Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 113 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 150 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nameće se kao veoma važno pitanje ovih dana pitanje spornih doktorata i pitanje koje se tiče akreditacije pojedinih visokoškolskih ustanova koje su te doktorate izdale, odnosno na kojima su stečena ta zvanja. Naime, pre nekoliko dana smo imali priliku da u Narodnoj skupštini Republike Srbije razgovaramo o ovoj temi na Odboru za obrazovanje i nauku. Međutim, nismo tada dobili sva pitanja, nažalost, iz nekoliko razloga. Jedan od razloga je u činjenici da je tada ispred Udruženja univerziteta na toj sednici odbora bio gospodin Mića Jovanović, koji je ujedno i čovek koji je bio na neki način i predmet rasprave na tom odboru. Ona pitanja koja se tiču Vlade i koja ću uputiti ministru za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj, kao i predsedniku Vlade, tiču se činjenice da je ozbiljno ugrožen kredibilitet jednog univerziteta, a to je Megatrend univerzitet, i da je na taj način dovedena u pitanje sudbina studenata koji tamo studiraju, a da je na taj način ozbiljno ugrožen kredibilitet visokoškolskog obrazovanja u Srbiji. Zbog toga pitamo ministra Verbića da li će iskoristiti priliku, koju mu pruža Zakon o visokom obrazovanju, da podnese zahtev za vanredno preispitivanje akreditacije ove visokoškolske institucije, odnosno Megatrend univerziteta, prema članu 16. stav 7. Zakona o visokoškolskom obrazovanju, po kome se postupak akreditacije sprovodi redovno u roku od pet godina, a vanredno na zahtev ministarstva osnivača, odnosno same visokoškolske ustanove? Dakle, da li će ministar Verbić iskoristiti to pravo da podnese zahtev i da pokrene postupak za vanredno preispitivanje akreditacije ovog univerziteta? Ukazujem na nekoliko činjenica koje idu tome u prilog. Prva je da je osporeno i zvanje rektora tog univerziteta, doskorašnjeg rektora univerziteta i njegovo sticanje zvanja doktorata. Pitanje je da li je njegov doktorat validan, jedan doktorat koji je navodno stečen u Engleskoj, kao i da li je njegov drugi doktorat, koji navodno ima, nostrifikovan, odnosno potvrđen u Srbiji, pošto je, koliko imamo saznanja, on stečen posle raspada SFRJ. U prilog tome, za potrebu posebne vanredne akreditacije, odnosno preispitivanja akreditacije, ide i činjenica da su u sastavu komisija koje su bile za odbranu nekih doktorskih teza bili i ljudi iz inostranstva koji ne znaju srpski jezik i koji nisu mogli da utvrde da li su ti radovi napisani u skladu sa onim pravilima koja zaslužuje jedan doktorski rad. Čak se postavlja pitanje da li su u tim komisijama učestvovali ljudi poput Miće Jovanovića, koji nisu ispunjavali uslove za takav rad. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Olena Papuga. Izvolite.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, svoje pitanje postavljam ministru finansija Lazaru Krstiću i premijeru Aleksandru Vučiću, a odnosi se na protest koji je ovih dana, odnosno juče bio u opštini Kula. Nezadovoljni zemljoradnici iz Sivca, Kule, Kruščića, Lipara i Crvenke okupili su se juče sa svojim traktorima ispred zgrade opštine Kula nezadovoljni što država planira da državnu zemlju da na korišćenje Arapima po minimalnoj ceni. Poljoprivrednici traže odgovor na pitanje - zašto je nadležno ministarstvo odlučilo da 3.334 hektara državnih oranica u ovoj opštini izuzme iz licitacije prema prečem pravu zakupa za stočare i vlasnike zalivnih sistema? Država planira da državno zemljište da Arapima u zakup na 20 godina po minimalnoj ceni. Ministarstvo finansija će izdati u dugoročan zakup više od 3.000 hektara partnerima iz Arapskih Emirata, arenda će biti 100 evra po hektaru. Naši paori su plaćali mnogo više taj zakup. Kažu da je to bilo i preko 300 evra. Emirati su dobili mogućnost da biraju zemlju koju žele da koriste na 20 godina. Lokalni zemljoradnici na svake tri godine moraju da licitiraju ovo zemljište. Ukoliko se njihove sumnje ostvare, neće imati te mogućnosti nadalje, pa mole nadležne da ne dozvole da se zemlja uskrati domaćim poljoprivrednicima, jer neće imati egzistenciju. Pre dve nedelje ovi paori su bili u Ministarstvu poljoprivrede i nisu dobili nikakve informacije, jer su im u Ministarstvu poljoprivrede izričito rekli da sa time upravlja Ministarstvo finansija, odnosno ministar Krstić. Zato i postavljam pitanje ministru Krstiću - šta dalje misli, da li će primiti paore iz opštine Kula i da li će ih posavetovati šta da rade, pošto su poneki poljoprivrednici uzeli kredite znajući da će možda dobiti to poljoprivredno zemljište dalje na korišćenje, a jednostavno u septembru i oktobru ti ugovori im se raskidaju? Prema njegovim rečima, zemljoradnici imaju saznanja da stranci preko svojih firmi mogu da kupe i drugo zemljište, odnosno Emirati žele da kupe i deo zemljišta koji je u posedu AD Bačka, i to preko 2000 hektara, čime bi ta firma otišla u stečaj, a oko 120 ljudi bi ostalo bez posla, čime je, naravno, ugrožena egzistencija stanovnika opštine Kula. Zato u svom poslaničkom pitanju molim ministra Krstića i premijera Vučića da mi odgovore šta će se desiti sa tim državnim zemljištem, da li će stvarno naši paori biti uskraćeni za 3.300 hektara svoje zemlje, kakvi su ugovori napravljeni sa Emiratima na teritoriji opštine Kula i šta će biti sa poljoprivrednim imanjem preduzeća AD Bačka u Sivcu?
Reč ima Dubravka Filipovski.
Kolege i koleginice narodni poslanici imam pitanje za ministarku poljoprivrede Snežanu Bogosavljević Bošković. Moje pitanje se odnosi na to kada će biti izmene i dopune zakona iz vodoprivrede, s obzirom da smo 5. maja 2010. godine u ovom parlamentu doneli Zakon o vodama. Po mom mišljenju i po mišljenju struke ovaj zakon nije dobar i velikim delom je odgovoran za posledice katastrofalnih poplave koje su nas zadesile. Nije dobar zbog toga što je odgovornost za odbranu od poplava prebacio na opštine, a opštine u Srbiji nemaju ni kapacitet, niti stručnu, niti tehničku, a najmanje finansijski kapacitet da rade posao koji im je dodelio zakon iz 2010. godine. Drugi problem ovog zakona je što je on na neprirodan način podelio reke po opštinskim granicama, a ne po slivovima. Treći nedostatak, veoma važan, je što nedostaju sankcije koje moraju biti jasno definisane i pooštrene. Hitnost, izmena i dopuna Zakona o vodama je neophodna i paralelno sa saniranjem posledica od poplava, po mom mišljenju treba ubrzati rad na donošenju novog zakona. Drugo pitanje, takođe za ministarku poljoprivrede je kada se sprema zakon o protivgradnoj zaštiti? Poljoprivrednici u selima širom Srbije strahuju za svoje voćnjake, za svoje useve zbog toga što nema ovog zakona, a i nemamo dovoljno protivgradnih raketa. Treće pitanje bih imala takođe za ministarku Bogosavljević Bošković, ali mislim ovo pitanje može biti istovremeno upućeno i ministru rudarstva i energetike gospodinu Antiću. Naime, u Srbiji postoji vodoprivredni informacioni sistem u kojem ne postoje podaci o bujičnim tokovima. To je jedna informacija. S druge strane, stručnjaci iz geologije kažu da redovno obilaze teren i da u Srbiji, po njihovoj evidenciji ima nekih 30.000 klizišta. Potpuno je jasno posle mesec dana od poplava da su ljudi gradili u koritima bujica koje su im sada prošli direktno kroz kuću. Moje pitanje glasi – ako imamo podatke kako tvrde geolozi, kako je moguće da nam se ovako nešto desilo? Da li će nadležno ministarstvo i poljoprivrede i energetike i rudarstva preduzeti mere protiv nadležnih koji su odgovorno za ovakvo stanje? Šta će konkretno Ministarstvo rudarstva i energetike učiniti kako bi imali u vodoprivrednom informacionom sistemu kompletne podatke o bujičnim tokovima. Ovo sve govorim zbog toga što su ove katastrofalne poplave prošle. Posledice ćemo osećati još dugi niz godina, ali niko od nas ne može predvideti da li će se ponovo one desiti i zato moramo biti spremni i sa zakonskim rešenjima i sa drugim konkretnim potezima, kako bi im na pravi način izašli u susret. Hvala.
Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dva pitanja, od koji je prvo za ministra unutrašnjih poslova u Vladi Republike Srbije, a drugo u vezi s njim za generalnog sekretara Vlade Republike Srbije. Naime, pitam ministra unutrašnjih poslova - kako će i da li će reagovati na činjenicu da je jedan od službenika ministarstva Rodoljub Milović optužen i da su te optužbe o karakteru njegovog rada već ispunile medije? Dakle, šta će uraditi Uprava da bi dala pravu informaciju o čemu se radi? Ne bih volela da vidim da i ovaj slučaj još jednom ide kroz medije i da se komentariše izjavama političara ili onih koji predstavljaju institucije, jer mislim da se kao i u dosta prethodnih slučajeva radi o ozbiljnoj stvari, da je jedan čovek optužen vrlo jasno za dela za koje se takođe vrlo jasno podižu krivične prijave. Ako nije kriv, onda bi trebalo da građani Srbije budu obavešteni šta se radi, da bi se dala jasna poruka da se ne smatra da ima njegove krivice. Ako je kriv, takođe nam treba jasna poruka o tome ko je nadležan za podizanje krivične prijave. Pitam ovo ministra unutrašnjih poslova zato što jedna kratka i jasna informacija o tome šta zakon ministru nalaže da uradi bi pomogla, da ako je čovek nevine ne prolazi kroz blato, katran i perje, a ako je kriv da znamo da je nekakva istraga u postupku. Nije dobro da se kroz medije vode istrage. Dobro je da svi imamo informacije, ali ovakav slučaj mislim da šteti pre svega ministru unutrašnjih poslova i Vladi Republike Srbije, a onda i svima nama u celini. Pitanje u vezi sa tim, jeste generalnom sekretaru Vlade Republike Srbije i tražim odgovor o sastavu Biroa za koordinaciju službi bezbednosti? Znamo i kako je Savet za nacionalnu bezbednost i Biro osnovan, kako je menjan i znamo da je trenutni predsednik Vlade to vodio. Nemamo zvaničnu informaciju o sastavu sada, niti imamo informaciju o tome ko sada vodi ovaj Biro, a važno je da znamo pošto postoje pitanja na koja nisam dobila odgovor, a pitala sam šta je sa istragama protiv lica na osnovu čijih postupaka, na osnovu čijih obećanja pod znacima navoda su recimo napravljene bezbednosne procene o otkazivanju nekih manifestacija i javnih skupova, poput okupljanja kao što je parada ponosa. Kada napravite bezbednosnu procenu onda to pravite kao ozbiljna zemlja na osnovu ozbiljnih podataka. Nije logično da nema istrage, da posle o tome šta se dogodilo sa ljudima oko kojih imate podatke i koji ugrožavaju okupljanje, Ustavom garantovano slobodno okupljanje ljudi. Dakle, kratko i ponovo, ministar unutrašnjih poslova da mi dostavi informaciju šta će i kako na osnovu Zakona o ministarstvu postupati u slučaju da se pojave optužbe kojih smo svedoci ovih dana kada okrivljeni za teška krivična dela optužuje nekog iz Ministarstva unutrašnjih poslova. Drugo, sastav Biroa za koordinaciju službi bezbednosti. To je javni podatak i ne bi trebalo da bude dostavljen samo meni kao narodnoj poslanici koja postavlja pitanje, nego svima nama. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Poštovana predsednice, poštovane kolege i koleginice, jedan od najvećih problema u poslednje dve decenije u Srbiji jeste neravnomerni regionalni razvoj. U prošlom periodu pokušavano je, recimo, Zakonom o transferu budžetskih sredstava lokalnih samouprava, smanjenje radnika u razvijenosti opština na teritoriji Srbije. Ispostavilo se da je to bilo pogrešno. U našoj državi se u poslednje dve decenije prazne čitavi regioni, recimo, Veljkova Krajina, nestaju čitava naselja, a Beograd nam biva sve naseljeniji. Pitam ministarku lokalne samouprave Kori Udovički, da li će ministarstvo doneti strategiju koja može imati rezultate. To pitanje je bilo potpuno zapostavljeno i 90-tih, a i posle 5. oktobra 2000. godine. Evropa insistira na ravnomernom regionalnom razvoju u okviru svoje unije. Tako će i insistirati da se i unutar članica poštuje isti princip. Prethodne nedelje moj kolega iz poslaničkog kluba SPO DHSS postavio je pitanje u vezi i upravo sa tim najbitnijim pitanjem kako ćemo zaustaviti odumiranje biološko Srbije. Nadam se da će ovo dobronamerno pitanje još više podstaći ministra Vujovića koji ima sektor u Ministarstvu privrede za ravnomerni regionalni razvoj, kao i ministarku Kori Udovički, da se odlučno upuste u rešavanje ovog problema. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, kolege poslanici, htela sam da postavim jedno pitanje koje mislim da je u interesu svih kolega ovde, a to je da mi nemamo informaciju o tome da li su naše nezavisne institucije i regulatorna tela dobili informaciju na osnovu preporuka koje su dali, konkretno, DRI, na osnovu izveštaja 2010, 2011, 2012. godine, šta se desilo sa sudskim postupcima i da li su neki zastareli ili su neki još uvek u toku, ili neki nikada nisu ni pokrenuti u pogledu prekršaja koji se odnose na određene predstavnike državnih institucija, ministarstava, pa čak i nekih ministara? U samoj raspravi, kada smo imali postavljanja ovakvih pitanja, mnoge kolege nisu shvatile zbog čega se uopšte govorilo o tome da imamo saznanja o tome da mnogi postupci nisu završeni i da mnoge stvari treba nazvati pravim imenom. Tražim kao poslanik pismeno obaveštenje od strane DRI konkretno o izveštajima za 2010, 2011. i 2012. godinu, da li imaju povratnu informaciju o svim postupcima koji su pokrenuti? Zahvaljujem se.
Sledeće pitanje postavlja narodni poslanik dr Sulejman Ugljanin. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, predsedavajuća, moje pitanje je za ministra pravde, a odnosi se na primenu Zakona o javnom beležniku. Zakon o javnom beležniku, o notaru, je jedan od vrlo značajnih institucija u vladavini prava za koju se svi zajedno borimo. Zakonom je predviđeno da Novi Pazar, kao grad sa 125 hiljada stanovnika, ima četiri beležnika. Međutim, to je mnogo manje nego što imaju drugi gradovi srazmerno broju stanovnika. Sjenica kao grad koji ima osnovni sud i pogranični grad nema beležnika, Tutin takođe, kao jedna od najnerazvijenijih opština nema beležnika, a Novi Pazar, pravilnikom na osnovu kojeg je raspisan konkurs za javne beležnike, notare, predviđeno je da se prime na konkurs dva beležnika. Međutim, izmenama pravilnika koji nije objavljen u javnosti, iz nekih razloga, promenjen je taj broj pa je predviđeno da se u Novom Pazaru bira samo jedan beležnik. Moje pitanje ministru je sledeće – zašto Tutin i Sjenica nemaju beležnika i zašto Novi Pazar u sadašnjem konkursu, kao grad sa 52% nezaposlenih, po pravilniku ima predviđeno da se prime dva beležnika, a izmenama i dopunama tog istog pravilnika, koji nije objavljen u javnosti, koji je nedostupan javnosti, predviđeno je da bude samo jedan beležnik? Da li je to greška ili je stvarno predviđeno da u Novom Pazaru bude samo jedan beležnik? Ako je greška, šta će ministar da učini protiv onih koji su tu grešku napravili, ako je namerno prikrivena ta informacija i nedostupna svima nama? Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo s radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Bojan Zirić, dr Dragana Barišić, dr Dijana Vukomanović, Srđan Dragojević, prof. dr Petar Škundrić, Branko Đurović, dr Ivan Bauer. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda, koji je određen u zahtevu 205 narodnih poslanika za održavanje vanrednog zasedanja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača prof. dr Zorane Mihajlović, potpredsednika Vlade i ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, pozvala da sednici prisustvuju i Nikša Vušurović, državni sekretar u Ministarstvu finansija i Branko Drčelić, direktor Uprave za javni dug. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2014. godini, koje je sazvano na zahtev 205 narodnih poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je Zahtev za održavanje Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2014. godini, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Treće vanredno zasedanje Narodne skupštine u 2014. godini, određen je sledeći: D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke ''Rehabilitacija i bezbednost puteva''; 2. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 3. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj; 4. Izveštaj o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. juna 2013. godine, sa Informacijom o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. septembra 2013. godine, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 16. juna 2014. godine; 5. Izveštaj o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. jula do 31. decembra 2013. godine, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 16. juna 2014. godine; 6. Izveštaj o radu Fiskalnog saveta za 2013. godinu, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 6. juna 2014. godine; 7. Izveštaj o poslovanju Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu, sa Finansijskim izveštajem Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu i Izveštajem nezavisnog revizora za 2013. godinu, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 6. juna 2014. godine; 8. Predlog odluke o utvrđivanju sastava Komisije za praćenje sprovođenja Nacionalnog akcionog plana za primenu Rezolucije 1325 Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija – Žene, mir i bezbednost u Republici Srbiji (2010-2015); 9. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije; 10. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Narodni poslanik Dubravka Filipovski, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i čl. 170, 192, 193. i 239. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi: - zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke „Rehabilitacija i bezbednosti puteva“; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekata rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj (tačke 1, 2. i 3. dnevnog reda); - zajednički jedinstveni pretres o Izveštaju o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. juna 2013. godine, sa Informacijom o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. aprila do 30. septembra 2013. godine i sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 16. juna 2014. godine i Izveštaju o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki u periodu od 1. jula do 31. decembra 2013. godine, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 16. juna 2014. godine (tačke 4. i 5. dnevnog reda); - zajednički jedinstveni pretres o Izveštaju o radu Fiskalnog saveta za 2013. godinu, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 6. juna 2014. godine i Izveštaju o poslovanju Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu, sa Finansijskim izveštajem Centralnog registra, depoa i kliringa hartija od vrednosti za 2013. godinu i Izveštajem nezavisnog revizora za 2013. godinu, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 6. juna 2014. godine (tačke 6. i 7. dnevnog reda) i - zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o utvrđivanju sastava Komisije za praćenje sprovođenja Nacionalnog akcionog plana za primenu Rezolucije 1325 Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija – Žene, mir i bezbednost u Republici Srbiji (2010-2015); Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa Srpska napredna strankai Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa Srpska napredna (tačke 8, 9. i 10. dnevnog reda). Da li narodni poslanik Dubravka Filipovski, želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 32 od ukupno prisutna 174 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na red po dnevnom redu. Saglasno odluci da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1, 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 170,a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupne vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke ''Rehabilitacija i bezbednost puteva'', Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Da li predstavnik predlagača prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture želi reč? (Da.) Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade. Izvolite.
Poštovani poslanici, ispred vas se nalaze tri zakona, a vezani su za projekat rehabilitacije puteva u Srbiji i unapređenja bezbednosti saobraćaja. Iskreno se nadam da ćete nakon današnje rasprave glasati ove zakone. Objasniću vam u nekoliko tačaka zašto su značajni i zašto je ovaj projekat rehabilitacije puteva značajan za Srbiju. U Srbiji je potrebno da se rehabilituje, prema svim strategijama koje mi imamo, do 2027. godine 5.000 kilometara puteva. Sa ovim projektom, dakle, sa ova tri zajma koja uzimamo od Svetske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj, naravno, uz učešće Republike Srbije, mi ćemo rehabilitovati 1100 kilometara puteva uSrbiji. Kada smo pravili prioritete, u pitanju su 54 deonice, pravljeni su prioriteti prema stanju trenutno kolovoza, prema ekonomskoj isplativosti toga što želimo da uradimo i prema regionalnoj povezanosti, odnosno pokušali smo da sve ove deonice budu zastupljene, da se rehabilitacija vodi na teritoriji cele Srbije. Reći ću vam samo da je plan Vlade Srbije da do 2020. godine saobraćaj sigurno u društvenom bruto proizvodu poveća svoje učešće na 8% do 8,5%. Danas je to negde na oko 5%. S druge strane, mi smo svedoci trenutnog stanja naše putne mreže. Svima je jasno da Srbiji trebaju i sigurni vozači i sigurna vozila, ali pre svega i sigurni putevi. Mi ne možemo danas da se pohvalimo sigurnim putevima ni prvog, ni drugog reda, ni lokalnim. Kada bismo se malo poredili sa zemljama oko nas ili sa zemljama EU, onda bismo videli da su ti kriterijumi i ti indikatori zaista veoma loši kada govorimo o Srbiji, u smislu da, recimo, kod nas je gotovo okarakterisano 70% puteva da su u relativno lošem stanju, za razliku, na primer, od zemalja pored nas, gde maksimum 30% do 35% putne mreže jeste u relativno lošem stanju. Da ne govorim o lokalnim putevima, gde možemo da kažemo da samo 8% lokalnih puteva u Srbiji danas zadovoljava određene kriterijume i da su ti putevi u dobrom stanju. Sve ostalo nije u dobrom stanju. Kada govorimo o tome kakav je pokazatelj asfaltiranosti mreže, Srbija je opet, nažalost, negde na dnu te lestvice u odnosu na zemlje pored nas. Kod nas je to 62%, a recimo u Crnoj Gori 64%, u Makedoniji 85%, u Hrvatskoj 87%. Dakle, mnogo toga treba da se uradi kada govorimo o putnoj mreži da bismo uopšte mogli da govorimo o bilo kom drugom vidu i privrede koja treba da se razvija, a samim tim da imamo dobru transportnu infrastrukturu. Najvažniji pokazatelj zbog kojeg moramo da učinimo sve da putna mreža bude razvijenija i da bude rehabilitovana jeste u stvari bezbednost u saobraćaju. Prošle godine u Srbiji je 634 poginulo. Dakle, na putevima Srbije bilo je 37.140 saobraćajnih nesreća. Deca nam takođe ginu u saobraćaju. Vlada Srbije je planirala da do 2020. godine pokuša i uradi sve na edukaciji, a sa druge strane i na bezbednosti u saobraćaju, i vozača i vozila i da 2020. godine imamo cilj da nijedno dete u saobraćaju ne pogine. Pričaćemo sigurno tokom rasprave o detaljima ovih sporazuma. Ono što mislim da je značajno, Republika Srbija će učestvovati sa 116,2 miliona evra ili 29% ukupnih sredstava projekta, ne ove godine, nego naredne godine, Evropska investiciona banka 100 miliona, IBRD 100 i Svetska banka 73,8 miliona evra. Za početak toliko. Tu sam da odgovorim na sva pitanja koja imate. Hvala.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoltan Pek. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su tri predloga zakona, tj. tri zajma koji su u okviru projekta rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednog saobraćaja u našoj zemlji. Ovde je reč o tri sporazuma koje treba da potvrdimo, koji su između Republike Srbije i između Međunarodne banke za razvoj, Evropske banke za obnovu irazvoj i Evropske investicione banke. Znamo da su putevi u našoj zemlji u jako lošem stanju. Pošto sam ja iz severa Vojvodine, iz Sente putujem svaki dan u Skupštinu, provedem oko 200 kilometara u jednom pravcu do Beograda i putujem na putevima prvog reda i na putevima drugog reda i na autoputu, potvrđujem da su naši putevi stvarno u lošem stanju, a o bezbednosti u saobraćaju da ne pričamo, jer ovi putevi i bezbednost saobraćaja su jako povezani. Nije samo bezbednost saobraćaja u zavisnosti od loših puteva. Nažalost, zavisi i od vozača i od stanja vozača, ali i od stanja naših puteva. Znači, naši loši putevi direktno utiču na smanjenje celokupne privredne konkurentnosti naše zemlje, što se tiče ekonomije i samog ulaganja u našoj zemlji. Kao što znamo, uz podršku EU Ministarstvo saobraćaja je razvio jedan generalni master plan transporta u Srbiji, gde je predviđeno da se u periodu od 2009. do 2027. godine uloži oko 4,6 do pet milijardi evra. U ovom master planu uzeto je oko 5.000 kilometara državnih puteva koji su identifikovani kao visoko prioritetno značajni državni putevi. To je oko 50% naših puteva, državnih puteva. Godišnji troškovi, ako gledamo od 2006. do 2011. godine, čitali smo da smo u proseku za održavanje puteva izdvajali oko 290 miliona evra. Kada smo počeli 2006. godine oko 360 miliona evra je bilo, a nažalost, već u 2011. godini ovo je opalo na 168 miliona evra. Znači, došla je ova finansijska situacija, tzv. kriza, uhvatila i našu zemlju i, nažalost, ulaganje u infrastrukturu, u infrastrukturne projekte, putnu infrastrukturu nam je opalo. S obzirom na trenutno stanje privrede Srbije i dalje se smanjuju ovi troškovi i sada momentalno imamo prilike da uložimo dosta sredstava za obnovu ili rehabilitaciju ovih naših puteva. Značaj ulaganja u postojeću putnu infrastrukturu, odnosno u njeno održavanje je jedan od bitnih značaja za našu zemlju i od ogromnog je značaja. Zato će poslanici SMV glasati za ove zakone. Ako gledamo same sporazume, imamo tri sporazuma. Zajedničko u ovim sporazumima je da su ovi zajmovi jako, jako povoljni. Ako gledamo zajam od Međunarodne banke za obnovu i razvoj, ovde se zadužujemo za 73,8 miliona evra, a uslovi su - 15 godina uzimamo ovaj zajam, grejs period je pet godina, početak otplate glavnice počinje pet godina nakon potpisivanja. Što se tiče kamatne stope, to je šestomesečni euribor plus 0,45%. Pristupna naknada, koja se plaća banci, iznosi oko 0,25% iznos zajma. To je 184.500 evra. Kod ovog zajma napisano je gde ćemo da uložimo ove pare i koliko para ćemo uložiti. U robu, radove i nekonsultantske usluge i konusltanske usluge za deo prvih i drugih projekata oko 68,7 miliona, a za drugi i treći deo se troši 4,8 miliona evra. Znači, ukupno je oko 73,8 miliona evra u pitanju. Što se tiče Evropske banke za obnovu i razvoj, ovde nam je zaduženje od 100 miliona evra. Uslovi zajma, rok je isto 15 godina. Ovde je grejs period manji, tri godine. Isto je varijabilan kamatna stopa šestomesečni euribor plus 1% marže. Provizija za neiskorišćena sredstva iznosi oko 0,5% godišnje. Pristupna naknada je milion evra. Ovde imamo još nekih dodatnih uslova kod ovih kredita. Samo kod ovog kredita su dodatni uslovi. To je kao minimalni iznos sredstava za povlačenje 100.000 evra, onda minimalni iznos prevremene otplate, jer možemo prevremeno da otplatimo, to je jedan od dobrih uslova, to je pet miliona evra i minimalni iznos za otkazivanje je isto pet miliona evra. Kod ovog zajma smo videli koje puteve ćemo obnoviti. Imamo četiri deonice. Izdvojio bih nekoliko, pošto dolazim iz Vojvodine, pa su ovi putevi nama značajni, jer kao Žabalj – Zrenjanin, obilaznica kod Zrenjanina, onda Ruma, autoput Pećinci, autoput Kula i Vrbas, između Kule i Vrbasa, Srpskog Miletića i Kule i autoput Ruma – Sremska Mitrovica. Kod trećeg zajma, što se tiče Evropske investicione banke, isto uzimamo sto miliona evra. Isto ide na 15 godina. Znači, sva tri zajma nam idu na 15 godina. Ovde je grejs period četiri godine. Ovaj zajam je najpovoljniji, po mom mišljenju, jer proviziju ne plaćamo na neiskorišćeni deo sredstava i uopšte nema pristupne naknade. Ali, ako gledamo ukupno sva tri zajma, to je oko 274 miliona evra, na 15 godina se uzima, znači, grejs period je od tri do pet godina, u zavisnosti od zajma, ali ove zajmove dižemo na jako povoljne kamatne stope. Što se tiče euribora, momentalno stanje ovih zajmova ili kamata ovih zajmova je od 0,8% do 1,3% na godišnjem nivou. Ako gledamo same zajmove, ovo su nam najpovoljniji zajmovi u poslednjih 10 godina što je naša zemlja uzela od bilo koje banke ili države. Jedino ovde mogu da istaknem da u prilozima što smo videli, u ovoj prvoj etapi ovog projekta, uzeti su delovi autoputeva i prvorazredni putevi. Nažalost, nisu uzeti drugorazredni putevi, ali mi se nadamo da će u drugoj ili trećoj fazi ovi drugorazredni putevi biti uzeti u obzir, jer na primer, iz mesta odakle ja dolazim imamo jedan put između Bečeja i Bačkog Petrovog Sela, na tom putu se mogu voziti kola samo sa 30 kilometara na sat umesto 80 jer toliko je oštećen kolovoz. Pošto su za ekonomski razvoj zemlje jako bitni ovi zajmovi, da imamo jako dobru putnu infrastrukturu, bez ovih zajmova ne možemo da odradimo rehabilitaciju puteva i pošto su zajmovi jako povoljni, zato će poslanička grupa SVM podržati ove zajmove i glasati za njih. Hvala.
Reč ima gospođa ministar dr Zorana Mihajlović.
Da se zahvalim na vašoj diskusiji. Samo da vam kažem, što se tiče puteva drugog reda, ima puteva drugog reda. Sada ću vam reći sve, gde je rimsko dva, dakle, imate: Svilajnac tri, Crkvenac – Medveđa, dalje, Markovac – Kušljevo, Svilajnac – Kušljevo, Braničevo – Bratinac, Mali Zvornik – Ljubovija, Ćuprija četiri – Despotovac, Odžaci – Kula, Smederevska Palanka – Velika Plana. U svakom slučaju, ima i puteva drugog reda. Ono što je važno jeste da će u prvoj godini biti rehabilitovano 210 kilometara. Kada govorimo o Vojvodini, u prvoj godini to je 11 deonica u Vojvodini. Slažem se sa vama oko održavanja, ali treba da znate da su se od 2006. do 2011. godine putevi održavali tako što su putevi dobijali deo od akcize ,od 6%, 8% pa do 20%. Nakon toga su dobijali subvencije. Takođe da vam kažem, novac za održavanje puteva iz godine u godinu, vi ste tu u pravu, zaista pada, osim za 2014. godinu gde imamo rast, ali rast zbog toga što preuzimamo ove puteve iz Vojvodine, za koje nije bio obezbeđen novac za finansiranje. To je 6.000 kilometara puteva. Iz tog razloga je to održavanje malo više. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Čotrić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo Mihajlović, poštovani predstavniče ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, poslanice i poslanici SPO i DHSS u danu za glasanje podržaće predloge zakona o potvrđivanju sporazuma naše zemlje sa međunarodnim finansijskim institucijama koji su nam odobreni za rehabilitaciju puteva i za povećanje bezbednosti saobraćaja na njima. Dobijamo značajna finansijska sredstva za opravku i održavanje naših puteva jer je to izuzetno značajno, s obzirom na to da su putevi krvotok jedne države, a oni važniji putni pravci su žile kucavice. Ako su dobri putevi na jednoj teritoriji u jednoj zemlji, onda nema zaostalih, nema, kako mi to kažemo, zabačenih, nema nerazvijenih krajeva. Posebno sam zadovoljan što će izvođač radova na našim putnim pravcima biti domaća firma, državno javno preduzeće „Putevi Srbije“. Uslovi ovih zajmova su relativno povoljni. Postoji značajan grejs period, dugačak je rok otplate. Uz standardne kamate i druge uslove ovog zajma, mi dobijamo uz zajmove, uz sredstva koja moramo da vratimo i ne baš tako neznatna sredstva za donacije, tako da će biti angažovana domaća radna snaga, pre svega i mladi stručnjaci. Ono što je posebno značajno i što mi iz SPO i DHSS podržavamo, jer je u skladu sa našim programskim opredeljenjem, jeste što će radovima na putnoj mreži biti obuhvaćena teritorija čitave Srbije. To doprinosi ravnomernom regionalnom razvoju. To je doprinos decentralizaciji i to je veoma bitno zato štousled dugogodišnjeg nedovoljnog ulaganja u održavanje i rekonstrukciju, putna mreža danas nije u zadovoljavajućem stanju. Loši putevi su kočnica privrednog razvoja, a to usporava i ponekad i onemogućava i razmenu ljudi i usluga. To je brana integracijama naše zemlje povezivanju sa zemljama iz okruženja. Loši putevi dovode do povećanja troškova transporta, do oštećenja transportnih sredstava, do većeg broja saobraćajnih nezgoda. Imao sam prilike da putujem. U skoro svim delovima Srbije sam bio i bio sam u zemljama u okruženju i samo Albanija, čini mi se, ima lošiju putnu mrežu od nas, ali i oni sada ubrzano rade na izgradnji autoputa koji povezuje albansko-jadransku obalu sa unutrašnjošću kontinenta. Izgrađen je i relativno dobar put koji povezuje Skadar i Tiranu. Zaista se oseti razlika, na našu štetu, kada se, recimo, iz Mađarske, iz Hrvatske, Republike Srpske, uđe na teritoriju Srbije, odmah osetite da su putevi lošijeg kvaliteta, da se vozi sporije i ne bezbednije. Zbog takvog stanja puteva dešava se veliki broj saobraćajnih nesreća u kojima se gube ljudski životi, naročito u poslednje vreme strada i veliki broj mladih ljudi. Mi smo imali jedno vreme trend, posle donošenja Zakona o bezbednosti saobraćaja, smanjenje broja saobraćajnih nesreća i poginulih. Međutim, u poslednje dve godine taj trend se ponovo preokreće i ponovo se povećava broj stradalih. Ova sredstava u iznosu od preko 270 miliona evra su značajna. Smatram da je potrebna mnogo veća kontrola kvaliteta izvedenih radova, utrošenih sredstava. Ministarku Mihajlović zaista karakterišu aktivizam, dinamizam i odlično je što je odmah po preuzimanju mandata obišla brojne deonice na kojima se izvode radovi, gde ti radovi kasne, da su probijeni rokovi. Naročito bih istakao vaše angažovanje posle ovih katastrofalnih poplava, kada ste obišli sve one kritične tačke, gde je bilo brojnih oštećenja puteva, nadvožnjaka, mostova, već su pripremljeni ili se radi na planovima za obnovu ovih putnih pravaca. Siguran sam da za vreme vašeg mandata neće biti izvesnih zloupotreba koje su karakterisale prethodni period da se radi na određenim putevima pred izbore, a pogotovo ako se u nekom mestu održavaju lokalni izbori. Tada se u toj sredini izdvajaju sredstva, pa se ubrzano radi na putevima. Dakle, ne prema stvarnoj potrebi, ne prema prioritetima, nego gde se održavaju neki prevremeni izbori, pa ako su u tom mestu, onda se angažuje operativa i zarad dobijanja glasova se nešto radi. Moramo da priznamo da Srbija ima trenutno loše puteve. Nadamo se da će to biti izmenjeno, da će biti bolje, jer značajan broj tih puteva, čak i onih državnih imaju zastarele deonice. Frapirao me je podatak da, recimo, čak dve petine naših puteva imaju kolovoze od tucanika ili su u pitanju zemljani putevi. Dakle, oni nemaju ni one najstandardnije elemente vertikalnog i horizontalnog profila. Uverio sam se da ste vi na licu mesta kontrolisali kako se radovi izvode, da ste razgovarali sa predstavnicima svih domaćih građevinskih firmi i stranih koje su angažovane na radovima u našoj zemlji, da se više ne kasni, da se ne probijaju rokovi. Imamo slučaj da se ne poštuju rokovi ni na onim najvažnijim putnim pravcima, da su ogromna zakašnjenja. Tako kasne radovi na Koridoru 11, na Koridoru 10, na obilaznici oko Beograda, na putnom pravcu od Kragujevca do Lapova. Recimo, ovaj deo puta od Lajkovca do Uba na Koridoru 11 je dug 12,5 kilometara, a gradi se četiri godine. To ste i vi konstatovali. To znači da svake godine se izgradi po tri kilometra. Ako bismo hteli da napravimo put od Beograda do granice sa Crnom Gorom, prema Jadranu, ako bi tu trebalo izgraditi put punog profila u dužini od 300 kilometara, ako bi se gradilo ovim tempom od tri kilometra godišnje, onda bismo taj autoput završili za 900 godina. Nadam se da tako neće biti i da će uz izgradnju puteva biti građeno i sve ono što čini infrastrukturu. Dakle, mi smo 2007. godine izgradili tunel u Ovčar banji na Ibarskoj magistrali. To je bio prvi tunel u Srbiji koji je izgrađen posle punih 17 godina. Ne znam da li smo posle 2007. godine izgradili još neki novi tunel. Obilaznica oko Beograda gradi se pune 24 godine. To znači jedan kilometar se gradi godišnje i pitanje je kada će ta obilaznica biti završena. Mnogo puta smo čuli obećanja da će biti završena. To je stalno najavljivano, stalno je prolongirano, tvrđeno je da će biti gotovo i pre roko, ali ne samo da nije u obećanim rokovima, nego u onim pomerenim i mnogim drugim rokovima. Od 2008. godine do sada je u Srbiji izgrađeno oko 200 kilometra puteva. Od toga je samo 50 kilometara autoputa. Kada se to podeli sa brojem godina onog ministra koji je u to vreme, punih šest godina, bio na čelu resornog ministra, ispadne da se godišnje gradilo manje od 10 kilometara autoputa. Da ironija bude veća, nedostatak novca nije bio osnovni razlog što Srbija danas nema završeni autoput na, recimo, Koridoru 10. Preduzećima „Železnica Srbije“, „Koridori Srbije“, „Putevi Srbije“ odobrena su sredstva, odobreni su krediti u vrednosti od preko 1,5 milijardi evra. Međutim, od tog iznosa je iskorišćeno oko 300 miliona. Zbog tih nepovučenih sredstava, koja su nam od međunarodnih finansijskih institucija odobrena, Srbija mora da plaća penale. Samo „Železnica Srbije“ je zbog toga platila nekoliko miliona evra, a da ne pominjem i afere koje su bile u prethodnom periodu vezane za hapšenje vlasnika „Nibens grupe“ Mila Đuraškovića ili Borovice koji su bili vlasnici nekoliko putarskih firmi koje su sada u blokadi. Od 29 tih firmi 15 je u blokadi. Nadam se, pošto je ovaj drumski saobraćaj dominantan oblik transporta u Srbiji, jer 80% robe i 74% putnika na ovaj način se prevozi, da će doći na red i siguran sam da ćete se posvetiti i tome da se razvijaju i drugi oblici transporta, pre svega rečni koji je najjeftiniji da se iskoriste plovni putevi, ali ne ovim kanalom koji na sreću neće biti građen, a jedan ministar je pričao o njemu, od Soluna preko Makedonije, preko klisura. Nego da se iskoriste postojeći rečni pravci i da se razvijaju i grade aerodromi. Imamo praktično jedan jedini aerodrom u funkciji. To je Aerodrom „Nikola Tesla“. Postoji i u Nišu. Žao mi je što taj niški nije malo više iskorišćen. Ne znam da li sleti jedan avion sedmično. To kolega iz Niša može da kaže nešto više o iskorišćenosti Aerodroma „Konstantin Veliki“. Voleo bih da i on bude mnogo više u funkciji. Ne samo sada preko leta kada se otvaraju te sezonske linije. Nama su potrebni i drugi aerodromi. Malo izlazim iz okvira ovoga, ali moram da istaknem da je neophodno nastaviti radove na osposobljavanju Aerodroma „Lađevci“ kod Kraljeva, da se i ti aerodromi osposobe za domaći i međunarodni avio saobraćaj. To će u mnogome da doprinese i fluktuaciji putnika i ekonomskom povezivanju jer ovako ljudi moraju da dođu, strani investitori u Beograd. Oni će brže doći do Beograda. Možda im treba dva sata da dođu iz najudaljenijih delova Evrope, ali im posle treba pet ili šest sati da se voze do Priboja da bi videli fabriku automobila u tom gradu, da li može da se tamo investira, da se zarađuje ili u Novom Pazaru, ako je neko zainteresovan za povezivanje sa tim krajem. Znamo koliko vremena treba da se ljudi prevezu. Meni su na Zlatiboru rekli – ne vredi nam sve ovo što imamo turističkih kapaciteta. Radi privlačenja stranih turista i turista iz regiona moramo da imamo dobar put, tu Ibarsku magistralu, ako to ne bude autoput i ako ne bude u blizini neki aerodrom koji će moći da služi za prihvat turista. Da to može da se izvede primer su zemlje iz regiona. Hrvatska koja recimo ima dvostruko manje stanovnika od Srbije, ona ima četiri miliona stanovnika, a ima devet aerodroma u Osjeku, Zagrebu, Splitu, Dubrovniku, Rijeci, Zadru, Braču, Lošinju, Puli. Rumunija, takođe susedna zemlja, zemlja koja je nekada bila u ekonomskom i svakom drugom pogledu i u pogledu saobraćaja daleko iza Srbije, danas ima 17 aerodroma. U neposrednoj blizini Beograda na 160 kilometara nalazi se aerodrom u Temišvaru. Na 50 kilometara dalje nalazi se aerodrom u Aradu. Bukurešt, glavni grad ima dva aerodroma i mnogi drugi gradovi. Da ne govorim o Grčkoj koja ima danas 40 aerodroma. Ona ima tek malo više stanovnika od Srbije. Od tih 40 aerodroma čak 15 su međunarodni. Nemoguće je razvijati turizam na našim planinama i u banjama i jezerima ako nemamo dobre puteve, kvalitetne i brze železnice i ako nemamo aerodrome. Hrvatska je dobar primer. Hrvatska je gotovo izgradila mrežu autoputeva. Povezala je istok i zapad, sever i jug svoje države. Postoji kroz Slavoniju autoput. Postoji autoput od Zagreba do Istre. Znate li šta znači kada iz metropole stignete za svega sat i po vremena na more? Za toliko vremena ste u Rijeci, Opatiji. Hrvatska je izgradila tzv. „Dalmatinu autoput“ koji je povezao Zagreb sa Splitom. Taj put se produžava. Gradi se ka Dubrovniku. Logičnim rešenjem gradi se sa obe strane. Povezuju se i spajaju. Istovremeno niko nije oštećen zato što živi dalje od glavnog grada. Šta je Hrvatska time dobila? Mnogo više turista. Mnogo više investitora. Povećana je cena nekretnina u svim primorskim mestima. Više se od Zagreba ne putuje osam sati nego svega tri sata do morske obale. Sve su to benefiti koje donosi izgradnja kvalitetnih puteva. Siguran sam da će ova sredstva koja sada dobijamo biti iskorišćena na pravi način i dobrobit svih građana, a vaš rad na početku mandata mi se čini garancijom za to. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Zorana Mihajlović.
Samo nekoliko komentara. Kada ste govorili o projektima i o tome da kasne, moram da kažem da gotovo svi projekti nažalost kasne izuzev jednog. Jedan projekat ne kasni jedino. To je most Zemun-Borča. Sve drugo kasni. To nije dobro. Nije dobro za ekonomiju i saobraćaj. Nije dobro ni za ove sve penale koje nažalost Srbija unazad plaća. Ministarstvo je imenovalo mentore iz Ministarstva, ljude zaposlene u Ministarstvu, svaki ponaosob koji je zadužen za određenu investiciju i pokušavamo svaki dan, ne samo da razgovaramo sa izvođačima i nadzorom nego da vidimo gde su problemi. Na primer, problem kod Žeželjevog mosta itd. Da realno vidimo šta možemo da ubrzamo. To su Ub-Lajkovac koje ste pomenuli, za četiri godine 12 i po kilometara. To je ozbiljan problem. Prema tome, jednog trenutka stvari moraju da se prekinu, pa čak i po cenu toga da neko možda ne može da završi svoje poslove. Ako ne može, naći će se ko može. U svakom slučaju, preuzeli smo stvari. Iskreno se nadam da ćemo ove godine ne samo po pitanju ovog projekta, rehabilitacije puteva imati 210 kilometara rehabilitovanih puteva, ali ćemo po onome svemu što smo do sada mogli da vidimo imati 50 kilometara novih puteva. Iskreno se nadam da ću na kraju godine moći da stanem ovde i da kažem da smo to uradili. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik NS Dragan Jovanović.
Uvažena gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku uvek kada kao narodni poslanik treba da glasam za nova zaduženja, to glasam nerado i vrlo teško. Međutim, svi smo svesni da mi bez zaduživanja ne možemo popraviti našu putnu infrastrukturu i zbog toga će poslanički klub NS u Danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Od kolega smo čuli da su uslovi takvi i takvi. Ne bi ih pominjao. Gospođo ministre, upitao bih vas, ovde je kolega koji je govorio pre mene iz SPO rekao da će izvođači radova biti domaće firme, a pomenuo je JP „Putevi Srbije“. Meni iz ovog teksta koji smo dobili je jasno da će „Putevi Srbije“ vršiti proceduru javnih nabavki za sve ove deonice, a nikako da će automatski biti izvođači radova i voleo bih da to kasnije prokomentarišete, čitavu ovu priču. Zatim, nešto što me posebno interesuje, a to je još jedno pitanje koje su moji prethodnici pomenuli, a to je da mi precizno, gospođo ministre kažete – koliko je do danas neiskorišćeno novca iz međunarodnih kredita, a vezano je za državne puteve neračunajući autoputeve odnosno koridore? To bi nam zbog nas i zbog sredina iz kojih dolazimo bilo vrlo bitno da se to precizira. Zatim, jedan podatak koji sam video u obrazloženju, gospođo ministre, a koji me interesuje, da prosto malo dobijemo pojašnjenje i od vas, a i zbog gledalaca koji gledaju ovaj prenos. Ovde sedi veliki broj poslanika koji su kritikovali našeg predsednika Velimira Ilića, a ovde ste sada dali podatak da je npr. 2006. godine, kada je on bio ministar za puteve, u održavanje puteva ulagano 360 miliona evra. U 2011. godini to je iznosilo 168 miliona evra, što znači da je drastičan pad. Naravno, neko će reći da je 2010. godine ministar Mlađan Dinkić izbacio iz budžeta „Puteva Srbije“ akcize, vi ste to malo pre i spomenuli i ja se sa tim slažem, ali se nadam i uzdam se u vaš politički autoritet da ćete uspeti da u narednom rebalansu budžeta vratite pare u budžet od akciza, ali u budžet „Puteva Srbije“, jer mi bez tog novca ne možemo nikako održavati putnu mrežu u zadovoljavajućem nivou. Mi možemo na ovakav način, ja to nazivam povremeno gasiti požar. To je nešto što je, na kraju krajeva, razumno i dobro, jer nemamo izbor u ovom trenutku. Ali, da bismo kvalitetno održavali puteve, bez realnih izvora finansiranja putne mreže u Srbiji, nama će putevi biti ovakvi, a svi dolazimo iz različitih sredina i svesni smo da su oni nezadovoljavajući. Pomenuo bih da mi konkretno imamo državne puteve, odnosno, kako se nazivaju, regionalne puteve koji su državni od šezdeset i neke godine, kao jedan put između Topole i Rače, odnosno većinom je na teritoriji opštine Rača između sela Saranovo i Donje Trnave, koji je zemljani put, a državni je put od 1965. ili 1966. godine prošlog veka. Nikada čak ni pun makadam nije dobio. To je vojska radila. On je u kategorizaciji državnog puta drugog reda i takav je kakav je. Ono što me takođe interesuje, uvažena gospođo ministre, jeste da mi samo još neke stvari pojasnite vezano npr, hajde da uzmemo ovaj najmanji kredit od Evropske banke za obnovu i razvoj, od 73.800.000 evra. Ako pogledate na strani 40 tabelu koju ste nam dali sa samim troškovnikom kredita, ako mogu tako da ga nazovem, ulazi u oči jedan detalj, a tiče se konsultantskih usluga, obuka i inkrementalni operativni troškovi. To je, verujte, skoro pet miliona evra. Voleo bih da ja i moje kolege prosto od vas čujemo objašnjenje šta je to što je pet miliona evra samo u jednom kreditu, koji je inače najmanji. Zatim, u samom pojašnjenju, a nešto se oko toga dotakli i na početku vašeg izlaganja, rekli ste da je potrebno da se rehabilituje oko 5.000 kilometara državnih puteva u samoj Srbiji, sa čime se apsolutno slažem. Takođe, u obrazloženju smo dobili da je generalni master plan transporta u Srbiji predvideo da se u rehabilitaciju i održavanje državnih puteva u Srbiji u periodu od 2009. do 2027. godine uloži između 4,6 i 5 milijardi evra. Voleo bih, uvažena ministre, da čujemo, danas je 2014. godina, što znači da smo već dobrim delom zagazili u realizaciju ovog generalnog master plana, koliko je do sada uloženo sredstava u rehabilitaciju državnih puteva. Slažem se, mi smo ovde dobili spisak deonica. Pomenuli ste da je u pitanju 54 deonice koje će se finansirati iz ova tri kredita. Mogu da se složim da je regionalna zastupljenost i to je potpuno u redu. Voleo bih da čujem od vas, pošto su uslovi samog kredita dogovarani pre nego što ste vi postali ministar saobraćaja, odnosno infrastrukture, ali verovatno su same deonice određivane od strane Javnog preduzeća „Putevi Srbije“, pa bih voleo da čujem od vas koliko su one podložne promenama? Pošto u samom tekstualnom delu imamo pojašnjenje da su pojedine deonice puta koje su date međunarodnim kreditorima podložne promenama, voleo bih da čujem od vas i koji su kriterijumi da bi se pojedine deonice promenile i ko je taj ko će na kraju konačan tekst samih deonica dati za strane kreditore? Zbog samih građana koji nas gledaju, treba da kažemo da je rok za završetak ovih 54 deonice 2018. godina i da će nakon završetka rehabilitacije ovih deonica Srbija imati znatno bolju putnu mrežu, kako na auto-putevima, tako i na magistralnim državnim putevima prvog reda i regionalnim putevima, odnosno putevima drugog reda. Uvažena gospođo ministre, imate ogroman posao koji je ispred vas. Treba odraditi sve ovo u situaciji kada je nama pre svega putna privreda u vrlo teškoj situaciji. Na samom početku svog izlaganja pomenuo sam „Puteve Srbije“, ali ovde su moje kolege pomenule i samu privatizaciju firmi iz putne privrede. Ovde se postavlja pitanje i voleli bismo od vas da čujemo konkretne odgovore – koliko će uopšte danas naših putarskih firmi moći da uđe sa bankarskim garancijama da bi učestvovali na tenderu koji će raspisati „Putevi Srbije“ za konkretno ove deonice, da bi ovaj novac koji će otplaćivati svi građani Republike Srbije preko ovih firmi i ostao u Srbiji, da nam se ne bi desilo kao što se dešavalo na nekim ranijim lotovima, tzv. tim deonicama puta, da su gro izvođača radova bile strane firme, a koje su onda domaće firme uzimale samo kao podizvođače? One su skidale tzv. kajmak, a domaćim firmama su ostavljale samo mrvice. Ovo su neka konkretna pitanja koja sam izneo. Pošto ste vi ispred Vlade Srbije kao resorni ministar određeni za nekoga ko će koordinirati sanaciju štete nastale usled ovih nesrećnih poplava koje su zadesile Republiku Srbiju, upitao bih vas nešto. Dolazim iz opštine Topola i mi, nažalost, imamo takođe dosta urušenih infrastrukturnih objekata, gde bih naročito izdvojio most na reci Jasenici, na putu između Topole i Stragara. To je pojedinačno, bar kako sam obavešten od strane „Puteva Srbije“, da kažem u celoj Srbiji pojedinačno jedna od najvećih šteta na infrastrukturnom objektu, pa bih vas zamolio da se zbog negde oko 4.000 ljudi koji su zbog tog mosta odsečeni od Topole, da se tu sami radovi na tom putnom pravcu i na mostu ubrzaju, kako bismo bar narednu školsku godinu, a to je od 1. septembra, mogli da koristimo u komunikaciji i taj most. Zahvalio bih vam se. Nadam se da ćete vašom energijom pre svega uspeti da se već u narednom rebalansu budžeta, koji će ovde, nadam se, vrlo brzo biti ispred narodnih poslanika, izborite da se novac od akciza, a to je ključno, vrati u budžet „Puteva Srbije“, da vi kao resorni ministar, naravno, to možete da ispratite, da se on pravilno iskoristi. Voleo bih da čujem od vas i pitanje nadzora. Sada kada pominjem „Puteve Srbije“ i da će preko njih ići i javne nabavke za izvođače radova, vrlo je važno da nam kažete da li će „Putevi Srbije“ ili na koji način će tačno biti određeni nadzorni organi, jer će u mnogome od toga zavisiti i kvalitet izvođenja samih radova. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade.
Zahvaljujem na svim ovim pitanjima. Krenuću od ovog kraja, od nadzora i, naravno, konsultantskih usluga koje plaća Svetska banka. Vezana su pre svega za proces projektovanja, ali izvođači radova i nadzor će biti birani javnim pozivom u roku od 21 dana. Kada govorimo o izvođačima, gledaće se da se pozove najmanje pet izvođača sa geografskog terena sa onog dela gde se u stvari izvode putevi. To je pravilo banke. Nismo to mi izmislili. Mislim da je to dobro. Naravno, i nadzor mora biti kroz javni poziv. Kada sam preuzela svoju dužnost u Ministarstvu, bilo je dosta projekata koji nisu imali svoj nadzor ili su imali nadzor gde nije bio sproveden javni poziv. Na primer, kod „Uba“ Lajkovca mi smo sada dali javni poziv da se imenuje nadzor. Možda neću redom odgovarati na vaša pitanja, ali, odgovoriću na sve. Kada ste pitali vezano za kredite koji nisu iskorišćeni, reći ću vam da kod „Puteva Srbije“ taj iznos je oko 30 miliona evra, s tim što smo već u razgovoru sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj da taj novac iskoristimo za još jedan deo koji je potreban, a to je obilaznica, da ne govorim tačno o detaljima i deonica, ali, sasvim sigurno, taj novac ćemo iskoristiti. Kod Koridora Srbije iskorišćeno je 300 miliona evra, a imamo kredit od 1,2 milijarde. Svakako postoje određena kašnjenja. Kao što sam maločas rekla, gotovo da nema projekta u Srbiji koji ne beleži kašnjenje. Da budemo potpuno iskreni – bilo je i loših projekata, bilo je možda ne uvek dobrog nadzora, firme koje su odlazile u stečaj, itd. Mnogo je stvari i faktora bilo zbog čega imamo kašnjenja. Negde su ona delom opravdana, u većini slučajeva nisu. Ali, šta je tu je. Sada je to tako i sada gledamo kako iz toga da izađemo a da država ne trpi zbog toga, a pre svega da ne trpi putna infrastruktura koja nam je neophodna da bismo funkcionisali. Pitali ste za kontrolu. Šta je specifičnost ova tri zajma? Specifičnost je ta da će svake godine da se vrši kontrola šta je urađeno, na kojim deonicama i da li je to tog kvaliteta koji je ugovoreno. Takve vrste zajmova do sada nismo imali, kada govorimo o putnoj infrastrukturi. Takođe, pitali ste da li ove deonice mogu da se menjaju. Da, moguće je da se promene, kada vidimo da je možda prioritet možda još neka dodatna deonica gde je, ne daj bože, možda bilo više poginulih, saobraćajnih nesreća, itd, pa je to uslovilo da možda tu deonicu sada stavimo, a ne neku drugu. Dakle, svakako mogu stvari da se promene, uz jedno jasno i veliko obrazloženje zašto to radimo. Što se tiče poplava, štete na putevima Srbije koje su procenjene iznose, govorim o putevima prvog i drugog reda, oko 40 miliona evra, na lokalnim putevima 20. Ta šteta mosta koju ste spomenuli jeste jedna od najvećih šteta. Dogovor je, između ostalog, i dinamički plan kojeg mi imamo, da do 1. oktobra sve bude rešeno. Školska godina mora početi 1. septembra, prema tome, iskreno se nadam da će se to završiti. Kao i ono što sada radimo na putevima vezano za maline. Znači, to je prioritet, bez obzira na sve drugo. Tako ćemo isto, vezano za školsku godinu, pokušati da uradimo sve da školska godina počne neometano i da tu ne bude problema. Ako sam nešto preskočila, oprostite.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvaženi poslanici, uvažena ministarko, sve ovo što smo do sada čuli, zaista raduje. Pogotovo vaše objašnjenje da će javnim pozivom najverovatnije biti angažovane naše firme i da će i to pokrenuti našu industriju. Mi znamo da se u Srbiji 87% transporta vrši drumskim putem, a 80% ukupnog transporta se vrši drumskim putem. Sva ova tri zajma su izuzetno povoljna i mogu reći da će se na pravi način upotrebiti. Nas u kraju odakle ja dolazim, a to je Novi Pazar, posebno raduje što ste vi preuzeli ovu odgovornost, jer mi široko otvorenih očiju gledamo da li će moći da se reši rak rana i problem našeg kraja, a to je slaba povezanost Sandžaka s ostalim delovima Srbije, slaba povezanost i slaba putna mreža u regiji odakle ja dolazim, koja zaista koči razvoj ovog kraja. Sve ovo što su rekli prethodnici, zaista je nešto što znamo i svi znamo koliki je značaj kvalitetnih puteva. Mi imamo sniženje smrtnih slučajeva, smanjen broj u odnosu na prethodne godine, međutim, putevi odakle ja dolazim su takođe izuzetno opasni. U Novom Pazaru i kraju odakle ja dolazim živi veliki broj ljudi koji se bavi auto-prevozom koji voze u Crnu Goru i ostale delove Srbije i regiona i praktično vrše transport roba. Bojim se da ako se nešto ne učini na poboljšanju infrastrukture u toj regiji, da će ti ljudi zaista biti i dodatno ugroženi i smanjiće se razvoj. Novi Pazar sa Srbijom je vezan jedino Ibarskom magistralom. Ono što ja mogu ovde pohvalno da kažem, a video sam u ovom pregledu da ste vi planirali obnovu nekoliko pravaca, sve su to pravci po Ibarskoj magistrali – Novi Pazar-Ribarići, Raška-Novi Pazar. Izuzetno me raduje što će biti obnovljeno 37 km Ivanjica-Sjenica, što je zaista put koji je ruiniran, kao i put Prijepolje-Sjenica, regija preko Aljinovića. Međutim, uvažena moja ministarko, put od Novog Pazara do Sjenice, put od Novog Pazara do Tutina je u zaista strašnom stanju i mi moramo na svaki način pokušati da to uradimo. Zato vam i postavljam pitanje – je li ovo konačna verzija ovog što smo mi dobili ili će se to još menjati? Jer, vi znate da smo mi u prošlosti imali tri puta započinjanje revitalizacije tog puta od Novog Pazara do Sjenice? Najgora je deonica od Novog Pazara do Bijelih Voda, što je praktično izuzetno serpentinasta zona i izuzetno nesigurna zona. Za nas je izuzetno bitno vezivanje Novog Pazara sa Sjenicom, kao i ovaj put koji ste vi najavili – Prijepolje-Sjenica. Imamo mi takođe u Novom Pazaru još mnogo problema. Vi znate da imamo zaobilaznicu koja je otvarana nekoliko puta, urađeno je nekoliko kilometara. Mi smo izvršili eksproprijaciju oko tri kilometara i sve je spremno da se ta zaobilaznica odradi. Još jedna zaobilaznica oko manastira Sopoćani, gde smo mi hteli da izađemo u susret ljudima koji tamo žive i bivstvuju, da se praktično izbegne buka i prohodnost kroz tu regiju, a to je izuzetno bitna regija za celu ovu državu i kulturološki, istorijski i na svaki način. Želim da kažem da ćemo mi u Danu za glasanje podržati ove zajmove, jer oni duboko zalaze u mogućnost razvoja naše zemlje, ali vas posebno molim da posebnu pažnju obratite na ovaj kraj gde su putevi zaista ruinirani. Mi želimo da se bolje uvežemo sa Srbijom. Vi znate da je Novi Pazar univerzitetski centar, da puno ljudi dolazi i gravitira. Iz Novog Pazara svaki dan kreću konvoji ka Srbiji i u drugim pravcima. Molim vas da, ako je ikako moguće, regiju odnosno put ka Tutinu i ka Sjenici revitalizujemo i omogućimo da Pešter, koja je druga žitnica i koja može da bude druga žitnica ove države, približimo drugim delovima Srbije. Sada se opredeljujemo i ova Vlada ide pravim putem, opredeljuje se poljoprivredi, opredeljuje se stočarstvu. Mi moramo na svaki način napraviti da ti ljudi mogu da budu bolje uvezani, jer jedina stvar koju ljudi iz mog kraja traže jeste bolja infrastruktura da bi mi pokrenuli privredu, a vi znate u mom kraju koliko žive vredni i sposobni ljudi, bave se i malom privredom, mikropreduzećima, za bilo koji bolji razvoj nama je neophodna bolja infrastruktura. Mi se radujemo što ste vi ministar, što ste se prihvatili ovog posla, jer smo videli da ste zaista energični, da znate da radite posao na pravi način i zbog toga želim dodatno da obratite pažnju na ovaj kraj i na mogućnost razvoja ovog kraja kao i cele Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima profesor doktor Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade. Izvolite.
Hvala vam lepo. Potpuno ste u pravu, mi se zaista trudimo da u svim krajevima Srbije, a naročito u ovom kraju Srbije, učinimo šta god je moguće. Vi znate da sam i kao ministar energetike u prethodnom periodu, da sam to činila. Kada pogledamo ovaj plan rehabilitacije na puteve za ova tri zajma, evo mi smo sada gledali, 199 kilometara je opredeljeno za taj kraj. Da sada ne čitam kao što sam prethodno čitala sve te deonice. Naravno, da to nikada nije dovoljno. Naravno, da bi verovatno trebalo još, ali se iskreno nadam, takav nam je plan da sada nakon ovog plana rehabilitacije napravimo između ostalog sledeće prioritete i da kako se stvari pomeraju iz godine u godinu, a u tom smislu imamo nove prioritete i završimo i sve ono što nismo završili. To je ono što za sada mogu da kažem i hvala vam na komentaru.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Poštovana gospođo ministarka, poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, danas su pred nama predlozi, tri zakona, tri Zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu Projekata rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja između Republike Srbije i Evropske investicione banke za 100 miliona evra Evropske banke za rekonstrukcije i razvoj i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Dobra strana ovih zakona i ove rasprave je to što imamo jasno definisane ciljeve za ove zajmove, po 100 miliona evra od Evropskih banaka i 100 miliona dolara od Međunarodne banke. Znači, bezmalo oko 300 miliona evra za održavanje puteva, jer ovo pitanje nije samo pitanje tehničko-tehnološko, kako izgledaju ovi zakoni, koje mislim bez potrebe, na ovakav način usvajamo u Skupštini po hitnom postupku i mislim da je bilo važno da i ove zakone, ali ostale koje su na ovom vanrednom zasedanju, razmatramo na jedan studiozniji i jedan ozbiljniji i odgovorniji način. Sada kada smo ovde, želim da kažem još jednom, izražavam zadovoljstvo da znamo za šta se zadužujemo, ali nažalost u protekle dve godine, javni dug Srbije sa 15 milijardi evra, raste na 21 milijardu, i oko šest milijardi većeg javnog duga nismo videli u Srbiji u infrastrukturnim projektima i zbog toga izražavam svoje zadovoljstvo. Jasno je da i Fiskalni savet ovih dana ukazuje na ovaj problem, a to je, rast učešća javnog duga u BDP u Srbiji od 65% sa njihovim procenama da će to iznositi oko 70% na kraju ove godine. I ovi zakoni praktično ukazuju na veliki broj problema. Mislim da je ovo vrlo ozbiljno državno pitanje, ne samo pitanje načina na koji će se utvrditi prioriteti, jer svako od nas poslanika koji smo došli iz svojih krajeva će se svakako zalagati za infrastrukturne projekte u svojim gradovima i u svojim regijama. Mislim da je vrlo važno, na osnovu kojih kriterijuma usvajamo realizaciju ovih 300 miliona evra. Videli smo u obrazloženju sva tri zakona, iste stavove praktično, jer se na isti način obrazlažu, ali smo videli i to da od 2005. do 2011. godine od nekih, u proseku 360 miliona evra odvojenih za održavanje puteva u Srbiji, taj iznos 2011. godine dolazi do nivoa od 168 miliona evra ili oko 290 miliona evra u proseku potrošenih za održavanje puteva. Građani Srbije tada nisu bili najzadovoljniji tim nivoom održavanja, uvek je potrebno više, mnogo više, a znamo da za ovu godinu imamo isplaniranih oko 90 miliona evra, bar se tako najavljivalo u projekciji budžeta za 2014. godinu uz stavove mnogih stručnih institucija koje su to pokazale više puta u javnim nastupima, a to je da je nedostajućih 24 miliona evra. Da li se vi slažete sa tim, ja to ne znam, ali neke procene pokazuju da je potrebno minimalno oko 220 miliona evra da bi se održao nivo kvaliteta puteva u Republici Srbiji. Mi se sada zadužujemo na duži rok sa pristojnim uslovima, od ovih važnijih institucija, u nivou od 300 miliona evra, što bi trebalo da znači da je to neki prosečni nivo održavanja puteva, dakle, potrebnih sredstava za jednu godinu. To otvara sledeće pitanje i našu brigu o stanju u budžetu Republike Srbije. Mislim da je urađeno puno koraka koji otvaraju to pitanje na jedan ozbiljan način, a tu su i neke moje kolege i sadašnji predsednici opština ili gradonačelnici i bivši predsednici opština koji pamte neke odluke ove vlade, a to je da je deo prihoda lokalnih samouprava, njima pripadajućih prihoda sa smanjenjem poreza od 12% na 10% i prelivanjem tih sredstava u Fond PIO smanjili za grad Niš, izvornih prihoda od 850 miliona dinara, a da se za uzvrat nije napravila kompenzacija uz uzimanje novih odgovornosti za održavanje lokalnih ili regionalnih puteva, kada se smanji nivo potrebnog budžeta „Puteva Srbije“ za održavanje državnih puteva i prebaci na odgovornost lokalnim samoupravama. Dakle, minus pet milijardi na državnom nivou, a minusi i u budžetima lokalnih samouprava i onda je normalo da će to dovesti do jednog ozbiljnog zabrinjavajućeg stanja u održavanju infrastrukture u čitavoj Srbiji. Sada to treba nadoknaditi, ali to nije jednostavno niti lako. Treba razmišljati na takav studiozan način šta su to prioriteti. Posebno, sa jednim ključnim pitanjem, pre svega za ministra finansija koji nije ovde, jer je najavljen kao neko ko će prisustvovati, uz vaše prisustvo, potrebno i neophodno ovde, a to je šta su planovi sa lokalnim samoupravama, jer mislim da je i to važno pitanje, jer govorimo o, ne samo održavanju pet hiljada državnih puteva, nego o bezbednosti u saobraćaju, jer to nije pitanje bezbednosti na auto-putevima ili regionalnim putevima, nego i na lokalnim putevima i onome što svi kao vozači vidimo na ulicama u našim gradovima, ali i aspekt bezbednosti koji ovde do sada nije pomenut, a to su i veliki broj rizičnih tačaka neobezbeđenih železničkih prelaza, pružnih prelaza, a statistika kaže da ih u Srbiji ima oko 2.400, a da je samo manje od 500 obezbeđeno. Dakle, to su neke tačke koje treba tretirati i u ovom razmišljanju, jer mislim da to odnosi mnoge živote u Srbiji, a mnogi ljudi iz gradova to jasno prepoznaju. Kolega je pomenuo i Niš i na neki način pozvao ljude koji su učestvovali u projektu izgradnje tada važnog infrastrukturnog objekta, kakav je aerodrom u Nišu, a to pominjem zbog toga što to jeste jedna od mogućnosti koja pruža mogućnosti za podsticaj klaster projekata, a sada dodirujemo i važnost ovih zakona u vezi sa podsticajem i lokalnog i regionalnog razvoja i uopšte odnosa Vlade Republike Srbije prema decentralizaciji i jačanju lokalnih samouprava i regionalnih projekata koji mogu da podstaknu na takav način razvoj čitavih delova Srbije. Pošto sam iz Niša, razmišljam o čitavoj južnoj Srbiji, mislim da je važno u utvrđivanju ovih prioriteta i načinu realizacije ovih para, oko 300 miliona evra, vrlo važno razmišljati i o tome na koji način će se najefikasnije podsticati i nivo razvoja, ali i održavanja, ta demografska odgovornost za čitavu Srbiju, a naravno i bezbednosnu odgovornost. Pominjanje važnih projekata kao što je Stara Planina i razvoj turizma u Staroj Planini, treba razmišljati o putnom pravcu između Pirota i Babinog Zuba, a znamo u kakvom je stanju taj put između Knjaževca i dolaska u taj zimski centar, a naravno i od Niškog aerodroma do Kopaonika i prema Kuršumliji, jer je potrebno investirati u te putne pravce, da bismo očekivali pravi razvoj tog dela Srbije, i smanjenje odliva stanovništva, jer smo čuli da se Beograd puni i u jednom trenutku ćemo ostati prazne Srbije sa punim Beogradom i sa još većim problemom u infrastrukturnom smislu, a jedan od preduslova je održavanje putne mreže i načina da utvrdimo te ključne prioritete. Naravno da su klaster projekti i Vlasinsko jezero i mogućnost da se podstakne razvoj tog dela Srbije i zaštita tog stanovništva koje će razmišljati o ostanku i opstanku na tim prostorima. Jedan predloga za moguće razmišljanje i vama, gospođo ministarka, jeste da, onako kakva su iskustva nekih zemalja, može da se otvori dijalog sa najvećim osiguravajućim kućama, jer znamo da je procena godišnje štete od udesa u Srbiji procenjena na između 500 miliona evra do milijardu evra. Ako govorimo o logici održavanja, dakle, to je trogodišnje potrebno održavanje sa visoko dignutom lestvicom od 300 miliona evra. Mislim da je dobar interes, naravno, pre svega države, iz odgovornosti prema građanima, ali i tih osiguravajućih kuća koje imaju sopstvene troškove, svoje troškove u tom delu da rade zajedno sa državom na preventivi, jer mnoga iskustva nekih ozbiljnih zemalja, dobro organizovanih su da osiguravajuće kuće investiraju u osvetljavanje autoputeva, uz mogućnost da rešavaju upravo one ključne najkritičnije tačke u kojima se ponavljaju stalno udesi i gde gubimo desetine ljudskih života, što je najtragičnije. Naravno, tu treba tražiti i motivaciju tih osiguravajućih kuća da, još jednom kažem, u partnerstvu sa državom učestvuju u tim projektima rešavanja tih ključnih tačaka. To jeste najvažnije o ljudskim životima, ali i o potencijalnim rizicima kakve donose transporti opasnih materija kroz te železničke pravce koji prolaze kroz naše gradove, a znamo da je vrlo aktuelna tema izmeštanja tih teretnih transporta pružnih iz grada Niša. Važno je zadržati putnički saobraćaj, ali mislim da je najvažnije obezbediti sigurnost svih građana, jer mislim da to nosi ogromne rizike i uveren sam da to potpada upravo pod ove zakone, a ne samo rehabilitacija i krpljenje rupa. Mislim da većina nas prvo pomisli na to. Mislim da je važno sanirati neobezbeđene pružne prelaze i mislim da je važno obezbediti siguran transport opasnih materija koje često idu kroz naše gradove i jezgra gde nosimo velike rizike i svako od nas će snositi veliku odgovornost, ukoliko se, ne daj Bože, loše desi iz takvih uslova. Jedno od mojih pitanja na kraju ovog izlaganja jeste - na koji način su se utvrdili, vi ste delom rekli kakvi su kriterijumi bili u utvrđivanju tih prioriteta, ja sam dao neke od predloga i načina razmišljanja, pre svega u razvojnom smislu, zbog demografije, zbog bezbednosti određenih delova Srbije. Mislim da je to važno reći ću svima nama i naravno čitavoj javnosti Srbije i mislim da je to bio jedan od važnih razloga da se upoznamo sa kompletnim predlogom rešavanja i ovih zakona uz još jednom isticanje mog zadovoljstva da sada znamo zašta se zadužujemo. Srbija će vraćati taj novac i svakako je to dug koji će neke sledeće generacije vraćati, pošto imamo grejs period od četiri godine i rok na nekih 15 godina, a da je to nivo sredstava koji će se praktično potrošiti u ovoj godini i sanirati zaista loše poteze koji su doveli do toga. Još jednom pominjem smanjenje kapaciteta lokalnih samouprava, da odgovorno i sa dovoljno sredstava saniraju stanje na lokalnim i regionalnim putevima, jer smo imali i taj slučaju da su mnoge lokalne samouprave dobile usmeno obećanje o nivou sredstava koje mogu da realizuju u održavanju lokalnih i regionalnih puteva, da su sproveli javne pozive, javne tendere, verovatno ima i u ovoj sali svedoka i sa jedne, druge, treće, pete političke strane, a da onda nisu podržani tim iznosom sredstava i posle realizovanih tendera nisu uspeli da dovedu do saniranja i popravljanja uslova na putnoj mreži Srbije. To sada nas dovodi u situaciju da se zadužujemo za sledećih 15 godina, saniramo sa tim potrebnim godišnjim nivoom sredstava od 300 miliona, a onda ćemo se pitati šta sledeće godine, jer mislim da ovo otvara upravo to ključno pitanje stabilnog finansiranja, održivog finansiranja i održavanja putne mreže u Republici Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala lepo. Potpuno se slažem da je finansiranje održavanja putne mreže jedan od najvažnijih naših zadataka kako ćemo da finansiramo održavanje, budući da jeste došlo do smanjenja. Do smanjenja je došlo što smo imali jedan model finansiranja i održavanja, koji je ukinut 2011. godine. Dakle, ne uzima se više od akciza. Kada pogledamo zemlje oko nas, one upravo to rade iz akciza. Mi ćemo u narednom periodu morati da nađemo, kada kažemo naredni period, mislim u toku ove godine, ne mislim u godinama ispred nas, jedan stabilan način finansiranja i održavanja puteva. Tu ste potpuno u pravu. S druge strane, lokalne samouprave, pokazalo se sada iz ovoga što mogu da vidim, čak i kada bih govorila o temi ministarstva koje sam prethodno vodila, bolja koordinacija mora da postoji između lokalnih samouprava i države i 30%, recimo, od naplate saobraćajnih prekršaja sliva se u budžet lokalne samouprave i treba da bude namenjeno za održavanje puteva. Ne kažem da je to dovoljno, daleko od toga, jer da je bilo dovoljno, ne bismo mnoge od tih puteva ponovo prebacili na nivo Javnog preduzeća „Putevi Srbije“ da radi održavanje, jer lokalne samouprave, prosto, finansijski nisu u mogućnosti da to rade. Dakle, pokrenuli smo taj proces, da vidimo na koji način da obezbedimo koliko je to moguće stabilnije finansiranje održavanja. Ima dosta tu ograničenja. Izaći ćemo zajedno sa lokalnim samoupravama sa tim predlogomi pred Vladu Srbije, a može da se desi, u zavisnosti kako to budemo radili, i pred parlament, ali da se vratim na rehabilitaciju i na kriterijume koje ste pomenuli. Ovaj projekat se radi dve godine. Dve godine se zajedno sa predstavnicima i Svetske banke i IBRD I EIB radi na utvrđivanju prvo kriterijuma, a potom izbora deonica koje će se rehabilitovati. Stanje puteva, zatim bezbednost, pre svega stanje bezbednosti na toj putnoj mreži na određenoj deonici, zatim ekonomska isplativost kada to uradimo bili su jedan od ključnih kriterijuma. Sada sam rekla da to nije konačno, zato što nakon godinu dana, kada se završi ova godina i kada budemo videli tih 210 kilometara što smo uradili i što treba da uradimo, gde su bili problemi, da li se nešto drugo pojavilo, mi ćemo, shodno tome, neke od deonica svakako promeniti. Još jedna važna stvar koju bih želela da napomenem, biće formiran i nadzorni odbor koji će pratiti kako teče rehabilitacija. Unutar njega će biti i ljudi iz lokalne samouprave, u zavisnosti od dela gde se vrši rehabilitacija i, naravno, od tima za implementaciju svih ovih ljudi koji će raditi na ovom poslu. Mislim da je vrlo značajno crne tačke koje ste pomenuli. Mi, između ostalog, sutra držimo Telo za koordinaciju bezbednosti saobraćaja. Prva tačka dnevnog reda jesu crne tačke i u putnoj mreži i u železničkoj. Pored toga, pominjali ste isto tako prelaze. Moram da priznam da meni nije jasno. Mi imamo inspekciju Ministarstva i imamo inspekcije lokalnih samouprava. Kada sam zatražila da vidim koliko je rešenja izdato u prethodnih nekoliko godina zbog toga što putni pravci nemaju bezbedne prelaze, moram da vam kažem da se taj broj merio otprilike na deset prstiju. Mislim da nije problem ni u zakonu, ni u pravilima, ni u svemu štonapišemo. Uglavnom problem bude u onome šta zaista realizujemo upraksi i da li mi to zaista primenimo u praksi. Tu se stvari menjaju. Od crnih tačaka kojih zaista ima mnogo, mi smo definisali one koje su… krećemo prvi, drugi, treći prioritet, pa ćemo u tom smislu i da radimo, koliko možemo u jednoj godini, koliko u drugoj itd. Mislim da to možemo da uradimo iz sredstava zajedno sa preduzećem „Putevi Srbije“. Sa njima smo već razgovarali o tome i to je onaj drugi deo onoga što trenutno radimo. Trudila sam se da pokušam da vam dogovorim na većinu vaših pitanja. Hvala.
Zahvaljujem se gospođi Mihajlović. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su danas tri ugovora, mogli bismo ih nazvati ugovori o kreditu, o zajmu, kojima se Republika Srbija zadužuje za novih 273 miliona evra. Kreditori su Evropska investiciona banka, Međunarodna banka za obnovu i razvoj i Evropska banka za obnovu i razvoj. Ovo je ratifikacija ovih ugovora, odnosno sporazuma i prvo i osnovno pitanje za ministarku, pošto ministra finansija ovde nema danas, zbog čega ovi ugovori nisu ratifikovani u roku? Naime, 25. maja je istekao rok za ratifikaciju ovih ugovora. Pitanje moje za vas jeste – zbog čega Vlada nije uputila ove ugovore u Skupštinu u roku, nego smo morali kreditorima slati pisma da tražimo produžetak roka za ratifikaciju? Drugo pitanje jeste, kao i prethodnih dana, zbog čega, kada se već toliko čekalo dugo, ovi ugovori stižu pred nas u hitnom postupku? Dakle, manje od 24 časa imali smo vremena da pogledamo i da analiziramo ove ugovore. Ono što jeste činjenica, govori o tome da se ministri u Vladi Republike Srbije ovde pojavljuju uglavnom kada su u pitanju krediti, dakle, i ministar Krstić, pa evo i sada ministarka, odnosno potpredsednica Mihajlović je ovde da bi tražila od Narodne skupštine ratifikaciju ugovora o zaduživanju. Neću da grešim dušu, bio je tu ministar finansija i po nekim drugim pitanjima, ali pre svega kada je trebao i u prethodnom i ovom mandatu da optereti budžet građana Srbije, odnosno da oporezuje profesore, lekare, radnike umetnosti itd. Ništa od tih najavljenih reformi nema, niti jedan reformski zakon nije ušao u Skupštinu, već se vrtimo u krug i opet su na dnevnom redu zaduženja i povećanja, ukupno povećanje zaduženja Republike Srbije, koje nikada nije bilo veće. Ovaj opšti kontekst u kome će Narodna skupština Republike Srbije ratifikovati ove kredite, ugovore o kreditu, ne može se izbeći. Dakle, opšta zaduženost zemlje, iz meseca u mesec novi krediti, iz meseca u mesec manja kreditna sposobnost zemlje i da uzima kredite zbog kreditnog rejtinga i, naravno, da ih vraća. Bez obzira na grejs period, ovi će krediti jednog dana doći na naplatu i neko će morati da ih vrati. Ovo je Vlada koja uzima, zadužuje se, nekada bez konkretnih projekata koji idu ka sređivanju infrastrukture, kao što su krediti za pokriće deficita. Danas su na dnevnom redu ugovori o zaduženju koji, mogli bismo reći, imaju smisla da nije dovedena u pitanje kreditna sposobnost zemlje. Zašto imaju smisla? Imaju smisla zato što niko ne može osporiti da je putna privreda u našoj zemlji u veoma lošem stanju. Ministarka je rekla da je preko 70% putne privrede u lošem stanju, da ti putevi ugrožavaju bezbednost, oštećuju vozila i ugrožavaju život građana, odnosno putnika. Nije sporno da nam je signalizacija veoma loša i sigurno, neko je spominjao Albaniju, da nema nigde gore signalizacije od Srbije u Evropi. Ja bih rekao da tu u dobroj meri i ljudski faktor utiče i da oni koji gazduju putevima ne obavljaju svoj posao kvalitetno. Nešto ću kasnije o tome reći. S druge strane, imali smo dokaze za činjenicu da ta signalizacija i obaveštavanje ne funkcioniše, kada smo imali zimus onaj kolaps na autoputu Novi Sad – Subotica, odnosno Subotica – Novi Sad, kada nije funkcionisao sistem po kome su trebali tegljači, teška vozila da budu isključeni iz saobraćaja, ako se znalo da će padati sneg ili makar kada je sneg počeo padati. Tu nešto ne funkcioniše, po svemu sudeći. Naravno, brojne nesreće, o kojima ste sami govorili, sa smrtnim posledicama su poseban dokaz da je potrebno uložiti u ovo. Međutim, ovi razlozi uvek imaju, u slučaju ove Vlade, i svoje „ali“. Dakle, šta će ovi krediti predstavljati ako mi ne znamo ili želim da čujem od vas odgovor da li mi ispunjavamo uslove, 5. ili 6. član, u zavisnosti od ugovora, za povlačenje prve tranše kredita? Tu ima nekoliko uslova koje treba da ispunimo da bi te tranše povukli. Dakle, da li mi ispunjavamo sve te pozicije po tim tranšama? S druge strane, da li smo mi kao zemlja spremni da, kada povučemo tu prvu tranšu, realizujemo taj kredit u dogovorenom roku? Da li imamo spremljene projekte, da li imamo postupak javnih nabavki koji obezbeđuje efikasnost? Mislim da nemamo, jer ste doneli jedan veoma loš zakon koji usporava postupak javnih nabavki i omogućava nekim od ponuđača da odugovlače postupak u nedogled. Naravno da je to sprečilo korupciju, moguće, ali je sprečilo i da se realizuju postupci javnih nabavki. Bojim se da tu može biti problema. Neko govori o domaćim izvođačima. Ko kaže da će biti domaći izvođači? Nosilac posla, odnosno druga ugovorna strana jesu „Putevi Srbije“. Međutim, nemaju „Putevi Srbije“ mehanizaciju da obavljaju te poslove. Oni moraju da angažuju neke izvođače za to. Da se ova dva uslova ispune, ko garantuje, ministarko, da će ova komunalna infrastruktura ili mobilijar preživeti ovu godinu? Šta hoću da vas pitam? Znate da se signalizacija, mislim na svetleću signalizaciju, vertikalnu i ostalu, uništava. Ako ste prolazili, a verovatno jeste, putevima Srbije, videli ste da neki znakovi ne postoje više, a bili su tu. Neki su na pola isečeni, nema ograde na putevima itd. Ko garantuje, da li mi imamo pravnu državu koja obezbeđuje da taj mobilijar neće biti uništen u nekom narednom periodu? Doneli smo zakon kojim smo pooštrili kazne za ta krivična dela. Nismo dobili analizu efekata tog zakona. Ja bih rekao, po stanju na terenu, da se ništa nije promenilo. Baš bih voleo da znam koliko je lica osuđeno za krivična dela protiv, da je tako nazovemo, uništavanja komunalne infrastrukture? Da li je uopšte kroz analizu primene ovih sporazuma, odnosno realizaciju neko govorio, odnosno pisao rizike, pošto zajmodavac traži da ta oprema bude u funkciji? Čitao sam elemente ugovora da ta oprema mora biti u funkciji, dakle, da bude ugrađena i da bude u funkciji. Kako ćete vi obezbediti da ta oprema bude u funkciji kada nemate saradnju sa drugim ministarstvima, odnosno kada pravna država ne funkcioniše, pre svega mislim na pravosuđe? I sami ste malopre spominjali inspekcijske službe koje u ovoj državi praktično ne postoje. To je poseban problem. one su rascepkane po ministarstvima. One su neefikasne, nikome ne odgovaraju. To i jeste problem po kome ćemo se složiti verovatno i mi iz opozicije i vi iz vlasti. Poslanička grupa Nove demokratske stranke – Boris Tadić, Zajedno za Srbiju i Zeleni neće kočiti realizaciju ovih ugovora niti može sa svojim brojem poslanika, ali postavlja ozbiljno pitanje kompetentnosti institucije koja treba da nosi ovaj posao, a to su „Putevi Srbije“ i menadžmenta te kompanije da oni mogu da izvedu taj posao. Znamo da se na čelu te kompanije nalazi gospodin Drobnjak koji ima nekoliko krivičnih prijava, koji je sa svojim neodgovornim ponašanjem nekoliko puta uvredio i zdrav razum građana Srbije, govoreći o tome kada su neki ljudi nastradali na autoputu kod Novog Sada da bi slepac video te kamene pregrade ili zabrane u koje su ti ljudi te noći udarili. Da li sada tome čoveku treba dati u ruke da on realizuje kredit vredan od blizu 300 miliona evra, kredit, plus toga država će uložiti sa svoje strane određeni procenat? Da li treba čoveku koji je poznat i po činjenici da su poslovi koje je on vodio kasnili, da li kasnili poslovi na izgradnji Beščanskog mosta, da li su kasnili neki drugi poslovi, da li je održavanje puteva, putnih pravaca koje su bile u njegovoj nadležnosti bilo efikasno, kvalitetno, čime se on to preporučio da i dalje obavlja taj posao? Nije važno, on je preživeo dve-tri vlade, ne znam, ovo mu je četvrta vlada. Dakle, nije uopšte sporno ko ga je postavio. Sporno je da li je taj čovek pokazao da on može voditi ovaj posao i da li vi dajete tom čoveku i tom preduzeću na čelu koga je on da može da realizuje ovako jedan vredan i odgovoran posao. Mislim da on nema za to nikakve kompetencije. Mislim da će on i ovaj kredit koristiti kako je do sada koristio druge kredite u smislu da će poslovi biti usporeni, da će kontrola, nadzor biti loš, da će izvođači ispadati iz posla jedan po jedan i da će se dovesti u pitanje realizacija ovog kredita. Ja to ozbiljno sumnjam na bazi njegovih dosadašnjih kompetencija. U tom smislu jeste naša ozbiljna ograda ovih nekoliko pitanja koje sam pomenuo. To je pre svega kreditna sposobnost zemlje, to je s druge strane pripremljenost za realizaciju kredita i to je menadžment koji treba da ovo sprovede. Gospođo ministarko, svakako kao član Vlade, kao potpredsednik treba da odgovarate ne samo za vaše postupke, nego i za postupke vaših direktora koji vode određene poslove. Vi svakako znate kome dajete sredstva na raspolaganje i u svakom slučaju vi treba da dobro razmislite da li ćete na tom mestu zadržati tog čoveka. Ukoliko to učinite, vi praktično rizik preuzimate na sebe. Iz ovih nekoliko ograda bili bi veoma zadovoljni ukoliko bi ovi krediti bili realizovani namenski i ukoliko bi se bezbednost saobraćaja povećala. Iskreno sumnjamo, uz sva ova pitanja koja se stavljaju na put realizacije ovog posla, da će to biti tako. Hvala.
Reč ima prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade.
Evo nekoliko informacija. Da krenem opet s kraja. Vezano za JP „Putevi Srbije“ itd, odmah da znate, ovi krediti koji se uzimaju imaju drugačiju vrstu kontrole i daleko od toga da ovako veliki iznos i uopšte i bilo koji iznos i da je milion evra, a da ne govorim o 300, mogu da zavise prvo od jednog čoveka i da se taj jedan čovek zove direktor „Putevi Srbije“ ili v.d. direktor. Dakle, postoji nadzorni odbor ovog projekta. Postoji stalna kontrola ovog projekta. Čak i ako to ne želimo, mi to imamo od Svetske banke i od institucija od kojih u stvari uzimamo kredit. U tom nadzornom odboru, pored Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, je i MUP, državne uprave, tu su lokalne samouprave i predstavnici Svetske banke, EIB-a. Daleko od toga da to može da zavisi… Na kraju krajeva, ne bih čak pričala o tome da li će jedan direktor „Puteva Srbije“ da nešto uradi ili neće. Žao mi je, ali on mora da sprovede kredit. Ako ne bude mogao da ga sprovede, onda on neće moći to da radi. Da se vratimo na javne nabavke, koje ste pomenuli, a vezano za ove kredite. Prvo, vezano za zakon, uštede koje su učinjene tim zakonom nisu male. Ne bih rekla da je zakon loš. Da li iz prakse treba nešto da se promeni, pa da on bude efikasniji? Da, i to smo svi konstatovali, pogotovo kada govorimo o javnim preduzećima, od „Srbija gasa“, pa nadalje, a koji imaju problem sa ovim zakonom. Kada govorimo o ovom kreditu, postoji skraćeni postupak. U roku od 21 dana daje se javni poziv. Daje se javni poziv poseban i za izvođača i poseban javni poziv za nadzor. Kada govorite o putnim preduzećima, da, radiće i putna preduzeća. Trudićemo se. Imamo 25 putarskih preduzeća i 10 hiljada zaposlenih u njima. Ne kažem da su sva sjajna. Daleko od toga. Pričala sam sa većinom od njih. Nije dobra situacija. Sasvim sigurno, uz određene garancije, u odnosu na ono što oni mogu da urade, oni će raditi. Treba da budu angažovani. U pitanju je rehabilitacija. Kada govorite o tome da li preduzeća kasne ili ne kasne, proces, odnosno posao investitora je preuzelo drugo preduzeće formirano u Vladi DS, a to su „Koridori“. Dakle, „Putevi Srbije“ rade održavanje putne mreže, i to je njihov glavni zadatak, a investiranje i izgradnju rade „Koridori“. Mislim da sam dovoljno odgovorila, ali ako bude bilo potrebno, dodaću.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su tri zakonska predloga, rekao bih, od velike važnosti i značaja. Ovde je reč o tri zakonska predloga koja jesu deo jednog izuzetno važnog i značajnog projekta, a koji se finansira sredstvima Republike Srbije, Evropske investicione banke, Evropske banke za obnovu i razvoj, međunarodne banke u ukupnom iznosu od oko 390 miliona evra, koliko mi se čini. Ovo o čemu danas govorimo je prva faza ovog značajnog projekta, odnosno Nacionalnog programa rehabilitacije putne infrastrukture, a koja obuhvata, kako ste između ostalog rekli u uvodnom izlaganju vrlo precizno, oko 1.100 kilometara od ukupno 5.000 kilometara putne državne infrastrukture. To je nešto što je u ovom projektu definisano kao prioritet u procesu rehabilitacije. Projekat o kojem govorimo obuhvata 54 deonice. Ja neću govoriti pojedinačno o deonicama, neću vam sugerisati, ali razumem potrebe i odgovornost kolega poslanika koji dolaze iz različitih okruga, regiona, gradova i opština. Ono što želim da kažem, kada je reč o izboru deonica, u ime poslaničkog kluba jeste da verujemo da su ovo pravi prioriteti koji su odabrani na osnovu precizno, jasno definisanih kriterijuma. Verujemo u ono što ste rekli, osnov za kriterijume jesu bili ekonomska opravdanost i stanje na putnoj infrastrukturi, odnosno kolovozima, deonicama o kojima danas govorimo. Poslanički klub SPS u danu za glasanje će podržati ova tri zakonska predloga, jer usvajanjem ovih zakonskih predloga biće omogućeno ulaganje u obnavljanje postojeće putne infrastrukture, održavanje i poboljšanje bezbednosti, što je veoma važno. Dva su, po našem mišljenju, po mišljenju poslaničkog kluba SPS, ključna cilja koja se žele postići usvajanjem ova tri zakonska predloga. To jeste kvalitet putne mreže i sigurnost putne mreže. Tačno je, i o tome je već bilo reči tokom današnje rasprave, da kvalitet putne mreže nije na zavidnom nivou i da taj kvalitet godinama unazad opada. Vi ste vrlo jasno u obrazloženju ovog zakonskog predloga izneli neke podatke koji jesu značajni i važni. Sa druge strane tačno je i da iznos sredstava koji se na godišnjem nivou izdvaja za održavanje putne infrastrukture nije na žalost dovoljan i tačno je na žalost upravo da i bezbednost saobraćaj jeste i veliki uzrok saobraćajnih nezgoda. Mislim da ste istakli neke podatke koji su takođe veoma važni, poput toga da procenat asfaltirane mreže kada je reč o Srbiji jeste najniži u regionu, 62%, Crna Gora ima recimo 64%. Takođe, u odnosu na broj stanovnika da Srbija ima oko dva i po puta manju infrastrukturu u odnosu na ostale države EU. Kada je reč o lokalnim putevima to svakako jeste u neku ruku i poražavajući podatak, da od ukupnog broja kilometara lokalnih puteva samo 8% je u dobrom stanju. Sigurno da je razlog tako loše putne infrastrukture na lokalnom nivou i nedostatak finansijskih sredstva. Treba naći način kako isfinansirati i stvoriti mogućnosti da se putna infrastruktura na lokalnom nivou na pravi i adekvatan način održava. Dakle, ovo su samo neki podaci koji govore upravo u prilog konstataciji koliko je važno, koliko je značajno ulagati u postojeću infrastrukturu i koliko je potrebno i neophodno ulagati u postojeću infrastrukturu. Takođe, otežavajuća okolnost svakako jeste to što elementarne nepogode jesu svakako ruinirale još više postojeću putnu infrastrukturu i mi kao poslanički klub u potpunosti podržavamo nameru i stav Vlade Republike Srbije da jedan od prioriteta, pored naravno izgradnje stambenih objekata, bude svakako i obnova kritične putne infrastrukture. Ono što želim da kažem, kada je reč o ulaganju u putnu infrastrukturu, dakle nema ekonomskog bezinfrastrukturnog razvoja. Infrastrukturni razvoj je preduslovi ekonomskog razvoja, ali rekao bih i privrednog rasta. Ulaganjem u putnu infrastrukturu i izgradnju puteva jača se domaća operativa, stvaraju se uslovi za nova ulaganja, za zapošljavanje, ali i za privredni rast. Naše je mišljenje da samo kroz razvojne projekte koji su pre svega usmereni ka putnoj infrastrukturi mi možemo na neki način delimično da rešimo ono što danas u Srbiji jeste gorući problem, a to je pitanje nezaposlenosti. Srbija kao država ima veoma povoljan geografski položaj, tranzitna zemlja koja povezuje istok i zapad, sever i jug kontinenta. Mislim da ovakav položaj daje ogromne komparativne prednosti i za razvoj tranzitnog turizma i razvoj saobraćajnog tranzita. Upravo da bismo po ovom osnovu i onome što jesu za nas komparativne prednosti u odnosu na ostale mogli da u narednom periodu ubiramo veće prihode, neophodno je da daleko više sredstava ulažemo u putnu infrastrukturu, da putna infrastruktura bude i dobro opremljena, ali da bude svakako i bezbedna za saobraćaj. Da tome Srbija pridaje veliku važnost, da tome i Vlada Republike Srbije pridaje veliki značaj govore i strateški projekti čija je realizacija u toku. O tome je tokom današnje rasprave bilo reči, naravno mislim pre svega na Koridor 10, Koridor 11, ali mislim i na železničku infrastrukturu. Već sam rekao da ovaj projekat obuhvata i 54 deonice i uglavnom je tu reč i u pitanju je veliki broj regionalnih puteva čije popravljanje znači mnogo za svaki od tih krajeva. Jasno je da je dobra saobraćajna veza sa velikim centrima jedan od najvažnijih segmenata za umereni, intenzivniji, regionalni razvoj. Neću govoriti o uslovima ovih zaduženja. Svakako da su povoljni sa finansijskog aspekta, odnosno u finansijskom smislu. Ono što na samom kraju još jednom želim da kažem da će poslanički klub SPS u danu za glasanje podržati ova tri zakonska predloga. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Milićeviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS Katarina Rakić.
Hvala poštovani potpredsedniče. Poštovana ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas pred nama imamo tri zakona o potvrđivanju sporazuma, a svi su na osnovu jednog projekta, Projekta o rehabilitaciji i bezbednosti stanja na putevima. Što se tiče same realizacije ovog projekta, prosto nije nam potrebno da čitamo obrazloženje samog zakona, odnosno samih predloga zakona. Dovoljno je da se provozamo u bilo kom pravcu bar 20 do 50 km pa ćemo se uveriti i sami kakvo je stanje naših puteva i im je zaista rehabilitacija i potrebna. Ono što bi takođe navela, što piše u obrazloženju, što predstavlja i sramotu za državu, jeste da se Srbija našla prema istraživanju iz 2012. godine na 122 mestu od 144 zemlje po kvalitetu puteva. Daleko, daleko iznad nas su zemlje našeg okruženja. Recimo, Hrvatska se našla na 29, Slovenija na 38, pa i Albanija koja se našla na 58 mestu. No, da nismo najgori u regionu govori to da se BiH recimo našla na 134 mestu. Svakako to ne treba da nas teši. Činjenica je da je to zaista tako i nadam se da su to na žalost osetili svi oni koji su imali priliku da se autom ili autobusom voze po zemljama regiona. Na žalost, vožnja odnosno sam kvalitet vožnje i udobnost na putevima tih država je drastično bolji. Što se tiče same bezbednosti, to ne bih ni pominjala. O tome ću nešto kasnije govoriti. Podatak koji sam takođe pročitala u obrazloženju ovih predloga zakona odnosi se na količinu sredstava za namenu održavanja puteva izdvajali iz budžeta RS. Podatak koji sam pročitala jeste da je taj iznos tokom 2006. godine iznosio 360 miliona evra i godinama se smanjivao. Godine 2010. iznos koji je uplaćen za održavanje puteva iznosio je 194 miliona, dok se taj iznos 2011. godine smanjio skoro duplo i iznosio je 168 miliona evra. Ovo smanjenje, tačnije ovaj trend smanjenja tadašnje vlasti, odnosno oni koji su tada rukovodili sredstvima, pravdali se time da se država nalazi u jednoj teškoj ekonomskoj situaciji i da je potrebno da se ovaj novac koji je planiran u ovu svrhu preusmeri na neke druge bitnije infrastrukturne objekte. Međutim, za sve to vreme, iako je država bila u krizi, po nekoj mojoj logici, ako je država u krizi onda su građani u krizi, građani su plaćali putarinu na naplatnim rampama koja se godinama nije smanjivala, a opet, naglašavam, budžet za namenu se smanjivao. Mislim da smo svi ovde upoznati sa činjenicom da smo u prethodnom periodu kroz naplatu registracije vozila, odnosno kroz plaćanje registracije vozila imali jednu uplatnicu koja se odnosila na javne puteve i sredstva koja smo tada uplaćivali trebala su da idu na održavanje putne mreže. Prema podatku koji sam dobila iz saobraćajne policije imamo negde oko dva miliona registrovanih vozila, što znači da je svaki četvrti građanin u Srbiji plaćao tu naknadu za održavanje puteva. Sa jedne strane, imamo situaciju da je Vlada smanjivala budžet, sredstva koja su u tu namenu postojala u budžetu, a građani su uredno plaćali tu taksu za održavanje puteva, koja se nije smanjivala, mogu slobodno da kažem da su građani za registraciju svojih vozila bezmalo davali do polovinu svoje teško zarađene plate, da ne kažem i više. Opet sa druge strane, imali smo objašnjenje da se taj deo za održavanje puteva prebacivao za izgradnju nekih infrastrukturnih objekata. Nisam mogla da se setim nekih infrastrukturnih objekata koji su se izgradili u periodu od 2006. do 2011. godine, a zaista bih volela da znam, ako smo kao građani ulagali u neke od njih, da znamo koji su to objekti, pa da sutra kada upadnem u rupu na putu, ne zbog brzine jer nije moguće po našim putevima voziti na mnogim mestima brže od 50 km na čas, kada mi otpadne guma na brzini od 50 km i to zbog dubine rupe, da budem srećna jer je novac koji smo baš mi ulagali da se taj put popravi uložen u neki objekat koji služi, koji nam znači. U svom tom razmišljanju i traženju koji su to objekti, jedino čega sam se setila jeste Most na Adi. Most na Adi je svakako jedan objekat koji bez sumnje predstavlja samo spomenik bivšeg režima. Zaista se slažem da su mostovi potrebni i Beogradu i Srbiji, ali ne tako skupi mostovi i ne tako nefunkcionalni. Molila bih i vas da mi pomognete da se setim da li postoji još neki objekat u koji smo uložili, a da su to u stvari bila sredstva koja su trebala da idu u rehabilitaciju, tačnije u obnavljanje putne mreže. Želim da navedem da samo stanje na putevima direktno utiče i na bezbednost u saobraćaju. Nažalost, do dosta teških saobraćajnih nezgoda dolazi upravo zbog lošeg stanja na našim putevima, posebno noću i posebno kada sam put nije vidljiv jer se nalazi u neosvetljenom predelu, a mi prosto ne možemo ni da pretpostavimo na šta ćemo naleteti na putu. Svakako je novi zakon koji je usvojen 2009. godine o bezbednosti saobraćaja svojom primenom tokom 2010. godine doneo značajno smanjenje broja saobraćajnih udesa sa smrtnih ishodom, ali po broju saobraćajnih nezgoda, nažalost, prednjačimo u zemljama regiona. Ono što bih takođe želela da pomenem jeste da je i ovako teško stanje na našim putevima dodatno pogoršale i katastrofalne poplave koje su se dogodile tokom maja ove godine i znam da sredstva iz ovih zajmova neće ići za investiranje u ove puteve, ali želim da naglasim da podržavam odluku Vlade da će se ovi putni pravci i ova putna infrastruktura popraviti do kraja oktobra ove godine. Prema nezvaničnim informacijama koje sam uspela da dobijem, što se tiče same popravke, potrebno je 40 miliona evra. Što se tiče samog projekta koji predstavlja i sam osnov za donošenje ova tri sporazuma, želim da naglasim da će se projekat finansirati iz sredstava Republike Srbije, iz Evropske investicione banke, iz Evropske banke za obnovu i razvoj, kao i Svetske banke, u ukupnom iznosu od 390 miliona evra, i to na sledeći način: Republika Srbija učestvovaće sa 116,2 miliona evra, što predstavlja 29% od ukupnih sredstava za projekat; Evropska investiciona banka i Evropska banka za obnovu i razvoj po 100 miliona evra, što predstavlja 26% od ukupnih sredstava koja su potrebna za realizaciju projekta i Svetska banka sa 100 miliona dolara, odnosno 73,8 miliona evra, i to predstavlja 19% ukupnih sredstava za ovaj projekat. Želim da napomenem da su sva ova tri sporazuma potpisana 27. decembra 2013. godine, a ugovor kojim je javno preduzeće „Srbija putevi“, koji su ovlašćeni kao preduzeće koje je odgovorno za sprovođenje ovog projekta, potpisan je 3. decembra prošle godine. Ovim ugovorom o projektu, definisane su mnoge stvari koje se tiču same realizacije ovog projekta. Posebno je definisano formiranje tima za implementaciju, koje će biti sastavljeno od stručnjaka koji imaju značajno iskustvo sa radom u međunarodnim finansiranim projektima. Takođe, ovaj tim će imati obavezu da koordinira sve državne ustanove koje će biti uključene u davanje projekata i ostalo. Predviđeno je formiranje i nadzornog odbora koje će kontrolisati samo sprovođenje ovog projekta. Nadzorni odbor planirano je da čine ljudi iz Ministarstva finansija, unutrašnjih poslova, Ministarstva regionalnog razvoja i lokalne samouprave, kao i Ministarstva saobraćaja, koje je u stvari i nosilac čitavog ovog projekta. Kao što smo već čuli od kolega, ovaj projekat predstavlja samo prvu fazu u Nacionalnom programu za obnavljanje putne infrastrukture i on podrazumeva obnavljanje 1.100 km putne mreže od ukupno 5.000 km koje je predviđeno celim Nacionalnim programom za obnavljanje putne infrastrukture. Takođe, ono što smo već čuli, u ovih 1.100 km ušlo je 54 različite deonice, po kriterijumima koji su bili utvrđeni samim projektom. Sam projekat predviđa realizaciju u tri komponente. Prva komponenta su svakako investicioni radovi. To su oni radovi koji će se prvo primeniti, radovi na terenu, proširenje samih kolovoza, postavljanje signalizacije na putevima, itd. Druga komponenta predstavlja jačanje institucija. Znači, radiće se na mnogim kampanjama za podizanje svesti o bezbednosti puteva. Treća komponenta podrazumeva projektovanje, nadzor, upravljanje projektima, kao i monitoring i revizija. Sam projekat je planiran da se izvede u tri faze. Prva faza je pripremna faza, tačnije, faza pre izvođenja radova. U ovoj fazi je potrebno snimanje čitave lokacije, kao i donošenje potrebnih projekata. Zatim sledi faza u kojoj će se vršiti sama izgradnja. Treća faza je faza gde će se dobijati razne saglasnosti i otklanjati neki mogući nedostaci. Kao što sam već rekla, planirano je u okviru ovog projekta realizacija odnosno obnavljanje 54 deonice. Od toga je 37 deonica planirano da bude finansirano sredstvima Republike Srbije iz zajmova Evropske investicione banke i Svetske banke, dok će 17 deonica biti finansirano isključivo sredstvima iz Evropske banke za obnovu i razvoj. Realizacijom ovog projekta svakako će se podići nivo bezbednosti u saobraćaju i mogućnost boljeg transportnog saobraćaja kroz Srbiju, što će doprineti našoj privredi. Ono što smo čuli na Odboru jeste da su ovo jako povoljni krediti za nas. Ja nisam ekonomista pa ne bih taj deo da obrazlažem, ali smo čuli da su to neki od jeftinih kredita. Ono što bih ja lično mogla da kažem, jeste da bih volela da ministri više nikada ni na jednom gradilištu ne čuju cvrkut ptica nego da čuje buku mašina, jer je prosto to nešto što garantuje sprovodljivost ovog projekta. Hvala.
Zahvaljujem, gospođice Rakić. Poštovani narodni poslanici, saglasno čl. 27. i 87, st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom i jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Neka se pripremi narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala, predsedavajući. Gospođo ministarka, ono što nije rečeno, to je da su putevi jedan od glavnih resursa jedne zemlje i kada bi se pod pretpostavkom prodavali, to bi bila najskuplja roba na eventualnom tržištu. Drugo, mnoge su kolege rekle da su putevi jedan od osnovnih preduslova ekonomskog razvoja zemlje i ravnomernog razvoja cele Srbije, a investitor stranac ili putnik namernik kada dođe u Srbiju prvo što vidi je stanje na graničnim prelazima i na carini, a drugo što vidi je stanje naše infrastrukture. Što se tiče infrastrukture, ona bi mogla skraćeno telegramski da glasi – imamo loše puteve, među najlošijima u Evropi, ali zato nam je železnica katastrofalna. Samo za obnovu železničke infrastrukture je potrebno investirati negde oko šest i po milijardi evra, a mi taj novac nemamo. Pokazalo se da i demagogija koja je bila prisutna godinama oko projekata infrastrukture nije rešila probleme u infrastrukturi, jer je jednostavno nedostajalo novca, a i tamo gde je imalo novca pokazali smo krajnju neodgovornost kod povlačenja nekih kredita i plaćanja nepotrebnih penala ili kod predugog izvođenja radova na mnogim deonicama, gde su bile i izgradnja novih deonica puteva i rekonstrukcija. Pomenuću, recimo, rekonstrukciju Mostarske petlje u Beogradu. Verujte mi, da sam brže stizao od Novog Sada do Kragujevca nego što sam prolazio Beograd, ne samo ja nego svi građani koji su godinama maltretirani. Mislim da je rekonstrukcija po mojoj slobodnoj proceni trajala jedno šest, sedam godina i to nije jedini primer. Magistralni put na ulasku u Čačak iz pravca Kragujevca rekonstruisan isto nekoliko godina, evo sada magistralni put Topola – Kragujevac, ulazak u Kragujevac radi se jedno, dve godine, pored toga što se maltretiraju građani svakodnevno ostavljamo jednu jako ružnu sliku o nama samima. To je nešto što treba ukazati kao na lošu pojavu koju mi što pre treba da eliminišemo. Sa aspekta bezbednosti saobraćaja, rekonstrukcije puteva je osnovni preduslov za smanjenje velikog broja saobraćajnih nezgoda i za očuvanje najveće hrišćanske vrednosti koje imamo, a to je ljudski život. Savremeni uslovi projektovanja bezbednih i lako upotrebljivih puteva podrazumevaju zadovoljavanje tri osnovna sistema, to su vozač, vozilo i okolina. Pošto mi 90-ih godina i to niko nije rekao 10 godina zbog uslova rata, sankcija, bombardovanja NATO pakta nismo uopšte ulagali u infrastrukturu, mi smo tada imali jedno katastrofalno stanje,znači, od udarnih rupa na auto-putu, rušenja zaštitnih ograda, čak nije bilo ni košenja trave na auto-putu. Primera radi magistralni put Kragujevac – Topola, kada je očišćena okolina oko puteva, kada su ponovo iskopani kanali videli smo neke bedeme i zaštitne ograde od kamena koje postoje od pre Drugog svetskog rata koje su u potpunosti bile zarasle u šiblje i u trnje i u granje i ostavljale pored toga što je bila apsolutno nebezbedno upravljati takvim putem. To je za posledicu imalo i ogroman broj saobraćajnih nezgoda i 90-ih pored svih naših gluposti i u ratovima i svim ostalim obračunima, kriminalnih bandi, bukvalno je toliko ljudi ginulo na našim putevima kao da je bio neki omanji rat. Što setiče broja saobraćajnih nezgoda, bez obzira što je auto-put, kao zatvoreni sistem kretanja vozila najbezbedniji sa aspekta bezbednosti saobraćaja posledice saobraćajnih nezgoda na auto-putevima su fatalne zbog velikih brzina. Magistralni putevi učestvuju sa 50% učešća u saobraćajnoj nezgodama, regionalni sa 32%, a rekonstrukcije i to niko nije rekao, podrazumeva tri osnovna posla koja treba da se obave, presvlačenje ili ojačanje kolovoza, obnovu kolovozne konstrukcije i obnovu puta i okoline, znači oko puta putnog zemljišta. Nedovoljno održavanje puteva 90-ih i nedovoljno ulaganje u infrastrukturu, a stanje putne infrastrukture posle 2000. godine po svim pokazateljima jako dobro. Kada uporedimo, recimo, ukupne troškove ili štetu koju svi od pored znači gubitka života, pored telesnih povreda, pored materijalne štete na vozilima i okolini koju pretrpi jedno društvo, analize pokazuju da mi godišnje gubimo zbog saobraćajnih nezgoda sedam stotina miliona evra. Za taj novac mogli bi da rekonstruišemo pet stotina kilometara magistralnih i sedam stotina kilometara regionalnih puteva godišnje. Mi i sa ovim novcem, sa kreditima koji su jako povoljni, koji su jako dobri, činjenice i svi smo svesni da novca druge vrste izuzev onih ulaganja koje smo predvideli u budžetu mi ne možemo da nađemo, da ga jednostavno nema mi bismo pohvalili ovu vrstu angažovanja ministarstva koje je u skladu i sa usvojenim Master planom da se uzimaju povoljni krediti sa ovako povoljnim uslovima otplate kredita i niko nije ni pomenuo i deo koji besplatno dobijamo od donacija kao vrstu donacija iz ovih kredita. Mi možemo finansirati i rekonstrukciju izgradnju novih puteva pored budžeta iz fondovapredpristupnih i pristupnih EU, kredita Evropske investicione banke, Evropske banke za obnovu i razvoj i Svetske banke itd. Po Master planu izgradnja i razvoj mreže puteva u Srbiji bi zahtevao, ako se ne varam do 2027. godine oko 13,7 milijardi eura, za železnicu 7,5 milijardi eura, za vodni saobraćaj 475 miliona eura, za vazdušni 376 i za kombinovani transport 136 miliona eura. Ono što je bitno napomenuti, a kolega Čotrić je o tome pričao, da mi sa malim ulaganjem od samo 135 miliona eura u vazdušni saobraćaj možemo sadašnji godišnji promet putnika od 2,5 miliona putnika povećati na promet od osam miliona putnika, što bi bio izvanredan skok sa jako malim ulaganjem. Što se tiče aktivnog Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima, toću gospođo ministre i postaviti kao posebno poslaničko pitanje, ali ću vam skrenuti pažnju na nešto što verujem da je u zajedničkom interesu. Mi smo sa vama nastupali na izborima zbog borbe protiv korupcije i kriminala na svim nivoima i zbog toga što smo obećali građanima da ćemo da uredimo državu na bolji način. Na tom kursu ostajete vi, ostajemo i mi, ali u svim aspektima naših delovanja mi tako treba da se ponašamo. Posle donošenja Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima nije doneto niz podzakonskih akata ili pravilnika. Jedan od njih je i Pravilnik o tehničkom pregledu i po sadašnjem stanju mi nemamo kao u razvijenim zemljama EU, fotografisanje vozila na tehničkom pregledu što je osnova. Pa tako, privrednici koji se bave tehničkim pregledom koji posluju na ivici zakona ili sa one strane zakona jednostavno skoro pola tehničkih pregleda završe na taj način da uopšte ne vide vozilo na liniji tehničkih pregleda.Time kažnjavamo one koji rade zakonito, koji neće da daju saglasnost da je tehnički ispravno vozilo prošlo tehnički pregled i time postižemo dva jako negativna efekta. One koji rade savesno i zakonito kažnjavamo, one koji rade nesavesno mipospešujemo. To je nešto sa čim vi, pre svega, morate odmah da reagujete kao Vlada i da donesete pravilnik onakav kakav postoji u zemljama EU i u zemljama u okruženju. Što se tiče broja saobraćajnih nezgoda, on je posle donošenja novog Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima smanjen. U zadnjih nekoliko godina osećamo blagi trend porasta, ali ono na šta smo mi stalno skretali pažnju kao poslanička grupa, to je da ne treba da se prestane sa medijskom kampanjom o značaju bezbednosti saobraćaja na putevima i o pravilima ponašanja u saobraćaju. Ta pravila jesu u velikoj meri zaživela i u našem obrazovnom sistemu. Jeste ministarstvo jedno vreme išlo sa snažnom kampanjom posle donošenja zadnjeg Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima, ali čini mi se, da je ta kampanja koja je neophodna da bi se podigla svest naših građana, čini mi se, da bi ona trebalo da se pojača. Recimo, mi nemamo izraz koštanje saobraćajnih nezgoda kao što ih imaju Šveđani koji se mogu nazvati šampionima u oblasti bezbednosti saobraćaja na putevima. Ogroman je broj, ogroman je iznos pored gubitaka ljudskih života i invaliditeta koji naši građani i cela država plaćaju zbog nedovoljnog poštovanja bezbednosti saobraćaja na putevima. Verujem da će sa ovim znatnim ulaganjem i bezbednost da se poveća. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima profesor doktor Zorana Mihajlović, potpredsednik u Vladi.
Hvala lepo. Samo nekoliko stvari vezano za bezbednost u saobraćaju. Mi ćemo dodatno još menjati, napraviti izmene i dopune Zakona o bezbednosti u saobraćaju. Pored toga što ćemo uvesti određene licence za sve one koji vrše tehničke preglede, biće tu još stvari, jer ste vi potpuno u pravu. Ima još dosta segmenata kada govorimo o bezbednosti saobraćaja koji nisu na zadovoljavajućem nivou. Naravno, odnosi se i na to što ste vi na kraju rekli, podizanje svesti, ali mislim da je bezbednost u saobraćaju pre svega zajednički naš problem, gotovo državni problem. Na početku sam rekla da nama trebaju sigurna vozila, sigurni vozači, sigurni putevi. Mislim da svi zajedno moramo da radimo na tome. Dakle, od malena, od roditelja, škola, države, lokalnih samouprava, apsolutno svi. Kada govorimo o broju saobraćajnih nesreća moramo da kažemo da od 2000. godine taj broj saobraćajnih nezgoda je opao. Dakle, 48.000 - 2000. godine, na 37.000 2013. godine, što je takođe mnogo, da ne govorimo o broju poginulih, od 1000 poginulih 2000. godine na 630 2013. godine, broj dece itd. Znači, pokušaćemo ne samo kroz zakon i sva akta koja moramo da imamo, ali ćemo zajedno sa Agencijom za bezbednost saobraćaja i kroz Vladu, kroz ovo koordinaciono telo, gde želimo da uključimo sve, ne samo ministre, nego sve one ispod ministara da pokušamo da nađemo način da imamo mnogo bolju bezbednost u saobraćaju nego što smo to imali do sada. Verujem, već sutra ćete imati neke informacije o tome na šta ćemo ići kada govorimo o izmeni i dopuni Zakona o bezbednosti saobraćaja, a ići ćemo sa tim.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, a neka se pripremi narodni poslanik Marijan Rističević.
Hvala predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade, poštovane kolege, imamo jednu tipičnu sednicu parlamenta u ovom sazivu. Dva sata niko nije rekao reč o tačkama dnevnog reda koje su sada u diskusiji, da vas podsetim, u ovoj raspravi imamo tri zakona o kreditima, ti krediti se odnose na tu rehabilitaciju puteva i obnovu puteva, ali nije tema rehabilitacija puteva. Nije ovde strategija Srbije u rehabilitaciji puteva i putne mreže nego je pitanje tri kredita, koji će da zaduže ovu državu, buduće generacije sa 200 miliona evra i 100 miliona dolara. Prema tome, potpuno je logično, uz sve poštovanje potpredsednice Vlade da danas ovde ove zakone brani ministar finansija, koji je i potpisnik ugovora o tim kreditima. Drugi paradoks je što je ova sednica sazvana po hitnom postupku i to dva puta. U svom dopisu Vlada je stavila razloge za hitan postupak, što je bilo dovoljno, a onda i 205 poslanika dodatno, ne znam kako, u kom trenutku su se našli juče u ovoj zgradi da potpišu tih 205 potpisa, da daju na sazvali, sazvali po hitnom postupku sednicu o kreditima za koje su ugovori potpisani 27. novembra prošle godine. Zašto hitan postupak? Ne samo da je prošlo od tada više od šest meseci, nego je istekao i rok za ratifikaciju, pa je obnovljen na način koji je uobičajen. U obrazloženju piše da je hitan postupak neophodan zato što zakoni moraju da se usvoje da bi krediti mogli da budu povučeni, naravno, ali ne po hitnom postupku. Mogli su da budu usvojeni i po redovnom postupku. Svi su hvalili da su kamate jako povoljne. Nisam čuo kolike su kamate. Ne piše svuda i mislim da bi građani Srbije trebalo da znaju. Ne može svako iz euribora da nađe tačno koliki je kredit. Tu govorim o bruto kamatama, znači i onih milion evra za pristup kreditu koji imamo. Kolike su ukupne kamate za ovih 200 miliona i 100 miliona evra? Znači, 200 miliona evra i 100 miliona dolara, kolike su ukupne kamate? Zašto ova Vlada nije učinila ništa da jednu potpuno pogrešnu, promašenu odluku o ukidanju sredstava od akciza za saniranje puteva, da se to obnovi? To je jedini način koji ima smisao. Pitanje ko je smenjen ili ko je uhapšen zbog kašnjenja u projektovanju, izvođenju i zbog zloupotreba, ko se sve ugradio sa nekoliko procenata u taj asfalt koji je postavljen po srpskim putevima u poslednjih nekoliko godina, a Boga mi to traje deceniju. To nije samo nekoliko poslednjih godina. Pitanje je – zašto kasnimo sa ratifikacijom? Da li je to odnos ove Vlade ili ministra Krstića pojedinačno prema svojim obavezama ili to ima neku drugu skrivenu ideju koju ja nisam uspeo do sada da shvatim. Generalno, uz sve poštovanje svega onoga što su kolege rekle, o tome o stanju na putevima, tu se naravno slažem, tu je stanje katastrofalno, obnova ide loše. Ono što je rađeno, rađeno je ispod svakog nivoa kvaliteta, bez ozbiljne kontrole, ali to nije danas na dnevnom redu. Ja bih molio Vladu da nas upozna kao poslanike sa svojim strategijama daljeg razvoja putne mreže Srbije, obnove i svega toga, ali to danas nije na dnevnom redu. Prema tome, molio bih sve kolege poslanike da se ponašamo kao poslanici, a ne kao Vladini plaćenici koji moraju da urade ono što Vlada Srbije pomisli u istoj sekundi. Mi smo starije telo, mi smo zakonodavna vlast, a nije zakonodavna vlast u Nemanjinoj. To je jasno kao dan. Ja bih voleo, ako ste već tu i ako smo već ušli u ovu raspravu van dnevnog reda da dobijemo odgovore na pitanja, zašto se kasni sa ratifikacijom i kolike su ukupne kamatne obaveze po ova tri kredita?
Reč ima prof. dr potpredsednik Zorana Mihajlović.
Vezan za to kašnjenje o čemu govorite i zašto idemo u hitan postupak, jer zašto bismo to radili kada ratifikaciju možemo da uradimo i do 27. novembra? Zbog toga da bismo u ovoj letnjoj sezoni koja je građevinska sezona, pokušali da uradimo neke stvari, a možemo da ih uradimo. Na ova tri zakona radi se dve godine, dve godine se pripremaju stvari, a 23. ili sedmog decembra je potpisan Sporazum, prošle godine i pripremala se dokumentacija. Slažem se, i u Ministarstvu finansija i došlo je pripremljeno i prošlo je sednicu Vlade, prethodne Vlade i upućeno je bilo u Skupštinu, a onda kao što znate su bili parlamentarni izbori. Prosto se zna da nakon parlamentarnih izbora, sve što je bilo ka Skupštini, mora da se vrati. (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Ne mogu da se vrate.) Moraju, ti sporazumi su bili i znam šta sam zatekla još jednom novu Vladu, prošlo je celu proceduru, celu Vladu, sve odbore i potom stavljeno parlamentu da o tome raspravlja. Iskreno se nadam da ipak imamo dovoljno vremena da pričamo o svemu. Što se tiče kamata, one su i u ovom materijalu koji ste dobili. Vi imate šestomesečni euribor plus tačka 45%, a kada pogledate sva tri kredita, to je onda 0.8 do 1,3% kamata. Kada pogledate i otplatu i grejs period, u odnosu na mnoge kredite koje smo uzimali, rekla bih da jeste povoljan. Slažem se sa onima koji su do sada govorili da ni jedan kredit nije više za nas, jer smo zemlja koja zaista jeste prilično zadužena, ali budući da znamo šta je rezultat ovoga i šta hoćemo da uradimo, mislim da isplativost jednog, drugog ili trećeg sporazuma, odnosno kredita može samo da nam donese dobro. Akcize ste pomenuli, slažem se sa vama, 2011. godine Cvetkovićeva Vlada je to ukinula i ne postoji drugi način da pričamo o održavanju puteva, finansiranju, o akcizama, mesec dana sam ovde, kada govorimo o ovom ministarstvu. Dakle, mi ćemo se potruditi da se pripremimo i da tražimo da za akcize ide jedan deo. Koliko će to da bude, nekada je bilo šest, 10, 20%, ja to ne znam, rade se analize pa ćemo videti. Dakle, rekli ste da obnova ide sporo, ili nećete sada o tome? Drugi put, u redu, izvolite. Dogovoreno.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić.
Postavljena su neka zanimljiva pitanja na koje je teško odoleti, a da se ne poentira. Ne ulazim u stvari koje su stvar Poslovnika Narodne skupštine, kada, kako i zašto. Znate, kada u ovoj sali postoji odgovornih i vrednih 208 ljudi koji podržavaju ovu Vladu Srbije, nije im problem da se okupe i da se saziv za sednicu uputi po hitnom postupku. Međutim, ono što je znatno važnije i bitnije, to je da jedan običan primer, u 2013. godini je urađeno 58,1 kilometar novih puteva, gde je od tih 58 kilometara, 33,2 km je autoputa u punom profilu, 13,3 paralelnih puteva i to vam govori o K 10. K 11, 6,4 kilometara, a 2,4 kilometara paralelnih puteva i onda će neko reći, dobro, država je i dužna da izgrađuje puteve. Ja imam 43 godine i od kada znam za sebe, govori se o koridorima u Srbiji i nikako da se završe. Znate li zašto se ne završe? Obezbedi se kredit kao što je obezbeđen kredit od Svetske banke u iznosu od 275 miliona evra i taj kredit bude na raspolaganju 2009. godine, a od 2009. godine, od februara 2009. godine do oktobra 2012. godine se izvrši povlačenje sredstava i izvedu se radovi za samo 13,35%. Onda, za nešto više od godinu i po dana, skoro dve godine bivše i sadašnje vlade Republike Srbije do jučerašnjeg dana se uradilo dodatnih 27,02%, što pokazuje da je ova Vlada Republike Srbije za duplo manje vremena uradila duplo više. Običnom računicom, ne znam koliko će kolega razumeti tu računicu, ova Vlada je četiri puta bolja od one bivše. To pokazuje matematika, a ne odokativno da li nam treba, da li nije i gde to piše u projektu koje su kamate. (Predsednik: Vreme.) Odgovorila je gospođa Mihajlović vrlo eksplicitno da su ove kamatne stope na ovim ugovorima znatno povoljnije, ali je još bitnije da ova država, da ova Vlada ima kapacitet da sad ta sredstva utroši na pravi način, izgradnjom koridora i sa onim planom koji jeste za 2014. godinu, gde ćemo dobiti novih 40 do 50 kilometara punog profila autoputa.
Zahvaljujem gospodinu Babiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, povređen je član 107, vezano za dostojanstvo. Ovde smo nazvani da smo plaćenici Vlade Republike Srbije, što je nešto što je skandalozno i morali ste da reagujete. Plaćenik je onaj ko radi za nečije interese, prima novac od toga. Ovde niko, ni ja niti moje kolege, nije dobio nikakv ni dinar od Vlade Republike Srbije, ali je zato od Vlade Republike Srbije neko dobijao svojevremeno subvencije za vinograde, pa je najverovatnije možda krenuo od samog sebe za tako nešto. Ubuduće bih vas zaista zamolio da za ovako nešto opomenete. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću svakako podržati ove predloge iz rešenosti da se unapredi bezbednost naših puteva, da se izvrši rehabilitacija. Pravo je čudo da, pored ovoliko povučenih sredstava, pored ovoliko prodatog društvenog kapitala, pored ovoliko dignutih kredita i zajmova od 2000. do 2012. godine, mi danas moramo da razgovaramo još uvek o infrastrukturi. Da su bivše vlade bile prave, da su bile produktivne, da su radile svoj posao, mi bi se danas bavili nekim drugim temama. Bavili bi se unapređenjem eventualno drugog i trećeg stepena infrastrukture seoskih mreža itd, međutim mi se još uvek bavimo glavnim komunikacijama, s obzirom da nijedna od prethodnih vlada nije našla za shodno da završi posao za koji je bila plaćena. Svaka vlada treba da uredi život u svojoj zemlji. Tako su trebale da rade i prethodne, a uređenje života svakako podrazumeva i infrastrukturu koja je neophodna da bi se normalno odvijao privredni život, da bi se u okviru tog normalnog privrednog života mogli da prevoze ljudi i robe po putevima koji su dostojni puteva makar slabijih zemalja u EU. Zapuštenost naše infrastrukture 2012. godine, kada je došlo do promene vlasti, nije trebalo uopšte opisivati i pravo je čudo kako su našli snage da tako skupe automobile, koje su posedovali, voze po takvim putevima koje nisu napravili i nisu sagradili. Iz tog razloga ću ja podržati ove predloge, svestan toga da putevi utiču na bezbednost saobraćaja. To je jedno. Njih treba rehabilitovati, ali, s druge strane, oni su neophodni za razvoj naše privrede, uopšte za ekonomski razvoj ove zemlje. Ono što bivše vlade nisu uradile, a što ja savetujem ovoj vladi da uradi paralelno sa ovim, moraju da se nauče na tuđim greškama. Na svojim ne treba da se uče. Greška prethodnih vlada je što nisu napravili privredni sistem i ekonomiju, pa čak ni puteve po kojima bi se taj ekonomski život odvijao i ova Vlada nema pravo da napravi tu grešku. Proćerdana je 51 milijarda, po procenama stranih međunarodnih organizacija, proćerdana je preko 51 milijarda eura i izneta iz naše zemlje, surovo opljačkana od građana Republike Srbije. Potrošeni su i mnogi zajmovi i krediti, donacije, a da pri tome ništa veliko nije sređeno u našoj državi, pa time ni infrastruktura, putevi, železnice, itd. Savetujem ovoj vladi da uradi ono što prethodna nije uradila, da podignemo ekonomiju koja će pratiti našu infrastrukturu i biti za korak ispred, da po tim putevima prevozimo svoje sirovine, prevozimo svoje robe, prevozimo robe koje ćemo napraviti za domaće i izvozno tržište, da po tim putevima svako jutro putuju radnici koji će se veseliti time što imaju svoj posao i što će taj dan imati nešto da rade i koji će se posle posla zadovoljni vraćati kući i svakog prvog narednog u mesecu zadovoljno tim putevima putovati iz svojih firmi svojim kućama, svojim porodicama sa ličnim dohocima koje će u tim firmama zaraditi. Taj život običnom narodu, radnicima i seljacima bivše vlade nisu omogućile. Apelujem na Ministarstvo saobraćaja da posveti pažnju ne samo glavnim putevima, već da posveti pažnju i putevima koji se nalaze na selu, nekategorisanim putevima. U prvu ruku treba obnoviti mrežu koja je na selu i ovim manjim sredinama, koje su zahvaćene poplavama. Treba ih obnoviti, ne samo puteve do domova zdravlja, glavne ulice u gradovima, nego i puteve koji vode do njiva i polja. S obzirom da je evropskim trend, odnosno da se farme više ne mogu graditi u naseljenim mestima, ja savetujem Ministarstvu za saobraćaj da u buduće obrati pažnju na izgradnju puteva između seoskih naselja i da na takav način napravimo puteve pored kojih će moći da se podižu farme svinja i goveda i da na takav način uvećamo naš stočni fond, a pri tome da poštujemo standarde EU da možemo da komotno meso takve stoke izvozimo, da zadovoljimo neke standarde. Dakle, treba napraviti glavne puteve, treba omogućiti bezbednost saobraćaja, ali pre svega treba voditi računa da se, pored ovih komunikacija, podigne i neki standard građana, odnosno da ekonomija bude ta koja će nam omogućiti da naši građani mogu da imaju više novca i da bolje žive. Takođe apelujem, a ja mislim da će se moj kolega poljoprivrednik vinogradar složiti, da se i putevi nekategorisani obnove na taj način da možemo bezbedno kao poljoprivrednici, kao vinogradari, kao seljaci da doputujemo do svojih njiva i da na poprilično bezbedan način dovezemo svoju robu do svojih skladišta, do svojih čardaka, do svojih vinarija da na poprilično bezbedan način to učinimo, s obzirom da je država pojedinim zemljoradnicima dodeljivala i subvencije od 525.000 evra, tako da bi prava šteta bila da tako jedan dobar prinos i jedan dobar prihod od vinograda i vinove loze, odnosno od grožđa propadne i da ne dođe do vinarija ukoliko one nisu prodate i ukoliko su u funkciji, ukoliko nisu poslužile samo da se novac od građana pretoči u privatne džepove, da se firma sa vinogradom proda, a da se za taj novac kupi stan. Po meni nije baš normalno dobiti subvenciju da se podigne jedan vinov zasad, a pri tome ga prodati i za novac kupiti stan na Vračaru i onda ovde držati predavanje. Toliko. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarka, kolege narodni poslanici, svedoci smo da drumski saobraćaj karakteriše izuzetno dinamičan razvoj, jer pre svega govorimo o privrednoj grani. Iskustvo pokazuje da bez izgradnje kvalitetne mreže puteva praktično ne može biti ni značajnijeg razvoja pojedinih oblasti. Razvoj svake države i njene privrede zavisi od razvoja, a i od bezbednosti drumskog saobraćaja. Problemom bezbednosti saobraćaja najveći broj zemalja se bavi ozbiljnije u poslednjih 25 godina, što je posledica intenzivnog razvoja putne mreže. U savremenom konceptu osnovni faktor bezbednosti saobraćaja su put, čovek, okolina i vozilo. Put može biti direktan ili indirektan uzrok svake saobraćajne nezgode, jer praktično čitava lepeza elemenata puta utiče na bezbednost. Stalno unapređenje i revitalizacija putne mreže, odnosno putne infrastrukture obezbeđuje privredni i održivi razvoj svake zemlje. Zato svaki projekat koji doprinosi povećanju bezbednosti saobraćaja trebalo bi da podržimo. Ovaj projekat, projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja, koji se finansira sredstvima Republike Srbije, Evropske investicione banke, Evropske banke za obnovu i razvoj i Svetske banke u ukupnom iznosu od 390 miliona evra spada u red onih projekata koje treba podržati. Ovaj projekat predstavlja prvu fazu nacionalnog programa rehabilitacije putne mreže, koja pokriva 1.100 kilometara državne putne mreže od ukupno 5.000 kilometara koji su identifikovani kao visoko prioritetni za rehabilitaciju. Od 1.100 kilometara rehabilitaciju pokriva 54 deonice, o tome smo slušali u diskusiji, prema listi prioriteta utvrđenoj na osnovu stanja kolovoza i puta i kriterijuma ekonomske opravdanosti ulaganja. Projekat rehabilitacije puteva i unapređenje bezbednosti saobraćaja finansira se, kao što sam rekla, iz četiri izvora, a prema izvoru i načinu finansiranja sastoji se iz dva podprojekta. Podprojekat sufinansiran sredstvima Republike Srbije, Evropske investicione banke, Svetske banke, pored radova na rehabilitaciji puteva, obuhvata i sve ostale aktivnosti i usluge predviđene ovim projektom. Predmetni krediti su nesumnjivo jedno od najpovoljnijih zaduženja Republike Srbije, po svom osnovu, imajući u vidu da je predviđeni grejs period tri, četiri, pet godina i da je rok vraćanja kredita 15 godina. Obzirom da se od novčanih sredstava dobijenih po ovim kreditnim aranžmanima vrši revitalizacija 1.100 km putne mreže, u koju spadaju državni putevi prvog i drugog reda, možemo očekivati da će budžet Republike Srbije biti znatno brže popunjavan u odnosu na visinu i dinamiku izmirenja obaveza iz predmetnih kredita. Dakle, korist koju država ostvaruje na ovaj način mora se posmatrati kao jedan od osnovnih argumenata kojima se opravdava zaključenje ova tri ugovora. Projekat je specifičan i prema načinu finansiranja komponenti projekta i obezbeđivanju uslova za trošenje sredstava. Po prvi put će u Republici Srbiji biti realizovani tzv. programski pristup, koji podrazumeva da se finansiranje radova, usluga i dobara u okviru projekata vrši u tranšama, na osnovu planiranih i ostvarenih godišnjih ciljeva realizacije samog projekta, odnosno na osnovu tzv. indikatora za povlačenje tranša. Ovaj programski pristup primeniće se na podkomponentu projekta koja se finansira udružena sredstvima Republike Srbije, Investicione banke i Svetske banke. Ovaj sufinansiran podprojekat, pored radova rehabilitacije puteva, obuhvata i institucionalno jačanje, kao i projektovanje, nadzor, upravljanje i monitoring na projektu i reviziju. Sve nabavke u vezi sa komponentama ovog podprojekta moraju biti u skladu sa dogovorom između banaka i Republike Srbije i sprovodiće se u skladu sa relevantnim procedurama nabavke Svetske banke i u skladu sa smernicama Svetske banke za nabavku dobara, radova i nekonsultantskih usluga. Obaveza iz zaključenih sporazuma je formiranje jedinice za implementaciju projekta, u ovom slučaju to je JP „Putevi Srbije“, koje kao korisnik zajma sa izvesnim ograničenjima ima zadatak da oformi tim za implementaciju projekata koji će biti multisektorskog tipa. Nadzor nad čitavom imeplementacijom, o tome ste i vi, gospođo ministarko, govorili, vršiće upravljačko-nadzorni odbor koga će činiti predstavnici ministarstava saobraćaja, unutrašnjih poslova, zatim, finansija, Ministarstvo države uprave i lokalne samouprave, kao i predstavnici jedinica za implementaciju. Podkomponenta koju finansira Evropska banka za obnovu i razvoj realizovaće se u skladu sa njenim standardnim načinom finansiranja projekata i podrazumevaće rehabilitaciju putne mreže i unapređenje bezbednosti na unapred utvrđenim deonicama što je 17od tih 54. Još jedna specifičnost projekta, u poređenju sa prethodno implementiranim projektima u putnom sektoru Srbije, ogleda se na obezbeđenju projektno-tehničke dokumentacije po principima projektovanja bezbednosti puteva i sprovođenju nezavisne provere zahteva bezbednosti saobraćaja u fazi projektovanja. Ove aktivnosti predstavljaju samo deo mera koje će biti primenjene u okviru komponente unapređenja bezbednosti na putevima. Iskoristiću ovu priliku da pomenem da je za ovaj projekat izuzetno važno unapređenje upravljanja održavanja putevima. Pored dva važna indikatora, a to su rehabilitacija bezbednosti saobraćaja i aktivnosti na unapređenju bezbednosti saobraćaja, za ovaj projekat je važna reforma upravljanja održavanjem puteva, koja zahteva usvajanje ažuriranih standarda za projektovanje, rehabilitaciju i održavanje puteva. Ovo ističem zbog neophodnosti izmene i dopune Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima, koje se tiču upravljača puta. Naime, u godini 2009. kada je usvajan Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima, u tom periodu su evropske direktive bile u izradi. Za unapređenje sistema bezbednosti saobraćaja i realizaciju samog projekta neophodno je da se u Zakon o bezbednosti saobraćaja unesu novine koje se tiču oblasti revizije i provere puta, kao i dubinskih analiza doprinosa puta u saobraćajnim nezgodama sa poginulim licima. Na kraju, iako nije u direktnoj vezi sa zajmovima o kojima danas govorimo, ali je svakako pominjano nekoliko puta od strane mojih kolega, želim da predložim da se ustanovi zakonska obaveza izdvajanja određenog procenta sredstava od maloprodajne cene goriva za održavanje putne infrastrukture. Ovo podrazumeva preraspodelu sredstava u korist održavanja puteva i po ugledu na praksu evropskih država, čime bi se doprinelo efikasnijem i redovnijem održavanju puteva, što jeste razvojni cilj Srbije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovana gospođo ministar, kolege poslanici, danas imamo predloge sporazuma o kojima do sada nije bio slučaj pre 2012. godine da prvo glasamo o kreditima, pa onda gradimo puteve, nego je bilo – prvo gradimo puteve, završimo posao, pa se onda zadužimo. Ovaj princip koji je usvojen radom Vlade od 2012. godine i novom Vladom koja je izglasana 2014. godine je u stvari pravi put sa kojim vas strane banke zaista ozbiljno shvataju kao državu i kao ministarstvo koje treba da radi jedan ozbiljan posao, a jedan od najozbiljnijih poslova su poslovi infrastrukture. Čuli smo dosta o tome koliki je značaj ovih sporazuma, što se tiče bezbednosti saobraćaja. Biću vrlo kratka i koncizna da kažem koliki je ekonomski značaj početka ovog posla. Pored toga što će se obezbediti protok roba i usluga i povećati u velikom procentu, kvalitet putne infrastrukture u našoj državi je meren u odnosu na globalne organizacije koje su se bavile, a ima ih 144 zemlje, pa je Srbiju svrstao na neko 122. mesto i pokazao da naša infrastruktura nije na zavidnom nivou, ali samim tim vi pokazujete da niste ni investiciono toliko interesantni, jer svaki investitor koji želi da se bavi određenim poslom, želi da ima obezbeđenu infrastrukturu od strane države. Donesen je master plan koji se odnosi na transport roba u Srbiji, koji je podrazumevao neki period od 2012. do 2027. godine projekciju koja bi trebalo da uloži na održavanje tih puteva i uopšte izgradnju od 4,6 do pet milijardi evra. Ono što je interesantno, ovim sadašnjim sporazumima, odnosno Predlogom zakona o zaduživanju u vezi ovih projekata, koji će iznositi u ukupnom iznosu i od Evropske investicione banke i od IBRD i od Svetske banke iznosi 273,8 miliona evra. Zašto je to bitno? Zato što investiranjem kroz određene kreditne linije mi ćemo dobiti konkurentniju privredu, u globalu. To je bio najbolji pokazatelj vam je „Fijat“. „Fijat“ je uslovio svoju proizvodnju i otvaranje svojih proizvodnih kapaciteta izgradnjom određenih puteva, koji se u prošlosti nisu desili jer su svedeni na nivo da su to regionalni putevi, pa će onda oni biti izgrađeni otprilike u nekom doglednom periodu. Država ne sme da bude neozbiljna kada investitorima obećava da će određenu infrastrukturu izgraditi, a to se ne desi. Kad-tad će doći na realizaciju ovakva vrsta ugovora. Zbog toga je upravo ovo zaduživanje jedna razvojna šansa naše privrede. Znamo svi da je građevinska industrija praktično u prošloj godini 27% u padu od onoga što je bila do 2012. godine, a i onda je bila u jako teškoj situaciji. I danas imamo preduzeća koja su u restrukturiranju, koja su praktično u stečaju, a koja su mahom iz oblasti građevinske industrije. Putna industrija je u nešto boljoj poziciji nego građevinska, ali kada vi pokrenete građevinske radove u putnoj infrastrukturi, onda one sve prateće kompanije se uključuju u ovakvu vrstu izvođenja radova, tako da će to zaista podstaći određeni ekonomski rast, pa makar i od 1%, ali za nas je vrlo značajno, jer time ćemo očuvati mnoga radna mesta koja su u ovoj branši praktično negde na izdisaju. Ono što je još važno reći jeste da je naša obaveza prema različitim vrstama sporazuma, a i direktno prema konkretnim investitorima, da određenu putnu infrastrukturu prvo izgradimo, pa onda krenemo u izgradnju proizvodnih kapaciteta. Pohvalila bih pripremu ovog predloga sporazuma zbog toga što je detaljno dato, ono što neke kolege nisu videle, a to su detalji oko kreditnih zaduživanja, pa i ono kada pričamo o kamatama, zbog čega su povoljne, zbog čega je jako važno kada vi počnete i uđete u izgradnju puteva, a za to vreme ubirate naknadu od istih takvih puteva, da će država imati višestruke koristi. Znači, ono sve što je predviđeno budžetom za 2013/2014. godinu zaista treba da se realizuje, a kasnijom otplatom rata i određenim grejs periodom i proračunom dobijate veći promet u smislu finansijskih kretanja. Ono što je jako važno to je da je u ovom predlogu zakona dato kako će izgledati tim za realizaciju ovih projekata, da će finansijska sredstva koja povlačimo kroz kreditne linije ići povlačenjem određenih tranši, da će tim za realizaciju, koji je sastavljen od naših domaćih putara, biti taj koji će kontrolisati kava će biti realizacija ovog kredita. Tako da neće moći da se dešava kao u prošlosti da povlačimo određene kreditne linije, a da ne možemo da završimo puteve, tako da nam se putevi neće graditi 12 godina, i to male deonice, nego po ovom planu, koji je definisan, moraće doći do realizacije. Rekla bih da je značaj višestruk. Uglavnom su svi pričali o bezbednosti saobraćaja, ali ovaj ekonomski deo koji se odnosi na samo otvaranje novih radnih mesta i otvaranje malih i srednjih preduzeća, koji su u ovoj oblasti, a koji predstavljaju onaj deo koji se odnosi na sektor usluga koje pomažu putnoj privredi, odnosno našim putarima, je jako bitan. Danas je svako radno mesto, svako preduzeće da ima posla, suština razvijanja ekonomije. Ono što treba još reći jeste da je dobro napravljen strateški plan sa ovim sporazumom i pokazuje da je ovaj sektor saobraćaja do sada, u određenim delovima, bio neuređen, ali je počeo da dobija formu uređenosti i počinje da dobija na kvalitetu. Ovaj sporazum bih još potkrepila nekim detaljima koji do sada nisu bili interesantni za neke moje kolege, a to je da sporazum koji se odnosi na 73.800.000 ima kamatnu stopu šestomesečni euribor plus 0,45%, a da prisutna naknada iznosi 0,25% od iznosa zajma. Udeo određenih rata je svega 5% i odnosi se na deo otplate do 15. juna 2018. godine. To pokazuje suštinski deo da je potpuna kontrola nad ovim finansijama. Znači, kako budu išle određene situacije, tako će se povlačiti određene tranše, tako da ove kamatne stope neće, ukoliko budemo vredni u realizaciji takvih projekata kao država, izazivati velike troškove. Ono što je još važno, a to je da je u ugovoru koji se odnosi na Evropsku investicionu banku prvi datum otplate tranše 60 dana, znači od datuma povlačenja, i najkasnije nakon isteka četiri godine od povlačenja. Do sada smo imali slučaj da mnoge kreditne linije, za koje je država ugovarala i u određene namene davala, nismo povlačili kao država zbog nedostatka određene projektne dokumentacije, pa nam se dešavalo da plaćamo velike penale zbog toga. Ovakvim sporazumima i ovakvim projektima kao država smanjujemo troškove za koje je budžet opterećen za naš nerad. Sporazum o zajmu od strane Evropske banke za obnovu i razvoj pokazuje da minimalni iznosi otkazivanja i prevremene otplate je 100.000 evra. Dakle, kamatna stopa je promenjiva, ali može da bude i fiksna po standardnim uslovima banke. Ovaj datum plaćanja kamate je 15. jun i 15 decembar i odnosi se na svaku godinu, a otplata je na 24 jednake polugodišnje rate i prvi datum idetri godine nakon zaključenja sporazuma o zajmu. Sve ovo su detalji koji pokazuju ozbiljnost ovakvog sporazuma, ozbiljnost posla koji predstoji Ministarstvu infrastrukture i pokazuje da je SNS, na čelu sa gospodinom Vučićem, pokazala ozbiljnost u ovom delu posla u kojem se država do 2012. godine neodgovorno odnosila. To govore svi izveštaji svetskih organizacija, pa čak i onih investitora koji treba da dođu ovde u Srbiju i da svoje kapacitete otvore. Ono zbog čega danas treba podržati, a i druge poslaničke grupe, koje nisu deo vladajuće koalicije, treba da pokažu svoju odgovornost prema zadacima koji predstoje Srbiji i da podrže ovakve sporazume. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Latković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka Mihajlović, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, predlozi zakona koji su danas na dnevnom redu u okviru prvog zajedničkog jedinstvenog pretresa odnose se na projekat rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja, a koji su nastali kao rezultat potpisanih ugovora i sporazuma sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, Evropskom investicionom bankom i Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj 27. novembra 2013. godine. Usvajanjem Predloga zakona omogući ćemo da se ostvari osnovni cilj za koji smatramo da je izuzetno važan, a to je rehabilitacija nacionalne putne mreže, olakšanje drumskog saobraćaja, povećanje bezbednosti, kao i efikasnije i ekonomičnije izvođenje radova i upravljanja putnom mrežom. Zbog toga ću odmah na početku naglasiti da će poslanička grupa SPS podržati predloge zakona u danu za glasanje. Navedeni sporazumi su nastali kao rezultat potrebe da se unapredi i poboljša saobraćajna infrastruktura koje je Ministarstvo saobraćaja zajedno sa EU razvilo u generalni master plan transporta Srbije po kome je predviđeno da se u održavanje i rehabilitaciju puteva, u periodu od 2009. do 2027. godine, uloži 4,6 do 5 milijardi evra. Naglasio bih da je značaj ovih sporazuma, pored Ministarstva saobraćaja, prepoznala i Vlada Republike Srbije koja je budžetom za 2014. godinu predvidela investicione kredite neophodne za realizaciju projekta rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti saobraćaja. U okviru svog obraćanja, želeo bih da kažem nekoliko rečenica o konkretnim projektima koji su predviđeni ugovorom, odnosno sporazumima, a obuhvataju probleme kraja iz koga dolazim. Naime, u okviru deonice puta jedan predviđena je rehabilitacija puta i unapređenje bezbednosti saobraćaja na deonici auto puta Adaševci-Kuzmin, a u okviru deonice puta tri predviđena je rehabilitacija deonica Sremska Mitrovica-Ruma i Ruma-Pećinci. Pored ovoga, rehabilitacija je predviđena i na deonici regionalnog puta Ruma-Iriški Venac, Irig-Vrdnik, Ruma-Šabac, Ruma-Putinci. Verujem da je mnogima od nas poznato da je prilikom ulaska u Srbiju iz pravca Hrvatske, upravo na delu auto-puta Adaševci-Kuzmin, stanje na deonici veoma loše, uz prisustvo izraženih ulegnuća i kolotraga, što nakon vožnje po auto-putevima susednih država, priznaćete, ostavlja još jači utisak zaista nebezbedne i nesigurne deonice. Zbog toga je za mene, a verujem i za druge poslanike koji dolaze iz sremskog kraja, ovo izuzetno važno. Rehabilitacijom i unapređenjem ovog dela, ali i regionalnih puteva, stvoriće se uslovi za brže, bezbednije i sigurnije saobraćanje ovim delom Srbije. Podsetiću vas da je ova deonica deo Koridora 10, koja osim što povezuje Srbiju sa Hrvatskom, Slovenijom i dalje sa Austrijom i Evropom, sa druge strane povezuje Srbiju sa Mađarskom, auto-putem Beograd-Novi Sad, a ujedno i sa Makedonijom, Bugarskom i Grčkom. Dodao bih da se Srbija ovim delom puta i ovom deonicom povezuje i sa saobraćajnicama Republike Srpske i BiH. Za nas koji živimo u Sremu, ovo će značiti bolju infrastrukturu, bolje putne veze, veći potencijal za privlačenje investicija, kako domaćih tako i stranih. Omogućiće i razvoj turizma i upoznavanje sa prirodnim lepotama Srema, na primer, rezervatom Bara Zasavica ili nacionalnog parka Fruške Gore, i to ne samo za domaće goste, već i za strane, pa i one u tranzitu. Ovo je posebno važno i upravo zbog činjenice da drumski prevoz predstavlja dominantan vid prevoza u Republici Srbiji, sa učešćem od oko 80% u prevozu robe i 74% u prevozu putnika. Sada je, nadam se, svima jasno koliko je od velikog značaja da se predloži zakoni usvoje. Na kraju, želeo bih još jednom da kažem da će poslanička grupa SPS podržati sve napore Vlade da se unapredi i poboljša saobraćajna infrastruktura u Srbiji i u skladu sa tim će u Danu za glasanje podržati predloge zakona. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović, a neka se pripremi narodni poslanik Mujo Muković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovana gospođo ministar, koleginice i kolege narodni poslanici, svi smo svesni situacije u kojoj se nalazi naša putna mreža, odnosno putna mreža naše zemlje, kakvi su nam putevi kojima svakog dana putuju milioni naših sugrađana, ali i stranaca kojima naša zemlja služi za tranzit do drugih destinacija. Čuli smo veoma zabrinjavajuće statističke podatke, da se 70% naših puteva nalazi u relativno lošem stanju, a svega 8% lokalnih puteva da zadovoljava propisane standarde. Takođe, svesni smo da se zbog nedovoljne opremljenosti i adekvatnog održavanja putne mreže, često dešavaju teške saobraćajne nezgode i tragedije sa smrtnim ishodom, a svaki izgubljeni život je nenadoknadiv, kako za porodice stradalih, tako i za društvo u celini. Nažalost, zbog ekonomske krize koja nije mimoišla ni našu zemlju, poslednjih godina je evidentan trend smanjenja ulaganja u održavanje postojeće putne mreže, čije posledice već osećamo i verovatno ćemo osećati još neki niz godina. Da stvar bude još gora, poslednje katastrofalne poplave koje su nas zadesile, ionako su našu ruiniranu putnu mrežu dodatno razorile, a odroni su na pojedinim mestima uništili svaki dokaz i znak da je tu nekada bio magistralni ili regionalni put. Na drugoj strani, promet dobara i usluga, transport roba i materijala, kao i prevoz putnika su od presudnog značaja za našu zemlju, kako za razvoj domaće privrede, ekonomije, trgovine, turizma, ali tako i za usaglašavanje sa svetskim standardima i integraciju sa zemljama u okruženju i zemljama kojima težimo, a to su zemlje EU. S tim u vezi, želim da istaknem da je održavanje putne infrastrukture u našoj zemlji od ogromnog značaja za Republiku Srbiju, kako po pitanju bezbednosti i zdravlja ljudi, kao učesnika u saobraćaju, tako i za razvoj naše privrede u celini. Istovremeno, moram da istaknem da održavanje putne mreže, posebno održavanje glavnih saobraćajnica, auto-puteva, ne može i ne sme biti krajnji cilj, već ako su auto-putevi glavne arterije koje vuku najveći promet i transport, nikako ne smemo zanemariti ni periferne delove, dakle, kapilarnu infrastrukturu, jer, kao što i sami znamo, veoma lako može doći do izumiranja tih perifernih delova. Znači, ne samo održavanje postojećih puteva, već permanentna nadogradnja i izgradnja putne infrastrukture je jedan od najozbiljnijih uslova za razvoj zemlje, ali, sigurni putevi su i garant smanjenja nesreća na putevima o kojima nas svakodnevno mediji informišu. Što se tiče Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, ovaj aranžman koji je pred nama upravo ima za cilj da podrži revitalizaciju putne mreže na četiri poteza i pravca koji su svi i te kako bitni. Novčana sredstva neće biti problem, čak će se deo sredstava prihvatiti i kroz doniranje, sa ciljem obaveštavanja i informisanja javnosti o unapređenju bezbednosti saobraćaja. Na drugoj strani, naše obaveze kao korisnika zajma su jasne, precizne, koncizne, neumoljive i vremenski oročene, a svi znamo da je ova Vlada mnogo puta bolja od svih prethodnih Vlada, veoma je ažurna i neće doći u situaciju da se plaćaju penali zbog neblagovremenog povlačenja sredstava iz zajma. Svi znamo da je važnost ovog projekta svima jasna i razumljiva, tako da ćemo u budućnosti sigurno mnogo više pažnje posvetiti ovoj problematici za dobrobit svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mujo Muković. Neka se pripremi narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojčić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena potpredsednice Vlade Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih na početku pozdravio i gospodina Miodraga Poledicu, državnog sekretara, jer na početku sednice nisu pročitali da je prisutan danas u sali. Što se tiče gospođe Mihajlović, iz dosadašnje diskusije smo videli koji su problemi u ovoj oblasti i zaista želim da joj čestitam na hrabrosti što je prihvatila da vodi ovaj resor, jer je stanje u ovom resoru zaista veoma teško. Pred nama su danas ratifikacije tri zakonska predloga. Radi se o kreditima sa Evropskom investicionom bankom, Evropskom bankom za obnovu i razvoj i sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, odnosno Svetskom bankom. Projekat sva tri ova kredita je rehabilitacija puteva i unapređenje bezbednosti saobraćaja. Dva su ključna razloga zbog čega ću i lično glasati za sva tri predloga zakona, a nadam se i siguran sam i poslanička grupa kojoj pripadam. Prvi je unapređenje bezbednosti saobraćaja i smanjivanje broja nesreća, čiji je broj daleko iznad evropskog proseka, jer je on kod nas na nekih 100.000 stanovnika broj poginulih devet, a u EU se on kreće između tri i šest. Drugi razlog je razvoj putne privrede koji je glavni zamajac za ekonomski razvoj zemlje i to je drugi razlog zbog čega obavezno treba podržati ove predloge zakona. Kao što smo čuli u obrazloženju potpredsednice Vlade, a i iz drugih diskusija ovde, izdvajanje sredstava za održavanje puteva u našoj zemlji je daleko iznad potreba, tako da je neophodno ovakvim kreditima intervenisati i pokušati da podignemo nivo putne privrede, koliko je to moguće, makar da se približimo nekim evropskim standardima. Ako uzmemo u obzir podatak da smo od 144 zemlje na 122 mestu, a da smo, ne tako davno, 2008. i 2009. godine bili na 83 mestu, vidimo da u ovoj oblasti stvari ne idu dobro i da je krajnje vreme i nadam se da će ova Vlada i ova ministarka učiniti velike napore i da nećemo više ići silaznom putanjom, već ćemo krenuti da poboljšavamo stvari u ovoj oblasti. Kao poslanik Bošnjačke narodne stranke i član poslaničke grupe SNS, osvrnuću se na stanje putne privrede u sandžačkim opštinama. Čuli smo iz izlaganja ministarke da je stanje u našoj zemlji daleko lošije u odnosu na okolne zemlje. Ako vam kažem da je onda u sandžačkim opštinama stanje daleko lošije od proseka stanja u našoj zemlji, onda ćete shvatiti u kakvom stanju se nalazi putna privreda u sandžačkim opštinama. Daću samo primer dva putna pravca. Naime, u ovoj specifikaciji, koja je sastavni deo ovog finansijskog ugovora, nisam uspeo da nađem putne pravce Novi Pazar –Sjenica, a pogotovo Novi Pazar-Tutin. Mogu vam reći da je putni pravac Novi Pazar- Tutin, kojim sam i jutros prošao, u takvom stanju da bi ga trebalo zatvoriti, da bi, naravno, taj putni pravac sasvim sigurno trebalo izbaciti iz upotrebe, jer se radi o dužini manjoj od 30 kilometara, a potrebno je automobilom da se putuje oko sat i po. Radi se o državnom putu drugog reda. Ovde ne želim da ministarki Mihajlović spočitavam zašto nema njega u ovoj specifikaciji, ne znam ni ko je pravio specifikaciju, da vam pravo kažem, da li su to “Putevi Srbije“ ili neko drugi, ali sam siguran da kako smo iz Sandžaka povećavali broj ministara, tako nam je putna privreda u Sandžaku bila sve gora. Kada su ova dva putna pravca u pitanju, tu je bilo i međunarodnih aktivnosti. Tu je bila uključena i Turska. Tu je prilikom posete, prvo turskog predsednika, pa zatim premijera, bilo priče o izgradnji, kao da Srbija ne može da izgradi ta dva putna pravca. To za Srbiju nije neka investicija, moram odmah da kažem. To smo digli na najviši nivo, da su predsednik Tadić, predsednik Gul i pomenuti ministri iz Sandžaka obećavali sve i svašta, autoputeve, i do dan danas je na tim putevima stanje sve gore. Zato vas ja molim, gospođo Mihajlović, ako je ikako moguće, pogotovo ovaj putni pravac Novi Pazar - Tutin, jer je zaista u katastrofalnom stanju, da imate to u vidu. Pošto ste i vi rekli da ova specifikacija nije baš konačna, da pokušate da se naknadno potrudite da ipak nešto uradimo na tom putnom pravcu, makar delimičnu rekonstrukciju, kako bi mogao da bude i dalje korišćen, a veoma je važan jer povezuje Tutin sa Novim Pazarom, zapravo sa čitavim svetom. Stanje na ovom drugom putnom pravcu Novi Pazar - Sjenica je nešto bolje, ali i tu su potrebni radovi, tako da je tu moguće verovatno to ostaviti za neku kasniju fazu. Da ne dužim više, želim da vam kažem da ćete imati mnogo posla u ovoj oblasti. Sticajem okolnosti, osim politikom, bavim se i tom putnom privredom, to mi je struka, tako da poznajem stanje u toj oblasti. Nadam se da ćete uspeti da zaustavite ove negativne tendencije i kada su u pitanju naša putarska preduzeća koja se bave ovom delatnošću i „Putevi Srbije“ i „Koridori“ i da ćete jednostavno uvesti red u tu oblasti, da ćemo konačno i u ovoj oblasti krenuti uzlaznom putanjom. To građani Srbije iz svakog dela Srbije od nas s pravom očekuju i nadam se da ćemo im to i omogućiti. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica predlagača, potpredsednica Vlade, Zorana Mihajlović. Izvolite.
Još jedanputa da kažem, u ovom planu rehabilitacije, kada govorimo o Raškoj i celoj toj oblasti, 199 kilometara će biti obuhvaćeno i sve su putevi prvog reda. Ovo što ste vi pomenuli jesu putevi drugog reda, a mogu da budu deo. Ono što ćemo mi sigurno uraditi, budući da smo zaista rekli da će možda biti potreba da neke stvari promenimo, pregledaće se još jednom, pogledaće se još jednom kriterijumi, ali hajde da to ostavimo za sada. Ne mogu da vam kažem da li ćemo eventualno i to promeniti, ali u svakom slučaju ovo sve drugo su putevi prvog reda i nije malo. Slažem, nije ni dovoljno, ali da krenemo. Proverićemo još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministar sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani i građanke Srbije, za Srpsku naprednu stranku strateško opredeljenje je ekonomija, ekonomija i ekonomija. Međutim, da bi došlo do ekonomskog razvoja i napretka moraju da budu ostvareni neki preduslovi kako bi došlo do privlačenja investicija, a samim tim i do ekonomskog razvoja naše zemlje, čemu, naravno, kao Srpska napredna stranka i kao odgovorna stranka i odgovorna Vlada težimo. Jedno od tih preduslova svakako jeste rehabilitacija puteva i povećanje bezbednosti na putevima. Pred nama su danas tri međunarodna finansijska dokumenta, odnosno Predlog o potvrđivanju zakona na tri međunarodna finansijska dokumenta, a tiču se zajma za poboljšanje, odnosno za rehabilitaciju putne infrastrukture i za povećanje bezbednosti na putevima. Ukupna sredstva su 300 miliona evra i ta sredstva potiču od Evropske investicione banke, od Evropske banke za obnovu i razvoja, od Svetske banke i, naravno, učešće ima i Republika Srbija u iznosu od 116,2 miliona evra. Ono što bih najpre istakla, a to je da su ove finansijske komponente različite. Naime, sredstva koja dobijamo od Evropske banke za obnovu i razvoj, direktno su opredeljena isključivo i samo za rehabilitaciju putne infrastrukture, a sredstva koja dobijamo od Svetske banke i Evropske banke i Evropske investicione banke sem rehabilitacije puteva i povećanje bezbednosti na njima, dobijamo i za neke druge projektne aktivnosti i koje ću kasnije istaći. Naravno, da stanje na našim putevima nije da nije dobro i to iz mnogo razloga. Jedan od razloga svakako jeste taj što su najznačajniji putni pravci i najveći deo putne infrastrukture, koje u Republici Srbiji ima 40.845 kilometara, projektovani negde oko 1980. godine kada u stvari nije ni postojao Pravilnik o bezbednosti na javnim putevima, pa što se tiče implementacije bezbednosti na putevima u te projekte svakako da ne možemo govoriti. Naravno da savremeno projektovanje podrazumeva i te kako ugrađivanje, odnosno implementaciju segmenta bezbednosti na putevima, ali sem implementacije bezbednosti na putevima svakako podrazumeva i lako korišćenje, odnosno lako upravljanje putevima. U pitanju je rekonstrukcija 1.125 kilometara magistralnih puteva i regionalnih. Inače, magistralnih puteva u Republici Srbiji ima 5.525 kilometara, regionalnih puteva ima 11.540 kilometara i lokalnih puteva, to su oni putevi koji su nažalost u najlošijem stanju, ima najviše, a to je 23.780 kilometara. Svakako da se ne može odjednom izvršiti rehabilitacija i povećanje bezbednosti na svim putevima, ali u narednih pet godina implementacijom ovog projekta sigurno će se učiniti ojačanje, presvlačenje kolovoza, ojačavanje i popravka kolovoza i konstrukcije na delu puta od 1.125 kilometara. Što se tiče Javnog preduzeća „Putevi Srbije“, ono je za 14 ugovora, a za nekih 300 kilometara puteva uradiće projektno-tehničku dokumentaciju iz ličnih sredstava. To je neko predfinansiranje, a za izradu projektno-tehničke dokumentacije drugih projekata biće utrošena sredstva iz odobrenih međunarodnih zajmova. Ono što svakako želim da istaknem je da ovim projektom prvi put u Republici Srbiji je prisutan tzv. programski pristup kod uzimanja novca, odnosno da bi se preuzeo novac moraju da budu ispunjeni svi indikatori za preuzimanje tranši. To znači da mora da se podnese izveštaj onima koji nam daju novac, a to su banke, o planiranim i realizovanim ciljevima iz projekta, pa tek nakon toga odobravaju se tranše kredita koje je moguće povlačiti i koje je moguće koristiti za implementaciju projekta. Ono što posebno želim da naglasim je da sem ojačavanja i unapređenja kvaliteta puteva po kojima smo inače negde na samom dnu lestvice u Evropi, mada po gustini i rasprostranjenosti putne mreže smo negde na nivou zemlja iz EU, moram da naglasim, sem pojačanja kvaliteta, vrlo su značajne još neke programske aktivnosti koje će se kroz projekat implementirati. To su projektne aktivnosti koje se odnose na program upravljanja zaštite životnom sredinom, što znači da su korisnici kredita, odnosno mi dužni da podnosimo godišnji izveštaj iz koga će se videti zaštita životne sredine, iz koje će se videti zaštita zdravlja, iz koje će se videti bezbednost zaštite ljudi, koji su uključeni konkretno u radove. Takođe, sem plana i programa upravljanja životnom sredinom značajno je istaći da je jedan od programskih aktivnosti, jeste plan i program socijalne uključenosti, odnosno jedna od projektnih aktivnosti jeste i praćenje, kako se samo izvođenje tih radova odražava na socijalno okruženje, odnosno na ono stanovništvo koje je u neposrednoj blizini izvođenje radova. Svakako da se prvi, od početak realizacije projekta planira se zadnji kvartal 2014. godine, svakako da ovo jeste i te kako značajno sa investicionog aspekta, sa ekonomskog aspekta, sa aspekta bezbednosti naših građana na putevima, sa aspekta bezbednosti i sigurnosti samih puteva. Srpska napredna stranka svakako će podržati i mi se nadamo gospođo ministar, da ćete svi i vi svojim znanjem, svojom odgovornošću i svojom energijom i te kako doprineti kao ministarstvo i kao ministar implementacije svih projektnih aktivnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Uvažena gospođo ministre, inače i prošli put kada smo ovde razgovarali o pojedinim kreditima, tu reč inače ne podnosim, znači, reč kredit uopšte ne volim, jer dug nikome nije dobar drug, pa naravno ni fizičkom licu, a bogami ni državi. Međutim, šta je tu je, takva je nam je situacija, moramo prosto da se zadužimo. Moram da pohvalim Vladu, posebno zbog ovog kredita od Međunarodne banke za obnovu i razvoj zato što je zaista nešto najpovoljnije, ali ne samo zbog toga nego zato što ovde kad se pročita sam sporazum, vidimo da je ovde postignuto apsolutno poverenje, jer oni nama ljudi daju da mi sve kontrolišemo kako ćemo to sprovoditi, što kod ova dva druga kredita nije slučaj, što je i normalno, jer svako želi da se obezbedi da se vidi zašta je dao novac. Ovde je zaista jedno maksimalno poverenje od Međunarodne banke za obnovu i razvoj i tu se vidi koliko se uvažava kredibilitet i same Vlade i samog predsednika i opšte ove države, što je veliki uspeh. Međutim ono što moram prosto da vas pitam, mi uzimamo naravno ove kredite, jesu povoljne kamate zaista, od 0,8%do 1,3%, biće čini mi se kamata, kako sam razumeo, što je sa ovim grejs periodima od pet godina zaista nešto što je povoljno. Interesuje me i da nam to kažete koliko će recimo domaća operativa biti uključena u ove rekonstrukcije puteva i ovo njihovo obezbeđivanje. Vidim da je u ovom kreditu Evropske banke za obnovu i razvoj, da su „Putevi Srbiji“ glavni izvršioci radova, ali kod ova dva druga kredita se to ne vidi, pa me zanima koliko će domaći operativa uopšte uključena u kompletnu tu priču. Mislim da bi bilo dobro da se to prosto kaže javnosti. Ono što još moram da istaknem, a to je, ono od čega se uvek kreće, a to je ono šta mi se nije dopalo, a to je recimo, kada sam gledao spisak puteva šta se sve rekonstruiše, inače slažem se sa kolegom Mukovićem, ko je prošao putem od Novog Pazara do Tutina zna šta znači katastrofa put. Potpuno je čovek u pravu, u Raškoj oblasti taj deo puta najhitniji je, ili da se zatvori ili da se to rekonstruiše, pošto je ono sve osim puta. Recimo putevi u istočnoj Srbiji, konkretno, govorim o Negotinskoj krajini, ti ljudi su me tamo zamolili, pošto i majka mi je odande, a između ostalog dosta sam i obilazio taj kraj i tokom izbora. Znate, tamo su zaista putevi otprilike negde u rangu onog perioda Hajduk Veljka i Čučuk Stane. Mislim da nisu uopšte od tada ni malo rekonstruisani. Kad prilazite gradu Negotinu, vi imate jezivu situaciju, možete iz tri pravca. Možete iz Doljeg Milanovca, možete iz Majdanpeka, možete iz Zaječara. Ovaj put iz Zaječara do Negotina je i bože pomozi, ali ova dva su zaista katastrofalna puta. Ako dolazite iz Beograda, a grad inače je veoma važan zato što nam se tamo nalazi i Đerdap, zato što nam se tamo nalazi industrija hemijskog IHP „Prahovo“. Naravno, to je vinogradarski kraj i ko god želi da popije dobro vino tamo može uvek da dođe. Prosto, ne može nijedna investitor tamo da dođe, jer nemate nijedan normalna put. Lično, kada sam bio i tokom same kampanje, moram da priznam da sam imao dva defekta na automobilu. Vozim da kažem, Fijat Stilo automobil, koji je koliko toliko može da izdrži, ali zaista ima stravičnih rupa na putu, imao sam i sam dva defekta i putevi se puni krajputaša. Nažalost, mnogo je omladine poginulo, voze dobre automobile i dolazi često do udesa što mi nije jasno, zbog čega se nije opredelilo da se tamo kakav-takav put napravi. Vidim da su samo uzeti od Kladova do Brze Palanke i od Negotina ka bugarskoj granici, što je zaista malo. Tamo su apsolutno potrebni svi putevi, da se poprave, jer nije nijedan apsolutno ne valja. Znači, potpuna je katastrofa što se tiče putne infrastrukture. Samim tim, nadam se da će se ova sredstva na neki način malo preusmeriti ka tom kraju, jer čini mi se kao da je zaboravljen, kao da je slepo crevo. Imamo ogroman odliv stanovništva odande što je dodatno veliki problem i grad naprosto umire. Preti mu da izgubi status opštine zato što broj stanovnika očigledno neće zadovoljavati kriterijum da bude opština. Tako da bih vas zamolio da se o tome razmisli i da se tamo koliko-toliko pomogne. Mene samo interesuje, sredstva koja je Republika Srbija dužna da obezbedi uz ovaj novac koji ćemo obezbediti iz inostranstva, interesuje me kako ćemo mi obezbediti ova sredstva koja smo mi dužni da obezbedimo, pošto smo u situaciji u kakvoj jesmo? Ono što je meni zasmetalo, mi stalno uzimamo neke kredite ili smo dobijali razne donacije za puteve, a putevi su nam sve gori i gori. Interesuje me, ako možete kao ministarka saobraćaja da nam kažete, koliko je to para do sada od 2000. godine, na ovamo ušlo u Srbiju da bi se naši putevi rekonstruisali, da bi se oni napravili i zbog čega mi danas imamo putnu infrastrukturu ovakvu kakvu imamo, gde nas zaista svi zaobilaze u širokom luku, idu preko nekih drugih zemalja, neće da idu preko Srbije, zato što su nam putevi zaista ravni potpunoj katastrofi? Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica u Vladi, potpredsednik Vlade, Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala vam na i konstatacijama, a i ovim pitanjima i, vi ste jedan od retkih koji ste primetili da, uslove samog i jednog i drugog i trećeg, u stvari kredita, odnosno, ovog sporazuma, koji zaista, i ja isto tako mislim potvrđuju kredibilitet ove Vlade. Ono što je značajno, vezano je za domaću operativu za koju ste pitali. Domaća operativa treba da bude angažovana 100%. Dakle, „Putevi Srbije“ nisu samo „Putevi Srbije“, oni su ti koji će organizovati jedan deo posla odnosno imaćemo javne pozive, kao što sam rekla, i za izvođače i za nadzor i to gledano geografski, uvek ćemo pozvati najmanje pet putarskih firmi iz tog dela gde će se vršiti rehabilitacija putne mreže prema ova tri sporazuma. Što se tiče istočne Srbije, videli smo ovde videli, rehabilitovaće se put od Negotina ka granici. Naravno da to nije dovoljno i kada pogledate sve deonice, kada bismo gledali svaki kraj Srbije, mi bismo našli mnogo toga što bi još moralo da se rehabilituje. Budući da mi 5.000 kilometara treba da rehabilitujemo a da sa ova tri sporazuma odnosno sa ovim novcem koji imamo ćemo rehabilitovati 1.100 kilometara. Srbija je obezbedila novac. Ovo su, kao što sam rekla projekti na kojima se radi već dve godine i još prošle godine budžetom je obezbeđen novac, s tim što on neće biti 2014. godine dat, nego u 2015. godini. Mi imamo obavezu 116,2 miliona da damo i to je bio jedan od uslova kreditora da ovog puta Srbija takođe učestvuje u ovakvom jednom projektu. Što se tiče novca koji je ulazi u zemlju, još uvek nemam tačan podatak o donacijama, jer imam informaciju da donacija za održavanje puta nije bilo i da smo pre svega o putevima Srbije imali određene kredite od kojih kašnjenjem, ne kašnjenjem nego prosto ostatak koji nije iskorišćen imamo samo 30 miliona evra i imamo projekte u koridorima Srbije vredne 1,2 milijarde evra od čega smo iskoristili samo 300 miliona evra za sada. Trenutno, kada govorimo o projektima o uputnoj mreži, trenutno u Srbiji, dakle, vrednost tih projekata koji se rade trenutno, jeste oko milijardu evra. Dakle, oko milijardu evra su projekti razno-razni, a vezani su za putnu mrežu. Ono što mislim da je značajno, a vezano je za druge vidove, za železnicu, gde smo imali i određena kašnjenja, određene kredite koji su uzeti, zbog čega smo imali određenih problema, ali to sada nije tema. Mislim da sam odgovorila na sva pitanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, a neka se pripremi narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo Mihajlović, mislim da je običaj u jednoj demokratskoj državi i jednom demokratskom poretku da se o svim pitanjima i o svim predlozima koje izvršna vlast šalje zakonodavnom telu, vodi jedna argumentovana rasprava. Mislim da danas ovde nisu obezbeđeni uslovi za jednu takvu raspravu i nadam se da ćete mi dozvoliti da obrazložim ovaj svoj stav, a mislim da se tiče ove tačke dnevnog reda i da je veoma važna. Vlada Srbije, ako sam ja dobro razumeo, usvojila juče 16. juna podnela Narodnoj skupštini Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke, „Rehabilitacija i bezbednost puteva“, potom Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i u tački 3, još jednom, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu. To je sve usvojeno i podneto juče. Istog momenta, Vlada je tražila da se po hitnom postupku raspravlja o ova tri predloga. Pazite, u obrazloženju zahteva za hitan postupak piše – razlozi za donošenje ovog zakona proizilaze iz činjenice da je povlačenje sredstava po Sporazumu o zajmu, uslovljeno stupanjem na snagu zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu. Pazite, meni je logično pitanje sada ovde, ako je nužnost tolika, ako je hitnost takva, zašto onda gospođo Mihajlović, Vlada nije uspela da do 25. maja izvrši ratifikaciju ovog sporazuma? Bilo je dovoljno vremena i nakon parlamentarnih izbora i nakon konstituisanja ovog saziva Narodne skupštine i nakon formiranja Vlade da neko u toj Vladi, na primer ministar Krstić ili vi razmislite o tome, pa kada kažete ovde da ne mogu da počnu radovi dok se ne povuku sredstva, pa i za 25. maj je to takođe važilo. Smatram, ako Vlada danas dolazi ovde, da predstavnik Vlade po hitnom postupku razgovara uz ovo obrazloženje, prethodno, predstavnik Vlade mora da kaže da je Vlada bila neodgovorna, što do 25. maja nije izvršena ratifikacija, jer svaki građanin, svaki narodni poslanik, ovde može da kaže – ako je tolika hitnost da uzmemo novac, šta smo čekali do 17. juna i zašto to nismo uspeli da uradimo do 25. maja? Treća stvar, ovo je meni do sada najveće iznenađenje, hitan postupak, tražilo 205 narodnih poslanika na neviđeno, u momentu kada je Vlada podnela, 205 njih potpisuje i ja zaključujem sledeće – tih 205 poslanika umesto da rade ono što je posao narodnih poslanika, predstavnika građana u zakonodavnom telu, u Narodnoj skupštini, a to je da svi zajedno kontrolišemo rad izvršne vlasti, 205 narodnih poslanika koji potpisuju ovaj zahtev, oni povlađuju ovoj Vladi. Onda ja zaključujem da se u ovoj Skupštini, u ovom sazivu ove Narodne skupštine, ne razume jedan od najvažnijih demokratskih principa, svakog demokratskog poretka, a to je princip podele vlasti. Mi ovde moramo da nastupamo, koliko god da su nam draga neka lica u Vladi Srbije, sa jednom sumnjom, sa jednom kritikom, da proveravamo i da dajemo sebi dodatnog vremena, a ne da uskraćujemo sebi vreme i da podržavamo Vladu kada ona traži hitan postupak. Mislim, gospodo, bez obzira što vi niste ubeđeni u ovo što ja kažem, vidim na osnovu vaših reakcija, ali mi nije prijatno kada prisustvujem ovakvom jednom izlivu nestrpljenja, ali smatram da se to u jednom poretku politike zove neodgovorno ponašanje, u ovom slučaju, ne samo Vlade, ne samo nekih ministara u ovoj Vladi, nego izvesnog broja narodnih poslanika koji umesto da kontrolišu i kritikuju Vladu, izvršnu vlast, povlađuju ovoj Vladi. Smatram da se to tiče jedne neodgovornosti. Pazite, danas se, ja mislim, još jednom, za mene je potpuno neočekivano, potvrdilo da mi ovde kaskamo za nekim demokratskim običajima i za nekom demokratskom praksom. Moramo ovde da obezbedimo neko vreme za argumentovanu raspravu, a ne da od tog vremena odustajemo i da doprinosimo jednom unižavanju Narodne skupštine. Hvala vam.
Zahvaljujem. Molio bih kolegu da sledeći put, pošto je ovo sednica koju su predložili narodni poslanici, a ne Vlada Republike Srbije, pročita ceo dnevni red, pa će da vidi da se tamo nalazi Izveštaj o radu Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki i to dve tačke dnevnog reda, Izveštaj o radu Fiskalnog saveta, kao i Izveštaj o poslovanju Centralnog registra, a to sve sa namerom zato što su narodni poslanici potpisnici želeli da učestvuju u radu Narodne skupštine i da Narodna skupština ostvari svoju kontrolnu ulogu. Između ostalog, našli su se i predlozi zakona koje je predložila Vlada. Reč ima gospodin Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, prekršen je Poslovnik, član 106. stav 1 – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Nisam znao da je Poslovnik o radu Narodne skupštine danas tema dnevnog reda, verovatno da bih govorio, jer prethodni govornik, a niste ga opomenuli, je više govorio o samom postupku sazivanja sednice, brzine. Postoji jedna izreka u našem narodu, nije ni izreka - kada neko ne može da se dogovori sam sa sobom, to je najopasnije. Znate, to kad ne može sam sa sobom da se dogovori, kada mu u jednom trenutku smeta što nešto nije brže, zašto nije 25. maja, već 16, 17. juna, a onda s druge strane mu smeta brzina zašto smo juče sazvali sednicu, nas 208, pa je danas ovo uvršteno u dnevni red. To je opasno, kada ne postoji isti princip, kada ne postoje isti zahtevi, kada bi čas malo u petu brzinu, čas bi u prvu, a najčešće u rikverc. Znate, ova Vlada vozi maksimalnom brzinom. Ono što nam je ostalo od odve države nije „Mercedes“, nažalost, bio bih srećniji, nego jedan remontovani „Jugo“. Nadam se da ćemo u budućnosti od tog „Juga“ napraviti „Mercedes“, kao što smo ga napravili u „Ikarbusu“, kao što ćemo napraviti i u mnogim drugim gradovima i firmama u ovoj državi i da ćemo voziti samo napred, samo u reforme, samo u uređenu i stabilnu državu, a u rikverc nikako. Ovim, čas prva, čas rikverc, nikuda ne idemo. Znači, samo isti princip i dogovorite se samo šta želite, brzinu ili stajanje. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.)
Ako želite da replicirate, ne može, ali ako želite o povredi Poslovnika, koju ja nisam mogla da napravim, izvolite. Došlo je do promene predsedavajućeg, tako da se nalazite u neobičnoj situaciji.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo, to što imamo zamenu predsedavajućeg…
Koji član Poslovnika reklamirate?
Član 103. Ja mogu da pročitam prvi pasus. „Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi“. Gospodin Babić se javio po povredi Poslovnika, a zapravo je replicirao meni na ono što sam ja prethodno govorio.
Izvinjavam se, poslaniče, nije to uradio, nego je govorio o tome da vi niste govorili o tački dnevnog reda, u skladu sa članom koji je licitirao kao povredu Poslovnika.
Mogu li da dopunim? Imam još jedan minut.
Kako da ne, samo izvolite.
Samo da dopunim još jednu stvar. Ja razumem da je neophodno nekada da se predsedavajući ovom Narodnom skupštinom zamene, da neko ko se možda malo umorio ode da se odmori i neko drugi da dođe, ali to ne znači da u tom kratkom periodu zamene postoji diskontinuitet u predsedavanju Narodnom skupštinom. I u tom kratkom periodu, gospođo predsednice, neko je odgovoran za to vreme.
Zahvaljujem. Smatram da nisam povredila Poslovnik. Fizički nisam mogla da povredim Poslovnik, tako da se zahvaljujem. Da li želite da glasamo o tome?
Ne.
Hvala.
Hvala. Član 107. Malopređašnji govornik je nama ovde rekao…
Samo citirajte u čemu je član tačno.
Član 107, dostojanstvo Skupštine. Mi ovde danas doživljavamo od pojedinih poslanika da nas tretiraju da smo nečiji plaćenici…
Možete samo pojedinačno koji poslanik?
Malopređašnji govornik, u svom izlaganju, ja sam prvi tražio povredu Poslovnika, ali očigledno su me zaobišli, rekao nam je da ovde mi zapravo povlađujemo Vladi Republike Srbije i to profesorski se onako uneo prema nama. Ja se zaista izvinjavam, niti imam kome šta da povlađujem, a ako iko radi na korist Vlade, rade upravo ti poslanici. Svaki njihov nastup je dodatni procenat popularnosti ove Vlade. Hvala.
U redu je. Znači, nije Poslovnik povređen. Čula sam. Vi ste bili veoma kritični. Nije se odnosilo na vas. Slušala sam vašu diskusiju vrlo pažljivo. Idemo dalje na listu, jer povrede Poslovnika je zaista bilo previše u ovih par sekundi, koliko sam uspela da sednem za sto. Reč ima narodni poslanik Branaka Karavidić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministarka, ja ne bih da ponavljam ono što su kolege u današnjoj raspravi govorile. Rekli su da se rehabilituje 1.100 kilometara puta, da je za to neophodno 390 miliona evra, delom koji će obezbediti budžet Republike Srbije, a delom iz kredita ovih kreditora, odnosno ovih predloga zakona koji su trenutno na dnevnom redu. Svima nama je jasno da će država Srbija imati benefite od svega ovoga, međutim, ja imam par pitanja i mislim da se niko na njih nije osvrnuo danas. Jedno od pitanja je obaveza nosioca projekta, to je Javno preduzeće „Putevi Srbije“, da, citiraću Sporazum sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj član 3. tačka 301. gde se kaže da izvršilac projekta pripremi tehničke projekte za deonice puteva koji se finansiraju iz sredstava zajma, a na osnovu preporuka datih itd. Jedno od mojih pitanja je upravo to – da li su „Putevi Srbije“ obezbedili projekte za sve ove navedene deonice? Sami ste rekli da se može desiti da će se neka od ovih deonica menjati. Ja ću citirati takođe u opisnom delu projekta deo A, koji u stvari navodi to da se navedene deonice mogu menjati i što u stvari znači da ovo nije konačan spisak svih deonica koje će se raditi. Ja iskazujem jednu bojazan, a to je da nosilac ovog projekta Javno preduzeće „Putevi Srbije“, obzirom na sve ono što prati ovih meseci, ovih nedelja njegovog v.d. direktora, to su razni novinski članci. Ja neću citirati bilo kog autoranovinara, nego ću samo reći šta je rekao državni revizor u svom izveštaju. On je, recimo, naveo da je protiv ovog odgovornog lica u ovom preduzeću podigao krivičnu prijavu zbog niza malverzacija. To je jedna od konstatacija državnog revizora. Onda je u Izveštaju za 2010. godinu takođe naveo niz nepravilnosti u preko 40 dodeljenih poslova vrednih preko 300 miliona evra i tako dalje. Ja ću podsetiti i na to da je i sam predsednik Vlade na sednici Vlade koju smo svi imali prilike da vidimo, dok je direktor Javnog preduzeća „Putevi Srbije“ iznosio izveštaj o stanju puteva uništenih od poplava, citiram, Drobnjaček, kada su tenderi u pitanju, tu će neko morati pored vas da stoji i proverava, tako je najsigurnije. Znači moja bojazan da sve ovo neće biti onako kako bi trebalo da bude je opravdana. Bar ja tako mislim. Što se tiče Evropske investicione banke, u specifikaciji projekata, odnosno tehničkom opisu date su deonice koje će se rekonstruisati. Zahvaljujem kolegi Đukanoviću koji je pomenuo Borski okrug, Negotin. Imam zaista primedbu, sami ste rekli u uvodnom izlaganju da su prioriteti rađeni prema stanju deonica, citiram, ekonomskoj isplativosti i regionalnoj zastupljenosti. Što se tiče stanja deonica i što se tiče regionalne zastupljenosti, mislim da Borski okrug nije dovoljno zastupljen. To mogu i da argumentujem. Od 1.100 kilometara puteva koji se navode da će biti rehabilitovani, Borski okrug ima samo 60 kilometara puta. Tu sam uračunala i deo puta Vratarnica-Knjaževac, koji se odnosi na Zaječarski okrug. Znači, mislim da nije srazmerno da 60 kilometara puta bude opredeljeno za jedan okrug. Od 54 deonice, samo se dve konkretno odnose na Borski okrug. Četrnaestog maja je predsednik Nikolić bio u Majdanpeku u Fabrici bakarnih cevi i on je prošao putem M24. Ja se nadam da on deli moje mišljenje upravo o deonici puta Blagojev Kamen-Majdanpek. Ona je dužine nekih dvadesetak kilometara i u izuzetno lošem stanju. Ne bih htela da koristim druge reči. To je deo puta koji je na granici nadležnosti Preduzeća za puteve Požarevac. Tako kad dođe redovno prolećno, odnosno letnje krpljenje rupa, taj deo puta zadnji dođe na red, tako da mi to letnje krpljenje rupa doživimo tamo negde u septembru ili u oktobru. Još nešto, mislim da je ovo specifično i ne znam koliko znate, obzirom da ste ministar već nekih dva meseca, magistralni put M24 prolazi kroz centar grada Majdanpeka, uz nagib od 11-12%, bez treće trake, uz ogromnu buku teretnjaka i uz ogromne vibracije. Naime, 1995. godine je rađena zaobilaznica oko Majdanpeka, pojavilo se klizište, zatim je rađen projekat sanacije tog klizišta, pokušalo se sa sanacijom, ali i do dana današnjeg ta zaobilaznica ne funkcioniše. Ne znam koliko ste upoznati da deo magistralnog puta M24 ide kroz područje Rudnika bakra Majdanpek? Do skoro su građani, odnosno putnici bili u izuzetno velikoj opasnosti kada ulaze u Majdanpek iz pravca Beograda. Takođe, nadam se da ćete imati razumevanja i za ove probleme koji tište građane Majdanpeka, kao i za probleme kolege Muje Mukovića. Pitam da li je moguće da se bilo koji od ovih problema uvrsti upravo u ove prioritete koji su dati u ovoj tabeli? Imam i par pitanja za vas. Da li postoji sinhronizacija između izrade projekata i planom predviđenih sredstava koji će sukcesivno, tranšama, dolaziti u „Puteve Srbije“, odnosno povlačiti? To je prvo. Da li postoje tehnički projekti za sve ove deonice ili bar za deo tih deonica? Da li preduzeće za puteve, koje sprovodi ovaj projekat, ima kapaciteta za implementaciju ovog projekta? Mislim da je to izuzetno bitno zato što ćemo verovatno, nažalost, biti korisnici još mnogih kredita upravo u ove svrhe. Da li postoji opasnost da država plaća tzv. penale po nepovučenim sredstvima? Pitala bih kao poslanik koji nije sa teritorije poplavljenih područja, da li uopšte postoji mogućnost da se iz ovih sredstava saniraju putevi stradali u poplavnom području? Vraćam se ponovo na v.d. direktora „Puteva Srbije“ i pitam da li krivične prijave protiv v.d. direktora JP „Putevi Srbije“ mogu da ugroze projekat, obzirom da JP „Putevi Srbije“ sprovodi projekat i odgovorno je za implementaciju istog? Meni je izuzetno drago što je Svetska banka bila oprezna, ili ja to tako tumačim, pa je inisistirala na formiranju upravljačko-nadzornog odbora. U odeljku Mehanizmi implementacije, zajmoprimalac će ustanoviti upravljački nadzorni odbor koji će obuhvatiti predstavnike zajmoprimčevog Ministarstva finansija, saobraćaja, unutrašnjih poslova, regionalnog razvoja, lokalne samouprave, kao i predstavnike jedinice za implementaciju projekata i imaće funkciju nadgledanja nad čitavom implementacijom projekta. Mislim da je ovo pozitivno, mada mislim da se sve kolege ne slažu. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima gospođa ministar.
Htela sam da odgovorim poslanici na njena pitanja. Mislim da je to vrlo značajno da se zna. Ne zavisi ovaj projekat od jednog čoveka i nijedan projekat u Srbiji ne može više da zavisi od jednog čoveka, nego zavisi, pre svega, od Vlade Srbije. Mi smo vrlo odgovorni kao Vlada i kao ministarstva koja će biti u tom nadzornom odboru koji ste vi sami pomenuli. Pitali ste nekoliko stvari – da li postoje projekti i da li je JP „Putevi Srbije“ napravilo projekte? Da, za celu prvu godinu, to je 210 kilometara puta, pripremljeni su projekti. Oni su potpuno spremni, kad se ratifikuje sporazum i kad se bude povukla prva tranša, da mogu da rade. Takođe, pominjali ste da li je zastupljen dovoljno određen region ili nije zastupljen dovoljno? Pomenuli ste, od nekoliko kriterijuma koje sam ja navela, samo dva. Ja sam za poštovanje struke i svih onih koji su radili na tome. To su stručnjaci i putarskih preduzeća i Svetske banke i IBRD i EIB, koji su radili na kriterijumima i na osnovu tih kriterijuma izabrali sve one deonice koje su, ali u skladu sa svim kriterijumima, najvažnije. Naravno da novca nema dovoljno za sve. To se odnosi i na kolegu Mukovića, koji je takođe pominjao Novi Pazar. Ponovo će se to još jednom pogledati, ali to ne može da bude ni zato što ste vi vezani za neki kraj ni zato što sam ja vezana za neki kraj, nego zato da pokušamo da nađemo ono što je prioritet, a da odgovara stanju kolovoza, da odgovara ekonomskoj isplativosti i regionu i još mnogo toga što je u potkriterijumima iza toga. Takođe, mi ćemo imati i reviziju. U ovom prvom koraku, „Putevi Srbije“ će raspisati javni poziv za revizora, 14 ugovora i jedan nadzor. Javni poziv znači da će taj javni poziv obuhvatiti sve one koji mogu da izvrše takve poslove. Pitali ste da li ima kapaciteta za implementaciju? Ako, recimo, javno preduzeće, današnje, godišnje troši na održavanje puteva oko 150 miliona, ono ima kapacitet da može 150 miliona evra da sprovede, realizuje u toku jedne godine. Ako pogledate ove projekte, onda je to negde oko 70 miliona evra godišnje. Kada bismo pričali o kapacitetu tog javnog preduzeća, ono je za to sposobno. Što se tiče prijava i svega toga, vezano za v.d. direktora JP „Putevi Srbije“, postoje institucije i one moraju da rade svoj posao. To se odnosi i na tog direktora i na svakog drugog direktora koji ima podignute ili ne podignute krivične, prekršajne, kakve god prijave. U to se ne bih mešala. Čekala bih da vidim njihove odgovore. Na samom kraju, još jedanputa da ponovim, zašto po hitnom postupku i zašto danas i kako je to Vlada juče usvojila sve ovo i danas se pojavila u Skupština. U decembru prošle godine već je potpisan sporazum. Bilo je u prethodnoj Vladi, usvojeno je na prethodnoj Vladi. Moralo je da prođe novu proceduru, ponovo ministarstva. Na kraju krajeva mi sada imamo i drugačija ministarstva. Ovo ministarstvo koje je zajedno sa finansijama predlagač, kao i Ministarstvo spoljnih poslova, sada su prosto organizaciono drugačije napravljeni i prosto je morala da se ispoštuje procedura. Praktično da, bilo je juče, ali drugi put, na neki način. Toliko od mene. Hvala.
Po kom osnovu? (Branka Karavidić, sa mesta: Hoću samo da razjasnim.) Replika ne može. Imate još tri minuta i to možete da iskoristite. Izvolite.
Samo sam htela nešto da pojasnim. Možda je moja greška. Vi ste zaista rekli da postoje tri kriterijuma - stanje deonica, ekonomska isplativost i regionalna zastupljenost. Znam da Majdanpek i cela istočna Srbija za sada nema tu ekonomsku isplativost i pretpostavljam da ispunjava ova dva kriterijuma na koja sam stavila akcenat. Isto je vrlo važno, obzirom da ste potpredsednik Vlade, da bi Vlada trebalo da povede računa i o krajevima koji ostaju bez svog stanovništva. Recimo, opština Majdanpek je u zadnjih 10, 12 godina ostala bez 5.000 stanovnika. To su rubni krajevi Srbije. To su delovi koji ostaju bez mladih, tako da znam da ekonomska isplativost nije bio parametar u slučaju Majdanpeka i u slučaju ove deonice puta. Volela bih da dođete i da pogledate taj deo puta, ako ne vi, onda neko od vaših saradnika. Hvala.
Po članu 96. svoje pravo koristi narodni poslanik Sabina Dazdarević. Javite se, ako još neko po članu 96. hoće da iskoristi svoje vreme zbog planiranja kraja sednice. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, na početku obraćanja želim da skrenem pažnju na potrebu i ujedno da tražim da Vlada nastavi razgovore o turskom kreditu za rekonstrukciju puta Novi Pazar-Sjenica-Alinovići, zatim puta Novi Pazar-Pazarište-Tutin kao i putnog pravca Raška-Novi Pazar-Ribarići, granični prelaz Špiljan sa Crnom Gorom. Ovi putni pravci su od izuzetnog značaja, kako za građane koji žive u Sandžaku, tako i za privrednike koji svakodnevno koriste ove putne pravce. Želela bih da skrenem pažnju na to da je na putu Tutin-Novi Pazar kod mestaKovači put skoro u prekidu. Leva kolovozna traka u dužini od 2,5 m je potpuno propala u klizištu i sva vozila, teretna i putnička, koriste samo desnu kolovoznu traku koja je i sama pred potpunim kolapsom. Ovakav problem predstavlja veliku opasnost po živote hiljade ljudi koji svakodnevno tuda prolaze. Tražimo da se u program rehabilitacije pod hitno uvrsti ova deonica, jer u ovakvom stanju, gde na pet, šest mesta postoji opasnost od klizišta, preti da potpuno prekine komunikaciju građana sa ostatkom Srbije. Tuda svakodnevno prolaze studenti, učenici srednjih i osnovnih škola, kao i zaposleni koji rade van svog mesta prebivališta. Opština Tutin i Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja su prošle godine sklopili sporazum o izgradnji nove trase puta radi spajanja starog puta Novi Pazar-Tutin sa Ibarskom magistralom. Radove na ovoj deonici izvodi Vojska Srbije i ona spaja Tutin sa magistralnim putem Novi Pazar-Ribariće, preko sela Mađare, Paljevo do mesta Orašje kod Ribarića. Ovo je takođe važan putni pravac, koji u ovoj situaciji može da posluži kao baj-pas i da spase komunikaciju građana Tutina sa ostatkom Srbije. Dakle, sredstva su obezbeđena od Kancelarije za održivi razvoj u prošlom mandatu Vlade. Tražim od vas da se postarate da ona budu iskorišćena, kako bismo dobili novi stari put Tutin-Novi Pazar, kao i ostale putne pravce koje sam navela. Želim da pozovem ministarku da dođe i obiđe stari put Novi Pazar-Tutin i da se sama uveri u opasnost sa kojom se građani opštine Tutin svakodnevno suočavaju. Zahvaljujem.
Pošto na listama više nema prijavljenih, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. do 3. dnevnog reda. Zahvaljujem potpredsednici Vlade Zorani Mihajlović na današnjem radu. Zahvaljujem svim poslanicima. Nastavljamo sutra u 10,00 časova.