste danas pred skupštinom ili su u suprotnosti ili čak negiraju jedan od osnovnih dokumenata u oblasti obrazovanja. Mislim na Strategiju razvoja do 2020. godine. Na ovoj strategiji gospodine ministre, su radili eminentni stručnjaci. Ona je prošla ozbiljne procedure, od vrlo dinamičnih javnih rasprava, od stranih i domaćih recenzija, čak su bili angažovani oponentni da daju svoje komentare kako bi strategija bila bolja. I sada, neke tajne grupe negiraju jedan ovakav dokument. Dakle, sa takvom reformom lično ne mogu da se složim. O dualnom obrazovanju su moje kolege puno govorile. Moram da se saglasim sa strahovima koje smo izneli. Kako Srbija izgleda za 20 godina? Ono čemu težim i što bih mogao da podržim je da razdvojimo društvo, odnosno obrazovanje koje će podržati nove informacione, komunikacione tehnologije, digitalnu transformaciju društva, društvo znanja, društvo obrazovanja koje će kreirati lidere, funkcionalne lidere ili ćemo sa druge strane, ono što vi predlažete, da razvijamo te profile dvogodišnje, trogodišnje i stvorimo jedan novi socijalni sloj mladih ljudi bez budućnosti. Dakle, mislim da je tu negde sudar koncepata razvoja obrazovanja između nas i vas. Ono što je moj, pored strahova koje su iznele moje kolege, da će se stvoriti ovakvim obrazovanjem jedan dodatni disparitet između regiona. O čemu govorim? Statistika pokazuje da ljudi odnosno deca iz siromašnijih regiona dominantno biraju trogodišnje profile. Oni su po statistici iz siromašnijih porodica i ovakav sistem će umesto u regionima, gde je potrebna dodatna obrazovna podrška, oni će dobiti manje. Dakle, siromašniji će biti siromašniji, a bogati bogatiji. Takav koncept ministre, mi ne možemo da podržimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Samo da biste razumeli, možda, u 23 minuta je bilo tačno, a ne 30, ja čuvam neke stvari da kažem i u završnoj reči. Uvod je bio vezan samo za ono što ćemo danas razgovarati, a ovo o čemu mi govorimo, a to je ta vizija budućnost, sigurnost je već prisutna jedno godinu dana u domaćoj javnosti i samo nedostaju elementi da je sistematizujemo. Držeći se pomenute strategije o obrazovanju 2020. godine, mi smo primetili da, i to smo rekli i prošli put u Skupštini, da ne postoji nijedan dobar aktivan plan koji je mogao da podrži i da realizuje. Mi ćemo prvi put sada krenuti da od ove godine razgovaramo, prvo o aspektu mogućnosti korišćenja prostora, jednosmenski rad donosi do promene o kojoj mi pričamo ovde, uslovi koji treba da se steknu, obuka nastavnika, uslov su zakoni, uslov je nacionalni okvir kvalifikacija, uslov je nacionalni kurikulum sveobuhvatni, uslov su, znači, mnoge druge situacije koje se moraju pripremiti da bi se u to ušlo. Mi smo ubrzano ušli u V razred da bi već u drugom ciklusu informatiku uveli kao ozbiljan predmet za programiranje. To malo evropskih zemalja ima. To možete videti. Ali, ako govorimo o ukupnom srednjem obrazovanju i osnovnom, mi govorimo o segmentu koji sada zauzima samo 7% do 8%, i od tolike prašine, kao da ne treba radničke klase uopšte, kao da će podelom rada samo postojati neka vrsta internog rada. To znate da je nemoguće. Znači, mi imamo vrlo jasnu viziju šta je domaće obrazovanje i kuda treba da ide. Ono što je možda prošli put bilo neprimećeno i što je mnogo važnije, i meni je drago što je to tako fino prihvaćeno i propisano, a to je „ZOSOL“ sistemski Zakon o obrazovanju, a pogledajte samo šta je rađeno 2000. godine, u vreme kada je bila Vlada Zorana Đinđića i kada je to početo, ishodno učenje, učenje koncepata. To je promena koja će se desiti u obrazovanju koja daje dalji kvalitet. Reforme gimnazije, juče sam vam pomenuo, je gotova. Treba da bude 40% tom reformom, sada je bilo 22%, digli smo na 25%. Znači, mi ostvarujemo već u prvoj godini pripreme mnoge elemente pomenute strategije. Tako da zamenjujemo teze, ovde postoji vrlo jasan princip sistemskog zakona, efikasnost i kvalitet. Da bi postigli kvalitet, s kime? Sa direktorima gde pola direktora školi, evo svaki dan kritikujete ovde, ne ispunjavaju svoje obaveze. U eksternom vrednovanju imaju jedinice i dvojke, kako oni to da sprovedu? Ko je taj neki koji će u školi da sve to napravi i da bude bolje? Evo, imaćemo „SBS“ obuke za 80.000 ljudi, a imaće menadžere loše. Znači, išli smo obrnuto, da se vidi uloga države u tom sistemskom zakonu, pa smo išli drugim korakom da obuke koje počinju sad za dobre direktore su jedna vrsta obuka, dobiće licencu po skraćenom postupku i time će se verifikovati i priznati njihov dobar rad do sada. To su sve uslovne stvari koje morate uraditi, pričali smo o Finskoj, to je tamo trajalo više godina. Shvatam našu nestrpljivost ovde zašto to ne može odjednom i shvatam naše stanje u budžetu i bogatstvo države, te bogatije države su imale sreću jer to rade brže i pod povoljnijim okolnostima. Ne bih sad da vam odgovorim sve, prosto hoću svima, ja imam pravo na završnu reč, pa ću reći i šta je urađeno i šta želimo. Ali, slažem se, bez neke vizije i sigurnosti, budućnosti svakako nema toga. Ono što je jako važno, ponoviću još jednom, pošto je dualno obrazovanje uglavnom glavna tema ovde i juče, a taj vid obrazovanja je potreban, velika potreba i nije predviđeno siromašnima, mi menjamo prava i pravilnike ovih dana oko stipendiranja, oko prava na dom. Ne može dete iz siromašne sredine da bude neprimećeno. Biće smešteno, dobiće standard, dobiće sve uslove, bogami i stipendija. To je uloga države. Bogati neka plate to sebi ako mogu, ako mogu da nadomeste. Tu neće biti takva podela, jednostavno ako nema posla u nekoj društveno-humanističkoj struci trenutno, pa je viška ljudi na birou, a zašto čovek ne bi oprobao sebe u jednom svom periodu mladog života kroz rad. To nije ni sramota, niti je nešto što ne treba zemlji. Informatika i informatičko društvo je zadatak ove Vlade i mi smo napravili korake od sedam milja nemajući čak ni pare. Uveli smo elektronski dnevnik. U Hrvatskoj je pet godina to rađeno. Završeno je 75% tog posla sa preko 250 miliona evropskih para. Sa velikim entuzijazmom se krenulo u ozbiljne reforme, sada kada dođemo do neke kritične tačke, primetiće se. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnik, narodni poslanik Dragana Kostić.
Prethodni govornik je povredio član 107, jer nije izneo istinu. S obzirom da dolazimo iz iste lokalne samouprave, kakva je njegova vizija, odnosno njegove bivše vlasti, u Sokobanji bila kada su deca na minus 27, u zimskim jaknama imali skraćene časove, a zaboravio je sad da kaže da u Sokobanji ova vlast ulaže 80 miliona dinara u rekonstrukciju škola.
Koleginice, ne možete ovo po Poslovniku. Gospodine Nikoliću, nemate pravo na repliku. Nema pravo ni na povredu Poslovnika, nema pravo ni na repliku. Reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, dualno obrazovanje i možda jedna od najvećih prednosti dualnog obrazovanja je razvoj sklonosti mladih ljudi ka preduzetništvu. Istraživanja kažu da mladi ljudi koji su tokom svog školovanja imali mogućnost da stiču praktična znanja u 15% do 20% se opredeljuju za razvoj, tačnije za pokretanje sopstvenog biznisa. Tamo gde nisu imali priliku da stiču praktična znanja u samo 3% do 5% se odlučuju na pokretanje sopstvenog biznisa. Vidi se razlika i prednost dualnog obrazovanja i vidi se šta će to doneti u budućnosti, koliko će to doneti mladih i uspešnih ljudi i koliko će to doneti Srbiji kroz veliki privredni rast. Dakle, treba posmatrati kroz prizmu da Srbija ima mnogo talentovane dece u svim oblastima i dualno obrazovanje je temelj gde ćemo ih detektovati i gde ćemo ih ispratiti na pravi put. Sva velika dela, tačnije najveći broj velikih dela u tehnici i u nauci, nastala su mladosti njihovih autora. Zato dualno obrazovanje i mogućnost da mladi ljudi imaju obuku u nekoj kompaniji, gde će sticati praktična znanja, e to neka se smatra besplatnim udžbenikom, to je besplatni udžbenik. Tačnije, to je udžbenik koji te finansirana na neki način da bi učio, ali đaci tamo nisu da bi zarađivali, đaci su tamo da bi postali. Dualno obrazovanje je jako važno zato što na neki način kreira svest kod mladih ljudi o odgovornosti za njihov sopstveni razvoj. U onom delu dualnog obrazovanja gde se mladi ljudi pripremaju za posao u kompaniji u kojoj rade, najbolji primer je, jedan od najboljih primera, mnogo je dobrih primera, je kompanija „Bosch“ u Pećincima, koja je zaposlila sve učenike Tehničke škole koji su prethodne dve godine pohađali nastavu kroz dualno obrazovanje. Dakle, sjajan primer. Kroz ovaj zakon samo ćemo umnožiti primer dobre prakse, umnožićemo radna mesta, umnožićemo, tačnije povećaćemo privredni rast. Prava je šteta što se nije iz opozicije čulo nešto konkretnije. Recimo, vi ste pomenuli primer novih smerova za oblast avijacije. Mi imamo kompanije koje se bave proizvodnjom ultra lakih letelica, ali to nije zanimalo ljude iz opozicije da pričaju o tome. Oni su pričali o raspadnutim migovima koji su stigli u Srbiju. Možda se i u školi moglo naučiti, moglo je sigurno da se bolje pazilo. Nemoj pljuvati po svome, nemoj po svome pljuvati pred celim svetom. Hajde da ima neko dostojanstvo, hajde da se nešto poštuje, hajde negde nešto prećuti makar bio tamo siguran da će ti doneti neki sitan politički poen. Kada smo kod tih, kako oni kažu, raspadnutih letelica, to su vrlo moćne letelice. Ali, želim da napomenem, te letelice i ti migovi možda mogu da izbegnu sistem S-300, da izbegnu sistem S-400, ali teško mogu da izbegnu sistem DS-2000. Po tom sistemu kako slete, pravo u „Železaru“. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Šarčeviću, mi već drugi dan raspravljamo o ovom setu zakona i možda je čak i vreme, s obzirom da se diskusija bliži kraju, da sumiramo argumente koje smo čuli. Ja vam moram reći da je ova diskusija ipak na znatno nižem nivou od onoga koji sam očekivao. Ovo je četvrti skupštinski saziv u kome učestvujem i često su se kod nas menjali zakoni koji se odnose na obrazovanje. To je možda i najveći problem, što se to uglavnom radi stihijski i kada dođe Aleksandar Vučić iz Švajcarske, a tamo čuje za dualno obrazovanje, sutradan se pojave i drugi, pa kažu – sad svi mi moramo to. To je po onoj narodnoj: „Videla žaba da se konji koju, pa i ona digla nogu“. Što se tiče argumenata koji su ovde izneti, ja ću malo obrnuti situaciju, pa krenuti od onoga što smo slušali od predstavnika vladajuće koalicije. Mi smo slušali o svemu i svačemu, o mostovima, o metrou, maločas evo i o nekakvim raspalim avionima, slušali smo, mogu slobodno reći, više o Balšinoj budućoj ženi nego o samom dualnom obrazovanju, i to pokazuje koliko su se poslanici vladajuće koalicije za ovu raspravu pripremili i koliko se oni zaista u to razumeju. O dualnom obrazovanju su pričali, i o Austriji, i o Švajcarskoj, oni koji tamo očigledno nikad nogom nisu kročili, koji ne razumeju kakav je sistem u tim državama i šta je to što razdvaja Srbiju od tih država. Ako pričate u Austriji, a pogotovo o Švajcarskoj, to su uređene zemlje. Kena, sedi dole. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika, gospodine Arsiću.) To su uređene zemlje. Ministre, prekinite da pričate i malo slušajte. Budite pristojni, malo slušajte poslanika koji vam se obraća.
Kolega Šarčeviću, ministar vas sluša.
Ne sluša, ne sluša, nego priča.
Sluša vas.
On je profesor u srednjoj školi bio dugi niz godina i treba da zna kako se na to reaguje.
Nemojte vi da opominjete ministra šta će da radi.
Upravo je moje da opominjem ministra, jer sam ja njegovo visočanstvo narodni poslanik, a on je ministar, državni službenik koji treba u skladu sa tim da se ponaša. Ako to već vi ne razumete, gospodine Arsiću, onda ću ga opominjati ja.
Gospodine Šarčeviću, ovde sam ja taj koji vodim sednicu. Kad vi budete na mom mestu, onda vi to radite. Šaroviću, izvolite, zatražite reč ponovo.
Mogli ste da me proglasite i za „mortadelu“, ne bi mene ni to iznenadilo, ali sam i dalje Šarović, nisam Šarčević, gospodine Arsiću. Da se vratimo na suštinu. Zemlje o kojima ste vi pričali su uređene zemlje, u kojima su se ti sistemi stvarali godinama. Srbija takva zemlja nije. Mi iz SRS smo apriori protiv te vrste obrazovanja. Dakle, protiv obrazovanja uz rad, i to je jedna od primedbi, jer dualno obrazovanje ne znači ništa. Trebali ste nazvati - zakon o obrazovanju uz rad, srpski, jasno, jednostavno, kratko. Nema potrebe da uvodite te strane izraze. To što se možda u javnosti odomaćio u poslednjih godinu dana taj izraz, to nije razlog da ga uvodite i u zakon. Mnogo je toga u zakonu što vi pišete na način koji jednostavno ne priliči zakonu. U zakonu se mora biti precizan. Svaka reč, svaka zapeta mora imati svoje značenje, a kod vas nema. Vi pišete opisno i ukazaću vam kasnije na neke od tih stvari. Više od pola poslanika vladajuće koalicije čitalo je sa nekih papirića i puškica. Da li biste vi to dozvolili u svojoj srednjoj školi? Ja sam se juče javio po Poslovniku, pa je prekinuta sednica, da kažem da je jedna koleginica zaista lepo čitala, ali da je očigledno ponela pogrešan papir od kuće. Niko na to, naravno, neće reagovati. Osnovno pitanje je da li će biti zloupotrebe ili neće? Meni se nije svidelo to što ste vi juče rekli, čini mi se previše samouvereno, kako vi kao ministar nećete dozvoliti nijedno dete da bude zloupotrebljeno. Vi možda imate dobre namere, ali svakako na „Supermena“ ne ličite i takvu obavezu na sebe ne može preuzeti niko. Ja sam potpuno siguran da će biti zloupotreba na različitim stranama, i od strane poslodavaca i od strane učenika, jer to je život i to se ne može izbeći. Vi ćete imati velikih problema i da nađete poslodavce, pogotovo u manjim sredinama, jer ako krenete od toga kako danas izgleda privreda Srbije. Pa, pola Srbije je opustošeno, pola Srbije nema privredu, nema industriju. Kako ćete tamo naći odgovarajuće poslodavce? Treba poslodavce zainteresovati da prođu taj proces licenciranja, da se uopšte u to uključe. Znači, imaćete taj problem, a ne bih se baš složio da je isključivi razlog stvaranje nekakve robovske radne snage, jer obrazovanje uz rad je postojalo u Srbiji i ranije i treba da postoji, i svakako da će onaj ko razvija određene stručne sposobnosti lakše naći posao, pa makar u nekoj drugoj firmi. Vi propagirate ovde i pišete, u samom zakonu kažete da je jedan od principa princip jednakih mogućnosti - obezbeđivanje jednakih uslova za sticanje obrazovanja bez ikakve diskriminacije, s obzirom…, pa onda nabrajate i neke besmislene stvari. U redu pol, rasu, nacionalnu, etničku, versku pripadnost, ali kakva crna kulturna pripadnost? Šta će vam to? Ko je to pisao? Pa kažete dalje – seksualnu orijentaciju. Hoćete li decu od 14, 15, 16 godina deliti vi na osnovu seksualne orijentacije i da li mislite da ta seksualna orijentacija treba da se ispoljava sa 14, 15, 16 godina u srednjim školama? Ja zaista mislim da ne treba. Pa, kažete sprečićete diskriminaciju na osnovu mesta boravka, materijalnog stanja. To je jednostavno nemoguće. Nemojte stavljati u zakon ono što je valjda potpuno jasno da je nemoguće sprovesti. Kako ćete to sprečiti na osnovu mesta boravka diskriminaciju? Nećete, niti ćete sprečiti diskriminaciju na osnovu materijalnog stanja. Dakle, to su neke stvari koje su nemoguće. Onda kažete u članu 7. – u pripremi plana upisa, između ostalog, treba obezbediti uslove za uključivanje učenika sa smetnjama u razvoju i invaliditetom i učenika iz osetljivih grupa. Osetljiva grupa nije zakonski izraz. Kakva crna osetljiva grupa? Pa će svako kako mu padne na pamet procenjivati koja je to grupa osetljiva i šta sve kroz to može da se provuče. Nemojte da vaš odgovor bude – pa, mi imamo dobre namere. Vi ćete ministar biti možda još godinu, možda šest meseci, možda i tri, ne zna se, ali je vaša dužnost da zakon bude tako precizan da onemogući svaku zloupotrebu u budućnosti, a to se ne radi. U sledećem članu vi kažete da mogu učestvovati i druge zainteresovane strane. To nisu zakonski izrazi i to nije dobro. Ono što je možda jedna od dobrih strana ovih zakona je to što se stupa na snagu sad nakon donošenja, ali se neće primenjivati još dve godine. Ja sam, pravo da vam kažem, siguran da će ovo biti jedan od onih zakona za koje ćemo odlagati primenu. Mi to često radimo u Narodnoj skupštini i to nije nešto što je novo. Vi, gospodine ministre, tvrdite da su ovo ozbiljni zakoni, ali vas pitam zašto onda i rasprava nije ozbiljna i zašto dozvoljavate da vas ponižavaju i da se raspravlja o sedam tačaka istovremeno? Sedam tačaka koje nikakve veze sa vezom nemaju, jer Poslovnik o radu Narodne skupštine kaže – Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja o njima međusobno povezana. Vi ste, gospodine ministre, pametan i iskusan čovek i ja vas pitam na koji način, da mi objasnite, je Predlog zakona o dualnom obrazovanju međusobno uslovljen i povezan sa Zakonom o potvrđivanju Konvencije o nuklearnoj sigurnosti? Hajde molim vas objasnite, da vidimo kakve veze ima konvencija o nuklearnoj sigurnosti …
Privodite kraju, kolega Šaroviću.
Koliko još imam?
Proteklo je upravo.
Deset minuta, završavam.
Nemate deset minuta.
Evo, kao što ste videli, taman kada sam krenuo o prvom zakonu već se završava. Da li vas je sramota gospodine ministre … [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima ministar gospodin Šarčević.
Nije me sramota, odmah da vam kažem, ničega. Ponosan sam što sam u Vladi Republike Srbije, želim to da vam kažem. Da li je neko gledao šta rade Švajcarci? Lepo je da gledamo šta rade pametniji od nas, ima i šta da se nauči. Ovo što ste rekli, četiri ova zakona su povezana, čine jednu komplementarnu vezu, dualno je deo srednjeg, osnovno i predškolsko čine celinu sa usvojenim zakonom od onda. Nije moja krivica što ne mogu ući sa svim zakonima, dugo bi trajalo, i ovo je predugo, a to je set zakona koji je vrlo povezan. Konvencije su, naravno, plus, sigurno je da nisu i. Jednostavno, one su morale da uđu na red kad tad jer imamo zaista velike nevolje što to nismo usvojili ranijih godina. Mislim da ne smeta da se odvojeno diskutuje jedno sa drugim. Inače, ne za vas, nego zbog javnosti, prethodni govornik je rekao nešto, imamo jako zanimljivih dualnih profila, ne samo za avijaciju. Recimo, imate profile koji su vezani za istraživanje nafte i gasa sa NIS, gde se u Zrenjaninu predviđa dalji nastavak školovanja tih dečaka i devojčica u Rusiji na najprestižnijim ruskim univerzitetima. Ta veza je dobra, postoji sa svim zemljama sa kojima dobro sarađujemo i čija iskustva možemo da nađemo. Inače sam vrlo pažljivo sve zapisivao što ste pričali. Hvala.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Reklamiram član 107, dostojanstvo Narodne skupštine. Ministar Šarčević je, gospodine Arsiću, maločas izgovorio da su Švajcarci pametniji od nas i time je uvredio sopstveni narod i građane naše države. Ne mislim da su Švajcarci pametniji od nas, mislim da su njihove političke elite, posebno njihova vlada je pametnija od naše Vlade, pa je uspela da uspostavi vladavinu prava i da preko vladavine prava omogući privredi Švajcarske i ostalim sektorima da se razvijaju, za razliku od Srbije koja ne poznaje vladavinu prava. Dakle, vi ste problem, gospodine Šarčeviću, a ne narod u Srbiji i ne građani Srbije koji su mnogo pametniji od vas. Zahvaljujem.
Ne mogu da vam dam odgovor na povredu Poslovnika na član 107, koja nije bila povreda Poslovnika nego šansa … (Balša Božović: Niste bili u sali.) To me baš sprečava da pratim prenos. (Balša Božović: Gde, na telefonu?) Ne, nego u kafiću sa vama, Balša Božoviću, odakle vi pratite dešavanja. To je moj odgovor na lažnu povredu Poslovnika člana 107. (Balša Božović: Sa vama ne bih sedeo.) Nemojte da budete drski i bezobrazni. Znači, ovo nije bila povreda Poslovnika, ovo je zloupotreba Poslovnika. Reč ima Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.
Član 27, gospođo Gojković. Juče sam pozvao Balšu Božovića da ponese svoj indeks, evo ja sam svoj poneo. Vidite kako su nervozni. Čim se pominju indeksi, oni koji stalno pričaju kako smo mi iz SNS pokupovali neke diplome, doktorate itd, odmah se unervoze. Evo mog indeksa, gospodine Božoviću, a ja sada pitam – gde je vaš?
Poslaniče, pustila sam vas tačno 27 sekundi koliko i Balšu Božovića. Hvala vam.
Želim da kažem, gospođo Gojković, da mi koji smo kupili diplome, koji smo falsifikovali doktorate, koji ne pripadamo ovoj građanskoj eliti kojoj pripada Balša Božović imamo za predsednika stranke čoveka koji je, evo, ovo je kopija indeksa Aleksandra Vučića. [[Isključen mikrofon.]]
Hvala, poslaniče. To ćemo dalje u diskusiji. Tačno sam vas pustila onoliko koliko je Arsić pustio Balšu Božovića i nije bilo povrede Poslovnika. Hvala vam. (Balša Božović: Sedi dole.) Nemojte da vičete i „sedi dole“ ne možete da govorite drugim poslanicima. Ne znam koliko dole treba da sedne, Balša Božović, pošto sedi. Nemojte, molim vas, ovo nije nivo parlamenta koji predstavlja građane Srbije. Nemojte da vičete. (Nemanja Šarović: Replika.) Niste dobili repliku. Reč ima Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani Srbije, svedoci smo jedne istorijske reforme danas u Srbiji, reforme obrazovanja. Reforma obrazovanja je za naše društvo možda i najvažnija jer od toga kako će naše obrazovanje u ovom veku da izgleda i kako će naša deca da se školuju i kakva će znanja da stiču i koliko će spremna za tržišnu utakmicu da izlaze iz svojih škola i sa fakulteta, od toga zavisi to kako će naša zemlja da izgleda i da li će postojati u narednom veku. Dok sam slušao primedbe, ako to mogu da se nazovu primedbe, to je više demagogija iz redova opozicije, mogu da kažem, hvala bogu što je njihovo vreme isteklo, jer time vreme za Srbiju i za građane Srbije i za dobro Srbije …
Nemanja Šarović dobija opomenu zato što ometa rad parlamenta, time što viče na predsednika parlamenta dok govori poslanik.
Dobro je, kao što sam rekao, da je njihovo vreme isteklo jer to je vreme da građani Srbije pobeđuju, da naša deca uče, da nam škole budu sve bolje i kvalitetnije i da ova država bude sve uspešnija. Čuo sam primedbu da mi kao vlast nemamo viziju. Ono što sigurno oni imaju viziju, imaju viziju da njihove ruke budu u našim džepovima, ponovo u džepovima građana Srbije. To više nikada neće da se ponovi u ovoj zemlji. Nikada više neće lepljivi prsti opozicije biti u džepovima građana Srbije. Zbog čega je dualno obrazovanje za nas i za decu u Srbiji izuzetno važno? Važno je zato što smo mi u prethodnim vremenima imali slučajeve da deca iz srednjih stručnih škola izađu, a praktično znanje nemaju. Naša su deca uglavnom bila dobri ili odlični teoretičari, ali slabi praktičari. To je ono što moramo da promenimo u svom obrazovnom sistemu, da naša deca kada izađu iz škola imaju konkretno znanje, da imaju određeno radno iskustvo, da kada konkurišu za radna mesta i kada prolaze testiranja pokažu da imaju i praktična znanja i da će biti od koristi privatnom poslodavcu, a ako i ne rade kod nekog poslodavca, ono što je još bolje za njih, da su spremna za tržišnu utakmicu, kao što sam rekao na početku, i da pokrenu svoju kompaniju, svoj privatni biznis i da od svog života učine nešto dobro. Dobro je i to što smo videli za ova dva dana diskusije da neki ne žele da se bilo šta promeni u našem obrazovnom sistemu jer u tome vide svoju šansu. Ako nema nikakvih promena, ako je ovom društvu loše ili ako tapka u mestu, to je prilika za njih da se možda nekada i vrate i da ih možda neko ponovo izabere. Svaka promena, promena na bolje, njih udaljava otprilike da se vrate na grbaču građana Srbije i da ponovo pljačkaju ovaj narod. Uveren sam, ako budu imali priliku, na nekim narednim izborima, da neće uspeti i da će građani i kroz ove diskusije i upravo kroz to kako oni vide sistem obrazovanja videti na koji način oni vide budućnost ove zemlje. Siguran sam da naša država predvođena Aleksandrom Vučićem i Vladom kakvu imamo danas može samo da ide napred i da se u njoj sve bolje živi i da će biti sve bolje mesto za učenike da ostaju u našoj zemlji i da ovde otvaraju svoje privatne kompanije i da se naše privatne kompanije sa tim mladim ljudima šire dalje po svetu. Hvala vam.
Izvolite, povreda Poslovnika.
Gospođo Gojković, povredili ste čl. 103, 104. i 27. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Ja ću krenuti od prava na repliku, to je prvo pravo koje ste povredili. Ja sam se za repliku javio još dok vi niste bili u sali, dok niste ušli. Na tu repliku sam imao pravo. Diskutovao sam u normalnom i civilizovanom tonu sa ministrom. On se javio nakon mene, pogrešno protumačio moje izlaganje i meni ste uskratili pravo koje ste pre toga dali svim poslanicima. Dakle, nikakvog razloga nije bilo da se diže tenzija, a tenziju su dizali ponovo predstavnici vladajuće koalicije koji se javljaju da zloupotrebljavaju Poslovnik, što vi tolerišete i dozvoljavate. Zatim ste gospodinu Martinoviću rekli – evo, dala sam vam 27 sekundi, pa se to onda produžilo dalje, i dalje i dalje, iako je bilo potpuno jasno da ne govori o zakonu niti o bilo kojoj konkretnoj povredi od strane predsedavajućeg, na šta je jedino mogao da ukaže, u skladu sa Poslovnikom. Ja sam rekao vašem kolegi Arsiću, koji je predsedavao u tom trenutku, da vam to kaže. Prethodno sam se javio za repliku, kada ste vi odgovorili – nema prava na repliku, odlučila sam u skladu sa članom 27. Ja vam moram reći jednu stvar – vi kad odlučujete u skladu sa članom 104, vama on ne daje pravo da to odredite na osnovu svoje slobodne volje ili trenutnog raspoloženja, pa da kažete da sad ima replika, sad nema replika, sad mogu povrede Poslovnika, sad ne mogu. Vi odlučujete na osnovu normi koje su u Poslovniku. Ako su one ispunjene, vi ste dužni da omogućite pravo na repliku, a pravo da se ukaže na povredu Poslovnika uvek postoji. Nikad ga ne možete uskratiti. Morate prvo saslušati.
Hvala lepo. Količina reči koju ste izgovorili ne može da zamagli suštinu, a to je da zloupotrebljavate povredu Poslovnika da bi što duže govorili, jer je vaša poslanička grupa potrošila vreme. Član 104, vi ste ovde minimum godinu dana, da ne računamo prethodni staž, vrlo jasno govori o prethodnim pravima poslanika u korišćenju prava iz st. 1. i 2 - odlučuje isključivo predsednik Narodne skupštine. Sve ostalo u skladu sa vašim nastojanjima da kažete još po nešto u ovom toku sednice. Prema tome, uopšte niste u pravu i zloupotrebljavate povredu Poslovnika po ko zna koji put i time obesmišljavate uopšte postojanje instituta povrede Poslovnika. Reč ima Maja Videnović. Imate tri minuta i 19 sekundi.
Hvala, predsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo, koleginice i kolege, znate, najveći broj zakona sa kojima ova Vlada dolazi u parlament ne korespondira sa realnošću, bez ikakve vizije, bez ikakvog cilja, potpuno ne korespondira sa realnošću. Nažalost, ovaj zakon o kome danas govorimo, a to je Predlog zakona o dualnom obrazovanju, je najtačnija vizija ove vlasti. Najtačnija vizija i poruka građanima kako Srpska napredna stranka, kako ova Vlada vidi građane Srbije i mnogo važnije, budućnost ove zemlje. U nekoliko ključnih stvari, koliko mi vreme dozvoljava, samo želim ministre, i nadam se da pažljivo slušate, da skrenem pažnju. Trend razvoja privrede u modernom svetu je takav da postoji celoživotno učenje. Šta to zapravo znači? To znači da sve odgovorne vlade, svuda u svetu, reforme obrazovanja i obrazovanje postavljaju kao prioritet i trude se da mladi ljudi što duže ostanu u nekom obliku obrazovanja. Ova Vlada, za to smo svedoci svakoga dana, stavlja kao prioritet trogodišnje dualno obrazovanje. Znači, kaskamo ne samo za modernim tendencijama, nego za odgovornošću za budućnost ove zemlje. Kada govorimo o ljudskim pravima, to je segment o kome smo malo danas govorili a mislim da je jako važan, znate, kada za prioritet postavite dualno obrazovanje, a ne način da se mladi motivišu, da se obrazuju, da ostaju u ovoj zemlji, da im pravite podsticaj, da se takmičimo u tome o najboljim rešenjima, vi na taj način zloupotrebljavate siromašan položaj učenika koji će zbog svog materijalnog statusa u nekom trenutku izabrati nešto što je nužda. Na taj način mu uskraćujete pravo na obrazovanje. Kada o tome govorimo, govorimo o ustavnoj kategoriji, da sva deca i svi učenici imaju pravo na kvalitetno obrazovanje, a vi im kao najveću inovaciju postavljate nešto što je dualno obrazovanje. Nedopustiv je položaj učenika koji budu u dualnom obrazovanju u slučaju da firma kod koje su oni na radnom učenju ode iz zemlje, kada firma kojoj dajemo subvencije prestane da dobija te subvencije i reši da pobegne iz zemlje, kada ta deca rade na nekakvim mašinama koje se u savremenom svetu prevazilaze i takve mašine više ne postoje. Poštujući vreme, želim samo da skrenem pažnju na nekoliko stvari. Nezaposlenost mladih je posledica atmosfere u društvu, posledica toga da imamo urušene institucije, posledica toga da nemamo vladavinu prava. Neće se mladi ljudi zaposliti zbog toga što nemamo dualnog obrazovanja, to je neverovatno zlonamerna podmetačina koju nudite građanima. Kako SNS vidi građane Srbije, ovo je program SNS-a za budućnost i to je najtačniji opis ovoga zakona. Kakva je to samo mračna slika budućnosti. Ovim se indirektno uskraćuje šansa za obrazovanje mladim ljudima. To je zloupotreba siromašnih i ovo je strašna poruka da smo mi društvo budućnosti jeftine radne snage poniženih mladih ljudi, od vlasti, i to sve dolazi od vlasti, u kojoj sede ljudi sa sumnjivim diplomama, sa sumnjivim doktoratima, od kojih su svi kvalifikovani da budu na radnim mestima na kojima su danas. Dakle, ovo je program Srpske napredne stranke – ponižena i jeftina radna snaga, koja kaska za modernim svetom i to su razlozi zbog kojih je ovaj zakon pogrešan.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se, gospođo Gojković. Da odgovorim ovoj građanskoj eliti koja ne zna ko je Nadežda Petrović, ko je Milutin Milanković i ko je Slobodan Jovanović i koji nam stalno drže predavanja o nekim falsifikovanim diplomama. Evo, ja sam danas doneo svoj indeks. Ja, koji sam glup, koji sam neobrazovan, koji ne pripadam eliti, gospodin Božović svoj indeks nije doneo, a fotokopirao sam indeks predsednika naše stranke i predsednika Republike Aleksandra Vučića. Ako mi dozvolite, pošto mi nemamo šta da krijemo, mi smo narodna partija, otvoreni smo za narod, hoćemo da narod zna sve o nama. Evo, ja ću sada, dame i gospodo narodni poslanici, dragi prijatelji, da vam pročitam samo neke ocene koje je dobio ovaj neuki, neobrazovani čovek koji ne pripada građanskoj eliti kojoj pripadaju ovi iz Demokratske stranke, a zove se Aleksandar Vučić Završio je Pravni fakultet u Beogradu, sa prosečnom ocenom 9,44 [[Maja Videnović: Izvinite, kakva je ovo replika?]] Iz uvoda u pravo dobio je… (Aleksandra Jerkov: A gde je indeks Tomislava Nikolića?) Evo, vidite kako su nervozni. Ne znam šta im je? Iz uvoda u pravo dobio je 10, iz opšte sociologije dobio je 10, iz ustavnog prava dobio je 10, iz političke ekonomije od gospodina Labusa, dakle, kod nekoga ko je bio njegov politički protivnik i politički neistomišljenik, gospodin Aleksandar Vučić, taj neuki i neobrazovani, dobio je 10. Kod gospođe Vesne Rakić Vodinelić, ako se ne varam, uvažene predstavnice partije Zorana Živkovića...
Vreme. Hvala vam. Dosta je desetki.
Nastaviću. Hvala vam.
On je samo rekao da ste se juče obavezali da ćete doneti indeks. Dobro, biće sve u redu kada bude elemenata za repliku, vi ćete nastaviti [[Balša Božović: Evo vremena za repliku.]] Isto pravilo važi kao i za Nemanju Šarovića, član 104. stav 3. Izvolite, narodni poslanik Marko Đurišić, po Poslovniku.
Hvala, predsedavajuća. Smatram da ste upravo povredili taj član 104. Poslovnika, stav 3, koji vama daje za pravo, vi odlučujete o pravu poslanika da dobije reč za repliku. To jeste vaše pravo. Ali je vrlo važno ovde da ustanovimo kako vi koristite to svoje pravo. Znači, vi koristite to svoje pravo tako da poslanici SNS-a, vaše poslaničke grupe, mogu da dobiju reč uvek kada zatraže, bez obzira da li su ispunjeni uslovi iz st. 1. i 2. člana 104, a da poslanici opozicije ne mogu da dobiju nikada kad su ispunjeni uslovi, zato što se vi pozivate na stav 3, koji vama, kao predsedavajućem, daje to pravo. I to je vrlo važno, da ustanovimo na koji način vi koristite ovde Poslovnik, na koji način vi zloupotrebljavate svoje pravo, izdižete se iznad pozicije predsedavajućeg, koji treba da se odnosi podjednako prema svim poslanicima i isključivo dajete pravo na repliku poslanicima vaše poslaničke grupe, kada god oni zatraže, bez obzira da li su ispunjeni uslovi iz st. 1. i 2. Mislim da to treba ponavljati ovde, i ponavljaćemo svaki put, da bi onim građanima koji gledaju bilo jasno na koji način ste vi obesmislili raspravu u ovom parlamentu, ne dajući ista prava svim poslanicima. Ja ne kažem da je Poslovnik loš, on je napisan kako je napisan, ja kažem da ga vi primenjujete nedosledno, nekonzistentno, tendenciozno dajući samo pravo vašim kolegama, iz vaše poslaničke grupe da se ovde jave kada god to zažele i da govore o bilo čemu.
Naravno, ovo ste rekli samo da bi mene izvređali, ali nije nikakav problem i sami ste rekli da član 104. govori o tome da predsednik ili predsedavajući…….
Naravno da sam sve rekao da bih Vas izvređao.
Hvala što dobacujete pa ne dozvoljavate mi da se odgovori, to samo govori o vama poslaniče i vašim namerama, naravno, hvala vam puno.
Vaše ponašanje to govori.
O mom ponašanju će suditi građani Srbije na izborima, toliko o vašim uvredama. Član 104. je vrlo jasan, vi što govorite zamagljivanje suštine uostalom savetujte se sa piscem ovog Poslovnika, a to je Nenad Konstantinović i sa koleginicom Gordanom Čomić, koja je više nego rigidno primenjivala ovaj Poslovnik. Ali, vam se to, a da, o tome će svedočiti, o tome će svedočiti poslaničke grupe. Hvala vam, hvala što dobacujete sve vreme, nije nikakav problem, stvar vaspitanja. O tome će svedočiti čitave poslaničke grupe koje su bile isključene i izbačene sa zasedanja ovde po nekoliko meseci….
Ne kao vi, hoće, hoće.
A pri tom da, evo molim da vidite kako postupa jedan fini poslanik opozicije koji govori da su povrede Poslovnika u pitanju i onda uzme da telefonira i da priča sa nekim van sale.
Konsultujem se sa autorom Poslovnika, rekli ste da se konsultujem.
Ova slika govori više od bilo čega što ću da izgovoriti danas, tako je. Hvala poslaniče, mnogi ste mi pomogli, pošto čitava javnost Srbije je videla kako vi ćaskate, dok vam predsednik u Skupštini u skladu sa Poslovnikom pokušava da objasni, da.
Kako niste u pravu?
Hvala vam puno, pauza od minut da se poslanici opozicije istelefoniraju, ćaskaju, pričaju itd. (Aleksandra Jerkov: Da li možete da budete manje bezobrazni?) Mogu poslanice Jerkov, manje da govorim. Da, mogu manje da govorim. Kad sednem u klupe onda me opominjete zašto govorim. Smislite šta želite od predsedavajućeg, ali ono moje obećanje da čitave poslaničke grupe, koje nisu opšte u sali izbacivati neću. Barem ne razgovaram sa vama sa rukama u džepovima, toliko o eliti. (Radoslav Milojičić: Pauza je čini mi se minut. Vi date pauzu od petnaest minuta, i krenete posle pet minuta.) Niti sedim na naslon od stolice u parlamentu. (Radoslav Milojičić: Pa gde da sednem, nemam jastuk.) Samo napred, udrite po meni, izvređajte me, nije nikakav problem. Svako ima svoje glasače, verovatno vi predstavljate svoje. Ja svoje i bože moj, tako je. (Radoslav Milojičić: A vi nemate nijednog glasača?) [[Posle pauze]] Zahvaljujem poslaniče što govorite o građanima Srbije koji su izašli na izbore. Svaka čast. Hvala lepo. Idemo dalje. Reč ima Tanja Tomašević Damnjanović [[Maja Videnović: Imam pravo na repliku.]] Član 104. i stav 3. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, kolege i koleginice narodni poslanici. Danas je pred nama izuzetno značajan Predlog zakona o dualnom obrazovanju, kojim se omogućava sistematičan, racionalan i postepen pristup u uvođenju i razvijanju dualnog obrazovanja, uz sveobuhvatno sagledavanje procesa od početka do kraja školovanja. Takođe, jasno definisan sistem prava i obaveza škole, poslodavaca, učenika, treba da obezbedi uključivanje većeg broja kompanija i škola u novi model praktične nastave, usklađivanje obrazovanja sa potrebama privrede i mogućnost da kompanije dobiju odgovarajuće kadrove, a učenici odgovarajuća znanja, veštine i sposobnosti, čime će se omogućiti brža i lakša zapošljivost mladih. Važeći Zakon o srednjem obrazovanju i vaspitanju, uređuje samopraktičnu i profesionalnu praksu, koju škola može da ostvaruje u saradnji sa privrednim društvo, ustanovom, drugom organizacijom ili drugim pravnim licem, ali nisu precizirani uslovi pod kojima ta saradnja treba da se odvija, odnosno pod kojim se obavlja učenje kroz rad u realnom radnom okruženju. Zato su neophodna precizna zakonska rešenja sa jasno regulisanim pravima i obavezama, koji će povezati interese države, poslodavaca i radnika i učenika, i stručno obrazovanje, staviti u funkciju privrednog rasta, razvoja. Članom 11. Predloga zakona, taksativno su navedeni uslovi koje poslodavac mora da ispuni, radi izvođenja učenja kroz rad, a koji se odnose na obavljanje delatnosti koja omogućava realizaciju sadržaja učenja kroz rad propisanim odgovarajućim planom i programom, nastave i učenja, prostor, opremu i nastavna sredstva za rad, broj licenciranih upravnika, obezbeđivanje primene mere bezbednosti i zdravlje na radu, proveri ispunjenosti uslova poslodavaca za izvođenje učenja kroz rad, vrši Privredna komora Srbije koja u tom postupku obrazuje komisiju za utvrđivanje uslova, za izvođenja učenja kroz rad. Prisustvo učenika u kompanijama određeno je nastavnim planom i programom. Dualno obrazovanje zasniva se na obavezi da se svi u ovom procesu rukovode najboljim interesima učenika, u skladu sa principima, kao što su partnerstvo škole i poslodavaca, uspostavljanje socijalnog partnerstva na lokalnom nivou, profesionalnost, etičnost, osiguranje kvaliteta, karijerno vođenje i zapošljivost, dostupnost, relevantnost, prohodnost, celoživotno učenje i pravo izbora i principi jednakih mogućnosti. Za razliku od naših kolega iz opozicije koji su govorili o tome da je ovaj zakon loš, da je nemoralan, da ćemo njime uvesti robovlasnički sistem i koji kritikuju sve što se dobro radi za ovu zemlju i za građane Srbije, a oni na to imaju najmanje prava, jer svi dobro znamo, a znaju dobro i građani Srbije šta se dešavalo za vreme njihove vladavine, kako su upropastili ovu zemlju i doveli je na ivicu bankrota. Srpska Napredna stranka, predsednik Aleksandar Vučić smatra da je dualno obrazovanje vrlo važna tema za budućnost Srbije i samim tim brinemo za budućnost ove zemlje i budućnost ovih mladih ljudi. Mi moramo da promenimo svoje navike, da shvatimo da dok učimo, moramo da radimo, a isto tako i dok radimo, moramo celog života da učimo. Dualno obrazovanje je neophodno zbog zapošljavanja, rasta BDP, životnog standarda, Evropskih integracija, za sva najvažnija pitanja za koja moramo da damo najbolje rezultate. Izuzetno je važno, jer se ekonomski rast zemlje zasniva na rastu industrije, budući da u industriji se suočavaju sa ogromnim nedostatkom obrazovane radne snage. Dualnim obrazovanjem stiču se kompetencije za brže zapošljavanje mladih ljudi, podstiče se preduzetnički duh kod mladih ljudi. Dualno obrazovanje, znači suštinsku, dubinsku i stratešku promenu Srbije i SNS će u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona, kao i sve druge predloge. Hvala.
Izvolite, Maja Videnović, Poslovnik.
Predsednice, neposredno po učinjenoj povredi sam se prijavila za reč član 103. i dužni ste da mi date reč, da ukažem na povredu Poslovnika, koju ste učinili, dajući reč gospodinu Martinoviću, koji se javio za repliku na moju diskusiju i brutalno zloupotrebio Poslovnik, što upravo i sada čini. Mi znamo da je kolega Martinović sklon da čita privatne tvitove građana, presude suda, a evo i indeks Aleksandra … [[Isključen mikrofon]]
Povreda Poslovnika se ne odnosi na diskusije. (Maja Videnović: Ja obrazlažem sve to.) Ne obrazlažete, nego obrazlažete ono što je on izgovorio. Vi ste rekli da sam povredila time što vam nisam dala repliku, a onda ste počeli da govorite o Aleksandru Martinoviću. (Maja Videnović: Ja sam lepo rekla član 103. a član 104. je replika i vi to treba da znate.) Hvala puno što me vi opominjete na sadržinu Poslovnika. Da vidimo, član 103. i šta uopšte obrazlažete.
Član 103. predsednice, nemojte da očitavate nešto što nisam rekla.
Počeli ste o njemu da pričate.
Član 103. Prekršili ste Poslovnik time što ste dali gospodinu Martinoviću repliku na moje izlaganje. Nikakva replika nije bila, nego zloupotreba ovog Poslovnika i dozvolite da u tri rečenice obrazložim ono što tvrdim, a to je da ste prekršili Poslovnik, dajući reč gospodinu Martinoviću. Ta povreda, poštujući Poslovnik, izgleda ovako – gospodin Martinović, kao sklon da čita privatne tvitove građana, da ih na taj način etiketira, da pokazuje fotografije, da danas ovde i prethodnih dana čita presude suda i komentariše ih, a danas čita indekse i ocene koje je dobio Aleksandar Vučić i način na koji je završio...
On ne može da povredi Poslovnik. Samo obrazlažem povredu. Molim vas da me saslušate.
Ukoliko je to najveće dostignuće Aleksandra Vučića, ima da…
Ne može ovako. Vidim da ste se dogovorili da danas vređate Aleksandra Martinovića, ne dolazi u obzir. [[Smeh u sali.]] Šta je smešno? To je po kafićima smešno, a u parlamentu nije. Znači, ovaj parlament će, ili biti mesto za poštovanje, ili će biti ono što vi želite, da srozamo taj nivo da vičemo – povreda Poslovnika, i onda govorimo šta hoćemo. Povrede Poslovnika lažne ne postoje. Reč ima narodni poslanik Milovan Krivokapić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministri sa saradnicima, ministre i poštovane koleginice i kolege. Danas ću reći šta znači donošenje svih ovih zakona iz oblasti obrazovanja za nas na KiM, pošto slušajući juče i danas, ne videh da ni jedan od ovih dušebrižnika koji svaki dan koriste KiM za skupljanje jeftinih poena, ne progovoriše ni jednu jedinu reč. Prepoznati problemi, uopšte, o obrazovanju od strane Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja Republike Srbije, na prostoru KiM još su izraženiji, pa imamo posebnu obavezu da podržimo donošenje Zakona o dualnom obrazovanju. Svi zakoni koji su doneti i koje treba da donesemo iz oblasti obrazovanja, daju obrazovnim ustanovama na prostoru KiM, sigurnost da će ostati u sistemu obrazovanja Republike Srbije. Bez opstanka obrazovnih ustanova, kao i donošenja svih ovih zakona, na prostoru KiM, u sistemu obrazovanja Republike Srbije nema opstanka KiM u sastavu Republike Srbije.Mladi su garant našeg opstanka i razvoja KiM i očuvanja institucija Republike Srbije na ovim prostorima. Obrazovne ustanove na prostoru KiM imaju posebnu obavezu dosledne primene novih zakona o obrazovanju, jer samo kvalitetom rada možemo opravdati napore koje Vlada Republike Srbije ulaže u naš razvoj i u unapređenje programa, nastavnog kadra naših obrazovnih ustanova. Poboljšanje prostornih kapaciteta, kvaliteta opreme i stručnog kadra na kojima radi Vlada Republike Srbije uz doslednu primenu novih zakona o obrazovanju, stvoriće uslove za naš opstanak na prostoru KiM. Predsednik Republike, Aleksandar Vučić i SNS, Vlada i Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja Republike Srbije, Kancelarija za KiM, dali su podršku Predloga novog zakona o obrazovanju. Zakon o sistemu obrazovanja menja sistem rada i učenja. To je revolucionarna promena koju reforma donosi, kako reče ministar Šarčević. Usvajanjem svih ovih zakona o obrazovanju, Narodna skupštian doprineće očuvanju obrazovanja Republike Srbije na prostoru KiM. Iskoristio bih samo par sekundi da se u ime svih studenata i prosvetnih radnika, zahvalim ministru Šarčeviću, i da mu prenesem pozdrave i zadovoljstvo prosvetnih radnika, studenata i naroda KiM, zbog vaše najnovije posete i odluke da dođete, iako su ovih 10-15 dana pre toga vratili sa prelaza, vi ste bili uporni i došli ste, dali ste nam podršku i podigli moral i volju da i dalje živimo, borimo se i ostanemo na svojim vekovnim ognjištima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Snežana Bogosavljević Bošković.
Poštovana predsednice, gospodine ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Srbije, tema parlamentarne debate ovog skupštinskog zasedanja, izuzetno je važna, jer kroz predložene zakone u fokusu naše diskusije su mladi i njihovo obrazovanje. Svako ozbiljno i odgovorno društvo teži da za svoje mlade generacije obezbedi što je moguće bolje i kvalitetnije obrazovanje. Poseban izazov obrazovnog sistema je kvalitetno, efikasno i funkcionalno srednje stručno obrazovanje. Izazov je utoliko veći, jer ovo obrazovanje mora da bude i dinamično i fleksibilno. Mora da prati naučna i tehnička dostignuća, ali i savremene tokove ekonomije, privrede i razvoja društva u celini. Tako danas od srednjih stručnih škola očekujemo odškolovane tehničare, zanatske radnike, majstore različitih profila, koji su usvojili neophodna teorijska znanja, ali i ovladali potrebnom praksom i veštinama, kako bi se brzo i lako uključili u posao u struci. Zaposlenje u struci je važno za svakog pojedinca koji je stekao diplomu srednjeg stručnog obrazovanja radi njegove lične i profesionalne karijere i prosperiteta, ali je važno i za društvo u celini, jer se time pospešuje smanjenje nezaposlenosti, jačanje preduzetničkog duha i ekonomski napredak zajednice. Verujem da su ovo bili najvažniji motivi Vlada i Ministarstva prosvete, da predlože zakon o dualnom obrazovanju o kome danas diskutujemo. Ovim zakonom, između ostalog, pravno se uređuju pitanja partnerstva srednjih stručnih škola i privrede, tj škola i učenika sa jedne strane i privrednih društava i kompanija sa druge strane u oblikovanju znanja i praktičnih veština, budućih tehničara, zanatskih radnika i majstora različitih profila. Ovo partnerstvo je važno, budući da iza naše privrede je dugogodišnji tranzicioni period praćen ogromnim potresima i promenama, promenama, pre svega u obliku svojine, tako od društvene svojine za nepune dve decenije, dobili smo privredu, pretežno u privatnom vlasništvu. Danas spremnost privrednih subjekata da otvore svoja vrata, ua praktičnu nastavu naših srednjoškolaca, smatram pozitivnim gestom i napretkom i u razvoja i obrazovanja i društva u celini. Verujem i da će veliki broj učenika nakon završetka školovanja, upravo u ovim kompanijama gde su sticali praktična znanja, naći svoje stalno zaposlenje. U kontekstu diskusije o dualnom obrazovanju i učenju uz rad, želim da istaknem da su praktična nastava i obuka u našim srednjim stručnim školama, duboko utemeljene i da imaju dugogodišnju tradiciju. Ako nam je cilj znanje, ali i praktična obučenost i veštine, nema sumnje, najbolji primer su naše poljoprivredne škole. U ovim školama znanja se stiči i učionicama, a praksa i veštine na školskim ekonomijama. Vredne pažnje i pohvale su upravo ove škole koje su, pre svega zarad praktične nastave i svih stručnih predmeta, očuvale i razvijale svoje školske ekonomije kroz višedecenijski rad znanje i entuzijazam i prosvetnih radnika i brojnih generacija učenika. Stoga smatram da naše poljoprivredne škole u Svilajncu, u Požegi, u Kraljevu, u Leskovcu, u Šapcu, u Požarevcu, Somboru, Futogu i u drugim mestima, treba da nastave, ali treba im i pomoći da i dalje održavaju i razvijaju svoje školske ekonomije, jer ove ekonomije su sigurna, proverena baza za sticanje praktičnih znanja i veština tehničara u oblasti poljoprivrede, veterine i šumarstva. Vredan pažnje i pominjanja je i primer Mlekarske škole u Pirotu. Učenici ove škole, pored učenja, bave se i preradom mleka i proizvodnjom proizvoda od mleka. Dnevno se u zanatskoj radionici ove škole preradi preko 3.000 litara mleka. NJihovi proizvodi, kačkavalj, beli sirevi, jogurt, nalaze se u prodaji, nalaze se na trpezama širom Srbije, a rado ih kupuju i stranci. Benefiti ovakvog načina učenja su veoma kvalitetna, funkcionalna, stručna znanja učenika ove škole, a benefiti škole su mogućnosti da od prodaje sira i drugih mlečnih proizvoda ulažu u razvoj tehnologija u ovoj oblasti i time unapređuju obrazovanje svojih učenika. Ovo govorim i kao profesor Univerziteta koji upravo radi na obrazovanju agronomskih stručnjaka, ali i kao prethodni ministar poljoprivrede, kada sam posetila veliki broj naših privatnih škola. Model rada ovih škola, koji uključuje obaveznu praktičnu nastavu i obuku na sopstvenim ekonomijama, smatram jednim od najorganizovanijih u sistemu srednjeg stručnog obrazovanja u našoj zemlji. Naravno, u nekim drugim oblastima, u mašinskoj, metalskoj, drvno-prerađivačkoj, tekstilnoj, itd, nije moguće na ovako direktan i transparentan način organizovati praktičnu nastavu i obuku, ali zato najveći broj ovih škola imaju sopstvene radionice gde učenici uz profesore i nastavnike praktične nastave, takođe, stiču važna stručna, praktična znanja i veštine. Zbog toga je važno ne zanemariti i ne degradirati značaj školskih radionica i ulogu nastavnika praktične nastave. Štaviše, smatram da bi bilo dobro u okviru visokog obrazovanja, na primer visokih strukovnih škola i njihovih specijalističkih studija, uvesti i program školovanja nastavnika praktične nastave. Nekada, kao što znate, u Vranju smo imali Visoku školu za školovanje nastavnika praktične nastave mašinske i metalske struke. Na taj način bi i prosveta i privreda dobile na kvalitetu, jer bi i u redovnom obrazovanju i u učenju uz rad bili angažovani kompetentniji i profesori i instruktori. Polazeći od svega ovoga, Predlog ovog zakona vidim kao želju da se unapredi naše srednje stručno obrazovanje, posebno u onim oblastima gde se, praktično, nastava i obuka mogu bolje i kvalitetnije organizovati u realnom privrednom sektoru, tj. u kompanijama koje za to imaju mogućnosti i iskazuju svoju spremnost za partnerstvo sa našim srednjim stručnim školama. Dakle, jasno je, Predlog zakona o dualnom obrazovanju nudi rešenja za dostizanje nama važnih ciljeva, a samo neke od njih ću pomenuti – kvalitetnije, efikasnije i funkcionalnije srednje stručno obrazovanje, približavanje ovog obrazovanja potrebama privrede, veća zaposlenost odškolovanih kadrova, jačanje preduzetničkog duha mladih kao rezultat čega bi bile novoosnovane zanatske radionice, mala i srednja preduzeća. Zbog toga sam uverena da i projektovan ishod, ekonomski napredak zajednice, sasvim sigurno, će uslediti nakon primene ovih zakonskih rešenja. Zbog svega navedenog, poslanička grupa SPS podržaće zakon o dualnom obrazovanju, kao i druge predloge zakona iz ovog pretresa, a o kojima će govoriti moje kolege iz poslaničke grupe. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Zahvaljujem se vama što ste jednu lepu temu otvorili. Obišao sam puno poljoprivrednih škola i mislim da nam je to sjajan resurs. Tamo su većinom četvorogodišnja zanimanja i, osim svega što ste nabrojali, tamo postoje i naučni centri. Znači, zaista je tu nauka otišla dalje, U Rumi smo otvorili sada, nedavno, i prasilište i genetski materijal koji sada služi celoj regiji južnog Srema da mogu da podstaknu i svoje individualne poljoprivredne proizvođače da i oni imaju bolji genetski materijal, tako da sklop nauke i kompletno digitalizovani modeli decu uče IT u poljoprivredi, a veza sa „Bioscience“ institutom i visoko tehnološkim naukama i poljoprivrednim školama, gazdinstvima je, takođe, nešto što je urađeno za zadnjih godinu dana. Hvala.
Zahvaljujem, ministre. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
U susret današnjoj sednici, kada ćemo postavljati pitanja članovima Vlade Republike Srbije, odnosno kada će postavljati verovatno predstavnici poslaničkih grupa vladajuće većine, kao što je to inače bilo, skrećem pažnju na član 205. stav 2. Poslovnika. Vlada je bila obavezna da nas pismenim putem obavesti koji od ministara neće moći prisustvovati današnjoj sednici. Gospodine Milićeviću, Vlada je bila u obavezi da to uradi tri dana pre ove sednice, a mi smo obaveštenje da neće biti gospođa Nela Kuburović, Dušan Vujović, Aleksandar Vulin i Vladan Vukosavljević dobili pre pola sata. Dakle, Vlada Republike Srbije nastavlja da vređa dostojanstvo Narodne skupštine i ovo zaista ne može i ne sme da se toleriše i morate da skrenete pažnju Vladi, vi koji imate tu vrstu komunikacije, vi predstavnici Vladajuće većine, da skrenete pažnju Vladi Republike Srbije da to što su, eto, pokazali dobru volju, a imaju obavezu da dođu danas, da ih, takođe, obavezuje da poštuju Poslovnik Narodne skupštine. Nažalost, mi danas nećemo moći govoriti ni o povredama Poslovnika zato što radimo po Poslovniku koji apsolutno uskraćuje narodnim poslanicima ili gotovo apsolutno uskraćuje narodnim poslanicima da rade svoj posao. Ja sam zato iskoristila da govorim, možda ovo nije bukvalno, u skladu sa ovim Poslovnikom, kršenje Poslovnika, ali kršenje i vređanje dostojanstva Narodne skupštine od strane Vlade Republike Srbije jeste i nije trebalo ovo da im dozvolite. Morali ste da ih upozorite ili bar danas da se predsednik Vlade izvini zbog ovoga Narodnoj skupštini i građanima Srbije. Hvala.
Mislim da ste kroz pitanje koje ste postavili, a vezano je za povredu Poslovnika na koju ste ukazali, dali zapravo i odgovor koji sam ja zapravo želeo da vam pružim. Dakle, ne tiče se ovog dela sednice povreda na koju ste ukazali. Ono što je za nas jako važno jeste da će taj deo sednice koji će biti održan od 16 do 19 časova, biti jasno i precizno definisan i uređen u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine Republike Srbije, članovima od 204. do 209. Taj posao svakako jeste na nama i on će biti odgovorno odrađen. S druge strane, prenećemo vašu sugestiju, ali mislim da je takođe daleko važnije da će poslanici biti u mogućnosti, jer slušali smo prethodnih dana od strane pojedinih poslanika opozicije da Vlada ne sme da se pojavi pred poslanicima. Evo, danas od 16 časova, poslednji četvrtak u mesecu, Vlada će biti u Narodnoj skupštini Republike Srbije. (Marko Đurišić: Posle četiri meseca.) I vi ćete, gospodine Đurišiću, imati mogućnost da postavite pitanje. Dakle, Vlada će biti u Narodnoj skupštini. Ne mislim da sam učinio povredu Poslovnika, ali obaveza mi je da vas pitam da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi? (Ne.) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 107. - dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim da moja uvažena koleginica, koja je inače dobar pravnik, nije baš najbolje pročitala Poslovnik, jer je rekla da oni, tj. poslanička grupa kojoj ona pripada neće imati mogućnost da postavi pitanje Vladi. To jednostavno nije tačno. Poslovnikom je regulisano da se pitanja Vladi postavljaju tako što se kreće od takozvanih samostalnih poslanika, zatim se prelazi na poslaničke grupe koje imaju najmanje poslanika, pa se tek onda dolazi do one poslaničke grupe koja ima najviše poslanika. I, ako će neko biti diskriminisan, uslovno rečeno danas kada dođe Vlada, za koju smo mi iz SNS glasali svim srcem, to će upravo biti, najverovatnije, daj Bože da grešim, poslanici SNS, a poslanici SRS će itekako imati pravo i mogućnost da postavljaju pitanja Vladi, s obzirom na broj poslanika koji imaju. Mi iz SNS ćemo najverovatnije za to biti uskraćeni, ali ćemo strpljivo saslušati sva pitanja koja će biti postavljena Vladi Republike Srbije, zato što se već mesecima stvara atmosfera u Narodnoj skupštini kako Vlada Republike Srbije ne sme da dođe u Narodnu skupštinu jer se boji ove strahovite i, kao što vidite, prilično brojne opozicije. Mi ne mislimo da je to tako, Vlada će danas da dođe i svi ovi veliki junaci, sva ova elita, svi ovi koji su prepametni, koji se u sve razumeju, će itekako moći da postavljaju pitanje i predsednici Vlade i ministrima u Vladi Republike Srbije.
Kolega Martinoviću, ne mislim da sam konkretno kao predsedavajući prekršio član 107. (Aleksandar Martinović: Ne tražim da se glasa.) Mislim da sam, odgovarajući malopre narodnom poslaniku, odgovorio i na ono o čemu ste zapravo vi govorili, što je bio sadržaj vašeg izlaganja, a to je da će taj deo sednice od 16.00 do 19.00 časova biti vrlo jasno i precizno urađen u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine, konkretno članovima od 204. do 209. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
S obzirom da ja kao narodni poslanik i potpredsednik Narodne skupštine, nažalost, nisam u prilici, ne sada nego inače, da predsedavam sednicom, moram u skladu sa članom 32, što me obavezuje Poslovnik, da pomognem predsedavajućem ili predsedniku, trenutno predsedavajućem. Nije kolega bio u pravu malopre kada je govorio o povredi Poslovnika na način na koji je govorio, jer nisam ja u onom prethodnom javljanju niti želela da izazivam replike. Prosto želim da građani, mi inače želimo da građani Srbije znaju apsolutnu istinu i o odnosu Vlade Republike Srbije prema Narodnoj skupštini i o svemu onome što jeste od interesa građanima Srbije. Mi srpski radikali imamo pripremljena pitanja za predstavnike Vlade Republike Srbije, kao što se zna, imamo ih uvek, i pitamo i ozbiljna pitanja postavljamo od interesa za sve građane i za državu Srbiju, svaki put kada nam to Poslovnik dozvoljava. Nisam ja rekla da mi nećemo biti u prilici da postavljamo pitanje, već sam rekla da, nažalost, najverovatnije će pitanja moći postaviti samo predstavnici vladajuće većine i, naravno, pošto tamo ima 14, 12, 15, ne znam tačno koliko malih poslaničkih grupa, oni će svi da se izređaju, da se potroši vreme. Daj Bože da je kolega Martinović u pravu i bilo bi interesantno za građane Srbije da danas srpski radikali budu u prilici da postave pitanje članovima Vlade Republike Srbije. Iskreno se nadam da će se to i desiti. Ako budete predsedavali, gospodine Milićeviću, povedite računa ko koliko vremena govori. Nemojte onome da produžite dve sekunde, onome 10, onome 12, pa da i ono malo vremena što imamo bude potrošeno neposlovnički. Hvala.
Zahvaljujem. Evo vi ste pričali 11 i više sekundi. Moguće je da će me kritikovati. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Vjerica Radeta: Ne.) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Zaista, bez želje da ukazujem na povredu člana 27. i, naravno, ne tražim da se glasa i ne želim da ulazim dalje u ovu polemiku, ali prosto zbog javnosti želim da kažem da će mnogo više šanse da postave pitanje Vladi imati narodni poslanici iz poslaničke grupe SRS koji imaju 22 poslanika, nego poslanička grupa SNS koja ima 103 poslanika. Svi su, gospodine Mirčiću naši. Poslanička grupa SNS ima 103 poslanika. Ja govorim o poslaničkoj grupi, ne o izbornoj listi. To biste trebali da znate. Evo, gospodin Mirčić čak ne zna ni koliko poslanika mi imamo.
Nemojte direktno obraćanje. Obraćajte se meni.
Dakle, 103 poslanika SNS će imati manju mogućnost da postave pitanje Vladi Republike Srbije nego poslanička grupa koja ima 22 poslanika. Sad je skoro pa pola jedan. Još nekoliko časova nas deli do tog dela sednice. Videćete, mnogo su veće mogućnosti da dame i gospoda iz SRS postavljaju pitanja Vladi nego mi iz SNS, iako nas ima 103, a njih 22, a mi takođe imamo pitanja za Vladu Republike Srbije, pre svega za predsednicu Vlade o temama koje su bitne za građane Srbije. Ali, bez obzira na to, mi ćemo biti na tom delu sednice i baš nas zanima koja pitanja će biti postavljena Vladi i kako će Vlada na ta pitanja da odgovori.
Zahvaljujem. Obzirom da ste na početku rekli da ne želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika, nastavljamo po redosledu prijavljenih poslanika. Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović.
Hvala. Uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, od nekih sedam objedinjenih tačaka dnevnog reda, pet govore o zakonima i dve o sporazumima, a radi malo vremena koje ja imam da iskoristim, ja ću pričati samo o onome što je inače bila najčešća tema diskusije ovih dana, o zakonu o dualnom obrazovanju. Ako ste pogledali, ali naravno, vi kao ministar i nema potrebe to da gledate, ovde ima neki spisak govornika i na tom spisku govornika sam ja… Ja bih molio da posle par sekundi koje sam istrošio dok sam sačekao da kolege prestanu sa diskusijom dobijem natrag.
Izvolite.
Dakle, na ovom spisku ja sam prvi koji je neopredeljen i cela poslanička grupa Srpskog pokreta Dveri jeste neopredeljena, ne zato što smo mi to napisali kao što su mnogi drugi za koje sigurno znamo da će da glasaju za zakon napisali da su neopredeljeni, nego zaista što imamo neke sumnje i dileme koje ću ja u ovih nekoliko minuta pokušati u razgovoru sa vama da razjasnim, e da bi mi, što bi rekli slikoviti, prelomili na jednu ili drugu stranu. Kao osoba koja sam dugo radio kao predavač stručnih predmeta u prosveti zaista imam i lično interesovanje pored nečega što je opšte interesovanje Srpskog pokreta Dveri i što smatram da je ovaj set zakona, na čemu bih, eto, pohvalio vas i vaše Ministarstvo, jer ste u kratkom vremenskom roku izbacili popriličan broj zakona, što govori o nečemu, da radite, a pohvalio bih vas i zato što ste spremni da stupimo i u diskusiju, polemiku, ma koliko se često ne slagali. Ali, Bogu hvala, napravimo neke pomake koji mogu da budu na opštu narodnu korist i na dobit. Dugo je najavljivana ova reforma u smislu ovog dualnog obrazovanja i sada smo mi mogli da steknemo utisak da je to nešto što će da reši problem one nezaposlenosti koja se javlja u korpusu mladih osoba naše države. Imamo u obrazloženju koje ste napisali vrlo korektno i u tom obrazloženju se vidi da vi ništa niste hteli u stvari da krijete, i to nam je i dalo mogućnost da mi neke stvari na ovaj ili onaj način tumačimo, pa o tome da progovorimo. U obrazloženju se kaže da 65% mladih sa završenom srednjom školom se svrstava u grupu dugoročno nezaposlenih lica, pa se onda opet odmah iza toga navodi podatak da je čak 150.000 mladih, od 15-te do 24-te godine, nezaposleno, onda negde na strani 17. vi spominjete da je ovo što sada radimo u dualnom obrazovanju u skladu sa Strategijom razvoja obrazovanja Srbije, gde se predlagalo povećanje fonda časova iz praktične nastavi itd, i onda sam ja lično upao… Stvarno molim kolege da budu malo tiši. Dovoljno sam grlat da sebe čujem, ali nema potrebe da se nadvikujemo. Dakle, kažete da je tu u vezi sa Strategijom o razvoju obrazovanja u Srbiji do 2020. godine i tu sam prvi put upao u neku dilemu. Naime, vi ste lično rekli da je ta Strategija spisak lepih želja, da je ona državu Srbiju mnogo koštala, da ništa nije dobro donela i sada su dva pitanja - ko je odgovoran što je to tako? Ne mislim da ste vi, vi ste kratko na čelu tog Ministarstva. Ko je odgovoran? Da li možemo da izvučemo, ne daj bože, loš zaključak da će i ovo što pričamo o dualnom obrazovanju biti neki spisak lepih želja? Šta se tu desilo? Došli smo u onu priču da kažemo da naši učenici, koji će da završe srednjoškolsko školovanje po ovom sistemu dualnog obrazovanja, imaju pred sobom jednu od tri prilike - da se zaposle u nekoj od kompanija u kojoj su obavljali, uslovno da kažem, praktični deo svog obrazovanja, da pokrenu svoj posao ili da nastave školovanje na visokoškolskoj ustanovi. Čuo sam malopre da ste spomenuli primer neke škole koja će imati mogućnost da ide na visokoškolske ustanove u Rusiji, ali ako smo mi negde, ministre, smanjili broj teoretske nastave na 20%, gde ćemo otići sa time ako imaju 80% praktične, da li će tih 20% nastave omogućiti da oni nastave visoko obrazovanje. Mislim da će u opštem obrazovnom delu biti osakaćeni. Ako sa druge strane ne budu zaposleni u nekoj kompaniji, to može da nas dovede do zaključka da možda nisu zadovoljili poslodavca, jer nisu adekvatno savladali. Ako je to tako, teško da će, ja sam preduzetnik, ja radim privatno, ti moći adekvatno da obavljaju tu svoju delatnost. Najveći problem koji sam imao u čitanju ovoga jeste ona priča o instruktorima i onim ogromnim ovlašćenjima koja su data Privrednoj komori, od licenciranja, obučavanja. U ostalom, jutros je na poslaničku grupu Dveri stiglo mišljenje Agencije za borbu protiv korupcije, gde jedno 15, 16 članova zakona, koje predlažete, oni savetuju da ih ispravite, jer ima mogućnosti za neke greške u tom pogledu. Recite mi samo jednu stvar. Ona priča o finansiranju, kaže se da će sve da finansiraju poslodavci, pa pitam – gde je tu onda interes poslodavca? Oni koji treba da plate minimalnu platu i topli obrok i put ne dobijaju ništa od države ili će dobiti nešto od države, ovde se to u zakonu ne vidi. Što se tiče onoga što ste juče rekli o tome da su pojedine države, poput Nemačke, Švajcarske, već davale novčane donacije, meni se tu nije svidela jedna stvar, kada sam video da tzv. GIZ, da ne čitam skraćenicu koju je dao verovatno, šest miliona, vrši podršku za pet zanimanja – industrijskog mehaničara, bravara, zavarivača, električara, mehaničara motornih vozila i modnog krojača. Složićemo se da su sva ta zanimanja potrebna Nemačkoj. Trebaju ona i Srbiji, i tu je sada drugi strah. Kada su oni uvodili dualno obrazovanje 60-ih godina, oni su to uradili sebe radi. Da li danas mi radimo, jer su to njihove potrebe? Masa mojih poznanika koji su iz ovih struka su upravo otišli u Nemačku to da rade. Nažalost, zbog vremena koje nemam, ne mogu dalje da pričam, imao sam dosta pitanja. Pokušali smo da amandmanima neke stvari popravimo, diskutovaćemo i kroz amandmane, a želja bi nam bila da zaista ovo bude primenjivo i da zaživi, jer mislim da to državi Srbiji treba. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača ministar Mladen Šarčević.
Hvala vam. U duhu ovoga što ste vi rekli, dobre volje, komunikacije, mislim da je 20% minimum samo kod stručnih odnosa predmeta, opšte obrazovni su očuvani u punom kapacitetu. To uvek odvajamo u procentima. U daljem nastavku školovanja jedan broj će se opredeljivati ili za strukovne ili za univerzitet. Tu postoji ogromna potreba da taj mnogo uči, da se zalaže, da mu to bude cilj, jer mora da položi stručnu maturu. Ako je trogodišnje dualno, pošto stalno govorimo da je trogodišnje, četvorogodišnje, poljoprivreda je sva četvorogodišnja, medicina je sva četvorogodišnja, deo ekonomije, trgovine, da ne nabrajam dalje, ali mora da se shvati da su dve godine rada u firmi na tim poslovima, ta zamena četvrte godine je samo u uskom profilnom delu. Taj kandidat mora da uči opšte obrazovne predmete da bi bio kompetentan, jer on polaže stručnu maturu, kao i onaj što radi u srednjoj stručnoj školi i to ga izjednačava sa pravima u toku obrazovanja. Uloga komore je u ovom trenutku izuzetno potrebna i nužna, jer mi nemamo kapacitete. Mi imamo nastavnike stručne grupe predmeta koji se nalaze u školama po nekom modelu, jer su pratili tehnološka zbivanja, inovirali i tamo gde nisu. Malopre smo pominjali, pa 80% poljoprivrednih škola su inovativne, mali broj nije. Da ne pričamo dalje koji je drugi nivo obrazovanja bolji i jači, trebalo bi mi vremena. Oni daju instruktore, to su oni ljudi iz kompanije, koji će naučiti onaj praktičan deo rada, ali dajem odgovor kolegama koji su se brinuli za nastavnike praktične nastave, da će ostati bez posla. Ne, vodili smo o tome brigu. Isto je bilo pitanje, kada smo radili zakon, da, sindikati su sa nama bili partneri sve vreme, i to je bilo osetljivo pitanje. U jednom cugu smo rešili više nevolja. Taj koordinator učenja uz rad je taj nastavnik iz škole, koji ima pedagoška znanja i veštine i ne znamo zbog procesa rada, zato će silni normativi i podzakonska akta regulisati neke stvari. Složićete se, ako je to složena mašina, ne može da bude mnogo učenika oko nje, ne možemo to fiksirati ničim ili dati skalom. Ovo tek treba da se uređuje i zato je primena od 2019. godine. Znači, vrlo smo svesni da je bolje napraviti prvi ulazni zakon, zaštititi sve ono što je važno, jer države koje to nisu uradile, pa čak iz grupe koje smo pominjali, Slovačka nije radila, Rumunija, ulaze u probleme. Mislim da smo sada ušli u dobar tajming da to uradimo. Kada govorimo o Strategiji, ponoviću opet rečenicu da je ona jako dobra. Nemam vremena ovde da izlažem koliko je ko para zaradio na istoj Strategiji, sve te podatke imam. Tek radi toga, da ne bude priče da je to rađeno za ljubav države i slave itd. Akcioni planovi je ne prate. Postoji onaj univerzalni odnos teorije i prakse koji treba da se izuzme. Svaka čast ljudima koji su i dan danas neko ko štiti pravo Strategije, jer ja je ne odbijam u potpunosti. Odbijam samo one delove koji su planirani a nisu ostvarivi, jer nikada nisu pratili ekonomske tokove države. Mislim da je zrelo da se o tome priča. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Oko komora, čini mi se da je tu najveći izvor moguće korupcije, jer oni određuju preduzetnike, odnosno preduzeća u kojima će se obavljati praksa, oni šalju instruktore, oni daju licencu i oni imaju mnogo ovlašćenja. Naš je predlog da Ministarstvo tu bude više uključeno. U vezi poljoprivredne škole, ministre, malopre smo spomenuli Poljoprivrednu školu u Kraljevu, znate li da će deo zemlje da bude dat stranom investitoru na kome se nalaze oni delovi koji se koriste za praktičan rad? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača.
Prosto radi pune istine. Komisija koja se određuje je zajednička. Oni su mlađi partner Ministarstva prosvete. Mi nemamo drugi resurs za to. Inače, ta saradnja se pokazala u pripremi svega, u obilaženju terena, kompanija, kao vrlo vredna. Inače, primetili ste da je prosvetna inspekcija nadležna za sva pitanja, tako da je to deo obrazovanja koji je delimično poveren uz našu kontrolu.
Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege, Zakon o dualnom obrazovanju je jako važan zakon za našu zemlju i on treba da omogući usklađivanje obrazovnog sistema Srbije sa potrebama privrede sa jedne strane, a sa druge strane da u nekoj meri reši problem nedovoljno kvalitetne praktične nastave u našim srednjim školama. Potpuno je jasno da ne mogu svi učenici da završe fakultete i da rade na pozicijama za visokim obrazovanjem. Zato je jako važno da oni koji završe srednje škole iz srednjih škola ponesu što kvalitetnije praktično znanje koje će moći da primene i lakše pronađu posao. Kritike koje smo u prethodnim danima čuli od strane opozicije potpuno banalizuju ovu raspravu i pokazuju očigledno nerazumevanje potrebama privrede. Koliko je to nerazumevanje veliko govori činjenica da je država Srbija u periodu od 2008. do 2012. godine izgubila čak 400 hiljada radnih mesta u privredi. Ja ću prokomentarisati samo nekoliko najčešće ponovljenih kritika. Kažu da ne postoje garancije da će svaki učenik po završetku škole dobiti posao. Mislim da ne postoji obrazovni profil, bilo da se radi o srednjem, bilo da se radi o visokom obrazovanju, koji garantuje baš svakom učeniku da će pronaći posao, a ta kritika povlači jedno logičko pitanje - da li je obrazovni sistem koji su oni kreirali omogućio svakom građaninu i svakom učeniku da po završetku škole dobije posao? Pa, naravno da nije, šta više u tom periodu bivše vlasti najviše građana je ostalo bez posla u privatnom sektoru. Teza da će učenici radi na samo jednoj mašini je potpuno banalna, jer privreda Srbije daje mnogo šire mogućnosti za sticanje praktičnog znanja. U krajnjoj liniji obrazovanje se ne završava sa završenom školom, ono je celoživotno, i učenik koji je naučio da radi na jednoj vrsti mašina lakše će da nauči da radi na nekim drugim sličnim mašina, da se profesionalno usavršava i da nadograđuje znanje koje je stekao u srednjem obrazovanju. Tezu o jeftinoj radnog snazi i malim platama, mislim da ne treba ni komentarisati, jer u njihovo vreme plate u privatnom sektoru gotovo da nije bilo. Ono što je možda i najzanimljivija kritika, jeste da će ovaj zakon da omogući privrednicima da postojećim radnicima daju otkaz, a da onda zaposle učenike. Mislim da je jedan stručan, efikasan, produktivan radnik dragocen za svakog privrednika i teza da će taj privrednik tog stručnog, efikasnog i produktivnog radnika da zameni sa učenikom koji u tom trenutku još nema dovoljno iskustva i znanja je potpuno banalna i kada bi tako razmišljali naši privrednici oni bi propali istom brzinom kojom je propalo žuto preduzeće posle silaska sa vlasti. Grad Čačak je među prvim gradovima pokazao interesovanje za dualno obrazovanje i privreda grada Čačka koju čine oko 1.800 privrednih društava i oko 4.300 preduzetničkih radnji je proizvodno orjentisana i ima potrebu za proizvodnim kadrovima. Grad Čačak je već činio određene korake kada je u pitanju dualno obrazovanje i ove godine je otvoreno odeljenje na smeru - modni krojač gde je taj smer upisalo 30 učenika i ti učenici obavljaće praksu u tri čačanska preduzeća i takođe jedan obrazovni profil na smeru - trgovac, gde će učenici obavljati praksu u pet čačanskih firmi i dva trgovinska lanca. Takođe, Privredna komora je uradila analizu za potrebe privrede grada Čačka i ustavljena je potreba za nizom drugih obrazovnih profila koji će biti uvedeni u narednom periodu. Dakle, Vlada Srbije i predsednik Republike Srbije odlično razumeju potrebe privrede i ovaj zakon jeste jedan korak ka dodatnom smanjenju nezaposlenosti, ka upošljavanju novih ljudi, ka tome da učenici posle srednje škole iznesu mnogo kvalitetnije znanje koje će moći da primene u praksi i s toga će SNS u Danu za glasanje nedvosmisleno podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre, malopre je rečeno da vi i ova Vlada nemate ni viziju, ni bilo šta što se tiče obrazovanja. Ja vam tvrdim da za razliku od onih iz DS, koji su vam to rekli, imate i viziju, imate i misiju. I sva ova četiri zakona i tri sporazuma upravo to i govore. Mnogo smo ovih dana govorili o dualnom obrazovanju. Zato mi je žao što nismo potrošili mnogo više vremena na ostale zakone koji su u principu usklađivanje sa krovnim zakonom, ali imaju dosta novog i dosta bitnih stvari. Teško mi je da ne prokomentarišem da neko priča i non stop potencira priču o bogatim i siromašnim. Zar je moguće da i sad pričamo o bogatima i siromašnima i da samo bogati imaju pravo na stručno usavršavanje, na visoko obrazovanje. Ko bi to rekao? Znam mnogo ljudi koji su bili nekada davno siromašni, koji su bili šegrti nekog 6. aprila 1941. godine, a danas su multimilioneri, ljudi koji imaju u imovini milione i milione dolara i uvek se sete onoga šta su bili, onoga odakle su potekli, da su delić ovog naroda. Sete se tog 6. aprila i sete se nekog grada Kraljeva. Kada pitaju gospodina Milomira Glavčića zašto tolike milione ulaže u Kraljevo, a on kaže – tog 6. aprila kada sam kao šegrt iz bombardovanog Beograda otišao na svoj Kopaonik, u svoje selo Kovači. U gradu Kraljevu me je zaustavio jedan čovek, jedan železničar i pitao me je – sine, imaš li šta da jedeš? Normalno da nisam imao šta da jedem. Dao mi je parče hleba. To parče hleba je donelo gradu Kraljevu pet, šest miliona evra. Upravo ovog trenutka, a gospodin Milomir Glavčić, koji ima 95 godina, prati i ove vaše napore da kroz kredit od 47 miliona obezbedite mnogo novih dečijih vrtića. Gradu Kraljevu je on donirao 200 hiljada evra. Napravio je još jedan vrtić. Tako da mislim da imate viziju. Imate misiju. Taj čovek je 1941. godine imao viziju i ostvario ono što i vi predviđate i planirate ovim zakonima. Nažalost, ovi ih DS to nikada neće shvatiti. Zbog vremena i zbog mojih kolega ovde ću završiti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Radojčić. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Darko Laketić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa svojim saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, pre nego što budem govorio nešto više o Zakonu o dualnom obrazovanju, pre svega da izrazim zadovoljstvo zato što je ovaj zakon, odnosno ovaj Predlog zakona usklađen zajedno sa sindikatima. Takođe nešto što je veoma značajno jeste, i što pre svega izražavam svoje zadovoljstvo, i činjenica da je sprovedena značajna i sveobuhvatna javna rasprava jer je ona suštinski garant kvalitetnih zakonskih rešenja. Sama činjenica da određeni poslodavci u našem privrednom sistemu ne mogu da zaposle ljude sa biroa zbog određene nekomptencije ili manjka veština, govori u prilog tome da je ovaj zakon trebao da bude donet i u ranijem periodu. Ono što je činjenica i što mogu reći jeste da dosadašnja praksa da se ta praktična nastava, stručni deo nastave obavlja u školskim radionicama koje su generalno ne samo zastarele, već jednostavno pripadaju nekoj našoj zajedničkoj prošlosti, govori u prilog tome da je neophodno da se praksa obavlja pre svega u tehnološki razvijenim fabrikama, a ne u školskim radionicama gde deca jednostavno neće naučiti ono što im je neophodno za budući rad. Paralelno sa tim, ne samo školske radionice već i nastavnici koji vode praksu nisu mogli da prate tehnološki napredak naše zemlje i uopšte civilizacije i ti nastavnici su takođe ostajali u prošlosti. Ovim predlozima mislim da se rešava i ta problematika. Ono što smo mogli da čujemo kao glavnu primedbu opozicije jeste jeftina radna snaga, čak su se čuli, za mene, neki apsurdni termini kao što je zloupotreba, robovlasničko društvo itd, što je apsolutno nonsens. Zašto to kažem? Zato što o tome pričaju ljudi koji su aktivno učestvovali u pljačkaškoj privatizaciji, koji su aktivno sprovodili pljačkašku privatizaciju. Govoriću i o gradu iz koga dolazim, o Prokuplju. U Prokuplju nijedna fabrika koja je bila, govorim o državnim fabrikama koje su radile za vreme SFRJ i devedesetih godina danas ne rade. Na mestima gde su se nalazile danas su ruine, porušene zgrade, jad i čemer. Zar oni ljudi koji su učestvovali u tome mogu da govore o dualnom obrazovanju, o tome da naša deca moraju da budu pripremljena za tržišnu utakmicu, tržište rada jer je to suštinska stvar. Zar iko normalan treba da misli da jedno dete koje izađe iz škole treba da bude nesposobno za posao? To dete kada izađe iz stručne škole mora da bude pripremljeno ili za samostalan rad, dakle, u sopstvenoj režiji ili za rad kod poslodavca. To je suštinska stvar, to je državni interes. Priča o nekom materijalnom obezbeđivanju učenika mislim da je kompletno zaokružena, jer u periodu kada se stiču znanja, kompetencije i veštine dobiti naknadu veću od 70% od minimalne cene rada je velika stvar. I sam sam bio na specijalizaciji kao lekar i za vreme specijalizacije sam primao naknadu kao lekar opšte medicine dok nisam naučio zanat i položio specijalistički ispit. Prirodno je da za vreme usvajanja znanja imaš i naknadu koja nije stoprocentna, ali je naknada. Do sada se stručna praksa u različitim školskim radionicama, za rad u školskim radionicama nije bilo ni naknade, pa nije bilo bunta. Jednostavno, takve stvari ne razumem, osim što razumem da je reč o politikanstvu i zloupotrebi zaista plemenitih stvari. Hvala vam još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, saradnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj set zakona koji razmatramo danas praktično su ono što proizilazi iz onoga što smo negde pre mesec dana usvojili, Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Dakle, tim važnim poslom koji smo završili pre jedno mesec dana postavljena je osnova, postavljen je temelj i dobili smo jedan temeljni, ili kako se kaže u pravnoj praksi krovni zakon koji pokriva ove oblasti koje mi danas razrađujemo, i analiziramo kroz usvajanje ovih zakona koji imaju karakter posebnih zakona. Reč je, dakle, da mi zapravo usaglašavamo ove zakone i ove oblasti sa onim što je Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Dakle, ovim novim zakonima mi praktično imamo jednu projekciju svega ono što je sistemsko rešenje u osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, dakle u Zakonu o osnovnom obrazovanju, u Zakonu o srednjoj školi, u Zakonu o predškolskom vaspitanju i naravno donosimo jedan novi zakon o dualnom obrazovanju. Sagledavanjem svih elemenata i aspekata koji su sastavni deo obrazovno-vaspitnog procesa u predškolskoj ustanovi, osnovnoj školi i u srednjoj školi uviđa se neverovatno značajna složenost procesa obrazovno-vaspitnog rada, i dakle ta složenost ukazuje na ozbiljnost jednog ovako veliko i značajno posla. Pomenuću samo neke oblasti koje se pojavljuju u ovim zakonima i koje su regulisane zakonskim rešenjima. Recimo, pitanje redovne nastave, dopunske nastave, zatim vannastavne aktivnosti, dodatna nastava, nastava razredna, predmetna, zatim podrška deci i učenika iz osetljivih društvenih grupa, nastava za učenike na kućnom i bolničkom lečenju, nastava na daljinu, kulturne aktivnosti škole, program školskog sporta i rekreativni program, program zaštite od nasilja, zlostavljanja, zanemarivanja, program zaštite od diskriminacije, zaštita životne sredine, program saradnje sa porodicom učeničke zadruge, zdravstvena zaštita u školi, zatim programi posebne pedagoške orijentacije, što je veoma interesantno i značajno pomenuti. Konačno pomenimo opšte i posebne principe i ciljeve obrazovanja i vaspitanja, pa onda opšte i međupredmetne kompetencije na kraju osnovnog obrazovanja, kao i međupredmetne kompetencije za kraj srednjeg obrazovanja. Dakle, zaista je reč o jednom značajnom i složenom, odgovornom i teškom poslu iz ove oblasti, koju vi gospodine ministre vodite. Figurativno rečeno ova oblast može se reći da gradi od deteta čoveka obrazovanog, vaspitanog, kulturnog, naravno nije to samo uloga vaspitno-obrazovnih ustanova i nije to samo stvar ovog resora, naravno da u jednakoj više-manje udela u tome ima i porodica, ali i drugi segmenti društva. Rekao u ovom trenutku još nešto što je veoma značajno, a to pitanje je naročito aktuelno kroz princip racionalizacije vaspitno-obrazovnog procesa, odnosno obrazovanja. Dakle, u ime štednje i racionalizacije trebalo vi voditi računa da ne dođe do olakog gašenja, odnosno zatvaranja pojedinih škola gde imamo manji broj učenika. Srbija je suočena, u ogromnom prostoru i u njenom velikom delu prostora procesom depopulacije, naročito je time zahvaćena južna Srbija i istočna Srbija, a jednom kada se ugasi škola onda je to poslednji branik koji je bio, koji ipak zadržava ljude u tom kraju. Dalje, značajno je reći, to je svakako za pohvalu, da sadašnja Vlada i vaše ministarstvo nastavlja sa poslovima renoviranja i rekonstrukcije škola, kao i gradnjom novih školskih i drugih objekata, sa velikim stepenom energetske efikasnosti, to je veoma značajno. Takođe, važno je da učinimo na još većem obuhvatu predškolske dece. Obuhvat dece predškolskim vaspitanjem u zemljama EU je veći nego kod nas. Ukupan procenat obuhvata dece predškolskog uzrasta u Srbiji, doduše, je u porastu. On je 2002. godine iznosio 32%, a 2016. i 2017. godine preko 50%, ali u tom pravcu treba svakako da nastavimo. Međutim, treba da budemo svesni činjenice da je obuhvat dece iz porodica nižeg socijalno-ekonomskog statusa manji, kao i broj dece iz seoskih sredina i ovo moramo menjati. Kada je reč o dualnom obrazovanju, ali pre toga hajde da kažem i ovo što sam trebao na početku da kažem. Ovo što je posao u oblasti ovog resora pohvalio bih u ime poslaničke grupe SPS i smatram da politika ministarstva i ove Vlade ide, što se tiče obrazovanja i vaspitanja, u dobrom pravcu. Dakle, vašim dolaskom na čelo ministarstva nastavili ste dobru tradiciju nekih ministara iz ranijih perioda i ne sumnjam da će krupni rezultati uslediti sa vama na čelu ministarstva u ovoj oblasti. Što se tiče dualnog obrazovanja, imali smo ovo i ranije u vidu škola učenika u privredi. Naravno da to nije isto, ali svakako da treba nastaviti u ovom pravcu, jer to podrazumeva zainteresovanost privrednih subjekata, bar onih kojima su potrebni pojedini profili, odnosno zanimanja do kojih oni u sadašnjem sistemu obrazovanja teško mogu da dođu. Dakle, oni postaju važan partner, a u samom procesu je interesantna pojava instruktora i koordinatora, i to je zapravo jedan tandem, koji se sastoji od predstavnika škole i od predstavnika privrednog subjekta i oni u tom tandemu zapravo prave jedan sklop, jedan sistem u kome će se obezbediti i ono što je praktičan rad i ono što je suština tog zanimanja od strane stručnjaka iz privrednog subjekta. Sa druge strane, ono što je pedagoška strana itd, to se zadovoljava prisustvom koordinatora. Naravno da bih se pridružio pohvalama naših škola, srednjestručnih škola o kojima je ovde bilo reči. Ja vrlo često posećujem, na primer, Poljoprivrednu školu u Požarevcu, ali ima sjajnih drugih škola, da ne ponavljam, koleginica Bošković je to pomenula. Sugerisao bih, gospodine ministre, ako je to moguće, da prilikom donošenja budžeta, kada budemo razgovarali o budžetskom sistemu, da vodimo računa da li je moguće da vratimo sopstvene prihode škola kojima je po tom zakonu to pravo oduzeto? U datom trenutku škole ne mogu blagovremeno da reaguju, a ide setva, ide zaštita bilja, idu kvarovi na mašinama itd. U budžetskom sistemu u nekim drugim oblastima, kao što je nauka, kultura itd, ta sredstva su ostavljena. Smatramo da je u interesu obrazovanja i ovih škola, sa kojima zaista možemo da se podičimo, da se to vrati i ja vas molim da o tome razgovaramo i da se zajedno založimo. Na kraju, rekao bih još jednom da poslanička grupa Socijalističke partije Srbije pozdravlja vaše nastojanje, koje ide u dobrom pravcu, bez politike, ide profesionalno i nadam se da ćemo imati dobre rezultate. Naravno, podržaćemo ove zakone. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Mislim da je možda zgodan momenat da vam samo kažem u vezi ovog poslednjeg što ste rekli. Znamo za taj problem i škole imaju zaista muku kako da poseju, kako da kupe hranu za životinje i sve ono drugo što oni tamo gaje i čime se bave, ali smo rešenje stavili u ova dva poslednja zakona, o osnovnoj i srednjoj školi, o kojima uopšte ne pričamo mnogo. Rešenje đačke zadruge, u novim svojstvima, novom kapacitetu, je potpuno dobro rešenje koje će svakoj školi omogućiti da te sopstvene prihode, pa čak i nešto što je proizvodno ili nešto što je uslužno ili bilo šta, sama na neki način zaradi i da ostane njeno, pod uslovima, naravno, da se vodi tačna briga o svakom dinaru, da se stavi šta su prioriteti i da su zadrugari, to su rekli neki poslanici juče, i nastavnici i učenici. Mogu biti i roditelji i svi dobronamerni ljudi. Znači, jako je važno da im pomognemo u tome. Ovih dana mi imamo jedan radni tim koji se intenzivno time bavi, uređuje taj pravni i finansijski okvir te priče, a mi ćemo svim ustanovama u Srbiji, kroz onu formu autonomije, sugerisati. Zadruge su ne samo korisne zbog toga, naravno, to je neka vidljiva korist, ono, baš korist, korist, ali ako govorimo sa aspekta vaspitne funkcije svake ustanove, ta korist vaspitna, kada govorimo o učenju za rad, uopšte o nečemu što mlad čovek mora da nauči od malena, u kući, a to je da zna da baci đubre, da zna da ode u prodavnicu, da zna da spremi svoj krevet, a od drugih stvari, i neće biti izrabljivan, sigurno, ni od svojih roditelja, ni od bilo koga u školi i s voljom će ove stvari raditi. Mi smo pre neki dan potpisali ugovor sa „Srbijašumama“, javnim preduzećem, koji će biti nama partneri, kao što je Komora za ove stvari, kao što imamo partnere u privredi za skoro sve ciljeve koje smo istakli i to nas zaista drži visoko, čak i tamo gde nismo imali budžetska sredstva, upravo, recimo, gde će jedna vrsta sadnje ili gajenje rasada u svim seoskim školama biti moguće kao delatnost zadruge. Znači, imamo zadruge koje rade softvere, gimnazijske, imamo mnogo dobre priče i dobre primere prakse. Ostaje da to zaista svakoj školi ponudimo kao gotov, dobar model. I evo rešenja za tu priču.
Zahvaljujem, ministre. Reč ima narodni poslanik Ivan Kostić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvažene kolege poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, nemoguće je ne primetiti da ste tu u ovom uvaženom domu, već se meri nedeljama. To zaista govori o ozbiljnosti sa kojom ste vi i Vlada Republike Srbije pristupili rešavanju ovoga problema, sa ozbiljnosti kojom pristupate kada je u pitanju revitalizacija tog srpskog obrazovnog sistema. Moram reći, poštovani ministre, neće vam biti jednostavan zadatak.Nije jednostavno uspostaviti sistem koji je u proteklih 12 godina, u vreme vladavine Demokratske stranke, te pošasti koja se zove Demokratska stranka, uništen do temelja. Ali, to je bio u stvari samo jedan deo jednog šireg plana na uništavanju Srbije i njene omladine sveukupno. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika.)
Vratite se na temu, kolega Vujadinoviću.
Naime, nemoguće je danas, ministre, govoriti o obrazovanju a ne setiti se velikog Svetog Save i, na kraju krajeva, Vuka Karadžića i onih citata koje je on za svog života zabeležio i zapisao. Evo, ja ću vam samo jedan citirati. Kaže veliki Vuk, koga se, vidim, neki u opoziciji stide: „Ne brini ti, brajko moj, hoće li narod propasti ili neće, nego radi ono što si ti kadar, pa ako svako uradi onoliko koliko je kadar, neće narod nikada propasti“. Pokazujete vi, uvaženi ministre, da ste kadri, pokazujete vi da ste ozbiljno pristupili ovome zadatku. Moram da kažem, pre svega zbog Srbije, celo vreme, ovih dana i ovih nedelja sa vama su prisutni veliki broj saradnika, sad se već meri desetinama, i to govori i o ozbiljnosti sa kojom pristupate ovom problemu. Naravno, vi ovim zakonom sada približavate realni sektor i privredu obrazovnom sistemu i misli da je to nedvosmisleno i i te kako korisno. Imam iskustva, dolazim iz Subotice, gde imamo već četiri odeljenja koja su izašla, koji su svršeni maturanti, svi su bili angažovani, kako u stranim tako i u domaćim kompanijama. Nije jednostavno ni vraćati te kompanije nazad na noge. Naime, 12 godina pošasti Demokratske stranke u Subotici dovelo je do toga da izgubimo radna mesta. Evo, na sreću, sa gradonačelnikom Subotice i sa Vladom Republike Srbije i predsednikom Srbije došli smo do 6.000 radnih mesta u toj slobodnoj zoni. Ali, ta četiri odeljenja, moram vam reći, svi su ostali da rade u tim kompanijama – Industrija nameštaja „Bajmok“, industrija nameštaja „Budućnost“, fabrika nameštaja „Bačka Topola“, svi su ostali da rade. Ostalo je više od stotine mladih ljudi da živi u Srbiji. To je velika korist za našu zajednicu, a na kraju krajeva, i završavam, mislim da je dosta toga danas i rečeno, hteo sam da iznesem ove argumente radi javnosti Srbije. Znam da ovim argumentima neću ubediti opoziciju da glasa za ovaj zakon. Završiću sa velikim Vukom Karadžićem kojeg se opet mnogi stide, u drugom citatu, Vuk Karadžić kaže – biseri se pred svinje ne bacaju. Toliko gospodine ministre. Hvala vam što se trudite za ovu Srbiju i svakako da ću podržati ovaj zakon.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Gospodine Milićeviću, reklamiram prvo član 106. da govornik može da govori samo o temi dnevnog reda o kojoj se vrši pretres. Mislim da smo čuli o svemu, samo ne o temi dnevnog reda. Reklamiram i član 108, da se o redu na sednici stara predsedavajući ili njegov zamenik. U ovoj situaciji vi. Mislim da smo mogli da čujemo svakakve neistine od prethodnog govornika. Zaista od njega nisam ni očekivao da razume koliko je ovaj zakon loš po građane Srbije i zaista bih želeo da znam kako on objašnjava mladoj deci u školi to što je njegov gradonačelnik Subotice … [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Milojičiću, imate mogućnost da ukažete na povredu Poslovnika. (Radoslav Milojičić: Ukazujem.) Ali, kroz povredu Poslovnika. Kada se javite i ukažete na povredu Poslovnika, ne možete povredu Poslovnika zloupotrebljavati … (Radoslav Milojičić: Ukazujem. Molim da mi vratite vreme.) Samo trenutak. Ne možete povredu Poslovnika zloupotrebljavati da bi replicirali sa narodnim poslanikom koji je maločas govorio, a obraćate se meni i ukazujete na povredu Poslovnika. Ja ću vam obrazložiti da li smatram da jesam ili nisam učinio povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, ja vrlo dobro znam šta stoji u ovom Poslovniku, ali očigledno vi ne znate kao predsedavajući, kada ste dozvolili prethodnom govorniku da govori o vladavini DS, kako je DS za 12 godina vladavine u Ministarstvu prosvete upropastila sistem obrazovanja, to je upravo prethodni govornik govorio, a DS je imala samo godinu i po dana ministra prosvete, gospodina Gašu Kneževića, na kojeg smo ponosni. Upravo je ministar bio vaš partijski saborac, gospodin Žarko Obradović….
Vi i dalje želite da replicirate. Pre nego što vam dam obrazloženje … (Radoslav Milojičić: Ne, ja govorim, jer ste pogrešili.) Shvatio sam na šta ukazujete. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni? (Da) Zahvaljujem kolega Milojičiću. Ukazali ste na član 103. i 106. (Radoslav Milojičić: Greška, morate da slušate, 106. i 108.) U pravu ste, 106. i 108, dakle da govornik govori o tački dnevnog reda. Kolega Vujadinović je na svoj način govorio o onome što danas jeste tačka dnevnog reda. Onog trenutka kada sam kao predsedavajući smatrao da se na trenutak udaljio od onoga što je tema, ja sam sugerisao i upozorio i zamolio ga da se vrati na ono što je tema današnjeg zasedanja. Ne mislim da sam time povredio ni na jedan način Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Miličeviću povređen je član 27. Gospodin Milojičić nije izgleda najbolje razumeo i nije slušao gospodina Milimira Vujadinovića, on je rekao da je Demokratska stranka devastirala državu Srbiju. Dakle, ne samo obrazovni sistem, nego kompletnu državu, a pre svega privredu Republike Srbije. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika?) Dakle, za 12 godina njihove vlasti potpuno je upropašten ekonomski život Srbije. (Radoslav Milojičić: Jel ovo sad povreda Poslovnika?)
Kolega Martinoviću, obraćajte se i vi molim vas.
Zatvoreno je na hiljade fabrika u pljačkaškim privatizacijama i samo u periodu od 2008. do 2012. godine preko 400 hiljade ljudi je ostalo bez posla, a SNS pokazuje kako se radi drugačije. Dakle, mi promovišemo takvu politiku, da ekonomija… [[Isključen mikrofon]]
Kolega Martinoviću, moraću i vas da prekim, kao i kolegu Milojičića. Kolega Martinoviću nema razloga da kroz povredu Poslovnika repliciramo. Molim i vas, obraćajte se meni, shvatio sam šta želite da ukažete, da je pogrešno protumačen kolega Vujadinović. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Gospodine Milićeviću, reklamiram član 107. Znam da vi pokušavate perfidno da svakoga govornika SNS, bez obzira na koju temu dnevnog reda se javio, bez obzira da li je Poslovnik, pustite da izrekne najgore laži i optužbe na račun DS ili nekog od poslanika DS i onda mu sa jednim osmehom kažete – molim vas, moraću da vas prekinem. Tako da vas molim da imate iste aršine i da pustite mene da kažem da je SNS uništila zemlju Srbiju, smanjila plate, smanjila penzije, pa me onda prekinite.
Evo, nisam dozvolio ni vama. Neću vam dozvoliti da zloupotrebljavate Poslovnik o radu i da replicirate kroz zloupotrebu Poslovnika. (Radoslav Milojičić: Samo iste aršine tražimo, ništa drugo.) Aršini su potpuno isti. Pogrešno ste protumačili izlaganje kolege Vujadinovića, a ponavljam, onog trenutka kada sam lično smatrao da se udaljio od teme, sugerisao sam i zamoli ga da se vrati na tačku dnevnog reda, što je on i učinio. Zahvaljujem vam se kolega Vujadinoviću. Nastavljamo dalje, reč ima narodni poslanik LJubinko Rakonjac. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine Milićeviću, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas uopšte nisam imao nameru da govorim o zakonu o dualnom obrazovanju. Ali, zaista posle jučerašnjih neosnovanih, često kritika i uvreda, moram da konstatujem i da čestitam radnom timu gospodina ministra Šarčevića i posebno njegovom pomoćniku ministra, profesorici Gabrijeli Grujić Garić koji su sigurno uložili velike napore da se ovaj zakon dobro uradi i da danas bude na dnevnom redu. Zašto imam poverenja u ovaj zakon? Sve kritike koje su često neosnovane, nisu zasnovane na nekim rezultatima istraživanja, na nekim studijama, na nekim naučnim eksperimentima, a gospođa Gabrijela Grujić se bavi naučno-istraživačkim radom iz ove oblasti. Neću se upuštati duboko u ovaj zakon, već su samo reći svoje utiske. Moram reći da su te kritike bile zaista neosnovane i da će verovatno od ljudi koji su najviše kritikovali ovaj zakon, sutra prisvajati kao svoje zasluge za primenu ovog zakona. Budite spremni na to. Prema tome, nemojte izaći iz ove Skupštine razočarani, iz ovog doma, kao da je to jedan neuspešan posao, već budite ponosni na ono što ste uradili u proteklom periodu za ovih godinu dana. Niste sedeli skrštenih ruku, nego ste dali rezultat koji pet koraka znači za obrazovanje zemlje Srbije. Toliko ću o ovome samo da kažem, žao mi je, a govoriću o Zakonu o potvrđivanju zajedničke Konvencije o sigurnosti upravljanja istrošenim gorivom i sigurnosti upravljanja radioaktivnim otpadom. Ovo je oblast iz zaštite životne sredine i žao mi je što je zaista bio malo govora o ovom zakonu. Možda je treba biti ministar zaštite životne sredine na ovoj sednici, pa bi rasprava bila koncipirana i u tom smeru, zato što je ova oblast podeljena u Republici Srbiji na više ministarstva. U nadležnosti je Ministarstva zaštite životne sredine, zatim u nadležnosti Ministarstva rudarstva i energetike, zatim u nadležnosti Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Koji su razlozi za potvrđivanje ovog međunarodnog ugovora. Zajednička Konvencija o sigurnosti upravljanja istrošenim gorivom i sigurnosti upravljanja radioaktivnim otpadom se bavi širokim spektrom pitanja vezanim za upravljanje istrošenim nuklearnim gorivom i za upravljanje radioaktivnim otpadom civilnog karaktera. Pitanja iz njenog delokruga se ne odnose samo na zemlje sa nuklearnim energetskim programima, već i na one koje u svojoj primeni imaju jedino izvore zračenja u medicini i industriji. Faktor nedeljivosti prostora u slučaju eventualnih vanrednih situacija ili prekograničnog transporta i drugih relevantnih prekograničnih kretanja, takođe naglašava međunarodni karakter Konvencije i njenog predmeta uređenja i čini je značajno za sve zemlje. Cilj donošenja ovog zakona je uvođenje viši standarda u sprovođenju mera nuklearne sigurnosti, efikasnija primena zakona, uspostavljanje sveobuhvatnije i savremenije regulative i kontrole nad izvorima jonizujućih zračenja, nuklearnim objektima, radijacionim delatnostima i nuklearnim aktivnostima, a pre svega nad upravljanjem radioaktivnim otpadom i istrošenim nuklearnim gorivom. Sprovođenje odredaba Konvencije ide u susret ispunjavanju međunarodnih zahteva i obezbeđuje usklađenost na međunarodnom planu, omogućavajući tako lakšu i adekvatniju komunikaciju i koordinaciju sa drugim državama i međunarodnim organizacijama u ovoj oblasti. Konvencija predstavlja prvi obavezujući međunarodno-pravni instrument koji odražava nameru i posvećenost država koje su u njene ugovorne strane, da u skladu globalnog režima, kojim se obezbeđuje zaštita ljudi i životne sredine, postignu i održavaju visok nivo sigurnosti u oblastima koje su predmet Konvencije. Moram da kažem da je Konvencija usvojena 5. septembra 1997. godine u Beču, i Konvencija je otvorena za pristupanje svim državama, pa i Republici Srbiji, koja do sada nije uzimala učešće ni u jednoj od navedenih faza. Prema podacima iz 2013. godine, 69 država su ugovorne strane, a 42 potpisnice Konvencije, tako su ugovorne strane i sve bivše zemlje Socijalističko Federativne Republike Jugoslavije, zatim Albanija, Rumunija, Bugarska i Mađarska. Vlada i Skupština Republike Srbije su potrebu za sigurnim upravljanjem istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom prepoznale kao pitanje od posebnog značaja koje je potrebno rešavati na adekvatan način i u sklopu drugih pitanja vezanih za radijacionu i nuklearnu sigurnost i bezbednost. O tome svedoči napredak u inovaliranju pravno regulativnih okvira.
Zahvaljujem, kolega Rakonjac. Reč ima narodni poslanik Stanija Kompirović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa svojim saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pošto govorimo o veoma značajnim zakonima, zakonima o obrazovanju, istaći ću da je reforma obrazovanja veoma značajna jer je to ljudski kapital za budućnost i mi moramo da učimo i težimo usvajanju novih znanja. To je jedini put ka novoj snazi koja je ovoj zemlji neophodna. Znanje treba da vodi ovu zemlju i znanje treba da je oblikuje i da joj odredi ciljeve. Da, o tome je govorio naš predsednik Aleksandar Vučić, o tome je govorio u ovom domu ispred nas, iznoseći program Vlade avgusta 2016. godine, da je najvažniji zadatak Srbije da naučimo da učimo, da se specijalizujemo i da otkrijemo nova polja znanja i da postanemo kadri da ih rešimo. Tome služe reforme obrazovanja, da dobijemo sposobnije generacije, spremnije da odgovore na svaki zadatak, da razvijemo i da sačuvamo našu zemlju. Time ćemo isto i otkloniti sve štetne posledice koje je stvarala DS u ovom sistemu i sistemu pre nas. Osnovne ideje dualnog obrazovanja uređuju se Zakonom o dualnom obrazovanju, koji ima za cilj uređenje učenja kroz rad za učenike srednjih i stručnih škola, unapređenje obrazovanja koje će biti prilagođeno potrebama privrede, povećanju obima i kvalitetu praktične nastave, izgradnje preduzetničkog duha kod mladih, podsticaj pokreta sopstvenog poslovanja i nastavak školovanja na strukovnim studijama i fakultetima. Reforme sistema obrazovanja su veoma značajne i doprinose našem društvu, pa i našem školstvu, kao i našim institucijama na prostorima Kosova i Metohije, jer to dokazuje i sam dolazak gospodina ministra Šarčevića ovih dana u Kosovskoj Mitrovici, koji je obišao naše škole, naše predškolske ustanove, naše sisteme obrazovanja, kao i otvorio naučni sistem za mlade. Jer, samo sticanjem znanja pokušavamo da se odbranimo, sticanjem znanja pokušavamo da se ujedinimo i da pokažemo da samo ujedinjeni možemo dalje. Time je i „Srpska“ pokazala svoju pobedu u svim srpskim opštinama, i to je moć i znanje našeg naroda i našeg predsednika, koji nam dokazuje i našu sigurnost da je tu i da brine o nama. Samo tako ujedinjeni moći ćemo da pobedimo i prevaziđemo mnoge probleme koji su nam naneti u ranijim laganjima Demokratske stranke, koja uopšte nije brinula o osnovnim sistemima našeg društva i društva na Kosovu i Metohiji u školstvu i obrazovanju. U danu za glasanje podržaću ove zakone u potpunosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, ostalo mi je u ovom kratkom vremenu da vam pročitam zaključak Agencije za borbu protiv korupcije u vezi sa Predlogom zakona o dualnom obrazovanju. „Predlogom zakona se, bez dovoljnog sužavanje diskrecionih ovlašćenja, veoma značajna uloga u oblasti dualnog obrazovanja prepušta Privrednoj komori Srbije, koja je interesna i poslovno stručna organizacija privrednih subjekata. Poseban problem predstavlja to što Predlog zakona sadrži više nedorečenih i nepreciznih rešenja koja ostavljaju prostor za različita tumačenja i koja mogu pogodovati partikularnim interesima koji su u suprotnosti sa javnim interesom. Na kraju, Predlog zakona sadrži i druge nedostatke koji se, pored ostalog, odnose na nepostojanje uslova i kriterijuma ili elemenata kriterijuma za imenovanje članova komisija, davanje širokih diskrecionih ovlašćenja i prepuštanje ministru i Privrednoj komori da značajna pitanja uredi svojim aktom, iako je neophodno da ta pitanja budu regulisana zakonskim odredbama.“
Zahvaljujem, vreme.
Još jedna rečenica, gospodine predsedavajući. „Agencija za borbu protiv korupcije smatra da je neophodno otkloniti identifikovane nedostatke, u cilju stvaranja adekvatnog pravnog okvira u oblasti dualnog obrazovanja.“ Hvala.
Zahvaljujem, kolega Obradoviću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić.
Poštovani ministre sa saradnicima, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, možda je dobro podsetiti se još jednom da smo ova dva dana pred nama imali četiri zakona iz oblasti obrazovanja i vaspitanja, pored toga i potvrđivanje Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i dve konvencije o nuklearnoj sigurnosti i sigurnosti upravljanjem istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadima. Poslanička grupa JS u danu za glasanje podržaće pomenute predloge zakona, a moj kolega Vojislav Vujić je kao ovlašćeni ispred poslaničke grupe JS govorio o svim ovim zakonima iz objedinjene rasprave. Moje izlaganje biće usmereno na Predlog zakona o dualnom obrazovanju. Ministre, na samom početku, ja moram da kažem da ste vi u više navrata ovde sa predsednikom JS Draganom Markovićem razgovarali o potrebi uvođenja dualnog obrazovanja u obrazovni sistem Srbije. Isto tako, s druge strane, zaista moram da kažem da se pokazala potreba privrede za adekvatnim kadrovima. Isto tako, iako imamo veliki broj nezaposlenih, imamo jednu, s druge strane, nelogičnost. Imamo za određenim zanimanjima potrebu i stalno otvorene konkurse da popunimo ta zanimanja. S druge strane, kada je reč o dualnom obrazovanju, ministre, dobra stvar je da ste vi već dobili oko 2000 firmi koje su zainteresovane da uđu u sistem dualnog obrazovanja. Ako sve to uzmemo u obzir, mislim da je ovaj zakon, koji ste vi sa vašim saradnicima pisali, jedan veliki iskorak unapred, sa ciljem prilagođavanja srednjeg stručnog obrazovanja na prvom mestu sa privredom, sa potrebama u privrede, a sa druge strane smanjivanje broja nezaposlenih mladih ljudi do 25 godina i ona važna stvar, da naša privreda postane konkurentna, ne samo na regionalnom nivou, nego i na globalnom nivou. Ministre, ono što, čini mi se, danas i juče nismo čuli, najvažnija stvar za koju se zalažete vi sa svim vašim saradnicima, čitava Vlada, a čini mi se i svi mi ovde poslanici, jeste da zaposlimo mlade ljude, a s druge strane da sprečimo odlazak mladih ljudi u inostranstvo. To mislim da je krucijalna stvar za koju se mi zalažemo. Ista tako, treba biti potpuno otvoren i reći da je 2013. godine tadašnje ministarstvo, na čelu sa Žarkom Obradovićem, prepoznalo značaj dualnog obrazovanja. Imali smo tada nekoliko pilot projekata koji su dali odlične rezultate. Mislim da su svi ti učenici koji su završili dobili posao. Kažem, imamo visoku nezaposlenost, iako se iz godine u godinu dobrim radom smanjuje ta nezaposlenost, ali i dalje imamo negde oko 450.000 nezaposlenih ljudi. Imamo visoku nezaposlenost mladih ljudi, ona se kreće negde oko 150.000 mladih ljudi, uzrasta od 15 do 24 godine, ili nema posao sa jedne strane, ili ne ide u školu. Dakle, po ovom sistemu već sada imamo veliki broj škola koje rade po dualnom obrazovanju. Oni rade po različitim obrazovnim profilima koje su škole već imale, ali važna stvar, ministre, jeste da će se u spregi sa privrednim subjektima u mnogim gradovima otvoriti i novi obrazovni profili. Vi ste pre neki dan potpisali ugovor, čini mi se, sa ministrom vojnim, gde ste i u toj oblasti otvorili neka dodatna zanimanja. Ali, moram da vam kažem, moramo da slušamo i glas mladih ljudi. Mislim da trebamo na razno-razne načine da približimo određena zanimanja mladim ljudima. Ministre, mi danas u Srbiji imamo, recimo, određena zanimanja poput zavarivača, gde je početna plata preko 50.000 dinara i opet nemamo dovoljno ljudi, ona su stalno otvorena što se tiče konkursa da ti ljudi počnu da rade. Isto tako, veoma važna stvar koju danas moram da kažem, jeste da završetkom po ovom stručnom usavršavanju mladi ljudi ne moraju da prestanu da se školuju, bez problema mogu da nastave školovanje i da završe fakultete, čak i magistrature i doktorate. Ali, ministre, nešto na šta bih zaista trebao da ukažem, i mislim da se to već čulo u parlamentu, a mislim da i vi i vaši saradnici mislite o tome, da razmišljamo u narednom periodu da uvedemo dualno obrazovanje na fakultete. Ja neću to više da širim, ali kažem da je to izuzetno značajna stvar koja bi trebala da dođe u nekom narednom vremenu. Rekao bih nešto i o tome kakva je situacijama u školama. Ove godine smo imali nešto manje od 70.000 svršenih osnovaca, imali smo dovoljno mesta za sve đake, ali želim da vam kažem jednu značajnu stvar. Neće sve škole raditi po principu dualnog obrazovanja. Mislim da negde oko 180.000 učenika već radi po principu srednjih stručnih škola i važna stvar je da u ovom trenutku imamo neki porast što se tiče gimnazija da ste tu ove godine povećali malo broj, ali ide se ka onoj magičnoj cifri od 40% da se usaglasi sa nacionalnom strategijom obrazovanja, koja predviđa, da kažem, 40%, a mi imamo trenutno 23%, ako se ne varam, je li tako? Ove godine smo imali najveću navalu ekonomske i medicinske škole. Dobra stvar koju želim da istaknem jeste da smo na dobrom putu, kada je reč o dualnom obrazovanju, pokazatelji karavan „Duh mladosti“, koji je obišao čak 33 mesta, mislim da ste naišli na zaista dobre utiske i škola i privrede i đaka. To je jedna zaista dobra stvar i tu se vidi da je ovo dualno obrazovanje na pravom putu i da je dobra stvar za Srbiju. Jedna stvar vrlo važna, neko će reći da treba da se ugledamo na nekoga, neko ne, ali ja sam siguran da je dobar primer kako je dualno obrazovanje organizovano, to je primer Švajcarske, Austrije, Danske i ostalih zemalja. Naravno, to dualno obrazovanje se razlikuje od zemlje do zemlje. Ono ima svoje prednosti i mane, ali ono što želim da kažem, svaka zemlja ima svoje specifičnosti, pa tako i naše dualno obrazovanje koje radimo ima svoju specifičnost. Ono sigurno nije isto ni sa jednim obrazovanjem. Isto tako, ovde u parlamentu smo čuli danas da raznorazne škole, da kažem, rade već duže vremena po ovom modelu, ali ministre, moram da vam kažem, vi ste dobro upoznati, ja dolazim iz Kragujevca, mi tamo imamo Politehničku školu. Moram da vam kažem da ona od 1854. godine, kada je osnovana, pri Topolivnici, kada je imala 12 đaka, pa do danas, čini mi se, radi po tom dualnom obrazovanju. Imamo odličnu saradnju sa privrednim subjektima iz tog grada.
Kolega Kosaniću, molim vas da privodite kraju.
Zahvaljujem. Na samom kraju, pošto nemam više vremena, dualno obrazovanje na jedan način ne ostavlja samo perspektivu mladim ljudima da se zaposle posle završenog obrazovanja, već i privrednim subjektima koji imaju sigurane kadrove da budu u radnom odnosu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Ako dozvolite, samo da podržim ovaj vaš stav i mi radimo na tome. Počeo je program studentske prakse i to je uvod u dualno na visokom. Tako da je ranijih pokušaja bilo zaista od 2010. godine tzv. BG praksa, ali je to nekako sve brže stalo nego što je počelo. Mislim da smo vrlo ozbiljno sad prionuli i timove naše ojačali sa tim delovima, interesovanje raznih visokoškolskih ustanova i privrede takođe je jako veliko za to pitanje. Kada govorite o Kragujevcu, ja sam obišao taj tehnički centar i u duhu onoga o čemu smo pričali o valjevskom Centru izvrsnosti, mislimo da je to jedna od potencijalno najboljih tačaka da se radi za taj deo Šumadije. Hvala.
Zahvaljujem, ministre. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, posle jučerašnjih diskusija i razmišljanja ne znam da li ću se usuditi da govorim o manjinskom obrazovanju, jer jednostavno vidim kakvo je raspoloženje i prema nacionalnim manjinama, a kamoli prema obrazovanju i nekom izražavanju na svom jeziku. Razočaralo me je razmišljanje ponekih poslanika koji su ipak moje kolege i mislim da ovde nije bilo mesto za takve razgovore. Daću samo primedbe u nekim članovima, jer sam mislila da će ovaj zakon o osnovnom, srednjem ili predškolskom obrazovanju ispraviti neke nepravde sa kojima se već godinama nacionalne manjine suočavaju, imaju problem u svom obrazovanju. Osnove sistema obrazovanja i vaspitanja jednostavno nisu se doticale tih problema, pa sam stvarno mislila da će prvenstveno Zakon o osnovnom obrazovanju ispraviti neke nelogičnosti s kojima se stvarno obrazovanje suočava i ima probleme. Prvenstveno se to odnosi na izborni predmet koji se sada ne zove izborna nastava, nego izborni program, gde se veronauka i građansko vaspitanje ocenjuju opisno. To je bilo i do sada i mislim da je to u redu, jer jednostavno nismo svi istih konfesija i nismo svi raspoloženi da na neki način učimo građansko, mislimo da to na neki način nije ni trebalo da pripada školama, po mom mišljenju. Mi smo svi išli na veronauku, ali smo išli u crkvama i mislim da to ipak pripada crkvama, a građansko da pripada nekom svom kućnom vaspitanju. To je moje lično mišljenje. Što se tiče nastave na jezicima nacionalnih manjina, posebno mislim u Vojvodini, gde obrazovanje ima svoj kontinuitet, ja npr. pripadam rusinskoj nacionalnoj zajednici gde smo pre nekoliko godina proslavljali 260 godina obrazovanja na rusinskom jeziku, imamo celu vertikalu obrazovanja na tom jeziku, ja sam čak i studirala na rusinskom jeziku na katedri za rusinski jezik u Novom Sadu i mislim da niko nema problem sa tim da se u tom nekom svom školovanju na maternjem jeziku, niti na poslu, niti u nekom svom profesionalnom, niti nekom drugom napredovanju. Zato sam mislila da će to učenje maternjeg jezika kao fakultativne nastave jednostavno dobiti neki drugi tretman, a tretman je ostao isti. Znači, čak je na neki način, koristiću taj neki termin, uniženo jer se nastava na jeziku nacionalne manjine, odnosno fakultativno učenje jezika, sada više neće ocenjivati, nego će se ocenjivati opisno, znači, imaće isti tretman kao i građansko vaspitanje i veronauka. Ni do sada to nije bilo dobro jer se taj predmet ocenjivao, ali ocena nije ulazila u prosek. Ne kažem da sada to daje neki motiv i roditeljima i deci da idu na učenje maternjeg jezika ako će se to ocenjivati brojčano i ako će ocena ulaziti u prosek, ali ipak znamo da nam je multikulturalnost, da nam je tolerancija, videli smo to u Skupštini, stvarno na nekom testu i jednostavno me interesuje zašto se to ne ocenjuje brojčano. Na Odboru za obrazovanje ste mi rekli, ministre, da je to zbog tog fonda časova. Ali, mi smo davno predlagali, pošto je to u Vojvodini stvarno primenljivo, a primenljivo je i u celoj Srbiji, zašto se ne uvede i jezik društvene sredine, to je komšijski jezik? Ta tolerancija vidimo stvarno da nam je sada na nekom jako niskom nivou. To bi bili komšijski jezici, to su jezici koji pripadaju Evropskoj uniji, npr. mađarski, slovački, rusinski, hrvatski, bugarski, makedonski, to su jezici koje mi treba da naučimo ne zbog toga što imamo saživot sa tim svojim komšijama, nego jednostavno zašto ne učiti taj jezik? Ako mislite da bi pripadnici nacionalnih manjina bili na neki način oštećeni time što bi imali jedan predmet više, mislim da to nije u redu. Drugo, to bih pohvalila, da se u srednjoj školi učenje maternjeg jezika, fakultativno učenje jezika, ocenjuje i brojčano, a ne opisno kao u srednjoj školi, po mom mišljenju je to dobro, ali opet, ta ocena ne ulazi u prosek. Opet govorimo o tome zašto ta ocena ne ulazi u prosek. Jednostavno, opet neki drugi problem u tome, ako deca ne nauče maternji jezik, a ne kažem da je škola ta koja uči maternji jezik, roditelji su prvenstveno ti koji uče decu maternji jezik, ako se ne afirmiše učenje maternjeg jezika u osnovnoj školi, zašto se afirmiše u srednjoj školi? Mislim, ko ne nauči maternji jezik u osnovnoj školi, u srednjoj ga sigurno neće učiti, niti mu je stalo do toga da ima neku dobru ocenu iz tog predmeta. To su neke moje zamerke. Još jedna moja zamerka, u dvojezičnoj nastavi zašto nema saglasnosti nacionalnog saveta u uvođenju dvojezičke nastave? Jednostavno, u skladu sa lokalnom samoupravom, koja je i osnivač osnovnih škola, ali na primer u mešovitim sredinama ili u sredinama gde se uvodi ili srpsko odeljenje, mislim da se o tome radi, da se ili uvodi srpsko odeljenje ili se uvodi odeljenje na jeziku nacionalne manjine. Zato mislim da bi nacionalni savet tu trebalo da da saglasnost i u jednom i u drugom slučaju. Ne mislim sada tu ni na jedan ni na drugi jezik. Mislim da Nacionalnom savetu stvarno treba da ima, da da ne mišljenje, nego saglasnost, jer kažem ili se uvodi srpsko odeljenje, ili se uvodi odeljenje na jeziku nacionalne manjine. Još oko predškolskog vaspitanja i obrazovanja, ako mislim da se i tu stalo na lokalnoj samoupravi, jednostavno u tom delu gde se navodi da lokalne samouprave na neki način mogu da finansiraju neke dodatne aktivnosti deci u predškolskim odeljenjima. Na primer, ne znam učenje engleskog jezika ili neke ne znam sekcije. Znači učenje, fakultativnog učenja maternjeg jezika u sredinama gde nema redovne predškolske nastave na tom jeziku, to jednostavno visi i to niko ne finansira. Tog na primer vaspitača ili nastavnika, učitelja koji će doći jednom ili dva puta nedeljno da uči decu maternji jezik. Zato tu sam, mislila da lokalne samouprave ipak treba da daju neku nadoknadu tom vaspitaču koji će doći da neguju taj maternji jezik. Hvala vam, i mislim da su to uglavnom amandmani LSD Vojvodine podnela, pa vas molim da vi to još jednom razmotrite.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Poštovana Olena, ja sam i na Odboru za obrazovanje kao što sam i tada rekao pokušao da dam jedno razumno objašnjenje. Godinama i decenijama se stalno nešto dodavalo u osnovnom obrazovanju, a zbog uzrasta dece to je bilo već preterano. Srednjoškolci su stariji i njima nedeljni fond časova dozvoljava da idu u drugačiju formu. Prvi put smo obuhvatili tu priču da bi se pojavila i informatika i sve ono što je bitno i to smo nazvali i predmetima koji su obavezni i ulaze u prosek i tu opterećenost učenika je nevidljiva. Svi drugi oblici rada su takođe jako važni, takođe su prepoznati i oni zaista imaju svoju funkciju. Da li je nešto ocenjivano brojčano ili je opisno, pa je ceo prvi razred Osnovne škole opisan. Mnoge zemlje sveta imaju procentualnu ocenu, verujte da je možda čak i najpametnija. Tako da tu ničim nije ugroženo pravo nacionalne manjine, a vi znate dobro da Nacionalni savet i nacionalne manjine ne mogu osnivati ustanove, o tome smo pričali kada je bio sistemski zakon lokalne samouprave, a koleginica LJilja Marolt koja sa vama inače i sarađuje po pitanju i predškolskih ustanova, znači želimo da rešimo posebnim pravilnicima ulogu lokalne samouprave u radu svake predškolske ustanove ceneći specifičnosti o kojim vi pričate baš. Tako da mislim da se sve to nekako nalazi samo malo u drugim pakovanjima. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, s obzirom da privodimo kraju ovu našu načelnu raspravu dozvolite da uradim i jednu sintezu onog o čemu je govorila poslanička grupa Dveri u ovim danima. Pre svega ono što smatramo da je apsolutno ostalo nerešeno, iako ste prošli čitav jedan set prosvetnih zakona jeste da povećate plate prosvetnim radnicima čije su plate u Srbiji ispod prosečnih plata i to zaista jeste najveći jedan, od najvećih problema kojim se srpska prosveta suočava. Drugi problem koji ste naravno propustili da rešite jer mislim niste imali snage da se suprotstavite jednoj nabujaloj korupciji u vrhu vlasti, a to je da se reše kupljene diplome i doktorski radovi koji su plagijati na čelu sa ministrom policije gospodinom Nebojšom Stefanovićem, gradonačelnikom Beograda Sinišom Malim i svima onim koji su prvi na tom spisku.
Kolega Obradoviću hajde da se vratimo na dnevni red, molim vas. Pa, možemo li u ova dva minuta i 46 sekundi da govorimo o dnevnom redu? Izvolite. (Aleksandar Martinović: Pomeni i prislušni centar, molim te.)
Kolega Martinović je tražio od mene da mu otkrijem gde se nalazi prislušni centar Nenada Kovača i Nikole Petrovića, kuma Aleksandra Vučića, ali neću sada pošto to nije na dnevnom redu, doći će Vlada pa ćemo imati i pitamo i o prislušnim centrima koji drže Vučićevi kumovi u Srbiji. Dakle, ono što je tema jeste upravo stanje srpske prosvete i status prosvetnih radnika i nemojte gospodine predsedavajući da o tome ne sme da se priča u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dakle, što se tiče ovoga zakona pre svega mislim na Zakon o dualnom obrazovanju, gospodine ministre, mislim da smo pre njega trebali da rešimo neke druge stvari koje su preduslov za uspešnost jednog ovakvog zakona, od problema bele kuge, do problema domaće privrede koja praktično ne postoji i najvažnijeg problema koji je u direktnoj vezi sa ovim zakonom, a to je što nemamo zakon o zanatstvu i što bi zanatska komora vama trebalo da bude pravi partner u dualnom obrazovanju a ne Privredna komora. Vi to dobro znate, ali vi ne možete da imate zanatsku komoru kao partnera jer ona ne postoji, jer ne postoji zakon o zanatstvu. Od 2007. godine postoji inicijativa preduzetnika u Srbiji, od 2010. godine postoji Predlog zakona. Dakle, molim da zajednički preuzmu odgovornost bivši režim DS i SPS i sadašnji režim SPS i SNS zašto nemamo zakon o zanatstvu. Dobio sam i dopis leskovačkog udruženja zanatlija koji skreću pažnju na ovaj problem i ljudi ispravno konstatuju da bi zapravo zanatska komora bila pravi partner vašem ministarstvu za ovaj zakon o dualnom obrazovanju. Šta su sve problemi zakona? Pod broj jedan, snižavanje opšteg nivoa obrazovanja. Pod broj dva potencijalna korupcija preko PKS koja je jedna vrlo sumnjiva organizacija sa kojom i privrednici u Srbiji…
Zahvaljujem gospodine Obradoviću. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Malo pre smo rekli da se nivo opšteg obrazovanja i opštih predmeta ne smanjuje. To je ono što je činjenica. Menja se odnos procenta od prve godine, pa ka završnim godinama, znači, prvog i drugog i treće zanatskog dela trogodišnjeg profila stručnih predmeta. I, tu postoje razlike. Zanatsko je zaista samo trogodišnje, pa majstorsko, a ovde je dualno i trogodišnje i četvorogodišnje. Tako da je tu ta bitna razlika. Mislim da sam juče rekao, jer sam se raspitao sa ministrom Kneževićem, to je njihov domen, taj zakon se radi. Bilo bi možda bolje da je bio urađen pa da ga koristimo, ali bićemo u prilici da ga sigurno usaglašavamo pa da damo svoj doprinos. Hvala vam.
Zahvaljujem ministre. Replika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da repliciram predstavniku bivšeg režima Bošku Obradoviću. Što se tiče finansiranja Boška Obradovića su finansirali manje više svi koji su do 2012. godine bili na vlasti. Pre svega ga je finansirala DS, preko Ministarstva za dijasporu. U 2009. godini gospodin Boško Obradović je preko Ministarstva za dijasporu dobio 300 hiljada dinara, 2008. godine je dobio preko Ministarstva vera 400 hiljada dinara i 2008. godine je preko Ministarstva za dijasporu je dobio 300 hiljada dinara. Takođe, finansirala ga je i DSS. Samo da vas podsetim u vreme DSS je izvršena jedna od najvećih pljački u istoriji Srbije. Finansirala ga je DSS preko javnog preduzeća „Kolubara“ tako što je samo u 2004. godini gospodin Boško Obradović i njegova organizacija dobila od „Kolubare“ koja je inače tada imala gubitak od deset milijardi dinara 4,2 miliona dinara. Dakle, toliko o tome ko je koga finansirao. Finansirali su vas žuti i finansirao vas je Koštunica. Da li vas je u međuvremenu još neko finansirao to ćemo još da ustanovimo. Što se tiče falsifikovanih diploma, evo samo da vam kažem, gospodine ministre, to vas verovatno zanima. Gospodin Boško Obradović je diplomirao kod profesora Mila Lompara koji je inače član Političkog saveta Dveri i to na onaj temi, znači, pisao je diplomski rad na temu iz koje je Milo Lompra doktorirao. Što bi rekli stari Latini, pametnome dosta.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, reklamiram član 108. Mislim da ovde nije tema postojanje DS od 27 godina, na koje smo mi ponosni. Mislim da ste bili u obavezi da skrenete pažnju bar i prethodnom govorniku, a i onom pre njega. Razumem u potpunosti da SNS i Dverima smeta DS jer ćemo njih smeniti, a nećemo dozvoliti da ovakvi ikada dođu na vlast.
Samo ste jedno u pravu, treba da se vratimo na ono što je tema i što je tačka dnevnog reda i ja ću to ispoštovati. Dozvolite, ne mislim da sam povredio Poslovnik o radu i navedeni član iz jednog prostog razloga jer mnogo puta do sada smo rekli, ne možete da predvidite o čemu će narodni poslanici govoriti. Ali, mi je drago da ste primetili da je replika izazvana, ne nakon diskusije od strane poslanika, nekog od poslanika iz redova pozicije, nego opozicije i nećemo nastaviti sa takvim načinom rasprave, već ćemo se vratiti na dnevni red. Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković. (Boško Obradović: Pomenut sam po imenu i prezimenu. Kako nemam pravo na repliku?)
Hvala. Naš Ustav garantuje i kaže da je osnovno obrazovanje obavezno i besplatno. Pola ove tvrdnje je tačno. Naše osnovno obrazovanje jeste obavezno. Međutim, kada je reč o ovoj besplatnosti, naše osnovno obrazovanje u praksi, besplatno je samo kao bajagi. Drugim rečima, troškovi koje snose roditelji, da bi obrazovali svoju decu su izuzetno veliki finansijski pritisak. Počev od besplatnih udžbenika koji moraju da se plate, koji nisu besplatni i koji predstavljaju jedan ogroman udar u septembru, pa preko kupovine školskog pribora, opreme za fizičko, likovno, tehničko, sve ostale predmete kojih inače ima previše, to usput da spomenem. Preko raznih ekskurzija koje se organizuju, preko plaćanja privatnih profesora da decu nauče onome što deca u školi nisu naučila i to je veliki problem. Takav sistem favorizuje decu, bolje stojećih roditelja i ostavlja iza sebe da kaskaju decu siromašnijih roditelja. Mi moramo konačno naše obrazovanje da učinimo besplatnim. Predlažem da krenemo od besplatnih udžbenika. Kao što znate na prošlom zasedanju kada smo raspravljali o krovnom zakonu o osnovnom i srednjem obrazovanju i predškolskom, poslanička grupa „Dosta je bilo“, pokušala je serijama amandmana da u taj zakon ugradi član koji će garantovati besplatne udžbenike. Zašto? Zato što očigledno ono što piše u Ustavu nije dovoljno. Mi moramo u svaki od ovih zakona koje donosimo, pojedinačno da izdvojimo član u kome će da se kaže – udžbenici su besplatni, troškovi nabavke udžbenika pokrivaju se iz budžeta Republike Srbije. To je više nego izvodljivo. Mi smo u „Dosta je bilo“ to izračunali. Znači, oko 560.000 đaka imamo u osnovnom obrazovanju, nabavka školskih udžbenika za sve njih koja treba u principu da se vrši na svaki četiri godine, jel toliki je jedan upotrebni vek, četiri generacije mogu od istih udžbenika da imaju koristi. Znači, troškovi za nabavku svih udžbenika je 56 miliona evra. Kada to rasporedite na ove četiri godine, godišnji trošak u budžetu Republike Srbije je 0,15%. Ne stoji nikakva argumentacija da novca nema. Mi mnogo više izdvajamo za subvencije stranim korporacijama koja je dolazila ovde zbog jeftine radne snage. U tom smislu, mi smo i ovaj put kada su pred nama četiri nova obrazovna zakona, amandmanima koje smo podneli, zahtevali da se u sva četiri zakona nađe mesto i da se ubaci ova odredba koja će garantovati da sve buduće generacije, bez obzira na promene ministara, na promene vlasti, garantovano imaju besplatne udžbenike i da roditelji budu sigurni da taj trošak neće da snose. Ja vas molim da još jednom razmislite o ovome. Mi ne smemo nijednu jedninu novu školsku godinu dočekati sa ovim teretom za roditelja. Vreme je krajnje da ovo postane deo besplatnog obrazovanja, da makar udžbenici ne budu kao bajagi besplatni. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Gospodine Šarčeviću, čitali smo obrazloženje koje ste nam vi na kraju pročitali i očekivali smo od vas da nam makar usmeno kažete nešto što ne piše u ovako šturom obrazloženju dualnog obrazovanja. Želeli smo da čujemo kako će se dualno obrazovanje projektovati u narednih 30 godina i šta je naš cilj, kakvo društvo želimo da ima, kakvi će plodovi vašeg rada biti za 30 godina od danas u Srbiji? Nažalost, to nismo čuli. Umesto da ste došli danas u Skupštinu Republike Srbije i predlagali zakon, da na primer svi osnovci u Srbiji dobiju besplatne udžbenike, što bi rasteretilo njihove roditelje ogromnih troškova koji imaju svakog 1. septembra i svake godine. Da ste došli i rekli, hajde da razgovaramo o tome da li srednjoškolsko obrazovanje treba da postane obavezno u Srbiji, pa da vodimo debatu u tome, kako ćemo i na koji način da povećamo obrazovanje i broj obrazovanih u Srbiji i da li će to povećanje broja obrazovanih u Srbiji na kraju predstavljati najveću uštedu budžetu Republike Srbije za narednih 30 ili 50 godina. Vi ste došli sa dualnim obrazovanjem, sa obrazloženjem koje apsolutno ne postoji i naravno da mi to ne možemo podržati. Zamislite samo situaciju u kojoj se nalazimo i mi kao poslanici opozicije i vi kao ministar i da razgovaramo koliko je novca potrebno uložiti u tu decu koja su talentovana, u onu decu koja su u srednjim školama i kako pomoći studentima sa novim domovima, sa boljim uslovima da postanu što uspešniji stručnjaci u ovoj zemlji. Kada bi samo tih 180 miliona evra koliko smo potrošili za kupovinu nekih aviona starih nekoliko decenija, uložili u obrazovanje, vi bi bili ministar kojem bi svi skidali kapu kada vas sretnu na ulici, zato što bi govorili – evo ga napokon jedan ministar koji je uspeo da Srbiji obezbedi mnogo veći budžet nego što je bio u proteklih 10, 20 ili 30 godina. Mi se, umesto toga, vraćamo u neke vekove koji su iza nas. Da li znate koliko su skupi keš krediti koje uzimaju roditelji da bi kupili deci udžbenike? Da li ste svesni koliko su često roditelji u dužničkom ropstvu da bi kupili pernice, patike, sve što je nekome potrebno, da bi završio osnovnu ili srednju školu? Da li znate koliko dece ide u školu, a zapravo nema udžbenike i nema uslove da postane đak kakav je neki njegov vršnjak koji ima obezbeđene sve uslove? Dualno obrazovanje to ne rešava. Dualno obrazovanje ne poboljšava situaciju u Srbiji i ono čoveka neće učiniti jačim građaninom, hrabrijim i neće mu udahnuti samopouzdanje. Sa druge strane, pokušavamo od malih nogu da naviknemo decu da se suoče sa surovim tržištem rada, posebno rada koji nije zakonom siguran i koji nije bezbedan. Imamo opasne i teške poslove koja će deca moći da rade, iako su u školi. Da li znate samo koliko je desetina miliona evra uložila Srbija, odnosno Vlada Republike Srbije, Grad Beograd i opština Obrenovac za fabriku „Meita“, 60 miliona evra, da bi zaposlili nekoliko stotina ljudi sa 20.000 dinara platom koji 10 sati stoje za trakom i ne smeju da odu u toalet i onda nose pelene. Hoćete da mi kažete da ćemo sada mi da dozvolimo nekoj školi da sklopi ugovor sa takvom „Meitom“ da će ta „Meita“ kao fabrika da sklopi ugovor, gde će onda roditelji potpisivati ugovore, jer će njihova deca maltene raditi besplatno za istu tu fabriku, zato što je jeftinije da iz Kine prebaci proizvodnju u Srbiju, zato što je ovde jeftinija radna snaga, a sad je bukvalno dobija za džabe i svake godine će menjati nove generacije đaka i nove generacije đaka i imati maltene besplatnu proizvodnju. Kome se ne isplati da na takav način izrabljuje ljude? Hoću da vam kažem mene veoma plaši to, ne samo što je Agencija za borbu protiv korupcije rekla da je ovo duboko koruptivan zakon, ne samo to što su stručnjaci rekli, koji su pisali Strategiju obrazovanja, među njima su i moje kolege, rekli da ovo nema veze s mozgom. Ne samo to što su mnogi akademici rekli da apsolutno dualno obrazovanje nije potrebno Srbiji. Mene ministre plaši to što niste tražili struku da kaže šta zaista o ovome misli. Vi ste usvojili Strategiju obrazovanja 2012. godine. Ne možete nama da kažete delimično prihvatam ili delimično ne prihvatam. Vaša Vlada 2012. godine je to uradila Dačić-Vučić Vlada. Dakle, to je za vas obavezujući dokument i u skladu sa njim morate da postupate ili donesite novu strategiju obrazovanja. Nije dobro da zbog nekih stručnjaka iz Švajcarske koje mi plaćamo, da uvodimo dualno obrazovanje zato što eto, tako neke firme su izrazile i Privredna komora Srbije potrebu za nekim mladim profilima, pa ste nam ovde izlistali dva ili tri radna mesta, za 50 ili 60 hiljada dinara, i to vam je jedini argument sa kojim ste došli u Skupštinu. Pa, ta dva zavarivača će vam naći bilo ko u ovoj sali da popune ta dva radna mesta, ali nemojte, kad vas molim, da to bude jedini argument da lišavamo generacije i generacije mladih ljudi mogućnosti da se obrazuju. Zašto vam to govorim? Zato što to nije čak ni u skladu sa Ustavom i ovaj Predlog zakona nije u skladu sa Ustavom. U članu 71. Ustava stoji da je osnovno obrazovanje besplatno i obavezno, a da je srednjoškolsko besplatno. Ništa od toga očigledno vas ne obavezuje da tu decu, i toj deci, obezbedite mogućnost da se sutra doškoluju, da započnu biznis. Kako da započnu biznis kada se zatvaraju ozbiljne fabrike i firme u Srbiji, jer nema pravne sigurnosti u ovoj zemlji? Naravno, da je to preduslov da svako započne svoj biznis, ali nemojte mi reći da onaj koji bude zarađivao 12 hiljada dinara, na najtežim poslovima za trakom, ima ikakvu mogućnost da započne biznis u Srbiji. Pa, to je šarena laža i to vam jedini argument sa kojim ste došli u Skupštinu. Dakle, umesto da pravimo ovim obrazovanjem građane koji su gospodari svoje sudbine, mi, očigledno, pravimo jeftine produžetke mašina i to ne ako ne smeta vladajućoj većini ja sam mislio da će smetati vama koji dolazite iz prosvete. Još jednu stvar moram da podvučem. Kako se ovaj zakon odnosi kada je u pitanju ravnomerni razvoj Srbije? Ogromni dispariteti u regionalnom i ravnomernom razvoju Srbije ovde postoje zato što one siromašne oblasti u Srbiji, a svi znaju koje su pošto iz njih ovde mnogi dolaze, biće još siromašnije, a one bogate će biti još bogatije. Neće deca funkcionera SNS ići u fabrike da uče škole zato što oni imaju novac, očigledno za privatne škole, da svoju decu šalju na najbolje obrazovanje zato što, očigledno, imaju po pet ili šest plata i to sebi mogu da priušte. Ali, deca roditelja koji nemaju apsolutno sredstva da ih školuju biće primorani da ih presele u neku fabriku, da tamo saniraju neke kablove u pelenama i njihova radna prava apsolutno niko neće poštovati, posebno ne oni koji žele da maksimiziraju svoj profit. Ne možete Privrednoj komori Srbije da dajete nešto, pa čak i da vam daje mišljenje, ali da to ne tražite od Srpske akademije nauka i umetnosti. Ne može američka Privredna komora, portugalska, završavam, još jednu rečenicu, italijanska da imaju jaču reč od akademika u Srbiji. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Mladen Šarčević, izvolite ministre.
Samo da kažem da smo ovo sve čuli i da ja nemam komentar dalje.
Hvala ministre. Reč ima Aleksandar Martinović, pretpostavljam replika? Izvinjavam se kolega Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem potpredsedniče. Molim vas član 107. da ukažete i ministru i saradnicima ministra da ne mogu da cokću i da prevrću očima dok narodni poslanici govore, i da kada mi kažemo da se brinemo zbog toga što firme koje izrabljuju odrasle ljude, punoletne radnike koji uživaju određena prava, sada mi u te iste firme šaljemo decu koja ne znaju koja su im prava, koja nemaju prava, zato što su učenici, zato što je škola potpisala ugovor sa državom itd, da najmanje što mogu da urade, ako ih već nije briga za to što mi govorimo, da ne pokazuju tako otvoreno da ih baš briga i za te učenike koje mi šaljemo tamo, zato što u momentu kada mi izrazimo takvu bojazan, saradnici ministra glasno cokću, prevrću očima i podsmevaju se, očigledno nekakvoj deci koja će sutra ići u firme kojima je jeftinije da ovde zapošljavaju radnu snagu, nego u matičnoj Kini. Isto tako, gospodin Šarčević neće da komunicira sa nama danima, govoreći da mi treba da promenimo ploču, mi ne govorimo pod pločom, možda gospodin Šarčević govori pod pločom koju su mu pripremili poslodavci željni jeftine radne snage. Kada bude bio promenjen zakon, promeniće se i ono što mi govorimo. Do tada, gospodine Šarčeviću, vi s nama morate da razgovarate, ne možete da nemate komentar. Ne možete da nemate komentar ni na jednu od ovih stvari koje smo rekli, zato što ste, valjda, došli u Skupštinu da obrazlažete zakon, i kada vas nešto pitamo vi treba da nam odgovorite, a ne da se na takav način podsmevate. Najmanji problem je što se podsmevate nama, mnogo je veći problem što se podsmevate roditeljima čiju će te decu sutra poslati u izrabljivačke firme da rade.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Nisam video. Prvo, vi ste iskoristili priliku i minut i 47 sekundi ste replicira ministru, a nekih dvadesetak sekundi ste posvetili povredi Poslovnika. Naravno, ja sam ispoljio toleranciju i ništa drugo, ali niko, barem ja nisam video to što ste pomenuli da je. (Aleksandra Jerkov: Želim da se Narodna skupština izjasni u danu ta glasanje.)Želite, u redu. U redu. Hvala Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Hoću da odgovorim ovom vojvodi od Maldiva, koji roni suze za radnicima u Srbiji. U vreme kada je Demokratska stranka vladala Srbijom, nije bilo izrabljivanja, slažem se sa tim, ali nije bilo izrabljivanja. Ali, nije bilo izrabljivanja samo iz jednog razloga, niko u Srbiji nije radio. Sva radna mesta u Srbiji su bila ugašena, samo za četiri poslednje godine njihove vlasti preko 400 radnih mesta je u Srbiji ugašeno, radnici isterani na ulicu, a ta priča o besplatnim udžbenicima, to smo već dokazali da je najobičnija laž. Nikada u vreme DS nisu postojali besplatni udžbenici za svu decu u Srbiji. Vojvoda od Maldiva je mene, pre dva dana pozvao da donesemo indeks. Ja sam svoj indeks doneo, njegovog nešto ne vidim. Ne vidim da je doneo indeks svog predsednika stranke, Dragana Šutanovca, koji je, ako se ne varam, gospodine Šarčeviću, inače veliki genije studirao 12 godina. Evo, moj predsednik i predsednik ovih ljudi oko mene, predsednik naše stranke, mi nismo neka elita, da li je tako Marijane, ne pripadamo ovoj uzvišenoj gospodi kojoj pripadaju ovi iz DS, ali evo, imamo predsednika koji je završio pravni fakultet u Beogradu za četiri godine, sa prosečnom ocenom 9.44. Budući da nemamo indeks Dragana Šutanovca, ja ne znam koji je njegov prosek, a ovi njegovi to vešto kriju. Hajde malo da se pozabavimo jednim drugim elitnim političarem iz njihovih redova, Sašom Janković, pa da malo uporedimo da li je to zaista elita, ili je reč o kvazi eliti. Evo, taj neki Saša Janković, koji je bio predsednički kandidat DS, koji kaže da on sve zna o ustavnom pravu, o vladavini prava, soli pamet svima redom o tome šta se desilo u Savamaloj. Gospodine Šarčeviću, molim vas, ako možete da mi odgovorite i da proverite, da li je tačno da taj veliki ekspert za ustavno pravo je za vreme studiranja, na primer imao šesticu iz ustavnog prava, a moj predsednik, neuki i neobrazovani Vučić desetku? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Pravo na repliku.
Po ko zna koji put pomenuta je DS i po ko zna koji put se krši član koji govori da ne treba dozvoliti da se govori o privatnom životu ljudi u ovoj sali onako kako mi ne govorimo o vašim životima. Ali, pored ocena predsednika koje ste čitali ovde, mislim da je važno pročitati i ocene bivšeg predsednika SNS i bivšeg predsednik države, onako kako treba govoriti i o doktoratima o kojima smo govorili i ministara koji sede u ovim klupama i obrazlažu mnoge zakone. Ali, ono što je važnije, važniji je odnos prema đacima, važniji je odnos prema deci kojoj treba obezbediti besplatne udžbenike i o tome DS govori, o tome govori gospodin Balša Božović, o tome je govorio i profesor Mićunović u predlozima koje ste odbijali, a to je da donesemo zakon da obezbedimo besplatne udžbenike za svako dete u Srbiji. Prošli put sam vam dokazao i ovde sedi sa nama bivši ministar prosvete, gospodin Žarko Obradović, koji je dao izjavu svojevremeno 2011. godine, u kojoj kaže da u Srbiji već dve godine imamo obezbeđene besplatne udžbenike za đake u Srbiji. Dakle, to možete da proverite kod svog koalicionog partnera i mislim da je to činjenica koju ne možemo da zaboravimo i nećemo je zaboraviti. Dakle, moguće je u Srbiji obezbediti besplatne udžbenike za svu decu i mislim da je to važnije pitanje od svih ovih koji se najčešće pominju i mislim da je važno da čujemo. Evo, sada pozivam i gospodina Žarka Obradovića kao bivšeg ministra da kaže da li je bilo besplatnih udžbenika u tom periodu njegovog ministrovanja ili nije bilo tada kada je SPS bio u koaliciji i u Vladi sa DS.
Hvala. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja čitam ove ocene između ostalog i zbog toga kada sam ulazio danas u zgradu Narodne skupštine sačekali su me Antonela Riha, Slaviša Lekić i svi ovi velikani slobodnog novinarstva u Srbiju i evo imam letak na kome piše između ostalog – zašto smo ovde? Zato što građani i građanke imaju pravo da budu istinito, nepristrasno, potpuno i blagovremeno informisani o svim pitanjima od značaja za njihov život. Evo gospoda iz DS nose bedževe Antonele Rihe i Slaviše Lekića i kada hoću da blagovremeno i istinito informišem građane Srbije o pitanjima koja su za njih važna, oni se bune. Dakle, nastaviću tamo gde sam stao. Saša Janković, ekspert za ustavno pravo, kaže, mi znamo šta je država, mi znamo šta je pravni sistem, mi znamo šta se desilo u Savamali, znamo i ko je organizovao Savamalu. Gospodine Šarčeviću, ne znam da li je tačan podatak, ja sam nekako došao do tog podatka da taj prepametni Saša Janković je iz ustavnog prava dobio 6, a zamislite paradoksa, neko ko je bio Zaštitnik građana, štitio građane od tzv. loše uprave, to je ono što Amerikanci i Englezi nazivaju mala administracija, dobio je, bar su takve moje informacije, iz upravnog prava 7, a taj Saša Janković je sve ispite polagao kod svojih političkih istomišljenika, kod onih koji ga i dan danas podržavaju, kod onih koji su mu potpisali onaj apel 100 kada se kandidovao za predsednika Republike, a moj neuki i neobrazovani predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić koji je završio pravni fakultet sa prosečnom ocenom 9,44 je ispite polagao kod najljućih političkih protivnika. Kod Labusa je dobio 10, ustavno pravo dobio 10, Vesna Rakić Vodinelić, ne vidim gde je gospodin Zoran Živković, valjda ponovo parkira svoju ajkulu, nadam se sada na propisan način, kod Vesne Rakić Vodinelić građansko procesno pravo 10. Šta vam to govori? Nije ovo nikakva elita. Ovo su ljudi koji su upropastili Srbiju, koji ne znaju ništa o ekonomiji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da se dele ti letci na ulazu u Skupštinu, ja želim da se mediji u Srbiji oslobode. Mi kao Narodna skupština smo praćeni od RTS … (Balša Božović: Po kom osnovu se javio ovaj gospodin?) Sačekajte, nemojte biti nervozni, vojvodo od Maldiva. Doneli su vam onaj vinjak preko, pa ste ga cugnuli na brzinu, pa očigledno da vam škodi.
Kolega Rističeviću, molim vas o dualnom obrazovanju i da završimo ovu raspravu časno i kako to dolikuje Skupštini.
Ja njega nisam ometao, pažljivo sam slušao. Prema tome, ja se borim za slobodu medija, oni nose te bedževe i tražim da se oslobodi RTS, posebno dnevnik zato što dnevnik uređuje Jeremićeva kuma, žutu TV bastilju i dnevnik RTS treba osloboditi od kuma, a ovde se spominje brat, kumovi itd, upravo sa one strane, a onda i sloboda medija. Onda lepo treba osloboditi RTS kume Vuka Jeremića u udarnoj emisiji dnevnika koju ona uređuje godinama. (Radoslav Milojičić: Da li je ovo o temi?) Opet ovaj galami hajne Kena i vreme je da se ja posvetim dualnom obrazovanju, s obzirom da sam ja neko ko je školu završio 1976. godine, da je postojala škola učenika u privredi i moram da krenem da komunizam nije bio moj poredak, ali kao da je u to vreme bila podela vladavine znanja koju gospodin Martinović uporno pokušava da dokaže ovde, na kome insistiraju kolege preko. Ja jesam za vladavinu znanja, ali ne i zvanja, nekih lažnih studenata od po 12 godina kao tamo neki Ješići itd. S tim u vezi, Platon je rekao da treba da vladaju oni koji najviše znaju. Zato tražim od gospodina Martinovića da dobro to pročita, da naš narod zna da upravo predsednik Republike i bivši predsednik Vlade, kome čestitam, zajedno i svima vama koji ste birali predsednika Vlade, predsednika Republike, na nagradi Svetske banke. Vi iz opozicije, svakako ste čuli da je Srbija dobila kao priznanje da je najbolja u jugoistočnoj Evropi za investiranje i zapošljavanje. Doduše, vi ste više bili za otpuštanje. Vi ste više proizvodili socijalne slučajeve. Niste vi zapošljavali radnike. Vi ste radnike pretvorili u jadnike itd, ali o dualnom obrazovanju se ovde govori kao da je to jedino obrazovanje. Kod Platona je to bilo ljudi koji će da rukovode, vojnici koji malo manje znaju oni idu u vojnike, a u proizvođače idu oni kojima škola ide najslabije. Ukoliko nemate obućara, nećete imati cipele i proći ćete onda kao bos po trnju ili kao opozicija na izborima. Da bi imali cipele, morate imati obućara. Da bi imali kiflu o kojoj oni govore, doduše njihova kifla košta deset puta više. Umesto 150 dinara, ona košta 1.500 dinara. NJihovi pekari su neki posebni ili se oni u te pekare … (Radoslav Milojičić: Ko je opljačkao robne rezerve?) Evo hajne Kena opet dobacuje, ali nema veze. Biti vaspitan znači to ostati i biti vaspitan kada imaš posla sa nevaspitanima. Dakle, poštu su fabrike prodali budzašta, pa isti tako da malo letuju na Maldivima, onda su radnike proterali i njima nije trebao niko ko treba da radi u privredi. Mi koji smo gledali školu učenika u privredi znamo kako su školu završili, kako su se obrazovali, kako su znanje stekli ti ljudi koji su postali majstori, zidari, tesari, krojači, konobari, kuvari, alatničari, moleri, strugari. Nisu oni donosili samo prihod ovoj zemlji u zemlji nego su izgradili pola Afrike. Radili su u Iraku, Libiji i uvećavali nacionalni dohodak ove zemlje, ali istovremeno sprečavali su metropolizaciju, zapošljavali se što bliže kući. Bilo je mešovitih koji su imali nešto zemlje i ja mislim da je to perspektiva i koji su kroz danas to kažu dualno obrazovanje sticali znanja i u najbližim fabrikama to radili, radili nešto zemlje, bili svesni svojih mogućnosti. Bilo je i onih koji su posle završenog zanata išli i na fakultete, jer su u međuvremenu shvatili da mogu da nauče više. Danas kada pričamo o dualnom obrazovanju to je kao da će to biti jedino. Ne, to je samo proširena mogućnost da ljudi steknu neko znanje, da to znanje bude primenljivo, jer ja sam ovde slušao gospođu koja ima frizuru, koja mislim da je u partiji Vuka Jeremića, koja ima frizuru. Kako ona misli da ima frizuru ako nema frizera? Da li treba onda frizuru da pravi tako što će čitati Vikiliks i ono što je pisao Vuk Jeremić blateći svoju zemlju? Da li treba frizuru da namešta tako što će se ježiti na sve ono što su radili Vuk Jeremić i Boris Tadić kada su menjali rezoluciju UN i ovlašćenje UNMIK prebacivali na Euleks i tako iz procesa izbacivali Kinu i Rusiju.
Hvala.
Šta hvala? Ja imam još 12 minuta. Vi ste nešto pogrešili.
Izvinjavam se, samo da proverimo. Izvinjavam se, moja greška.
Ja vidim da vi grešite često na moj račun. Ali, nema veze, vama ne zameram. Ima jedna poslovica koju je rekao jedan zapadni državnik. Kaže da radnik, nepismeni ili pismen, može ukrasti nešto iz vagona, kaže, ali ovi sa univerzitetskim diplomama, koje su bile po 12, 13 godina, kaže, oni mogu ukrasti celu prugu, ceo voz, celu prugu. Ja mislim da je čovek bio vidovit. Prevedeno na sremački, radnik u vinogradu može ukrasti grožđe, ali ovi sa diplomama, posebno lažnim, ovi što su završili fakultet a nemaju kolege sa fakulteta, ovi vinodelci, koji kao da su samci bili na fakultetu, oni mogu da ukradu celu Frušku Goru. Takav je sistem bio. Zato njima nisu trebali radnici. Kad su već privredu unakazli, kad su otpustili 400 hiljada ljudi, oni su proizvodili samo zvanja, zvanja koja nisu bila potpuno sa znanjem, niti primenjiva. Onda ljudi koji su to završili, završili su na zapadu. Ne priznaju im takvu vrstu diplome. Mnoge od naših diploma nisu primenjive ni na zapadu. Završe tamo kao perači sudova itd, jer nema posla za njih ni ovde, ni tamo. Ovde su ih ovi ostavili bez ikakvih šansi, jer nema nikakve privrede i sad nam oni drže predavanje. Slušao sam knjiškog moljca iz čačanske biblioteke, koji je zaposlio brata, snaju, sebe, oca, sve u javnu upravu, u inspektore, zavode itd. Danas nam on drži predavanje iz dualnog obrazovanja, a verovali ili ne, diplomirao je kod člana svoje stranke. Od prosvetne organizacije koja je trebala da se bavi obrazovanjem, napravio stranku. Zakleo se u Hilandaru i uzeo novac da će se baviti obrazovanjem, da će to biti pravoslavna, obrazovna organizacija, porodičnog tipa. Zakleo se da će on, to liči nešto na dualno obrazovanje, da će se posvetiti tome. Dobio novac od sveštenika, 5.000 evra i prevario ih. Zakleo se na Trojeručicu. Sada ja sa pravom mogu da kažem da taj neko ko je pokušao da stvori obrazovnu organizaciju crkvenog tipa može da bude „sveti Boško levoručica“, znači, kad je uzeo 5.000 evra. Mi danas slušamo predavanje velike nade Vuka Jeremića, gospodina Aleksića, koji je zatekao u „Prvoj petoletki“ 16 hiljada radnika. Tu su bili dobri strugari, dobri glodači, dobri majstori, dobri bravari, proizvodili, a dokazaću vam da su proizvodili dobru robu koja je imala prođu. On je zaposlio taštu da bude zamenik direktora. Tast se bavio zapošljavanjem u nacionalnom birou, mi smo to zvali biro rada. I, šta su uradili? Svih 16 hiljada ljudi je izgubilo posao. On je sad nova nada Vuka Jeremića, da će on, kao, zaposliti ljude, a da vam kaže da je to nemoguće i da nekad ljudi bez diploma te vrste, kao gospodin Aleksić, mogu više, dokazuje da kad je „Prva petoletka“ propala, onda su majstori, njih nekoliko stotina, zakupili deo pogona „Prve petoletke“ i obnovili, zanovili proizvodnju i redovno primaju platu, prave dohodak, prave izvoz ovoj zemlji, nemaju nikakve gubitke i nastavili su da rade, dok je gospodin Aleksić, nova privredna nada Vuka potomka, Vuka Jeremića, rukovodio sa taštom, sa starcem, sa rodbinom i Kalanovićkom, kada je rukovodio „Prvom petoletkom“, tu su bili veliki minusi. (Radoslav Milojičić: Poslovnik.) Gospodin „hajnekena“ ponovo dobacuje. Ja stvarno ne znam kako ću da izađem na kraj sa njim, s obzirom da je on kapacitet, može da popije…
Kolega Rističeviću, samo nastavite dalje.
On može ljude da obučava kako popiti 300 piva za jedno veče. Predlažem da on bude instruktor u dualnom obrazovanju, da obrazuje šankere, konobare, na brzo posluživanje, treba 300 piva natočiti. Drugo, da otvori u Glibovac jednu pivaru, da se pivo pakuje u žute flaše, a da se marka zove „hajnekena“, posvećena liku i delu čoveka koji je zadužio Smederevsku Palanku za tri budžeta i protiv koga postoje prijave koje onaj okružni tužilac u Smederevu neće da procesuira, kako nam kaže, da je on pod njegovom zaštitom, a čovek je proneverio, po rečima tog tužioca, 500 miliona dinara od pokradena dva, tri budžeta Smederevske Palanke. Zato on dobaciva i pokušava na svaki način da me ometa. Na kraju, da zaključim, nama je pripala slava da podignemo Srbiju iz blata u koji su je oni gurnuli. Mi treba da budemo posvećeni. Mi treba vreme da provodimo na strugu, plugu, a ne na kauču, trosedu i Maldivima, kao oni. Hvala.
Hvala. Za reč se javio kolega Balša Božović, povreda Poslovnika. Ja samo molim narodne poslanike da ne dobacuju, da ne prete iz klupa, tako da možemo da završimo ovu sednicu onako kako dolikuje. Izvolite, gospodine Božoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Član 107. je narušeno dostojanstvo republičke Skupštine, iz prostog razloga što ne možete dozvoliti da se neko na ovakav način ophodi prema političkim neistomišljenicima. Svi smo kolege narodni poslanici. Svi imamo, pretpostavljam, elementarno kućno vaspitanje, iako to često nije slučaj sa mnogima. Ali, hoću da vas zamolim da reagujete čak i u slučaju kada govori najomiljeniji Vučićev poslanik Marijan Rističević. Zahvaljujem.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni? (Balša Božović: Da.) Ja se stvarno trudim da uvedemo, kao i svi koji su predsedavajući, neki red i disciplinu i, naravno, da podstaknemo narodne poslanike da vode argumentovane rasprave. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. (Radoslav Milojičić: Replika!) Gospodine Milojičiću, vi nemate pravo na repliku. Niko vas nije po imenu pomenuo. Ja nisam ovde, niti bilo ko od predsedavajućih, da dešifrujem bilo šta. Vi ste za mene ovde narodni poslanik, gospodin Radoslav Milojičić i ništa drugo. Nisam da dešifrujem bilo šta. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ovde nikad nikog nisam opsovao. Reklamiram član 101, čl. 103, 106, 107, 108. i 109, onaj čuveni stav 7, i ukoliko ta poslanička grupa ima vremena, vi treba da im oduzmete vreme, zato što je gospodin Balša Božović teško zloupotrebio Poslovnik, pokušavajući da kaže da sam ja nekoga uvredio. Sve vreme dok sam ja govorio, a to je vezano za čl. 108. i 109, gospodine predsedavajući, vama nisam zamerao, gospodin „hajnekena“ je u mom pravcu upućivao vrlo grube reči, dobacivao. Verujem da je tu bilo i psovki, ali nije bitno. Čovek ne može da natera nikoga da te poštuje, znači, ne možete naterati nikoga da vas poštuje, ali možete da se suprotstavite svakom ko vas ne poštuje. Ja sam sve kolege poštovao. Očigledno da oni tu vrstu kućnog vaspitanja, za koju sami govore, nemaju. Mene mogu da pokušaju da uvrede, ali ima ona čuvena izreka, to ministar svakako zna, da mudar čovek sa podjednakom mirnoćom podnosi uvrede i prima pohvale. Tako da me ovakva vrsta izlaganja vojvode od Maldiva ne može uvrediti. Za njega sam ja vrlo mudar čovek. Hvala.
Da li želite da se Narodna skupština izjasni? (Marijan Rističević: Ne.) Hvala. Za reč se javio Aleksandar Martinović. Po kom osnovu? (Aleksandar Martinović: Replika.) Izvolite. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika! Povreda Poslovnika!) Ne možete da zloupotrebljavate Poslovnik. (Radoslav Milojičić: Kako vi znate šta ću ja da zloupotrebim?! Sram vas bilo! Na šta ovo liči? Povreda Poslovnika ima prednost u odnosu na sve druge govornike.) Ja sam vas već nekoliko puta upozorio da ne dobacujete i da ne vičete. Nema smisla. Neću da debatujem sa vama. Gospodin Aleksandar Martinović ima reč. Izvolite. Malo se smirite, gospodine Milojičiću. (Radoslav Milojičić: Vi ćete da mi kažete da se smirim?!)
Ja vas molim gospodine Marinkoviću samo da mi vratite vreme. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika.)
Nadoknadićemo vreme. Izvolite gospodine Martinoviću.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Ne znam zašto su nervozni ovi što su upropastili Srbiju, možda im je Đilas rekao da dobacuju, pošto je načuo da hoće da napuste Šutanovca i da pređu u njegov tabor, pa su se ovako unervozili. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika.) Gospodin Marijan Rističević me je pitao da do kraja pročitam ocene Aleksandra Vučića. (Radoslav Milojičić: Pravite cirkus ovde.) Vidite kako su nervozni, čim se spomene Aleksandar Vučić i njegove ocene, ovi što ne znaju ko je Nadežda Petrović i Slobodan Jovanović počinju da vrište. Evo, Marijane, sad ću pokušati da ti objasnim zašto je Aleksandar Vučić uspešan u poslu koji radi, i kao predsednik Vlade i kao predsednik Republike. Zato što je bio izvanredan student. Zato što je iz uvoda u pravo dobio 10, iz opšte sociologije 10, iz istorije države i prava naroda Jugoslavije, važan predmet, 10. (Radoslav Milojičić: Povreda Poslovnika.) Zato što je iz ustavnog prava dobio 10, zato što je iz političke ekonomije kod Labusa dobio 10, zato što je iz upravnog prava dobio 8, zato što je iz međunarodnog javnog prava dobio 9, zato što je iz međunarodnog privatnog prava dobio 10, zato što je iz građanskog procesnog prava kod Vesne Rakić Vodinelić, kandidata za gradonačelnika Beograda Zorana Živkovića, dobio 10, a Saša Janković 6, zato što iz finansija i finansijskog prava dobio 10, zato što je iz nauke o upravljanju, jedna važna nauka koju treba da poznaje dobro svako ko se bavi politikom, dobio 10, zato što je iz političkih sistema dobio 10, zato je Aleksandar Vučić izvanredan bio predsednik Vlade i izvanredan predsednik Republike.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite. (Radoslav Milojičić: Po Poslovniku.) Gospodine Milojičiću, još jednom vas molim, pokušavate sve vreme… (Radoslav Milojičić: Imam pravo na Poslovnik. To je moje pravo. Ne možete da mi oduzmete pravo na Poslovnik. Imam pravo da se žalim na povredu Poslovnika.) Molim vas, nateraćete me da vam dam opomenu, iako to ne želim. Ja sam ovde zadužen za red na sednici i želim da je završimo onako kako dolikuje. Molim vas da sednete. (Radoslav Milojičić: Nemojte da me molite. Reklamiram povredu Poslovnika.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. (Radoslav Milojičić: Nemate pravo da mi ne date povredu Poslovnika.) Imam pravo da vodim sednicu na častan i dostojanstven način, a vi imate opomenu, prvu. (Radoslav Milojičić: Nemate pravo. Prvo ste dali Martinoviću da priča tri minuta, a po Poslovniku je dva minuta. Na šta ovo liči? Nikome ne dajete povredu Poslovnika.) Gospodine Orliću, izvolite.
Želim da govorim, gospodine predsedavajući, samo bih zamolio da to bude omogućeno, ako je ovaj strašno nervozan čovek završio svoje izlaganje i ako možete da mi ceo minut nadoknadite. Dakle, u zahvalnost svima koji su izrazili podršku predlozima zakona, ja želim vama, gospodine ministre, da kažem da je ova rasprava ne dvosmisleno pokazala i nama i ovim nervoznima koji dobacuju i vređaju dalje da ovi zakoni zaista jesu odličan kontinuitet u onim naporima koji su između ostalog postigli da Srbija, a ovo je podatak iz ove godine, napreduje 12 mesta na rang listi Svetskog ekonomskog foruma po indeksu globalne konkurencije, i to baš zahvaljujući kvalitetu obrazovnog sistema za 10 pozicija. Takođe, vezano za istu oblast, oblast obrazovanja, Srbija je prava na Univerzitetskoj listi u odnosu na nivo razvoja, lista koju radi „Univerzitet 21“. Takođe, podatak iz ove godine na planetarnom nivou. Sve zajedno, kada se odnosi na naše obrazovanje, ali i na stanje u privredi koje jeste motor razvoja ove države, može samo da učini da mi opravdamo i ovaj rezultat koji je takođe iz ove godine, rezultat IBM, koji kaže da je Srbija svetski lider po broju otvorenih radnih mesta posmatramo prema broju stanovnika, opet rezultat na svetskom nivou. Dok Srbija dobre i pametne stvari radi, Srbija ovakve rezultate beleži. Uopšte nemojte da se obazirete na kritike onih koji su pokazali da ne znaju šta su subvencije, ni koliko su korisne, ni šta je obrazovanje, ni šta je sadržaj zakona, šta je dualno, ni ko je Nadežda Petrović, ni ko je Milutin Milanković, ni one komentare njihovih poslušnika koji ne znaju ko je Vuk Stefanović Karadžić, ko je Dositej Obradović, pošto oni vole da se bave isključivo novcem. Preporuka sa moje strane je da dobro pogledaju apoene različitih vrednosti, jer tamo će moći da vide i Nadeždu Petrović, oni sa skupljim ulaznicama i Milutina Milankovića i dok se budu bavili zloupotrebom u raspravi u pojedinostima koju su već najavili, građani koji ovo gledaju, ako se zapitaju nad temama besplatnih udžbenika, jer su opet najavili da će o tome da pričaju, da znaju, ti udžbenici kojih nikad nije bilo eno su na njihovim skupim odelima, eno su uzidani u njihove duplekse na Vračaru, eno su tamo u temeljima onih vračarskih pašnjaka, deponovani na računima.
Zahvaljujem.
Dok oni to budu radili, a građani odgonetali, mi ćemo da stvaramo i pravimo rezultate.
Zahvaljujem. (Balša Božović: Replika.) Gospodine Božoviću [[Balša Božović: Ja sam ovlašćeni. Imam pravo na repliku.]] Imate, ali niko nije pomenuo DS u izlaganju. (Balša Božović: Pričao je gospodin Martinović o udžbenicima o kojima je govorio DS.) Samo trenutak, molim vas. Ja to nisam razumeo i ne želim da razumem. (Balša Božović: Dajte mi dva minuta o temi dnevnog reda.) Dakle, kolega Orlić, samo trenutak, razgovaramo sve vreme, nećemo voditi dijalog, moj cilj je da vodim sednicu u skladu sa Poslovnikom i dozvolite mi da objasnim. Kolega Orlić je kao ovlašćeni predstavnik SNS imao vreme, i to vreme je koristio u samom završetku današnje rasprave. Ni jednog trenutka kroz njegovo izlaganje nije pomenuta DS. To što ste tako protumačili nije moj problem, nije pomenuta DS. (Balša Božović: Dva minuta na temu dnevnog reda.) Ne možete zato što nije pomenuta DS. (Balša Božović: Vi niste bili u sali, niste tada vodili.) Koleginica Maja Videnović ima mogućnost da ukaže na povredu Poslovnika, a replika ne. Izvolite, koleginice Videnović.
Gospodine Milićeviću, činjenica da ste preuzeli predsedavanje pre nekoliko minuta vas ne oslobađa odgovornosti da pratite tok sednice. Ukoliko ste spremni da preuzmete, ovo su stvari koje su se desile neposredno pre nego što su zatražili reč. Nemate nikakvog prava da ne poštujete Poslovnik. Podsećam vas na svoju obavezu iz člana 27. stav 2. i traženje po neposredno učinjenoj povredi i kolege Balše Božovića i kolega Milojičića ne dozvoljava vaš prethodnih da se obrazloži povreda Poslovnika. Dok se rugate, ne narodnim poslanicima, nego građanima Srbije sa ovim igrokazom omiljenih poslanika Aleksandra Vučića, Marijanom Rističevićem i ostali koji polemišu i dobijaju pravo na repliku, jedni na druge, vaša je obaveza da omogućite da se obrazloži povreda Poslovnika… [[Isključen mikrofon.]]
Poštujem Poslovnik Narodne skupštine, što ću i sada učiniti. (Radoslav Milojičić: Nećete da nas ućutkate. Bolje da ste išli napolje da vidite protest penzionera, koji nemaju šta da jedu.) Imate opomenu, gospodine Milojičiću. (Radoslav Milojičić: Još jednu izrecite.) Ne, sada ću da objasnim koleginici Videnović, kolega Balša Božović… (Radoslav Milojičić: Nemate šta da objašnjavate.) Omogućiću vam da govorite… (Radoslav Milojičić: Dali ste Martinoviću tri minuta, a ima pravo na dva minuta.) Kolega Martinović je imao dva minuta i 47 sekundi, jer je započeo u 47 ili 50 sekundi da govori, jer nije mogao da govori od vas pre toga. (Radoslav Milojičić: To je bio Orlić.) Što se tiče kolege Balše Božovića, kolega Balša Božović je tražio pravo na repliku i nisam mogao da mu omogućim pravo na repliku, rekao sam već zbog čega. Naravno da svako od nas ima odgovornost, svako od potpredsednika, slažem se sa vama koleginice Videnović, ali morate i vi da se složite sa mnom. Pravo na repliku - shodno članu 104. stav 3. o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine, replika ne može da traje duže od dva minuta. Kolega Marinković je odlučio da kolega Milojičić nema pravo na repliku shodno članu 104. Nakon toga, kolega Milojičić reklamira povredu Poslovnika… (Radoslav Milojičić: Niste gledali. Ne možete da objašnjavate.) Dozvolite. Ne možete se igrati. Jednom ćemo se javiti i tražiti pravo na repliku, drugi put… (Radoslav Milojičić: Nema šta da obrazlažete.) Koleginica Videnović je tražila od mene da objasnim potez. Da li je tako, koleginice Videnović? To ste vi insistirali. (Maja Videnović: Prekinuta sam u pola rečenice.) Dobićete, naravno. Izvolite, ali nemojte ulaziti u repliku sa ostalim kolegama, nego se obratite meni u čemu je učinjena povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala na ovom ne traženom tumačenju nečega čemu niste svedočili. Trudim se da budem precizna sa rečima, pa vas potpredsedniče Skupštine molim da me pažljivo pratite. Vaš prethodnik je 20 minuta bio u sticaju kršenja članova Poslovnika, rugajući se građanima Srbije, time što je uskratio narodnim poslanicima opozicije šansu da obrazlože u čemu je Poslovnik prekršen, a Poslovnik je prekršen, evo obrazloženja, u činjenici da je predsedavajući zloupotrebio. Ovde smo imali nekoliko poslanika SNS koji jedan za drugim repliciraju sami sebi i to koriste da vređaju novinare i novinarke. To koriste da, to neverovatno dostignuće da je predsednik Srbije završio fakultet. Ja mu na tome čestitam, to je možda jedna od retkih stvari koju je pošteno uradio u životu.
Zašto ponovo pokušavate da zloupotrebite?
Na tome mu DS čestita. On je dozvolio… Znači, kršenjem Poslovnika vi ne dozvoljavate poslanicima u Narodnoj skupštini opoziciji da ukažu i obrazlože o čemu se radi. To je povreda, a ne ovo što ste vi pokušali da mi odgovorite.
Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje o ukazanoj povredi Poslovnika? (Da.) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
104. Dakle, gospodine Milićeviću, ja sam potpuno konsterniran, što bi rekao vaš predsednik, kako i na koji način vi vodite sednicu i očigledno je da Poslovnik ne važi za sve jednako. Dakle, ili vi imate omiljenu opoziciju u ovom parlamentu, pa njima dozvoljavate replike, čak i kada nisu pomenuti, čak i kada veze nema sa temom dnevnog reda to što je rekao ministar ili neko iz neke druge stranke, a meni ne date. Pola sata, slušam vređanje na moj lični račun, na račun stranke iz koje dolazim, na račun poslaničkog kluba, sa onima koji su eventualno, plagirali ili fotokopirali svoja naučna dela, o čemu govore njihovi funkcioneri poput Olivera Antića. Dakle, hoću da vam kažem da imam pravo na repliku od dva minuta da govorim o temi dnevnog reda. Baš me briga, verujte mi, i za gospodina Martinovića, i da li je on plagirao svoj naučni rad ili ne. Stvarno ne želim da trošim vreme na to. Želim da govorim o dualnom obrazovanju dva minuta, repliku gospodinu Orliću. Ne razumem, besplatni udžbenici, to vam je tema od koje bežite kao đavo od krsta. Ne znam čemu to. Besplatni udžbenici neće apsolutno nikome zlo naneti. Naprotiv. Molim vas dozvolite mi dva minuta da kažem nešto gospodinu ministru i gospodinu Orliću o besplatnim udžbenicima zbog čega su važni za Srbiju. Verujte mi da se ne zalažemo za besplatne udžbenike zato što je to hir. Pitanje je da je bilo besplatnih udžbenika u decenijama iza nas, pitanje je da li bi danas bilo SNS? Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Božoviću. To o čemu ste govorili, ja sam malopre vrlo precizno i jasno vama konkretno obrazložio. To što je kolega Martinović ili kolega Orlić, mislim da je kolega Orlić govorio o besplatnim udžbenicima, ne znači da vi imate pravo na repliku. Niste nijednog trenutka pomenuti ni vi, ni poslanička grupa, ni stranka kojoj pripadate. Apsolutno nema osnova za repliku. Povreda Poslovnika, najpre narodni poslanik Aleksandra Martinović. (Aleksandra Jerko: Ja sam se javila pre Martinovića sigurno.)
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista ne razumem zašto su ovi Đilasovi poslanici tako nervozni. Čim se spomene i pokaže indeks i ocene Aleksandra Vučića oni skaču kao da im oči vadite. Dve godine, dragi prijatelji i dragi građani Srbije, traje kampanja protiv SNS i njenih funkcionera kako smo nešto ukrali, kako imamo neke falsifikovane diplome, kako smo kupili fakultete. Ja pozovem kolegu Božovića da ponese svoj indeks, ja ću doneti svoj. Evo, doneo sam
Kolega Martinoviću, samo se meni obrajte. Molim vas.
Evo, obraćam se vama. Doneo sam svoj indeks, gospodine Milićeviću. Ne vidim da je gospodin Božović doneo svoj indeks. Ali sam doneo i indeks, odnosno fotokopiju indeksa Aleksandra Vučića. Ubiše nas kako smo nešto falsifikovali, kako smo ukrali itd. Čovek je završio Pravni fakultet u Beogradu za četiri godine sa prosečnom ocenom 9,44 i oni po ceo dan skaču, vrište, vređaju, kažu da mi njih vređamo. Zašto vređam poslanika DS ako čitam prosečnu ocenu i ocene iz pojedinih predmet predsednika moje stranke i predsednika Republike Srbije? Zaista ne vidim čemu tolika nervoza. Samo da vam kažem, gospodine Milićeviću, indeks nisu doneli. Nisu doneli indeks svog predsednika. Nisu doneli indeks svog predsedničkog kandidata Saše Jankovića. Ja im sada obećavam, kao što sam obećao i za indeks, moj i Vučićev indeks na prvoj narednoj sednici, odnosno na prvom narednom radnom danu Narodne skupštine doneću imovinsku kartu Aleksandra Vučića… (Balša Božović: Naučni rad Martinoviću. Plagirao si naučni rad. I Tomin indeks i Andreja Vučića, i Nikole Petrovića…) …. od kako je predsednik Vlade i predsednik Republike. I Nikole Petrovića i Andreja Vučića.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Jel mogu ovako kao gospodin Martinović da reklamiram povredu Poslovnika? Držim da mogu. Dakle, zamolila bih gospodina Martinovića, osim toga što su svi verovatno fascinirani, oni nađu jednog člana svoje stranke koji nije kupio diplomu pa čitaju njegove ocene pet dana ovde da ih slušamo…
Hoćete li se obraćati..
Gospodin Martinović je, gospodine Milićeviću, ne znam da li vam je poznato, pet godina objavljivao isti naučni rad pod različitim naslovima. Svaki put uzimao honorar, što je utvrdio Pravni fakultet u Novom Sadu, što su osudile njegove stranačke kolege i sada nam ovde drži predavanja o tome kako se časno bavi naukom. Molila bih ga samo kada bude donosio te imovinske karte da ne zaboravi indeks Tome Nikolića, da ne zaboravi doktorat Nebojše Stefanovića, Siniše Malog, Jorgovanke Tabaković.
Koleginice Jerkov…
Da ne zaboravi da donese imovinsku kartu Nikole Petrovića, Andreja Vučića, Zvonka Veselinovića, svih ljudi koji su se basnoslovno obogatili za vreme vaše vlasti pa kada pokazujemo da pokazujemo sve, gospodine Martinoviću, a ne da biramo šta nam odgovara, šta nam ne odgovara, jer to što je neko završio fakultet, verujte, nas fascinirati neće.
Koleginice Jerkov, niti ste ukazali član na koji se pozivate… (Aleksandra Jerkov: Nije ni Martinović.) Jeste. Uzmite stenogram pa se uverite. (Aleksandra Jerkov: Evo recimo član 107.) Recimo sada? To se čini recimo na početku izlaganja da bi predsedavajući mogao da vam da reč. To se čini na početku izlaganja i vi to jako dobro znate. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Član 107. gospodine Milićeviću. Samo da kažem ovim nervoznim Đilasovim poslanicima… (Aleksandra Jerkov: Sad sam ja rekla 107.)
Niste ni rekli član. (Radoslav Milojičić dobacuje.)
Nije ni rekla član. Evo obraćam se vama, gospodine Milićeviću. Kao što vidite, prilično sam smiren. Nisam nervozan. Pokušavam da objasnim kakav je stav SNS. Kažu – našao sam jednog, misleći na Aleksandra Vučića koji nije kupio diplomu. Jesi li ti Vlado kupio svoju diplomu? LJubice, jesi li ti kupila svoju diplomu?
Kolega Martinoviću, molim vas.
Dušice, jesi li ti kupila svoju diplomu? Veroljube Matiću, diplomirani inženjeru geodezije, jesi li kupio svoju diplomu? (Poslanici DS negoduju.) Bobane Birmančeviću, doktore nauka, jesi li ti kupio svoju diplomu? Žarko Mićin, jesi li kupio svoju diplomu? Goran Kovačeviću, jesi li kupio svoju diplomu?
Kolega Martinoviću, možemo li samo…
Evo, ja sam nabrojao ovde deset ljudi koji nisu kupili diplomu.
Slažem se. Ukažite meni molim vas – u čemu je učinjena povreda Poslovnika, jer vidite da imamo negodovanje.
Vređanje dostojanstva Narodne skupštine kada kažete da su svi funkcioneri SNS kupili diplomu. Ja pokušavam da objasnim da je to jedna opasna laž koja se dve godine vodi protiv Aleksandra Vučića i protiv SNS. Ovde sam nabrojao obične ljude, ljude od krvi i mesa. Neki su lekari, neki su inženjeri, neki su pravnici, neki su ekonomisti, neki su diplomirani inženjeri geodezije. Niko od njih nije kupio svoju diplomu. Sada pitam ove Đilasove glasnogovornike koji su mnogo danas nervozni…
Obraćajte se meni kolega Martinoviću.
Obraćam se vama, gospodine Milićeviću. Neka oni donesu svoje indeks, neka donesu indekse svog predsednika stranke, neka donesu indeks svog predsedničkog kandidata Saše Jankovića, zvanog Saša prangija, koji je završio Pravni fakultet sa prosečnom ocenom sedam i nikakvih problema neće biti.
Zahvaljujem. (Maja Videnović dobacuje.) Nećemo koleginice Videnović. Slažem se ja sa vama, ali ćemo morati da govorimo o onome što je tačka dnevnog reda. Shodno članu 112. napravićemo jednu pauzu od minut, a onda ćemo se vratiti na dnevni red. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima predstavnik predlagača ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Da se zahvalim svim narodnim poslanicima na diskusijama i na raspravi oko zakona koji su bili tema dnevnog reda, jer mi smo na ovaj način i prošli i ovaj mesec objedinili tematiku koja je jako važna za ukupan razvoj i kvalitet obrazovanja u Srbiji. Znači, sistemski zakoni o obrazovanju i prosveti i visokom obrazovanju, sa današnjim diskusijama objedinjenim za zakon o predškolskom, osnovnom i srednjem obrazovanju i u okviru njega dualnom, čine jednu celinu. Iza ovoga proizilazi više stotina normativnih akata koje moramo da uradimo, tako da zaista mislimo da ćemo u potpunosti uspeti da reformišemo, za početak, zakonodavni okvir koji će nam dati bolji kvalitet obrazovanja, efikasniji sistem. Govorili smo danas i juče najviše o tzv. dualnom obrazovanju koje je izazvalo velike polemike, što smo i očekivali. Ne sa aspekta da je vođena prava rasprava o tome, nego sa aspekta dnevne politike, zato mi je jako žao. Ono živi, ono postoji i razvija se, i deca ga vole i roditelji ga vole. Šta god ko mislio, neka prođe malo po Srbiji, pa će biti u prilici da to sazna sam. Oko 2.000 kompanija se izjasnilo da im ovo treba. Naravno da smo ozbiljni i odgovorni ljudi i da ćemo brinuti o bezbednosti dece, o dobrim ugovorima, o dobrom ponašanju učenika, kako u školi, tako i na mestu gde će sprovoditi nastavnu praksu. Nismo mi država bez korena i od juče. Nekada, u starom režimu, kada je država bila u socijalizmu, bila je jedini menadžer, pa se to sprovodilo upravo ovako kako imamo nameru da dalje to radimo. Zakon ima taj kvalitet što nije prepisan ni od koga i mi prosto nemamo taj manir da idemo po Evropi i prepisujemo, ali imali smo potrebu da pogledamo mnoge zemlje kako su to uradile, da ne bi napravili greške, jer Srbija je mnogo vremena propustila i ovde nije priča da li je obrazovanje u problemu 12 godina. Lično radim 38, mislim da je svih 38 u velikim problemima, od besparice, od nemanja ideja, gde je bolje i kako, od slabih uzora i mnogo čega. Ne bih imao vremena da vam nabrajam koje su sve slabosti, ali mogu da vam kažem da u živim razgovorima sa kolegama po celoj Srbiji, obišli smo preko dve trećine lokalnih samouprava, razgovarali sa stotinama ljudi iz raznih ustanova, održali aktive direktora na gotovo svim mestima, od KiM do Subotice. Svugde postoji jedan dobar duh i postoji prepoznatljivost ovoga što radimo. Znači, ovo što radimo nije nikakva novina. Mi smo izabrali iz pedagoške prakse, koja je poznata u svetu, ono što čini najbolji deo sistema i do akademskog obrazovanja, ali ćemo se potruditi da u okviru visokog obrazovanja damo još boljih rešenja. Čeka nas još dosta posla. Bilo je mnogo priče oko udžbenika, rekao sam i prošli put a i sada da ćemo do kraja ove kalendarske godine doći u Skupštinu sa još jednim setom zakona, a to je nacionalni okvir kvalifikacija, koji je jako bitan da dođemo do evropske podrške da bi ovo mogli da radimo dalje i koji je vezan za Zakon o dualnom. Takođe, Zakon o udžbenicima je dovoljno narastao da se ne može rešiti izmenama i dopunama. Imaćemo intenzivnu javnu raspravu gde ćemo zaista na taj način zaokružiti sve ovo što je jako važno. S druge strane, od Nove godine pripremamo se da radimo novi zakon o finansiranju nauke i novi zakon o finansiranju visokog obrazovanja. Time smo zaokružili taj deo sistema. U međuvremenu je urađen nacionalni okvir nastavnih planova i programa ili, neko kaže, kurikuluma. Znači, to je jedan sveobuhvatni akt gde smo na Odboru za obrazovanje takođe istakli da su mnogi procesi koji su se dešavali poslednjih godina išli u lošem pravcu, tzv. projekat radionice zamalo da postane nacionalni okvir kurikuluma, što je jedan vrlo krnj dokument. Iskoristili smo njegove prednosti i uradili mnogo kvalitetnije dokumente. Na osnovu njega reformisan je prvi ciklus osnovne škole, odnosno prvi razrade, takođe i peti razred i ovih dana će to biti objavljeno u službenim prosvetnim glasnicima. Reformisana je gimnazija, završen je projekat nacionalne mature, opšte, stručne i umetničke, i niz stvari, a naročito smo ponosni na procese digitalizacije, jer Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja će iduće godine u svom sistemu imati poseban sektor za to, takođe i sektor za preduzetništvo. Slabo je ko primetio da smo mi u petom osnovne, danas nismo o tome govorili, ako je tema bio Zakon o osnovnom obrazovanju, da imamo u petom razredu predmet – tehnika, tehnologija i preduzetništvo. Znači, ozbiljne zemlje na koje možemo da se ugledamo, rekao sam možda greškom izraz pametnije, ali uvek ću prihvatiti da nisam toliko pametan kao Švajcarci, uvek ću smatrati da može čovek od njih da nauči što-šta. Oni su pre više od dva i po veka rešili da budu pametni i to im i dan danas polazi za rukom. Mislim da su dobri učitelji, te ne stoji ona priča da oni ovde uzimaju neke pare od nas. To je sramota pričati, a kamoli bez ikakvih dokaza ponavljati. Imamo mnogo posla, treba da obučimo preko 80.000 ljudi, da promenimo koncept učenja, nastave i predavanja i to je najveći posao koji nas čeka. Moramo da uljudimo škole, da vratimo vaspitanje i da desetine poslova, kao što su sport, turizam u školama, ishrana i niz drugih stvari uredimo ovih dana i nedelja ispred nas. Javnost će o tome biti ozbiljno obaveštavana. Zato su stvoreni veliki timovi i to ljudi koji rade samo iz entuzijazma, nikakvi eksperti. Pozivamo kolege iz struke, pozivamo ljude sa fakulteta i mislim da se skoro svi odazivaju. Ovo je poziv svima vama koji sa bavite obrazovanjem da u tom nekom doprinosu se javite nama. Hvala vam na svemu.
Zahvaljujem ministre Šarčeviću. Zaključujem zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 8. dnevnog reda. Nastavljamo sa radom. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o tačkama od 8. do 12. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 8. do 12. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 192, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika (član 96. stav 4. Poslovnika o radu Narodne skupštine.) Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela predsednik Narodne skupštine Maja Gojković (broj 02-2968/17 od 19. oktobra 2017. godine); Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela predsednik Narodne skupštine Maja Gojković 18. oktobra 2017. godine; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS, od 18. oktobra 2017. godine; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SPS, od 17. oktobra 2017. godine; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Dosta je bilo, od 25. septembra 2017. godine. Da li predlagač ili predstavnici predlagača žele reč, Maja Gojković, predsednik Narodne skupštine, dr Vladimir Orlić, zamenik predsednika poslaničke grupe SNS, Neđo Jovanović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS, i Saša Radulović, predsednik poslaničke grupe Dosta je bilo? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 8. do 12. dnevnog reda. Sada ćemo napraviti pauzu. Danas sa radom nastavljamo u 16.00 časova, sa postavljanjem poslaničkih pitanja članovima Vlade poslednjeg četvrtka u mesecu, a nastavak Druge sednice Drugog redovnog zasedanja je u utorak 31. oktobra 2017. godine, sa početkom u 10.00 časova. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Podsećam vas da izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Zatim, ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje i na kraju da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. Podsećam vas da nisu dozvoljene replike i ukazivanje na povredu Poslovnika, po članu 216. Poslovnika i u skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će, naizmenično, najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Dame i gospodo, moje pitanje je upućeno predsedniku Vlade, ministrima Zorani Mihajlović i Rasimu LJajiću. Kako je moguće u 21. veku da Novi Pazar, kao veoma važan centar sandžačke regije nema železničku prugu, nema gasovod, a putevi između Novoga Pazara i Sjenice i Novoga Pazara i Tutina, kao i Sjenice, Nove Varoši, Priboja, su ubedljivo najgori putevi u celoj zemlji? Pomenuo sam ministra Rasima LJajića iz razloga što smo imali 2010. godine posetu predsednika Erdogana i tada sa predsednikom Tadićem i ministrom LJajićem, kada je javno obećano da će putevi Tutin - Novi Pazar – Sjenica biti izgrađeni. Već sedam godina je prošlo a da nisu ni otpočeli radovi, niti imamo ozbiljne naznake za to. Nažalost, imamo vrlo učestale pogibije na tim putevima i zaista je konačno vreme da se krene sa tim, ili bar dobijemo odgovore dokle smo stigli po ovom pitanju. Drugo pitanje se odnosi na otmice u Štrpcima, Sjeverinu, ubistva u Kukurovićima i drugim sličnim događajima iz 1992. i 1993. godine. Kao što je javnosti poznato, tada su oteti i najverovatnije likvidirani građani ove zemlje. Moje pitanje predsedniku Vlade i ostalim nadležnim ministrima jeste – kada će doći do zaokreta, odnosno promene politike Vlade po ovom pitanju? Nažalost, ova pitanja su do sada tretirana isključivo administrativno, kroz pravosuđe. Već ovih dana imamo da su neke tužbe pale na Apelacionom sudu, a i činjenicu da se niti na jednom obeležavanju ovim povodima nije do sada niko pojavio kao predstavnik Vlade. Treće pitanje se tiče demografije, odnosno migracija. Znamo da postoje tela koja se bave ovim pitanjima, ali, moje pitanje je šta se konkretno čini da se zaustavi migracija sela prema gradu, koja preti da apsolutno i strateški ugrozi opstanak celokupnog stanovništva, a tu pre svega mislim na sela sa visokih nadmorskih visina? Hvala.
Izvolite, reč ima ministarka.
Dobar dan želim građanima Srbije i poštovanim narodnim poslanicima. Drago mi je da sam danas ovde sa svojim timom. Imala sam veliku želju da dođem ovde i odgovaram na pitanja vas, narodnih poslanika, a isto tako da kroz odgovore predstavim šta smo uradili u prvih 100 dana rada Vlade. Ja sam, kao što sam i rekla ranije, izuzetno zadovoljna sa tim šta je Vlada uradila u prvih 100 dana. Mislim da smo pokazali da možemo da nastavimo i jako i hrabro napred, bez ikakvih stajanja, jer Srbija nema vremena da gubi, iako se suočavamo sa velikim brojem problema. Moram sada da kažem svoje lično mišljenje, jer nisam ovakvo mišljenje u ovolikoj meri, prethodno, dok sam bila samo ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, nisam mogla da sagledam celu situaciju, a i bila sam nova u Vladi, svakako se suočavamo sa velikim brojem problema u raznim oblastima, zbog toga što je Srbija, nažalost, bila i zapuštena i zaboravljena i vođena na jedan potpuno neprofesionalan način, ako bih mogla uopšte da kažem da je bila vođena na neprofesionalan način. Mislim da je najbolje reći da je bila zapuštena. Ono što mi je važno da kažem, a daću priliku i ministarki Mihajlović da odgovori na deo oko puteva, je da je upravo tu primer sa čim se suočavamo. Dakle, radimo na putnoj infrastrukturi, kao i na svakoj drugoj infrastrukturi, više nego ikada. I tu imamo podatak da je, recimo, od 2008. godine, što se tiče auto-puteva, izgrađeno nekih 100 km do 2013. godine u poluprofilu, a od tada jedno tri puta više auto-puteva u punom profilu. Što se tiče rehabilitovanih lokalnih puteva, mi smo imali tu do 2012. godine nekih 500 kilometara rehabilitovanih lokalnih puteva, od tada još nekih 700 kilometara potpuno rehabilitovanih i dodatnih nekih oko dve hiljade kilometara rekonstruisanih i izgrađenih državnih puteva, pored auto-puteva. Dakle, pokušavamo da stignemo do svakog dela Srbije. To ide brzo, ali ne ide dovoljno brzo u odnosu na to šta smo zatekli i koliko je potrebno. Sami znate da je danas, kada treba da krenete u Srbiji iz npr. putovala sam jednom iz Niša u Požegu, lakše da krenete i dođete iz Beograda u Kejptaun. Dakle, šta god da uradite nije dovoljno dobro, ali dajemo sve od sebe i kažem da će biti tu i Raška oblast, Novi Pazar, Sjenica i gasovod. Dakle, sve je to ono što planiramo i što nastojimo da uradimo.
Reč ima ministar Rasim LJajić.
Vrlo kratko. Dakle, 2010. godine tačno je da ne samo da je obećano da će biti izgrađeni ti putevi od Novog Pazara i Sjenice i Novog Pazara i Tutina, već je potpisan i protokol sa turskom Vladom oko finansiranja i izgradnje te dve deonice. Mislim da je bilo izdvojeno oko 40 miliona dolara. Međutim, problem je nastao u implementaciji tog kredita, zbog dve stvari. Zahteva Turske da njihove firme učestvuju u rekonstrukciji ta dva puta i drugo, visine kamatne stope. Čini mi se, Zorana će me ispraviti ako pogrešim, da se počelo sa 6,4% a onda su spustili na 4,6% što je kamatna stopa koja je veća od kredita koji smo dobili od Azerbejdžana i Kine i to je bilo neprihvatljivo. Sada, tokom posete predsednika Erdogana, jedna od centralnih tema razgovora bila je upravo izgradnja ne samo ta dva putna pravca, već izgradnja putne infrastrukture u celoj Srbiji. Tokom novembra meseca očekujemo posetu Turske „Eksim banke“ gde bi se isključivo razgovaralo o visini kamatnih stopa. Juče sam saznao, zvali su iz Ankare da kažu da je Turska opredelila jedan deo sredstava, značajan deo sredstava, oko 500 miliona evra za finansiranje izgradnje infrastrukture u Srbiji i sada se traži model finansiranja. Da li će kredite dobijati turske građevinske firme, koje će onda učestvovati na tenderima ovde za izgradnju puteva, ili će pak to biti neka druga vrsta kredita pod povoljnijim kamatnim stopama, zaista u ovom trenutku ja ne mogu kažem, ali svakako da će to biti apsolutno jedan od prioriteta, kao što je i premijerka rekla, dokle će se stići i koji ćemo uslove dobiti u ovom trenutku ja stvarno ne mogu da tvrdim. Samo kratko, što se tiče gasovoda. Nisam direktno bio, naravno, uključen u to. Znam da u budžetu stoje sredstva, predviđena u Ministarstvu, čini mi se energetike, radilo se o projektu koje je svojevremeno trebalo da finansira Slovačka vlada, odnosno slovačke banke u izgradnji gasovoda od Aleksandrovca preko Kopaonika, Novog Pazara i Tutina. Još uvek postoje ta sredstva na poziciji Ministarstva energetike, čini mi se da postoji neka radna grupa koja treba da radi na realizaciji tog projekta.
Hvala lepo. Reč ima Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala. U poslednje tri godine, kada govorimo o ulaganju u saobraćaj, da uopšte sada ne pominjemo autoputeve, nego samo da govorimo o tome koliko se ulagalo u održavanje, rehabilitaciju puteva, bilo državnih, bilo lokalnih, iako su lokalni pre svega u ingerenciji lokalnih samouprava, bez obzira na to, država je preuzimala puno obaveza i puno pomagala upravo lokalnim samoupravama svesni toga da verovatno ne postoji važnija stvar, nego imati infrastrukturu, bilo da je ona energetska, bilo da je u pitanju saobraćajna, bilo da je u pitanju komunalna. Prvo ću nekoliko važnih podataka da vam kažem, ne znam da li to znate, ali ja sam tražila da se to izlista. Dakle, opština Raška 2015, 2016. i 2017. godina 150 miliona dinara samo u redovno održavanje. Opština Novi Pazar, sada ću vam govoriti namerno godina po godina, da vidite da se svake godine povećavao iznos novca koji je davan, sad prvo govorim samo o redovnom održavanju. Dakle, 2015. godina 82 miliona, 2016. godina 110 miliona, 2017. godina 210 miliona, ukupno oko 400 miliona samo u redovno održavanje. Tutin 112, 132, 100 miliona, 350 miliona, znači u prethodne tri godine. Dakle, pričam samo o redovnom održavanju. Druga stvar koju smo uradili u prethodne tri godine odnosi se na celu Srbiju, reći ću vam tačno za prostor, dakle Raške, Novog Pazara i Tutina. Mi smo se zadužili kao država 400 miliona evra, tačnije 300 miliona evra je iz kredita Svetske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj i 100 miliona evra iz našeg budžeta državnog, da bi smo rehabilitovali 1.000 kilometara puteva. Tačno smo napravili u pet godina koji su to kilometri na teritorije Srbije, dakle probali smo da obuhvatimo ono što je zaista najkritičnije, a jesu kritični ovi pravci koje ste vi rekli i oni su u rasporedu, dakle za rad 2017. godina, kraj raspisivanja javnih poziva za dokumentaciju, 2018. i 2019. godina za rad. Ukupno 250 kilometara puta u ovom delu Srbije treba iz tog kredita da bude rehabilitovano. Dodatno, kada je potpredsednik Vlade Rasim LJajić sada pominjao kamatne stope, mislim da je važno da znate da smo mi pri poslednjoj poseti predsednika Turske upravo razgovarali o toj kamatnoj stopi, jer za nas je zaista bilo neprihvatljivo da pričamo 6,5%, 5,5%, pogotovu danas kada znamo na tržištu kapitala kako izgledaju uslovi. Imamo jedno veliko obećanje od predsednika Turske da je kamatna stopa ispod 2%, to ćemo sačekati, čekamo pregovore i očekujem da ćemo u tom smislu moći da izdvojimo, odnosno da kao država garantujemo kredit za dalje ulaganje u puteve. Ono što je takođe značajno to je da mi i pored ovog ulaganja u redovno održavanje i rehabilitaciju, mislim da je jednako važno da se krene u komunalnu infrastrukturu i tu postoje već neki razgovori sa opštinom Novi Pazar kako možemo kroz određena zajednička ulaganja opštine i budžeta Ministarstva građevinarstva, jer se mi takođe i time bavimo, da uložimo u komunalnu infrastrukturu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Branislav Nedimović.
Poštovana predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine Zukorliću, jedno od pitanja koje ste postavili, odnosno poslednje, ticalo se sela i ticalo se toga šta Vlada Republike Srbije čini kako bi ljudi, koji žive na prostorima o kojima ste vi govorili, ostali tamo i dalje. Izneću vam samo nekoliko fakata i mislim da je to jako važno da se zna i zbog celokupne javnosti. Moram reći da Ministarstvo poljoprivrede ima jako dobru saradnju sa predsednicima opština, nažalost, jedan je pokojni u ovom trenutku, predsednik Opštine Tutin. Mi smo dogovorili ozbiljan projekat izgradnje sistema vodosnabdevanja na prostoru Opštine Tutin i Sjenice. Za tu namenu izdvojeno je 50 miliona dinara ove godine, u 2017. godini, kako bi se izgradio sistem vodosnabdevanja. To obuhvata prostor na izuzetno visokim nadmorskim visinama gde ljudi do sada, i pratili ste putem sredstava javnog informisanja, da mnogi ljudi svake godine imaju probleme kako da obezbede vodi i za sebe, a isto tako da obezbede vodu koja je neophodna za razvoj njihovog stočarstva, odnosno za kompletan sistem privređivanja koji oni imaju tamo na tom prostoru. Ove godine otpočet je taj projekat. Sledeće godine će biti nastavljen i očekujem da bude to gotovo. To je što se tiče vodovodne infrastrukture. Što se tiče direktno poljoprivrede. Moram reći da će ovih dana biti donet jedan poseban pravilnik o malim proizvođačima koji će se isključivo ticati tzv. tradicionalne obrade mesa i mleka. Do sada nismo imali takvu situaciju, nismo imali takvu praksu, nego ko god je želeo da na tržište, bilo da su tržišta lokalna, regionalna ili na prostoru čitave Srbije želeo da izađe ili da izveze, morao je da ispunjava iste uslove bilo da se radi o preradi malih količina robe ili da se radi o preradi koja je prevazilazila kapacitete desetina ili stotine hiljada tona mesa. Dakle, na ovaj način mi želimo da ovim malima omogućimo da prerađuju mleko, da prerađuju meso poštujući uslove bezbednosti hrane, ali da imaju niže kriterijume kako da mogu da uđu u čitav sistem kako bi mogli da obezbede egzistenciju za sebe i svoje porodice. Mislim da je to jako važno. Radi se o ljudima koji izlaze na lokalna tržišta, to su najčešće pijace ili neke slične stvari koje se nalaze u njihovom neposrednom okruženju i na ovaj način omogućavaju da veću dodatu vrednost naprave da ne moraju da prodaju primarne poljoprivredne proizvode nego da mogu da ih naprave u svom domaćinstvu. Ministarstvo će posebno pomoći nabavku opreme, izgradnju ovakvih objekata kako bi ta lica mogla što kvalitetnije da obezbede sebi svoju egzistenciju. Što se tiče prostora na većim nadmorskim visinama. Od sledeće godine krenuće posebni programi koji su zasnovani i na nacionalnim merama, dakle na merama koje se tiču budžeta Republike Srbije, a isto tako i kroz IPARD, gde ćemo omogućiti licima koji se bave stočarstvom na tim prostorima da dobijaju posebne finansijske povlastice kako bi im olakšali njihovu poljoprivrednu proizvodnju, olakšali razvoj njihovog stočnog fonda, a sa druge strane kako bi dobijali veću finansijsku podršku da ostaju na tim prostorima. To je sve u domenu Ministarstva poljoprivrede. Sad da ne zamaram previše, ima tu dosta mera koje se tiču i posebnih podsticaja ako živite u područjima sa otežanim uslovima poslovanja, gde ukoliko neko dobije podsticaj 50%, dakle subvenciju 50% od vrednosti nabavljanja opreme, ukoliko je reč o ovim područjima tu je 65% povraćaja. Dakle, ako nešto košta deset hiljada evra u uobičajenim slučajevima dobija povratak pet hiljada evra, a kada se radi o područjima sa posebnim uslovima poslovanja taj iznos sredstava bude povraćaj u šest i po hiljada evra. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Antić.
Dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, želim da se zahvalim poslaniku Zukorliću što je pokrenuo pitanje gasovoda koji treba da obezbedi snabdevanje gasom za Rašku, Novi Pazar i Tutin. To je projekat koji mi zovemo službeno Aleksandrovac-Tutin. Želim da vas informišem da je to jedan od najznačajnijih projekata koji se u ovom trenutku razvija u oblasti gasne infrastrukture. Mi smo prepoznali da je taj projekat od značaja za taj deo Srbije, uzimajući u obzir činjenicu da je zaista u prioritetu Vlade Republike Srbije da se privlače investitori u taj deo Srbije koji ima dosta mladih, potrebe za velikim zapošljavanjem. Svesni smo činjenice da je maltene nemoguće razviti ozbiljnu industrijsku zonu ako se ne obezbedi neophodna infrastrukture i gotovo svi investitori koji planiraju svoj ulazak u Srbiju kao jedan od ključnih aspekata upravo tretiraju snabdevanjem gasom. Iz tog razloga ovaj projekat, kao što sam rekao, nalazi se u našem prioritetu. Mi smo doneli odluku o izradi prostornog plana područja posebne namene. On se trenutno nalazi u takozvanom ranom javnom uvidu, koji će trajati 30 dana. Finansiranje za te neke početne aktivnosti je obezbeđeno. Nosilac projekta je „Srbijagas“. To više nema veze sa onim aranžmanom slovačkim, to je sada projekat koji u potpunosti razvija „Srbijagas“. U budžetu za 2017. godinu je bila predviđena cifra, odnosno iznos sredstava za garanciju. To će biti i u budžetu za 2018. godinu. Mi očekujemo da će početi građevinski radovi u julu ili avgustu 2018. godine. Znači, ugovori su već potpisani, projektovanje je u toku i prostorni plan se vrlo brzo završava. Očekujem, tj. po nekoj dinamici taj projekat bi trebao da bude završen do kraja 2019. godine. Ja ne volim da licitiram rokovima i znam koliko je to vrlo nezahvalno, uzimajući u obzir vrlo kompleksan teren kroz koji taj gasovod prolazi. Pre bih rekao da će to biti početkom 2020. godine. Koliko je veliki projekat govori i vrednost projekata, a projekat vredi 48 miliona evra. Ponavljam, obezbediće snabdevanje gasom za Kopaonik, za Rašku, Novi Pazar i Tutin. Tako da, ja mislim da je to lepa vest, dobra vest za građane tog dela Srbije i nadam se da ćemo svi zajedno prisustvovati početku izvođenja građevinskih radova koji se, kao što sam rekao, očekuju u julu 2018. godine. Hvala.
Hvala. Izvolite, dopunsko pitanje.
Zahvaljujem. Posebno me raduje ovaj poslednji odgovor koji sadrži konkretne informacije o realizaciji plana za gasovod i to je zaista radosna vest. S druge strane, ja sam potpuno svestan i spreman da budem svedok činjenice da Vlada poslednjih godina, i ova i ona prethodna, ulaže ogromnu energiju u pogledu rešavanja infrastrukturnih pitanja koja jesu posledica proteklih decenija kašnjenja i dekadence na tome polju. Dakle, to ne želim na bilo koji način da dovedem u pitanje, kao i činjenicu da jeste u fokusu i prostor o kome govorim i putevi o kojima govorim, ali mojim pitanjem sam želeo da dodatno ukažem na činjenicu da tamo gde se ekstremno puno kasni, ili gde je ekstremno loše stanje, onda je potrebno tu imati dodatan napor da bismo bar uhvatili neki prosek. Pomenuli ste, recimo, put kome ste svedočili, put od Niša do Požege. Znate, taj put od Niša do Požege je poput švajcarskog puta u poređenju sa ovim putevima o kojima ja govorim. Zato je tu zaista potreban i dodatan napor i dodatna energija i dodatna sredstva da bi se prosto ta neka pozitivna nula uhvatila, pa da onda nastavimo dalje. Jer, ne možete objasniti građanima Novog Pazara da je moguće u 21. veku nemati železničku prugu, kakvu god, ali prosto sama simbolika nedostatka te pruge govori o jednom odnosu prethodnih politika koje to nisu stavile na dnevni red. Ako stavimo na dnevni red, dajmo samo to značajnije pojačati. Ovo nije prvi susret i razgovor sa ministrom poljoprivrede vezano za selo, ali moja uverenja su, i to stalno potenciram i ovom prilikom sam zato postavio to pitanje, sela sa posebno teškim okolnostima života, kao što su sela visokih nadmorskih visina, njima se mora drastičnije i radikalnije pristupiti. Moj predlog je svakako bio da se ide sa drastičnim radikalnim merama poreskih olakšica, kako bismo motivisali te ljude. Verujte, ovo se ne odnosi samo na Sandžak i na Peštersku visoravan, već je istorijsko-sociološka činjenica. Prvo nestaju sela visokih nadmorskih visina, a posle toga ostala sela, a posle toga gradovi. Nemojmo misliti da nas se to ne tiče, to je strateški ekstremno važno pitanje i žao mi je što nisam dobio odgovor vezano za Štrpce i Sjeverin. Molim vas, voleo bih da se premijer o tome izjasni.
Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Hvala puno. Opet poštovanom narodnom poslaniku moram da kažem da ja u potpunosti razumem šta kažete i, verujte mi, razumem i frustraciju. Često se desi, ako ne i svakodnevno, da smo i mi u Vladi frustrirani sa stvarima koje ne mogu da idu jednostavno dovoljno brzo zato što se toliko kasnilo, i dajemo sve od sebe. Verujte, kad dođete, ne znate odakle da krenete, zato što je takva situacija. Evo, daću vam primer lakih stvari, za koje bi mislili da su se već završile i da smo mi u tom smislu jedna normalna zemlja. Da ne pričam uopšte o izgradnji puteva, auto-puteva, rekonstrukciji puteva gde trebaju resursi itd. Kao Vlada šest meseci sada, ako ne i malo duže, radimo na uspostavljanju adresnog registra, da ne bi svi mi, svi građani Srbije imali šest adresa, pa jednu adresu u ličnoj karti, drugu u pasošu, na trećoj živite, na petoj vam stiže pošta itd. Upoređujemo podatke. Da li vi možete da verujete da… Molim stvarno narodne poslanike ovde za pažnju, zato što je stvarno jako važna stvar koja pokazuje nivo do koga smo mi došli kao zemlja, neuređenost. Dakle, imamo danas u Srbiji, 2017. godina je, kraj 2017. godine, 3.028.020 građana ima prijavljeno prebivalište u ulicama bez određenog kućnog broja, to je ono BB, a od toga 2.676.898 građana je prijavljeno na adresama za koje nije određen ni naziv ulice. Da li vi možete da verujete dokle smo mi došli? Vi kažete – zašto to već niste rešili? Pa, zato što ste morali da rešavate, tri godine ste morali da rešavate to što je zemlja došla na tri meseca od bankrota, pa ste morali da spašavate zemlju. U zdravstvu do 2012. godine nismo bili ni na jednoj evropskoj listi. Nismo ispunjavali kriterijume da budemo na evropskoj listi do 2012. godine. Pa rešavajte to. Onda smo u prvih sto dana Vlade u zdravstvu odobrili preko 1200 novih radnih mesta samo za medicinske sestre i za lekare. Dakle, samo za medicinsko osoblje 870 specijalizacija i užih specijalizacija. Vi ste imali u vremenu pre toga da su deset godina bile zabranjene specijalizacije. Imali ste pet generacija zdravstva u Srbiji koje su ugrožene, dovedeno do izumiranja. Mi smo u poslednje tri godine odobrili zapošljavanje 7.024 medicinska radnika, a do kraja godine je u planu zapošljavanje još 1.777. Znači, ukupno je 8.801 radnik lekar i medicinska sestra ili tehničar zaposlen u zdravstvu, da bi napravili neki kvalitativni pomak napred. Navodnjavanje, pričali smo o navodnjavanju. Tri posto u ovom trenutku zemljišta u Srbiji je u navodnjavanju. Mi sada radimo za dodatnih 50.000 hektara i sa tim ćemo doći na 8%. Dakle, razumem frustraciju, ali mislim da svi zajedno treba da razumemo samo sa čim se suočavala Vlada u prethodne tri godine i sa čim se suočavamo mi svaki dan. Radimo najbrže što možemo i doći ćemo dotle gde ste vi rekli. Hvala vam.
Hvala lepo. Izvolite.
Dakle, razumem i, kao što sam kazao, pozdravljam svu energiju koja se ulaže. Međutim, ono što me je dodatno potaklo jeste zapravo ukazivanje na dešavanja, odnosno obećanje iz 2010. godine vezano za… Ako možete da mi vratite vreme, molim vas.
Molim vas da date svoj komentar. Poslaniče, nemojte da obraćate pažnju na poslanike koji neće da vas slušaju, postavljanje pitanja i davanje odgovora. Prijavite se, molim vas, ponovo.
Ono što je moja sugestija jeste da kada, recimo, imamo problem sa turskim kreditom, kao što smo čuli, da ne izgubimo sedam godina pregovaranja sa Turcima o tom kreditu, već država bi morala imati rezervnu varijantu B. Dakle, to je moja sugestija, jer ako ćemo još sedam godina nakon nove turske posete, bojim se da to nije dobro. Dakle, hajde da mi imamo B i C varijantu, pa da onda nastavimo. Ja se izvinjavam, žao mi je što ignorišete pitanja o otmici u Štrpcima i Sjeverinu, jer nije dobro za Srbiju da se bilo koje pitanje tabuizira u ovoj zemlji. Radi se o građanima ove zemlje koji su stradali u vremenu kad ova zemlja zvanično nije bila u ratu. Prosto imam problem, i etički i pravno i politički, da promovišem politiku pomirenja ako nemamo jasne odgovore po ovom pitanju. Za moj narod, bošnjačku zajednicu, bošnjački narod u Sandžaku i za ovu državu i celokupno društvo, za ozdravljenje svih naših frustracija i rana, dobro je da se pogledamo u oči i kažemo šta o tome mislimo i da zajednički stupimo lečenju tih rana i rešavanju tih problema. Mi imamo problem da te porodice nemaju obeštećenja, da te žrtve nisu priznate kao civilne žrtve rata, znate stanje u sudovima kakvo je i kako je moguće ozbiljne predmete tretirati administrativno na način da to ostavlja veoma neugodan ukus i neugodnu poruku za porodice, ali isto tako za građane sa tog područja, odnosno sunarodnike stradalih. Zato vas molim da ovo pitanje ne ignorišemo, da mu zajednički pogledamo u oči. Nije ovo pitanje politikantsko, pogotovo ja ne želim da od toga pravim bilo kakvu retoričko-političku priču, već da zajedno pogledamo ovom pitanju i da učinimo šta je moguće, ali verujte da je moguće ukoliko to budemo hteli zajedno da radimo.
Zahvaljujem. Sada pitanje postavlja poslanik Jovan Jovanović. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, kao predstavnik Kluba samostalnih poslanika koji čine Građanska platforma i Nova stranka, pre svega bih zamolio predsednicu Vlade da odgovara na postavljena poslanička pitanja i da predstavnici Vlade daju šansu i ostalim kolegama da postave pitanje i da od njih dobiju odgovore. Danas je ispred ovog zdanja održan posećen i oštar protest penzionera i mi narodni poslanici imamo obavezu prema građanima da prenesemo njihovu zabrinutost, zahteve i pitanja. Stoga, podsetiću da će prekosutra biti navršeno tri godine od kada je stupio na snagu zakon kojim su umanjene penzije, a čija važnost upravo ističe narednih dana. Tim zakonom ne samo da su narušena stečena prava penzionera, već što je podjednako važno, narušeno je i njihovo dostojanstvo. S tim u vezi postavljam pitanje – da li će i kada penzije biti vraćene, i to u punom iznosu, a ne primenom čudne matematike kojom se manji iznosi prikazuju kao veći? S obzirom da su protestu penzionera prisustvovali i predstavnici Lige za povraćaj imovine, postavljam pitanje – kada će biti doneta dopuna Zakona o restituciji, naročito poljoprivrednog zemljišta, odnosno supstituciji? Ovo je problem koji se tiče velikog broja građana, a bez pravne sigurnosti, odnosno jasnih imovinskih odnosa, nije moguć ni željeni prirodni napredak. Prirodni napredak takođe nije moguć bez rasterećenja privrede, odnosno oslobađanja potencijala pre svega malih i srednjih preduzeća. Stoga postavljam pitanje – da li će novoosnovana preduzeća biti oslobođena plaćanja poreza i doprinosa u prvih 12 meseci, kao i da li će doći do opšteg smanjenja poreza na rad, kao što je najavio ministar Vujović? Danas su takođe ispred Skupštine bili novinari iz grupe „Za slobodu medija“ koji su uručili poslanicima pitanja za predsednicu Vlade. Oni su to učinili zbog toga što je predsednica odbila da se sastane sa njima. Zbog toga je pitam – da li namerava da promeni stav i ipak se sastane sa predstavnicima medija i razgovara sa njima o zabrinjavajućem stanju u ovoj oblasti? Ovaj problem ima poseban značaj, imajući u vidu i strateški cilj članstva u EU, koji je i sama predsednica Vlade istakla na početku svog ekspozea. Postavlja se stoga pitanje – da li postoji iskrena namera da se taj cilj ostvari, kada i premijerka i ministarka za evropske integracije i pored veoma negativnih ocena o stanju u medijama koje su sadržane u izveštajima evropskih institucija negiraju postojanje ovog problema i omalovažavaju novinare u Srbiji? Tako je predsednica Vlade, i to u Briselu, nedavno izjavila da je pravi problem u tome da u Srbiji gotovo da nema objektivnih novinara, a ministarka za evropske integracije da ne zna šta znači sloboda medija i da je većina medija postala polutabloidna i tabloidna, čime je dala najbolju ocenu rada, odnosno nerada Vlade u ovoj oblasti. Zato postavljam pitanje – da li će, umesto da negiraju postojanje ovog velikog problema, konačno početi da se bave otklanjanjem najvažnijih prepreka ka ostvarenju ovog strateškog cilja? Konačno, predsednik Srbije je u ponedeljak izjavio da će se za dan-dva znati dinamika unutrašnjeg dijaloga o Kosovu. Pošto su od tada prošla već tri dana, zamolio bih predsednicu Vlade da nam predstavi ne samo tu dinamiku, već pre svega strukturu u kojoj će taj dijalog da se odvija. Imajući u vidu poslednja dešavanja, ovde pre svega mislim na integrisanje srpskih sudija u pravni sistem Kosova, kao i preuzete međunarodne obaveze, ne vidim da li će imati o čemu da se razgovara.
Vreme. Hvala. Izvolite, reč ima Ana Brnabić.
Hvala vam puno. Veliki je broj pitanja. Izvinjavam se ako ću odužiti malo, puno je pitanja i relevantna su. Pokušaću da odgovorim na sva. Prvo pitanje je što se tiče penzija. Što se tiče penzija, rekla bih za početak dve stvari. Prva stvar, vraćam se na ono, pre tri godine Srbija je bila na tri meseca od bankrota. To nije rekla ni Vlada, ni opozicija, ni mediji, ni niko drugi u Srbiji, to je rekla Svetska banka. Upozorila je da smo na tri meseca od bankrota. Bilo je neophodno, ponovo se vraćam na to, iako pričamo o tome tri godine, doneti nepopularne, ali apsolutno neophodne mere fiskalne konsolidacije. Nažalost, u tim merama su u nekom delu morale da budu obuhvaćene i penzije. Zašto? To je pravo pitanje. Zašto su morale da budu obuhvaćene penzije? Dakle, ne znam koliko poštovani narodni poslanici znaju i koliko su građani Srbije upoznati sa ovim problemom, kada je došlo do prelamanja, potpunog prelamanja budžeta Republike Srbije zbog koga smo došli do bankrota. Godine 2008, pričam samo o penzijama, tako da vas molim da me slušate, zato što je važna stvar i zato što me pitate 50 puta, u redu je i sto puta, ali da se slušamo kada me pitate. Dakle, penzije su 2008. godine povećane četiri puta u toku jedne godine – dva puta redovno, to je bio april 2008. godine kada su penzije povećane 7%, oktobar 2008. godine kada su povećane dodatno 4%, i vanredno dva puta su povećane penzije te 2008. godine, jednom u februaru 11% i jednom u oktobru 10%. Kada smo pričali o političkom povećanju penzija i kako su pokušavali izbori da se kupe penzijama, kada jedne godine povećate penzije četiri puta, ljudi, četiri puta, 7%, 4%, 11%, 10%, e, onda dođete do tri meseca pred bankrot. Onda neko ko je dovoljno politički odgovoran mora da dođe i da uradi fiskalnu konsolidaciju u okviru koje se samo najvećim penzijama, samo najvećim, dakle, nisu se dirale penzije od 25.000 dinara i ispod, oduzima jedan deo, koji je i tako dat potpuno neosnovano i potpuno protiv zakona. A kako sad protiv zakona? Pa protiv zakona zato što se pozivalo na zakon taj da penzije ne mogu pasti ispod 60% prosečne plate. Ali, kada je računata prosečna plata, mislim da je ovo relevantno da bi razumeli o čemu se radi i da ne bi pričali više o političkim floskulama kako je neko uzeo penzije zato što je bahat ili ovako ili onako, dakle, mislim da je važno da narodni poslanici, pre svega narodni poslanici, razumeju ovaj problem. Zakonski rečeno penzije ne mogu pasti ispod 60% prosečne plate, ali kada smo računali prosečnu platu, građani Srbije, kada je računata prosečna plata u obračun prosečne plate nisu uključivani zaposleni kod preduzetnika. Izbačeni su iz tog računa zaposleni kod preduzetnika da bi prosečna plata izgledala veće i da bi onda imali političko opravdanje da povećaju penzije još 11%, pa još 10%, pred izbore. Onda neko uvede ponovo red i onda imamo problem. Na svu sreću red je uveden u prethodne tri godine zahvaljujući ovim jako nepopularnim, politički pre svega hrabrim i odgovornim odlukama, da mi danas imamo rast koji je zasnovan na proizvodnji, na investicijama i na izvozu. Na tim zdravim osnovama smo uspeli da za prethodne dve godine povećamo penzije, doduše malo, ali koliko je bilo fiskalnog prostora, za 1,75, za 1,25 i ove godine za 5% i svake godine jednokratno povećanje penzija. Tako bi imali konačno veće one najmanje penzije. Dakle, danas kada budemo od 1. januara povećali 5% penzije, što je stvarno značajno i za najrazvijenije zemlje sveta vi ćete imati, 90% penzionera u Srbiji će imati veće penzije nego 2014. godine pre mera fiskalne konsolidacije. Neće imati oni sa najvećim penzijama ali ćemo mi polako prelaziti i u 2018. godini potpuno ukinuti taj zakon i da onda oslobodimo to. To je sada urađeno na zdravim osnovama i to je ono što je jako važno. Povećanje penzija i mere fiskalne konsolidacije su svakako ono sa čim se ova Vlada Republike Srbije najviše ponosi u prvih 100 dana Vlade. Što se tiče poreza, meni je takođe posebno drago da kažem da smo u prvih 100 dana rada Vlade uspeli i u okviru pregovora, u okviru socijalno-ekonomskog saveta da podignemo minimalnu cenu rada za čak 10% ove godine, sa 130 na 143 dinara, posebno važno za 350.000 ljudi u Srbiji koji primaju minimalac. Dakle, jako važna mera. Onda smo razgovarali sa poslodavcima koji su pristali na ovo da razgovaramo o tome da to bude budžetski neutralno za Srbiju. Dakle, da vidimo da povećamo neoporezivi deo zarada kako bi praktično olakšali poslodavcima i to je ono o čemu razmišljamo u ovom trenutku, kao i smanjivanje bruto dva poreza na dohodak kako bi mi malo bolje rasporedili sredstva koja imamo za Nacionalnu službu za zapošljavanje, a kako bi poslodavcima olakšali. Sve ostalo, razmišljamo o tome i pravimo analize, ali ozbiljne analize da ne bi ugrozili sve ono što smo tako jako teškom mukom postigli zajedno sa građanima Srbije u prethodne tri godine. Što se tiče medija, meni je kao prvo jako zanimljiva formulacija da sam ja odbila da se sastanem sa predstavnicima medija i medijskih udruženja. Nisam odbila da se sastanem sa njima. Sastaću se sa njima, nisam imala vremena u poslednjih deset dana ali čini mi se da je u redu, da se nisam sastala u deset dana kada smo radili neke druge stvari, ali zakazaću taj sastanak. Da je to istina svedoči i to da sam dobila poziv, recimo, od jednog predstavnika lokalnih medija „Valjevo plus“, to je čovek koji mi je rekao da ima problema zato što je kritičan prema vlasti i ja sam ga pozvala i imam sutra sastanak sa njim da vidimo tačno kakvih problema čovek ima. Dakle, sastajem sa svim medijima sa kojima treba da se sastanem, da čujem sve probleme koje treba da čujem i mislim da je to jako važno. Što se tiče cele problematike slobode medija, pričamo puno o tome. Opet čula sam nebrojano puta da situacija u medijima baš nikada do sada u Srbiji nije bila gora. Danas je najgora situacija u Srbiji što se tiče medijske scene. Eto, to čujem iz dana u dan i isto tako kritike na moj račun zato što sam prilikom jedne diskusije u Briselu rekla, ne da ne postoje objektivni mediji nego da postoji jako mali broj objektivnih medija. Kritike na sve strane, kako sam uvredila sve medije u Srbiji, kako sam uvredila sve građane Srbije … (Marinika Tepić: Jeste, tačno je.) Tačno je? Odlično, hvala vam narodna poslanice ako je to tačno. Sada ću vam reći da to nisu samo moji lični utisci. Dakle, situacija u medijima kao i situacija u bilo kom drugom segmentu društva o kom sam vam pričala na početku sada je nasleđena i katastrofalna. Šta je prva Vlada u mandatu Aleksandra Vučića uradila? Dakle, usvojila je, to je prva Vlada koja je usvojila set medijskih zakona kako bi se poboljšala slika medija u Srbiji. (Radoslav Milojičić: Imate ograničeno vreme za odgovor.)
Izvolite, ja vodim sednicu, samo nastavite, to su provokacije.
Hvala vam. To su četiri vrlo važna pitanja. Narodni poslanici postavljaju pitanja, želim kao predsednica Vlade da im odgovorim. Nemojte postavljati pitanja ako ne želite da čujete odgovore. Hvala vam. Dakle, 2014. godine Vlada tadašnjeg premijera Aleksandra Vučića usvojila je set medijskih zakona da popravi medijsku situaciju u Srbiji. To je prva Vlada koja je to uradila. Da podsetim samo ovako, povlačenje države iz medija i prilagođavanje medija i opstanak medija na tržištu je nešto što je Vlada Srbije usvojila zato što su se za to godinama, i godinama zalagala medijska udruženja i medijske asocijacije. Upravo ona medijska udruženja i one medijske asocijacije koje danas kažu da država nije smela da se povuče iz medija nego da treba da pomaže medije. Dakle, izašlo se tada 2014. godine u susret medijima. Sada da se vratimo na to da sam ja uvredila sve građane Srbije kako kaže i narodna poslanica kada sam rekla da ima jako malo objektivnih medija u Srbiji. Ali, da podsetim, Savet za borbu protiv korupcije 2011. godine, tada ga je još uvek vodila pokojna Verica Barać, jedan od velikih boraca protiv korupcije za koju ćete sada reći, gde se narodna poslanica složila da je uvredila sve građane Srbije sa tim izveštajem. Dakle, 2011. godine za vreme Vlade Mirka Cvetkovića, Savet za borbu protiv korupcije i Verica Barać daju izveštaj o medijima koji kaže … (Marinika Tepić: To nije pitanje.) Da je u tom periodu Vlade Mirka Cvetkovića vršen snažan politički pritisak i da je nad medijima uspostavljena potpuna kontrola. Verica Barać i Savet za borbu protiv korupcije tada još kažu, više ne postoje mediji iz kojeg građani mogu da dobiju potpune i objektivne informacije. Dakle, oni su rekli da nema objektivnih medija, ne da ih ima malo kao što sam ja rekla, ali ja sam uvredila sve građane Srbije, a Verica Barać i Savet za borbu protiv korupcije nisu ili makar ja vas tada nisam čula. Dakle, 2011. godina, za građane ne postoje mediji iz kojeg građani mogu da dobiju potpune i objektivne informacije jer pod snažnim pritiskom koji stiže iz političkih krugova mediji prećutkuju događaje ili o njima izveštavaju selektivno i nepotpuno. Evropski parlament je 19. januara 2011. godine usvojio rezoluciju kojom izražava zabrinutost zbog pokušaja vlasti da kontrolišu rad medija. Oni izražavaju zabrinutost zbog kontrole medija i mešanja u medijski prostor, zbog kontroverzije u vezi sa privatizacijom Večernjih novosti, zbog napada i pretnji srpskim novinarima, kao i nedovoljnom pristupu internetu, internetu građana Srbije. I sada kažete da digitalizacija je smešna, mi makar omogućavamo pristup internetu svim građanima Srbije, što je neophodno za slobodu medija. Na Skupštini Evropske Federacije novinara 2011. godine istaknuto je da su novinari u Srbiji, molim vas, osiromašeni, poniženi, ućutkani i uplašeni. I ja razumem da je vama teško da ovo slušate, ali ovo je situacija u medijima sa kojom se zatekla prethodna Vlada i koju pokušavam da rešim. Dalje… (Maja Videnović: Po kom članu Poslovnika teče ova sednica?)
Molim vas, izvinite. Izvinjavam se predsednici. Elementarnu pristojnost pokažite na ovoj sednici. Ko želi da čuje odgovore, neka sluša, ko ne želi postoje neke druge, molim vas da elementarnu pristojnost pokažete prema predsednici Vlade, koja pokušava da vam odgovori na pitanja. A poslanik koji je postavio pitanje pažljivo sluša, i nemojte, molim vas, da pokazujete ružnu sliku vas i parlamenta. (Radoslav Milojičić: Tri minuta ima.) Molim vas, inače, pročitala sam za neuke poslanike da nema povrede Poslovnika. Za one koji još nisu shvatili. Kada pogledam u vašem pravcu ne vidim vas u budućnosti zbog ovakvog ponašanja. (Maja Videnović: Sram vas bilo.) Molim vas, elementarnu pristojnost samo.
Da nastavim što se tiče slobode medija, užasno, stvarno jako, jako važna tema i molim vas da me pustite da završim i da vam kažem sa čim se suočavamo. Hvala vam. Dakle, ja se ponosim što sam predsednica Vlade i što sam bila ministar za državne uprave i lokalnu samoupravu u Vladi Aleksandra Vučića, koja je uvek, dakle, koja je uvek… (Boško Obradović: Ua, ua.) …uvek pozivala na sve događaje sve predstavnike medija bez izuzetka. Bilo da su kritični prema vlasti ili ne, uvek odgovarala na sva pitanja svih medija i tako će i nastaviti. Ja sam na to ponosna. Sa druge strane, mi smo imali 2003. godine predsednika Vlade koji je otvoreno vređao novinare i nazivao ih marginalne pojave. Kada su novinari napuštali svi zajedno Pres konferencije Vlade, zato što predsednik Vlade njih naziva marginalnim pojavama. Ali, danas, nikada nije bila gora situacija u medijima. Mi smo imali tada gradonačelnika koji je šutirao novinare, šutirao, zvao je čoveka u otvoreni program i najprostije izvređao novinarku i nekoliko meseci posle toga postao ministar u Vladi. Ali, nikada nije bila gora situacija u medijima, nego danas. Da ne idem u tako daleku prošlost, u novembru 2014. godine smo imali ispad nekih narodnih poslanika iz opozicije na sednici Odbora za kulturu i informisanje, kada je poslanik iz opozicije izneo niz uvreda na novinarski profesiju, vređao pojedine prisutne urednike, izjavio da se novinari mogu kupiti za 300 evra, da su ološ i da su zlo. Dakle, to je 2014. godina. Pre malo više od mesec dana i UNS i NUNS su kritikovali jednog od lidera opozicije, zbog neprimerenog i neprihvatljivog ponašanja prema novinarima i prema medijima, jer je u Skupštini Srbije, ovde u Narodnom domu, vređao novinarke „Politike“, „Tanjuga“, „Foneta“ i „Bete“. Da vas podsetim takođe da jedan od lidera opozicije, potpuno otvoreno deli novinare na podobne i nepodobne i bira kome hoće da odgovori na pitanja, a kome neće da odgovori na pitanja, ali Vlada nikada nije bila gora prema medijima. (Boško Obradović: Tako je.) Posle šutiranja, posle nazivanja ološem, posle nazivanje novinara marginalnim pojavama, posle izveštaja Saveta za borbu protiv korupcije da su mediji zgaženi, da ponovim, osiromašeni i poniženi, ućutkani i uplašeni. E takvu smo medijsku scenu nasledili mi. Godine 2014. doneli Zakon o medijima, na striktne zahteve medijskih udruženja i asocijacija i ne treba danas da bude ovakva medijska slika. Gospodo, mi se trudimo da uradimo sve stvari u isto vreme, i da popravimo zdravstvo i da izvučemo zemlju iz bankrota i da prenesemo matične knjige u elektronski oblik i da ljudima damo adrese i da isplatimo milijardu i petsto miliona dinara zato što je prethodna Vlada uradila neustavnu pravosudnu reformu. To je sve ono što se mi trudimo da uradimo. Zbog toga je, konačno da vam objasnim ovakva medijska slika u Srbiji. Hvala.
Reč ima ministar Jadranka Joksimović. (Aleksandra Jerkov: Na šta ovo liči?)
Zahvaljujem, ne znam zašto se gospoda poslanici bune, ja sam zaista pomenuta, da, pomenuta sam u kontekstu izjave koje sam ja dala vezano za slobodu medija, kao što je gospodin poslanik Jovanović, ako se ne varam uputio i pisani upit mom ministarstvu i meni lično i ja sam pripremila odgovor, ne znam da li ste ga dobili, tako da ja sa punim pravom uzimam reč. Vi ste se poslaniče pre svega interesovali za moju izjavu koju sam rekla i pogrešno ste me interpretirali. A svakako nisam rekla da ne znam šta je sloboda medija, već sam rekla da sloboda medija onako kako je tumače brojne političke, a nažalost i one koje bi trebalo da budu, izvinjavam se ako mogu da nastavim… (Narodni poslanik Đorđe Vukadinović prilazi stolu predsedavajućeg.)
Molim vas, poslanike da ne prilaze stolu za vreme odgovora ministara. Molim vas, sve piše u Poslovniku, nemojte da se pravite da ne znate. Ovo je slika opozicije o našem parlamentu. Mene je sramota. (Boško Obradović: Kada ćemo doći na red?) Nemojte ovo da radite. Nemojte kada dobijete odgovor na pitanje koja vam se ne sviđaju, da vičete i da pravite haos u parlamentu. Doći ćete na red, malo pristojnosti, mira i doći ćete na red. Uvek ste dolazili na red. (Boško Obradović: Baš da vidimo da li ćemo doći na red.) Hoćete da samo postavljate pitanja, a da svi ostali ćute. Dogovorićemo se za sledeći put, neki drugi put. Ako možete, ako ne…
Ja mogu, a ako nisu zainteresovani poslanici da čuju odgovore o slobodi medija…
Pa nisu zainteresovani poslanici.
Onda to dovoljno govori o iskrenom interesovanju ili o zaista jednoj, kako sam već rekla, površnoj zloupotrebi pitanja slobode medija koja jeste važna tema, ne samo u procesu evropskih integracija. Ne bi trebalo vezivati samo za proces evropskih integracija, već onoga što jeste profesionalizam novinarske i etike i svih onih koji rade u novinarstvu. Upravo zbog toga želim da vas informišem da smo mi u pripremi medijske strategije nažalost doživeli opstrukciju u radnoj grupi jednog dela novinarskih udruženja, koja sebe deklarišu kao nezavisna udruženja, a za koje ja na osnovu njihovog činjenja, odnosno nečinjenja mogu da zaključim da postoje različiti politički i ekonomski interesi koji nemaju mnogo veze sa profesionalizacijom. Znate, pitanje medijske strategije, trebalo bi da odgovori na prvo i najvažnije, definiciju novinara, definiciju istraživačkog novinarstva, da ne dođemo u situaciju, možda se neki od vas neće složiti sa mnom, ali zato je važno da predstavnici medijskih udruženja učestvuju i da zaštite svoje interese, svoje profesije. Dakle, da ne budu blogeri i tviteraši sutra stavljeni u kontekst novinarske profesije, a i to može da se desi. Ja lično mislim da to nije u redu, ali naravno, ne odlučujem ni ja ni vi o tome, već upravo zato treba da razgovaramo sa novinarskim udruženjima. Istraživačko novinarstvo. Da li je to novinarstvo samo novinarstvo koje se bavi, a naravno da treba da se bavi korupcijom svih javnih funkcionera, ali istraživačko novinarstvo znači i socijalno i društveno odgovorno novinarstvo koje pokreće teme koje su u jednom društvu tabu teme. Dakle, nije to pitanje samo kod nas,izvitoperilo se poimanje i percepcija i tumačenje istraživačkog novinarstva. Dalje, šta znači da li ste slobodni samo ako kritikujete Vladu? To je u redu. Kritika Vlade nigde nije sporna, ali recite mi, pošto poznajete dobro evropsku praksu, neka mi kaže neko od vas, kada čitate određene novine, neću da imenujem zemlje, ali znate na koje novine mislim, vi dobro znate da čitate mediji koji je blizak Vladi, i to nije ništa sporno, kao što kad čitate neke druge novine, znate da je blizak određenoj opozicionoj grupaciji ili stranci. Tako je apsolutno. Vi, verovatno niste mnogo ni videli od prakse evropskih zemalja, mislim da postoje neka neutemeljena očekivanja, koja čini mi se, demantovala bih stvarnost kada bi pogledali praksu evropskih zemalja. Prema tome, situacija medijska u Srbiji ne da nije najgora, već je mnogo bolja od mnogih u regionu, a ja neću biti nediplomatski nastrojena i reći na koje zemlje mislim, a možda čak i od nekih članica EU. Ali, naravno da smo mi kao zemlja kandidat pod, prosto, većom lupom i snažnijom lupom, i to je u redu. Zato vas molim ako imate uticaja na ove nezavisna medijska udruženja, da ih pozovete da učestvuju u radnoj grupi, pošto o nekima od njih bi mogla da kažem kakvi su neprofesionalci i kako se odnose prema raznim drugim grupama koje ne podrazumevaju identičnost njihovih stavova. Još samo jednu vrlo važnu stvar, vrlo, vrlo važnu stvar, a to je da, gospodo, pa nemojte, vi ste za slobodu komunikacije i iznošenje mišljenja, i sada ne možete da čujete odgovor. Šta je problem sa odgovorom o slobodi medija? Pa, ne mislite… Dobro, još samo jednu stvar. Postoji memorandum o merama za povećanje bezbednosti novinara. Nažalost, moram da kažem, tu je uvezano Tužilaštvo, MUP i naravno novinarska udruženja. Mnoga od novinarskih udruženja uopšte ne žele, ili rekla bih, zloupotrebljavaju ovaj proces, jer ne uključuju njihova saznanja, tj. baze podataka, o navodnim napadima na njihove članove, pa i tu intervenišite kod nezavisnih novinarskih udruženja, jer bi bilo dobro zbog njihove profesionalne etike. Što se tiče Evropskog parlamenta, prvi put ove godine definicija nije manjak slobode medija, već neophodnost, da kažemo i unapređenje kulture profesionalizma medijima u Srbiji, što je bitno drugačija razlika. Hvala.
Hvala vama.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine Jovanoviću, nadam se da smem da odgovorim na pitanje, pošto sam dobio pitanje koje je upućeno meni, da li dozvoljavate? Trudim se da u skladu sa Poslovnikom koji egzistira već šest, sedam godina, da dam odgovore na pitanje gospodinu Jovanoviću, trudim se koliko god je to u mojoj moći, dam odgovore koji se tiču restitucije poljoprivrednog zemljišta. Zahvaljujem vam se na prilici da odgovorim na ovo pitanje. Do sada imamo 92 hiljade hektara za koje je podnet zahtev Agenciji za restituciju za povraćaj poljoprivrednog zemljišta. Mi u korpusu državnog poljoprivrednog zemljišta imamo negde preko 500 hiljada hektara. Dakle, ima sasvim dovoljno poljoprivrednog zemljišta da bi mogla da se izvrši kompletna restitucija. Restitucija je jedno izuzetno osetljivo pitanje, pogotovo nakon dugog vremenskog intervala koji prođe od trenutka nastanka, do trenutka povraćaja, u najvećem broju slučajeva to je vremenski period veći od 60, 70 godina. Dakle, susrećemo se sa izuzetno velikim izazovima koji su nastali kao posledica i ukrupnjavanja zemljišta, komasacije koje su bile, a isto tako i posledica zajedničke svojine koja postoji na ogromnoj količini poljoprivrednog zemljišta. Moram da istaknem jednu stvar, jako dobru komunikaciju i saradnju sa Mrežom za restituciju i kod svih rešenja i svih aktivnosti koje Ministarstvo poljoprivrede preduzimalo, naročito potcrtavam jednu stvar, davanje poljoprivrednog zemljišta u zakup na 30 godina. Apsolutno smo u stalnoj komunikaciji bili sa Mrežom za restituciju, bili apsolutno transparentni, sve ono što su nam u pre jedno godinu dana stavljali u usta da nećemo biti transparentni, apsolutno po postupku smo učinili. Postojao je javni poziv, bili svi akteri uključeni i apsolutno nema nikakvih problema. Svo zemljište koje je davano po pravu prvenstva na 30 godina, nije uzimano zemljište koje je predmet restitucije. Do sada je vraćeno oko 20% poljoprivrednog zemljišta za koje su podneti zahtevi za restituciju. Očekuje se do aprila ili maja sledeće godine da bude 50%. Najveća količina tog zemljišta nalazi se na prostoru Vojvodine. Najviše zemljišta je vraćeno na prostoru Bačke Topole, Kikinde, Bečeja i Srbobrana. Izazovi koji stoje pred nama i zbog čega je neophodno i da podzakonskim aktima intervenišemo, pripremamo uredbu da se definišu objekti. Koji su to objekti na zemljištu na kome ne može biti izvršeno vraćanje, nego će biti vršeno obeštećenje? Imamo probleme sa sistemima za navodnjavanje koji su razvijeni. Još jednom ću se vratiti na stvar koja se tiče zajedničke svojine na poljoprivrednom zemljištu. To su imovinsko-pravni odnosi koji su izuzetno komplikovani i teški. Radimo na tome. Daćemo svoj pun doprinos, kao Ministarstvo poljoprivrede Agenciji za restituciju, da ovaj problem rešimo u potpunoj koordinaciji sa mrežom za restituciju. Ovaj proces je bolan, dugo traje, ali za vreme Vlade, Vlada koja se birala 2012, 2014, 2016. godine i sada, daje se sve od sebe da se vrati poljoprivredno zemljište, da se jedna istorijska nepravda otkloni, ali pri tome moramo biti obazrivi, osetljivi, jer ne možemo novu nepravdu praviti na nepravdi koja je izvršena. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Jovanović.
Zahvaljujem. Hteo bih da samo istaknem da, nažalost, prisustvujemo jednoj simulaciji poslaničkih pitanja, i sa žaljenjem mogu da konstatujem da je predsednica Vlade poprimila manire njenog prethodnika i da vodi duge monologe, bez davanja konkretnih odgovora na većinu pitanja. Podsetiću predsednicu Vlade da je ova Vlada, ova vladajuća koalicija, već više od pet godina na vlasti, tako da je pozivanje na prošlost,stvarno ne primerena. Ono što sam hteo još da kažem, baš taj monolog pokazuje i da je ovaj poziv na unutrašnji dijalog nije iskren, a i na to pitanje nisam čuo odgovor. Kako je zamišljeno da se taj unutrašnji dijalog odvija? Zbog toga smatram da bi bilo mnogo poželjnije da se otvori istinski i sveobuhvatni dijalog o budućnosti države, i to prevashodno u ovom parlamentu, jer kao pre neki dan izjavio jedan od poslovnih lidera - pravo merilo uspeha nisu ni privredni rast, koji je, ionako najniži u ovom delu Evrope, ni smanjenje javnog duga, već želja građana da ostanu u zemlji, a ta želja je najniža od devedesetih, o čemu najbolje svedoči činjenica da smo u svetskom vrhu po odlivu stručnih kadrova. Baš zbog toga, potreban je iskren dijalog o tome kako svi zajedno možemo da doprinesemo otklanjanju uzroka ove poražavajuće pojave. Stoga vas ponovo molim da date šansu i mojim kolegama da postave pitanje i da kraće dajete odgovore. Hvala.
Hvala puno. Prvo bih vam se, stvarno najiskrenije i najtoplije zahvalila na komplimentu. Ako postajem sve više kao moj prethodnik, današnji predsednik, vi hoćete da kažete za mene da radim jako naporno i da uvek govorim istinu. Tako da, hvala vam puno. Ako hoćete da meni ili prethodnoj Vladi prebacite da ste već dugo na vlasti i zašto ovo nije urađeno, upravo sam pokušavala da vam objasnim na početku šta je rađeno i šta raditi prvo. Šta raditi prvo? Evo, ja pitam građane Srbije, kada dođete. Rekla sam svima, u Srbiji postoje tri stuba reformi, tri stuba na kojima počiva svako moderno normalno društvo, zdrava ekonomija, javna uprava dinamična, efikasna, transparentna i vladavina prava. Tri stuba. Sva ta tri stuba, ugažena na kolenima, pa vi onda dižite jedan po jedan. Šta smo uradili? Pa, dizali smo ekonomiju, i postigli rezultate, unapređivali uslove za poslovanje, da bu dolazili investitori i da bi se naša mala i srednja preduzeća razvijala i postigli rezultate. Podsetiću vas da smo na „Duing biznis“ listi Svetske banke trenutno 47. mesto. Čekamo sledeće nedelje novi izveštaj. Nadamo se da ćemo dalje napredovati, ali napredujemo konstantno od 2014. godine. Podsetiću vas isto tako da smo 2008. godine bili 86, pa smo pali na 94. mesto, kada je Vlada Republike Srbije osnovana Nacionalni savet za konkurentnost. On je radio tako dobro da smo pali sa 86. na 94. mesto u jednoj godini. Danas smo 47. Najbolji rezultat je bio 2007. godine, bili smo 68. Pokušavam da objasnim šta smo radili u poslednje tri ili četiri godine. Pokušavam da objasnim šta smo zatekli i sa čim se borimo. Eto to pokušavam da uradim. Sinoć je Svetska banka proglasila Srbiju za najbolju zemlju jugoistočne Evrope po kriterijumu sprovedenih reformi. Pre 10 dana je Svetski ekonomski forum objavio da je Srbija napredovala 12 mesta na listi globalne konkurentnosti. To smo radili. Eto to smo radili. Da ne pričam o tome šta smo radili, pošto danas imamo rast spoljno-trgovinske razmene od preko 13%. Izvoz je porastao za više od 13%, novozaposlenih za 5,5% i očekujemo da direktne strane investicije do kraja ove godine porastu za nekih 13%. Dakle, radili smo na prvom stubu i uradili i sada prelazimo na sledeće. Pokrenuli smo reformu javne uprave. Do 2013. godine niko se nije setio da napravi mehanizam da izbroji državne službenike. To nije bilo relevantno. To uopšte nije bilo važno. Vi niste imali do 2013. godine standarde u lokalnim samoupravama po kojima znate koliki je broj optimalno zaposlenih u lokalnim samoupravama. Mi to danas imamo od 2014. godine. To smo radili, poštovani narodni poslanici, kada me pitate šta ste radili za svo ovo vreme vlasti. Eto, to smo radili. Bilo je zaposlenih u lokalnim samoupravama po dva puta više, tri puta više, toliko da ih i dan danas još smanjujemo i idemo postepeno. Plan je da dovedemo sve na optimum do 2020. godine. Toliko ih je bilo. Da ne pričam o mojoj omiljenoj Smederevskoj Palanci, koja je šampion svojevrsni u raznim negativnim indikatorima. Zdravstvo do 2012. godine, rekla sam, nije bilo na evropskim listama. Nismo mogli kriterijume da ispunimo da budemo poslednji u Evropi. Eto to smo radili. Meni ne smeta da dalje pričam o tome šta smo radili i šta ćemo raditi. Tako je, najmanje je urađeno u oblasti reforme pravosuđa, da imamo efikasno sudstvo, ali, ljudi moji, treba izgraditi puteve, pa treba sprečiti bankrot, pa treba napraviti uslove poslovanja, pa treba reformisati javnu upravu. Pa, kad da se stigne? Evo, sada počinjemo i to. Što se slobode medija tiče, to sam vam objasnila. To je isto nasleđeno i gore je bilo dva puta tada nego danas. Hvala vam.
Hvala vama što odgovarate na pitanja u stvarno nemogućim uslovima. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite. (Radoslav Milojičić: Replika. Pomenut sam.) Poslaniče, član 216. koji sam pročitala na početku sednice, ali verovatno niste slušali.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovana premijerko, poštovani ministri, prvo ću predsednicu parlamenta zamoliti da poštuje član 214. u kome stoji da ukoliko je ograničeno vreme izlaganja …
Poštovani poslanici, molim vas da svi zajedno omogućimo poslanicima da postavljaju pitanja, a predsednici Vlade i ministrima da odgovore. (Radoslav Milojičić: Vreme mu vratite.) Vratiću vam vreme. Ništa se nije čulo šta ste rekli. Molim vas, prijavite se još jednom da mogu da vam vratim vreme. Samo nemojte vikati. (Aleksandra Jerkov: Samo vi poštujte Poslovnik.)
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, premijerko, ministri u Vladi, poštovani kolege poslanici, prvo bih predsednici parlamenta ukazao na član 214. u kome mi postavljamo pitanje tri minuta, a ministri odgovaraju u dužini od pet minuta. Ukoliko važi pravilo za poslanike…
U ovom delu sednice nema povrede Poslovnika. Pročitala sam. Niko neće da sluša. Da li želite da postavite pitanje?
Postavljam pitanje, naravno, ali prosto da budu isti aršini.
Molim Aleksandru Jerkov da ne pokazuje svoju prirodu u ovom delu sednice. (Aleksandra Jerkov: Ja vas molim da vodite sednicu u skladu sa Poslovnikom. ) Nemojte dobacivati, nije lepo. (Maja Videnović: Nemojte kršiti Poslovnik.) Molim vas, dozvolite barem svom poslaniku da postavi pitanje. (Aleksandra Jerkov: Svi poslanici dobacuju.) Poslanice Jerkov, molim vas da se uzdržite od dobacivanja poslaniku. (Radoslav Milojičić: Kršite Poslovnik.)
Evo, posle skoro četiri meseca imamo ministre ispred nas da odgovaraju na pitanja i nadam se da će ta praksa u narednom periodu biti češća, da se ne ponavlja ono što je radio Aleksandar Vučić, da je iza tri godine svega četiri puta ušao u parlament pred poslanike i na taj način pokazao koliko poštuje Skupštinu i građane Republike Srbije, tako da postavljam pitanja pre svega vezana za ekonomiju. Kako premijerka reče, dizali su ekonomiju u prethodnom periodu i da je Srbija najbolja zemlja u jugoistočnoj Evropi po reformama. Istovremeno postavljam pitanje – zašto je Srbija zemlja sa najnižim rastom BDP u Evropi sa 1,2%, dok sve zemlje Evrope danas imaju 4,2%? Zašto je u periodu od 2014. do 2016. godine u zbiru najniži rast Srbije u regionu? Dakle, 1,66% je rast BDP u Srbiji za te tri godine, dok je u Hrvatskoj 4,1%, Bosni 6,7%, Crnoj Gori 7%, Albaniji 8%, Makedoniji 10%, na Kosovu 9%. To je rezultat kako se dizala Ekonomija. Rezultat toga su najniže prosečne plate u regionu. Zašto su u Srbiji najniže prosečne plate u regionu? Zašto je najniža minimalna zarada u Srbiji njenim zaposlenim radnicima u odnosu na ove ostale? Prvo odgovorite na ta pitanja, pa onda govorite o tome kakve su statistike i šta bi vi voleli da se dešava u Srbiji. rezultat takve ekonomske politike je 550 hiljada apsolutno siromašnih i milion i 800 na granici siromaštva, za šta je odgovorna Vlada kontinuiteta, iako u tri ili četiri različite faze. Šest godina već vladate. Rezultat ekonomije je i u tome i u reformi, što danas u Srbiji imate 30% više privatnih firmi blokiranih nego prošle godine. Za iznos od dve i po milijarde evra su blokirane privatne firme u Srbiji. danas vaša Vlada duguje 33 milijarde povraćaja PDV-a privatnim preduzetnicima kojima ste dužni da to vratite u roku. Ne vraćate ga da biste mogli da pokažete deficit, kao što ste uzeli penzionerima penzije, kao što ste uzeli zaposlenima plate i tako predstavljate suficit u budžetu po leđima građana i po leđima privrede. To je rezultat reformi i to je rezultat vaše ekonomske politike. Tih 33 milijarde je 2015. godine bilo 10, a danas je 33 i toliko brinete o domaćim…
Vreme.
Molim vas da mi dozvolite još vreme.
Da, da, jesam. Kao što vidite, tri minuta i 35 sekundi. Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Hvala. Da vam kažem prvo, jedan od mojih prethodnika, gospodin Cvetković nikada nije bio u Vladi da odgovara na pitanja narodnih poslanika, ali to nema veze. To je bilo demokratski, bilo je super, super. U parlamentu, a i u Vladi je retko bio, sve su bile telefonske sednice. Hvala vam, narodni poslaniče, što ste me podsetili da je i u Vladi predsednik Vlade retko bio i da su sve sednice bile telefonske, a u Skupštini nikada nije bio. U Vladi je bio retko, ovde nikada nije bio. Samo da vam kažem, za poštenog narodnog poslanika, kome ću, naravno, sa velikim zadovoljstvom odgovoriti na pitanja oko rasta bruto-društvenog proizvoda, PDV-a, nevraćanja PDV-a i svega ostalog, takođe, da kažem da je poštovani narodni poslanik, predsednik opštine u svom mandatu za sedam godina nije mogao da prenese matične knjige u elektronski oblik. Ali, ova vlast ne ume da vodi državu, a u opštini Trstenik nismo za sedam godina mogli da prenesemo matične knjige u elektronski oblik, kako bi jedan, neki građanin Trstenika koji je, na primer, na studiranju u Beogradu, mogao ovde da dobije izvod iz matične knjige rođenih, a ne da mu šalju iz Trstenika. Isto tako, da vam kažem da je Trstenik opština koja je imala jednu od najvećih zaposlenih 654, decembar 2013. godine, optimum 444 zaposlena. Samo polako. Ali, ova Vlada ne ume da vodi državu. Što se tiče, što se tiče BDP-a, jeste, Vlada se svakako nervira oko stope rasta BDP-a… Ako mogu da odgovorim? Meni je žao što vi mene pitate i onda kada vam se ne sviđa odgovor, vi nećete da ga slušate. Pa, mi smo kao u obdaništu. Znači, prošle godine rast BDP-a 2,8%. Pre toga, od 2000. godine, jedino je bio veći rast neke 2008. godine kada smo imali 3,1% i taj rast je bio u potpunosti baziran na potrošnji i na uvozu. Ovaj rast je makar baziran na izvozu i na proizvodnji, i to kaže MMF. Dakle, sve što je vama pričam ovde, pričam vam međunarodno proverene i priznate podatke i ne pričam o tome kakva bih ja volela da Srbija bude. Ja bih volela da Srbija bude još mnogo, mnogo, mnogo bolja i zato sam ovde, i zato smo svi mi ovde, samo je to teško posle svega što je ostavljeno. U ovom trenutku, najveći udarac za naš BDP rast u ovoj godini smo imali zbog suše letos. To nije nikakav izgovor. Ozbiljna Vlada i ozbiljna država ne sme više da dođe u situaciju da kaže - nemamo dovoljan rast BDP-a zato što imamo sušu. Ali, gospodo, mi smo imali i u ovom trenutku imamo 3% obradivih površina pod sistemom navodnjavanja, 3%. Sada ćemo imati još dodatnih 50 hiljada, dakle, nešto između 7% i 8% i to je jedan od fokusa za 2018. i 2019. godinu. Ali, ljudi, ne možemo sve odjednom. I da nije bilo suše koja nas je pogodila tako da će proizvodnja kukuruza u odnosu na prošlu godinu biti manja za čak 45,5%, pšenice za 21%, soje 20%, suncokret 13%, šećerna repa 6,3%, da nismo imali udarac u elektroenergetskom sektoru zbog hidrocentrala i zimus zbog termoelektrana, svi ostali pokazatelji su takvi da bi imali rast od projektovanih 3%. Istovremeno, svi ostali indikatori pokazuju jednu zdravu ekonomiju, dinamičnu ekonomiju koja se razvija. To je rekao MMF, to je rekao i Fiskalni savet. Dakle, to je istina. Dobro je što imamo rast izvoza od 13% i što imamo rast direktnih investicija od nekih 13%, što imamo konačno nezaposlenost koja je na nekom nivou od 11% – 12%. To je bolje nego ikada u istoriji Srbije. I moramo bolje. Ali, narodni poslaniče, ovo je odgovor na moje pitanje. Zašto nismo pravili sisteme za navodnjavanje? Zašto ih nismo pravili? Zato što mi smo imali fiskalnu konsolidaciju da se izvučemo iz bankrota koji ste ostavili. Tako je. Ali, zašto vi niste? Pa, potrošili su sve pare. Sve pare su potrošene. Gde su putevi, gde su sistemi za navodnjavanje? Gde je sve? Dakle, 35 godina u Srbiji se nisu pravili sistemi za navodnjavanje, 35 godina. (Narodna poslanica Marinika Tepić dobacuje s mesta.)
Molim poslanicu Mariniku Tepić da ne dobacuje predsednici Vlade, i da ne viče. Nismo na fudbalskom stadionu. Molim Mariniku Tepić da se uzdrži od vikanja, ako može. Ako ne može, šta da radimo.
Ovo je demokratija u vašem izvođenju. Što se tiče povratka PDV-a, možda niste vi znali, ja ću vas obavestiti, to je okej, da je u Srbiji postojala potpuno PDV mafija i da smo mi zaustavili i naredili, odnosno prethodna Vlada strogu kontrolu povraćaja PDV-a, da se ne bi za bez veze odlivale pare iz budžeta, i svima kojima treba vraćen je PDV, sa nekim kašnjenjem, zbog dvostrukih i trostrukih kontrola. Vi meni danas kažete da mi pokazujemo suficit tako što kasnimo u povraćaju PDV-a. To je istina. Pa, jel vi znate da je nama danas suficit u budžetu 80 milijardi, a imamo 33 milijarde u povraćaju PDV-a? Pa, kako je 33 jednako 80? Zašto pričate takve stvari pred građanima Srbije? To je strašno i nedopustivo. Dakle, i kada vratimo PDV, da ga sutra ujutru ceo vratimo, pa opet imamo 50 milijardi u suficitu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Hvala. Ja vidim da postoji, i shvatam sada zbog čega postoji, jedno duboko nerazumevanje sa nekim od kolega iz opozicije, zato što oni očekuju da članovi Vlade dođu ovde i odgovaraju rečima koje su nam date, da nam se sastavi ovde jedan spisak šta mi treba da odgovorimo kad nas neko pita, a ne da odgovorimo ono što mi želimo. Oni mogu da postave pitanja kakva god hoće, da dobacuju za vreme sednice, da dobacuju iz klupa, da vode dijalog i sa predsednicom Vlade i članovima Vlade, ali poslanici takođe, bio sam predsednik ovog parlamenta, poslanici takođe moraju da poštuju Poslovnik Narodne skupštine o načinu ponašanja u Narodnoj skupštini. Razumem, nije lako gospođi Gojković da to sve uredi u ovom toku i shvatam koliko je težak ovaj posao. Međutim, šta su suštinski pokazatelji za jednu zemlju? Hoću da vam kažem šta je jedan dobar pokazatelj za ovu zemlju da li zemlja napreduje ili ne napreduje? Stopa nezaposlenosti. Znate li zbog čega se danas ne priča u Narodnoj skupštini toliko o stopi nezaposlenosti, zato što kad su neki drugi bili na vlasti, ta stopa je bila, samo 2012. godine, kada smo zatekli zemlju u katastrofalnom stanju, skoro 26%. Tolika je bila stopa nezaposlenosti. Danas je 11,8%. E, zbog toga, kao jedan dobar ekonomski pokazatelj, zato što govorimo ovde o reformama, ovde govorimo o tome da je ova Vlada stvorila fiskalni prostor, a da nije prodavala imovinu. To je suštinska velika razlika. Kada pravite prostor na osnovu snage vaše privrede, na osnovu snage investicija, na osnovu snage toga što se ljudi zapošljavaju, pa imaju plate, pa imaju nešto da donesu svojoj kući, za razliku od nule, koliko su imali kada su neki drugi bili na vlasti, nula dinara su im bile plate, velikom broju tih ljudi, da ne govorimo o 400.000 radnika koji su ostali bez svojih radnih mesta od 2008. do 2012. godine. Kako da se ne setimo tih vremena? Kako da se ne podsetimo na ta vremena, kada je to bio koren, kada je to bile situacije u kojima su ljudi ostajali bez radnih mesta. Merilo se na sat. Bili su oni brojčanici gde ste merili koliko radnih mesta svakoga sata se izgubi. Mi sada merimo koliko se radnih mesta napravi u Srbiji svakog sata, i to je suštinska razlika. Nije njih interesovao nikad običan čovek. Većinu tih ljudi koji su bili ministri, koji su bili ključni upravljači, ti koji su vedrili i oblačili u Srbiji, njih su interesovali tajkuni. Tada je tajkunima u Srbiji bilo vrhunski. Oni su zaista uživali u Srbiji, uživali u sticanju ogromne imovine, pre svega mislim na Miškovića. Ova zemlja se jedno vreme zvala „Deltalend“. Znači, tako su nazivali Srbiju. Toliko je čovek mogao da uradi šta je hteo. Postavljao, njemu su se vlade formirale u njegovom kabinetu. Dakle, u njegovoj kancelariji su se formirale vlade, da ne kažem svi drugi. Ovde je ključni investitor. Ovde su se investicije merile od ljudi koji su bili narko-dileri. Ovde se to ubrajalo u BDP. Kaže – rast BDP-a, Šarićeve investicije iz narko-dilera. Ima ovde dosta primera, ali ovde je bio jedan primer koji hoću da vam pročitam, kakve su se uspešne reforme sprovodile i zašto smo došli do ovoga. Nažalost, žao mi je što moram da pomenem ovaj primer, zato što boli svakog čoveka u ovoj zemlji, ali treba da se podsetimo kakvi su ljudi upravljali i šta se dešavalo, a to je situacija sa adaptacijom dvorca „Heterlend“. To je bilo zamišljeno kao dom… (Boško Obradović: Vreme.) Vidite, kako odmah, kada treba da se kaže istina, to zaboli, jer znaju koliko je ovo napravilo štete građanima Srbije. Kada treba da se … (Boško Obradović: Da li je Dačić?)
Molim poslanika, Boška Obradovića, da se ne ponaša kao da je na ulici.
… reformiše, kada treba da se inovira dom za decu ometanu u razvoju, tada se uzimaju pare od građana Srbije, milion evra se uzme od građana Srbije i nema više ni para ni doma. Deca niti imaju gde da odu, niti koga interesuje, a ovde se drže tirade – hajde da uzmemo neki fond za neku decu, da pomognemo bolesnoj deci, pa ovde se uzelo milion evra od dece ometene u razvoju i uzeli su i stavili u džepove. Zato su podignute krivične prijave, zato su u toku sudski procesu, zato sud u ovoj zemlji odlučuje. Koliko god ja bio ljut, besan, koliko god mi ovo bilo teško da vidim, ovde sud odlučuje o tome. To su bile reforme koje su dovele do toga da imamo 26% nezaposlenih, da niko u Srbiji nije razumeo da li ima budućnost u ovoj zemlji. Danas ljudi imaju budućnost, danas su ljudi u Srbiji normalni i pristojni ljudi koji hoće da rade i zato se zapošljavaju, zato otvaraju fabrike, zato danas stranci prepoznaju Srbiju, za razliku od tih vremena, kao mesto u kome postoji ekonomska i politička stabilnost, gde mogu da donesu svoj novac, da otvore fabrike i da građani Srbije imaju nešto od toga. Tako je to radila Vlada Aleksandra Vučića i tako to nastavlja da radi ova Vlada. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Gospođo premijerko, ja znam da ste vi skloni manipulacijama i zameni teza, kao što je bio vaš prethodnik, ali vas molim da ne pitate vi mene, nego da vi odgovarate na moja pitanja. Vi ste ovde danas došli da odgovarate na pitanja poslanika. To je prva stvar. Druga stvar, nemojte da iznosite neistine. Rekli ste da je BDP bio veći nego što je bio sada samo 2007. godine. Da vas upoznam, pošto vi očigledno ne znate. Od 2000. do 2009. godine ukupan rast BDP je 47,37% na osnovu podataka MMF i Zavoda za statistiku, i to četiri, devet, sedam, četiri, dva, devet, pet itd. To je prva stvar. Dalje, kada ćete početi da poštujete zakone koje vi usvajate? Mislim na Zakon o javnim preduzećima, o profesionalizaciji javnih preduzeća. Godine 2016. usvojili ste Zakon o javnim preduzećima i rekli da ćete birati funkcionere po konkursu. Danas je izabrano svega nekoliko desetina direktora od 346, ako se ne varam, koji treba da budu, po vašem zakonu koji ste usvojili, postavljeni na ta mesta. Naravno, to ne radite zbog toga što vam je potrebna institucionalna korupcija i da možete bilo koga da postavljate kao v.d. na direktorska mesta najvećih sistema, kao što ste vlasnika pečenjare postavili za direktora najvećeg Javnog preduzeća EPS, kao što imate u Putevima direktora koji je sada osuđen na kaznu zatvora. Vama to ne smeta, već samo da poštuju ono što su pravila SNS koja je privatizovala državu. Dalje, kada govorite o medijima, ovde ste maločas rekli kako nema objektivnih medija, kako se država povukla iz medija. To nije tačno. Vi ste se povukli iz vlasničke strukture, ali zato kontrolišete finansijski sve medije u Srbiji, i to vrlo dobro znate, kroz ta ista javna preduzeća, institucije… Nismo mi mali, znamo i tačno se vidi koje se javno preduzeće u kom mediju oglašava, samo što ti mediji koji su objektivni, a vi kažete da objektivnih nema, nisu na vašem platnom spisku. Na vašem platnom spisku su oni koji su u vašoj službi i koji su tu da manipulišu istinu i da građane Srbije lažu o nekakvom rastu, boljem životu, platama koje obećavate unazad tri, četiri, pet godina itd. Prema tome, pitanje – kada će Vlada početi da poštuje zakone koje usvaja? Kada će početi da poštuje medijski zakon? Da li zakon i taj set medijskih zakona, koji ste pominjali, ne važi za vlasnike privatnih televizija, pošto oni koji su bili bliski režimu i pokupovali desetine televizija po Srbiji, vi to vrlo dobro znate? Da li za njih ne važi? Oni su sada informativna služba Vlade i vaše stranke. Koliko ja znam, ako se poštuje zakon, to tako ne sme i ne može da bude. Dalje, odgovorite mi na pitanje, ministre Stefanoviću, pošto ste se javili, nisam vas pitao ništa – ko je odgovoran za rušenje u Savamali, dokle se stiglo sa istragom, ko je suspendovao državu pre godinu i po dana?
Hvala. Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Ovo što se medija tiče, to ste nas pomešali sa Đilasom. To je tako bilo onda. Devetnaest milijardi dinara od kako je čovek bio na vlasti, 19 milijardi dinara prometa firme, svaka čast. To je teško porušiti. Ne znam da li može prvih pet firmi u Srbiji da se meri sa tim. Firme, RTS, sekunde, puna kontrola. Znači, kontrola 100%. To je stvarno bilo teško ostvariti. Ono što je druga stvar, samo molim ljude da nauče, istrage vodi tužilaštvo. Policija ne vodi istragu, to radi tužilaštvo i oni mogu dati informaciju, ukoliko to žele, dokle je neka istraga stigla, ko su osumnjičeni, kada se podnosi krivična prijava, jer je to posao nadležnog tužilaštva. Hvala.
Molim poslanika Boška Obradovića da fizički ne ugnjetava poslanika. Poslaniče, imate opomenu zato što ste pokušali kravatom da zadavite poslanika. Sram vas bilo! Poslaniče, sedite i smirite se. Ako vam nije dobro, pomoći ćemo vam. Sedite. (Boško Obradović: Sedi na našem mestu.) Izvinjavam se poslanicima koji su došli na sednicu postavljanja poslaničkih pitanja, prema članu 205. Poslovnika, a prisustvuju performansu, i to lošem, Boška Obradovića. Videla sam i na snimku se vidi u direktnom prenosu, molim Boška Obradovića da mi ne prilazi, kako davi poslanika SNS kravatom. Ovo je skandal i nije duhovito. Izvinjavam se. Molim predsednicu Vlade, ako može u ovoj atmosferi da da odgovor, možda ima poslanika opozicije koji žele da slušaju. Molim vas za mir i tišinu. Ako treba, podeliću 250 opomena, ali ovo će biti parlament, a nema potrebe. Izvolite.
Hvala puno. Što se ovih podataka o BDP tiče, koje je narodni poslanik izneo, nisam sigurna da razumem o čemu on priča, jer je potpuno neverovatno da imate kumulativno, koliko, 47% BDP. Bio je, mislim, u jednom trenutku 3,1% tada kada… Ovo ako računate, stvarno tada, ovo što je rekao ministar Stefanović, ako računate privatizacione prihode i sve to u tome, što nema nikakve veze sa porastom ekonomije, onda može tako. Kako da vam kažem…
Poslanik Boško Obradović dobija još jednu opomenu zato što se glupira na sednici Vlade, na sednici parlamenta.
Dve stvari koje pokazuju da je to nemoguće ili u najmanju ruku da su to informacije koje nemaju nikakvo relevantno značenje sa ekonomijom, a jedno je stopa nezaposlenosti u to vreme. Ako je to bio realan rast BDP-a, pa kako je 2012. godine onda stopa nezaposlenosti bila 26%? Pa, to bi trebala da bude puna zaposlenost i da uvozimo ljude iz regiona da rade kod nas ako je bila realna stopa rasta BDP-a. Danas je 12% stopa nezaposlenosti. Dakle, 39,5%, skoro 40% stopa nezaposlenosti mladih u 2013. godini sa kumulativnim rastom BDP-a od 47%. Molim vas stvarno da se uozbiljimo. I danas je visoka stopa nezaposlenosti mladih - 22,5%, ali smo je spustili sa 40% na 22,5%, a da ne pričamo o negativnom rastu. Kada nije postojao problem i nisu bile kritike, zato što niko to nije ni pratio ili kada je bio uspeh sa 0,4%, pa još veći uspeh sledeće godine sa 0,6%, mi sad pričamo od 2,8%, pa da li će sada biti 3% ili će biti, ne znam, 2,5%. Pa, koliko god bude, vi gledajte sve ostale pokazatelje. Važno je da je rast zasnovana investicijama, na proizvodnji što se ogleda kroz nova radna mesta, koje mi možemo da pokažemo. Što se tiče toga, i opet da se vratim na slobodu medija, i hvala vam što ste mi dali primer iz stvarnog života oko toga kako se vi medijima obraćate. Dakle, ako mediji kažu da je Vlada nešto uradila kako se oni nazivaju? Informativna služba Vlade? I, to nije pritisak na medije? Eto, tako se vidi ko deli medije na podobne i nepodobne, a to nije Vlada. Hvala vam.
Reč ima Goran Knežević. Izvolite.
Pokušaću malo da ovoj diskusiji dodam i ja malo, i da bude malo konstruktivnija nego što je bila do sada, jer vaša pitanja, naravno vi možete da pitate kako hoćete i šta hoćete, ali vaše teze mislim da nisu dobre i kontradiktorne su. Vi kažete malopre da ova Vlada laže građane da bolje žive, ali građani uporno glasaju za tu Vladu već, evo, četvrtu, petu godinu. Dakle, Srbija je danas i politički i ekonomski stabilna zemlja i to je vrlo jasno i svi naši makroekonomski pokazatelju u 2016. godini su odlični. Vi ćete reći - nije to odlično. Ja ću da kažem odlično je zato što trend u 2017. godini je sličan, tako da očekujemo održivi rast, što je jako važno. Znači, održivi rast koji podrazumeva da u toku više godina imamo rast koji će doprineti da za narednih pet do šest godina stignemo, bar da se približimo zemljama centralne Evrope. Znači, imamo društveni bruto proizvod koji je prošle godine bio 2,8%. Ove godine zbog dobro poznatih razloga, čuli ste ih malopre, verovatno će biti nešto manji, ali sačekajmo još. Videli ste procenu Svetske banke i MMF-a koji kažu da ćemo sledeće godine imati rast BDP-a između 3,5% i 4%, što nas takođe ne zadovoljava. Želeli bi da taj rast bude još mnogo veći. Inflacija je stabilna. Ona je na nivou od 1% već duži niz godina. Smanjili smo u velikoj meri, u ogromnoj meri smo smanjili nezaposlenost koja je 2012. godine bila 26%. Sad, čuli ste, ona iznosi 11,8%. Po istraživanju IPSOS-a samo u 2010. i 2011. godini 300 hiljada ljudi je ostalo bez posla. Tako da ovaj podatak od 11,8, iako mi želimo da on bude još i niži, on je ohrabrujući i pokazuje dobre trendove i održivost, što sam malopre rekao. Direkte strane investicije su prošle godine bile dve milijarde. Ove godine na prvih sedam meseci imamo povećanje od 13%. Takođe i povećanje izvoza i ostvarili smo suficit, što je bilo prosto nemoguće u nekim prethodnim vremenima, ostvarili smo trgovinski suficit sa svim zemljama u okruženju. O ovome ne govorimo samo mi iz Vlade, ministri i oni koji se direktno bave time. O ovome govore sve relevantne institucije i organizacije i u zemlji i u inostranstvu. Znači, imate i stav Fiskalnog saveta, imate stav MMF-a. Ono juče što se dogodilo, mislim da je i predsednica to pomenula i čestitala, to je jedna sjajna stvar za Republiku Srbiju. U Beču na Forumu o konkurenciji i konkurentnosti i privlačenja investicija Srbija je u jugoistočnoj Evropi proglašena za najbolju, što je izuzetan znak i za investitore. Izuzetan znak za strane kreditore. Vi znate da smo mi kreditni rejting povećavali već nekoliko puta. Tako da sve to može u velikoj meri da doprinese da naša privreda u narednom periodu bude i održiva i da raste po stopama koje će naravno pre svega biti u funkciji građana. Imamo pet prioriteta i pravaca aktivnost u narednom periodu. Samo ću ih nabrojati. Neću širiti. Biće sigurno prilike da razgovaramo i o tome. Govorim o Ministarstvu privrede, pošto su teme, kao što ste rekli i sami, privredne. Prvo je unapređenje poslovnog ambijenta, pre svega rasta ma „Duing biznis liste“, gde smo sa 91 došli na 47 mesto. Ove godine očekujemo takođe skok i očekujemo da ćemo u narednom periodu biti među prvih 15 zemalja po lakoći investiranja. Drugi veliki segment jeste završetak privatizacije. Jedan bolan, težak, dugačak proces koji se već preko 20 godina tegli i koji ćemo mi u mandatu Vlade završiti. To je velika kočnica za sve nas bila. Naravno da tu nisu samo ekonomski razlozi. Tu imamo i socijalne, demografske, pa i političke razloge. Tako da očekujemo da taj proces se ubrza u narednom periodu. Imamo u principu najveći problem sa 11 strateških preduzeća koja su izašla iz procesa zaštite. Videli ste danas, čini mi se, uspešno će biti završena privatizacija „Galenike“. Ostala preduzeća su, neka su u UKPR-u, neka su spremna za privatizaciju. Tako da ćemo taj proces završiti sigurno u narednom periodu. Treći segment našeg rada jeste efikasniji rad javnih preduzeća koja su bila oduvek rak rana našeg društva. Mislim da i u finansijskom pogledu, organizacionom, u pogledu korporativnog upravljanja, svega ostalog smo postigli veliki iskorak, veliki napredak. Samo da vam kažem podatak da su 2014. godine ta preduzeća javna ostvarila gubitak od 65 milijardi dinara, a na kraju 2016. godine imala su neto dobit od pet zarez nešto milijardi dinara, što predstavlja nekih skoro 600 miliona evra više, naravno, u budžetu Republike Srbije. Razvoj malih i srednjih preduzeća. Govorio je i gospodin Jovanović kao poslanik, imao je jedno pitanje, nisam stigao da mu odgovorim, oko malih i srednjih preduzeća. Oni jesu motor našeg razvoja. Posvećujemo ogromnu pažnju tome. U prošloj godini smo ostvarili, i za mene čak, iznenađujući rezultat. Trideset hiljada novih radnih mesta je otvoreno u sektoru malih i srednjih preduzeća. Na kraju, to je podsticanje investicija zbog kojih smo i najviše dobili ovu nagradu u Beču, gde u prethodne dve godine, od stupanja na snagu Zakona o ulaganju, investirano je u Srbiju negde oko 400 miliona evra i otvoreno je 24 hiljade novih radnih mesta. Ta politika se pokazala kao dobra. Biće sigurno prilike, da sad ne dužim, pošto želite da verovatno postavite još pitanja, da razgovaramo o vremenu povrata tih investicija, možemo razgovarati o efektima tih investicija. Ali, uglavnom mi ćemo sa tom politikom nastaviti. Kao što sam rekao na početku, očekujemo jedan održivi rast u dužem vremenskom periodu. Hvala.
Komentar.
Dakle, odgovora na moja pitanja nema, a ne može ih ni biti jer ne smete da kažete istinu ljudima. Što se tiče vaših odličnih makroekonomskih pokazatelja u Srbiji, oni su Srbiju svrstali na začelje u svim ekonomskim kategorijama u regionu i Evropi i to su zvanični podaci, koje iznosim, podaci MMF i podaci našeg Zavoda za statistiku. Ako oni lažu, onda lažem i ja. Dalje, kada već govorite o nezaposlenosti, da je ona danas 11,8%, kažete da je 2012. godine bila 26%, molim vas da mi kažete u apsolutnom iznosu koliko je nezaposlenih lica u Srbiji bilo 2012, koliko je danas, kada imate 11,8% stopu, apsolutni broj nezaposlenih lica u Srbiji? Postavljam još jedno pitanje i pozivam se na član 51. Ustava, pravo građana Srbije da budu blagovremeno informisani, da mi odgovorite kako glasi tekst zakletve koju su položile sudije sa Kosova juče? Dalje, moje je pitanje hoće li taj tekst biti objavljen u „Službenom glasniku Republike Srbije“? Da li je taj sporazum sa Prištinom donesen u skladu sa Ustavom i članom 142, u kome se jasno kaže da je sudska vlast jedinstvena ne celoj teritoriji Republike Srbije? Poslednje pitanje vezano za to jeste li one koji donose ovakve sporazume upoznali sa delom iz člana 307. Krivičnog zakona? Dakle, s obzirom da vi ne poštujete ni Ustav, ni zakon, s obzirom da manipulišete statističkim podacima vezano za stanje života u Srbiji, napretku, boljitku, platama, ekonomskom razvoju, ovoj zemlji kojom vi upravljate šest godina otprilike može da pomogne jedino tetka ministra Vulina. Zahvaljujem.
Poštovani poslaniče, kao što znate, dobijanje odgovora na dopunsko drugo pitanje imate pravo samo da se izjasnite odgovorom u trajanju najviše dva minuta, a ne da postavljate nova pitanja. Ali, bože moj, ima vremena, pa ćete naučiti. Sledeći poslanik Đorđe Komlenski.
Verujem da ćete imati prilike da čujete što šta pametno. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvaženi članovi Vlade, poštovani premijeru gospođo Brnabić, najpre želim da vam čestitam više nego uspešnih prvih 100 dana rada ove Vlade. Kada smo glasali za vas kao premijera i vaš predlog sastava Vlade Republike Srbije, apsolutno smo bili sigurni da ćete nastaviti uspešan put oporavka Srbije koji je počeo 2012. godine. Ono na šta mi iz Pokreta socijalista posebno ponosni jeste vaša odluka da jedno od najvažnijih ministarstava, Ministarstvo odbrane poverite našem predsedniku Aleksandru Vulinu. Naša ocena je da je pored izuzetno pozitivnih rezultata u oblasti privrede, finansijske konsolidacije, stvaranje uslova za nove investicije, za očuvanje političke stabilnosti, za očuvanje stabilnog kursa, očuvanje političke i vojne neutralnosti, izuzetno značajno jačanje snage Vojske Republike Srbije i podizanje njene borbene gotovosti i ispunjavanje svih očekivanih obaveza koje su pred nju postavljene. Od tih prioritetnih zadataka posebno je uočljivo da Vojska Srbije je uspešno angažovana na obezbeđenju administrativne linije prema AP KiM i kontroli kopnene zone bezbednosti. Nadasve je izuzetna kontrola i suvereniteta vazdušnog prostora Republike Srbije, zaštita bezbednosti državne granice Republike Srbije prema Republici Bugarskoj i Republici Makedoniji, koje zajedno realizuju Vojska Srbije i MUP. Vidi se da jedan od ključnih prioriteta na kojima se radi jačanje operativnih sposobnosti Vojske Srbije, a to jasno ukazuju realizovane vežbe komandi jedinica logorovanja Vojske Srbije, sprovedena je osnovna i specijalisitčka obuka za više od 1.000 vojnika na dobrovoljnom služenju vojnog roka, opremanje i modernizacija i naoružanje vojnom opremom, opremanje 1.500 vojnika snage Vojske Srbije za hitno reagovanje, nabavka šest migova 29 itd. Rezultati takvog angažovanja su više nego uočljivi i merljivi, jer je 470 pripadnika Vojske Srbije učestvovalo u realizaciji osam multinacionalnih vežbi, na bojnom gađanju ciljeva pripadnici 250. raketne brigade su ostvarili stoprocentne pogotke na poligonu „Šabla“. S obzirom da samo zadovoljan vojnik može dati još bolje rezultate, interesuje me šta će u narednom periodu Vlada Republike Srbije, Ministarstvo odbrane činiti na poboljšanju standarda pripadnika Vojske Srbije, uvećanju broja pripadnika Vojske Srbije kroz prijem novih profesionalnih vojnika i posebno me interesuje do kog nivoa je podignut stepen rentabilnog rada namenske industrije?
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima predsednik Vlade Ana Brnabić.
Hvala puno. Prvo želim da kažem da je, po meni makar, stvarno najveći uspeh i najopipljivije je u stvari da smo prvi put posle 1987. godine, odnosno posle 30 godina nabavili avione za potrebe ratnog vazduhoplovstva i protivvazdušne odbrane Vojske Srbije. To su tih šest aviona tipa MIG 29 i svakako je velika stvar za Srbiju i za Vojsku Srbije da smo to uradili. Videli smo i 20. oktobra koliko samo mnogo bolje danas izgleda i Vojska, koliko je bolje opremljena, koliko su ti ljudi sigurniji u sebe. Nikada ne treba zanemariti i ovo prilično veliko povećanje plata od 10%, ali i sve ono što radimo u smislu izgradnje novih stanova za vojna lica, refinansiranja kredita koje su oni uzeli itd, itd. To je nešto na čemu ćemo nastaviti da radimo zato što je važno da i na taj način pokažemo ozbiljnost i sigurnost naše zemlje. To je nešto što je bilo jako, jako, jako zapostavljeno u prethodnom periodu. Što se tiče namenske industrije, ona sigurno ima ogroman potencijal da bude jedan od stubova razvoja naše ekonomije i to je ono što se danas dešava. Bila sam presrećna kada sam u prvih 100 dana rada Vlade otišla da obiđem pogon „Jumka“, koji je otvorio novi pogon „Jumko balistika“ i time se priključuje u sistem odbrane Vojske Srbije. Zapošljavanje novih 50 ljudi, ali mislim da će sledeće godine već biti novih sedamdesetak, ali nije ni to važno. Važno je da se otvaraju novi pogoni za izvoz, za kvalitetnu proizvodnju i da svi ostali radnici u fabrikama kao što je bila „Jumko“ shvataju da sada konačno postoji budućnost za njih i da dolazi do bolje budućnosti. Isto tako mi je drago, i to isto pokazuje koliko ulažemo u namensku industriju, što smo konačno uspeli da rešimo posle toliko godina i slično kao i za „Železaru“, kada niko više nije verovao da će to moći da se reši, problem „14. oktobra“ u Kruševcu i proizvodnje kamiona u „14. oktobru“. „Čehoslovak grup“ je to uzela, opet nekih novih 130 radnika, ali je važno da konačno imamo namensku industriju koja se podiže, koja je spremna za izvoz i da imamo narudžbe tolike da, na žalost, mi još uvek u ovom trenutku nemamo dovoljno kapaciteta da izvezemo sve ono što bismo mogli da izvezemo kada bismo imali te kapacitete i to je ono na čemu ćemo nastaviti da radimo. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Zamolio bih vas da nam kažete u kakvom stanju je deo budžeta koji je namenjen za finansiranje Ministarstva odbrane za 2017. godinu i da li tu ima dovoljno sredstava za sve ono što je namenjeno i planirano da se dovrši? Da nam kažete, ukoliko znate, ali mislim da bi time u svakom slučaju Vlada trebala da se pozabavi, gde su završila sredstva koja potiču od uništavanja 500 tenkova i haubica, 220 oklopnih vozila, 20.000 lakog naoružanja, 282 tenka, 220 transportera, 1.100 protivavionskih topova, 26 višecevnih bacača, da li su ta sredstva završila u vojnom budžetu, da li su uopšte naplaćena? Da li su korišćena za podizanje nivoa i standarda Vojske Srbije ili su možda nekim slučajem korišćena za ubrzanu gradnju na vračarskim pašnjacima? Pored toga vas molim da nam kažete u budućem periodu, obzirom na rezultate koje su naši vojnici ostvarili na gađanju ciljeva na poligonu „Šabla“, na međunarodnim vojnim igrama 2017. godine u disciplinama tenkovski viapon i poljska kuhinja, 2017. godine u Ruskoj Federaciji na poligonu „Alabino“, gde je naš Mladen Nikić iz Druge brigade proglašen za najboljeg komandira tenka u konkurenciji od 57 posada iz 19 zemalja, ko je njega naučio tome? Da li su ga naučili možda generali iz Brisela, generali sa Vest Pointa, ili je ta saznanja imao prilike da stekne od naših, proverenih, čestitih i najpoštenijih ratnih generala, generala Lazarevića, Delića, Šljivančanina i svih onih koji su nosili na najčestitiji mogući način uniformu vojske u vreme bombardovanja 1999. godine? U kom smeru će ići njihova dalja obuka i njihovo unapređenje? Očigledno da ni to što vojska nije bila finansirana na odgovarajući način, nije umanjilo želju i volju pripadnika Vojske Srbije za sticanjem znanja i za postizanjem izuzetnih rezultata. U kojoj meri i na koji način će se i dalje širiti saradnja između Vojnomedicinske akademije i civilnog sektora i da li postoje mogućnosti da se obim usluga koje Vojnomedicinska akademija pruža u civilnom sektoru, još više proširi i time proširi standard svih naših građana?
Nebojša Stefanović, izvolite.
Hvala. Mogu da vam odgovorim jednim delom vezano za saradnju koju je Ministarstvo unutrašnjih poslova imalo sa projektima i programima vojne industrije, odnosno namenske industrije, naravno i Ministarstvo odbrane. Mislim da ministar Đorđević isto može, pošto je on do nedavno bio ministar odbrane, može dati više informacija o nekim pitanjima koje ste vi postavili. Hoću da kažem da je bilo veoma važno, da kažem, i kada je naš današnji predsednik bio ministar odbrane i kada su započete suštinske reforme i kasnije nastavile, da kažemo kada je postao premijer, suštinske reforme vojne industrije. Imali smo dosta široke rasprave gde uložiti novac, jer je država sada uspela da stvori novac, uspela da stvori višak vrednosti, uspela da stvori suficit u budžetu. Mi smo pre nekoliko meseci, odlukom tada predsednika Vlade, danas predsednika gospodina Vučića, imali ulaganje od preko 50 miliona evra u različite fabrike namenske industrije. Pre svega, bila je ideja da se poveća kapacitet proizvodnje u ovim kompanijama, jer mi imamo danas potražnju na tržištu. Postoji mogućnost da se proizvede i proda više pešadijskog naoružanja, više municije pre svega, minobacačkih i artiljerijskih granata, minobacačkih mina. Naravno, ono što je veoma značajno i što je MUP u saradnji sa „Jugoimportom SDPR“ uradila, a to je modernizacija našeg postojećeg naoružanja. Mi nažalost, tek danas posle mnogo godina, imamo mogućnost modernizacije oklopnih transportera našeg artiljerijskog oruđa i drugih sistema koji se koriste, naravno, delimično i u MUP, pa mogu da govorim o tome kada se govori o transporterima M11 i M15, koji su domaće proizvodnje. Oni su danas modernizovani, oni su danas klimatizovani i oni imaju dub sisteme spregnute vatre kojima se upravlja iz unutrašnjosti vozila gde strelac nije izložen vatri. Novi sistemi, dakle, novi mitraljezi koji su montirani na njih 12, sedam milimetara , koji pružaju maksimalnu vatrenu moć u borbi protiv terorizma. Dakle, to je ono što koriste jedinice žandarmerije, naravno i jedinice vojske, ali žandarmerija koja je prva krenula u sistem ispitivanja novih vozila. Zatim, to je nakon razvijanja vozila „Lazar“, „Lazar modifikacija 3“ koji su isto ušli u sastav naoružanja MUP. I poslednje vozilo „Miloš“, koje je faktički u fazi razvoja i koje ćemo, takođe, iskoristiti za specijalne jedinice policije. To su veliki koraci koji su napravljeni. Ministar Đorđević može mnogo više da govori, naravno i o „Nori“ i o „Alasu“ i drugim sistemima o kojima je on upoznat, koji nisu u naoružanju MUP. Ali, vidim kad razgovaram sa tim ljudima, i kada govorimo o zajedničkoj kontroli granica i kada danas proizvodimo bespilotne letilice, kada proizvodimo dronove, kada imamo mogućnost da našim sredstvima napravimo nešto što se koristi u vojnoj industriji, odnosno i u policiji i vojsci, to zaista čini da možemo da budemo aktivni u odgovoru na sva ugrožavanja bezbednosti Republike Srbije. Bilo da se radi o redovnim mirnodopskim aktivnostima u očuvanju bezbednosti na državnoj granici, bilo da se radi o sredstvima koja služe za odvraćanje od potencijalnog napada ili zaptivno bezbednosno delovanje u odvraćanju od bilo kakvog terorističkog napada, kakve smo nažalost imali u okolnim zemljama. Danas, vojna industrija ima mogućnost da se razvija. Mislim da ovi momci i devojke koji rade tamo i koji daju ogromne rezultate u sistemu, mogu da pomognu u modernizaciji daljoj i vojske i policije i da budu jedno od privrednih oslonaca naše zemlje. Na osnovu svega toga i na osnovu svega onoga što je Vlada učinila, mi danas imamo prostora i za to se zahvaljujem premijerki i predsedniku sa kojima smo razgovarali i koji su nam dali ogromnu podršku, danas imamo prostora za povećanje plata u bezbednosnom sektoru. Zbog toga će u narednoj godini pripadnicima policije i vojske imati 10% plata koje će biti veće. To nije jedina stvar, zahvaljujući tome možemo da uložimo više sredstava u modernizaciju, možemo da poboljšamo i položaj ljudi koji rade u uniformi, koji rade danas najsloženije poslove, ne bih tu izostavio one ljude koje rade u civilu, a koji rade isti posao, mislio sam na istu stvar. Naravno, ono što je veoma značajno to je da smo uspeli i mislim da je to sledeći dobar potez, da se razgovora o mogućnosti izgradnje stanova za pripadnike vojske, policije, BIA, mislim da je važno da tim ljudima rešimo stambeno pitanje jer je to dobro za sistem, za sve. Iskoristio bih priliku da pohvalim i rad Ministarstva odbrane u Sektoru vojnog zdravstva. Veliki broj pripadnika MUP je imao prilike da vidi kakvo je lečenje na VMA. Imali smo prilike da budemo tamo u okruženju najboljih stručnjaka, da se našim ljudima pruži najbolja moguća nega i hoću da se zahvalim svim ljudima koji su radili, svim lekarima i profesoru Vukosavljeviću i celom timu VMA koji su pomagali da ovi momci i devojke dobiju najbolju moguću zdravstvenu zaštitu. Sve ovo govori koliko je napora uloženo u prethodnom periodu, da ono što je bila posrnula grana, nažalost, naše industrije, danas postaje budućnost našeg razvoja. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Đorđević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, gospodo, samo ću u ne tako davnu 2012. godinu vratim sve građane u ono šta je bilo 2012. godine, a što su imali prilike da vide na promociji na kadeta u septembru mesecu 2012. godine, a to je činjenica da u Vojsci Srbije je leteo i bio u opticaju u ispravnom stanju samo jedan avion, da je vojska bila obučena pola u staroj uniformi, pola u novoj, da je bilo različito naoružanje, da vozila nisu bila u ispravnom stanju, većina njih. Danas, nešto je i ministar Stefanović rekao, odgovorna politika Vlade, odgovorna politika rukovodstva Ministarstva odbrane od momenta kada je naš predsednik bio ministar odbrane, jeste dovela do toga da imamo posle 30 godina prva ulaganja u namensku industriju od 50 miliona evra. Imamo da je 10 aviona Mig 29 sada na pistama u Batajnici i Kraljevu, imamo da se Vojska Srbije oprema najsavremenijim naoružanjem i oruđem. Imamo da je naša namenska industrija sposobna da opremi vojsku sa uniformom, da svi budu jednobrazno, da imaju ne samo jednu zimsku, već da imaju letnju uniformu. Takođe, da imamo mogućnost da proizvedemo i obuću. Naša puška je priznata u svetu i to je jedna od malog broja modularnih pušaka. Takođe „Jugoimport SDPR“ se razvio u jednu vrlo ozbiljnu firmu čiji su proizvodi danas vrlo traženi u svetu i traženi da se čak i izvezu u većem obimu nego što su to uopšte naše mogućnosti. Neodgovorna vlast koja je bila do 2012. godine je, mislim, pošto sam naučio da ništa nije slučajno, sigurno namerno imala neku nameru da Vojska Srbije bude takva kao što jeste. Bili su odbrojani dani u 2012. godini da Vojska Srbije bude u ozbiljnim problemima. Bila je prodaja, bilo je topljenja, ali nažalost, to topljenje i prodaja je bila za vrlo male pare, tako da od tih para koje jesu bile namenjene vojsci, vojska nije mogla ništa da nabavi. Moram da kažem da su ratne rezerve bile na nuli. Vojska nije imala ni goriva, ni grane za ratne rezerve. Danas je potpuno drugačija situacija, ne mogu da pričam o tome šta sve vojska ima, u kojoj količini, ali bih vam rekao da treba da budete ponosni na sve ono što je uradila Vlada RS od 2014. godine do danas i na sve ono što planira da uradi u budućnosti, a što će verujem da vreme ispred nas i sve ono što bude dolazilo, biti na ponos svim građanima Srbije. Vojnomedicinska akademija, posle 40 godina, prvi put ove godine odgovornošću Vlade Republike Srbije je dobila sredstva, ne samo za rad, već i prvi put za investicije u renoviranje VMA i u nabavku nove opreme, ozbiljne opreme. Mi pokušavamo da pratimo i ono sve što radi Ministarstvo zdravlja, jer VMA predstavlja brend. Ona će ostati, naravno, u službi svih građana Srbije, jer to građani Srbije zaslužuju. Građani Srbije zaslužuju da imaju najbolje ustanove. To sam uveren, radi i ministar zdravlja, a uveren sam i da će ministar Vulin nastaviti sa tim kada je u pitanju VMA. Poslednje, što se tiče obrazovanja. Univerzitet odbrane, naši predavači su vrlo traženi, što zbog iskustva koje imamo, što zbog znanja koje imamo. Iskustvo koje imaju najviše vojskovođe prati nas još od Prvog svetskog rata. Danas su oni vrlo traženi da predaju na svim univerzitetima u svetu, a takođe i strani studenti dolaze kod nas, i mi ih imamo na školovanju na Vojnom univerzitetu. Vojni univerzitet zbog traženje je otvorio svoja vrata i za civile. Danas imamo i na redovnim i na vanrednim. Imamo i master i doktorske studije. Tako da, mislim da u narednom periodu Skupština i građani Srbije će sigurno imati lepe vesti kada je Ministarstvo odbrane u pitanju. Hvala.
Hvala, ministre Đorđeviću. Reč ima potpredsednica Vlade, prof. dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Pošto ste postavili pitanje standarda vojnika, kao što Vlada Republike Srbije ulaže puno u opremu i sve ono što nabavljamo, kao i uslove u institucijama, vrlo je važno da govorimo o standardu i o stanovima za našu vojsku. Jedan projekat koji je napravljen sa Ministarstvom odbrane i sa Građevinskom direkcijom Srbije, zove se „stan po meri“. Napravljene su procene, imamo već pilot projekat koji kao takav funkcioniše u Kruševcu. Dva objekta i 92 stana koja se grade za pripadnike Vojske. Prosečna rata je negde oko 120 evra za dvoiposoban stan. Ali, ono što je još važnije jeste u stvari nastavak, nije u pitanju samo „pilot projekat“, nego stan po meri, zajedno Ministarstvo odbrane, Ministarstvo građevinarstva, jedinica lokalnih samouprava i naravno, banke. Radimo na tome da potrebe koje sada postoje, koje su procenjene na 13 hiljada stanova, tačnije 13.207 stanova, to znači u Beogradu 6.840 stanova, u Nišu 1.549, u Novom Sadu 799, u Kraljevu 696, u Vranju 454, u Kruševcu 184, u Čačku 148. Pričamo o milion metara kvadratnih stanova za našu Vojsku. To je projekat koji nastavljamo dalje da radimo. Mislim da je to jako važno, jer kada govorimo o jednoj modernoj, savremenoj vojsci onda i njeni pripadnici moraju da imaju uslove koji su im neophodni da bi mogli da rade svoj posao, to znači da imaju stanove pod povoljnim uslovima i po najnižim mogućim ratama koje će plaćati za takve stanove. Hvala.
Hvala, potpredsednice. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Dobro je što je napokon tzv. i samozvana elita prestala 2012. godine da vodi Srbiju u propast, a kakva su oni elita govori i to, jer elitom smatraju lažnog Zaštitnika građana, propalog predsedničkog kandidata koji je na Pravnom fakultetu u Beogradu na rimskom pravu imao ocenu sedam, iz istorije države i prava osam, iz ustavnog prava 6, iz uvoda u građansko pravo šest, iz krivičnog prava šest, iz političke ekonomije sedam, iz porodičnog prava sedam, iz društveno-političkog sistema osam, iz organizacije udruženog rada šest, iz radnog prava sociologije šest, međunarodnog privatnog prava sedam, građanskog procesnog prava šest. Za njih je to elita, a nije elita Aleksandar Vučić koji je iz uvoda u građansko pravo imao devet, iz ustavnog prava 10, iz krivičnog prava devet, iz političke ekonomije 10, iz porodičnog prava 10, iz obligacionog osam, iz međunarodnog javnog devet, iz naslednog prava 10, autorskog prava 10, iz društveno-političkog sistema 10, iz organizacije udruženog rada 10, iz međunarodnog privatnog prava 10, građanskog procesnog prava 10. Ta elita, takozvana, srećom je otišla u prošlost i ta elita neće određivati ni ko će biti elitni predavači na Vojnoj akademiji i ko će našim pitomcima prenositi svoja znanja, i očigledno neće ispuniti želje svojih finansijera i nalogodavaca, a to je da Srbija pređe sa puta neutralne, samostalne i nezavisne zemlje. Hvala.
Hvala, kolega Komlenski. Reč ima narodni poslanik Fatmir Hasani.
Hvala. Uvaženi predsedavajući parlamenta, poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje postavljam premijerki Ani Brnabić, položaj albanske manjine u Srbiji nije na nivou domaćeg zakonodavstva, niti standardima EU. Pored nekoliko sporazuma i zaključaka između političkih faktora Preševske doline, Vlade Republike Srbije, a i nekih međunarodnih faktora, ne pokazuje očekivane rezultate. Vlada treba da ubrza realizaciju naših zahteva da bi mi stigli do nivoa drugih manjina u Srbiji, a da ne pričamo o pravima Srba na Kosovu koji imaju tri ministarstva, jednog zamenika premijera i puno sudija u svim nivoima sudstva. Pitanje – da li ćemo uskoro biti na dnevnom redu Vlade na realizaciji naših zahteva, zato što je pre četiri meseca i predsednik Vučić dao obećanja da će rešiti naše zahteve i da su naši zahtevi prihvatljivi, ali do sada nije preduzet ni jedan korak. Drugo pitanje postavljam predsednici Narodne skupštine Maji Gojković – da li će se ispoštovati zakonski rokovi prilikom zakazivanja prevremenih lokalnih izbora u opštini Preševo, jer taj zadnji rok je 14. novembar. Hvala.
Hvala, kolega Hasani. Premijerka Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani narodni poslaniče, hoću da vas obavestim da smo za vas spremili izveštaj o napretku plana u sedam tačaka, o kom smo razgovarali kada ste bili pre desetak dana kod mene u kancelariji. Imamo tu napredak. Možemo i bolje, naravno, kao i u svim stvarima, ali imamo napredak. Što se tiče položaja albanske nacionalne manjine i svih ostalih nacionalnih manjina u Srbiji, tu ipak moram da vam kažem da nije istina da albanska nacionalna manjina nema pravo kao što nemaju nacionalne manjine EU ili bilo koja druga nacionalna manjina u Srbiji. Dakle, Srbija jeste lider u Evropi po poštovanju prava nacionalnih manjina i po institucionalnim mehanizmima kako nacionalne manjine treba da se poštuju. Pre svega kroz nacionalne savete nacionalnih manjina i budžetska sredstva koja Vlada Republike Srbije i svi građani Srbije izdvajaju za podršku nacionalnim manjinama. Isto tako, obrazovanje na maternjem jeziku, kulturu informisanja na maternjem jeziku i ostale stvari koje se tiču multietničkog života, kao što je dvojezičnost ili višejezičnost u opštinama. To jeste nešto što sam i ja, kao ministarka za državnu upravu i lokalnu samoupravu, bila pozvana od strane Evropskog parlamenta u Strazbur, da predstavim ono što mi radimo i način na koji sarađujemo sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina kao primer najbolje prakse u Evropi. Neke od vodećih zemalja EU, neke zemlje koje su osnivači EU uopšte ne prepoznaju nacionalne manjine. Dakle, vi ne možete da se deklarišete kao nacionalna manjina u nekim zemljama, kao ni u nekim zemljama u regionu koje su članice EU. Tako da, u tom smislu mislim da zajedno treba da nastavimo da radimo na poboljšanju života svih nacionalnih manjina u Srbiji, ali takođe sa razumevanjem da je jako puno urađeno, da se jako puno radi i da su kroz nacionalne savete nacionalnih manjina nacionalne manjine u potpunosti uključene u politički, društveni i ekonomski život Republike Srbije. U svakom slučaju, ovih dana ću vam poslati izveštaj o implementaciji plana u sedam tačaka. Dugujem odgovor poštovanom narodnom poslaniku koji mi je naknado postavio pitanje oko broja nezaposlenih i kako se to izražava u apsolutnim brojevima, to da smo 2012. godine imali 26% nezaposlenih u Srbiji, a da danas imamo oko 12% nezaposlenih u Srbiji. Sad ću vam reći, 2012. godine u Srbiji je bilo 790.000 nezaposlenih, a danas je u Srbiji 622.000 nezaposlenih. Dakle, između 2012. i 2017. godine zaposlilo se 168.000 ljudi. Dakle, zapošljavali smo između 34 i 40 hiljada ljudi godišnje. To nije dovoljno, moramo bolje i biće bolje, ali, kako da vam kažem, nije ni malo 34 – 40 hiljada ljudi godišnje. Kad smo dogurali 2012. godine do 800.000 nezaposlenih, samo polako. Iz zemlje nije otišlo više nego što je odlazilo tih godina. Dakle, potpuna je manipulacija da je u ovom trenutku odliv mozgova veći. Odliv mozgova je nažalost nešto sa čime se Republika Srbija bori već decenijama. Nemojte da manipulišemo tako strašnim temama. Što se tiče dobacivanja pitanja – koliko je od ovoga zaposleno na budžetu? U javnoj upravi danas imate više od 40.000 ljudi manje nego što je bilo 2013. godine. Od toga smo smanjili i dovodimo u zakonske okvire ono da na privremene i povremene poslove može da ide 10% od toga. Bilo je i 24% ranije, ali, kako da vam kažem, mi sad konačno uvodimo standarde jer možemo da ih prebrojimo, zato što imamo centralni registar obveznika socijalnog osiguranja, pa možemo svakog zaposlenog da izbrojimo. Mnogo ih je manje na budžetu, a dokaz za to je i to da smo prošli i sedmu reviziju aranžmana sa MMF. Molim vas, to je jedna od velikih stvari koju su oni pratili, tako da ne bi prošli da je većina tih ljudi zaposlena na budžet. Još jedna stvar što se tiče MMF-a, kaže narodni poslanik da MMF svrstava Srbiju na začelju. Mi sada uspešno završavamo trogodišnji jako težak aranžman sa MMF-om. Aranžman koji je Vlada, ja mislim 2006. ili 2007. godine, pregovarala više od šest meseci, koji je trajao jedno cirka 20 dana, zato što je bio pretežak da bi se ispunio. Mi time pokazujemo koliko smo i u najtežim okolnostima ozbiljan i pouzdan partner. To je još jedan signal i međunarodnim organizacijama, i međunarodnim finansijskim institucijama, i stranim investitorima, i domaćoj privredi, koliko je odgovorna Vlada Republike Srbije, i ova i ona prethodna. Međunarodni monetarni fond govori da je Srbija jedan od najboljih učenika po tome kako su reforme implementirane, a vi pričate građanima Srbije da kažu da su na začelju. Ako nas stavljaju na začelje, kako smo mi to završili onda ili završavamo trogodišnji aranžman iz predostrožnosti? Hvala vam.
Hvala, predsednice Vlade. Da li gospodin Hasani želi još nešto? Izvolite.
Hvala. Hteo bih još da dodam što se tiče neke brojke i statistike ovde koju smo čuli, mi se ne slažemo sa time da su razlike po regionima vrlo velike. Na primer, naš region tamo na jugu ili ove opštine Preševo i Bujanovac su mnogo nerazvijene, tamo je nezaposlenost oko 60%. Sada, da li ima svrhe da je negde u nekoj opštini u Srbiji nezaposlenost 6%, a negde 60%? Da li je to dobro? Drugo, mi smo ovde u ovom parlamentu već 26 godina uvek po jedan poslanik ili dva i uvek smo bili u opoziciji. Sada, zadnjih godinu dana smo uzeli stav da budemo parlamentarna većina i da budemo jedan mali elemenat ove celokupne stabilizacije. Tražimo da vi više pažnje pokazujete i da još ozbiljnije radimo na tome da ove razlike umanjujemo i da taj kraj bude razvijen, tako da svi budemo zadovoljni i stvorimo uslove za ulazak u EU.
Zahvaljujem. Samo, kome je pitanje bilo upućeno? (Fatmir Hasani: Vama.) Nažalost, ja ne mogu da vam odgovaram na ovoj sednici. Odgovoriću vam odmah u utorak, nije problem nikakav. Reč ima predsednica Vlade, Brnabić. Izvolite.
Želim stvarno još jednom da vam se zahvalim za svu podršku i za veliku konstruktivnost u ovim, čini mi se, jako važnim i odsudnim trenucima za Srbiju. Jer, ako ne nastavimo ovako i za našu zemlju ne uradimo nešto da je ponovo podignemo na noge u svim ovim segmentima, i u ekonomiji, što smo prilično uradili i što samo treba da se nastavi, i da dovršimo reformu javne uprave, i da krenemo ozbiljno u reformu pravosuđa, da imamo efikasniji i transparentniji sistem, koji je potpuno ubijen realno neustavnom reformom pravosuđa, niko od nas neće napredovati, ni najnaprednija opština, ni najmanje napredna opština. Trudimo se da ravnomerno razvijamo Srbiju. Vidite da smo, pre svega prethodna Vlada najviše je investirala u jug Srbije, u Niš kao jedan od centara, ali i u Vranje. Kada dižemo te centre, onda će se polako dizati i ostale lokalne samouprave. Tako da, hvala vam na konstruktivnom stavu i ja ću uvek biti vama na raspolaganju za dodatne razgovore i da vidimo kako dalje možemo da unapredimo situaciju i u Preševu i u Bujanovcu.
Zahvaljujem. Imate komentar? Izvolite.
Hvala. Drugo pitanje mi je bilo za predsednicu Skupštine Maju Gojković – da li će se ispoštovati zakonski rokovi prilikom zakazivanja prevremenih lokalnih izbora u opštini Preševo? Ovo zadnje sam samo hteo da kažem da nismo zainteresovani da budemo sitničari, ali npr. ovde je ministar zdravlja. Državna bolnica u Vranju, gospodine ministre, koja je predviđena za sedam opština Pčinjskog okruga ima 600 radnika. Ni jednog Albanca nemamo tu, a mi smo oko 30% u Pčinjskom okrugu. Ne kažemo da mi tražimo taj procenat, ali nema nijednog Albanca, nijednog doktora, ni medicinske sestre u bolnici u Vranju. Zato treba da radimo na tome da mi polako počnemo tu našu integraciju u državne organe. Hvala.
Zahvaljujem. To je bio vaš komentar, odgovoriću vam u utorak, smatrajte da je odgovor da, iako nemam pravo na to. Reč ima poslanik Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem. Pozdravljam gospodu ministre i predsednicu Vlade. Hteo bih samo da apelujem na sve nas, dakle, da ova nervoza danas nije bila potrebna, da smo možda malo bolje organizovali se. Bez obzira na sve šta piše u Poslovniku i šta su prava i obaveze, bio bi red da smo uspeli da izvedemo na barem po pet iz vlasti i opozicije da stigne da pita poslanika, bilo bi korektno, a Vlada i gospođa premijer umeju da odgovaraju i da se brane, ne treba ih braniti time što ćemo sprečavati ili nekako opstruirati da predstavnici opozicije dođu na red. Ja sam treći iz opozicije koji će uspeti nešto da kaže, a pitanja je previše. Elem, prvo pitanje gospođi Brnabić, na vas se odnosi. Nije vam malo neprijatno ili nelagodno makar kada slušate i vidite u medijima ovih dana kako, evo, 100 dana obeležavate, a priča se o tome da se spremaju neki novi vanredni parlamentarni izbori. Da li smatrate da je to umesno, da li smatrate da je to pozitivno i pri tome nismo ni vi ni ja ti koji puštamo ili koji možemo na taj način da utičemo da mediji o tome pišu. Potpuno je jasno odakle se stvara ta atmosfera i ta špekulacija sa izborima, u trenutku kada je Vlada obeležila 100 dana. Drugo važnije pitanje, takođe na vašu adresu, a posle nema nekih ministara koje sam hteo da pitam, predsednik Srbije Aleksandar Vučić je u četvrtak 19. oktobra rekao – što se mene tiče, dao sam odobrenje kao predsednik, a Vlada Srbije je posle današnje sednice dala odobrenje. Misli se na odobrenje da srpski tužioci i sudije polože zakletvu pred Hašimom Tačijem i zakunu se na vernost kosovskom pravosudnom sistemu i kosovskom ustavu. Dakle, ponavljam, citiram – dao sam odobrenje kao predsednik, a Vlada Srbije je posle završene sednice takođe dala odobrenje u četvrtak 19. oktobra. Vi ste, pretpostavljam, imali sednicu neku, četvrtkom obično imate sednice. Dakle, kako izgleda to odobrenje i kako može Vlada da da odobrenje da njeni tužioci i sudije polože zakletvu na ustavni i pravni poredak jedne samoproglašene nazovi države Kosovo. Mislim da to prosto nije ni moguće, a i prosto bih voleo da vidim kako to izgleda, da me obavestite, da pokažete naknadno kako izgleda ta odluka Vlade, jer je predsednik rekao da je Vlada odobrila. S tim u vezi, pitao bih gospodina ministra unutrašnjih poslova Stefanovića, koji inače milim da je bio vrlo dobar spiker, odnosno predsednik parlamenta, ali mislim da je vrlo loš ministar unutrašnjih poslova, možda grešim u jednom, možda grešim u drugom, ali mislim da je dobro radio onaj posao. Dakle, govorio je povodom godišnjice Jajinaca, baš je ovih dana ta godišnjica, šta se dogodilo sa tom istragom i tom aferom koja je danima potresala medije, pričali su o državnom udaru, pokušaju atentata na predsednika i tako dalje. Na kraju, od svega nije bilo ništa, kao i obično. Hvala.
Vreme. Hvala. Izvolite.
Hvala. Opomenuli ste me da sa svojim dugačkim odgovorima opstruiram opoziciju. Stvarno moram da vam kažem da ne vidim kako je to istina, s obzirom na to da mi je postavljeno četiri ili pet pitanja. Jedan od narodnih poslanika je postavio, ja mislim, pet, tako da ja moramo na pet da odgovorim, pritom su sva ozbiljna pitanja – pitanja o penzijama, koja su jako važna, pre svega vama kao narodnim poslanicima, ali i svim građanima koji gledaju ovo, pitanje o slobodi medija, pitanje koje je toliko važno i toliko raspravljano. Ja moram da objasnim situaciju u medijima danas, konačno, zato što svi pričaju o tome jako paušalno. Mislim da je važno, pre svega za demokratsko uređenje naše zemlje, da ja to detaljno objasnim i obrazložim. Ja sam ovde citirala Savet za borbu protiv korupcije, ja sam citirala narodne poslanike iz opozicije, tako da mislim da je to stvarno jako relevantno i mislim da ne bih uradila svoj posao i ne bih dala dužno poštovanje ovom domu ukoliko ne bih tako odgovorila na ova pitanja. Dakle, ne mislim da opstruiram. Upravo suprotno, mislim da vam dajem dužno poštovanje. Što se tiče polaganja zakletve naših tužilaca, podsetiću vas da je Kosovo i Metohija pokrajina u okviru Republike Srbije i na taj način se Vlada Republike Srbije prema njoj i odnosi. Ako je pokrajina donela neku odluku, ja ne znam stvarno zašto vi postavljate pitanje kako mi kao Vlada u odnosu na tu odluku možemo da reagujemo. To je jedna stvar. Dakle, pored toga, druga stvar je što je to u skladu sa Briselskim sporazumom, koji je, ukoliko se ja ne varam, usvojila i ova Skupština Srbije. Mi kao Vlada smo dužni da ispunjavamo one zakonske odredbe, sporazume i sve ostalo što kaže Skupština Srbije. Dakle, imamo pun legitimitet, to je naša obaveza, i u skladu je sa zakletvom, koju sam ja i svi mi ovde, moj tim, postavili da poštujemo i branimo ustavni integritet i legitimitet Srbije, suverenitet Srbije pre svega. Takođe ću vam reći, mislim da je to i ministarka pravde, koja danas nažalost nije mogla da bude tu zbog službenog puta u inostranstvu, rekla jasno i glasno, ali deluje mi kao da neko ne čuje ili ne želi da čuje – da ovo što je urađeno omogućava veću, bolju pravnu zaštitu Srba na Kosovu u trenutku kada mi nemamo, zahvaljujući nekima, potpunu kontrolu nad našom južnom pokrajinom. Uradićemo kao Vlada, ja se nadam uz podršku Skupštine, ali ne samo koalicije koja podržava ovu Vladu, nego cele Skupštine, sve što bude bilo potrebno da se kvalitet života Srba na Kosovu unapredi koliko god može. Pa valjda tu nismo jedni protiv drugih. Mi želimo da naše sudije, naši tužioci budu tamo na raspolaganju našim ljudima. To je velika stvar za njih. Ne znam zašto je Vlada kritikovana za ovo. Ovo je maestralno urađeno opet i međunarodnoj politici, tako da smo mi za ovo dobili i ozbiljne poene međunarodne zajednice i još jednom pokazali da stojimo iza svoje reči, za razliku od nekih, da kada usvajamo, pregovaramo i usvajamo sporazume, mi ih implementiramo. Danas još više možemo da kažemo gde je zajednica srpskih opština, gde je, jer to je važno, važno je za Srbiju, važno je za Srbe na Kosovu. Ali, da mi ne ispunjavamo ono što smo rekli da ćemo ispunjavati, mi ne bi mogli da pitamo druge – zašto vi ne ispunjavate svoje? Tako je nekada rađeno. Nekada je obećavano i ništa nije rađeno i onda se gubi kredibilitet zemlje, onda se urušava zemlja i onda se žrtvuje i igra i sa teritorijom i sa ljudima i sa svim ostalim. Ovo više nije takva zemlja. To je moj odgovor na to. Znači, prvo, Kosovo je pokrajina u Srbiji. Drugo, Briselski sporazum je usvojen od strane Skupštine Srbije. Treće, mi smo odgovorni partneri koji kada se dogovore i imaju odobrenje Skupštine Srbije, onda idu hrabro u implementaciju. Četvrto, šta god treba da se uradi da život Srba na Kosovu bude bolji, Vlada će to uraditi.
Hvala. Reč ima ministar Stefanović.
Pre svega, kada se govori o bezbednosti koja se tiče i najviših državnih funkcionera, ali naravno i drugih ljudi u Srbiji uvek sam smatrao da je pogrešno kada se tako lako relativizuje i kada se tako lako to posmatra i pokušava o javnosti da predstavi, sve, kao neka šala, farsa i nešto slično. Sećam se jednom prilikom dok je Boris Tadić bio predsednik Republike, bio je jedan incident sa njegovim vozilom kada je vozač, mislim da se prezivao Cimpl iz Američke ambasade, imao presecanje te kolone vozila. To je danima bilo, pokušaj ubistva. Taj čovek je proveo na robiji, u pritvoru je proveo, ne znam koliko, nekoliko meseci itd. Vrlo ozbiljna istraga da je država sprovodila, jer nije želela da dozvoli mogućnost da je tako nešto to stvarno bilo neki pokušaj. Kada nađemo mesto kod kuće, porodične kuće, predsednika Republike, veću količinu naoružanja. To svakako nije šala i to svakako nešto što je ozbiljno i za bezbednosne službe i za, naravno, Ministarstva koja se bave i zaštitom predsednika, ali uopšte zaštitom bezbednosti. I, čuo sam više puta tu medijsku konstrukciju, jer to treba da služi i ponavlja se ta mantra, o tome kada kažete vi ste šest godina na vlasti, mi smo pet godina na vlasti. Sada kažete, stalno ste pominjali državni udar. Nikada u životu nismo pomenuli državni udar. Nismo izgovorili državne udare, ali to služi dobro i onda će nam neko reći, ali to je pisalo u novinama. Pa, znate šta je sve pisalo u raznim novinama. Kada bih sada počeo da citiram šta je pisalo u raznim novinama, tako bih mogli do jutra da razgovaramo ako mislite da je to ozbiljan način razgovora. Hoću, evo, da vam pokažem šta sve pišu novine. Ali, ono što jeste važno da se svakom ovakvom slučaju poklanja maksimalno pažnju i bezbednosne službe rade istragu u onom konkretnom slučaju saslušano više stotina lica. Šta je sve urađeno? Dokle je sve stiglo? Ja ne mogu da vam govorim svaki detalj, ali mi već godinama za razliku od nekih prošlih vremena kada su, nisam siguran da su bezbednosne službe u punom obimu i kapacitetu uopšte razumele, pošto mora da se sagledava regionalno, postojanje organizovanih kriminalnih grupa, njihov nastanak, koordinaciju i organizaciju i ulogu njihovih pripadnika sa naših prostora i u transportu droge iz Južne Amerike do Španije i distribucije u centralnoj Evropi, puteve tog novca, kao i naravno distribuciju tog novca u legalne tokove i pranja novca, pa i u našoj zemlji. I, to se događalo mnogo godina bez ozbiljnog odgovora države, i uopšte pitanje, nisam siguran, ne mogu da kažem, jer ne želim da kažem ništa loše o mnogim profesionalcima u policiji, ali mi se čini da mnogi nisu bili uopšte svesni dubine te organizacije i nisu imali uopšte jasnu ideju, bar sam to ja zaključio kada sam postao ministar, nije bilo jasne ideje kako da se tom sistemu suprostavi. Danas je u tom smislu situacija promenjena. Mi danas u saradnji sa mnogim službama, da kažem regionu i u Evropi, pa i naravno Sjedinjenim državama. Mi imao dobru komunikaciju sa tim bezbednosnim službama upravo zato što ti pojedinci putuju u te zemlje, ostvaruju bezbednost interesantne kontakte, rade na svemu onome, da sada ne bih uzimao vreme. Mi danas kao država imamo jasnu sliku ko su pripadnici pojedinih organizovanih kriminalnih grupa. Oni danas nisu takva vrsta bezbednosnog rizika po građane Republike Srbije, jer mi to ne dozvoljavamo. Oni ovde ne mogu mirno da šetaju. Mi im ne dozvoljavamo ni pet minuta odmora u kafani. Ne dozvoljavamo im. Policija ih hapsi, pretresa, ide na njihove kuće, ide tamo gde se kreću, zaustavlja njihove automobile, otvara ih, pretresa svaki milimetar. Ne želimo da im pokažemo da oni u Srbiji kao što su nekada mogli da voze crne džipove, niko nije smeo da ih zaustavi. Danas ih i te kako pritiskamo. E, danas ih i hapsimo. Pogledajte broj, ali pričamo o ozbiljnim pripadnicima i ono što mi danas nazivamo kavačkim i škaljarskim klanom. Pogledajte ozbiljnim pripadnicima koji su poslednjih godinu ili dve dana, koji su privedeni i jednog i drugog klana i oni za koje se smatra da su ozbiljniji pucači. Ne mogu da uhapsim čoveka za koga nema trenutno dokaza, ne može policija, ne može tužilaštvo, prosto to ljudi ne mogu da urade, ne bi bilo zakonito. Mislim mogu da se privedu zbog nečega, ali ti ljudi bi bili oslobođeni, to bi samo nanelo štetu Republici Srbiji. Kao što znate neki od slučajeva koje ozbiljno pratimo moraju da se prate i po šest meseci i po godinu dan, ako treba i pet godina da se dođe do onih koji su nalogodavci izvršioci. Ja sam i tada rekao, ako se sećate kada smo predstavili taj slučaj, kada smo u javnosti dali osnovne podatke da nije moguće, u svakom slučaju, da je ovo vrlo složen slučaj, jer smo očekivali da će biti veoma teško pronaći nekog ko je to oružje tamo ostavio. Dakle, oni su to uradili svesno. Ja ne mogu da tvrdim da li je to bilo upozorenje, da li je to bilo ostavljeno sa namerom da se sačeka ili Aleksandar Vučić ili neko od članova njegove porodice. Dakle, dosta špekulacija u tom smislu koji ćemo moći da razrešimo tek kada budemo imali celu mrežu u rukama i da faktički saznamo. Pitanje, da li ćemo to moći? Ja ne tvrdim da mi imamo sva rešenja i da imamo odgovore na sva pitanja. Ali, vam kažem potpuno odgovorno. Ni u jednom trenutku, voleo bih da se tako nešto nikada nije desilo, kao ministar unutrašnjih poslova, kao prijatelj Aleksandra Vučića, voleo bih da se tako nešto nikada nije desilo, da uopšte ne razmišljam o tome. Ne njemu, nikome, nijednom čoveku u Srbiji. Kada bih vam pokazao, ovde imam spisak bar pedeset prijava, različitih prijava ljudi, novinara i ljudi iz javnog života koje smo razotkrili, procesuirali, pronašli počinioce, podneli krivične prijave za mnoge su sudski postupci u toku. Nikada ne iznosim u javnost tu vrstu podataka o ljudima koji su trenutno bezbednosno ugroženi jer time razmišljam i o narušavanju njihove bezbednosti. Hoću da vam kažem, radi policija, intenzivno radi i rešavaju se mnogi slučajevi. Da li se reši sve? Ne reši se sve. Ne rasvetle se sva krivična dela, ali se razreši i rasvetli mnogo više nego ranije.
Reč ima narodi poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Ne sumnjam ja da policija radi, ne sumnjam da ima mnogo dobrih profesionalaca u policiji, ja samo govorim o jednoj vrsti zloupotrebe, medijsko političke zloupotrebe, sa inače siguran sam savesnim radom policije, ili barem najvećeg dela ljudi u policiji. U tom smislu ne mogu a da se ne osvrnem na te naslovne strane, ne opet mojih privatnih ili opozicionih novina nego listova i medija koja slove kao neka vrsta ne službenih, službenih glasnika aktuelne vlasti gde se licitiralo, ne sumnjalo nego unapred licitiralo – sprečen atentat na premijera, spremili atentat na Vučića, zoljom hteli da ubiju Vučića, Vučića zoljom hteli da raznesu u sokaku, ubica došao iz Bosne i tako dalje. Ako nađu DNK znači da je bio atentat, Vučića gađali stranci i tako dalje. A onda dobijemo odgovor od vašeg ministarstva i od Ministarstva pravde, uzgred rečeno dobar i savestan odgovor, vidi se da se neko potrudio oko toga nije samo onako ofrlje kao što često znaju da budu ti odgovori, gde kažu da je tužilaštvo saopštilo da sagledavajući i ocenjujući rezultate svih preduzetih radnji utvrđeno je da nema dokaza da je izvršeno bilo koje krivično delo za koje se gonjenje preuzima po službenoj dužnosti. Dakle, nema ništa od toga. Pri tome ste vi obavestili koliko ste ljudi saslušali, uzeli uzoraka DNK. To je što se tiče toga, znači, neodgovorno dizanje panike. Naravno da treba svaku pretnju ispitati prema bilo kome, a pogotovo prema najvažnijim državnim funkcionerima. Druga stvar, gospođo Brnabić, vi ste rekli i ja se slažem da je Kosovo pokrajina u Srbiji. Pa, ako je tako, zaista ne znam u kojoj realnosti živimo, da li vi hoćete da kažete da su srpske sudije i tužioci zakleli, položili zakletvu na Ustavu Kosova ili na Ustavu Srbije ili na Ustavu AP ili na Ustavu…? Ono se već smatra nezavisnom državom. Ne mora Miroslavljevo jevanđelje, kao što se ovde zaklinjalo neka bude samo na Ustavu Srbije. Naravno da ne, oni su položili zakletvu pred predsednikom nečega što se zove nezavisno Kosovo, što ima svoje institucije i oni su prešli iz jednog pravnog sistema u drugi pravni sistem. To je ono što je problem. Ja sam imao pitanja, naravno i za gospodina Ivicu Dačića, naravno on je otišao tako da to preskačem, ali moram barem ovo malo vremena da pomenem gospođu Zoranu Mihajlović, da ne ispadne da je ona zapostavljena. Neću o tome da li ljudi žive gore ili bolje. Svako oseti i zna da li živi bolje ili gore, kao što i svako ima sud o tome da li su mediji bolji ili gori. Ali, vi ste gospođo Mihajlović potpisnik ako se ne varam ugovora „Beograd na vodi“. Vi ste potpisali taj ugovor, nije ga potpisao Aleksandar Vučić nego vi, pa vas pitam prosto i po tome, kako stoji taj projekat, kako napreduje, da li ste zadovoljni realizacijom? Trebalo je krajem 2016. godine da budu useljene neke kule, prve kule da budu useljene. Nisam stručnjak za tu oblast, ali verujem stručnjacima iz Akademije nauka i stručnjacima iz Akademije arhitekture da taj projekat od početka je problematičan. Poštujem vaš rad, odnosno rad na raščišćavanju terena, podržavam ali ne i ovo što se posle toga rad. Hvala vam.
Zahvaljujem. Javili su se ministar Lončar i Zorana Mihajlović. Prvo Zorana Mihajlović, pa ministar Lončar.
Puno projekata smo započeli, ne samo započeli, neke od projekata smo završili u prethodne tri godine i ja sa ponosom mogu da kažem da Srbija danas prvi put može da stane iza završenih, pre svega infrastrukturnih projekata, mislim tu na autoputeve i na održavanje puteva, prvi put na održavanje železničkih pruga, doći ćemo i do stanova i do „Beograda na vodi“. Ja ovde imam tabele koje pokazuju da svake godine, dakle, od 2009. godine na primer na pitanju samo železnice nula kilometara piše u tabeli svake godine što se tiče održavanja tih pruga sve do 2014. godine. Znači, od 2008. do 2014. godine tadašnje Vlade i ministarstva i železnice, kako god hoćete, jer mislim to je ipak jedan lanac, u nula kilometara rehabilitovale, rekonstruisale železničke pruge. Od te 2014. godine stvari se zaista menjaju preko 200 kilometara pruge je rehabilitovano, rekonstruisano i mi počinjemo između ostalog ove godine i brzu prugu. Što se tiče „Beograda na vodi“. Dakle, da krenemo na ono što mislim da prvo svi vide kada prolaze Beogradom, dakle, te kule se i te kako vide. Neću da uopšte govorim, pošto smo toliko puta pričali o tome kako je izgledao taj Beograd, hajde da to potpuno stavimo sa strane, hajde samo da posmatramo ono što se zove jedan projekat „Beograd na vodi“ ja stvarno ne znam da li iko može da bude bilo da živi u Beogradu, ili ne živi u Beogradu, bilo da je pozicija ili opozicija da bude protiv infrastrukturnog projekta. To je isto kao kad je Vuk Jeremić rekao da je protiv autoputa Niš-Merdare-Priština. Za mene je to ludilo. Ne postoji bolja stvar za jednu državu od toga da gradi i ulaže u infrastrukturu, od stanova, zgrada, puteva, autoputeva, pruga, novih pruga, brzih pruga. Dakle, ne postoji, vi, pretpostavljam da to treba da znate, to je nešto što pokreće privredni rast jedne zemlje. Znači, „Beograd na vodi“, te kule koje se grade idu svojim fazama onako kako je i planirano. Ono što ja mislim da je dobro na tim projektima rade domaće kompanije pre svega, imate „Energoprojekt“ i veliki broj podizvođača, imate i srednja preduzeća i manja preduzeća. To je kao i na svim drugim infrastrukturnim projektima, to je veliki zamajac za privredu. Dakle, kad imate od preduzetničke radnje do nekog srednjeg i velikog preduzeća, to znači da ti ljudi koji ranije, prethodnih desetak godina, nisu imali dovoljno posla, danas kroz te projekte koje država kad je stvorila uslove za tako nešto mogu da rade. Rezultat toga i „Beograda na vodi“ i puta i železnica i svega što sam pomenula, jeste da vam je danas udeo u građevinarstvu u društvenom bruto proizvodu preko 6%, bio je 4,4% kad smo napravili, kada sam postala ministarka građevinarstva i saobraćaja. Prema tome, stvari idu onom dinamikom koja je planirana, a da ne govorim o železničkoj stanici, o izmeštanju zgrade i o svemu onome što su prateći projekti, pravljenje projektno-tehničke dokumentacije itd. Zato meni nije jasno kako je moguće da bilo ko kod nas ima nešto protiv jednog infrastrukturnog projekta. To je dobro za nas, to je dobro za svakog radnika u ovoj zemlji. Ne bismo imali taj pad nezaposlenosti koji danas imamo. On je evidentan. To nije samo statistički podatak, to jeste podatak, ali je činjenica od 26,7% imamo ovog meseca 11,7% nezaposlenosti. To je ista ona metodologija Republičkog zavoda za statistiku, koji je bio i pre pet godina i koji je i danas. Prema tome, ja sam zadovoljna dinamikom, ne samo „Beograda na vodi“ nego i ostalih infrastrukturnih projekata. Sve što možemo kao država da učinimo i Grad Beograd, ako pričamo o ovom projektu, da stvorimo uslove, da se grade i zgrade i stanovi, mislim da to treba da radimo. Kao što smatram da sve što treba da uradimo od uslova za investiranje, da nam dolaze domaći i strani investitori da otvaraju fabrike, onda treba da radimo, zato što tih 55 fabrika otvorenih duž Koridora 10 i 11 nisu otvorene zbog toga što je neko silno odlučio da to bude Srbija, nego zato što je ova zemlja stvorila uslove, stvorila infrastrukturu i već sve ono što ide uz to. Hvala.
Ministar Lončar. Izvolite.
Meni je iskreno žao što uvaženi poslanik nije mogao da sačeka da odgovorim na ovo pitanje vezano da se nezapošljavaju Albanci, konkretno u bolnici u Vranju ili bilo kojoj drugoj, ali zbog istine moramo da kažemo da se ljudi konačno zapošljavaju na konkursu i da apsolutno nema nikakve veze da li je neko Albanac ili nešto drugo. Potrebno je da se javi na konkurs i da ispunjava uslov. Znači, da razjasnimo, potrebno je da se javi, jer ne možemo da zaposlimo nekoga, to bi se onda vraćali na neki ključ ili na nešto što je bilo, mislim da je to davno prevaziđeno. Želim da podsetim jednu stvar, da li smo svi zaboravili da je glavna tema bilo porodilište dole. Mnogi su obećavali, da je to otvarano pet puta, a da nikada nije radilo, da smo mi to konačno uradili i da to funkcioniše, radi, rađaju se deca, što je njima bio problem broj jedan, ako se sećate. Tu smo zaposlili sve Albance i one koji nisu završili fakultet u Srbiji, nego smo im mi priznali fakultet koji su završili na drugom mestu, konkretno u Prištini i oni sada rade tu. Još jednu stvar moram da vam kažem, svakim danom je sve više pacijenata Albanaca koji imaju poverenja u srpsko zdravstvo i dolaze i u Vranje i u Niš i u Beograd. Prema tome, ako tim pacijentima ne smeta struktura lekara koji rade kod nas, stvarno ne vidim da treba da pričamo sada o nekim, da kršimo principe i da radimo neke stvari. Šta, da ukinemo opet konkurs?
Hvala ministre. Još da čujemo komentar Đorđa Vukadinovića.
Zahvaljujem na pokušaju odgovora, ne mogu reći da ste odgovorili, ali to je smisao ove debate, mi iznesemo primedbe, a vi kažete svoje. Nije problem da imate dva ili tri puta više vremena, to je sve više, manje uredu, ali da čujemo jedni druge, pa makar se ne složili. Žao mi je naravno, što nije bilo više vremena i za druge kolege, a ja sam imao što šta još da pitam. Bilo kako bilo, neću da podsećam na ova pitanja, samo bih podsetio i toliko malo gospođu Brnabić, da nije nikada ovde usvojen, zapravo Briselski sporazum, nego je usvojen izveštaj o pregovorima, pa je unutar toga, izveštaj Vlade, o pregovorima… (Boško Obradović stoji i drži transparent.)
Poslaničke Obradoviću, imate još jednu opomenu, zato što udarate plakatom Đorđa Vukadinovića u glavu. Sram vas bilo. Znači, vi ste isključeni iz daljeg rada sednice. Vaše ponašanje je besprizorno. Besprizorno, nije dostojanstveno ovom parlamentu. (Boško Obradović: A šta sam ja to uradio?) Vi ste nepristojni i nevaspitani. (Boško Obradović: Morate da mi objasnite, a i da objasnite građanima zbog čega ..) Davili ste danas poslanika, vikali ovde, pravili haos, a sada vređate dostojanstvo našeg parlamenta. (Boško Obradović: Morate da mi kažete zbog čega.) Sram vas bilo. (Boško Obradović: Nisam razumeo šta je problem.) Vi ste sramota sami za sebe. (Boško Obradović: Zbog čega, što ne kažete građanima zbog čega?) Poštovani poslanici, ovim smo završili današnji rad… (Boško Obradović: Ovim smo završili? Hvala Vlado, ministri i braćo.) … Dakle, današnji rad. Jako mi je žao zbog većine poslanika koji su ozbiljno pristupili ovom poslu što nismo mogli da završimo rad i postavljamo pitanja u skladu sa Poslovnikom, nego smo prisustvovali onome što nije zaslužio parlament. Zahvaljujem se predsednici Vlade Republike Srbije, zahvaljujem se svim ministrima Republike Srbije koji su se odazvali pozivu i odgovorili ozbiljno na pitanja poslanika koji su želeli da učestvuju u ovom radu. I, izvinjavam se građanima Srbije zbog nepristojnog i nevaspitanog ponašanja poslanika Boška Obradovića na ovom zasedanju. Hvala vam.