Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 88narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nataša Mićić i Miloljub Albijanić. Pošto je Narodna skupština završila načelni pretres o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, prelazimo na pretres u pojedinostima. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDIJAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Marković, Sreto Perić, Milan Stevović, Vojislav Milajić i Zakonodavni odbor. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Zoranu Krasiću, jedno obaveštenje–u 10,30 zaseda Zakonodavni odbor, u sali u prizemlju. Izvolite.
Imajući u vidu da se Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama menjaju odredbe koje uređuju plate u sudovima, da smo mi našim amandmanima pokušali nešto da uredimo kada je u pitanju ovaj tekst Zakona, da je predstavnik Vlade obrazložio tokom načelne rasprave da ovo što Vlada predlaže jeste da se uredi ta oblast – s obzirom na to da imamo potpuno drugačije viđenje kako treba da se urede plate u smislu samostalnosti jednog pravosudnog budžeta, pod okriljem Vrhovnog suda Republike Srbije, da ovim amandmanima, praktično, kako kaže i Vlada, ne bi mogao da se stvori prostor za poboljšanje ličnih primanja, a da se ne bi u javnosti stvorila slika kako je Srpska radikalna stranka protiv povećanja plata, jer je u medijima stvorena slika da se izmenom ovog zakona uređuje oblast plata – u ime SRS ističem da mi povlačimo sve amandmane na Predlog ovog zakona. Ali, tražimo ujedno od Vlade da hitno, na potpuno drugačiji način uredi tu oblast samostalnosti pravosuđa u smislu formiranja posebnog pravosudnog budžeta.To se odnosi, ne samo na ovaj amandman, nego i na preostala dva.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. povučen je amandman koji je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Na član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, su podnelinarodniposlaniciMilan Marković i Vojislav Milajić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo Zakonodavni odbor. Da li neko želi reč? (Ne.) Ministar Stojković ima reč.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, prvo da se zahvalim Srpskoj radikalnoj stranci na korektnom odnosu, jer smo na Odboru to raspravili. Ovo je bilo prelazno rešenje da se konačno donese po hitnom postupku i trajno uredi ova oblast. Strategija reforme pravosuđa tačno to i predviđa, izmene pod 1. onih zakona o budžetu i budžetskom sistemu, bez toga nema primene Zakona o sudijama. U tom smislu zahvaljujem se na korektnosti, a Vlada jeste preuzela obavezu da te izmene, ključnih zakona za nezavisan budžet pravosuđa, uradi. Što se tiče ove izmene, to prihvatamo da bismo mogli blagovremeno da obezbedimo povećanje plata nosilaca pravosudnih funkcija. Hvala.
Hvala vama. Konstatujem da je Vlada prihvatila amandman 10. koji je podneo Zakonodavni odbor. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, Zoran Stojković, ministar pravde, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Marković, Gordana Pop-Lazić, Nemanja Šarović, Zoran Krasić, Vjerica Radeta i Žarko Obradović, kao i Zakonodavni odbor. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pošto je i kod ovog predloga zakona obim izmena skoro identičan kao u prethodnom zakonu, mi povlačimo ova četiri amandmana koja smo podneli na Predlog zakona o javnom tužilaštvu i nadamo se da će i u ovom obimu izmena propisa, u delu plata u pravosudnim organima, kako sudovima tako i tužilaštvima, i predsednici sudova i Republički javni tužilac imati u vidu i onaj momenat da je potrebno razgraničiti među nosiocima pravosudnih funkcija one koji rade i koje treba stimulisati od onih koji ne rade i koje ne treba stimulisati, nego treba ići ka razrešenju ukoliko su ispunjeni uslovi. Znači, mi povlačimo ove amandmane, da se ne bi stvorio stvarno pogrešan utisak, pošto mediji pričaju da će velike plate biti čim se usvoje ovi zakoni. Da ne bi stvorili zabunu kod nosilaca pravosudnih funkcija kako je samo SRS protiv njihovih velikih plata, mi nismo protiv njihovih plata, ali da se stvarno razgraniči žito od kukolja, a izgleda da tamo ima puno mešavine i jednog i drugog.
Konstatujem da su četiri amandmana SRS povučena. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman gospodina Krasića na član 2. je povučen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman na član 3. poslanika Nemanje Šarovića je povučen. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milan Marković i Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Zakonodavni odbor. Da li neko želi reč? Ministar pravde, gospodin Stojković.
Pošto se radi o izmeni prelazne odredbe, Vlada prihvata ovaj amandman, kako bismo mogli da obezbedimo adekvatno povećanje ličnih dohodaka.
Konstatujem da je Vlada prihvatila amandman na član 6. Zakonodavnog odbora. Pošto smo završili pretres Predloga zakona, u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O VISOKOM SAVETU PRAVOSUĐA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanik Milan Marković i Zakonodavni odbor. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Zakonodavni odbor je, na osnovu člana 140. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, izvršio pravno-tehničku redakciju teksta naziva Predloga zakona koja glasi: reč – "izmenama" zamenjuje se rečju – "izmeni". Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, mi smatramo da se brisanjem člana 1. omogućava uvođenje dodatka na platu sudija, u slučaju rasta troškova života, u cilju očuvanja njihove nezavisnosti u radu. Vi znate da i na prethodne amandmane nismo hteli da se javimo zato što su svi bili usmereni u dva pravca – ne pristajemo na ovakve izmene i dopune seta pravosudnih zakona, jer smatramo da se na ovaj način rade dve stvari. Jedna je za nas vrlo sporna, a to je, davanje ovlašćenja ministru da ima neku vrstu veta, odnosno da je potrebna njegova saglasnost na sve one odluke koje donosi Visoki savet pravosuđa, a koje se tiču materijalnog poslovanja. Mi smo ukazali u raspravi o samom Zakonu da, bez obzira na određena ovlašćenja koja proizilaze iz samog Zakona o budžetu, (to je predviđeno članom 17. Zakona o budžetu, o tome da je ministar izvršilac stavke koja se odnosi na pravosudne organe, bez obzira na to,) smatramo da nema uporišta, ukoliko smo privrženici nezavisnosti pravosuđa, davanja ministru novih ovlašćenja koja bi se ticala njegove saglasnosti na odluke Visokog saveta pravosuđa. Vi znate da je naš stav da budžet pravosuđa treba da bude nezavisan. Mi se nadamo da će se već u budžetu za narednu godinu predvideti drugačiji način utroška sredstava iz pozicije koja se odnosi na budžet pravosudnih organa. Mislimo da se ovakvim odredbama ide totalno u kontra smeru. To je naša prva primedba koja je predviđena prethodnim amandmanima koje je predsedavajući pročitao. Druga primedba se odnosi, tu smo takođe intervenisali amandmanima koje je predsedavajući pročitao pre nekoliko minuta, na smanjenje pogodnosti koje imaju lica koja rade u Specijalnom sudu i Specijalnom tužilaštvu. Naime, mi smatramo da je neophodno da postoji adekvatna motivacija za one koji će obavljati poslove, odnosno raditi po tim veoma složenim predmetima. Ukoliko njihova motivacija ne bude adekvatna, možemo doći u situaciju da malo ko bude spreman ili malo ko kvalitetan bude spreman da se uhvati u koštac sa tim predmetima. Na kraju, ovaj amandman koji sam malopre obrazložio opet je u skladu sa našim zalaganjem za meterijalnu nezavisnost pravosuđa, koja je uslov ukupne nezavisnosti pravosuđa, za koju se nadam da se svi ovde zalažemo.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Milan Marković.
Dakle, amandman (drugi) na član 2. je posledica ovog amandmana na član 1. Ukoliko budete ljubazni i prihvatite amandman na član 1. onda je neophodno prihvatiti i amandman na član 2. U pitanju je celovitost rešenja koje mi predlažemo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine podneo Zakonodavni odbor. Da li neko želi reč? Da, ministar pravde, gospodin Stojković.
Pošto se i u ovom slučaju radi o prelaznoj odredbi, da bi se dala mogućnost stupanja zakona odmah na snagu, a da Vlada svojim zaključkom donese validan zahtev za povećanje osnovica, mi prihvatamo ovaj amandman. Ujedno da se zahvalim poslanicima i da dam odgovor vezano za ove primedbe na amandman. Pitanje sudijskih dodataka imalo je značaja kada je bilo onih velikih inflacija 2003. i 2004. godine, pa je želelo da se zaštiti onaj minimum egzistencije nosioca pravosudnih funkcija. Danas to više nema potrebe. Ono što uočava i prethodni govornik, to je da u onim bazičnim zakonima za budžet jasno stoji određena obaveza ovog ministarstva. Ima još jedna koju je poslanik ispustio da kaže: za solventnost budžeta i isplate iz budžeta odgovoran je ministar finansija. De facto ovo bi bio izuzetak u odnosu na osnovne odredbe Zakona o budžetu i budžetskom sistemu, koje ne može da se primeni. To je i bio razlog što onaj Zakon o sudijama nije mogao nikada do sada da se primeni, jer nije imao razrađenu šemu kako da ga primenimo, pa je išao Zakon o platama u državnim organima. Iz tih razloga i ja se slažem, a to sam rekao i prišli put ceneći razloge gospodina Krasića, da ćemo u svakom slučaju sve uraditi da se donese nezavisan budžet i da pravosuđe funkcioniše kao organ koji ima svoj nezavisni budžet.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona, u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDSKIM TAKSAMA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marko Krstin, Vjerica Radeta, Zoran Krasić, Nataša Jovanović, Nemanja Šarović, Milovan Radovanović, Goran Cvetanović, Dragoljub Stamenković, Gordana Pop-Lazić, Momir Marković, Mileta Poskurica, Igor Bečić, Dragan Čolić, Veroljub Arsić, Darko Glišić, Vitomir Plužarević, Zlatan Jovanović, Milan Stevović, Miljko Četrović, Tomislav Penezić, Rodoljub Gačević, Radiša Ilić, Ivan Radić, Zoran Antić, Vojislav Milajić, Aleksandar Đorđević, Branislav Rankić, Nikola Todorović i Dragoljub Anatasovski. Narodni poslanik Marko Krstin, pisanim putem, a zatim i na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, povukao je amandman na član 11. Predloga zakona. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština, obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pošto se nadam da je poslanicima jasno na šta smo pisali ove amandmane i šta smo amandmanima obuhvatili, zbog javnosti moram da kažem da mi našim amandmanima nismo dirali one članove ovog predloga zakona koji se tiču terminološkog usklađivanja ovog propisa sa propisima koji su u međuvremenu promenjeni, a tiču se pre svega Zakona o parničnom postupku i drugih zakona. Nismo dirali ni ono što je obaveza na osnovu Ustavne povelje u pogledu podeljene nadležnosti i pravosudnih organa. Svi naši amandmani, a deluje da ima puno amandmana, zato što Predlog zakona ima 46, odnosno 47 članova, ali moram da kažem da je od 12. člana do 40 i nekog člana potpuno nepotrebno materija razbijena na članove i to po tarifnim stavkama. To ste mogli sve da tretirate praktično kao jedan član. Mislim da je mnogo ispravnije bilo da se tretira kao jedan član, a ne sa 30 članova da menjate tarifne stavke, koje su prilog Zakona. Ali, da sada ne idemo u širu elaboraciju. Zakonodavstvo vam je dalo saglasnost da ovako ide, pa, verovatno su procenili da to tako treba da bude. Osnovna primedba koju ističemo, i mi našim amandmanima praktično tražimo da se brišu ove izmene tarifnih stavki, tarifnih brojeva, svodi se na to što mi stvarno smatramo da ne postoje razlozi da se ovoliko povećavaju sudske takse. Radi primera, tamo gde je bilo 200 dinara, sada je 260, tamo gde je bilo 400 dinara, sada je 650. Mislim da je prisutna logika 20%. Čime se to pravda? Pravda se time da je od 2000. godine do danas inflacija učinila svoje, a da ovaj zakon u međuvremenu nije menjan, te verovatno Mlađan Dinkić misli da se tu gubi na supstanci, jer on kakav je ekonomista, on bi tu pronašao i gubitak na supstanci. Možete vi da uzdišete koliko hoćete, ali to je tako. Moram da ponovim ono što stalno ističem. Sudske takse služe da bi se evidentirao predmet, a imaju neku vrednost, neki iznos, da bi stranka pokazala ozbiljnost kada se nekim podneskom obratila sudu. Sudske takse nikada nisu izvor prihoda tog značaja koji se pridaje sudskim taksama od 2001. godine do danas. Nikada nemaju, ako mogu da upotrebim ove norme, žargone ovih eksperata, te fiskalne kapacitete. To je smislila neka pametna glava 2001. godine, pa kaže – mi da povećamo takse, pa onda će ljudi manje da se tuže. Moguće je da ima i to uticaja, ali sporovi nisu rešeni. Oni su ostali. Možda je taksa nekoga sprečila da traži zaštitu pred sudom, a gde onda on da traži zaštitu. Da li sam da preuzima zaštitu? Ja ne smem nikoga da pozivam da sam preuzima svoju zaštitu, osim onoga što je samo zakonom dozvoljena pomoć. Odlika, između ostalog, pravosudnog sistema na teritoriji ove naše države, ne od 1990. godine, nego od neke daleke prošlosti je, upravo ta, da se omogućava građaninu da pod relativno beneficiranim uslovima, u odnosu na pravosudne sisteme zapadne Evrope, može da se obrati sudu za zaštitu. Tu ima dve prednosti: prva, što se građanin obraća tamo gde je pravo mesto, a druga prednost, što poštuje državu, što poštuje proceduru. U našim propisima nije bilo rigoroznih uslova da bi se građanin javio kao stranka u postupku. Verujte, danas ove takse opterećuju ljude i u ovom iznosu. Da su plate povećane nekoliko puta, pa onda da se nešto i prihvati, ali ovde nema opravdanja. U doba ekonomskog prosperiteta, statističkog, u doba velikih pohvala sa Zapada, da li su baš velike ili nisu, nije ni bitno, ali bitno je da su prisutne u medijima. U doba kada se firme zatvaraju, u doba kada država otpušta radnike. Vi se hvalite da ste tri hiljade i nešto ljudi otpustili, neselektivno. Otpuštaju se ljudi sa pedeset i nešto godina i primaju ljudi sa pedeset i nešto godina po partijskoj pripadnosti i to tačno isparcelisano po ministarstvima. Zna se u trgovini SPO-vci....pa možda dođe i neka gospođa sa četvoro unučadi da prosto dehidriraju oni koji treba da nauče šta da rade i kako da rade, ne, ali ona će biti primljena na mesto one koja više nije podobna. Može da bude i dve godine mlađa. To su neki procesi koji se dešavaju kod nas. Na sve to dodajte i povećanje ovih taksi, onda budite sigurni da SRS za taj deo ne želi da glasa, ne može da glasa, jer ne vidimo osnovni razlog zašto bi se to povećavalo. Ja sam u načelnoj raspravi dao jedan predlog, neki su to prihvatili kao šalu. Najbolje bi bilo da sudsku taksu vratimo u oblik taksene marke, da upravo na taj način pokažemo kolika vrednost treba da bude takse za vođenje nekog spora. Vi danas nemate nijednu taksu u obliku taksene marke, sve ide uplatama na neki tekući račun sa uplatnicama, pa mora da se plati provizija, mora ovo, mora ono, da se proknjiži itd. Vratite taksene marke, apoensku strukturu odredite u skladu sa propisom da bi to bilo normalno, neminovno moraju da se smanje te takse ili makar da se zadrže na postojećem nivou. Ne želim povodom ovog amandmana, koji sam podneo, baš konkretno da pričam za koji podnesak i koliko da se predloži povećanje, ali treba vlast da izbaci to iz glave, sudske takse ne smeju da budu taj izvor prihoda od koga bi se finansirala država, pravosuđe itd. Ne, nego samo neki novčani iznos koji omogućava da se predmet evidentira i da se pokaže da je onaj ko je potpisao taj podnesak ozbiljno mislio podnoseći taj podnesak, da se on ozbiljno obratio da traži zaštitu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, vaš motiv za predlog ovog zakona donekle mogu da razumem, zbog toga što vi niste čovek koji treba da barata oblašću finansija na jedan direktan, izvorni način. Vi ste čuli od gospodina Krasića i kada smo govorili u načelnoj raspravi, ako se neko od kolega seća, a pretpostavljam da vi morate, jer to vam je delokrug posla, o čemu smo pričali pre 10 dana kada smo govorili (takav je sada sistem po novom Poslovniku) o ovom paketu zakona. Mi smo vam tada rekli da ne možemo nikako da opravdamo povećanje bilo kojih cena za bilo šta u državi Srbiji, u ovom trenutku, kada ljudi gladuju, kada nemaju posla i kada nemaju mogućnosti da razmišljaju o tome da li će da prime i one zaostale plate i da li će da im stignu penzije i kada, a sada i sa novim umanjenjem koje je predvideo ministar Lalović na način obračuna penzija. Jednostavno, neprihvatljivo je i nemoralno, visoko nemoralno, danas u Srbiji da se bilo ko zalaže za povećanje cena bilo čega, a naročito kada su u pitanju sudske takse, kao što reče kolega Krasić, koje treba da pomognu građaninu Srbije da završi neki posao u nadležnom sudu. Ovaj moj amandman se odnosi na uknjižbu, pa je data vrednost od-do, od najniže do najviše, gde je povećanje sudske takse za takve slučajeve (u članu 14.) predviđeno od 30%. Meni je jasno kako se pišu ovi zakoni, kada je u pitanju stav da nije potrebno obezbediti sredstva iz budžeta, u formalno-pravno smislu to kod nekog drugog zakona treba da stoji. Ovde je to malo degutantno, jer već u poslednjem stavu obrazloženja vi kažete – jeste, nisu potrebna dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije za sprovođenje ovog zakona, ali će i te kako u budžetu biti korisno, jer će on biti napunjen sa ovim novim sudskim taksama. Sada je pitanje, pre svega, za ministra finansija Mlađana Dinkića, pošto je on taj koji rukovodi javnim finansijama u našoj zemlji, zašto predlaže narodnim poslanicima kroz budžetske stavke stranu prihoda i stranu rashoda, kada je zaista očigledno da je neophodno da se poboljšaju uslovi rada i plate zaposlenih u pravosuđu. Zašto pribegava ovoj metodi koja je otpočela u vreme Đelića i Batića, a ne ide se na racionalizaciju postojećih sredstava, odnosno uštedu kojom se on hvali ovih dana. Ako je neverovatno veliko zahvatanje od stupanja na snagu poreza na dodatu vrednost i ako je ministar izašao sa podatkom da je očigledan suficit u budžetu Republike Srbije, ako je najavio da će koliko ovih dana, dakle, (poslovnički je moguće da se to uradi i prekidom ove sednice, ali verovatno ćete vi ići na to kada se ova završi) da utvrdite rebalans budžeta, protiv koga će svakako biti SRS, ali sve, i da je obećao nosiocima pravosudnih funkcija da će da im poveća plate, taj novac je trebalo da se budžetskim rebalansom usmeri sa one strane gde je navodno izvršena neka racionalizacija, da se tamo usmeri ušteda. Ovako, vi pribegavate nečemu što je zaista neprihvatljivo za građane Srbije, a o tome govori član 14. i amandman koji sam ja podnela. Tražimo da ostanu takse na ovom nivou. One su visoke, iako u nominalnom iznosu vama poslanicima može da se učini da to nije neki iznos, ali, verujte mi, ovakvi zahtevi po članu 14. su najčešći, a zbog čega? Zbog toga što je u svakom gradu u kome vi živite, u kome ja živim, najmanje 50% (ja smem da tvrdim da je u Kragujevcu možda i 70 ili 80%,) objekata neuknjiženo. To je zaista jedan problem i nasleđe iz jednog višedecenijskog perioda sa kojim se sada susreće i sa kojim problem ima svaka nova lokalna samouprava. Neka je sposobna to efikasnije da reši, neka nije, a nekada ne zavisi od nje. Naravno, jer se stvari prepliću od lokalne samouprave do Republike, preko nadležnih sudova, pa sporovi koji se vode i tako dalje. Prema tome, ne da nije popularno, nego je neverovatno da se za ono za šta je najveći broj građana Srbije najviše zainteresovan, da taj proces reši, proces koji mora da se sprovodi narednih ko zna koliko godina – da uknjiže ono što je njihovo, bez obzira na vrednost, jer je ovde to propisano kako ide od najniže do najviše, da se povećavaju sudske takse. Vi ste ovakvu meru, odnosno razdele pravdali činjenicom da takse nisu povećavane dve godine i da je u to ukalkulisana inflacija. Sve je to relativna stvar, kolika je zaista prava inflacija, jer ona se prikazuje na način na koji obradu podataka vrši Republički zavod za statistiku. On ne uzima u obzir da su troškovi života i komunalije i struja, koja je poskupela, (pa će nas sačekati još jedan strujni udar), da su tu u pitanju drugi troškovi života, a ne samo hleb, mleko, meso na grame, kako je to precizirano po tom šablonu za jednu prosečnu srpsku porodicu. I vi sada vidite da ovaj razlog ne može da se prihvati kao valjana argumentacija, zato što ni sami nosioci javnih funkcija koji su zaduženi za javne finansije nisu sigurni kolika će inflacija da usledi do kraja ove godine. Ne može to da bude osnov da se od građana uzme istom merom, jer ako je inflacija u državi prisutna, nisu građani koji hoće da uknjiže svoje zemljište i objekte krivi zbog toga. Jer oni sa druge strane nemaju povećanu platu, penziju, milion njih nema posao, a zamislite samo koliko je zainteresovanih lica, građana Srbije, koji hoće da uknjiže nešto, a koji su ili sa minimalnim penzijama, (ako su to ljudi iz naše najstarije populacije) ili su možda zemljoradnici sa najmizernijim poljoprivrednim penzijama, koje se ne isplaćuju preko godinu i po dana. Sada oni treba da dođu, da uknjiže nešto čija je vrednost 5.000 dinara, a treba iz svog sela, (pitanje je koji mu je nadležni sud,) da krene u opštinski sud, recimo, iz nekog kragujevačkog ili čačanskog sela; ne samo da dođe tamo i da plati ovu taksu, nego da krene, pa mora da se pripremi za to, da zatraži određenu pravnu pomoć, da plati troškove da ode tamo, pa možda neće iz prvog puta da završi i sve to kada se sabere, dolazite do toga da ljudi nemaju para i da je nemoguće da se traži jedan jedini dinar više od građana koji nemaju odakle da daju. Znate onu staru srpsku poslovicu koja lepo kaže da, "onaj ko nema ništa na sebi, ne može ni da svuče". Prema tome, ne možete od građana da tražite da se opruže više nego što je njihov guber, jer on se toliko smanjio i toliko su tanki mesečni prihodi prosečnog stanovnika u Srbiji da ispod ovoga nema više. Gde god da žive, u gradu, u selu, para nema. Prisutna je opšta besparica i zbog toga smo mi izrazito protiv ovog zakona i povećanja bilo koje takse za jedan jedini dinar, a ovde su rasponi veliki od par stotina dinara do nekoliko hiljada.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Samo hoću jednu primedbu da stavim generalno, a vezana je za ovaj amandman i za sve druge amandmane. Odnosi se na izmene Zakona o sudskim taksama. Naime, u obrazloženju stoji: "Budući da je u proteklom periodu došlo do obezvređivanja iznosa sudskih taksi usled inflacije, predlaže se njihovo korigovanje u skladu sa stopom inflacije". Međutim, mislim da su se sudske takse i ranije uvek određivale u odnosu na vrednost spora i onda one čine u određenom procentu prema vrednosti spora, a sada praktično dolazimo u situaciju kao da je inflacija uticala samo na vrednost sudske takse, a ne istovremeno i na vrednost spora. Znači, ovaj predlog zakona , u principu, kada se pogleda, u proseku se odnosi na povećanje u odnosu na 30 %, te sada imamo povećanje u iznosu od 30 % u odnosu na postojeću vrednost spora. U tom smislu, ako je već inflacija onda je uticala na sve cene, na sve vrednosti koje se izražavaju u novcu, pa je tako uticala i na vrednosti spora. Ako bi neko sledeći put, usled inflacije, opet povećao 30 %, pa opet 30 %, onda bismo došli u situaciju da jednog dana taksa bude jednaka vrednosti spora. Naravno, ovo je samo slikoviti prikaz onoga što se može desiti, ukoliko se takse pomeraju nezavisno od pomeranja onih granica gde su vrednosti spora. Stoga, mislim da sam metodološki pristup povećanja vrednosti taksi nije dobar, jer narušava tu proporciju vrednosti spora i iznosa takse za, u ovom slučaju, nekih 30 %, ali perspektivno to se može nastaviti na veći postotak.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog ovog zakona uporedite sa propisom koji se odnosi na uknjižbu prava vlasništva kada je u pitanju katastarska knjiga. Nije usklađena, a u katastarske knjige, kao javne knjige, vrši se upis prava svojine i upis prava vlasništva. Dakle, između katastarskih i zemljišnih knjiga kod nas postoji bitna razlika i nije izvršeno usaglašavanje. Ako ćete i u katastru i u zemljišnoj knjizi povodom iste pravne stvari i istog pravnog osnova tražiti uknjižbu, videćete da kod katastra nije usklađeno sa zakonom i sa druge strane da okolnosti zbog kojih se traži izmena i dopuna, odnosno povećanje taksi nije opravdano u ovakvom iznosu iz više razloga. O tome su govorili Nataša Jovanović i Zoran Krasić, poslanici SRS, koji su ukazali da naši građani treba da ostvare svoja prava pred sudom, ali na ovaj način biće im uskraćeno pravo, jer neće moći da plaćaju enormno visoke takse koje se traže za podneske kojima se građani obraćaju pred sudom. U Predlogu ovog zakona u Taksenoj tarifi, u tarifnom broju 1. – pred sudovima opšte nadležnosti za tužbu, protivtužbu i prigovor traži se plaćanje takse u iznosu od 1.300 dinara, a povodom istih takvih i sličnih podnesaka i vrednosti ako se obraćate trgovinskom sudu tamo je 2.600 dinara. Nije jasno, zašto se pravi razlika ako je u pitanju trgovinski sud i ako je u pitanju sud opšte nadležnosti. Po mom mišljenju, trebalo bi da bude ujednačena taksa ako se građanin obraća tužbom sudu opšte nadležnosti, ako podnosi podnesak, protivtužbu, ako podnosi prigovor, ako podnosi žalbu, da u tom slučaju ne može biti razlika između trgovinskog suda i suda opšte nadležnosti. Ponovo napominjem, do 10.000 dinara vrednosti, u tarifnom broju 1, pred sudovima opšte nadležnosti je taksa 1.300 dinara, a kod trgovinskih sudova 2.600. Zašto? Nema obrazloženja za to, niti ima opravdanja da se pred trgovinskim sudovima plaća veća taksa nego što je to kod ovih sudova opšte nadležnosti. Ponovo da ponovim da između katastra i zemljišne knjige, takođe, postoji velika razlika kada se obraćate za uknjižbu prava vlasništva. U pravnom saobraćaju građani nemaju drugome da se obrate da regulišu neka svoja osnovna prava, nego sudu. To znači, overa ugovora o poklonu, o kupoprodaji, overa testamenta, overa ugovora o doživotnom izdržavanju, podnošenje tužbe po bilo kom osnovu, ulaganje žalbi, revizija. Dakle, mislimo da se nisu okolnosti toliko promenile da bi se u ovolikom procentu građanima nametnulo davanje. Zamislite ako je vrednost spora 100.000 dinara, duguje nekome 100.000 dinara, on treba da plati taksu 6.500 dinara samo na tužbu. Uz to, ako se građanin upusti u parnicu i ako sud nije agilan i vredan, pa ta parnica bude trajala godinama, ovaj građanin će tri putav više morati da plati, nego što bi to u realnim uslovima trebalo da plati, a pogotovo ako se odlažu ročišta. Kada su u pitanju sudske takse, napominjem i ponavljam da SRS smatra da pravosuđu treba ostaviti takse sto posto, a ne uzimati i ne usmeravati u budžet Republike Srbije. Dakle, i budžet pravosuđa mora biti jednog dana konačno obezbeđen da se pravosudni organi finansiraju iz tog budžeta i da taj budžet niko ne dira sa strane, ni Vlada, ni ministar finansija, a da uticaja mora imati ministar pravde pri kontrolisanju izvršenja ovog dela računa kada su u pitanju sudske takse. Dakle, SRS je protiv povećanja, jer za to nema opravdanja. Građanima Srbije nije povećana ni plata, ni penzija, a nažalost, penzionerima se skidaju penzije i smanjuju, pa i oni imaju pravo da se obrate sudu ako treba da ostvare neko svoje pravo. Porezi i dažbine građana takođe su povećani. Mi mislimo da se okolnosti nisu promenile da bi se moglo ići sa povećanjem sudskih taksi. SRS neće glasati za ovaj predlog, ali ponovo podvlačim da je SRS ponovo, ponovo i ponovo, i zato je ministar pravde i oni koji se pitaju, oni koji imaju uticaja na Vladu, da se formira jednom pravosudni budžet, ali sudska taksa da ostane sudovima, jer će se na taj način poboljšati položaj sudija, tužilaca, a i zaposlenih u pravosuđu.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na ovaj član, tražeći da se briše predložena izmena i to iz više razloga. Neprincipijelno je rečeno u obrazloženju ovog zakona da se u stvari predlaže povećanje iznosa sudskih taksi za 30% i već se dalje,– "s obzirom na inflaciju koja je u periodu od 1. januara 2002. godine do 1. januara 2005. godine iznosila 41,71%". Ukoliko već vršite isključivo usklađivanje sa inflacijom, ukoliko ste želeli da sudske takse dovedete na onaj nivo na kome su one bile 1. januara 2002. godine, zašto onda niste pratili ovaj iznos koji sami dajete kao iznos kolika je inflacija bila. Trebalo bi vas podsetiti da je tada, 2002. godine, 1. januara kada su stupile ove nove takse predložene od strane ministra pravde Vlade Republike Srbije Vladana Batića, da su ove takse bile izuzetno velike, da su povećane mislim od 5 do 15 puta u zavisnosti od tarifnih stavki i da su one tada bile zaista veliki udar na džepove građana. Ovo što ste rekli, da se samo vrši neko inflatorno usklađivanje, nije tačno, a govori nam naredni stav u obrazloženju gde kaže, da se, kada je u pitanju taksa "u postupku za raspravljanje zaostavštine", predlaže "petostruko povećanje maksimuma sudske takse". Ovde je očigledno da se ne radi o tehničkom povećanju, već da se upravo suštinski menjaju neke odredbe i da vi ovde vršite promene raspona određenih maksimuma u okviru nekih različitih sudskih postupaka. Ono što bi trebalo da bude osnovna ideja vodilja u ovom setu i promeni seta pravosudnih zakona, pored nekih terminoloških izmena vezano za zakone koje smo imali prethodno na dnevnom redu, bilo je poboljšanje materijalnog položaja sudija najpre, a zatim kako kažete, i zaposlenih u pravosuđu. Na ovaj način sudije bi trebale da dobiju neko minimalno povećanje plata, ali to bi povećanje bilo samo u nominalnom iznosu, jer od 2002. godine i bombastih obećanja da će sudije dobiti platu od 1.000 maraka, (što je u to vreme izazvalo burno negodovanje u javnosti i salve protesta i napada na sudije po sudovima) do ispunjenja tog obećanja, naravno, nikada nije došlo. Sudije su i tada dobile oko 27.000 dinara, plate su u prethodne tri godine i pored inflacije za koju sami kažete da je bila veća od 40% nisu menjane. Plate koje imaju sudije u ovom trenutku u Srbiji i pored velikog broja predmeta i činjenice da dobar deo sudija pošteno obavlja svoj posao, postale su mizerne. To je dalje dovelo do toga da najbolji kadrovi beže iz srpskog pravosuđa i praktično, svaki sudija koji može da se snađe na neki drugi način, on to i čini – da li prelaskom u advokaturu ili na neki drugi način. Što je sigurno, sigurno je to da je pravosuđe zbog ovog načina rada u sve gorem i gorem položaju. Pored ovoga, niste ništa uradili da se popravi materijalni položaj stručnih saradnika, a podsetiću vas da su to oni koji su praktično na koraku od sudija, dakle stručni saradnici sa pravosudnim ispitom, neki rade i po sedam, osam, a neki više od deset godina na tom položaju. Njihove plate u ovom trenutku su oko 16 do 17.000 dinara. Morate priznati da to svakako nije dovoljno i da se na ovaj način ne mogu planirati korenite promene i poboljšanje stanja u našem pravosuđu. Čuli smo i to da postoji preveliki broj sudova, da postoji preveliki broj sudija, ali da oni nisu dobro raspoređeni i to je tačno; ne može se očekivati da sudija koji u radu ima 350 ili 400 predmeta bude plaćen isto kao sudija koji u radu ima 30 ili 40 predmeta. To je, nažalost, veliki problem koji vi ni ovom izmenom još, ponavljam, sedam pravosudnih zakona, niste uspeli da rešite. Postoje određeni načini za stimulaciju sudija koji imaju povećani broj predmeta u radu, ali ako se radi o desetostrukom broju predmeta po sudiji od suda do suda, onda morate priznati da i ta stimulacija, koja je neuporedivo manja, neće biti dovoljna. Ono što je, takođe, upadljivo kod ovih zakona je to da bez obzira što ste rekli da će ovim zakonima biti poboljšan materijalni položaj zaposlenih, od sedam zakona za pet, kaže se u obrazloženju da nisu potrebna dodatna sredstva za sprovođenje ovih zakona. Pitam vas, kako ćete onda vi na osnovu nečega za šta nećete odvojiti neka veća sredstva, uspeti da koliko-toliko, kažete, popravite materijalni položaj zaposlenih. Ono što je još zanimljivije je to što kaže u "Analizi efekata zakona" iako zakon, po vašem sopstvenom priznanju, neće doprineti poboljšanju materijalnog položaja posebno zaposlenih u sudovima, kažete da će primena rešenja predloženih u ovom zakonu izazvati dodatne troškove građanima u privredi, posebno u malim i srednjim preduzećima, ali će istovremeno doprineti porastu prihoda u budžetu. To je ono što je suština svega ovoga. Vi, na ovaj način, umesto da kroz sudsku vlast, kao treću, a trebala bi da bude ravnopravnu granu vlasti u Srbiji, umesto da na taj način omogućujete građanima sudsku zaštitu koja svakako ne bi trebala da zavisi od materijalnog položaja. Vi građane koji su i onako dovoljno siromašni na ovaj način pokušavate da dodatno opteretite, a moram reći da opet uzimate na pogrešnom mestu i da sečete tamo gde je najtanje. Ne možete očekivati i zahtevati od onih koji se obrate sudu za određenu pomoć, jer svoje probleme nisu u stanju da reše na drugi način, da najpre uplate ove povećane takse. Vi znate i sami da je potrebno i dan-danas i pored toga što ste, kada su prethodni zakoni donošeni, rekli da će sada suđenja biti mnogo ažurnija – sada prolazi po nekoliko meseci od ročišta do ročišta. Vi niste obezbedili odgovarajući kvalitet i ekspeditivnost suđenja. Mislim da je krajnje licemerno da kažete, evo još jednom ćemo povećati takse, pa će to onda poboljšati kvalitet suđenja. Dajte vi od tih prihoda iz budžeta poboljšajte materijalni položaj ali svih zaposlenih u pravosuđu, a ne samo sudija. I onda kada budete povećali njihovu zainteresovanost za rad, i ažurnost i kvalitet suđenja, onda ćete, eventualno, moći da od građana zahtevate da se i oni na neki drugi način odnose prema tim sudovima. Zbog svega ovoga, predlažem da i ovaj i ostale amandmane SRS prihvatite i da na taj način doprinesete poboljšanju stanja u našem pravosuđu. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman na član 17. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, zato što smo mi u SRS u principu za to, da se sudske takse ne uvećavaju, kao što je predloženo ovim zakonom. Ono što mene, kao poslanika SRS, posebno iritira je to što stoji u obrazloženju Predloga zakona, vezano za razloge za donošenje ovog zakona – da se sudske takse uvećavaju usled inflacije, pa se zbog toga predlaže da se njihovo korigovanje izvrši u skladu sa stopom inflacije. S obzirom na to da je, u članu na koji sam podneo amandman, predviđeno da se uveća sudska taksa otprilike za oko 25%, a u obrazloženju piše da bi trebalo da bude u proseku za oko 30%, što je u redu, međutim, šta nije u redu, što meni smeta, iritira, kao poslanika SRS?! To je što mnogi članovi Vlade (u političkim nastupima, u nastupima gde objašnjavaju svoje aktivnosti u svojim resorima u Vladi Republike Srbije, umeju često, ne svi, i kod ovoga, kao predstavnik ovog predloga Vlade Republike Srbije pred Narodnom skupštinom, gospodin ministar pravde Zoran Stojković, ne mislim na njega, ali mnogi članovi Vlade), mnogi ministri umeju da kažu da veoma uspešno vrše vlast, da veoma uspešno vladaju Srbijom. Navode kao opravdanje da je stopa inflacije u određenom periodu iznosila 1-2%, itd. a ovde se pominje 25% za nekoliko godina. To ne može da bude tačno i nije tačno u skladu sa tim statističkim podacima. Naravno, ona može biti manja ili veća, mislim na inflaciju, ali nikako ne može biti opravdanje i razlog za donošenje ovog zakona i uvećanje sudskih taksi. Koji su suštinski razlozi? Razlozi su, pre svega, ekonomske prirode. Mi svi u Parlamentu znamo, pogotovu pravnici, da se u Ustavu Republike Srbije kaže da dažbine državi obveznik poreza plaća u odnosu na svoju ekonomsku snagu. Koja je ovde ekonomska snaga građanina, lica, fizičkog ili pravnog, koji plaća odgovarajuće uvećanje sudskih taksi? Da li je to ekonomska opravdanost postojanja proizvodnje, stabilne proizvodnje, da ne govorimo o povećanoj proizvodnji? Da li je ovde možda činjenica da građani sve lošije žive, da je standard građana sve manji i manji? Država osiromašuje na razne načine. Pomenuću vam samo nezakonitu privatizaciju, gde je unazad nekoliko godina došlo do pljačke državne imovine putem nezakonite privatizacije "šećerana" u Srbiji, "cementara" u Srbiji, "fabrike duvana u Nišu", "fabrike duvana u Vranju", "Knjaz Miloš" i mnogih preduzeća. Da nije toga, država bi bila bogatija. Građani bi imali veći standard. Ne bi ni bilo razloga za podnošenje Predloga zakona za uvećanje sudskih taksi. Jedino opravdanje Vladi, resornom Ministarstvu, pa i gospodinu ministru pravde Zoranu Stojkoviću, jeste eventualno povećanje plata sudijama, odnosno svim zaposlenim u pravosuđu – i sudijama i u javnom tužilaštvu To, sa aspekta SRS, može biti prihvatljivo. Naravno da je opravdano da dođe do povećanja plata svim zaposlenim u pravosuđu, ali ne na ovaj način. Već sam pomenuo anomalije koje postoje u našoj državi i u našem društvu. Povećanje plata, zarada, svih koji rade u državi, pa i onih u pravosuđu, uslovljeno je povećanjem proizvodnje, zakonitom i tržišnom privatizacijom, racionalizacijom troškova uopšte, a i javnih rashoda, i drugim načinima i drugim vidovima. Zatim, eliminisanjem građevinske mafije. Zašto zatvaramo oči kod postojanja jedne veoma izražene mafije u građevinarstvu, grupe ljudi koja osiromašuje državu i sprečava stvaranje viška vrednosti, odnosno određenih vrednosti u interesu države, građana Srbije. Stvaraju oni vrednosti, ali samo za svoj džep. Navešću vam jedan primer, da ne mislite da nešto pričamo, znamo nešto paušalno, a konkretno ništa ne pominjemo. Kod hotela "Moskva" – plato, tamo se nešto radi, istovremeno znate ko tamo radi - firma "Mali kolektiv", to je firma sa kojom je tesno povezan Mlađan Dinkić. Firma "Mali kolektiv", off shore kompanija, čije je sedište na Devičanskim ostrvima. Može neko da kaže, to je sve legalno. U redu – legalno je. Ali, ako je ta firma vezana za Vuka Hamovića, Vojina Lazarevića, koji su, zahvaljujući mnogim ljudima u sadašnjoj vlasti, sadašnjem režimu na vlasti, a bili su povezani i sa prethodnim članovima Vlade prethodnog režima, na nedozvoljen i protivzakonit način došli do velikog iznosa sredstava, putem državnih para i preko Nacionalne štedionice?! Znači, jednom opštom državnom pljačkom, da bi sada taj novac, koji nije zarađen na zakonit način, uložili u građevinske objekte, kao što je taj u parku na platou ispred hotela "Moskva". Sa druge strane, imamo građane koji siromašno žive, gde postoji veliki stepen ekonomske krize i socijalne bede i mi tražimo uvećanje sudskih taksi neopravdano. Te sudske takse možda nisu u velikom iznosu, ali ako građanin, sa jedne strane plaća velike obaveze, velike dažbine državi za socijalno osiguranje, penzijsko i invalidsko osiguranje, zdravstveno osiguranje, razne vrste poreza, poljoprivrednici –veliki porez plaćaju za odvodnjavanje. Pitam vas, gospodo, koliko je to unazad – mesec i po, dva meseca? Imali smo obilne padavine i kiše u Srbiji; došlo je do izliva mnogih reka i potoka koje su nanele veliku štetu mnogim građanima u Republici Srbiji. Efekat plaćanja tih dažbina se ne vidi. On stoji samo u obezbeđenjima mnogo godina unazad, kao i sada, posle ovih elementarnih nepogoda. Efekat i korist od plaćanja tih dažbina ne postoji. Učinimo nešto da on bude racionalan i da bude opravdan. Za sada nije. On sada ima opravdanje za postojanje određenog broja radnika, činovnika u državnim organima i ništa više. U ovom konkretnom slučaju, u tarifnom broju 9. na koji sam podneo amandman u ime poslaničke grupe SRS, traži se povećanje sudske takse od 500 na 650 dinara za sastavljanje sudskog testamenta i međunarodnog testamenta, i u stavu (2) – za vraćanje testamenta sudu na čuvanje, umesto 150 na 195 dinara. Malo ću povezati najnovija politička dešavanja, pa ću navesti, kažu da je Nataša Kandić, predsednik ili izvršni direktor jedne nevladine organizacije, Fonda za humanitarno pravo. Pitanje je odakle se finansira? Znamo svi da je finansira neko iz Amerike i zapadnih zemalja. S obzirom na to da je to takva delatnost, gde može da se poveže za lična svojstva, pitam se da li će obuhvatiti i gospođu Natašu Kandić kada ode u zatvor zbog nanošenja šteta državi, mnogim građanima države, gospodinu Tomislavu Nikoliću, zameniku predsednika SRS, svim članovima SRS, radikalima, simpatizerima, zbog iznošenja neistina, širenja lažnih vesti i klevetanja u vezi određenih postojećih ili nepostojećih događaja, to ne znam, koja nisu vezana za Tomislava Nikolića i ljude za koje ona ukazuje da su uradili nešto što nije trebalo da urade.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se svim poslanicima i ovima koji su u sali, i onima koji su u hodniku, i onima koji su u liftu, i onima koji su u restoranu, i onima koji su na ulici, jer oni nisu izašli da se prošetaju i da kupe nešto, nego su izašli da oslušnu šta govore široke narodne mase, i naravno, obraćam se građanima Srbije. Izmenom Poslovnika do kraja ogoljena je "demokratura" koju ste uveli 2001. godine, a sada je 2005.. Čini mi se da je onaj Poslovnik bio gori od onog Poslovnika po kome je radila Nataša Mićić, a sada može poslanik da bude i kod kuće, i u mislima da bude sa nama, i da tako pravi kvorum. Dame i gospodo narodni poslanici, do pre četiri-pet meseci žestoko smo kritikovali one koji su glasali iz Bodruma, iz Soluna. Ovim poslovnikom im omogućavamo da uopšte ne prisustvuju sednici, da uopšte ne budu u Skupštini, a da istovremeno u Skupštini rade. Podneo sam amandman, u ime poslaničkog kluba SRS, na član 21. i tražim da se član briše. Amandman se odnosi na povećanje sudskih taksi, pre svega, za upis u zemljišne knjige, za ispis iz zemljišnih knjiga i za predbeležbe u zemljišnim knjigama. Dame i gospodo narodni poslanici, činjenica je da kao i ostale strukture, ali pre svega pravosuđe, živi u veoma, veoma lošim uslovima. U pravosuđu su plate izuzetno niske u odnosu na plate, recimo, onih koji se predstavljaju kao narodni poslanici; i danas slušaju na ulici šta narod misli, i treba povećati prinadležnosti sudija, tužilaca i zaposlenih u pravosuđu. Međutim, taksama se to ne postiže, jer s jedne strane, uzimate od onih koji nemaju da biste dali onima koji takođe nemaju. Sa druge strane, mi u državi imamo ministarstva koja se hvale da izuzetno lepo posluju. Gospodin Dinkić reče da je ostvario fiskalni suficit, u ne znam koliko velikoj cifri?! Predlažem da se preraspodelom obavezno pravosuđu podignu i prinadležnosti i obezbede sredstva za rad; omogući normalan rad i sudijama i tužiocima i svim zaposlenima u pravosuđu, ali da se istovremeno te pare ne uzimaju od onih koji inače nemaju, jer u ovom setu zakona, koji sad usvajamo, nalazi se i Zakon o radu koji žestoko uskraćuje prava zaposlenih, nalazi se Zakon o penzijskom osiguranju, koji takođe žestoko zadire u prava penzionera i budućih penzionera. Poljoprivreda i poljoprivrednici će ovu povećanu taksu morati da plaćaju jer i oni imaju posao sa zemljišno-knjižnim odeljenjima Bukvalno je svedena na prosjači štap zahvaljujući eksperimentima, eksperta, ministra poljoprivrede. Danas čitav kraj Srbije bukvalno živi od malina. Govorim o ariljskom, o užičkom, o kraljevačkom kraju, o valjevskom kraju, gde su živeli za trenutak da počne berba malina, da te maline oberu, a oni koji se bave malinama znaju koliko je posla oko toga i da od toga, eventualno, žive pola godine ili devet meseci. Danas se maline otkupljuju po ceni od 60 dinara, a pre dve godine je cena bila 60 dinara. Pogledajte kolika vam je inflacija, koliki su troškovi života! Nemojte slušati ovo što Dinkić kaže kolika je inflacija, nego pogledajte šta je koštalo pre dve godine iz te korpe koju svakog meseca mi moramo da unesemo u kuću, pa vidite koliko košta sada. Bukvalno ćete iscrpsti i zadnje atome finansijske snage iz građana Srbije. Zato predlažem da u danu za glasanje dignete ruku i da ovaj moj amandman, kao i sve amandmane poslaničke grupe SRS, usvojite, a da sredstva koja su neophodna u pravosuđu obezbedi ministar finansija ili, ako ne može, neka stavi tamburu na leđa i neka ide da svira, to mu izgleda bolje ide od ruke.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Mileta Poskurica.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da smo podneli amandman kojim tražimo da se član 22. briše. Razlog je jednostavan, isti je kao i za ove amandmane što smo do sada podnosili – mi mislimo da bi bilo korektnije i ispravnije da ima više vremena da se temeljnije analiziraju čak i sve ove taksene odredbe koje stoje razvrstane po nekoliko desetina članova u osnovnom tekstu Zakona, (počev od 12-13. člana Predloga izmena). Mislim da nije u redu da do saznanja o dnevnom redu i šanse da stvorimo i kreiramo amandmane, dođemo za manje od 24 sata. To je potpuno suprotno sa članom 84. i članom 85.Poslovnika, koji kaže da, izuzetno, predsednik Narodne skupštine može kreirati dnevni red sednice, ali u okolnostima kojima takve razloge treba jasno i da obrazloži. Međutim, taj izuzetak, a doista je reč o izuzetku, postaje manir i postaje pravilo. (Zaista, ovih 45 tačaka dnevnog reda predstavlja manir u načinu nametanja rada Skupštini po tačkama koje se, u dogovoru sa Vladom i predsednikom Narodne skupštine, plasiraju poslanicima, sa veoma malo vremena da uđu u detaljnije analize.) Uspeli smo kratkim brifovanjem ovako da intervenišemo u ovom zakonu, protiv koga u globalu jesmo, zato što je reč o povećanju taksi, povećanju cena. Iako u članu 11. piše da će se samo 10% prihoda od taksi, dakle, 60%, plasirati pravosudnim organima, sudijama i ostalim službenicima sudova, zarad poboljšanja njihovog materijalnog položaja, mi mislimo da je u pitanju mogućnost racionalnije provere visine plata. Sam ministar je na radiju B-92 govorio o tome da su plate prilično zavidne za proseke sudijama sudova opšte nadležnosti, u specijalnim sudovima čak i preko 100, 150 hiljada i nešto, to će biti nekakve nove ili očekivane plate. U odnosu na lekara specijalistu to je dvostruko više i to lekara specijalistu sa 7-8 godina radnog staža. Dakle, ne bi trebalo, ni sa ove govornice, polarizovati šta je značajnije, šta je društveno prihvatljivije, šta je opravdanije ili konačno šta je to bitno učiniti da bi se korupcija smanjila. Kada pažljivije pogledamo i sudstvo i zdravstvo i prosvetu, opet je, nekako, korupciji različitog ranga. Težina korupcije teško se može vagati. Možda je nešto teža za neučinjenu zdravstvenu usluga, ali za lošu ocenu presude – da od krivca napraviš dobitnika i tako dalje, to je veliki rizik. Ne bi trebalo, doista, ni da govorimo, jer radikali u principu nisu protiv povećanja plata, trebalo bi plate svima da budu dobre. Nije ni smisao priče u tome da su te plate sudija previsoke. Govorim o jednoj realnoj diskrepanci, o tome da resorni minitar za zdavlje, (evo to mi je bliska tema) doista ne vodi računa o statusu zdravstvenih radnika. Ne može lekar specijalista sa sedam-osam godina staža da nema ni 30.000 dinara. Znate koliko je tu i ako hoćete kvantitativno škole više ili manje. Na šta se odnosi ovaj član 22? To su razne pribeleške, zabeleške, uostalom sve ono za šta se sudu stranka redovno obraća, molba, žalba, tužba i td, odlaganje rokova, sve je to podignuto za najmanje 30% u odnosu na prethodnu varijantu zakona, odnosno na prethodno zakonsko rešenje koje je bilo ponuđeno. Prema tome, takvo podizanje nivoa i dodatno oporezivanje građana, čak i ako se smatralo da ono možda neće biti razlog koji će dovesti do odustajanja građana da ostvare svoja prava, ipak se može razmisliti o toj činjenici, a možda se i postići taj efekat. Pitanje je, koliko je taj efekat dobar, koliko treba nekoga finansijski osujetiti da ostvari svoje pravo, kolika je efikasnost sudova, niti će ovim dopunama Zakona, ukoliko se plate povećavaju, biti regulisana efikasnost. Obrazloženje da će se i same plate povećati i nije toliko pitko i nije toliko uputno. To nije kategorija najugroženijih ili ugroženijih budžetskih primalaca plate, oni koji ostvaruju iz budžeta svoje plate. Na ovaj način samo se dodatno stimulišu; nešto i njima ostaje od ovih taksi. Doista, to što su takse zaista za svaku zahtevnost ovde pobrojane i povećane za (jedno) 30% je realnost i ona je bila takva, a sada su samo stavke otišle naviše. Međutim, otvara se i drugo pitanje, jer tamo gde je procena vrednosti za koju se ne može utvrditi stvarna vrednost predmeta, koji je predmet spora, ostavlja se ona varijanta da se uradi slobodna procena, pa se i tu stvara mogućnost da bi se došlo do niže tarife, da se onda eventualno i ne vrši procena vrednosti, nego da se primeni ona tarifa niža, koja je u ovom slučaju samo 390 dinara. U ovom članu za pribelešku, zabelešku, pribeležbu, zabeležbu i tako dalje, da je to igra reči koja mi nije baš previše bliska, ali mi je svejedno jasno o čemu se u ovom članu radi. Dakle, mi ostajemo na stanovištu da ako se radi na povećanju plata na taj način se stimuliše rad organa pravosuđa, da bi to trebalo biti jedan ekvivalent koji bi trebalo primeniti. Generalno uzev, za sve one budžetske korisnike, ne samo segmentno izdvojiti da se ministarstva izdvajaju po svojoj sposobnosti koliko su u stanju da svojim potčinjenima uslovno omoguće i veća primanja. Svedoci smo da nam sudstvo nije dovoljno efikasno i ne radi dovoljno kvalitetno. Očigledno da su ocene i Olafa i drugih međunarodnih organizacija, konačno i vladajuća većina priznaje takve njihove ocene, da nam je na vrhu lestvice korumpiranih struktura i samo pravosuđe. Naravno, koliko god da se poveća plata, ako nemamo moralnog i časnog u sudstvu, (a videćemo kod imenovanja, biće priče i o tome, kada se bude govorilo) da nam to neće pomoći ni ma koliko povećanje plata da dođe na red – da na površinu izađu časni i moralni ljudi, moralne sudije. Jedno od obrazloženja u članu 11. da će se povećanje taksi koristiti za pobošljanje materijalnog stanja zaposlenih u pravosuđu, mislim da nije ni do kraja korektno, ni pitko. Odavno, još 2000. godine, je nekako u prvi plan ispalo pravosuđe, korigovanim platama sa enormno, za one prilike, 1.000 evra; a oni su se žalili da to nije ostvareno. Pa su bile čitave serije materijalno-tehničkog znamenja iz različitih donacija sa strane, oprema, računarima, delili su im automobile. Obrazovanje, zdravstvo značajno zaostaje za ovim budžetskim korisnikom ili za ovim ljudima zaposlenim, koje predstavlja dotični ministar. Dakle, ako već krećemo u takvu varijantu poboljšanjastatusa nisam protiv da i sudijama doista bude bolje da rade za veće plate. Ali, svakako da ne treba onda kada se koriste budžetska sredstva zaboraviti i za druge strukture i za druge zaposlene, korisnike budžeta kojima je poboljšanje materijalnog statusa osnovno i da krenemo istom logikom – da će možda i njima ono umanjiti mogućnost da krenu stazama korupcije, mita, ne poštovanja radnog mesta, pravila ponašanja na radnom mestu i tako dalje, što je sve naravno predlagač zakona imao u vidu, a ne samo činjenicu da bi povećanje taksi poboljšalo Dinkićev budžet ili prinadležnosti iz dela taksi kojima će se poboljšati materijalno stanje u pravosuđu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da je po želji Vlade Republike Srbije građanima Srbije sve dobro, da lepo žive, da je standard dobar, da nemaju nikakvih problema, da je stanje u srpskom pravosuđu bez ikakvih problema, da nema kriminala, da nema korupcije, da nema mita. Jedini problem da reši Vlada Republike Srbije je da poveća takse građanima, a njima skoro ništa povećano nije, ni putarina, nije povećana cene struje, nisu smanjene penzije, a sada će mnogo da ih obraduje ova intencija, ova namera Vlade Republike Srbije da poveća cene sudskih taksi. Motivacija podnošenja amandmana, ispred poslaničke grupe SRS, jeste da se ovaj član 24. briše iz jednog jedinog razloga što ništa dobro doneti neće građanima Srbije, upravo iz razloga koje sam naveo; da standard građana Srbije kao posledica ovakvog načina i metoda rada Vlade Republike Srbije povećava samo i ovako dobro poznate uslove velike ekonomske krize i socijalne bede. Da li će građani Srbije i kako reagovati na ovo to samo oni znaju, ali u svakom slučaju apsolutno nema nikakvih ozbiljnih opravdanja za povećanje sudskih taksi. Znači, sudske takse ne bi smele ni u jednom momentu ni zbog jednog motiva da budu izvor prihoda. Da li na taj način želite da se smanji broj sudskih sporova? Ako je to želja Vlade Republike Srbije, ta koncepcija nije dobra i nije u interesu niti pravosuđa u Srbiji, niti građana Srbije. Možda je to intencija ministra finansija Mlađana Dinkića, poznatog kantautora, gitariste i frulaša, koji verovatno ima želju da i na ovaj način nanese zlo građanima Srbije. Mnogo je problema u srpskom pravosuđu i umesto da se oni rešavaju, da pravosudni organi deluju racionalno, ozbiljno, uspešno, da se rade neki važniji poslovi, važniji problemi da se rešavaju, sada nemamo drugo šta da radimo, nego problemi sudskih taksi. Građani Srbije bivaju izloženi novim nametima i novim izdacima. Sigurno je da poslanici SRS stavljaju primedbe na ovo, pokušavaju da odbrane građane Srbije od novog poskupljenja, od novog nameta, od novog harača, ali bojim se da to ne bude samo glas u pustinji i da ovu skupštinu, koju je već uveliko Vlada Republike Srbije stavila pod svoju kontrolu, ništa drugo ne interesuje, nema druge motive, no da po nekoj inerciji izglasa sve ono što pred nju predloži Vlada Republike Srbije. Ja sam potpuno ubeđen da gospodinu ministru Stojkoviću nije sada ni malo prijatno da bude u poziciji da nekim racionalnim razlozima brani povećanje cena taksi, jer sigurno da kao ministar pravosuđa zna da građani žive u uslovima velike ekonomske krize i socijalne bede, da nemaju para ni za elementarne potrebe. Nije mu nimalo lako da izađe pred Skupštinu i da kaže da je to normalno i logično, a da u sebi ne oseti neko osećanje nelagodnosti ili neprijatnosti. Takav je rad karakteristika i obeležja Vlade Republike Srbije, čije delovanje, nažalost, građani Srbije uveliko ispaštaju. Ja kao poslanik SRS ne gajim iluziju da će poslanička većina prihvatiti ovaj moj amandman, već evo kažete da nećete, ne morate, povećavajte namete, harače, poreze, radite šta god hoćete, građani Srbije koji gledaju ovaj prenos imaju priliku da vide da se poslanička grupa SRSbori za njihove interese, a nikako za ono za šta se vi borite, a to što vi radite, to je uveliko protiv građana! Da li ste baš toliko autistični, da li razgovarate sa ljudima, da li slušate njihove primedbe, njihove razloge nezadovoljstva, ili je nešto drugo u pitanju što vas vodi ovim putem kojim idete? Ali, izgleda da vam budućnost nije ni malo ružičasta niti ima izgleda na političkoj sceni Srbije. Sigurno ćete biti kažnjeni na prvim zborima, ako ih uskoro bude, dok SRS sa optimizmom može da očekuje sve što je u narednim danima.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Darko Glišić. Pre toga, samo da obavestim narodne poslanike, Odbor za ravnopravnost polova zakazao je sada sednicu za ponedeljak, 4. jul 2005. godine, sa početkom u 12,00 časova, u maloj sali Narodne skupštine. To je prezentacija relevantnih rezultata istraživanja stavova biračkog tela u Republici, uloga i funkcija Odbora za ravnopravnost polova u parlamentima država članica Evropske unije, primer je uspešne prakse. To je dnevni red. Znači, u 12,00 časova u maloj sali.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 26, kao i prethodne kolege iz poslaničkog kluba SRS, predlažem da se član 26. briše. Član 26. obuhvata tarifni broj 20 i njegova dva stava što je u Predlogu koji je podneo ministar Stojković. Predviđeno je da se takse povećaju za izvesnu sumu novca. Kao što su kolege istakle SRS je načelno protiv toga da se ove takse povećavaju, jer smatramo da bi budžet trebalo više da se puni proizvodnjom, nego povećanjem nameta i taksi. Ono što takođe očekuju svi, verovatno će i plod jednog ovakvog povećanja taksi biti i povećanje plata nosilaca pravosudnih funkcija i tužilaca. Očekujem da ministar pravde, Visoki savet pravosuđa, rigoroznijom kontrolom izvrši uvid u to kako pojedine sudije rade, pogotovo kako pojedini tužioci rade. Da li neke predmete drže po fiokama i da na taj način opravdaju i ona sredstva koja će verovatno na onaj način biti opredeljena za povećanje njihovih plata. Ono na šta ću, takođe, ukazati i zamoliti ministra, vezano je za uslove za rad. Ja vas samo molim gospodine ministre, gospodine Stojkoviću, [[ministar sedi tu i ne čuje me]] želim ministre da vam se obratim na par sekundi, dakle, gospodine ministre, vezano je za uslove rada. Hteo bih da vam skrenem pažnju da, sudije za prekršaje u sudu u Ubu imaju zaista jako teške uslove rada i verovatno će uskoro jedna delegacija tih sudija doći da im pomognete. Radi se jedna nova zgrada MUP-a, odnosno odeljenje MUP-a u Ubu i oni rade u jednoj montažnoj barakici, kroz nju vetar duva, svašta živo prolazi od glodara do ne znam čega, jako su loši uslovi za rad, pogotovu zimi, jer je nemoguće to ugrejati. Ukoliko postoji mogućnost da sa ministrom unutrašnjih poslova napravite neki dogovor da se u toj zgradi, koja će zaista izgledati jako dobro, opredeli jedan prostor gde bi sudije za prekršaje mogle da obavljaju svoj posao, jer imaju jako puno posla. Jako marljivo i vredno rade, u uslovima u kakvim rade, gde je po nekoliko sudija u jednoj kancelariji, zaista je nemoguće procesuirati dva ili tri predmeta u jednoj te istoj prostoriji. Očekujem da ćete se vi tu naći pri ruci tim ljudima i da ćete im pomoći da dobiju adekvatne uslove za rad, uz ono što sam malopre istakao, da ćete kroz jednu rigorozniju kontrolu proveriti sve sudije, tužioce, pa ako im se poveća plata, da zaista ta njihova odgovornost bude maksimalna i da maksimalno poštuju odredbe zakona po kojima rade. Na kraju, gospodine Markoviću, jedan predlog vama – da ubuduće sednice Skupštine držimo u nekoj od kancelarija, pošto uz sve blagodeti koje je doneo Poslovnik o radu, nema potrebe da ovu veliku salu zauzimamo. Možete čak i da je izdajete; možda neke ekskurzije da dovodite, a mi možemo u jednoj sobici da se nađemo, jer poslanici su plaćeni po 100.000 dinara da ne rade ništa, da ne ulaze u salu. Ja poštujem ono što su neki poslanicu tu po ceo dan, u najvećoj meri poslanici SRS i sada ih ima više nego svih drugih zajedno. Dakle, moj Vam je predlog da džabe ne bude ova sala ovako prazna, da to rade u nekoj manjoj sali, a ovu možete ostaviti za neke ekskurzije.
Hvala vama. Žao mi je, mora da se radi po zakonu, ne mimo zakona, ali razumem vaše nagovaranje. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 31. smo podneli kao Srpska radikalna stranka u cilju da se ovaj član 31. briše, iz razloga što je ova problematika u tarifnom smislu trebalo da bude regulisana jednim članom, a ne da se ovaj tarifni sistem ovih administrativnih taksi razbija po članovima, odnosno po stavkama. U članu 31. dolazi do povećanja taksi od 500 na 650 dinara i u st. (2), (3) i (4) sa 300 na 390 dinara. Generalno mi, kao Srpska radikalna stranka, smo protiv ovakvih povećanja i smatramo da ona nisu usklađena sa društvenim prilikama koje se danas nalaze u Srbiji. Mi ovim zakonom želimo da nepotrebne tarifne stavke realizujemo jednim članom. Ne postoje razlozi da se ovoliko povećavaju ove takse i tu imamo komentar: da taj iznos ne bi trebalo da bude veći od 20%. To bi bila neka realna veličina. Sudske takse služe da bi se evidentirao predmet i time stvorio čin ozbiljnosti određenog predmeta, a ne da sudske takse imaju fiskalni kapacitet, odnosno da one pune budžet. Ove takse su teret građanima. One predstavljaju jednu vrstu pljačke. Ova vrsta pljačke treba da se legalizuje ovim zakonom o sudskim taksama. Odnos 60 prema 40 je vrlo neprincipijelan, a i komentarisao sam da on ne treba da ima fiskalan interes, već bi mi ove takse vratili, odnosno želimo da one imaju odnos taksenih markica, znači, da sve to pretvorimo u taksene markice. Možda se to vama, na prvi pogled, ne sviđa, ali mi tako mislimo. Ove takse ne treba da stvaraju temelje našem sudstvu u finansijskom smislu, zato što građani jedva sastavljaju kraj sa krajem, a nije ni istina da će ovim taksama da se smanji broj predmeta u sudskim procesima. Ambijent Srbije je u takvom stanju da građani jedva sastavljaju kraj sa krajem. Niko ne može da sebi obezbedi minimalne egzistencijalne uslove, osim određenog broja građana. Taj određeni broj građana je privilegovan i nalazi se uglavnom u vladajućim strukturama ovog novog DOS-a. Oni zapošljavaju svoje prijatelje, rođake i ko zna koga, a svi ostali koji se nalaze na nekoj neutralnoj ili na nekoj drugoj strani, su nepodobni, odnosno nisu spremni i sposobni da obavljaju te i takve zadatke i obaveze. Ne mislite valjda da ovim sudskim taksama utvrdite i usmerite naše sudstvo ka evropskim integracijama. A vidite i sami da i ta Evropa neće ni da komentariše, niti da nas pominje u nekom njihovom komentaru kao – primićemo vas, uradite to sve što je potrebno pa, kad to završite, dođite kod nas. Od toga nema ništa. Takva je sada i svetska politika koju, nadam se, vi svi pratite budno i kvalitetno. Verovatno ove takse neće uticati na ove bilborde koji nas sada podsećaju na jednostrane žrtve iz prošlih ratova. Da tu ima srpskih žrtava ti bilbordi bi podsećali na ratno huškanje, govor mržnje i ko zna šta, ovako to je, navodno, u redu! Tako da tih 40% administrativnih taksi neće biti upotrebljeno preko budžeta da se ovakva podsećanja ističu. Smatramo da finansiranje sudova treba da bude regulisano na drugačiji način i da to finansiranje ne bude usmereno samo ka jednoj grupi zaposlenih u sudstvu, već da to finansiranje prati sve zaposlene u ovoj oblasti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Penezić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Penezić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidno indisponiran svim događanjima na medijima, štampanim i pisanim, bojim se samoga sebe da ću upotrebiti ovde poneku krupnu reč i da ću dobiti opomenu, ali ću se čuvati toga, biću samodisciplinovan. Radi se o tome da sam dosta emotivno pogođen lažima sa televizije. Nemojte me opomenuti, retko izlazim, pa da iskoristim uvod. Kada zaboravim Natašu Kandić onda dođe Biljana Vučo, pa taman nju zaboravim dođe nekakav naslov u novinama – Osam nevladinih organizacija, predlažu; čak i Žene u crnom za Nobelovu nagradu za mir. Izgleda da se utrkuju ko će više satanizovati Srbe, pa onda bi trebalo, po meni, da dobije tu nagradu prvo Vestli Klark, pa Alija Izetbegović, pa Tuđman i tek onda nevladine organizacije. Izvinjavam se na digresiji. Što se tiče ovih sudski taksi i člana 36, poznato vam je da piše "briše se". Moje kolege su govorile uopšteno i ja bih samo da citiram obrazloženje tog našeg stava da se briše. "Narodna skupština Republike Srbije je očigledno u funkciji Vlade Republike Srbije, i zato se sednice Narodne skupštine zakazuju suprotno odredbama Poslovnika, kako bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnose amandmane i da kroz obrazloženje obaveštavaju javnost Srbije" itd. "Građani već odavno izdvajaju kroz razne namete i Vlada je bila u obavezi da obezbedi odgovarajuće zarade za sve zaposlene u pravosuđu". Sada ću reći da je to povećanje otprilike, a to i ministar zna, u proseku od 30% . Neki su govorili 20 %, ali ja sam izračunao 30 %. Nemam ništa protiv toga da se plate sudijama povećaju i nisam protiv toga da se plate povećaju svima, ako je to moguće, ali sam sumnjičav da će te pare, 30% od povećanja, da odu baš na pravo mesto. To su i kolege govorile. Otići će u budžet, a iz budžeta ko zna kuda će otploviti. Ja sam za to da, recimo, u prosveti, odakle ja potičem, plate su mnogo manje, a prosveta je jedna stepenica ispred sudstva, da bi oni možda trebalo da povećaju svoje plate, jer ako oni kao obrazovno-vaspitna ustanova obrazuju prave ljude, onda će sudstvo imati manje posla. Prosvetni radnici neće biti prinuđeni da za vreme odmora, umesto da pripremaju popravne ispite, idu porodično u Arilje da beru maline. Govorim o Priboju. Dalje, u teškom položaju su radnici u industriji. Meni zameraju često što ne pominjem industriju iz svog mesta, pa evo ovog puta ću pomenuti da je to FAP, ali ne znam šta će biti od toga što ću ja to pomenuti. Svi se oglušuju o to, radnici se otpuštaju, plata nema, a ako ih ima onda su minimalne. Prema tome, treba svima dati platu, makar svima linearno izjednačiti, pa i nama, kao i radnicima, što je predlagao dr Vojislav Šešelj, jedno vreme, ali to se nije prihvatilo. Kad god sam izlazio za ovu govornicu i govorio o nečemu što je korisno za bilo koji kraj, da li je to Priboj, Kragujevac ili Beograd, naišao sam na oštru kritiku i to u ovom slučaju moram pomenuti jednu boju, a oni sami sebe nazivaju "žuti". Govorio sam o nuklearnom otpadu, govorio sam o tunelu u kojem se skladišti nuklearni otpad. Predsednik opštine Priboj, a "žuti" je, rekao je na lokalnoj televiziji da ja teram nekakve mečke po tunelu. Bilo bi dobro da taj isti predsednik kaže: priča se, narod sumnja, treba ispitati, ja sam prvi među jednakima i da se pridružim poslaniku SRS, bez obzira što sa druge opcije radimo za narod. Ako budem terao mečku neću je terati po tunelima, teraću je u lokalnoj samoupravi i tu će izaći velika mečka, a iz malog mesta. Dalje, govorio sam o ispuštanju jezera, jer Pribojci se izdržavaju od ribolova i turizma, lovnog, ribolovnog, nautičkog i banjskog. Ispuštaju jezero i Priboj ostaje bez ribe, odnosno bez životinjskog sveta ili faune. Bez obzira što sam se obratio četvorici ministara, evo, sada je ovde ministar koji nema sa tim veze, ali Vas molim da se iznađe neka mogućnost da se zaustavi to istrebljenje ribe, jer narod živi od te ribe, jede tu ribu, prodaje nešto, nekako se snalazi, a oni će da unište ne samo jezero, nego i dalje dole prema Rudom u Republici Srpskoj. Preti opasnost da će izaći građani Republike Srpske i blokirati prugu u Štrpcima, slučajna podudarnost Štrpca, jer to je njihova teritorija, ali Vi dobro znate da se oko toga mnogo govorilo. Znači, Štrpca su druga teritorija druge države, a imaju pravo da stanu, da blokiraju prugu i da vozovi stanu sada u sezoni, upravo zbog ispuštanja jezera. Molim Vas, da preko drugih ministara, a i kao ministar pravde valjda možete da to naredite ili da se dogovorite ili da im date sugestiju da to ne čine, jer čine loše narodu. Kada su dolazili u Priboj na lokalne izbore, a lokalni izbori su bili pre ovih u celoj Srbiji, dolazili su svi, dolazio je i gospodin, hajde da ga nazovem, gospodin Tadić, dolazio je na Banju i video je Banju, obećao Banji puteve i ništa od toga. Dođe Mihajlović, spusti se helikopterom, sumnja u Priboj i kaže – ne smem da jedem, tu nešto nije baš sigurno; pa je doveo svoje konobare, pa je doneo svoje čaršave, doneo je svoj escajg, svoju hranu, pa su sve prvo degustirali, probali, pa ako se otruju da on to ne uzima, obeća puteve i sve obeća, obeća mir, obeća mir i ništa od toga. Ovde, u prošlom sazivu, sam govorio o tome da treba da se postave, recimo, ležeći policajci dole u gradu, a oni me ismejaše, kažu, to je regionalni put. Juče sam, nažalost, gospodo, bio, neka mu je slava, na sahrani petnaestogodišnjaku, sinu svog kolege koji je poginuo upravo tu gde su skinuli ležećeg policajca, a gde sam ga ja postavio i instalirao. Izvinite zbog digresije, ovo je malo emotivno, na početku sam rekao da ću možda malo emotivnije govoriti. Nadam se da nisam upotrebio one oštre reči koji sam imao nameru i koje imam u sebi, a kada bude vreme, upotrebiću ih. Ne odgovara se, kaže, za javno izgovorenu reč. Kritikovaće me, ali kritikujte me, ja ću iz sebe da isteram ono što u meni leži i da ostanem čist kao čovek i čist kao srpski radikal. Hvala vam.
Hvala vama gospodine Peneziću. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Rodoljub Gačević. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević. Izvolite. Istovremeno se, još jednom, zahvaljujem svima koji su istakli da je za ovu sednicu, koja ima enorman broj tačaka, Vlada dala samo one zakone koji su preko dva meseca u proceduri, svejedno, zahvaljujem se svima koji su istakli činjenicu da je predsednik produžio rok za primanje amandmana da bi poslanici mogli na vreme da daju amandmane i sada imamo ovaj broj amandmana. Hvala vam. Izvolite gospodine Gačeviću.
Dame i gospodo poslanici, ovo je jedan od daljih oblika pljačke građana putem raznih oblika zahvatanja kao što su ove takse, tako da se Vlada služi po jednoj narodnoj logici, "brvno po brvno palača, zrno po zrno pogača". Tačno je to kada se ovako posmatra, bar malo se uzme od poreza, malo od takse i fond, odnosno blagajne će se napuniti. Kada se gleda sa logike građana, malo se uzme preko takse, malo se opljačkaju preko PDV, malo se uzme preko poreza, malo preko prireza i više nema odakle narod da daje, više nemaju para i ne mogu da podnesu tzv. "namet na vilajet". To je jedan u nizu oblika pljačkanja građana kroz sitnice, ali tih sitnica je mnogo. A da je samo ovo kao sitnica, ma koliko da bi bila, možda bi se moglo nekako izdržati. Međutim, kada se to posmatra sa aspekta sijaset takvih sitnica, građani više nemaju odakle da daju. Ostali su, kako se kaže, sa golom kožom. Što se tiče Ministarstva, neka Ministarstvo za finansije obezbedi sredstva za sudstvo, za finansiranje pravosuđa itd. Ne mora to značiti da će se samo putem ovih taksi obezbediti ova sredstva. Tamo ima odakle se može; od onih kojima je mnogo, od onih koji jure kriminalce, kao i od korupcije i rešavanja problema mita, niz negativnosti i pojava u ovom društvu. Pa, ako sudstvo bude rešavalo te slučajeve, odnosno pravosuđe i ako bude bilo koji deo, samo deo toga neka reši, imaće sredstava ne samo za finansiranje sudstva, odnosno pravosuđa, već i za finansiranje mnogih drugih društvenih delatnosti, oblika itd. Ranije je bila logika da sudstvo, ako bude imalo veće lične dohotke, da će biti časnije, da će bolje raditi, da će biti manje korumpirano, biće manje mita itd. To je bila logika onda kada je bio Batić, ali vreme je pokazalo da ta logika ne može tako da opstane. Bez obzira kojim se putem pokušavalo da se povećaju lični dohoci, a za šta nemam ništa protiv i da se poveća kao i svugde, lični dohoci u svim oblicima i delatnostima, svim službenicima, narodu, građanima itd, pa da se i u sudstvu tako povećaju lični dohoci. Međutim, ne može se dobiti časnije sudstvo tako pošto će se kroz lične dohotke bolje platiti sudstvo, pa će biti časnije u tim odlukama i rešavanju tih slučajeva. Znam da nije isto biti sudija kada se sudi visokoorganizovanom kriminalu i kriminalcima, što bi se reklo, višeg ranga, zato što je to veća opasnost po sudiju za njegovu ličnu bezbednost, sutra, prekosutra, za godinu, dve, pet, deset, nije bitno kada, kao i za njegove članove porodice, a nije isto biti sudija za takve slučajeve i u nekim imovinsko-pravnim sporovima. Sudije moraju da budu i hrabre i moraju da budu čestiti i časni ljudi, pa da se prihvate ovakvog opredeljenja i ovakvog izovazova. Zato ovakvo rešavanje nije primer kako bi trebalo rešavati, putem nekih nameta i od taksi. Imao sam slučaj i iz sopstvene prakse, kada su bili poslednji lokalni izbori, da se sudije nisu smele usuditi da presude, odnosno da izvrše novi izbor, dosuđivanje ponovnog glasanja i ponavljanja izbora na nekim izbornim jedinicama, odnosno biračkim mestima, nego su to prebacili na susednu opštinu, zato što su imali obrazloženje, kao, bogati, da se ne bi zamerili svojim komšijama i prijateljima itd, a u stvari se radi o jednom kukavičluku i strahu. Zato treba i to imati u vidu kada se vrši izbor sudija, kakve sudije biramo, ne samo po znanju, stručnosti itd, nego i časnosti i drugim osobinama, pa čak i po tome koliko je hrabar, da se uhvati u koštac sa ovakvim izazovima i problemima i slučajevima. Možda bi ova sredstva koja se planiraju od taksi, bila usmerena za poboljšanje, odnosno povećanje ličnih dohodaka za sudije, kako se ovde kaže: "budući da se sredstva od sudskih taksi koriste, pored ostalog, i za poboljšanje materijalnog položaja i uslova rada sudija i zaposlenih u pravosudnim organima, pa bi nedonošenjem zakona po hitnom postupku nastale štetne posledice po rad tih organa". Ne vidim nikakvog razloga da je to baš u ovoj jednoj istoj logici, da ovo valja prihvatiti i da je ovo pravo obrazloženje za ugradnju ovakvog mehanizma, odnosno za ugradnju visokih taksi za sudske takse, a kada se odnosi, pre svega, za ove slučajeve. Smatram da se putem rešavanja kriminala u celom društvu u slučajevima, kao što su bili ranije, a oni upravo pokazuju to, recimo i onda kada je bio Batićev zakon, povećanje ličnog dohotka u sudstvu nije se bogzna pokazalo – da će se smanjiti kriminalitet u društvu, već se pokazalo, pored toga, da je bio visoki procenat kriminala, pre svega korupcije i mita u sudstvu, da je to išlo na ruku povećanju kriminala u celom društvu. Nije doprinelo povećanju plata sudijama, sudija će biti kao manje korumpiran ili uopšte neće biti korumpiran, nije to, možda će negde imati odraza sa neke materijalne strane. Međutim, to neće biti merilo i neće se sa tim načinom moći rešiti ova negativna pojava u društvu. Pre svega, to se mora rešavati na druge načine, tako što ćemo dobiti časnije sudije, odgovornije sudije, pre svega putem povećanja odgovornosti sudija. Ako ne možemo, na neki način, samo materijalnim oblikom poboljšati materijalni položaj putem stimulacije, preko ličnog dohotka, onda neka se to pokuša i drugim oblicima, odnosno traženje veće odgovornosti i zaoštravanje odgovornosti, pre svega kod sudija, koji su jedna od najodgovornijih profesija u ovom društvu. Ako mislimo da rešavamo smanjenje kriminala u državi, narodu, pre svega treba da smanjimo mito i korupciju u sudstvu, pa ćemo onda rešiti kriminal u društvu. Mogu odgovorno da tvrdim i da kažem da se putem povećanja plata, odnosno materijalnog položaja sudija, neće proizvesti časniji sudija na ovaj način, odnosno parama se neće proizvesti odgovornije sudstvo i časnije sudije.
Hvala, gospodine Gačeviću. Da li još neko želi povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite gospodine Iliću.
U ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman na član 38. kojim se predlaže brisanje ovog člana. Konkretno, ovaj član 38. se odnosi na iznos naknade za prepisivanje sudskih akata i akata zbirke isprava, u iznosu od 13 dinara po stranici, dok je ta naknada ranije iznosila 10 dinara. Ovo je samo jedna u nizu povećanih naknada i taksi za građane Srbije, a koje se tiču pravosuđa. S obzirom na to da ljudi danas nemaju posla, ne primaju plate, nemaju dovoljno da se normalno živi, a da su primorani da pravdu traže na sudu, to će im postati teško izvodljivo. Ovih dana je poskupela struja, putarina, očekuje se veliki skok cena za naftine derivate, a i državna administracija, dakle, pravosuđe, povećava cene svojih usluga. Koliki je to doprinos standardu građana Srbije, koji je sve lošiji, svima je jasno. Nije razlog za podnošenje mog amandmana samo povećanje od "tri dinara po stranici prepisanog akta", problem je što građanin, koji povede sudski spor, mora da plati sve ostale takse, pored ove kojom je obuhvaćen tarifni broj 33. Građanin mora da pribavi dokumentaciju, mora da piše dopise, često su mu potureni izvodi iz spisa, a kada se sve to sabere, to je velika suma. Takođe, ima slučajeva da se neki sudski spor dugo vodi, sa obimnim dokaznim materijalom. Tu su nalazi veštaka, pa je tako potrebno prepisati ili fotokopirati i hiljadu strana. Koliko će to ispasti, lako je izračunati. Ta taksa, koja se naplati, umesto da ode namenski, direktno pravosuđu, ona odlazi u budžet Srbije. Ako ovako nastavite, da povećavate iznose sudskih taksi, građani više neće ni da se sude, već će sami rešavati sporove. Dakle, prisiljavate građane da sami uzimaju zakon u svoje ruke. Zato, nemojte više građanima Srbije da uvodite nove namete u trenutku kada u Srbiji vlada opšta besparica. Mnogi radnici, ili bivši radnici, bukvalno rečeno, koji su posle ovakve privatizacije ostali na ulici, neće imati sredstava da tuže one koji su im uzeli pravo na hleb i pravo na rad. Na ovaj način zatvarate vrata sudova siromašnom sloju stanovništva Srbije, a takvih je sve više. Vlada Srbije, svojim delovanjem, zna da doprinese da se na sudu nađu oni koji u sud nikada ne bi ni ušli. Eto, ministar energetike i Vlada Srbije su odgovorni za nestašicu dizela u Srbiji. Na pumpama su gužve, ljudi su nervozni, započne svađa, pa se sve to pretvori u tuču i, na kraju, eto i njih pred sudom, a naravno tu ih čekaju i kazne, a i visoke sudske kamate. Poslanička grupa SRS amandmanom na član 38. predlaže brisanje ovog člana. Hvala.
Hvala gospodine Iliću. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Radić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Ivan Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujući novom Poslaniku o radu Narodne skupštine, za koji predsednik, gospodin Marković, pre neki dan, reče da je evropski poslovnik, mi smo tek danas u prilici da raspravljamo o amandmanima na Predlog zakona, koji je pre 10-tak dana bio u načelnoj raspravi, što je, po mom mišljenju, apsolutno apsurdno i u suprotnosti sa logikom. Ali dobro, valjda su to nove tekovine demokratskog društva. Ispred SRS podneo sam amandman na član 39. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, koji se odnosi na tarifni broj 34. postojećeg Zakona. On reguliše plaćanje sudske takse za izvode iz zemljišnih ili drugih javnih knjiga o nepokretnostima, ovim zakonom se predlaže da se taksa po listu formata A-4 sa 50 poveća na 65 dinara. Dakle, radi se o povećanju od 30%. SRS je protiv povećanja sudskih taksi. Ovo je samo jedno u nizu povećanja cena. Imali smo najnovije povećanje cena električne energije, nafte, s druge strane najavljuje se smanjenje penzija. Dakle, potpuno suprotno logici. No, to je politika ove vlade Republike Srbije i ma koliko bilo obrazloženje resornog ministra, gospodina Stojkovića, da će ovo povećanje sudskih taksi ići u povećanje plate sudijama i zaposlenima u pravosuđu, protiv čega SRS, u principu, nije. Mislim da ovaj zakon nije trebalo sada da se nađe na dnevnom redu, iz dva razloga: prvo, što povećanje plata svih zaposlenih u Republici Srbiji, ne samo u pravosuđu, ne treba da se obavlja na ovaj način, ovaj Robinhudovski način, da se uzima od onih koji nemaju, a da se daje onima koji možda malo manje, odnosno malo više imaju, malo su manje siromašni. Pre svega treba se okrenuti privredi, da pokrenemo privredu, proizvodnju. Onda će biti dovoljno za sve, da se povećaju plate svim korisnicima budžeta. Ovo je povećanje plata jednih korisnika budžeta. Šta ćemo sa zdravstvenim radnicima, šta ćemo sa školstvom, šta ćemo sa pripadnicima MUP-a? Sa druge strane, problem je taj što mi ne možemo biti u potpunosti sigurni da će ovo povećanje sudskih taksi ići za povećanje plata zaposlenih u pravosuđu, jer sve ove takse idu u jednu Dinkićevu vreću, a on će, prema svom nahođenju i prema svojim ličnim simpatijama, odrediti kome će iz budžeta opredeliti ta sredstva. Iz tih razloga, SRS je protiv ovog predloga zakona i u danu za glasanje neće podržati ovaj predlog zakona.
Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Vojislav Milajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u obrazloženju Predloga ovog zakona, kao razlozi za izmene i dopune ovog zakona, navedeno je da je inflacija od zadnje promene ovog zakona 2002. godine do danas bila skoro 42% i da je Predlogom ovog zakona predviđeno povećanje sudskih taksi za 30%. Međutim, za vreme Dosovske vlasti personifikovane u vlasti DS donet je Zakon o sudskim taksama, koje su tada bile enormno velike, sa obrazloženjem da te visoke takse treba da odvrate ljude koji će voditi nepotrebne sudske postupke, sa jedne strane, a sa druge strane, da će obezbediti sredstva za materijalne troškove u sudu i poboljšati materijalni položaj ljudi koji su zaposleni u pravosuđu. Međutim, sudske takse ne smeju da budu toliko visoke da bi odvraćale građene od vođenja sudskih postupaka i uopšte traženja usluga od sudske grane vlasti. One moraju da budu pristupačne svim građanima, tako da visoke sudske takse odvraćaju građane i stavljaju ih u nemogućnost da vode odrđene sudske postupke, iako bi mogli da ostvare neka svoja prava. Ova inflacija koja je bila u zadnje tri godine, u stvari, ona je samo dovela do realnog smanjenja vrednosti sudskih taksi i ta vrednost bi trebalo da ostane tolika, ne bi trebalo povećavati za 30%, jer i građanima nisu plate porasle za 30%, niti je zaposlenost porasla za 30%, niti su penzije porasle za 30%, tako da nema osnova da se sudske takse u ovom iznosu povećavaju, jer su one ionako do sada bile velike. Interesantna je stvar što ću pročitati ovde, a to je, Analiza efekata zakona koju je dao predlagač, gde on navodi: "Primena rešenja predloženih u ovom zakonu, izazvaće dodatne troškove građanima, privredi, posebno malim i srednjim preduzećima, ali će istovremeno doprineti porastu prihoda u budžetu". Prosto je neverovatno da ovakvu analizu efekta zakona stavi predlagač. Ne znamo da li se predlagač hvali sa ovim ili se žali, jer sam priznaje da će izazvati dodatne troškove i za građane i za samu privredu. Potpuno je nejasno zašto u ovako teškoj ekonomskoj situaciju dodatno otežava položaj građana i same privrede. Što se tiče tarifnog broja 37. koji je obuhvaćen u članu 41. izmena i dopuna Zakona o sudskim taksama, tu se govori o sastavljanju pred sudom ugovora u zemljišno-knjižnim, intabulacionim i tapijskim stvarima. I tu se za 30% povećavaju usluge suda. Ta vrsta taksi, koja je uvedena za sastavljanje ugovora pred sudom, potpuno je nepotrebna, jer ljudi koji dolaze pred sud da bi sastavili neki ugovor koji je vezan za zemljišno-knjižne, tapijske ili intabulacione stvari; to su ljudi koji nemaju dovoljno para, da imaju dovoljno para, obratili bi se advokatu i platili usluge advokata koji bi im sastavio taj ugovor. Evidentno je da ti ljudi nemaju sredstava i, baš zbog toga što nemaju para da plate advokata, obraćaju se sudu i traže tu vrstu usluge – da se pred sudom sastavi ugovor koji je vezan za već pomenutu materiju. Ovo povećanje dodatno otežava ionako težak položaj ljudi koji nemaju dovoljno sredstava da bi platili usluge advokata. Ceo ovaj predlog je linearno predvideo povećanje od 30% svih vrsta taksi, sa obrazloženjem da će se time popraviti budžet u pravosuđu i da će se popraviti materijalni položaj. SRS je apsolutno za to da se izdvoji poseban budžet za pravosuđe, jer pravosuđe može samo da bude samostalno i nezavisno ako ima svoj budžet i ako ima svoja sredstva sa kojima može samostalno da raspolaže. Dokle god to ne bude, ono će biti vezano, pre svega, za izvršnu vlast, a delom i za zakonodavnu vlast. Međutim, ovolikim povećanjem sudskih taksi sigurno se neće drastično popraviti materijalni položaj zaposlenih u pravosuđu, niti će se rešiti problem nazavisnosti i samostalnosti suda u odlučivanju, tako da smatramo da treba prihvatiti amandmane SRS.
Još neko o istom amandmanu? (Ne) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Rankić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić.
Kada bi ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama rešio sve probleme u našem pravosuđu onda bi sigurno i poslanici SRS bili za povećanje ovih sudskih taksi. Amandman na član 43. glasi: "Član 43.briše se". Član 43. se odnosi na sledeće: "U tarifnom broju 39. stav (1) broj: "200" zamenjuje se brojem: "260", a broj: "400" zamenjuje se brojem: "520". Odnosi se na opomenu kojom se neko poziva da plati taksu koju je bio da dužan da plati i bez opomene. Međutim, uvođenje ovakvih sudskih taksi i povećanje sudskih taksi, neće poboljšati ni iskoreniti korupciju koju imamo u sudstvu, niti će učiniti sud ažurnijim. Gospodine ministre, navešću ću vam dva primera, pošto nisam pričao u načelu, o dva drastična primera, o tome kako funkcioniše sudstvo danas u Srbiji, odnosno kako je funkcionisalo u prethodnih nekoliko godina. Prvi primer je iz 1999. godine u Novoj Pazovi. Posle svađe dva mlada čoveka, jedan od njih je otišao svojoj kući, uzeo pištolj za koji nije imao dozvolu, vratio se pred kuću tog drugog dečka, pozvao ga i brutalno na kućnom pragu ubio njega, ubio mu oca i ubio mu sestru od 19 godina. Za to trostruko ubistvo kažnjen je sa 40 godina zatvora, pošto tada nije postojala smrtna kazna, kao ni danas. Posle samo kratkog vremena, Vrhovni sud mu je smanjio kaznu na 14 godina zatvora, a u Pazovi se priča, javna je tajna, da je familija ogromne pare dala pojedinim sudijama u Vrhovnom sudu i, nažalost, uspeli su u tome. Da su novac dali advokatima, ne bi bilo strašno, ali hoću da vam kažem kakvo je stanje danas u sudu, kakvo je bilo ranije i kakvo je danas, kako se za novac može kupiti pravda. Jedan drugi primer je o ažurnosti sudova, kod nas u Boru. Naime, profesor na Tehničkom fakultetu, doktor tehničkih nauka Leonida Stuparević je 2000. ili 2001. godine optužena da je uzimala mito od studenata za polaganje ispita. Posle dugotrajnog procesa, kada je ceo sudski proces završen, pre godinu i po dana, još ne postoji rešenje o tome da li je ona kriva i da se uputi na izdržavanje kazne, ili je ona nevina i da se vrati na posao. U međuvremenu, zbog javnosti Srbije, skrećem pažnju na to da je doktor tehničkih nauka, koja ima ogroman broj objavljenih radova po stranim časopisima, danas u stanu bez struje, jer godinama ne prima platu. Ne može praktično da izdržava, pošto je samohrana majka, sina koji je takođe student. Sudija taj koji je vodio predmet, koji već godinu i po dana nije doneo rešenje posle završenog procesa, predložen je za sudiju Vrhovnog suda, gospodine ministre, i ovo biste trebalo da upamtite. Možda je već izabran i možda je već sudija Vrhovnog suda, nisam dobro upućen. To su drastični primeri o kojima treba voditi računa, tako da takve stvari koje se dešavaju, nažalost, danas u našem pravosuđu neće ispraviti ovakvo uvođenje povećanja, odnosno povećanje sudskih taksi.
Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Nikola Todorović.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 44. Predloga zakona stoji da za odluku kojom se odbija ili odbacuje zahtev za izuzeće sudije, sudije porotnika, predsednika suda itd. plaća se taksa u iznosu, umesto dosadašnjih 300 dinara, 390 dinara. Nominalni iznos povećanja i nije veliki, za zadovoljstvo da se može predložiti izuzeće nekog sudije koji ne valja, ako bi samo to bilo kao problem i razlog. Imajući na umu kakvu situaciju imamo u sudstvu i ko sve u sudu radi, posebno, čini mi se da je veoma skupo voditi sudski postupak –od podneska tužbe, gde advokat po tarifi uzme velike pare, pa onda mogućnost odugovlačenja postupka, zloupotrebe procesnih radnji, ako treba da se uključi još i veštak, to dodatno komplikuje stvar, vraćanje loše urađene presude, ponovo istom sudiji po nekoliko puta, strahovito poskupljuje sudski postupak i sve na štetu onoga ko je podneo tužbeni zahtev ili koji je u sporu. U tom smislu, recimo, jedan primer je najkarakterističniji kada su sporovi male vrednosti, koliko mogu troškovi postupka da značajno prevaziđu vrednost samog spora – a onda se advokati snalaze na sve moguće načine ko će dobiti spor zbog plaćanja troškova postupka, vrednost spora i ovako nije ni važna posle pet, šest ili više godina vođenja tog spora. Kada se sve to uzme u obzir, voleo bih da gospodin ministar sa Ministarstvom napravi neki program mera gde bi se odredili neki rokovi, dinamika pojedinačnih zaduženja, eventualna odgovornost za neizvršenje tog programa mera; da se stanje u sudstvu popravi, da se stvore materijalni i tehnički uslovi, da se personalno, kadrovski, sudovi poboljšaju, odnosno da sudije budu u skladu sa zadatkom koji obavljaju. Onda bi verovatno bilo sve bolje u ovoj državi, a neke stvari je nemoguće izbeći, da ne mora čovek da se obrati sudu. Nije samo parnica, nije samo tužba, zaštita određenih prava, nego po prirodi postoje neke stvari koje se na sudu rešavaju i to dodatno poskupljuje, uz sve troškove, što je već, do sada, u obrazloženjima ovihamandmana rečeno.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Anastasovski. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragoljub Anastasovski.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 45. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Narodna skupština Republike Srbije je očigledno u funkciji Vlade Republike Srbije i zato se sednice Narodne skupštine zakazuju suprotno odredbama Poslovnika, kako bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnose amandmane, i da kroz obrazloženja obaveštavaju javnost Srbije, kako je, kao u ovom slučaju, Vlada Republike Srbije jedino odlučna da nastavi dalje pljačkanje građana Srbije. Građani već odavno izdvajaju kroz radne namete i Vlada je bila u obavezi da obezbedi odgovarajuće zarade za sve zaposlene u pravosuđu. Međutim, da se vratim malo na član 45. koji kaže da se, za molbu kojom se traži odlaganje izvršanja krivične sankcije plaća umesto 300 dinara, sada 390. Za odluku suda plaća se umesto 500 dinara sada 650, što znači da je povećanje 30%. Ako je ovo poskupljenje usklađivanje sa inflacijom, odna bi trebalo usklađivati i plate, panezije i ostala socijalna davanja. Očigledno da ova Vlada nije sposobna tako nešto da uradi i ne bi trebalo ovakvim nametima da puni budžet Srbije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona, u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi da da završnu reč? (Da.) Reč ima ministar Stojković.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, želim da vam se zahvalim na ovom učešću i primedbama koje su stavljene kroz amandmane i da kažem da bi se sa jednim stavom mogao da složim odmah. Mislim da je onaj raniji rad po zakonima i ovde našao svoj izraz. Slažem se sa gospodinom Krasićem da je moglo sve u jednom članu i to bi bilo daleko jednostavno. Ubuduće, sigurno ćemo voditi računa o tome da se ne ide tarifni član po član. Što se tiče samog povećanja ono jeste 50% inflacije za ove četiri godine. Želim da napomenem da je u svim onim prethodnim izmenama bilo povećanje po pet puta, po deset puta. Mi smo baš vodili računa o postojećoj materijalnoj situaciji koja je u društvu, da ne bi onda ugrozili egzistenciju građana. S druge strane, ne ide ovo sve u budžet. Najveći deo će ići za poboljšanje materijalnog položaja sudija i to je ona promena u onom odnosu koji se sada javlja 60 - 40%, ne više 50% - 50%. S druge strane, vodili smo i računa o sledećem: niz javnih funkcija je poveren određenim organizacijama koje ih obavljaju. Na primer pošta. To jeste javna funkcija, ali pošta ima taksu pa nalepi, pa onaj ko hoće da pošanje kovertu mora da plati taksu, ali ne pogađa sve građane, samo one koji koriste usluge. U tom smislu sam davao ranije ono objašnjenje. Što se tiče drugih primedbi, budite sigurni, da ovo jeste prelazno rešenje i kada uradimo konačno, to će biti definitivno regulisano, ali pitanje inflacije, moramo da vodimo računa da ono što je rečeno zašto se ne daje iz budžeta. Ako se daje iz budžeta pogađa sve građane, jer budžet se puni iz prihoda, odnosno svih građana. A prihode smo zaista i koristili i vi verovatno znate da je ovo program za Kragujevac, za Vranje, za Bor, pa se iz tih sredstava izdvaja za te svrhe. Iz tih razloga nismo hteli da prebacujemo sve na budžet, tim pre što je već budžet određen donošenjem Zakona o budžetu i budžetskim sredstvima, a sada će ići rebalans, pa ćemo se i tu izboriti da nešto dobijemo, tako da podignemo plate ne samo nosiocima pravosudnih funkcija, nego i ostalim zaposlenima u pravosuđu. Zahvaljujem vam se, iz tih razloga, još jednom na današnjoj saradnji.
Zaključujem pretres Predlog zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O ORGANIZACIJI I NADLEŽNOSTI DRŽAVNIH ORGANA U SUZBIJANjU ORGANIZOVANOG KRIMINALA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanik Milan Marković i Zakonodavni odbor. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, ja sam se već osvrnuo na ovu temu, pre jedno pola, sata kada smo govorili o amandmanima na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i tada sam rekao deo obrazloženja, a sada ću pročitati prvo obrazloženje za ovaj amandman. Dakle, predloženim zakonom se smanjuju plate licima koja učestvuju u postupcima protiv organizovanog kriminala, čime se dovodi u pitanje rad po tim predmetima i slabi mogućnost borbe državnih organa protiv organizovanog kriminala. Naravno, ne mislim na smanjenje plate u apsolutnom iznosu, već odnos plata onih koji se bave postupcima protiv organizovanog kriminala i oni koji se bave redovnim postupcima. Dakle, naše mišljenje je potpuno jasno. Mi moramo stvoriti sve materijalne uslove da bi oni koji postupaju u postupcima koji se tiču organizovanog kriminala maksimalno mogli da ulože svoje znanje, svoj rad da se ti postupci dovedu do kraja i da se praktično država na jedan adekvatan način suprotstavi organizovanom kriminalu koji, nažalost, u našoj državi postoji u veoma izraženom obliku. U ovom kontekstu su i ovi amandmani na čl. 6. i 7. Predloga zakona o sudijama i u tom smislu sam u onom prvom delu izlaganja, pomenuo ovaj predlog zakona, zbog toga što se članom 6. predviđa da Vi, kao ministar, odlučujete čak i o toj razlici koja je sada 100%, a bila je 300% u odnosu, dobro, ali da bih prosto pojasnio, da se vidi ta doslednost u davanju amandmana od strane DS. Znači, potpuno izvedeno do kraja, naša ideja je da ne bi trebalo da se ova lica dovode u položaj, manje povoljan položaj koja su do sada imala. Što se tiče obrazloženja, koje ste dali u Predlogu zakona, smatram da obrazloženje nije ubedljivo i da obrazloženje u principu ne dotiče ovu temu, odnosno ovo pitanje koje mi pokušavamo da apostrofiramo ovde pred Narodnom skupštinom. Ne znam da li ste imali to na umu. Ukoliko niste, možda biste mogli da sada razmislite. Dakle, da li ste na ovaj način posmatrali ovo pitanje. Kada je bila načelna rasprava, ukazao sam i tada na još jednu činjenicu, a to je da u našoj javnosti donekle postoji izvesna konfuzija po pitanju odnosa aktuelne vlati prema ostalim odeljenjima sudova koji se bave organizovanim kriminalom i ratnim zločinima. I tada sam rekao, uopšte ne želim da ulazim u pitanje koliko jesu osnovane te sumnje ili nisu, odnosno koliko imaju uporišta u nekim realnim činjenicama, ali nesporno je da je još od Vašeg stupanja na dužnost ministra pa nadalje prosto bilo nekih, možda nespretno prenesenih izjava u novinama koje su zaista dovele do konteksta svih onih dešavanja koja se ne tiču samo vašeg Ministarstva, već i Ministarstva policije, predaje prvooptuženog za ubistvo premijera Đinđića itd. da ne nabrajam sve te događaje. Ali, činjenica je da se u delu javnosti stvorila određena nejasnoća po pitanju stava Vlade Republike Srbije, i pre svega, DSS, prema odlučnosti i sposobnosti države da suzbije organizovani kriminal. U tom smislu i zarad jednog opšteg uverenja u vaš odnos prema sposobnosti i potrebi države da se bori protiv organizovanog kriminala i zarad toga da bi ti ljudi koji rade u posebnim odeljenjima bili motivisani, istina, daleko više nego u redovnim sudovima, mislim da vreme u kojem živimo to prosto zahteva. Zbog toga vas, zaista, molim da još jednom razmislite u ovom kontekstu o rešenjima koja ste predložili ovim izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, ne sporeći, pri tom, obrazloženje koje ste Vi dali, a koje obuhvata jedan drugi kontekst i ima jednu drugu dimenziju, kada je u pitanju usaglašavanje ovih rešenja, kako je sve i počelo u skladu sa izmenama, vezano za plate nosilaca pravosudnih funkcija. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Zakonodavni odbor. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine ministre.
Pošto se i ovde radi o prelaznoj odredbi, mi prihvatamo ovaj amandman. Što se tiče ovog prethodnog izlaganja, samo da bi građanima bilo jasno, nema ovde nikakvog stava koji nije razumljiv, ja i sada ponavljam, ovde, ono što sam i rekao. Ne postoji specijalni sud da bi ga neko kidao ili osnovao. Reč je o tome, postoji Odeljenje za borbu protiv organizovanog kriminala pri Okružnom sudu u Beogradu. Što se tiče ovog pitanja povećanja, i to sam izneo i sada ću ponoviti. Odnos ostaje potpuno isti kao što je bio. Plate sudija Okružnog suda bile su 36.790 dinara, a plate u ovim Posebnim odeljenjima za ratne zločine 87.800 dinara, a sada posle ovih izmena one će biti 47.830 dinara i 114.800 dinara. Znači, odnos ostaje identičan i nije beznačajno što vi kažete da li se nominalno podižu, podižu se i to je vrlo bitno da se podižu. Znači, sve plate se podižu, a odnos ostaje isti. Ništa se ne menja, prema tome, ne treba ići sa nekim objašnjenjima, da će biti smanjeno, pa će biti ugrožena neka njihova želja za borbom protiv organizovanog kriminala. Hvala vam.
Imajući u vidu da je amandman Zakonodavnog odbora prihvatio ministar, on postaje sastavni deo Zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O ORGANIZACIJI I NADLEŽNOSTI DRŽAVNIH ORGANA U POSTUPKU ZA RATNE ZLOČINE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanik Milan Marković i Zakonodavni odbor. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Obrazloženje za ovaj amandman je isto kao i za prethodni. Dakle, radi se o istoj stvari, ali ne bih sada voleo nešto da polemišem sa gospodinom ministrom i ne sumnjam u cifre koje je on pročitao. Ja ću sada gospodine ministre da pročitam pregled odredaba Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala koje se menjaju, (glava peta) pa kaže: "V. Plate i druga prava po osnovu rada, član 18". pa kaže: "Lica koja vrše funkciju", brišu se te reči. Ali, to nije bitno. Dakle, dalje, "obavljaju poslove i zadatke u posebnim organizacionim jedinicama iz ovog zakona imaju pravo na platu koja ne može biti veća od", do sada je to bilo trostruko, a briše se ta reč "trostrukog" i unosi se reč "dvostrukog", ovim izmenama i dopunama zakona, iznosa plate koju bi ostvario u funkciji na poslovima, ovim redovnim. Znači, ipak mislim da sam u pravu, jer mogućnost je do sada bila trostruka, a sada je smanjena na dvostruku, tako da, možda se nismo razumeli, ali definitivno, mi smo protiv smanjenja ove mogućnosti uvećanja do trostrukog iznosa. Inače, slažem se sa vama da je nominalni iznos plata veoma bitan i ovde smo samo sučelili mišljenja oko mogućnosti podizanja, odnosno mogućnosti da ova lica imaju trostruko veći iznos plate koja se bave poslom, dakle, zbog složenosti njihovog posla. U principu, to je samo to.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Nadam se, gospodine Anđelkoviću, da nećete da zamerite što ću malo u izlaganju da se krećem van onoga što je obuhvaćeno amandmanom, ali mi imamo potrebu da obavestimo javnost zašto SRS nije podnosila amandmane povodom ovog predloga zakona. To što nismo podneli amandmane ne znači da se slažemo sa Predlogom ovog zakona, odnosno ovom korekcijom. Radi se o zakonu koji se tiče posebnog odelenja i posebnih postupaka vezanih za ratne zločine, ali koristim ovu priliku da Vladu Republike Srbije i javnost u Srbiji obavestim da u dosadašnjoj praksi i sudovi opšte nadležnosti su sudili za ova krivična dela. Koliko se sećam, sudije su pokazale da razumeju tu problematiku i donosili kvalitetne presude, bez obzira koliko u javnosti bilo odjeka povodom nekih presuda tih sudova. Upozoravam Vladu Republike Srbije da je čitav niz rezolucija Saveta bezbednosti, od one 808 iz februara 1993. godine, preko 827 od 25. maja 1993. godine, do ovih poslednjih 1.503, 1.534, nedvosmisleno, jasno stavljeno do znanja da je za suđenje povodom tih krivičnih dela nadležan domaći sud, nacionalni sud. U tom smislu je Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju, na sednici svih sudija, u skladu sa članom 15. tog njihovog nazovistatuta, izmenio Pravilnik o postupku i dokazima i ugradio novo pravilo 11 BIS. To pravilo daje nadležnost posebnom pretresnom veću, odnosno veću za prosleđivanje da se svi predmeti nižeg i srednjeg stepena odgovornosti proslede kompetentnim, merodavnim, nadležnim nacionalnim sudovima. Vlada Republike Srbije ne sme da čeka, već mora da uputi zahtev preko nadležnih organa, a tu pre svega mislim na nadležnog tužioca za ratne zločine i da, u skladu sa završnom strategijom, koja je usvojena na Savetu bezbednosti, traži da se ta suđenja organizuju kod nas. Na taj način potenciramo suverenost, potenciramo da smo država. Ako mi nismo sposobni da sudimo za krivična dela zločin protiv čovečnosti, teško kršenje zakona i običaja ratovanja i ona druga dela, onda verujte ne treba da postojimo kao država. Jedna država se upravo definiše na taj način što je sposobna da vrši vlast. U tom vršenju vlasti sudska vlast je jedna od najznačajnijih. Obaveštavam i vas i javnost da tražimo da naš Državni tužilac, koji je ovde izabran, nije moj, izabrala ga ona većina, verovatno imala neke kriterijume, a Savet bezbednosti je stekao uverenje da je naš sud kompetentan, osposobljen, može da sudi i treba da se izbori za ono što je njegova nadležnost, primarna nadležnost nacionalnog suda. Znači, koristim ovu priliku da pozove Vladu Republike Srbije da postupi na takav način, jer ako postupi na takav način onda nam nisu potrebne svojevrsne gluposti koje se dešavaju u Skupštini Srbije i Crne Gore, da se donosi poseban zakon o zamrzavanju imovine ekonomskim sredstvima i fondovima lica koja su optužena, navodno, u nekom bekstvu itd. Bez obzira na to što je SRS bila protiv osnivanja Posebnog suda za ratne zločine, a vidite i sami kada se otvori ta kutija sa posebnim sudovima onda je to bezgranično i onda izuzetak ima tendenciju da postane pravilo. Onda imamo sud za organizovane zločine, pa imamo sud koji se predlaže za računarski kriminal. Ne bi me iznenadilo da se pod pritiskom iz inostranstva formira još neki specijalizovani sud, gde bi, ne znam čemu tolika specijalizacija i čemu potreba za takvim stvarima kada može u okviru postojećeg sudskog sistema. Mi nećemo podržati ni ovaj amandman, niti Predlog izmena ovog zakona, jer smo načelno, kao stranka, protiv postojanja jednog takvog suda, pošto sudovi opšte nadležnosti mogu vrlo lako da vode postupke i izriču presude za ratne zločine.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo Zakonodavni odbor . Ministar Zoran Stojković prihvata ovaj amandman, pa zbog toga postaje sastavni deo Predloga izmene Zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ORGANIZACIJI I NADLEŽNOSTI DRŽAVNIH ORGANA ZA BORBU PROTIV VISOKOTEHNIČKOG KRIMINALA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milica Gavrilović, Sreto Perić, Milan Stevović, Zoran Krasić, Nataša Jovanović, Miljko Četrović, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Momir Marković, Vojislav Milajić, Zlatan Jovanović, Darko Glišić, Branislav Rankić, Milovan Radovanović, Milorad Mirčić i Dragoljub Stamenković. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Zakonodavni odbor je, saglasno članu 144. stav 4. Poslovnika, izvršio pravno-tehničku redakciju teksta Predloga zakona koja glasi: U članu 2. stav 3. reči "Krivičnog zakonika" zamenjuju se rečima "Krivičnog zakona", a u članu 3. stav 1. tačka 1) reči "Krivičnim zakonikom" zamenjuju se rečima "Krivičnim zakonom". Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa za borbu protiv visokotehničkog kriminala. Predlažem u amandmanu (koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS) da se ovaj član briše. Vrlo često nam se stavlja prigovor na to što, kada smo protiv određenih zakona, predlažemo da se briše svaki član. Naravno, ukoliko smatramo da takav zakon nije potreban, da je besmislen, da ćemo predložiti da se svaki njegov član pojedinačno briše i na kraju da se kompletan zakon ili briše ili pre rasprave povuče iz procedure. U članu 1. ovog zakona utvrđuje se šta je oblast koju reguliše ovaj zakon, pa član 1. glasi: "Ovim zakonom uređuje se obrazovanje, organizacija, nadležnost i ovlašćenja posebnih organizacionih jedinica državnih organa radi otkrivanja, krivičnog gonjenja i suđenja za krivična dela određena ovim zakonom". U članu 2. – moram pročitati šta podrazumeva – "Visokotehnički kriminal, u smislu ovog zakona, predstavlja vršenje krivičnih dela kod kojih se kao objekt ili sredstvo izvršenja krivičnih dela javljaju računari, računske mreže, računarski podaci, kao i njihovi proizvodi u materijalnom ili elektronskom obliku". Interesantno, član 14. ovog zakona predviđa da, "Krivični postupci za krivična dela iz člana 3. ovog zakona, u kojima je optužnica stupila na pravnu snagu do dana stupanja na snagu ovog zakona okončaće se pred sudovima koji su bili stvarno i mesno nadležni pre stupanja na snagu ovog zakona". Iz člana 14, predloženog zakona, jasno proizilazi da je ovaj zakon potpuno nepotreban, jer smo do sada imali krivična dela iz ove oblasti i određeni državni organi su postupali po krivičnim delima iz ove oblasti, tako da su do sada za otkrivanje, gonjenje i suđenje određenih krivičnih dela bili nadležni tužilaštvo, MUP i organi pravosuđa, odnosno sudovi. Sada se kao državni organi nadležni za borbu protiv visokotehničkog kriminala predlaže posebno tužilaštvo koje bi se obrazovalo pri Okružnom tužilaštvu u Beogradu, a posebno tužioca bi postavljao Republički tužilac. Ovo mi liči kao da se stvara privatna institucija i da je ministar tu možda bi mogao dati malo adekvatnije obrazloženje vezano za ovaj predlog. Mandat tog tužioca, odnosno posebnog tužioca nadležnog za gonjenje po ovim krivičnim delima bi bio četiri godine,a po isteku tog mandata mogao bi ponovo da se vrati na mesto, odnosno u ono tužilaštvo iz koga je došao. Kaže se da prednost, prilikom postavljanja tih tužilaca, imaju oni tužioci koji se razumeju u tehniku vezano za računarsku opremu. Zatim, pri MUP organizovala bi se posebna služba za borbu protiv visokotehničkog kriminala i na kraju sud koji bi postupao po ovim, odnosno sudio po učinjenim krivičnim delima bi bio Okružni sud u Beogradu sa posebnim većem, odnosno drugostepeni sud po ovim krivičnim delima bi bio neposredno viši sud, a to znači Vrhovni sud. Smatramo da je ovaj zakonski predlog potpuno nepotreban i zbog toga sam predložio, u ime poslaničke grupe SRS, da se član 1. ovog zakona briše. Pretpostavljam da ćete u danu za glasanje prihvatiti ovaj amandmana. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se gospodinu Periću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, aZakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Povodom ovog amandmana ću da obuhvatim veći broj članova ovog predloga zakona. Zakon ima petnaest članova, zakon je potpuno nepotreban. On ne bi smeo da postoji kod nas, zato što se ovim zakonom u stvari nedozvoljeno menjaju odredbe čitavog niza drugih zakona koji se tiču pravosuđa. Jedan od tih članova koji menja postojeće odredbe zakona je upravo član 3. u kome se propisuju grupe krivičnih dela za koja se formiraju ovi organi Predlogom zakona. To su krivična dela protiv bezbednosti računarskih podataka i krivična dela protiv intelektualne svojine, ali opet u vezi sa računarima i tom tehnikom. Na ovaj način mi, praktično, ovim zakonom menjamo odgovarajuću odredbu Zakona o uređenju sudova, menjamo nadležnosti. Sada kažemo, te odredbe Zakona o uređenju sudova ne postoje, nego će da se kod ovih krivičnih dela primenjuje ovaj član, a koji kasnije propisuje ko je nadležan i ko preduzima određene stvari. To ne bi smelo ni pravno-tehnički ni zakonodavno da se vrši na ovaj način. Druga stvar, kaže se da se ovim zakonom uređuje obrazovanje, organizacija, nadležnost i ovlašćenja. Obrazovanje se uopšte ne uređuje ovim zakonom, jer nemate nijednu odredbu kojom se kaže obrazuje se nešto novo, već se u svim odredbama kasnije govori se o organizaciji, pa se kaže, posebna organizacija u okviru Okružnog javnog tužilaštva u Beogradu, posebna organizacija u smislu veća u okružnom sudu i posebna organizacija, verovatno neka uprava u okviru MUP. Prosto, član 1. ne odgovara sadržini zakona. Ono što posebno smeta, ma koliko da je predlagač hteo da izbegne situaciju da stvara nešto posebno u okviru postojećeg, nešto što bi moglo da se prihvati, ali ono što je u zagradi nikako ne bi smelo, to je član 4. stav 2, kaže: "U Okružnom javnom tužilaštvu u Beogradu obrazuje se posebno odeljenje za borbu protiv", a sada je to protiv "visokotehničkog kriminala, (u daljem tekstu: Posebno tužilaštvo)". Ne može odeljenje da preraste u posebno tužilaštvo. Ovo je verovatno neko predlagača prevario, jer predlagač je upravo insistirao na tome da ne bude posebno tužilaštvo, nego samo odeljenje. Slično je sa odredbama koje regulišu status tužioca, a u članu 5. se kaže o posebnom tužiocu: "Radom posebnog tužilaštva rukovodi posebni tužilac za visokotehnički kriminal, (u daljem tekstu: Posebni tužilac)". Znači, u težnji da se ne poremeti struktura koja je propisana Zakonom o javnom tužilaštvu, mi u stvari u zagradi imamo nešto što je negacija onoga što je Zakon o javnom tužilaštvu, a gde eventualno postoje neke mogućnosti da se prave specijalizovana odeljenja, ali ne i tužilaštva. A da ne analiziram konkretne odredbe koje su sve problematične sa gledišta postojećeg uređenja našeg pravosuđa, ali moram da istaknem osnovni problem. Osnovni problem kod ove vrste kriminala jeste u otkrivanju, a ne u tome ko će da zastupa optužnicu pred kojim sudom. Ako je to osnovni problem i tu je potrebna specijalizacija, onda to znači da MUP, sa svojim područnim organima i jedinicama, treba da se opremi, osposobi da bi se pratilo, jer ne postoji principijelno nikakva suštinska razlika u otkrivanju krivičnih dela ubistava ili ovog krivičnog dela. Mi nismo donosili posebne zakone o načinu kako će da se otkriva krivično delo ubistva, kako će posebno da se utvrđuje krivično delo za razbojnike, krađe. Ova specifičnost zahteva organizaciju, opremu i struku određenih ljudi u MUP-u koji bi mogli da rade na otkrivanju ovih krivičnih dela, a van toga ne sme više ništa da postoji. I onako na bazi rezultata pretkrivičnog postupka stvarno i mesto nadležni javni tužilac preduzima krivično gonjenje. Ako je njemu stručnjak iz policije pronašao krivično delo, utvrdio izvršioca, javni tužilac može da zastupa. zašto bi on morao da ima neka specijalna znanja. Njemu MUP dođe kao stručni organ, kao veštak koji ga je podučio i ukazao mu da je krivično delo. Zašto bi sud morao da ima specijalne sudije koji bi razumeli to. Moram da vas upozorim da u nekim zemljama, kada je došlo do "internet" ekspanzije i "kompjutera" i "računara" itd. gotovo da nisu promenjeni krivični zakoni, nego se tumačenjima išlo i upotrebljavalo se sa postojećim opštim odredbama, odnosno odredbama zakona koji se tiču opšteg kriminala. Plašim se da se na ovaj način samo baca prašina u oči, gde se navodno formira nešto za neku borbu protiv nečega, a tvrdim vam da za dve, tri godine ovo neće moći ni da zaživi. Nisam siguran da ta centralizacija gonjenja, otkrivanja i suđenja koja svakako ide ovim predlogom zakona, može da bude efikasna, jer ovde nije problem ni u sudu ni u tužilaštvu, nego pre svega kod onoga koji treba da otkrije da li postoji krivično delo, a to je MUP. Mi praktično ovim zakonom u odredbama koje se tiču člana 9, pa člana 10. itd, takođe utičemo i menjamo Zakon o unutrašnjim poslovima, Zakon o sudijama, Zakon o uređenju sudova. Jednostavno, moramo da se okanemo toga da više u našem pravnom sistemu postoje posebni zakoni, koji derogiraju ono što je propisano kao načelo ili ono što je opšti zakon, koji se primenjuje na celoj teritoriji prema svima. To je naša osnovna primedba i zbog toga smo mi podnosili ove amandmane, upravo da skrenemo pažnju predlagaču. Nemačka verovatno ima potrebe i za posebnim sudom, posebnim tužiocem, posebno policijom za ove stvari. Zašto? Zbog teritorije, broja stanovnika, nivoa tehničke opremljenosti, itd. Ali, mi ne možemo slepo da prepisujemo sve iz inostranstva. Prosto ne može da se prepiše. Ovde je trebalo skocentrisati, pre svega sredstva bez bilo kakve promene zakona prema Ministarstvu unutrašnjih poslova, to je jedna varijanta; moguće je da postoji i druga varijanta, da postoji posebna agencija koja bi to pratila, pošto i ta manija vlada u vladajućim strukturama, sve neka ide na agencije. Ali, ovde je problem otkrivanje krivičnih dela. Tužilac, i sami znate, dovoljno je da Republički javni tužilac zaduži jednog svog zamenika koji će profesionalno da prati oblast ove vrste kriminala i po osnovu hijerarhije, raspisa stavova, obaveznih stavova koje tužilac daje nižim tužilaštvima, može da se obezbedi jedinstven stav povodom gonjenja. Što se tiče suda, vrlo brzo se formira sudska praksa povodom ovakvih vrsta krivičnih dela i kako se sudi. Ali, da bi se to sredilo u Ministarstvu unutrašnjih poslova, nama nije potreban ovaj zakon. Mislim da čak nije potrebna promena postojećeg Zakona o unutrašnjim poslovima. Čak mislim da nije potrebna promena Zakonika o krivičnom postupku, jer i on ima te fleksibilne odredbe koje uvažavaju situaciju da se sa visokosofisticiranim tehnologijama se pojavljuju kriminalci. Oni, po pravilu, uvek idu ispred države. Znači, ovde je samo problem otkrivanja. Ako je samo problem otkrivanja krivičnih dela, izvršilaca, postojanja dela, onda je to u potpuno istoj situaciji, kao sa ostalim krivičnim delima, samo što mora da se uvaži specifičnost u pogledu tehničke opremljenosti i stručne osposobljenosti. Moram da kažem još jednu stvar, otvara se još jedan problem, koji se ovim zakonom ne dodiruje. To je problem koliko nadležni organi mogu da ulaze u privatnost i u funkcionisanje čitavih sistema i nekih mreža. Pitanje je, to ovaj predlog zakona ne reguliše. Na ovaj način mi samo pokazujemo neku legitimaciju prema inostranstvu kako smo nešto ispunili. Zašto ovo ispunjavamo, na ovakav način, nama nije jasno? Sumnjamo da će neki rezultati da dođu, čak sumnjamo da može da se desi to da se pretvori u nešto suprotno, poput ove borbe protiv, recimo, piraterije. Najveći borci protiv piraterije su oni koji najviše stavljaju u nelegalni promet diskove iz Bugarske i nekih lokacija gde se to štampa, preko nekih zvučnih imena, ali oni sada nisu tema, pa neću da ih pominjem. Uostalom, dobili su krivične prijave. Znači, nivo promena koji je potreban, faktički potreban je, prema Ministarstvu unutrašnjih poslova, prema osposobljenosti tužilaštva, raspisima, tumačenjima suda u vezi jedinstvene sudske prakse, ali nikako poseban zakon, sa posebnim odeljenjima ili posebnim većem. Jer, ako neko smatra da posebno veće Okružnog suda u Beogradu treba da bude ta kapa koja će da bude prvostepeni sud za sve predmete u Republici Srbiji, tvrdim vam da će, verovatno ista ili slična krivična dela učinjena u nekom manjem mestu ostati potpuno neprimećena. Jer, otkrivanje je na nivou Ministarstva unutrašnjih poslova centralizovano, gonjenje na nivou Okružnog javnog tužilaštva u Beogradu, suđenje na nivou Okružnog suda u Beogradu. Gde su tu ova manja mesta? Gde su to sitni provajderi po manjim mestima? Pitanje je – taj deo, koji je vrlo važan za otkrivanje, mogućnost komunikacije, ulaska u sistem provajdera, jer preko provajdera se i završava to. Ne zahvaljujući njemu, nego zahvaljujući njegovim instalacijama, pristupu mreži, itd, itd. Umesto taj pristup da se uredi i da se osposobi MUP na svim teritorijama da ovo može da radi, mislim da je u pitanju pogrešan put. Zbog toga smo podneli ove amandmane, upravo da skrenemo pažnju na neusklađenost nekih odredbi sa postojećim zakonima iz oblasti pravosuđa i na nemogućnosti primene odredbi ovog zakona.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Odbor za pravosuđe predlaže da se amandman na član 4, koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović, odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, besmisleno je da Skupština usvaja ovaj zakon, koji se sada ne zove, posle mišljenja Odbora, mada je na Skupštini da se o tome se izjasni, ali očigledno je da se stvorila većina, da se prihvati ovaj amandman koleginice Gavrilović, pa će zakon da se zove: zakon o suzbijanju visokotehnološkog, umesto visokotehničkog kriminala. Rekli bi Srbi: "nije šija nego vrat". Ali, koga to interesuje kada je samo jedan podatak ovde važan za građane, da zakon u budžetu zahteva 50 miliona za svoje sprovođenje, da je potpuno besmislen, nepotreban i da sve ove odredbe zakona, pa i ova odredba koja je definisana članom 4, za koji predlažemo u ime SRS, da se briše, već postoje na ovaj ili onaj način u Krivičnom zakoniku. Ako ne postoji kroz eventualne izmene tog zakonika, može da se inkorporira i krivično delo, vezano za ovo što ste vi sada nazvali, odnosno imate nameru da nazovete – visokotehnološki kriminal. Ako ste već pristupili izradi jednog ovakvog zakona, potpuno je besmisleno da se ne obazirete na nešto što, takođe, može pod to da se svrsta, a opet nam ne treba ovakav poseban zakon, ni posebno tužilaštvo, što predlaže ministar Stojković u članu 4, već da obratite pažnju i na ono pored navedenih dela i onoga šta to zapravo jesu, visokotehnički kriminal u smislu ovog zakona. Niste obratili pažnju na činjenicu da je visokotehnički ili visokotehnološki kriminal odavno zastupljen u svim strukturama našeg društva. Po sadašnjim i te kako važećim pozitivnim zakonskim propisima, treba da odgovaraju oni koji su počinili ta dela, kao što je slučaj Perišića i visokosofisticirane veleizdaje, jer znate kada je Nejboru predao dokumenta, vezana za vojnu i državnu tajnu Srbije i Crne Gore, nije to doneo napisano na nekim papirićima, već na uredno narezanim kompakt diskovima. Ne da niste reagovali, nego vam je to bila zadnja rupa na sviralu, što bi nekad Koštunica rekao. Što se tiče sadašnje visokosofisticirane dezintegracije onoga što je naša država, što je naš prostor i ono što se dešava poslednjih dana, bolje bi vam bilo, a i okružnom i Republičkom javnom tužiocu, da obratite pažnju na ono što predstavlja zaista opasnost za državu i društvo, a to je poslovanje i delovanje pojedinih tzv. nevladinih organizacija. Zar vam treba veći argument i bolji primer od činjenice da je, predvodnik jedne takve organizovane i u svakom smislu visokosofisticirane banke, ona narkomanka Nataša Kandić pokrenula jednu hajku i harangu protiv čestitog srpskog domaćina, danas najuglednijeg političara, i u tome joj visokosofisiticirano i visokotehnološki brižno pomogli B-92 i ostali koje su upregli u to kolo! Umesto da ste, ako ste već nešto želeli, pokušali da reagujete na taj način i da kažete: ljudi, u pitanjusu država i narod, mi nismo genocidni narod, mi smo pripadnici srpskog naroda koji je i te kako postradao, koji se i te kako grčevito borio da sačuva samo ono što je njegovo, svoja ognjišta, svoju zemlji, vi se, blago rečeno, zamajavate i zamlaćujete sa nekim tačkama zakona koji ništa ne znači i uvodite, a to predviđa član 4. posebno tužilaštvo. Mislite da ćete na taj način, dajući tome takav značaj i kroz organizovanje jednog takvog posebnog tužilaštva da sprečite raznorazne "Čede" i "Bebe" i "Janjuševiće" i koga sve još da imaju prislušne uređaje, da rade šta god hoće, da raznorazne kuće koje se bave kablovsko-distributivnim sistemom ili su uključene u to, na isti način, postoje indicije, vrše prisluškivanje određenih lica. Ovaj zakon je na jedan, za naše pravosuđe i za naš MUP, neprimeren način, jer mi imamo jedan uspostavljeni sistem koji ne funkcioniše, prepisan ili dobijen od onih koji od vas traže da to uradite, nešto što u pravnoj praksi, što u MUP-u, kao što je malopre rekao gospodin Krasić, neće imati primenu ako se ozbiljno ne radi na svim, naročito ovim slučajevima koje sam navela. Vi ste videli da nam je u petak, jer je sednica bila otvorena za javnost, direktor BIA rekao da u našoj zemlji postoje pojedinci koji svojim prislušnim uređajima, a to je bilo pitanje nekog od kolega poslanika, mogu to da rade, odnosno to čine, a da je za to predviđena gotovo nikakva kazna, na nivou prekršaja. O čemu mi onda pričamo, kada je ovaj zakon, u odnosu na takve stvari i na takve pojave, smešan. U odnosu na činjenicu da vođa bande Nataša Kandić i njoj slični, upregnuti u to da nas proglase genocidnim narodom, da učine da generacije i generacije posle nas ispaštaju zbog toga i zbog nečega što ne da nismo uradili,nego smo zaista, kao narod, a i stotine hiljada ljudi, propatili zbog činjenice da smo želeli da branimo ono što je naše. Vi se danas, koliko vas ima petnaestoro, dvadesetoro vas iz vladajuće koalicije, (dobro, da se ne prebrojavamo, ali ovako odokativno vas je toliko, a radikala najmanje pet puta više sa ove strane) dakle, vi se zamajavate sa nečim što u pravom smislu reči ne može ni da se primeni, niti nam je potrebno, a još će građane da košta. Kad oni ljudi koji ževe na Pešteru i koji uzgajaju ona stada ovaca, koji gledaju da prežive i koji uveče jedva da u pola osam, eventualno u 11, ako imaju struju i ako imaju TV u svojoj kući, u toj kolibi, uključe i gledaju šta se to u državi radi, preko nacionalne televizije, koja svakako nije to u pravom smislu reči, jer ne reprezentuje ono što govori većina pripadnika naroda, a to smo mi radikali. Ali, i sve da oni to pogledaju posle celog napornog dana, znate koliko ćete njega da zaintrigirate da glasa ili da vam podrži nameru da izglasate zakon, od 50 miliona dinara, o visokotehnološkom kriminalu. Njemu da obeležite jedno jagnje ili jednu ovcu, da mora da se registruje, da to proda, da napuni budžetsku kasu, a vi ćete, kao i te kako moderni ljudi, "visokosofisticirani", da se zalažete zato da imamo jedan zakon koji će državu da košta još 50 miliona. Bilo je ovde raznih predloga i raznoraznih entuzijasta u državi Srbiji, u kojoj narod nema hleba da jede. Tako je jedna koleginica došla na ideju, kao da je standard ljudi takav, pa takav treba da bude i ovde u Skupštini, da imaju par hiljada evra platu, a vidim koliko se vi mučite, ne znate ni koji su zakoni ni amandmani na dnevnom redu. Ona je tako predložila, (inače iz jedne stranke iz vlasti) da Narodna skupština za potrebe poslanika pribavi po jedan laptop, znate, to je visokotehnološki prihvatljivo, da ne moraju "jadni poslanici", a naročito oni koji su na vlasti, da se muče, nego pritisnu dugmence i vide koji je zakon i kažu: ovo je predložio Stojković odličan zakon; ovi Dinkićevi, pa nema ništa bolje od ovoga; pa pritisne drugo dugme i kaže - vidi radikalski amandmani, to ništa ne valja. Ako je to vaš cilj i ako vi tako gledate na budućnost Srbije, ako mislite da ćete ovom besmislicom koja se naziva zakon, da sprečite sve one ljude koji, pre svega, žele ne da nanesu štetu samo privrednim subjektima – a bilo je i toga i u procesu privatizacije i raznih umešanih stranih obaveštajnih službi, o tome će istorija da sudi, umešanih u proces privatizacije, ako vi mislite da ćete na takav način da ubedite građane da činite ispravnu stvar, onda ste vi na pogrešnom putu. To nije rešenje. Rešenje je da u državi i na mestu predsednika i na mestu premijera i na mestu ljudi koji su, pre sveg,a odgovorni da na svaki mogući način spreče organizovani kriminal i korupciju, budu odlučni ljudi koji će znati tome da se suprotstave i da svako odgovara za delo koje je učinio, da li iz ove oblasti ili iz bilo koje druge. Uostalom, na primeru gospodina Tomislava Nikolića, a to je moja poruka Repulbičkom javnom tužiocu, ne da postavlja ove posebne tužioce, nego da se time bavi, na prošlonedeljnom primeru, kada je podneo krivičnu prijavu protiv one zlobe i one nesreće koja se zove Nataša Kandić, vidite kako se reaguje i kako se štiti istina, pravda i pravičnost. Naravno, mi sada očekujemo da će ona da radi u skladu sa onim za šta je i izabran i celo tužilaštvo; kao i u slučajevima koji su vam poznati od ranije, kada je takođe gospodin Nikolić, još prošle godine Republičkom javnom tužiocu predao krivične prijave protiv Hamovića, Lazarevića, Davinića, Paskaša i svih ostalih, da ih ne nabrajam sada, a ne da kroz ovakav jedan besmisleni zakon sebi daje neke nepotrebne nadležnosti, a pune su mu ruke posla. Bolje bi mu bilo da ovaj jedan po jedna slučaj rešava. Neka krene od Kandićke, pa redom.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Odbor za pravosuđe i upravu preldaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Miljko Četrović.
Poštovani narodni poslanici, ovo je jedna od mnogih nebuloznih zakona koje je predložila Vlada Srbije, Predlog zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa za borbu protiv visokotehničkog kriminala. Ovim zakonom, skoro bez ikakvog obrazloženja, sa argumentima i činjenicama zašto se ovakav zakon predlaže, verovatno po nalogu ili prepisujući neke zakone sa tog razvijenog Zapada, jednim zakonom u 15 članova se određuje posebno tužilaštvo, posebno služba u okviru MUP za borbu protiv visokotehničkog kriminala i čak posebno odeljenje ili veće za suđenje za visokotehnički kriminal Okružnog suda u Beogradu. Šta je ovde što je od poslanika SRS izneto obrazlaganjem prethodnih amandmana? Određuju se tužiilaštvo, Okružno javno tužilaštvo u Beogradu, okružni sud i MUP iz Beograda da budu ti organi i te službe koje će se organizovati i boriti protiv visokotehničkog kriminala. Ovo je opet bacanje prašine u oči građana Srbije, jer ogranizovani kriminal ne da se suzbija, naprotiv, on iz dana u dan širom Srbije, a što je dokaz da, niti tužilaštva, niti MUP, pogotovu nadležni sudovi, ne rade svoj posao, ne primenjuju zakone, nisu efikasni i učinioci tih krivičnih dela ne dobijaju zaslužene kazne. Neće se ni ovim zakonom ništa posebno uraditi. Verovatno će se samo odugovlačiti postupci, ako se pokrenu za organizovani kriminal i ovaj tzv. visokotehnički kriminal, prebacivanjem loptice od opštinskih, okružnih do ovog posebnog tužioca, posebne službe MUP u Beogradui posebnog odeljenja Okružnog suda u Beogradu. Neshvatljivo je da se ovakvim zakonomlex specialis ulazi u nadležnost i Republičkog javnog tužioca ili tužilaštva u celini, kao posebnog državnog organa, MUP-a, kao i u organizaciju sudova i da se određuje da to budu samo organi iz Beograda ti koji su sposobni ili biće sposobni za borbu protiv visokotehničkog kriminala. U svim predmetima, kada je u pitanju krivični postupak i parnični postupak, svi drugi postupci pred sudom, sudije nisu u mogućnosti da se upuštaju u stručne stvari ili da ocenjuju činjenice iz stručnih stvari iz raznih oblasti života i rada, pa uvek za utvrđivanje činjenice i istine, jedino sredstvo koje im stoji na raspolaganju, da bi došli do prave istine su, sudski veštaci. Zato postoje veštaci iz svih oblasti, iz medicine, saobraćaja, tehnike, poljoprivrede. Oni faktički kroz svoj nalaz i mišljenje utvrđuju činjenice po nalogu suda, a po predlogu stranaka i to je jedan od ključnih dokaza, pored drugih dokaza koji se izvode pred sudovima za utvrđivanje istine i presuđivanje neke stvari. Kako će neki poseban tužilac, na način kako je ovde predviđeno članom 5, biti postavljen iz reda javnih tužilaca?Taj mora posedovati i posebna znanja iz oblasti informatičkih tehnologija. Koliko ja znam do sada na pravnim fakultetima gde se sturida pravo ne postoji oblast informatičke tehnologije. Kroz polaganje pravosudnih ispita i drugih usavršavanja sudija ili tužilaca ne postoji taj deo da se upoznaju ili obučavaju u pogledu informatičke tehnologije. Informatika kao oblast izuzetno napreduje i to jedino mogu pratiti specijalisti i stručnjaci iz ove oblasti. Jedino oni mogu kroz svoje nalaze i mišljenja davati pravu istinu i organima unutrašnjih poslova i tužilaštvu, a posebno kada taj predmet dođe na sud. Sve ovo što se i danas raspravlja oko ovog posebnog zakona samo dokazuje nesposobnost i nemogućnost pravog usmeravanja svih institucija države na suzbijanju kriminala, a sada sa ovakvim zakonom sigurno se neće stvari ispraviti. Mi svi svedoci smo kako se održava suđenje u specijalnom odeljenju Okružnog suda u Beogradu i da se to pretvorilo u svojevrsnu farsu, gde se svakoga dana predstavljaju samo teme za elektronske i pisane medije; šta je rekao koji svedok, kako se ko ponašao u sudu, kako su reagovali advokati, kako je tužilac reagovao, kako je predsednik veća reagovao. A epilog tih suđenja? Evo, skoro dve godine, nemamo i pitanje je kada će presude tog specijalnog suda biti pravosnažne i izvršne, imajući u vidu praksu da za mnoga teška dela iz bilo kog oblika kriminala postupci do pravosnažno-izvršne presude traju nekoliko godina, a da ne govorim da za mnoga dela namerno kroz ponavljanje tih sudskih postupaka za teška krivična dela, čak, dolazi i do zastarevanja gonjenja. Nažalost, to je istina i stvarnost u državi Srbiji. Sagledavajući sve ove odredbe nije bez razloga SRS, odnosno poslanička grupa, predložila da se svi članovi brišu, jer bespredmetno je o ovakvom zakonu davati bilo kakvo pozitivno mišljenje, jer samo će biti novi namet, novo zamajavanje u utvrđivanju istine i pravde, pogotovo za borbu protiv organizovanog kriminala, a do sada nije ništa učinjeno u bilo kom delu ili borbi protiv organizovanog kriminala. Organizovani kriminal deluje na nivou cele države, u svim oblastima. Nažalost, sve ono što se događalo od dolaska DOS, od 5. oktobra, sa onom "belom knjigom", bivšeg ministra Mihajlovića, o otkrivanju organizovanog kriminala, došli smo u situaciju da su ti čelnici te bivše vlasti, sa čelnicima sadašnje vlasti medijske zvezde ili pokušavaju da to budu sa nastupima na B92, preko emisije "Insajder" i drugih emisija, sa Bebom, Čedom i ostalima. Čak smo došli sada u situaciju da takvi pišu knjige, promovišu svoje knjige i da je to tema elektronskih i pisanih medija. Sve ono što je pominjano u duelima i sukobima čelnika ove vlasti tzv. demokratskog bloka ko je veći kriminalac, ko je šta i po kom osnovu učestvovao u tzv. aferama, odnosno najtežim krivičnim delima pljačke i države i naroda, nije dobilo svoj epilog, niti početak, čak, ni nekih istražnih radnji nije bilo, a kamoli da dođe do podizanja optužnica i krivičnih procesa. To je istina sa kojom se suočava danas Srbija i obični ljudi, ne volim da ih zovem tako – obični, to su čestiti i pošteni građani Srbije koji izuzetno teško žive, koji su sada u očajnom položaju, jer nemaju više veru ni u državu, ni u državne institucije. Šta preovladava kod većine tih koji teško žive, počev od penzionera, radnika, seljaka, da nema pravde, da nema više mogućnosti da dođe do pravde, niti za njih ako se pojave pred institucijama države, a pogotovo da je pravda nedostupna za najteža krivična dela, za pljačku i države i naroda, jer nije ni pokrenut nijedan postupak za sve ove koji se pominju ili se međusobno optužuju u pljački države i naroda. Oko izdaje i države i naroda niko nije odgovarao ovde. Danas je pominjan i Perišić i mnogi drugi, a da ne govorimo o ovima što sada čine kroz tzv. nevladine organizacije Biserko, Nataša Kandić, ostali eksponenti koji treba da što više ocrne Srbiju i srpski narod. Da nateraju Srbiju i srpski narod da priznaju nešto što nisu učinili, da nisu učinili genocid ni u Srebrenici, niti bilo gde. Srbija i srpski narod se samo branio da ostane na prostorima na kojima je živeo vekovima, da ostane u svojim kućama i na ognjištima. Isti ti, na neki način većina medija u Srbiji – a nasuprot tome prava istina o stradanju srpskog naroda na prostorima bivše Jugoslavije, pogotovo u Hrvatskoj ili na prostorima pod nazivom Republika Srpska Krajina u Bosni i Hercegovini. Državna televizija, koju finansiraju svi građani države Srbije, jer se ona finansira iz budžeta Republike Srbije – neće i ne želi da iznese pravu istinu nasuprot ovome što se plasira već danima i nedeljama, a to su na neki način pokušaji da Srbija prizna ono što nije učinila, da je učinila genocid. Srpski narod nikada nije bio genocidan, to je pokazala istorija, nikada nije vodio osvajačke ratove, samo je vodio odbrambene ratove i pokušavao da se spase i da preživi. To je činio od 1990. godine, a to čini i danas. Svesni smo situacije na Kosovu i Metohiji i pokušaja da nam se otme taj prostor. Srbi koji su ostali na tom prostoru i pokušali teškom mukom da opstanu na tom prostoru, želja je nekih da budu izmanipulisani, kroz onaj banalni naziv – da je to srpska zajednica na Kosovu i Metohiji koja sada treba da odlučuje sa Albancima o statusu Kosova i Metohije, a država Srbija ne treba da se meša u prava tih Srba da odlučuju o Kosovu i Metohiji. To je deo srpskog naroda, Kosovo i Metohija je deo države Srbije i država Srbija i ceo srpski narod i svi građani jedino su legitimni da odlučuju o Kosovu i Metohiji. Proći će 11. juli, nisu oni postigli što su želeli sa svom propagandom, hajkom i harangom na Srbiju i srpski narod. Istina ipak probija u medijima u Srbiji, i elektronskim i pisanim.I SRS će u subotu, 9. jula, u 12,00 časova, prikazati deo istine o stradanju Srba u Bosni, posebno stradanje u prostoru oko Drine, oko Srebrenice, stradanje Srba u Sarajevu, 10.000 Srba koji su mučeni i ubijeni u Sarajevu. To je istina i o toj istini će saznati svi građani Srbije, ali će saznati i svet.
Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, mi poslanici SRS smo inače bili uvek protiv nekih novotarija koje ste uvodili do sada; bili smo protiv formiranja agencija pored ministarstava, stvaranja novih službi, bili smo protiv cepkanja određenih društvenih segmenata, pa smo tako i protiv uvođenja prefiksa ispred kriminala i prefiksa ispred službi koje treba da se bave tim kriminalom. Dakle, kaže, organizovani kriminal, svaki kriminal je organizovan. Pošto vam je sada to prošlo, pa i ono tužilaštvo za borbu protiv organizovanog kriminala, pa i sud za borbu protiv organizovanog kriminala, sada idemo dalje, pa je ovaj kriminal visokotehnološki, dakle, za borbu protiv visokotehnološkog kriminala. Kriminal je kriminal, sudstvo je sudstvo, tužilaštvo je tužilaštvo i država je država, ukoliko može da se suprotstavi svim tim negativnim pojavama koje se u svakoj državi, pa i u našoj. "U našoj malo više od 2000. godine, otkako je došla ona "buldožer revolucija", ali šta ćete, to su sve tekovine te revolucije. Kaže – kriminal prati razvoj tehnologije. Znate, nekada se moralo krasti malo drugačije, a danas uđu hakeri preko kompjutera u vaš račun i skinu vam 10, 20, 30 ili 50.000 koliko imate. Doduše, građanima Srbije sve manje mogu da skidaju, jer građani Srbije sve manje imaju na tim računima, ali vama iz vladajuće nomenklature ima štošta da se zahvati. Ako budemo počeli da delimo kriminal po tim prepoznatljivim delovima, onda ćemo doći, da li je organizovani kriminal kriminal u poljoprivredi, gde se genetski modifikovani organizmi unose u državu, država uništava i zdravstveno i tehnološki i kako god hoćete, ili je to kriminal samo u poljoprivredi. Ili je to samo kriminal, kao i svaki drugi segment kriminala, da može država, odnosno sud, odnosno tužilaštvo, svaki okružni sud i svako tužilaštvo da može da se suprotstavlja tome. Da li je kriminal u privatizaciji visokotehnološki, gde prodadoste sve živo ispod cene, nije vas interesovala cena, interesovala vas je kolika je provizija na tu cenu?! Da li je kriminal u bankarstvu, uništavanje četiri banke, banke koje su nosile srpsku privredu, uvođenjem stranih banaka koje sada sav kapital iznose u inostranstvo, svu razliku koju zarade, a razlike su stravične, jer na kredit morate da platite mnogo veću kamatu nego što se plaćala u državama tih banaka, a na vašu štednju su kamate daleko manje nego što te banke plaćaju u svojim državama?! Da li je visokotehnološki kriminal i to što naš ministar finansija prenese jednoj banci, za koju smo svi smatrali da je državna banka, jer se zove Nacionalna štedionica, prenese državnu imovinu bivše Službe društvenog knjigovodstva u celoj Srbiji? Da li je uopšte organizovani kriminal i to što ta banka dobije pravo da isplaćuje staru deviznu štednju, pa u svakim novinama kada otvorite vidite koliko ljudi moraju da trčkaraju od šaltera do šaltera da naplate i ono što im je tada pristiglo?! Da li je visokotehnološki kriminal i organizacija, vi imate običaj da im tepate NVO, ovih nevladinih organizacija, dakle, koje sada više ne nose u džakovima, tašnama, dokumentaciju, nego narežu na disk i predaju. Uostalom, Perišić je samo tri ili četiri diska predao, a onako bi morao kofer dokumentacije da odnese. Doduše, nije se ni tužilaštvo mnogo pretrglo oko tog njegovog slučaja, a on pobeže tamo, a čujem da će ga sada vratiti, ako ga već nisu vratili, nisam bio tu, pa imate sada prilike da ga uhapsite i da mu sudite za ovo. Da li je visokotehnološki organizovani kriminal i ovo što se gotovi autoputevi daju na 30 godina i samo po osnovu ova dva LOT-a, kako je inače Ministarstvo za kapitalne investicije nazvalo, samo po ova dva LOT-a od Horgoša do Novog Sada i od Novog Sada do Beograda, negde preko milijardu evra od državnih para, odliće se u tuđe džepove. Da li je visokotehnološki kriminal i prisluškivanje građana Srbije, jer mi znamo da i BIA i SUP moraju da traže i da dobiju nalog od suda da bi imali pravo da prisluškuju bilo kog građanina u ovoj državi. A znamo isto tako da je posle "buldožer revolucije" Nemačka, evo, čitajte sada ovo što piše ovaj nesrećni Čeda Jovanović, gde kaže da je nemačka vlada dala uređaj za prisluškivanje ondašnjoj Vladi Zorana Đinđića i da su ti uređaji pušteni u opticaj, u rad, jer nisu mogli da dođu do BIA, odnosno BIA im je bila izvan kontrole ili do VBA, jer i oni imaju pravo da prisluškuju i oni su im bili izvan kontrole?! Znači, uključili su, Nemačka se potrudila da im da sredstva, uređaj za prisluškivanje. Gde su sada ti uređaji? Ovo nije samo pitanje za pravosuđe, ovo je pitanje za MUP i za BIA, gde se sada nalaze ti uređaji za prisluškivanje i koga oni sada prisluškuju? Sa druge strane postoje indicije da ove mreže KDS prisluškuju građane. Da li je to visokotehnološki kriminal? Samo još nekoliko stvari. Država jeste država, ako može da sudi. Država jeste država, ako može da optuži. Država jeste država, ako može da brani svoju teritoriju. Sve države koje to ne mogu da urade su –kolonije. Što se tiče ovog zakona nisu nam potrebni nama ni specijalni tužioci, ni posebni tužioci. Svaki tužilac u opštinskom do nivoa koje optužuje opštinsko tužilaštvo, svaki tužilac u okružnom do nivoa koje optužuje okružno tužilaštvo, svaki tužilac u Republičkom tužilaštvu, pri tom, mislim na zamenike tužilaca, mogu da rade ovaj posao, mogu da optuže. Jel' on prekršio zakon, jel' kriminal u pitanju? Uopšte nije bitno kako je sproveden taj kriminal, bitno je da je država, da je društvo, da su građani oštećeni i da država mora da uzme u zaštitu i sebe i građane. Tražimo od tih tužilaca, od tih zamenika tužilaca, od tih sudija da zakone sprovode, a činjenica je da su od republičkog tužioca do zadnjeg zaposlenog u tužilaštvu, u opštinskom tužilaštvu, njihov rad je maksimalno potcenjen. Činjenica je da od predsednika republičkog suda, odnosno Vrhovnog suda, pa do zadnjeg sudije, do zadnjeg činovnika u sudstvu, njihov rad je potcenjen. Činjenica je da imamo sposoban kadar, osim onih kada smo prošli put birali tužioce i sudije, pa smo imali prilike da nam je došao pravnik koji je čitav životni vek proveo kao sekretar zemljoradničke zadruge ili osnovne škole i dolazi da bude zamenik recimo okružnog ili opštinskog tužioca. Sa druge strane naše sudstvo, naše tužilaštvo je bilo apsolutno postavljeno na zdrave noge tako što su školovali kadar od pripravnika, od pravnika koji završe pravni fakultet i biva primljen kao pripravnik, položi pravosudni ispit, ide na nivo stručnog saradnika i vremenom se od tih kadrova popunjavala mesta zamenika tužilaca i tužilaca. Ima još jedna nelogičnost vezana za tužilaštvo. Mi imamo zamenike tužilaca čiji mandat traje šest ili osam godina, mislim da je osam godina, posle toga može, a i ne mora biti izabran. Imamo sudije čiji mandat nije određen, znači traje mu mandat dok ne bude otišao u penziju ili dok ne bude izabran na neku višu funkciju. Nelogičnost je da javni tužilac biran na neodređeno vreme, a zamenik javnog tužioca na period od osam godina. Mislim da bi trebalo da bude obrnuto, jer tužilac je rukovodilac službe, predsednik suda je rukovodilac suda, predsednik suda se bira na određeno vreme, na mandatni period, a sudija se bira na neodređeno vreme. Mislim da bi naše pravosuđe i to moralo da ispravi i ljudima koji rade u tužilaštvu i sudstvu dajte plate. Sposobni su da se uhvate u koštac sa svakim oblikom kriminala, jer kriminal je samo promenio možda oblik, inače to je lopovski posao i sa njim treba da se sudstvo i pravosuđe uhvati. Jel' prekršen zakon, jel' postoji Krivični zakon. Jel' po tom Krivičnom zakonu može da se odredi kazna? Ne mora zamenik tužioca koji se ovim poslom bavi, da ulazi u tehnologiju kako je kriminal izvršen, kojim je sredstvima izvršen, da upoznaje do zadnjeg elektronskog kola. Njemu je bitno da postoji zakon, da je zakon primenjiv, da sa druge strane postoji krivično delo i svaki tužilac će optužiti, svaki sudija će osuditi.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo jedna ili dve rečenice o ovom amandmanu. U retoričkom smislu upravo smo prisustvovali niskotehnološkom kriminalu, pa vas stoga pozivam da nikako ne prihvatite ovaj amandman.
Replika, gospodin Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako verujete, nemam pojma šta je ovaj prethodnik rekao. Niskotehnološki kriminal? Dame i gospodo narodni poslanici, za kriminal se odgovara. Gospodine poslaniče – u retoričkom smislu izvršen kriminal? Podnesite krivičnu prijavu i nemojte izlaziti za ovu govornicu, jer da nisam kulturan rekao bih vam da lupate gluposti.
Gospodine Markoviću, shvatio sam da vas nije povredio, tako da nije bilo pravo za repliku, sem da vas je pomenuo. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman,Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što je predlagač prihvatio amandman kojim se menja naziv ovog zakona. Jedino što je do sada stajalo u nazivu, što je predlagač dostavio Skupštini, bilo je neadekvatno sadržini koja stoji u ovom predlogu. Što se tiče samog teksta zakona i uopšte osnivanja posebnog odeljenja za visokotehnološki kriminal već je dosta rečeno o tome. Da je to suvišno i nepotrebno poslanici SRS su upravo argumentima pokazali i dokazali. Ukratko samo još par reči da kažem u vezi sa ovim predlogom zakona. Mislim da je, kao što je sam naslov bio promašen, tako je i kompletan zakon promašen. Naime, zakon je dosta površno napisan i sveden na samo jednu grupu krivičnih dela koja se odnose samo na računare i računarske mreže, odnosno računarske podatke i informacije koje su vezane za računare. Ako se već htelo nešto raditi u ovom smislu nije dovoljno. Trebalo je proširiti ovo i na oblast telekomunikacija, jer tamo postoje visoke tehnologije i tamo postoji taj visokotehnološki kriminal. Ovde je predviđeno da se pri Okružnom sudu u Beogradu osnuje posebno odeljenje koje se bavi ovim krivičnim delima, a što je još jedno posebno odeljenje kakvih već imamo u našem pravosuđu; što predstavlja problem svoje vrste. U članu 5. (a malo ću da proširim diskusiju van člana 10. na koji sam podneo amandman,) stoji da će se poseban tužilac za ovu oblast birati iz reda zamenika javnih tužilaca ili javnih tužioca koji poseduju posebna znanja iz oblasti informatičkih tehnologija. Pitam predlagača mada nije prisutan, da li ima evidenciju koliko to tužilaca i njihovih zamenika danas u Srbiji poseduju potrebna znanja iz oblasti da bi bili kvalitetni tužioci u sferi krivičnih dela iz oblasti visokotehnološkog kriminala. Smatram da to što se ovde predviđa nije adekvatno u stvarnom stanju i da mi u Srbiji nemamo dovoljno pravnika koji su danas tužioci i zamenici tužilaca i koji su toliko obučeni iz oblasti informatičke tehnologije da mogu ovaj posao valjano da rade. Takođe, u članu 6. stoji: "Kada dođe do saznanja da se u jednom krivičnom predmetu radi o slučajevima predviđenim u članu 3. ovog zakona, Posebni tužilac kada on se u pisanoj formi obraća Republičkom javnom tužiocu, zahtevajući od njega da mu poveri ili prenese nadležnost. Znači, čeka da dobije saznanje da se u nekom krivičnom predmetu pojavljuje nešto iz ove sfere, pa da onda zahteva od tužioca da mu prenese ili poveri nadležnost nad tim predmetom, odnosno postupkom. Da li može da se zasniva pravosuđe na čekanju da se dobije saznanje. Upravo je gospodin Krasić dobro objasnio, nije ovde osnovni problem u posebnom odeljenju kod tužioca posebnog odeljenja, ovde je problem u otkrivanju ovih krivičnih dela. Znači, kako ih otkriti? Tu treba imati stručnjake, lica koja su sposobna i dovoljno stručna da mogu da otkriju ova krivična dela. Procesuiranje mogu obaviti i ljudi koji do sada rade krivične postupke, ljudi koji možda mogu ili treba malo da se obuče u oblasti informatike, da bi mogli da vladaju samo tim terminima koji se pojavljuju u ovoj sferi. Takođe, postavljam još jedno pitanje, a to je, da li postoji evidencija u pravosuđu, recimo, koliko je to do sada krivičnih dela u poslednjih nekoliko godina, koja mogu da se podvedu pod ovaj zakon. Da li smo imali primere takvih krivičnih dela i koliko je tih krivičnih dela do sada bilo u našoj sudskoj praksi? Član 10. govori o nadležnosti i organizaciji sudova. Ovde stoji: "Za postupanje u predmetima krivičnih dela iz člana 3. ovog zakona nadležan je Okružni sud u Beogradu, za teritoriju Republike Srbije. Za odlučivanje u drugom stepenu nadležan je neposredno viši sud." Neposredno viši sud je Vrhovni sud Srbije. Sada pitam predlagača, ako zahtevamo od posebnog odeljenja, znači od prvostepenog organa, određenu stručnost, svih lica koja su u tom prvostepenom organu, ko će i kako će onda rešavati u drugostepenom postupku ako sudije Vrhovnog suda nisu dovoljno obučene u oblasti informatičkih tehnologija? Kako će sudije Vrhovnog suda koji nisu i za koje se ne predviđa obuka, kako će odlučivati u drugostepenom postupku po ovim predmetima iz ove oblasti? Ovo je samo još jedan dokaz da ovo sve nije dovoljno dobro koncipirano i da ovaj zakon ovako predložen u ovom momentu ne bi trebalo i ne bi mogao da se usvoji. Takođe, ono što je ovde sporno, sporna su sredstva koja je potrebno izdvojiti, a verovatno je ovde predviđeno za ovu godinu da se izdvoji iz budžeta Republike Srbije, nekih 50 miliona dinara. To su prilično velika sredstva, ako se ima u vidu u kakvom je stanju ne samo pravosuđe, nego kompletna država u svim svojim sferama. Hvala.
Imamo još četiri-pet amandmana. Hoćete da završimo to ili da napravimo pauzu. Da završimo. Dobro, zahvaljujem se. Shvatio sam da više niko nema na član 10. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Milica Gavrilović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Rankić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić. Izvolite. Pauzu ćemo kada završimo ova tri-četiri amandmana. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 12. je veoma kratak: – "Ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa obezbeđuje odgovarajuće prostorije i sve druge tehničke uslove potrebne za efikasan rad Posebnog tužilaštva i Veća. Tražimo da se ovaj član briše, iz razloga što je ovde u finansijskim sredstvima potrebnim za sprovođenje ovog zakona predviđeno da 50 miliona dinara, odnosno tačno 49.610.000 dinara treba u budžetu odvojiti od dodatnih sredstava da bi se sproveo ovaj zakon.Po nama, kao što ste već čuli od predstavnika SRS, ovakav jedan zakon je potpuno nepotreban. S obzirom na to da ova problematika u najvećem brojupodleže Krivičnom zakoniku, i mogli su se postupci voditi preddo sada postojećim sudskim okvirima i pred sada postojećim sudovima. Ovde ima jedna nelogičnost, a kaže se da će Treći opštinski sud biti sedište novoformiranog veća i tužilaštva, ali je ipak izdvojeno 24.610.000 dinara za opremanje prostorija. Pretpostavljam da se neće praviti nikakve nove prostorije, pretpostavljam da u Trećem opštinskom sudu već postoje sredstva za rad, počevši od računarske i druge tehnike. Ovih 25 miliona je novac koji će se praktično utrošiti u neke druge svrhe. Jasno, zbog finansijskih sredstava koja treba da se obezbede u budžetu, a budžet se puni kao što i sami znate, uglavnom iz potrošnje, iz džepova građana. Voleo bih da ovaj amandman prihvatite i da ovaj zakon u potpunosti ne usvojite.
Zahvaljujem se gospodine Rankiću. Da li se još neko javlja o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Hvala gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman na član 13. Predloga zakona kojim tražim, naravno, kao i u ostalim amandmanima poslanika SRS, da se on briše. Mi u SRS smatramo da nema potrebe da se posebno predvide državni organi za borbu protiv raznih oblika kriminala, zato što već u postojećem sistemu pravosuđa postoje sposobne sudije i tužioci da tuže i da sude raznim oblicima kriminala. Takođe, kada se radi o visokotehničkom, odnosno visokotehnološkom kriminalu ili kao što reče jedan kolega niskotehničkom, niskotehnološkom kriminalu, oni su predviđeni u postojećem Krvičnom zakonu protiv bezbednosti računarskih podataka i mogu da budu posebno vođeni u okviru postojećeg sistema u pravosuđu. Formiranje posebnog tužilaštva, odeljenja suda i službe za borbu protiv visokotehničkog kriminala je nepotrebno i mi u SRS smatramo da ono otvara put raznim vrstama mahinacija. Samo da se podsetimo, imamo Zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, zatim isto to u postupku protiv ratnih zločina, a evo, sada predlažete ovim Predlogom da se donese zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa u borbi protiv visokotehničkog, ili kako već, visokotehnološkog kriminala. Jer je, valjda, amandman narodnog poslanika Milice Gavrilović prihvaćen od strane Vlade Republike Srbije, tako da menja Predlog zakona svoj naziv, koliko sam mogao da primetim. Pored svih ovih raznih oblika organizovanja sudija i tužilaštva, postoje razne vrste agencija, biroi, centri, itd. To znači da uvećavamo ionako nagomilanu državnu administraciju. Nije problem u broju ljudi koji će da radi u administraciji, pa i u tužilaštvu i sudu. Problem je, gospodo narodni poslanici, zato što nema izvora prihoda. Izvor javnih prihoda je sve slabiji, sve je manji, privreda ne radi, poreski obveznici nisu više u mogućnosti da izmiruju svoje obaveze prema državi. Jednostavno, nema proizvodnje, usluge su sve manje profitabilne, itd. itd. Tako da je ovaj zakon nepotreban, suvišan i on menja postojeći Zakon o sudovima i njihovu nadležnost. Posebno tužilaštvo, kao deo specijalizovanih organa i posebna sudska odeljenja ne treba da postoje. Podsetiću vas na jedan primer, imamo zakon i u skladu sa njim organizovano sudstvo i tužilaštvo u suzbijanju organizovanog kriminala. Vi znate po primeru specijalnog javnog tužioca, gospodina Jovana Prijića, kakve sve zloupotrebe i kršenja zakona postoje u njegovom radu i delovanju. Zar vam nije to dovoljno poučan primer kako ne bismo takvu grešku ponovili. Ako govorimo o visokosofisticiranom kriminalu, njegovim oblicima i načinu delovanja, odnosno pojavljivanja, navešću jedno poređenje. Priča datira od 14. jula 1999. godine iz novine "USA DAY" u Americi, koja nosi naslov: "Ujedinjene nacije, dokaz: povezuje Srbe sa ratnim zločinima". Novinar tog teksta je Džek Keli, a mesto navodnog zločina od strane Vojske Jugoslavije, tada Vojske Jugoslavije, selo Kuse u opštini Gnjilane. Naime, novinar Džek Keli zbog visokosofisticiranog kriminalnog dela, ili u jednom drugačijem obliku rečeno, isteran je sa posla u istražnom postupku istražitelja Mark Memota. Zašto? Zato što je čovek objavio, dobio je na jedan visokosofisticirani način, naravno radi se o CD, izvor informacija koje nisu tačne, koje su bile lažne i zbog toga je isteran sa posla. Istražni postupak je vodio istražni sudija Mark Memot. Radi se o lažnim podacima, koje je ovom novinaru Džeku Keliju dostavila, niko drugi, Nataša Kandić. Nije samo da žena deluje na teritoriji Republike Srbije, nego iz ovog primera može da se kaže: "naša a svetska". Za to vreme, državni organi kod nas nisu reagovali, nisu smeli, naravno, protiv američkih i Soroševih ispostava pojedinih nevladinih organizacija kod nas u Srbiji.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača zakona, Zoran Stojković želi reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Dajem pauzu do 15,15 časova.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa popodnevnim radom. Još jednom dobar dan. Da vas na početku obavestim o načinu na koji ćemo danas raditi. Kao što smo najavili, neki poslanici tokom prepodnevnog rada, danas ćemo završiti raspravu u pojedinostima, (samo po pitanju osiguranja depozita) - 9. tačka dnevnog reda: Predlog zakona o osiguranju depozita i 10. tačka dnevnog reda: Predlog zakona o Agenciji za osiguranje depozita, naravno, pod poslovničkim uslovom da završimo pre 18,00 časova raspravu u pojedinostima po 9. tački, a onda bismo završili i 10. koja ima mali broj amandmana, a sutra bismo nastavili ujutru od 10,00 časova sa 11. tačkom dnevnog reda, raspravom u pojedinostima. Narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, predsedniče, to je onaj član koji vama daje ovlašćenje da zakazujete sednice odbora. Izvinjavam se, pošto je stigao novi Poslovnik još nisam naučio koji je to član. Naučiću sutra, časna reč. Došlo je do velikog poremećaja u snabdevanju naftnih derivata koji su neophodni za poljoprivredne radove i došli su usred turističke sezone. Predlažem da vi, predsedniče, u skladu sa ovlašćenjima, zakažete zajedničku sednicu četiri odbora: za industriju (koji je nadležan za energetiku), trgovinu i turizam, Odbora za poljoprivredu i Odbora za finansije i da se podnese precizan izveštaj o čemu se ovde radi. Zašto nema dizela u robnim rezervama u Srbiji, zbog čega je došlo do katastrofalne situacije u snabdevanju? Rat je završen davno, sankcije su ukinute davno. To jeste nivo vaših ovlašćenja i molim vas da to učinite, zbog toga što je praktično nemoguće da se u ovom trenutku obave svi ovi poslovi, a da se pritom ne dese neke značajnije komplikacije. Osim toga, ogroman broj privatnih prometnika naftnim derivatima ulaže prigovor da rafinerije bez kriterijuma dele dizel-gorivo i ostale derivate samo NAP-ovim i Jugopetrolovim benzinskim pumpama. Tu ima posla za Antimonopolsku komisiju. Molim vas da procenite, da u skladu sa svojim ovlašćenjima zakažete javnu sednicu ova četiri odbora, uz prisustvo četiri ministra i drugih ljudi koji mogu da objasne o čemu se ovde radi i da li će problem da bude rešen. Ono što jeste posebno važno, Narodna skupština treba da dobije izveštaj da li ova zemlja ima robne rezerve u dizel-gorivu. Ako nema, zašto nema. To je ozbiljan znak da država ne radi svoj posao kako treba. Molim vas da, u skladu sa svojim ovlašćenjima, to uradite i zahvaljujem na vašem strpljenju.
Da, proveriću mogućnosti i nastojaću da već tokom sutrašnjeg dana zakažem ovu sednicu. Razgovaraću sa predsednicima odbora i sa ministrima. Mislim da je inicijativa upravo u duhu onoga što smo želeli da postignemo i novim poslovnikom i u duhu ovog tela kao najvišeg nivoa vlasti u zemlji. Zahvaljujem na inicijativi. Prelazimo na rad po 9. tački dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O OSIGURANjU DEPOZITA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Stefan Zankov, Radiša Ilić, Branislav Janković, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Petar Jojić, Srđo Komazec, Božidar Koprivica, Ljubomir Kragović, Blagoje Krajinović, Milorad Krstin, Bore Kutić, Nikola Lalić, Srboljub Marinković, Dragoslav Milković, Vitomir Milošević, Nenad Mitrović, Dragan Živkov, Prvoslav Savić, Dragoljub Simonović, Slaviša Slavković, Sulejman Spaho, Branislav Stevanović, Stojan Tintor i Stojan Cvetković. Primili ste amandmane Odboraza finansije. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o amandmanima. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već se u raspravi u načelu dotaklo pitanje, zašto je nama potreban zakon o osiguranju depozita. Navodno, da bi se zaštitili građani u slučaju da banka izgubi dozvolu za rad, odnosno da neka banka ode u stečaj, tako da član 1. na koji se odnosi ovaj zakon, glasi: "Ovim zakonom uređuje se obavezno osiguranje depozita fizičkih lica kod banaka, radi zaštite depozita tih lica u slučaju stečaja banke." Kada čovek ovako to pogleda, pročita, ne razmisli dobro, rekao bi – ovo je sasvim u redu. Vidimo kako država brine o građanima, (reč je o fizičkim licima) u slučaju da neka banka ne posluje dobro, da postoji neki depozit koji će biti u nekim rezervama, u slučaju da banka izgubi dozvolu za rad. Pre nego što se završi stečaj ili likvidacija banke, građani će moći da povrate taj svoj novac, koji su bili stavili na štednju ili po nekom drugom osnovu u tu banku. Gledajući sa te strane sve izgleda da je u redu. Međutim, imajući u vidu ko vodi politiku, pogotovu kada su u pitanju banke, javlja se jedan određen, ne baš tako mali, tračak sumnje. Znači, po dosadašnjem načinu obeštećenja fizičkih lica, bila je zadužena Republika Srbija. Dakle, država. Država je izdavala dozvolu za rad poslovnim bankama i drugim bankama, država je garantovala za uloge građana kod tih banaka. U slučaju da država oduzme pravo banci da dalje obavlja svoju delatnost, (odnosno da li će da izgubi dozvolu, da li će da ode u stečaj, u likvidaciju) država bi bila ta, koja bi iz svog budžeta morala da namiri građane. Tako je bilo do sada i to je bio veliki problem u ovoj vlasti. Zašto bi država namirivala sredstva koje građani izgube kod neke banke? Zar to nije lakše da rade same banke, odnosno građani? Taj novac, taj procenat koji će biti deponovan u nekom depozitu, moraće odnekud da se nadoknadi u poslovanju banaka. Odakle će se nadoknaditi? Nadoknadiće se od kredite koje građani uzimaju od te iste poslovne banke. Koji je efekat? Nikakav. Građani će kroz kredite i sve ostale dažbine koje se daju bankama prilikom nekog dužničko-poverilačkog odnosa namiriti taj depozit. Ni to ne bi bilo strašno, da ovde trenutno ne vlada jedna klima, da vladajuća koalicija koja vodi resor finansija, bankarskog sektora, jednostavno ima jednu tendenciju uništavanja domaćeg bankarskog sistema, bez obzira da li su to privatne banke ili banke koje su u društvenoj svojini. Ono što potvrđuje takvu jednu teoriju jeste događaj od pre nekoliko meseci, da ne kažem skoro godinu dana, kada je Narodna banka propisivala uslove kako će poslovne banke da daju kredite. Izgleda da kod nas na tržištu novca postoje dve vrste banaka. Banke koje su bliske vlasti i banke koje imaju izuzetno stroge uslove za davanje kredita,uz visoke kamate i druge banke koje se nalaze na tržištu, a žele da posluju po tržišnim principima. Imali smo situaciju da se kod nekih banaka, (pre otprilike godinu dana) moglo podizati sa nekom kamatom devet ili deset posto na godišnjem nivou, kod drugih 14, 15 i 16%. Kod banaka gde je kamata bila niža mogli ste da podižete i bez žiranata, kod ovih drugih gde je kamata bila visoka, zato ste morali da imate žirante. Da li 30% od ukupnog primanja treba da iznosi rata. To je obično bilo kod ovih banaka koje su bile nepovoljnije sa žirantima, sa visokom kamatnom stopom, sa ograničenjem do 30% i kod drugih banaka gde je bilo 50% od plate. Šta se to dešava? Onda se pojavljuje Narodna banka koja propisuje uslove kako neki građanin može da podigne kredit kod banke. Zašto? Zašto banke ne posluju po tržišnom principu? Znači, imate višak novca, plasirate ga, a ako ga ima mnogo više, njegova vrednost je niža, znači, kamata je niža i kredit je jeftiniji. Ako ima manjak novca, samim tim je kamata veća. Koji su razlozi? Izgleda da su razlozi ti, da poslovne banke koje su poslovale pod nepovoljnijim uslovima za građane imaju, jednostavno, zaštitu, države, guvernera Narodne banke Srbije i ministra. Jer ne vidim zašto bi neko napravio jedan takav potez koji jedino šteti građanima. Jednim takvim potezom, banke su primorane da traže žirante od građana, da akumuliraju razna sredstva kao sredstva od rizika. Koliki troškovi mogu da budu kod poslovne banke. Do sada je bio običaj da se ti troškovi ograničavaju u gornjoj granici, a sada je donja granica ograničena. Ne može ispod 1,5% ili 2%. Koje su banke kojima jedan takav politički, neekonomski, i profiterski postupak guvernera Narodne banke i Ministarstva finansija odgovara? To su Nacionalna štedionica, Komercijalna banka, njima je najviše odgovaralo. Njihovi krediti su bili najnepovoljniji na tržištu i sve one uslove koje su oni tražili za davanje kredita Narodna banka je prisilila sve druge banke da traže iste uslove i malte ne izjednačila kamatne stope koje su bile kod drugih banaka sa onim kamatnim stopama koje daje Nacionalna štedionica i Komercijalna banka. Možda su se neke banke i otele kontroli, možda neke banke žele da posluju, možda neke banke bolje posluju ili su konkurencija koja smeta ovim dvema bankama, Nacionalnoj štedionici i Komercionalnoj banci. Zašto onda, da guverner razbija glavu šta će da se desi kada oduzme banci dozvolu za rad? Zašto Ministarstvo finansija i Vlada Republike Srbije da razbijaju glavu odakle će da obezbede sredstva da obeštete građane koji su imali novac na štednji kod tih banaka? Jednostavno, da bi rešili taj problem, daje se novi zakon u skupštinsku proceduru koji glasi Zakon o osiguranju depozita. Sada će svaka banka određena sredstva koji svaki građanin ostavi kod nje morati da uplati kao osiguranje depozita. Iz meseca u mesec. Kažu 0,1% – nije mnogo. Nije mnogo na mesečnom nivou, ali na godišnjem nivou to je 1,2%. Kuda novac ide? Da li se neko, uopšte, zapita šta banke rade sa novcem koji građani ostave na štednji? Plasiraju kroz druge kredite. Ko te kredite koristi? Oni drugi građani koji nemaju novca da sebi obezbede neko dobro. Sada će ti građani posredno da vraćaju novac licima koja su ostavila novac kod banaka koje su otišle ili u likvidaciju ili u stečaj. Znači, nema ovde brige za građane. Ovde je jedina briga kako manipulisati sa bankama, kako banke otvarati ili zatvarati, kako praviti krug privilegovanih banaka, da to ne košta mnogo državu pod izgovorom da je to u korist građana, a isključivu štetu imaju sami građani. To su pravi razlozi a ne kako to kaže u članu 1.– da se ovim zakonom uređuje obavezno osiguranje depozita fizičkih lica kod banaka radi zaštite depozita tih lica u slučaju stečaja banke. Građani će u svakom slučaju svaki stečaj svake banke da plate svojim novcem i te kako debelo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 2. sa predlogom da se član 2. briše. SRS je inače podnela amandmane na sve članove ovog zakona o osiguranju depozita sa predlogom da se brišu, zato što smatra da ovaj zakon nije dobar i da se na neki način ovim zakonom NBS stavlja u položaj da može dodatno opterećivati banke i da smanjuje kamate koje poslovne banke daju na depozite fizičkim licima. Ovaj član 2. se uglavnom bavi objašnjenjem pojmova koji se pominju u tekstu Predloga zakona. Dobro je poznato da danas u Srbiji niču mnoga osiguravajuća društva, otvaraju se ekspoziture mnogih banaka kako iz zemlje, tako i inostranstva, javljaju se razne kompanije sa ogromnim kapitalom i oni svoj promet, ulog u osiguranje plasiraju preko banaka sa kojima posluju. Zašto se ministar nije potrudio da postavi barijeru za kompanije, banke, osiguravajuća društva koja su nastala bukvalno rečeno preko noći i pojavila se na tržištu sa ogromnim kapitalom? Takvih ima dosta i njima se sada daje šansa da osiguraju i legalizuju svoj kapital stvoren ko zna kako. Ogromne sume novca se vrte oko osiguranja, tu je NBS, tu je Agencija za osiguranje depozita i neizbežni fond za osiguranje depozita. Za sve obaveze što ne ispuni agencija, tu je Republika Srbija. Ministar finansija se često hvali kako je zaslužan za velike devizne rezerve u zemlji, ali se ne obazire na to da su građani Srbije osiromašeni i da oni od toga nemaju nikakvu korist. Što ne odreši kesu gospodin ministar pa ne uveze derivate, a ne da narod skapava po benzinskim pumpama širom Srbije. Gde su ti što vam dadoše "dva minus" (2–) za Studiju izvodljivosti, da pođu Srbijom, ostali bi na nekom parkingu sa kanisterom u ruci da čekaju dizel. Banke bi trebalo da iz svojih sredstava namire deponente Na svaki način trebalo je izbeći stvaranje agencija koje za sobom nose veća opterećenja zbog povećane administracije. Fondove banaka treba kontrolisati, to treba da radi postojeća inspekcija, a ne da se nameće agencijama. SRS se u svakom slučaju zalaže za sigurnost štednje građana, a ovako agencije same utvrđuju stopu tromesečne premije, što predstavlja, pre svega, veliku moć bez adekvatne kontrole i bitno utiče na finansijski sistem. Sve ovo odraziće se na rast kamata za kredite, a to će uticati na pad proizvodnje u Srbiji, što povlači za sobom i druge negativne pojave koje bitno ugrožavaju standard građana. Na kraju, zašto NBS ne vrši kontrolu umesto agencije kojoj vi dajete stvarno veliku moć bez nadzora. Ako već NBS drži na posebnom depozitu sredstva agencije, nema razloga da se ona bavi i poslovima osiguranja depozita. Hvala.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, da vidimo šta se reguliše ovim članom 2. šta su to pojmovi u smislu ovog zakona, pogotovo, koja su to fizička lica, kako to kaže ovaj zakon. Dakle, u stavu 1. tački 1) – "depozit je dinarsko ili devizno novčano potraživanje prema banci koje proizilazi iz novčanog depozita, uloga na štednju, bankarskog tekućeg računa ili drugog novčanog računa i na osnovu kog nastaje zakonska ili ugovorna obaveza banke na povraćaj sredstava". Postavlja se pitanje šta banka radi sa tim novcem, da li je u depozitu, da li je u depozitu po viđenju? Sasvim je normalno da banka ta sredstva plasira dalje na tržištu, ne prima ona novac na štednju od građana, a da nema svoj interes. Sada na svaki dinar koji se bude nalazio na štednji, deo prihoda mora da ide u Agenciju za osiguranje depozita, koja će da raspolaže tim novcem. Šta se onda dešava kada banka reši da novac pusti na tržište sa određenim interesom. Prvo će morati da izračuna koliki je rizik, (a to joj propisuje NBS) pa će onda morati da odredi troškove, (a donju granicu je već propisala NBS) pa će onda morati da obezbedi sredstva kojima će da pokrije ovaj depozit, pa će tek onda da kalkuliše sa svojom zaradom. Ko će da koristi kreditno-poslovne banke kod banaka? Kredit će da koriste građani koji nemaju puno novca, koji žele da dođu do najobičnijeg dobra. Najčešće se građani zadužuju za veš mašine, za štednjake, da naprave ili rekonstruišu neki deo kuće ili stana, zato se podižu krediti. Retko ko podiže kredit da bi kupio nešto što je stvarno vredno, što predstavlja neki luksuz, statusni simbol ili slično. Za njih nema problema, krediti im nisu potrebni, a ako im treba, to je da bi premostili za mesec ili dva, dok ne obezbede novac sa neke druge strane. Znači, ko će ovu šalu guvernera NBS, Agencije za osiguranje depozita i Ministarstva finansija, (a sve je to objedinjeno u političkoj stranci koja se zove G17) da plaća? Plaćaće građani. I da stvar bude još gora, plaćaće što su svoj novac uzeli na kredit, posredno ili neposredno. U tački 2) – "osigurani depozit je depozit fizičkog lica koji osigurava agencija iz člana 3. stav 1. ovog zakona, a koji ne obuhvata depozite". Pazite sada, "fizičkog lica koje delatnost obavlja radi sticanja dobiti", (podtačka (1) glasi). To je već pojam poslovne banke. Sada se postavlja pitanje zašto i njihov novac da ne osiguravate? Naterali ste da svi koji obavljaju bilo kakav platni promet rade kod poslovnih banaka, a do sada je to radila NBS, a sada obavljaju poslovne banke. Dali ste im ta ovlašćenja. Sada ne garantujete za ta sredstva koja poslovne banke imaju, lica koja obavljaju neku određenu delatnost imaju kod poslovnih banaka i koja služe za obavljanje te delatnosti. Ko će te ljude da obešteti? Tu je akumulacija novca velika. Tu će neko da nastrada i to ozbiljno. Ukoliko neka od velikih banaka uđe u jedan ovakav postupak likvidacije ili stečaja koja ima mnogo deponenata koji koriste svoje račune za obavljanje poslovanja, da naprave nesagledive štete na tržištu. Na taj način možete da kontrolišete sve bitnije institucije u državi, pa i budžete lokalnih samouprava, koji su najčešće deponovani kod poslovnih banaka. Znači, ukoliko guverner kaže, ova banka gubi dozvolu za rad, budžet neke lokalne samouprave i Republički budžet, mogu na ovaj način da budu oštećeni. Dalje, ne obuhvata depozite direktora, člana upravnog ili nadzornog odbora banke. Postavlja se pitanje, zar oni nisu građani? Doduše, direktor, član upravnog ili nadzornog odbora često zbog politike banke ne mogu da budu birani, ukoliko nemaju svoju zaradu, odnosne ne primaju platu na tekuće račune kod tih poslovnih banaka kojim upravljaju. Valjda i to neko osiguranje za njih, da ako novac drže kod svoje poslovne banke ili druge banke, jednostavno je i to garancija drugim građanima da mogu da novac stavljaju na štednju ili kako vi to volite da kažete, deponovanje. Dakle, akcionar banke, znači, nije onaj koji je nekim čudom, a to su najčešće građani koji su kroz neku privatizaciju neke banke, ali biće sada i toga, znači, nemaju pravo da svoje depozite traže nazad od Agencije za osiguranje depozita, ali će u svakom slučaju Agencija, za njihov novac koji se nalazi na štednji kod te banke, uzimati proviziju od 0,1% mesečno. Članovi porodica lica iz podtačke (2), (3), i (4), što znači da ni članovi porodice nemaju pravo da budu obeštećeni u ovom slučaju. Ovde još dolazi podtačka (7) tačke 2) koja je izuzetno zanimljiva, a koja glasi: "koji su nastali kao posledica pranja novca u smislu zakona kojim se uređuje sprečavanje pranja novca". Sada se postavlja pitanje da li vi stvarno znate ko u ovoj državi pere novac, koji su to ljudi, zašto jednostavno čekate da banka preko koje to rade bude zatvorena, pa vi uzmete novac. Zar nije jednostavnije da ih lepo pohapsite, tu dokumentaciju koja postoji upotrebite kao dokazni materijal. Novac, u svakom slučaju, koji se zarađuje nelegalnim i nezakonitim radnjama pripada državi i potpuno "mirna Bačka", sve je potpuno u redu. Kako se koji god član ovog zakona pročita uvek ostavlja sumnju da neko ovakvim radnjama jednostavno unapred želi da određene banke stavi u privilegovan položaj.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Janković Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Branislav Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 141. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podnosim amandman na član 3. Predloga zakona o osiguranju depozita u kojem predlažem da se pomenuti član briše. Potpuno je očigledno da je Narodna skupština Republike Srbije u funkciji Vlade Republike Srbije i zato se sednice Narodne skupštine zakazuju suprotno odredbama Poslovnika, tri dana pred zasedanje, kako bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnose amandmane i da kroz obrazloženje istih obaveštavaju javnost Srbije kako je, kao u ovom slučaju, Vlada Republike Srbije jedino odlučna da nastavi dalja pljačkanja građana Srbije. Važno je naglasiti da je načelna rasprava o ovom predlogu zakona bila pre deset dana, tako da su, zbog protoka vremena, mnogi dobri predlozi zaboravljeni. Što se tiče Predloga, član 3, država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima za sredstva deponovana kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozit fizičkim licima. Ovakav zakon još više će povećati i onako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. U daljoj analizi, član 3, stav 1. kaže: "Banka je dužna da depozite fizičkih lica osigura kod Agencije za osiguranje depozita"; u stavu 2. – kaže se da tu obavezu ima i filijala strane banke na teritoriji Republike Srbije; a u stavu 3. – da i filijale domaće banke u inostranstvu, u slučaju kada u zemlji u kojoj obavlja delatnost nije osigurala depozite i kada je u zemlji u kojoj obavlja delatnost osigurala depozite, a Narodna banka Srbije utvrdi da je taj sistem nepovoljniji za deponenta po sistemu osiguranja depozita utvrđenog ovim zakonom. Nama naročito smeta stav 1, jer opšte je poznato da je SRS principijelno protiv formiranja agencija jer to znači umnožavanje birokratije i dodatno zavlačenje ruke u džep svih obveznika. Ako znamo da direktor agencije za obračun ličnog dohotka ima platu i koeficijent 10, a član saveta koeficijent 8, potpuno je jasno koja su sredstva u pitanju.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Već u članu 3. ovog zakona tačno se vidi koja je namera predlagača bila. U stavu 1. kaže se: Banka je dužna da depozite fizičkih lica osigura kod agencije za osiguranje depozita osnovane posebnim zakonom (u daljem tekstu: Agencija). Da se za trenutak vratimo na član 1. Predloga zakona koji kaže: "Ovim zakonom uređuje se obavezno osiguranje depozita fizičkih lica kod banaka, radi zaštite depozita tih lica u slučaju stečaja banke". Imamo agenciju za osiguranje depozita. Novac koji se dobije od osiguranja daje se toj agenciji. To nekome ne izgleda čudno, ali ima jedan mali problem. Ta agencija je zadužena za likvidaciju i stečaj banaka i tu je sada problem. Znači, osigurava se kod agencije za osiguranje depozita, a ta ista agencija vodi likvidaciju i stečaj banaka koje izgube dozvolu za rad. Ako se utvrdi, a utvrđeno je da je guverner Narodne banke Srbije iz G17, da je ministar finansija iz G17, da će novi direktor agencije za osiguranje depozita da bude iz G17 – evo kompletne kontrole bankarskog sistema, a preko kontrole bankarskog sistema možete da kontrolišete bukvalno sve u državi, Ministarstvo odbrane, pa vam Davinić i ne treba. Ne treba vam Davinić da uništava vojsku, dovoljan je Dinkić. Ne da pare vojsci i gotovo. Ministarstvo unutrašnjih poslova nema novca, ministar ne da – i završen posao. Lokalnim samoupravama, zatvaraćete banke koje ne osiguravaju, koje ne otvaraju depozite na budžetska sredstva kod određenih poslovnih banaka, nego kojima ste vi naklonjeni, kojima omogućavate prihod. Ukoliko se pokuša neki ozbiljniji depozit kod neke druge banke, ta banka ide u stečaj, likvidaciju. Ukoliko se dogovore oko toga kako će da podele tržište sa povlašćenim poslovnim bankama možda iz stečaja izađe a da ne bude likvidiran. U stavu 2. – "Filijale strane banke na teritoriji Republike Srbije dužna je da depozite fizičkih lica osigura kod Agencije na osnovu odluke Narodne banke Srbije – ako u zemlji sedišta te banke ne postoji sistem osiguranja depozita ili ona nije uključena u taj sistem". Da li uopšte ijedna banka koju predstavljate kao stranu banku, da li je stvarno osnivač te banke neka banka iz inostranstva? Da li ona stvarno stoji iza neke poslovne banke koja posluje pod nekim stranim imenom? Koji je interes te banke? Čak i tekuće račune koji su otvarani u inostranstvu ove banke ne žele, banke koje posluju na domaćem tržištu pod istim nazivom ne žele da isplaćuju i obrnuto, ne žele da priznaju jedna drugu. Zašto? Zato što su ovde na prvom mestu nesigurni u vas, skloni ste raznim malverzacijama, skloni ste da zatvarate čak i svetske banke samo da sebi obezbedite neki određen profit, neku određenu dobit, da nešto smuljate, kako bi to naš narod rekao. Znači, jednostavno banka koja je strana, posluje ovde, uzima novac od naših građana, ne mora da bude osigurana kod agencije za osiguranje depozita. Šta ako baš toj banci oduzmete dozvolu za rad? Kakvu imovinu ima ta banka? Nikakvu. Ima neka sredstva rezerve koja se daju Narodnoj banci, depoziti, 15 ili 20 posto od osnivačkog uloga ili kapitala banke. To je sve što imate. Nisu plaćali agenciju, domaće banke jesu, njihovi krediti su skuplji. Znači, ona će da uzima novac na štednju građana, plasiraće razne kredite, možda će novac jednostavno da ispumpava iz države, novac građana Srbije, (ne svoj novac, nego naš novac). U jednom trenutku kaže, mi ne možemo građanima da vratimo novac, neka radi to agencija, ali mi nismo u sistemu te agencije, pa će to opet morati da plate građani Srbije. Dalje, filijala domaće banke u inostranstvu je dužna da na osnovu odluke Narodne banke Srbije depozite fizičkih lica osigura kod agencije u slučaju kada u zemlji u kojoj obavlja delatnost nije osigurala depozit. Šta nas briga šta se dešava sa poslovnim bankama koje posluju u inostranstvu i ko njima izdaje dozvolu za rad. Nadležni organ tamo, pa neka im on izda i neka on odgovara za njihove depozite. Zašto bi mi odgovarali. Sada ovde, po meni, jedan član, odnosno tačka koja je suvišna, kada je u zemlji u kojoj obavlja delatnost osigurava depozite, Narodna banka Srbije utvrdi da je taj sistem nepovoljniji za deponente od sistema osiguranja depozita utvrđeno ovim zakonom. Znate šta, stvarno ne verujem da možete da ubedite nekoga ko je u bankarstvu šta mu je jeftinije, pa ko zna da mu je to skuplje, osim da ga prisilite jednim ovakvim zakonom. Ovaj član je potpuno sulud, jer jednostavno anulira principe tržišnog poslovanja. Normalno je da će neko ko mora da da neka sredstva u određeni depozit i da gleda gde mu je to povoljnije, gde je jeftinije. Zašto bi to bila briga Narodne banke Srbije, da li je to njegov posao.
Hvala vam gospodine Arsiću. O istom amandmanu, narodni poslanik Momir Marković. Izvolite, imate pet minuta. Pozdravljam inicijativu da poslanici koji podržavaju Socijalističku internacionalu sede zajedno. Zahvaljujem. Izvolite gospodine Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, vašu pažnju ću da skrenem na jedan drugi segment koji se odnosi i na ovaj, a i na mnoge druge amandmane koje su podneli poslanici SRS. Naime, u obrazloženju amandmana (drugi pasus ovog obrazloženja) podnosilac Branislav Janković u ime SRS kaže: "Država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima da sredstva za svedeponuju kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozite fizičkim licima. Ovakav jedan zakon još više će povećati i onako skupe kredite koje koriste i pravna i fizička lica". Dobili smo mišljenje Vlade Srbije (o svim amandmanima), pa mišljenje o amandmanu koji je podneo narodni poslanik Branislav Janković, kaže: "Amandman se ne prihvata s obzirom na to da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu amandmana". Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se ovde radi o falsifikatu, potpisan je gospodin Koštunica, kao predsednik Vlade, ali gotovo sam ubeđen da on ovako nebulozno obrazloženje, zašto se amandman odbija, nije ni sročio, ni potpisao. Molim vas da proverite da li je Koštunica, predsednik Vlade, potpisao ovo što je u ime Vlade Republike Srbije dostavljeno nama, kao narodnim poslanicima i predlagačima ovih amandmana.
Hvala vam. Nema potrebe, kao što znate, potpisuje se u ime, a ne daj bože da se sastavlja, to je obaveza zakonska. Razumem potpuno vašu šalu. Hvala vam. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, sada se sa ovim članom 4. uopšte postavlja pitanje šta će nama ova agencija, šta će nama osiguranje depozita. U stavu 1. člana 4. kaže se: "Agencija osigurava depozite do visine osiguranog iznosa". U stavu 2. istog člana – "Za obaveze iz stava 1. ovog člana jemči Republika Srbija". To znači, ukoliko agencija nema novca, opet će morati da se vraća iz budžeta Republike Srbije. Sada se postavlja pitanje, zašto ovo uopšte radimo, zašto sada ovo radimo, zašto pravimo neku agenciju za osiguranje depozita u kojoj će, izgleda mi jedino korist da imaju direktor te agencije, ljudi koji budu radili u toj agenciji, članovi upravnog odbora, članovi nadzornog odbora. Ko će to morati da plati? Građani Republike Srbije. Kako? Kroz sada već skuplje kredite kod banaka koje daju krediti, jer će novac morati da se sliva u agenciju za osiguranje depozita. Ukoliko agencija nema dovoljno novca da ga vrati građanima, a izgleda mi kolike su plate u Narodnoj banci Srbije, odnosno da naš guverner ima platu preko 300.000 dinara, verovatno će i on da drpa od te agencije, znači, moraće to da se uradi iz budžeta Republike Srbije. Znači, dva puta smo opljačkali građane, prvi put kada smo im uzeli novac, uplatili agenciji, deo novca vratili da banka po prvi put opljačka građane koji podižu kredit, a drugi put ukoliko agencija nema sredstava da vrati građanima, onda će morati iz budžeta. Ko puni budžet? Opet građani Srbije. Nemojte da se zanosite tom pričom da neko drugi plaća poreze i doprinose. Plaćaju građani. Sve što se proda na tržištu, bilo kakva vrednost da se ostvari, bila kakva zarada, po bilo kom osnovu, direktno ili indirektno plaćaju građani. Porez je u svakom slučaju potpuno jedan legalni vid državnog reketa. Onda malo bolje razmišljajte o tome kada derete građanima kožu sa leđa, da li je posao onoga ko raspolaže tim novcem da radi u njihovom interesu ili u svom interesu. Duže vreme ide cirkularno pismo prema svim lokalnim samoupravama da se broj radnika u lokalnim samoupravama smanji za 10, 15, 20% itd, pod pretnjom da, ukoliko lokalna samouprava to ne uradi, neće dobiti transferna sredstva iz budžeta Republike Srbije. Šta sada radimo? Izbacićemo ljude na ulicu! Koje? Neke! Verovatno politički nepodobne! Koga ćemo dazaposlimo u agencijama? Nama podobne. Tako razmišlja G17, tako razmišlja ministar Dinkić. Sve što se radi, čini mi se da se radi u tom pravcu. Nema drugog motiva. Znači, da se obezbedi posao, izvor prihoda za neke naše prijatelje, rođake itd, pod izgovorom da je to u interesu građana. To što će ljudi zbog pritiska koje Ministarstvo finansija vrši na lokalne samouprave, javna preduzeća, organe državne uprave, da smanjuju broj radnika, da ljude otpuštaju sa posla, to nema veze. Ti nisu naši, oni ne treba ni da jedu, ni da piju, ni da imaju decu, ni da ih školuju, ni da idu na more. Njima ništa ne treba. Bolje onda da ih poubijate.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, što se tiče člana 4. mislim da je u ovom Predlogu zakona nepotreban, iz dva razloga: prvo, u stavu 1. kaže: "Agencija osigurava depozite do visine osiguranog iznosa". Članom 2. je tačno utvrđeno našta se odnosi utvrđeni iznos. U članu 2. stav 1. tačka 3. tačno je predviđeno da je osigurani iznos u vrednosti od 3.000 evra u dinarskoj protivrednosti. Znači, članom 4. stav 1. mi ga samo ponavljamo. Nepotrebno je u istom zakonu dva puta isti tekst iznositi. Znači, to je nepotreban tekst. S druge strane, stav 2. glasi: "Za obaveze iz stava 1. ovog člana jemči Republika Srbija". Zakonom o Narodnoj banci Srbije kao generalnim zakonom, predviđena je takođe takva obaveza. Zakon o Narodnoj banci Srbije je generalni zakon. On, kao takav, je zakon veće vrednosti u odnosu na ovaj zakon. Znači, opet jedna nepotrebna stvar. S druge strane, Zakonom o deviznom poslovanju je, takođe, predviđeno da za devizne transakcije jamči Republika Srbija, odnosno budžet Republike Srbije. Stav 2. kao i stav 1. su nepotrebni u ovom tekstu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko od narodnih poslanika javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u mojoj desetogodišnjoj poslaničkoj praksi svašta sam imala u rukama i mogla da vidim – raznorazne odgovore raznih vlada, ali ovo je vrhunac bezobrazluka i drskosti. Prvo, da konstatujem da smo mi u jednoj vrsti vremeplova. Ono o čemu ste razmišljali i što ste imali prilike da čujete od ministra Dinkića pre sedam ili više dana, sada se ponovo vraća na dnevni red. Sve je isto, ali Dinkića ovde nema. Ovo obrazloženje, koje je pod indigo napisano za sve poslanike SRS je vrhunac bezobrazluka ovog ministra i ove vlade. To je nešto s čim se do sada nisam suočila, jer ovakva drskost nije ni jednom prethodniku pala na pamet. Moram to zbog građana Srbije da pročitam, pa onda da vam objasnim šta znače poslovi u članu 5. za koji sam predložila, u ime poslaničke grupe SRS, da se briše. Dakle, govorim pre svega građanima Srbije, jer oni koji su sazvali na ovakav način sednicu, nemaju grižu savesti. Sednica je sazvana sa obimnim dnevnim redom od 45 tačaka i setom ovih zakona od 9. do 16. na najekspresniji mogući način. Vama je dobro poznata činjenica da je SRS u danu kada smo govorili o zakonu u načelu rekla da je potpuno bespotrebno da Skupština zaseda jedan jedini minut sa ovakvim predlozima zakona. Zato smo, da bismo onemogućili donošenje ovakvih zakona, napisali amandmane, u kojima tražimo da se svaki od predloženih članova briše, uz argumentaciju koju vam dajem. Kako je svaki od poslanika SRS, počev od Stefana Zankova na član 1. pa do ovog mog amandmana na član 5. i tako redom, dao svoj predlog Vladi Republike Srbije i Narodnoj skupštini, pre svega, da ovaj zakon ne bude donet, Vlada je, pazite koja je to drskost, uz takvo sazivanje sednice, uz zakone koji uopšte nisu potrebni i koji neće doprineti ni boljem standardu, poslovanje banaka, već kao mogućnost da se institucionalno još jedna grupa ili jedna grupa jednih te istih ljudi, stavi u kontrolu bankarskog i finansijskog sistema. Zamislite vi kakvo je obrazloženje na amandman na član 5. član 1, i tako redom. Sada oni kažu: "Amandman se ne prihvata, s obzirom na to da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu amandmana". Prvo, ne u tekstu amandmana, jer tu piše: "Briše se", šta ćete, za normalnog čoveka i za onoga ko hoće da shvati da je zakon bespotreban, ako piše nešto, briše se, znači nema ga, bolje obrazloženje od toga vam ne treba. Ne, vi ste hteli na jedan, mislili ste perfidan, način da se poigravate sa poslanicima SRS na taj način što dajete ovakva obrazloženja. Upućujete nas na to, eto, kako ste vi mogli nama da date amandmane, gde se brišu ti članovi, mi vama dajemo ovakav odgovor. Naš zahtev da se izbriše član 5. koji kaže, što sam ja predložila u svom amandmanu da Agencija donosi propise za koje je zakonom ovlašćena, nije isti, kao i vaše obrazloženje. Jer, ako vam predložim da se član 5. briše, to temeljim na sledećim argumentima: Prvo, regulatorna i nadzorna kontrola nad domaćim bankarskim sistemom, (ako u ove domaće računate i ove strane banke, koje postaju kao domaće) je i te kako pojačana i podignuta na najviši mogući nivo još 2003. godine kada su doneti zakoni o bankama i Zakon o Narodnoj banci Srbije. Drugo, u tom širokom spektru zadataka koje sada pod svojom šapom ima Radovan Jelašić, kao guverner, znači onaj koji upravlja centralnom bankom, data je i mogućnost da se ona u slučaju bankrotstva jedne banke pojavljuje u tom regulatornom smislu i da vodi tu intervencionističku politiku. Što se tiče početka osnivanja agencija, problem je nastao onog trenutka, a onda je usledio sunovrat srpskog bankarstva kada je usvojena Agencija za sanaciju banaka. Vi sada meni, dame i gospodo koji podržavate ovaj zakon, recite kako je moguće da glasate za nešto ovako, iza koga sledi Agencija za osiguranje depozita, kada znate da ova agencija za sanaciju banaka ne samo da nije spasila domaće banke, odnosno srpske banke koje su imale tzv. deo društvenog kapitala, već je potpuno ugasila nacionalne banke i ljude izbacila na ulice. Na mala vrata uvela one koji ne razmišljaju u odnosu prema srpskoj privredi na način kako da joj pomognu, nego su svoje poslovanje bazirali, pre svega, na sektor stanovništva. Taj odnos je otprilike 80 prema 20 u korist stanovništva. Zašto? O tome je govorio kolega Arsić. Zato što su ti krediti za široku potrošnju, (a to je ono što je građanima najneophodnije) mamac za ljude, ne mislim lakoverne ljude, nego ljude prinuđene da uzimaju takve kredite, tako skupe kredite, sa bukvalno lihvarskim kamatama, zato što nemaju osnovne prihode, fabrike ne rade, nemaju posla, plate male. Odakle da kupe frižider, detetu kompjuter, šporet, sve što mu treba. Mnogi ljudi se zadužuju i uzimaju te kredite sa obaveznim depozitom od 20% od januara meseca ove godine da plate račune za struju. Da li je to vama nešto strano? Vi ne živite u državi Srbiji iako je Dinkić izopšten iz tih događanja, da li vi znate kako ljudi teško žive, da nemaju od čega da školuju decu. S druge strane, ni oni kojima ste po tim zakonima koje sam spomenula, a koje drže tu centralističku regulatornu politiku od strane guvernera i ministra, s jedne strane prema bankarskom sektoru, čak i oni nisu zadovoljni vašim ponašanjem. Oni vam poručuju i kažu – nećete da slušate nas, konkretno kada je u pitanju Zakon o finansijskom lizingu, o čemu ćemo da govorimo kasnije, imaju i te kako velike primedbe na vaše zakonske projekte i na ono što su, pre svega, ovi eksperti Dinkić i Jelašić zamislili. Tu je i dopis gde su se jasno potpisali, naveli sve svoje primedbe zbog toga što, i ono što se pokazalo kao neispravno u hodu od momenta kada je stupio na snagu, taj zakon nije primenljiv u praksi. Taj manir da vi, evo, članom 5. to pokušavate da regulišete, kažete – agencija će da donosi propise utvrđene zakonom, sami vršite destrukciju izvornog zakona time što dajete mogućnost Agenciji da donosi neograničeni broj propisa, ne da sami sebi uskačete u usta, nego budućoj grupi ljudi, direktoru te Agencije, koji će da bude iz iste klike, upravnom odboru i svima onima kojima država mora da da novac za početni fond poslovanja. Kažete – izvolite, radite šta hoćete, a država, odnosno Republika Srbija i građani Srbije će za to da jemči, samim tim, jer pare, koje su početak ovog fonda, su pare koje idu iz budžeta, znači, od svih građana. Neverovatno je da se vi ne bavite onim što je danas najveći problem u Srbiji, a to je bankarski sektor, ovaj kakav su ga zamislili i postavili na noge Jelašić i Dinkić, sa jedne strane, a sa druge strane prezadužena srpska privreda. Kako vam nije palo na pamet da u tom pravcu razmišljate i da donesete neki zakon kojim će da se omogući tim privrednim subjektima da kroz mogućnost da dobiju kredite sa povoljnim periodima vraćanja, sa grejs – periodima koji bi bili dobri za srpsku privredu, sa povoljnim kamatnim stopama, da se oživi proizvodnja. Prosto neverovatno da znate da je to tako, ako uopšte znate, a pokazatelji su, matematika je surova, veoma jasni. Samo u maju mesecu u odnosu na prošlu godinu je skoro 5% pad industrijske proizvodnje. Hvalite se time da vam je Buš dao na blanko da izvozite 4.000 proizvoda u Ameriku. Ubiše se svih ovih dana vajni stručnjaci za eksport, nabrajaše, nabrajaše, i ovaj ministar Parivodić i ostali i dođeše do pet artikala, dalje nema ništa. Nema više ničega odavde da se izveze, bilo gde. Zato je neprihvatljivo da nam predlažete ovakve zakone. Pošto ministra ovde nema, vi mu prenesite, pre svega vi iz stranke čiji je on član, da je krajnje nemoralno i cinično da se ovakva obrazloženja daju narodnim poslanicima – da mi nismo dovoljno utemeljili naše razloge u amandmanu, gde tražimo da taj zakon ne postoji i da se član briše, pa zbog toga on nama daje ovakve odgovore. Ovo će sve jednog dana, onima koji su predlagali da izađe na nos, a to što ćete svi vi zajedno da snosite, zbog glasanja za ovakve zakone, političku osudu građana na izborima i nije neka šteta. Jer dolazimo mi koji smo mnogo bolji, pametniji, vispreniji, pre svega, pošteni da upravljamo bankarskim sektorom. Ali nažalost, dotle će građani da stradaju, jer i za ovo, kao i za ono jutros, za sve to sutra i prekosutra što je na dnevnom redu, za fondove, za agencije, za raznorazne direktorčiće i upravne odbore pare uzimate od građana. Samo im tražite pare, dajte pare i tako svakog dana, a ljudi sve gladniji i sve siromašniji.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković; imate tri i po minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću da pričam ponovo priču o nepotrebnosti svih agencija koje ste uveli od početka, kad vam je palo na pamet da se na taj način može zaposliti deo vašeg kadra koji je izneo "buldožer revoluciju". Pričaću o nečem drugom. Razumem zašto ministar nije tu. Počela je sezona, festivali, živa muzika po kafanama. Verovatno sa gospodinom Kebom negde ugovara tezgu. Očekujem da bar oni budu kojima je on preneo u zadatak da sede ovde i da slušaju narodne poslanike, jer ovo je, pre svega, nepoštovanje Narodne skupštine i nas kao predstavnike naroda. Narodni poslanik Nataša Jovanović podnela je amandman na član 5, gde traži da se član briše. Zašto? Ako povežemo ovaj amandman (na član 5.) sa amandmanom na član 4. gde se kaže: "Agencija osigurava depozita do visine osiguranog iznosa", to je ono do 3.000 evra. "Za obaveze iz stava 1. ovog člana jemči Republika Srbija". Član 5. kaže: "Agencija donosi propise za koje je zakonom ovlašćena". Ovim istim zakonom ćemo je ovlastiti da propisima reguliše fond za osiguranje depozita, da reguliše visine premija osiguranja, da reguliše isplate osiguranih iznosa, da donosi propise koji će, u krajnjoj liniji, s obzirom na to da za depozite jemči država, onog trenutka kad agencija više nije sposobna da isplati osigurane iznose, država staje iza toga. Agencija će donositi propise kojima će zaduživati i ovako zaduženu državu Srbiju. To će ići iz budžeta, a budžet se puni iz džepova građana. Dame i gospodo narodni poslanici, vi iz vlasti, ako kojim slučajemizmeđu dve turneje naiđe ministar Dinkić, obavestite ga da je dovde zavukao ruku građanima u džep. Nema više šta da traži tamo.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je opravdan razlog za brisanje ovog člana i po nekoliko drugih osnova. Spomenuću tri. Prvi je u sledećem: u članu 5. se kaže: "Agencija donosi propise za koje je zakonom ovlašćena". Da li možemo dozvoliti, da li je i primereno da se dozvoljava nešto van zakonskih propisa? To se podrazumeva. Zašto to unositi u zakonsku odredbu? Druga stvar: mi ovim predlogom zakona definšemo osiguranje depozita. Agencija je poseban predlog zakona. Onaj koji je pisao ovaj zakon, on je najverovatnije prepisao iz nekih drugih zakonskih propisa kojih imamo u neposrednoj blizini, pre svega se to odnosi na Zakon o osiguranju depozita i osnivanju Agencije za osiguranje depozita u BiH. Ova dva instituta su objedinjena jednim zakonskim propisom, pa je onda primereno da se u tom zakonskom propisu ugradi agencija. Znači, ako govorimo o osiguranju depozita, onda decidno moramo navesti samo odredbe koje se odnose na osigurnje depozita. Agencija je poseban aspekt, poseban zakon koji ćemo razmatrati kasnije. (Predsedavajući: Gospodine Buha, isteklo je vreme.) U članu 28. Predloga zakona o formiranju Agencije za osiguranje depozita je navedeno, što se tiče donošenja opštih akata, da smo mi ponovili jednim zakonom što je trebalo ugraditi u drugi zakon.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika Petra Jojića, koji je podneo taj amandman u ime SRS, odbijen je od predlagača sa istim obrazloženjem. Znači, da obrazloženje koje je navedeno u ovom amandmanu nije dovoljno jasno i da zato predlagač, odnosno Vlada Republike Srbije, ne mogu da prihvate ovaj amandman. Obrazloženje skoro zauzima pola strane. Sasvim se lepo vidi u drugom delu da i te kako odgovara amandmanu koji je podnet u ime SRS. Čitam obrazloženje, ne zarad vas, jer ga vi imate ispred sebe a ne čitate ga, nego radi građana Srbije. Znači: "Država i NBS garanguju fizičkim licima za sredstva koja se deponuju kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad bankama daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno povećavati kamate koje poslovne banke daju na depozite fizičkim licima". Ovakav jedan zakon još više će povećati ionako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. Znači, smanjuju se kamatna sredstva po viđenju, a povećavaju kamate na kredite. Šta se kaže u članu 6? "Agencija i Narodna banka Srbije razmenjuju informacije u vezi sa osiguranjem depozita". U stavu 2. – ""Narodna banka Srbije blagovremeno obaveštava Agenciju o preduzetim merama u postupku kontrole boniteta i zakonskog poslovanja banaka". Sada kada je u pitanju agencija, njeno prvobitno ime nije bilo agencija za osiguranje depozita. Njeno pravo ime jeste – agencija za saniranje, likvidaciju i stečaj banaka. Ovo je sada samo neko lepše ime koje se reguliše novim zakonom, a znamo kakve je katastrofalne posledice imao rad te agencije – 29 domaćih banaka je zatvoreno posredstvom te agencije i tadašnjeg guvernera Narodne banke tadašnje Jugoslavije Mlađana Dinkića. Onda ministar izađe za ovu govornicu i kaže da smo mi imali najbolju reformu bankarskog sistema od svih zemljanja jugoistočne Evrope. Najbolja reforma znači – pouništavati, pozatvarati sve banke, opljačkati njihovu imovinu, dati pod zakup njihov poslovni prostor, određenim, povlašćenim bankama koje će da finansiraju dalji stečaj likvidacije tih banaka, doduše za mali novac, jer se poslovni prostor nalazi u najekskluzivnijim delovima svih gradova na teritoriji Republike. To je posao koji obavlja agencija. Član 5. kaže: - "Agencija donosi propise za koje je zakonom ovlašćena". Jedine propise koje agencija može da donosi jesu: njihov pravilnik o radu, o nagrađivanju, kakva će im biti sistematizacija radnih mesta, to su odluke koje može da donosi jedna agencija. Ona radi u skladu sa zakonom i ne može da donosi propise kao podzakonske akte. Zato imamo Vladu Republike Srbije koja traba da radi taj posao. Ako su u pitanju zakonska akta, onda treba da radi to ova Narodna skupština, a ne neka tamo agencija, Agencija za osiguranje depozita, odnosno agencija koja je pozatvarala, pouništavala jedan kompletan bankarski sistem. Zašto? Radi pljačke! Kako je ta pljačka izvršena? Izuzetno se poklapa datum zatvaranja velikih domaćih banaka sa datumom kada počinje zamena zapadnoevropskih valuta za evro. Čak ste u jednom trenutku i napravili pogrešnu procenu. Rekli ste – kod naših građana ima četiri, eventualno pet milijardi maraka, treba taj novac da im uzmemo iz njihovih slamarica, da ga izbacimo iz zemlje, da možemo da uvozimo struju za Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića, da možemo da uvozimo ovakvu naftu iz Sirije koju sada ne možemo da prerađujemo bez druge nafte koja je boljeg kvaliteta, pa sada, eto, imamo na tržištu poremećaj nafte i naftinih derivata. U jednom delu ste se prevarili. Imali su građani malo više novca nego što ste očekivali, ali utoliko za vas bolje. Nastavili ste sa tim poslom i još uvek se ne zna gde su nestale te pare, taj famozni novac koji je bio kod raznih off shore banaka koje su bile na Kipru i tako dalje. Za jedan deo novca se zna, završavao je po nekim raznim ostrvima i pravo je čudo da tamo nije bilo nekog "cunamija", inače biste bili zavijeni već u crno. Znači, postavlja se pitanje zašto taj posao od osiguranja depozita treba da radi agencija koja se bavi zatvaranjem, odnosno uništavanjem banaka. Da li je to u pitanju da određene banke koje su privilegovane, a koje su izuzetno bliske i prošloj vlasti oličenu u DS i ovoj novoj u G17, da li je to sve što se radi u svrhu političkih prijatelja ove dve političke stranke.
Replika, zamenik šefa poslaničke grupe G17 plus.
Poštovane dame i gospodo, zaista sam pokušavala da celog dana strpljivo slušam sve ovo što se ovde dešava od brojnih pokušaja da se, pominjanjem G17 plus i ponavljanjem neistina, provociraju sukobi u Skupštini i da se ponovo opstruira rad Narodne skupštine. Naravno, to se neće dogoditi, ali želim da kažem da je neosnovano pominjanje stranke G17 plus zaista dojadilo, ne samo svima nama u ovoj skupštini, nego i građanima Srbije. Molim vas da shvatite da zamenom teza i da stalnim ponavljanjem, starih priča i starih neistina nećete ostvariti neželjeni efekat. Naime, zavlačenje ruke u džep građanima nije ravnomerna i pravedna naplata poreza, koji služi u korist svim građanima Srbije. Zavlačenje ruke građanima u džep je kada uzmete deviznu štednju, kada opljačkate budžet državni, kada ga svedete na prosjački štap, kada istopite devizne rezerve zemlje i kada jednostavno finansijski uništite zemlju. Mislim da nije potrebno da podsećam ni nas ovde u Skupštini, a ni građane Srbije šta je to pljačkanje građana i kada se najveć pljačka građana u istoriji Srbije na ovim prostorima događala. Sada, kada je budžet Srbije stabilan, kada su banke u Srbiji stabilne, kada smo dobili pozitivnu Studiju izvodljivosti, koja jasno i decidirano kaže da je reforma bankarskog sistema jedna od najuspešnijih reformi i to je činjenica. Vi je možete negirati, kao poznati ekonomski stručnjaci. Verujem da se svi vi jako dobro razumete u finansije i ekonomiju, ali dozvolićete da se i neki drugi ljudi u svetu, Evropi, pa i u Srbiji, takođe, ,u ovaj deo ekonomije razumeju. Oni su rekli nešto potpuno drugačije, da je bankarska reforma u Srbiji, reforma banaka u Srbiji jedna od najuspešnijih reformi. Da je bankarski sistem u Srbiji sada stabilan, ali ne moraju to da vam kažu oni sa strane. Jednostavno, u bankama u Srbiji se sada štedi. Banke u Srbiji daju kredite. Kada smo poslednji put u ovoj našoj zemlji, ja se bar skoro ne sećam toga, a nisam baš previše mlada, imali dugoročne kredite. Kada se to dešavalo? Ja vas molim, da više zamenom teza ne dovodimo u zabunu i Skupštinu i građane Srbije.Molila bih vas da se držimo dalje rasprave, da se držimo onoga o čemu treba da raspravljamo i da ne pokušavamo u nedogled da otegnemo naš rad, jer zaista mislim da je efikasnost rada Skupštine ono čime možemo doprineti i efikasnijoj reformama u Srbiji i boljem životu naših građana, u krajnjoj liniji.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, o amandmanu.
Simptomatično je da pomoćnik ministra stalno kada ja izađem za govornicu izađe na vrata, jer zna da su moji argumenti ubojiti i da ću da nastavim tamo gde je kolega Arsić stao, a to je krucijelno pitanje za građane Srbije, gde su pare sa Kipra. To je što se tiče šlagvorta za priču dalje. A sada, što se tiče amandmana na član koji je podneo gospodin Petar Jojić na Predlog zakona za osiguranje depozita – to je još jedna protivrečnost prisutna. I jedno pitanje za sve vas koji raspravljate na 9. tački dnevnog reda o Predloga zakona o osiguranju depozita, a sledeća tačka je Predlog zakona o agenciji za osiguranje depozita. Malo logike unesite u to svoje umno razmišljanje i u činjenicu kakva je danas ekonomska situacija u zemlji. Ako vam je Zakon o osiguranju depozita 99% onoga što će da radi Agencija za osiguranje depozita, ja vas lepo, dame i gospodo, pitam, pošto smo na tački 9. gde vam je Agencija? Kako je moguće da vi tako umno i tako dobro razmišljate i znate da će i ovaj zakon, o kome tek treba da se raspravlja po amandmanima biti donet, a sada sve ono što treba da radi ta agencija, inkorporirate u Zakon o osiguranju depozita. To je prosto neverovatno. Ako ste već nešto hteli, a besmisleno je da izmišljate ovakvu agenciju koja će da košta, dakle, ona mora da ima svoj početni fond i ovde se lepo kaže na koji će način da se finansira, jer imate agenciju za sanaciju i likvidaciju banaka. Znači, to je nešto protiv čega je bila SRS, a što već postoji, a i ovaj član na koji je gospodin Jojić podneo amandman potvrđuje da sam ja bila u pravu. Jer, vidite šta taj član kaže – "Agencija i Narodna banka Srbije razmenjuju informacije u vezi sa osiguranjem depozita". Normalno je da će da razmenjuju informacije kada je Zakonom o NBS ta regulatorna politika centralizovana na nivo Narodne banke i onda je i stav 2, kao što je malopre gospodin Buha objašnjavao, potpuno nesuvisan i bespredmetan. Kažete – "Narodna banka Srbije blagovremeno obaveštava Agenciju o preduzetim merama u postupku kontrole boniteta i zakonitosti poslovanja banaka". Šta će vam agencija, da bi je Narodna banka obavestila da vrši posao koji joj je zakon dao, ovo je prosto neverovatno. Ako to treba da bude posao agencije, ako to treba da bude preslikana ili produžena ruka NBS, onda je to nešto što je bespredmetno. Nema uopšte razgovora na tu temu nekim valjanim argumentima. Dakle, to je jedan sasvim novi organ sa direktorom, sa upravnim odborom, sa sredstvima, sa svojim sedištem i sa poslovanjem koje već u svojoj izvornoj delatnosti ima NBS. To je ono što mi hoćemo da vam kažemo i da vas ubedimo da je ispravan naš stav. Uostalom, ako vas ne možemo da ubedimo, to građani vrlo dobro vide. Jedan milion ovde, dva tamo, 10 tamo ili ovamo, znate, lako je gađati se sa ciframa kada raspolažete budžetom. Vi mislite da ste najpametniji i da ste ga najbolje smislili i da građani imaju koristi od toga. Stigao je izveštaj od Komisije do koje je vama jako mnogo stalo, a tiče se procene svih onih tranzicionih procesa u zemlji, pa i u bankarskom sektoru. Nisu vam baš tako pozitivna mišljenja za prethodnu 2004. godinu, a preuzeli ste vlast u martu mesecu 2004. godine. Naprotiv, oni kažu da su od vas očekivali mnogo više. Dakle, da poslujete po njihovim pravilima, a inače ako se okrenete i pogledate bilo koji bilbord ili ste prinuđeni da aplicirate za bilo koji kredit u bilo kojoj banci, jer to uglavnom rade ove strane koje posluju kao domaće, dolazite do neverovatne istine koja je surova – da vam je to potrebno i da to morate da uradite, mislim na veliki broj građana Srbije, ali ste svesni toga da su te kamatne stope nepodnošljive za džep koji građani Srbije imaju. Te kamatne stope ne postoje nigde u Evropi gde takve banke imaju svoje poslovanje. Navedite mi jednu zemlju u Evropi gde se bilo koja pozajmica na neki kraći vremenski rok odobrava, pod uslovom da nema depozita sa efektivnom godišnjom kamatom od 12 do 16%. Kako je moguće onda da hvalite takav bankarski sektor i te navodne reforme, kada za to isto što vi dajete tim bankama, dobijete manje od 5% na godišnjem nivou. Kojih 5%, – i to ako vam se posreći i to je za neke određene iznose, kažu, minimum osam hiljada evra, pa dalje. I o čemu onda mi pričamo? Vraćeno je poverenje, ma nije moguće, u te banke, a ljudi se namame tako što moraju, pre svega, da kupuju robu široke potrošnje. Samo je dovoljno da pogledate gde ide novac običnog građanina Srbije i da vidite kod onih koji imaju neku minimalnu kreditnu liniju da se zaduže, videćete da je to uglavnom za robu koja ima neku minimalnu vrednost. Nisu u pitanju ni kuće, ni stanovi, jer je nemoguće da bilo ko konkuriše po ovakvim uslovima za takve kredite, jer je mali broj onih, a to znate i sami, da je minimalna neka rata od 300 i nešto evra,, a kolika je prosečna plata? Dakle, surova je stvarnost i činjenice su takve i to govori zvanična statistika, kada je u pitanju odnos banaka prema građanima i ono što građani moraju da vam daju. Dok dođe to vreme o kome vi pričate, da banke mogu tako srdačno da izlaze u susret građanima, da Srbijom poteče med i mleko, ko će više u to da veruje i sve to nam je obećano, u stvari, građanima koji su vama poverovali 2000. godine. I možda se ponadali ljudi, hajde, biće 2001. šest milijardi bespovratna pomoć, dobri krediti, novi stanovi, kuće, letovanja, inostranstva, deca se školuju, novi automobili, a sada kada pogledate pobunili se protiv vas i ovi iz lizing asocijacije, dakle, šest ili sedam tih vodećih banaka kojima ste dali mogućnost da posluju ovde. Dakle, nije ružičasto, taman posla da je tako. Bilo bi dobro da jeste zbog građana Srbije, ali nije, to je pogrešna politika. Ovaj izveštaj, do koga je vama stalo, a što smo mi imali prilike kao poslanici da dobijemo od onih koji vas kontrolišu, što se tiče tog međunarodnog domaćeg sektora poslovanja, govori sasvim drugačije. Pogledajte kakva je politika deviznog kursa i taj fluktuirajući devizni kurs i odnos evra prema dinaru, da li je to stvarno i da li je u mogućnosti onaj koji je danas proizveo, ali ne sa jedne strane, hendikepiran neverovatnom niskom otkupnom cenom, jer nemojte da me ubeđujete da je isto 80 dinara prošle godine i 40 dinara ove godine. Prvo, nije, znate, to je duplo manja para u odnosu na prošlu godinu. Prosto je neverovatno da nas ubeđujete da ljudi imaju mogućnosti da bolje žive i da su te banke tako predusretljive kada su u pitanju potrebe građana. Oni rade svoj posao, data im je mogućnost, cenzus je toliki, uklapaju se u ove uslove koji su propisani – izvolite, ponuđen ili počašćen, to je tako, ali ljudi moraju to da uzimaju, a sa druge strane, veliku sumu plaćaju i o tome mi ovde govorimo. Dakle, neumoljive su brojke koje govore u prilog našoj tvrdnji da je nepotrebno ovo i sve da postoje neusaglašenosti, dakle, sa jedne strane poslovanja tih banaka koje se pojave kod nas na tržištu i koje opstaju u odnosu na propise i politiku koju vodi NBS. Ona ima sasvim dovoljno mogućnosti po zakonu koji joj je to dao da interveniše i da radi poslove iz svoje nadležnosti, tako da ova agencija apsolutno nije potrebna. To ne da nije gubljenje vremena, nego je to jedini racionalan pristup ovoj stvari, ali vi to ne želite da shvatite. Kada shvatite biće kasno po vas, ali to će biti opet na sreću građana Srbije. Hvala.
Da li se još neko o ovom amandmanu javlja za reč? (Ne.) Nema vremena za vas iz SRS, pošto je 15 minuta vreme po novom Poslovniku za amandman. Jedno obaveštenje, 14. sednica Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom održaće se u utorak, 5. jula 2005. godine u 14,00 časova, u sali na trećem spratu. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Srđo Komazec. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 7. na koji je Srđo Komazec, u ime SRS podneo amandman, odnosi se na način finansiranja te agencije. Znači, u stavu 1. člana 7. – "Radi obezbeđenja sredstava za osiguranje depozita Agencija obrazuje poseban fond sredstava (u daljem tekstu: fond za osiguranje depozita). Fond za osiguranje depozita obrazuje se od: premija za osiguranje depozita koje plaćaju banke", čitaj dalje građani Republike Srbije, "prihod od ulaganja sredstava fonda za osiguranje depozita", znači agencija treba da bude i profitabilni organ državne uprave, bar je to tako predlagač zamislio i sada ćemo da vidimo kako će to da bude, "sredstava ostvarenih naplatom potraživanja Agencije iz stečajne mase banke po osnovu isplate osiguranih iznosa". Znači, Narodna banka Srbije oduzme dozvolu za rad nekoj banci, agencija, ukoliko ima para, isplati taj novac i još banci koja se zatvara naplati proviziju. Agencija ni za jedan jedini dinar ne sme da bude oštećena. Ukoliko nema dovoljno sredstava, otkinuće malo od građana onaj deo što treba da im otplati, da ne bi, ne daj bože, direktor ostao bez plate. Međutim, sledeći način finansiranja postaje već pomalo sumnjiv. Kaže se da agencija može da primi donacije. Od koga donacije? Ko će da daje jednom organu državne uprave donaciju? Da li se agencija bavi humanitarnim radom? Da li deli neku pomoć građanima, pomoć ugroženim licima od poplava, zemljotresa ili drugih elementarnih nepogoda? Ko će dati jednom ovakvom organu donaciju? Postavlja se pitanje da li će možda ta donacija da se daje u svrhu neke zloupotrebe – da je neće dati neki većinski vlasnik neke konkurentske banke da se banka, koja je, recimo, u stečaju ili likvidaciji potpuno zatvori i uništi. Zašto da ne? Kolika god da mu je donacija kada ima jednog konkurenta manje prihod će mu višestruko biti veći. Šta to smeta? Da li piše negde da je to zabranjeno? Ne piše, što znači da je moguće. Sledećem stavu kaže – "Sredstva fonda za osiguranje depozita koriste se za isplatu osiguranih iznosa u slučaju stečaja banke za plaćanje administrativnih troškova u vezi sa isplatom tih iznosa", to su te provizije koje agencija naplaćuje, "upravljanjem sredstvima fonda za osiguranje depozita, kao i za povraćaj pozajmljenih sredstava upotrebljenih za namene iz ovog stava. U stavu 4. kaže – "Izuzetno od stava 3. ovog člana, sredstva fonda za osiguranje depozita se mogu upotrebiti za odobravanje kredita banci, ako u toku postupka likvidacije dođe do kratkoročne nelikvidnosti te banke". Da li je neko normalan da zatvara banku koja je likvidna. Znači, bilo je nekih koji nisu normalni i koji su zatvarali likvidne banke, ali za svaki slučaj da stavimo mi to da ta materija bude regulisana zakonom, da slučajno, ne daj bože, agencija ne uradi nešto protivzakonito, a nije u interesu građana i drugih učesnika u finansijskoj trci za preživljavanje na ovim prostorima. "Krediti iz stava 4. ovog člana, odobravaju se pod uslovima utvrđenim opštim aktom koji donosi Upravni odbor agencije". Znači da u tom grmu ne leži zec. Postoji jedna agencija kod koje je novac od osiguranja depozita. Ta agencija, po nalogu Narodne banke Srbije može da otpočne postupak likvidacije i stečaja neke banke koja može, i pored te odluke Narodne banke Srbije, da bude potpuno likvidna i potpuno sposobna da posluje na tržištu, ali nije u skladu sa politikom koju vodi Narodna banka. Znači, stavimo je u stečaj ili likvidaciju, za trenutak učinimo nelikvidnom i nateramo da se kod agencije koja sprovodi likvidaciju i stečaj zaduži, pod uslovima koje propisuje upravni odbor agencije. Da li su ti uslovi možda povoljniji nego uslovi na tržištu? Hipotetički je moguće, a znajući vas i praktično. Tako, recimo, godišnja kamata kod neke banke bude 14 ili 15%da bi se ta banka, koja nije po volji nekog ko drži sve finansijske instrumente, upropastila, stavite prvo u stečaj kod agencije, naterate da bude nelikvidna i uzima kredit od agencije koji može da bude 100 posto na godišnjem nivou, jer je to, ne daj bože, doneo upravni odbor agencije. Da li je to moguće? Da li se to dešavalo? Otkad ste na vlasti, jeste, da li u starom DOS ili novom, ali se dešavalo. Znači, banke su zatvarane, kapital banaka je uništavan. Doduše, sada neće da nestane na Kajmanskim, Sejšelskim, Devičanskim ostrvima, sada će da ostane u agenciji pa će neko i dalje da drpa na druge načine. Ali, u svakom slučaju, kroz član 7. vidi se da je moguće jednu potpuno sposobnu banku da učestvuje na tržištu novca, kako može da se uništi na jedan ovakav način.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na amandman moram da razjasnim dva pitanja, čini mi se da su ostala nerazjašnjena. Naime, narodni poslanik Veroljub Arsić je postavio pitanje da li je neko normalan da zatvara likvidnu banku. Da li je normalan ili nije ne znam, ali znam da je "Beobanka", recimo, još uvek pod stečajem, zatvorena, ne radi, a ogromna finansijska sredstva ima, i sada da se pusti mogla bi da funkcioniše. Drugo pitanje se odnosi na izlaganje gospođice Nataše Jovanović, narodnog poslanika SRS, od prethodnog amandmana kada je rekla gde su pare sa Kipra. Pare sa Kipra su, dame i gospodo narodni poslanici, u jednoj domaćoj banci, ali ne srpskoj domaćoj banci nego engleskoj domaćoj banci na Devičanskim ostrvima. Sećate se da je išao Batić, tražio na Kipru pare i našao ih. Išao Velja Ilić, tražio na Kipru pare i našao ih. Radi se o onih 4,5 milijarde dolara koje su iznete iz Srbije. Išao Dušan Mihajlović i on našao te pare. I, na kraju je otišao Mlađan Dinkić, našao pare, ali tamo više tih para nema otkako ih je on našao! Što se tiče amandmana, koji je podneo narodni poslanik Srđo Komazec, odnosi se na član 7. – osiguranje depozita, i opet se vrtimo u krug. Pare iz depozita u agenciju. Za depozite jemči država. Agencija može da se ponaša kako hoće, jer iza agencije stoji država, Narodna banka i kapital Narodne banke. Drugim rečima, kapital ovih građana koji više ne mogu da trpe jaram koji ste im natovarili na vrat. Dame i gospodo narodni poslanici, maločas je bilo, u izlaganju, pitanje – zašto se pominje da vlast zavlači ruku u džep građanima Srbije. Zato što je i građanima Srbije i svim Srbima postalo nepodnošljivo, toliko dubokih džepova nema koliko vi dugačku ruku imate i dokle sve možete da je zavučete! Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman i svi prethodni amandmani poslanika SRS, svi budući amandmani odnose se na to da se ovaj zakon stavi van snage. To što mi nismo mogli zahvaljujući "demokraturi" kojom ste doneli nedemokratiju, nego "demokraturi" kojom ste doneli izmenu Poslovnika, nismo mogli u onom prethodnom delu dovoljno da vas ubedimo i dovoljno da vam obrazložimo da povučete ovaj zakon iz procedure.Da prestanete, kao hobotnica, jedna agencija opet pravi dve i sebi agenciju, a te dve agencije će sutradan praviti agencije do lokalne samouprave. Jedino što radi danas u Srbiji, ako se izuzme, malo privreda Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića i još neki koji su se na ovaj ili onaj način obogatili, u Srbiji ništa više od privredne ne radi. Jedino vam rade agencije, jedino vam rade klubovi, jedino vam rade raznorazna udruženja, neke nevladine organizacije, a to, dozvolićete, dame i gospodo, ne treba Zapadu. Od onih nekoliko stotina proizvoda koje možete da izvezete, nabrojali ste maline, pa onda još dve reči, pa opet maline, pa opet maline, a maline plaćate poljoprivrednicima u Srbiji 40, 50 dinara. Pre dve godine je bila ista ta cena.
Hvala vam gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo ću oko pravnog normiranja, ali u ovom slučaju radi se i o funkcionalnom delu člana 7. stav 4. Predlagač zakona kaže: "Izuzetno od stava 3. ovog člana, sredstva Fonda za osiguranje depozita mogu se upotrebiti za odobravanje kredita banci, ako u toku postupka likvidacije dođe do kratkoročne nelikvidnosti te banke, uz odgovarajuće sredstvo obezbeđenja". U samom postupku, ukoliko je banka došla u postupak likvidacije, ona je i nelikvidna i nesolventna. Davati takvoj banci sredstva, a posebno namenska sredstva fonda za osiguranje depozita je bruto zakon, i mislim da ovaj stav moramo brisati i on kao takav ne bi trebalo i ne bi smeo da bude u funkciji. Tu nam je zamenik ministra, zamolio bih ga da da obrazloženje, jer ovo je protivzakonito, da se čak kosi sa osnovom ovog zakona. Znam da je sada neprimereno i da vi ne možete verovatno po tome, ali kod normiranja morate voditi računa o tome. Banke koje su u postupku likvidacije, one su ugašene. Znači, njima davati namenska sredstva iz fonda za osiguranje depozita, onda kršimo i bacamo u vodu odredbe ovog zakona.
Hvala gospodine Buha. Shvatili ste da po Poslovniku nije moguće da damo reč zameniku, ali čim bude ministar, što kažu poslanici, imaće prilike. Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o osiguranju depozita, tako što sam predložio da se član 8. briše. Ovaj član Predloga govori o mogućnosti ulaganja sredstava fonda u dužničke hartije od vrednosti koje izdaje Republika Srbija i Narodna banka Srbije, a daje mogućnost ulaganja sredstava fonda za osiguranje depozita u strane hartije od vrednosti, što ne bi bilo u skladu sa deviznim rezervama Srbije. Narodna skupština Srbije se, nažalost, pretvorila, a očigledno je u funkciji Vlade Republike Srbije koja je odlučna, kao što su moje kolege već rekle, da pljačka građane Republike Srbije. Svima vama je poznato da država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima da se sredstva deponuju kod banaka. Imajući u vidu tu činjenicu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka Srbije, sasvim je normalno da one odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozit fizičkim licima. Ovakav zakon će još više povećati ionako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. Zato predlažem da usvojite ovaj moj amandman. Hvala.
Hvala vama gospodine Koprivica. O istom amandmanu reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica, u ime SRS, treba prihvatiti. Članom 8, na koji se odnosi amandman, reguliše se kako će agencija za osiguranje depozita, odnosno agencija za likvidaciju i stečaj banaka raspolagati sredstvima koje prikupi po osnovu osiguranja depozita. Kaže se u prvom stavu – "Agencija je dužna da novčana sredstva Fonda za osiguranje depozita drži na posebnom depozitnom računu otvorenom kod Narodne banke Srbije. Agencija može sredstva Fonda za osiguranje depozita na osnovu odluke Upravnog odbora ulagati u dužničke hartije od vrednosti koje izdaje Republika Srbija ili Narodna banka Srbije". Sada se postavlja pitanje, država želi da novac koji banke ulažu na ime depozita koristi po svojoj slobodnoj volji i proceni. Da li će to biti na osnovu odluke Narodne banke Srbije ili upravnog odbora agencije, potpuno je svejedno. Bitno je da može da se koristi, odnosno da se ulaže u dužničke hartije od vrednosti koje izdaje Republika Srbija ili Narodna banka Srbije. Uskoro će biti na dnevnom redu i kontragarancije koje ova skupština treba da da po osnovu nekih kredita i zaduženja, već je bilo priče u raspravi u načelu koje su to kontragarancije i na koga se odnosi. Odnosi se na, dobrim delom, oblike i učesnike organizovanog kriminala, na ljude koji su učestvovali u organizaciji atentata na pokojnog premijera, na ljude koji su krali struju od građana Srbije kroz razne finansijske i druge špekulacije. Znači, država treba da da garanciju za to. Ukoliko država ne može da isplati te garancije onda ćemo da aktiviramo depozite koje su dale poslovne banke za osiguranje fizičkih lica. Šta ako i to ne bude bilo dovoljno, pa neka banka ipak ode u stečaj. Hoćete li onda građanima Srbije dati hartiju od vrednosti Republike Srbije ili Narodne banke Srbije? Šta se time postiže? Koji je cilj donošenja ovog zakona. Da li je, kako to vi tvrdite, osiguranje građana koji drže deponovana sredstva kod banaka Srbije ili da država na jedan određen, pomalo pokvaren, način dođe do još sredstava i da se nastave špekulacije koje su započete od 5. ili 6. oktobra, a koje traju do dana današnjeg. Na osnovu odluke upravnog odbora agencije i ugovora zaključenog sa agencijom i po nalogu agencije, Narodna banka Srbije u svoje ime, a za račun agencije, sredstva fonda za osiguranje depozita ulaže u strane hartije od vrednosti ili ih polaže kao depozit kod stranih banaka. Znači, ona prvobitna pljačka koja je počela sa zatvaranjem naših domaćih banaka, sa zamenom zapadnoevropskih valuta u evro, sada se nastavlja i kroz osiguranje depozita. Predlagač ovog zakona kaže da će dosadašnja sredstva, ukoliko ovaj zakon stupi na snagu, da će sredstva koja bude država, odnosno agencija birala, biti tri puta veća nego do sada, oko 22-23 milijarde dinara na godišnjem nivou. Gde će taj novac da završi? Znači, opet kod stranih banaka ili ćemo ulagati u druge države, a nama je i ovako i onako i te kako potreban novac da pokrenemo domaću privredu, izvoz, da povećamo broj radnih mesta, dapovećamo standard građana. Jedna moja koleginica je izašla ovde i rekla da poslanici SRS raspravom o ovim amandmanima vrše opstrukciju rada Parlamenta. Gde ćete veću opstrukciju rada Parlamenta, nego baš od vladajuće većine. Kada je zakazana ova skupština? U petak, popodne. Nešto malo više od 72 sata, pre početka. Sa koliko tačaka? Sa 45. Zašto? Da bi se napravila opstrukcija rada narodnih poslanika zbog jednog ovakvog zakona, zbog jednog ovakvog zakonskog predloga koji će da stupi na snagu 1. januara 2006. godine. Znači, to je opstrukcija. Zašto? Da poslanici ne mogu da prouče, da ne mogu da pregledaju zakone koji se predlažu, da ne mogu da se spreme da rade o njima. To je opstrukcija rada parlamenta, a ne diskusije koje se vode za ovom govornicom. Koji je cilj jedne takve opstrukcije rada narodnih poslanika? Jeste, da se kroz taj ubrzani tok priprema jedna sednica, u stvari, da se sakriju određene činjenice koje se nalaze u zakonskim predlozima. Između ostalih, jedna ovakva činjenica sadržana je i u članu 8. ovog predloga zakona.
Hvala vam gospodine Arsiću. Da li još neko želi reč o ovom zakonu koji je u Skupštini od 12. aprila? Zahvaljujem se svim ljudima koji su radili svoj posao i na vreme dostavili sve amandmane. Nastavljamo rad o amandmanima. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Veroljub Arsić.
U amandmanu na član 9. koji je kolega Ljubomir Kragović podneo u ime SRS, regulišu se obaveze banaka prema Agenciji. Kaže se u stavu 1. – "Banka je dužna da Agenciji plaća premiju za osiguranje depozita, (u daljem tekstu: premija) na način i u rokovima koje propiše Agencija". Zašto mi to nismo propisali zakonom? Zašto to mora da radi Agencija? Nema ništa lakše, stavite u zakon, stavite pred narodne poslanike, neki narodni poslanik će možda da se seti i nekog boljeg rešenja, podneće amandmane, raspravljaćemo o njemu, ukoliko je bolje, biće izglasano, ukoliko, normalno, vi niste tvrdoglavi da se držite nečega, pa ćemo kasnije po takvim amandmanima da imamo izmene i dopune određenog zakona. Dalje se kaže: "Banka je dužna da Agenciji dostavlja mesečni izveštaj o ukupnim i osiguranim depozitima, kao i druge podatke koje Agenciji mogu biti potrebni za obavljanje njenih zakonom utvrđenih poslova na način i u rokovima koje propiše Agencija". Opet je agencija ta koja propisuje određene rokove. Opet je Agencija ta koja će da uslovljava kako će banke da rade. Opet je Agencija ta koja će da određuje poslovnu politiku banaka i kamatne stope na tržištu. Znači, u sve ulazi Agencija. Mi sada dajemo, jednim ovakvim zakonskim predlogom, puna prava Agenciji da ona u stvari vodi banke, a ne njeni osnivači i vlasnici. U tome i jeste problem svih zakonskih propisa koji dolaze pred ovu skupštinu, a tiču se ove materije. Ako banka ne plati premiju u propisanom roku, koji opet određuje Agencija, Agencija o tome obaveštava Narodnu banku Srbije, koja preduzima odgovarajuće mere u skladu sa zakonom. Koje su to odgovarajuće mere i sa kojim zakonom u skladu? Je li to zatvaranje banke, ukoliko banka ne uplati premiju? Sve su činjenice da jeste cilj kontrola poslovnih banaka, da se omogući što je moguće da lakše rade određene povlašćene banke, koje su prisutne na našem tržištu. Ne možemo da verujemo u dobru volju predlagača koji stalno to ističe, a to je, kako piše u članu 1. – radi zaštite depozita fizičkih lica u slučaju stečaja banke, jer dovoljno je da banka zakasni jedan dan ili da dođe do administrativne greške, pa da ta banka bude u stečaju i likvidaciji. Jedan deo poreskih materija je bio vezan za Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Zato nemamo poverenja u vas, jer se dešava da poreska kontrola utvrdi da je neko obračunao porez na dodatu vrednost za 300 dinara, pa mu naplatite kaznu 100.000. Kada budu bile izmene i dopune tog Zakona, čitaćemo i ovde, za ovom govornicom, ta rešenja poreske uprave kako se pljačkaju građani Srbije, argumentovano, ne prepričavanjem. Što znači, ukoliko jedna poslovna banka zakasni (da uplati premiju) manje od 24 sata na osnovu zakona, kog, niko ne zna, ali bitno je da agencija nije dobila novac na vreme, jednostavno, ta banka bude stavljena u postupak likvidacije i stečaja. Znamo kako to može da se radi iz člana 7. iz člana 6. itd – da jedna banka, koja je potpuno sposobna da učestvuje na tržištu, bude, u tom stečaju koji vodi Agencija za osiguranje depozita, jednosatavno, gurnuta u propast i opljačkana, samo radi nekoliko sati zakašnjenja.
Hvala gospodinu Arsiću. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, izvolite gospodine Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo mogućnosti da sve banke, koje nisu pod strogom kontrolom jedne šifrovane političke stranke, da ne kažem, da ne dam pravo na repliku, pa da izađu ovde i da kažu kako napadamo tu stranku – da sve banke koje nisu pod strogom kontrolom jedne šifrovane političke stranke, budu vrlo lako, vrlo brzo i vrlo jednostavno likvidirane. Vi znate šta je dnevna likvidnost. Znate da je moguće da banka ne bude u mogućnosti da u roku od dva sata bude nelikvidna i ne može da uplati agenciji. Agencija, u kojoj sede predstavnici, pardon, eksperti te šifrovane političke organizacije, obaveštava Narodnu banku, u kojoj sede, takođe, predstavnici te šifrovane političke organizacije. Sada, eksperti te šifrovane političke organizacije, koji sede u Narodnoj banci, donesu odluku o stečaju banke, koja nije pod kontrolom eksperata jedne šifrovane političke organizacije. Razumem zbog čega se sve ovo radi; izbori se primiču, hteli vi to ili ne da shvatite, ali ove jeseni će vanrednih parlamentarnih izbora biti. Te šifrovane i još neke političke organizacije će otići na bunjište političke istorije, jer neće ostvariti ni deo koji se zove cenzus, da uđu u Parlament. Valja se, prvo, dobro potkožiti, a drugo, valja udomiti sve aktiviste koji rade za tu šifrovanu političku organizaciju. Dame i gospodo narodni poslanici, da nije ovako, da možemo verovati ekspertima te šifrovane političke organizacije, onda bi danas mnoge domaće banke radile, funkcionisale, u Narodnu banku se ne bi ulazilo sa čarapom na glavi i sa "kalašnjikovim" u rukama. Onih 4,5 milijarde dolara koje su se nalazile na Kipru, danas bi bile u novčanim tokovima Srbije i mnogo štošta bi bilo drugačije. Razumem i želju da se za ovo vreme, do jeseni, obezbede sredstva bar toliko da može ta šifrovana politička organizacija da živi još izvesno vreme, ali da eksperti mogu da žive onako serbes, pa i sinovi, pa i sinovi njihovih sinova, dakle, do petog kolena treba obezbediti porodice, a vreme neumitno leti. Zbog toga smatram da će bar onaj svestan deo narodnih poslanika glasati za ovaj amandman i za sve amandmane SRS i time da ovaj predlog zakona, koji je jedna obična smejurija, stavimo van snage.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? Narodni poslanik Milorad Buha. Nema razloga da govorimo u šiframa. LE je Leskovac, nije šifra, to je samo saobraćajna skraćenica.
Kao i kod ostalih članova, moraćemo se ograničiti na stav 3. člana 9. koji kaže: "Ako banka ne plati premiju u propisanom roku, agencija o tome obaveštava Narodna banka Srbije koja preduzima odgovarajuće mere u skladu sa zakonom". Ovde se radi o normiranju propisa kojim prenosimo nadležnost koja pripada agenciji na NBS. Ako analiziramo odredbe Zakona o NBS, videćemo da nema mogućnosti za podnošenjem prijave za privredni prestup, nego to stoji na agenciji kao subjektu koji ima nadležnost shodno odredbama Zakona o agenciji. Kada smo u ovom zakonu o osiguranju depozita normirali, mi smo ispustili iz vida da mi ovde ne regulišemo nadležnost agencije, nego postoji lex specialis zakon, zakon o agenciji za osiguranje depozita. Odredba stava 3. člana 9. ne može da stoji ovde, s obzirom na to da ta nadležnost pripada agenciji i ona može biti predviđena samo Zakonom o agenciji. Međutim, mi smo napravili još jedan promašaj. On je vidljiv iz člana 21, kod kaznenih odredaba, koji kaže: "Novčanom kaznom od 100 hiljada do 3 miliona dinara kazniće se za privredni prestup banka", pa kaže: "1) ako premiju ne plaća na način i u roku koji Agencija propiše (član 9. stav 1.)". Mi smo ovim stavom 3. dali u nadležnost NBS da ona podnese prijavu za privredni prestup, a članom 21, ovog zakona, smo rekli da je to agencija. Mi smo ovde pomešali lončiće i mislim da tu moramo izvršiti korekcije. Ovaj član takođe moramo brisati zbog ove nezakonitosti. Očito je da je onaj ko je predlagao ovaj zakon, onaj ko je pisao ovaj zakon, on je opet uzeo u obzir odredbe objedinjenog zakona o osiguranju depozita i osnivanju agencije za osiguranje depozita. Predlažem da se ovaj član, pored svih ostalih članova, briše.
Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Blagoje Krajinović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, članom 10. koji je kratak, ali može da se kaže da je prilično zanimljiv za diskusiju, kaže se: "Banka je dužna da plaća premiju od dana upisa u sudski registar do dana donošenja rešenja Narodne banke Srbije o oduzimanju dozvole za rad toj banci". Znači, ne postoji drugi način, kako to tumači predlagač, nego da se oduzme dozvola za rad nekoj banci, kao da banka mora da se bavi isključivo depozitima građana, odnosno fizičkih lica, kao da ne može da se bavi, primera radi, isključivo platnim prometom ili isključivo poslovanjem sa pravnim licima. Ovde predlagač ostavlja jedinu mogućnost, odnosno pokazuje svoju želju kako će banka da prestane da plaća depozit, a to je oduzimanjem dozvole, nikako drugačije. Ovaj zakon i jeste tako koncipiran da se banke koje smetaju određenim finansijskim krugovima u državi, koji su bliski ovoj vlasti, jednostavno, uklone sa tržišta. Na koji način? Evo, jedan od načina je ovaj zakon o osiguranju depozita, sledeći je agencija za osiguranje depozita, koja se do sada zvala Agencija za likvidaciju i stečaj banaka. Kasnije ste dodali u ime "sanaciju", ali ste vrlo loše sanirali. Sve banke koje ste sanirali od dolaska na vlast do dana današnjeg, su zatvorene. Znači, to je jedini pravi razlog donošenja jednog ovakvog zakona – da se kroz rad ove agencije potpuno stave pod kontrolu banke. Neće više moći da posluju onako kako to tržište predviđa, onako kako je to svuda u svetu, nego će da posluju kako im to naredi agencija, a agencija je produžena ruka Narodne banke, a Narodna banka je produžena ruka Ministarstva finansija, a Ministarstvo finansija je produžena ruka šifrovane političke organizacije. Znači, apsolutno sve finansijske tokove, pa čak i rad ove skupštine, kontroliše šifrovana politička organizacija. Šifrovana politička organizacija je zakazala sednicu skupštine tri dana pred početak te sednice. Rok za podnošenje amandmana je bio manji od 24 časa, pa zato i lepo piše u obrazloženju za podnošenje amandmana svakog poslanika SRS, da je Narodna skupština Republike Srbije očigledno u funkciji Vlade Republike Srbije, odnosno šifrovane političke organizacije. Zato se sednice Narodne skupštine zakazuju suprotno odredbama Poslovnika, kako bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnose amandmane i da kroz obrazloženje obaveštavaju javnost Srbije kako je, kao i u ovom slučaju, Vlada Republike Srbije jedino odlučna da nastavi dalje pljačkanje građana Srbije.
Izvolite, narodni poslanik Nataša Jovanović, po istom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, dolazimo do onoga što nije strukturni problem u državi Srbiji kada su u pitanju finansijski tokovi, nego nezaposlenost koja je sve veća. Ako hoćete na ovakav način da se bavite bankarskim sektorom, ajde onda da vidimo šta to predviđa član 10. Opet vam ponavljam: mi sada razgovaramo o amandmanima na Predlog zakona, pod 9. tačkom dnevnog reda. Tek sledeći zakon ustanovljava agenciju za depozit. Ako govorite o ovome i o članu 10, gde je gospodin Krajinović, poslanik SRS, tražio njegovo brisanje, doćićete do argumentacije SRS i onoga što je govorio kolega Arsić i ja u svim onim raspravama od početka i do člana 10, jer član 10. kaže: "Banka je dužna da plaća premiju od dana upisa u sudski registar do dana donošenja rešenja Narodna banka Srbije o oduzimanju dozvole za rad toj banci". Sva besmislenost ustanovljavanja agencije i ovog zakona, (koji je samo prateći do ovog člana 10) ogleda se u članu 10. ovog zakona. Zašto? Zato što je NBS već ta, po zakonu koji postoji od 2003. godine, koja izdaje dozvole za rad, koja je zadužena za praćenje poslovanja poslovnih banaka i koja, kako to ovde kaže, oduzima dozvolu za rad toj banci kada se steknu zakonom propisani uslovi. Sada dolazimo do pozicije domaćih banaka ili onih koji su to nekada bile u ovom novom bankarskom sistemu i ovoj novoj mreži bankarskog poslovanja. Gde su one, zašto su sistematski uništavane i šta će biti sa ovih nekoliko koje su preostale domaće banke do momenta dok ih Dinkić i Jelašić ne privatizuju. To je važno pitanje, zato što neću navesti ime te banke, zbog toga da ne shvatite ni kao reklamu, a i da vam ne bih otkrila izvor tih podataka koji su autentični. Domaće banke sa ovdašnjim kapitalom, koje posluju na našem tržištu, a kojima će ovako za tren oka, netrepnuvši, ili Jelašić ili Dinkić oduzmu dozvolu zato što nisu u sistemu još uvek ta jedna konkretno o kojoj govorim, pod direktnom kontrolom i palicom tog dvojca ili nekog ko je uz njih je banka koja posluje sa privredom i to je njena osnovna delatnost od 1984, 1985. godine. U svim tim fazama, a naročito u godinama nezapamćenih sankcija prema našoj privredi i prema građanima, ta jedna od banaka, koja još uvek nije privatizovana, ali koje će na kraju morati zbog toga što ne mogu da izdrže nikakav pritisak i pre svega zbog, s jedne strane, nelojalne konkurencije od ovih stranih koje posluju kao domaće, i dalje želi, to je njena intencija da posluju isključivo sa privredom, jer ima drugih koje posluju sa stanovništvom i to je odnos od 80 prema 20 u korist ovih stranih, kada je u pitanju sektor stanovništva. Vidite šta se dešava. Osim što im se preti da će da im se zbog neverovatno visokih cenzusa koji se stalno menjaju i one su prinuđene da idu u neke integracije, jer se te male "male", ali nisu po volji guverneru i ministru finansija guše, njima se poslovni subjekti koji su u kategoriji ili u rangu A, u najvišem rangu poslovanja u ovoj ovakvoj privredi rangiraju kada im se određuju poeni za poslovanje i sve ono što oni treba da dobiju kao bonitet, rangiraju na četvrto, peto mesto, odnosno u prvu grupu. Kada bih vam rekla o kojoj se domaćoj firmi radi, jer je u pitanju nešto što je potrebno svakom stanovniku ili za rehabilitaciju ili za lečenje, videli biste da nikako ta firma ne može da bude ni kao distributivna mreža, ni kao proizvođačka delatnost u rangu V ili G. Ona se svesno tako rangira zato što je deponent ove banke, koja nije pod Dinkićevom kontrolom – gde je tu tržišno poslovanje, gde je tu nemogućnost i suzbijanje monopola? Naravno da toga u ovoj državi nema i ovim članom 10. i svim onim mogućnostima koje ima guverner lično i Narodna banka Srbije, guši se svaka mogućnost da neka banka, koja se opire takvoj monopolističkoj politici koja se vodi sa te strane ili iz tog moćnog lobi-finansijskog centra, od strane onih, koje su za njih male i sitne. To su ljudi koji su i te kako imali sluha za naše privredne subjekte i pomagali im za vreme sankcija da opstaju i da posluju mnogo bolje, nego od kada su ove vaše famozne reforme došle u državu, od kojih ni privreda ni građani nemaju nikakve koristi. Zato mi ne želimo da govorimo u retrogradnom kontekstu i da vraćamo na nešto što je vreme odavno pregazilo, ali iz iskustva tih privrednih subjekata i tih iskusnih bankara i privrednika morate da izvučete nešto, jer oni kroz ovakvo poslovanje i kroz ovakav uticaj centralne banke na bankarski sistem u našoj zemlji trpe samo štetu. Ne mogu ni oni da imaju korist, a ne može ni da ima privreda sa kojom oni posluju, jer se sistematski uništava. Da su Hamović, Lazarević ili neki drugi bliski prijatelji i kumovi ministra ti poslovni činioci ili faktori, druga bi pesma bila. Ovako to su ljudi koji ne žele da se stave i koji se opiru moćnim finansijskim lobijima, ne žele da ulaze u neke sumnjive poslove, niti da rade nešto što nikada nisu želeli da rade, već misle da još uvek mogu da se bore za svoje mesto, ali nemoguće je zato što je nemilosrdno tržište na kome se brišu jednim potezom pera ili gumicom, od strane guvernera ili ministra, svi oni koji nisu po volji.
Da li još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću ponovo na pravnu formulaciju člana 10. koja kaže: – "Banka je dužna da plaća premiju od dana upisa u sudski registar do dana donošenja rešenja Narodne banke Srbije o oduzimanju dozvole za rad toj banci". Svaka banka u dosadašnjem pravnom sistemu, zakonskom sistemu, Republike Srbije plaća premiju osiguranja na osnovice osiguranja koje su utvrđene, određene zakonskim propisima. To je jedna činjenica, a druga činjenica je da, sve banke koje sada trenutno zažive na finansijskom planu su upisane u sudski registar i imaju dozvolu za rad. Opet je predlagač zakona u zabludi kada kaže da će se premija osiguranja plaćati od dana upisa u registar. Zašto bi se banka upisivala na temelju ovog zakona? Ona je već upisana i ima dozvolu za rad i sasvim normalno izmiruje sve obaveze koje su predviđene sadašnjim aktuelnim propisima iz oblasti osiguranja .Prava formulacija bi trebalo da glasi –da će banka plaćati premiju osiguranja shodno ovom zakonu, odnosno danom stupanja na snagu ovog zakona, a onog trenutka kada se oduzme odobrenje za rad, tog trenutka ona prestaje sa plaćanjem. Znači, i u ovom slučaju predlažemo brisanje ovog zakonskog propisa, odnosno člana, jer je on neadekvatan i nije primeren situaciji, s obzirom na to da su sve banke koje trenutno posluju na finansijskom polju upisane u sudski registar i imaju odobrenje za rad.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Ali Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o osiguranju depozita podneo sam amandman na član 11. koji se briše, međutim, moram jednu stvar da kažem. Mi iz redlova SRS sa ovim novim Poslovnikom smo uskraćeni, posebno na pisanju amandmana. Naime, Narodna skupština Republike Srbije očigledno je u funkciji Vlade Republike Srbije, zato što se sednice Narodne skupštine zakazuju suprotno odredbama Poslovnika, kako bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnose amandmane i da kroz obrazloženja obaveštavaju javnost Srbije kako je, kao i u ovom slučaju, Vlada Republike Srbije jedino odlučna da nastoji i dalje da pljačka građane Srbije, a posebno se to misli na šifrovanu stranku, kako reče kolega Moma Marković. Međutim, država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima da se sredstva deponuju kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozite fizičkim licima. Ovakav jedan zakon još više će povećati ionako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. Član 11. Predloga zakona o osiguranju depozita kaže: – "Banka je dužna da plaća početnu premiju, tromesečnu i vanrednu premiju". Dosadašnja institucionalna rešenja u oblasti osiguranja depozita, a u komparaciji sa drugim finansijskim sistemima, u najmanju ruku su bila nedorečena. Osigurani iznos depozita koji je osiguravala agencija za osiguranje svojevremeno, iznosio je 5.000 dinara. To bi značilo da pri likvidaciji banke, agencija preuzima obavezu samo u iznosa do 5.000 dinara. Usvajanjem Zakona o osiguranju depozita, u članu 11. zakona kaže se da je banka dužna da plaća početnu premiju koja iznosi 0,3% novčanog dela, minimalnog osnovnog kapitala banke. Postavlja se pitanje da li osiguravamo depozit ili opterećujemo osnovni kapital banke, čime finansiramo Agenciju za osiguranje depozita, ali zato smanjujemo mogućnost kreditiranja privrede i stanovništva za visok iznos početne premije. Agencija utvrđuje tromesečnu premiju u iznosu od 0,1% koja dodatno opterećuje poslovanje banke, sa iznosom koji daje diskreciono pravo ministru finansija, Dinkiću, da na osnovu stanja u bankarskom i ukupnom finansijskom sistemu Republike Srbije – stepen rizika kojim je izložen i visina sredstava u fondu za osiguranje depozita, odredi se najviša tromesečna premija od 0,1%, koja bi onda bila u funkciji monetarne politike kroz smanjenje ponude kredita; jer će ta najviša tromesečna premija dodatno opteretiti kreditni potencijal banaka. Budući da agencija za osiguranje depozita nikada neće imati dovoljno para, onda će se bankarskim sistemom opteretiti redovno sa onih 0,4% vanredne premije. Sa ovakvim visokim zahvatanjem u formi osiguranja depozita, stvara se mogućnost da direktori banaka privuku dodatne depozite zbog činjenice da su oni osigurani kod agencije za osiguranje depozita. Zatim, da bez velike kreditne analize ili boniteta tražiocu kredita odobre kredite i po netržišnim kamatnim stopama, jer su depoziti dobro osigurani kod agencije za osiguranje depozita. To će opet stvoriti problem kod direktora banaka. Prema tome, član 11. zakona o osiguranju depozita kao nedorečen i štur, ne bi smeo biti prihvaćen od kolega poslanika iz vladajuće većine. Tako vas ovim putem, gospodo poslanici, molim da u danu za glasanje ne glasate za ovaj član, jer član je veoma loš, kao i sam Predlog zakona o osiguranju depozita.
Još neko o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Milorad Buha ili gospodin Veroljub Arsić?
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 11. izvinjavam se što moram čitati odredbe ovog predloga zakona, pre svega, zbog gledalaca koji nas prate i koji moraju znati, s obzirom na to da pred sobom nemaju zakone, a ovo je javna sednica, mislim da moramo i građane obavestiti o predlozima zakona, pa ja koristim ovu priliku da čitajući odredbe ovih zakona ukažem građanima na osnovne aspekte predloženih zakona i sve ono što mi kao SRS predlažemo i sugerišemo u dogradnji ovog zakona. Članom 11. Predloga predviđeno je, da je banka dužna da plaća početnu premiju, tromesečnu premiju i vanrednu premiju. S obzirom na to da sam u nekim vremenima radio u Agenciji za sanaciju banaka i osiguranja depozita, između ostalog sam kao pravnik izučavao i oblast osiguranja depozita i u svojoj praksi nisam naišao na ovakav način određivanja premije. U pravnoj regulativi, pre svega, visokorazvijenih finansijskih institucija, SAD, Francuske, Engleske, Nemačke, postoji potpuno jedan drugi sistem i mislim da bi trebalo primeniti taj sistem. Pokušaću sada da objasnim osnovne elemente po kome je zakonodavac i predlagač ovog zakona pošao. Gledajte, kada se radi o početnoj premiji, predlagač je po svoj prilici mislio na premiju osiguranja, koju bi trebalo da plaćaju banke prilikom osnivanja. Što se tiče banaka i osnivanja, one nemaju adekvatnu depozitnu masu i ne mogu ni plaćati, s obzirom na to da se premije osiguranja odnose na depozitnu masu koja je ugovorena između komitenta i banke. Znači, odredbe ovog zakona se, (a to se pre svega odnosi na član 20.) ne mogu primeniti i one su neadekvatne. Ako nemamo depozitnu masu, jednostavno nemamo ni mogućnosti da razrešimo adekvatnu premiju na tu masu. Sa druge strane, tromesečna premija, ne može biti četvoromesečna, šestomesečna, devetomesečna i dvanaestomesečna, jer ona je premija i kao takva se razrezuje. Ona se može plaćati mesečno, može tromesečno i po pravilu se to tako i radi. Mi u dosadašnjoj praksi imamo tromesečni obračun i tromesečno plaćanje premije, ali premija kao institut ne može biti tromesečna premija. Znači, ona je premija i kao takva ona se mora prihvatiti u takvom obliku. Što se tiče vanredne premije u praksi drugih zemalja, takođe, postoji ta odredba i ona bi mogla da ostane. Što se tiče početne i tromesečne premije, predlažem da se one brišu. Još jedna sugestija, što se tiče vrsta premija osiguranja. Mislim da bi tu morali u našoj praksi primeniti diferencirane premije. A šta znači diferencirana premija? Diferencirana premija se primenjuje u onim sramnim sistemima i u onim finansijskim sistemima u kojima vršimo klasifikaciju banaka, s obzirom na to da mi vršimo klasifikaciju banaka na temelju boniteta i kvaliteta banaka, mislim da bi bilo primereno da se u ovom slučaju ide sa adekvatnom diferenciranom premijom. Mislim da bi ona bila adekvatna i vrlo primenljiva u našem sistemu.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ovim članom 11. se određuje kako će to premije da budu plaćene i ne poštuje se jedan osnovni finansijski princip, a to je, da se premija plaća na ono što se u stvari osigurava, a osigurava se depozit. Postoji redovna premija i hajde da kažemo da je, u neku ruku, ona prihvatljiva u ovom slučaju. Međutim, ima početna premija, tromesečna premija i vanredna premija. Koja je to početna premija? Početna premija se odnosi na osnivački ulog banke, minimalni, a može da se primenjuje i na ukupan osnivački ulog banke. Sada se postavlja pitanje koje je već i bilo ranije: da li banka koja se registruje mora da se bavi i pitanjem depozita građana, odnosno fizičkih lica? Ne mora. Zašto onda mora da učestvuje u osiguranju depozita. Možda će banka isključivo, da svoju delatnost bazira na platnom prometu i poslovanju sa fizičkim licima. Zašto bi onda, odnosno u poslovanju sa pravnim licima, ta banka morala da oštećuje svoje komitente za depozite kojima ne raspolaže i sa kojima nema nameru da se bavi. Zašto onda prisiljavamo, u ovom slučaju, poslovnu banku da plaća premiju za osiguranje depozita? Da kažemo da je definisano šta je to početna premija, šta je tromesečna, šta je vanredna premija i čemu ona služi. Da li to u zanosu zatvaranja banaka, kada novca nestane u agenciji za osiguranje depozita, pa ćete onda da razrežete po onim drugim bankama, koje su nekim čudom preživele tu vašu euforiju zatvaranja banaka, da isplate nečije političke, neekonomske i pogrešne poteze. Ne, poslovne poteze banaka, nego poteze političke, ove vlasti. Videli smo kako to funkcioniše, ali bi sada išlo u obrnutom smeru. Prvo bi išli šifrovani koji kontrolišu Ministarstvo finansija, Ministarstvo finansija koje kontroliše Narodnu banku Srbije i Narodna banka Srbije koja kontroliše agenciju za osiguranje depozita. Ponavljaću stalno pravo ime, likvidaciju i stečaj banaka. Znači, ukoliko ta euforija nastane među šifrovanima, pa nestane novca u agenciji, onda ćemo imati vanredne premije. Ko će to da plaća? Opet građani Srbije, ne banke. Zanosite se i pokušavate da objasnite građanima da će to banke da plaćaju. Neće! Građani će dobijati manje kamate na sredstva po viđenju, deponovana sredstva i oročena sredstva kod banaka.. Građani će podizati skuplje kredite kod tih istih banka zato što su opterećeni početnom premijom, tromesečnom premijom i vanrednom premijom. Zašto? Postavlja se stalno pitanje čemu sve ovo ako se već u jednom od članova ovog zakona kaže da, ukoliko agencija nema sredstava za osiguranje depozita, onda će se depoziti namirivati iz budžeta Republike Srbije, onako kako se to i sada radi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, potom narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet smo na tim premijama. Znači, u članu 12. stav 1. – "Banka je dužna da početnu premiju plati u roku od 45 dana od dana upisa u sudski registar". U stavu 2. – "Početna premija iznosi 0,3 % novčanog dela minimalnog osnivačkog kapitala banke". Ko propisuje sada minimalni osnivački kapital banke? Da li će kroz zakon o agenciji za osiguranje depozita, likvidaciju i stečaj banaka ta agencija da propisuje minimalni osnivački kapital banke, ili će to da radi Narodna banka Srbije ili Ministarstvo finansija ili neko drugi. Ko to propisuje? Opet se vraćamo na priču zašto se ovo odnosi na početni ulog poslovnih banaka. U njemu nema depozita građana, nema onoga što se osigurava Predlogom ovog zakona. Znači, neka banka hoće da se registruje, hoće da obavlja platni promet, hoće da radi kao poslovna banka, isključivo sa pravnim licima i sada mora da uplati 0,3 % svog osnivačkog kapitala agenciji za osiguranje depozita za fizička lica, odnosno građane sa kojima uopšte ne posluje i nema nikakvog kontakta. Čak ste u članu 2. stav 1. tačka 2) naveli da se depoziti ne odnose na fizička lica koja delatnost obavljaju radi sticanja dobiti. Znači, već se asocira na poslovne banke. Uvek se postavlja jedno pitanje: zašto tražite novac za osiguranje nečega kod određenih banaka koje ne rade sa depozitima fizičkih lica? Znači, jednostavno, obavlja platni promet, od toga ostvaruje određen prihod, ima osnivački kapital, ima svoj kapital stečeni i taj kapital usmerava u privredu. Znači, nema fizičkih lica, nema građana, ali tražite 0,3 % od tog osnivačkog uloga. Šta će se desiti ako jedna takva banka iskaže određenu dobit u toku poslovanja, a plati ono što dosadašnjim zakonima o porezu važi, pa kasnije taj ulog proglasi kao osnivački ulog, neće dividendu osnivači, većinski vlasnici, hoće da novac koji je ta banka zaradila bude osnivački ulog za dalji rad banke. Hoće li opet morati da plate 0,3 % i tako u nedogled. Svake godine će da se određuje, da se plaća nekakvo osiguranje koje moraju da trpe banke, a ne posluju uopšte sa građanima, odnosno fizičkim licima. Cilj je ovog predloga zakona da se kroz osiguranje depozita ostavi mogućnost ovoj vladi da hartije od vrednosti, koje niko neće, jer činjenica je da se postepeno gubi poverenje u to što Republika Srbija izdaje kao neku vrednost, baš zbog ove vladajuće većine koja funkcioniše već petu godinu, znači, niko neće da se preko agencije pokriva budžetski deficit.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, s na to obzirom da je već pročitan član 12. neću ga čitati, samo ću dati kratak komentar. Odredbe člana 12. razilaze se sa osnovnim elementima osiguranja depozita i samom suštinom osiguranja depozita. Kod formiranja banke prva stvar koju u proceduri formiranja banke čini poslovodstvo banke, jeste da uputi zahtev za odobrenje za rad. Kada dobije odobrenje za rad podnosi zahtev za upis u registar. Onog trenutka, shodno ovom predlogu zakona, banka bi morala da plaća premije, ali ako ovde vidimo da se plaćaju tromesečno, njoj faktički prva obaveza dospeva nakon tri meseca. Mi ovde to skraćujemo kod onih banaka koje ulaze faktički u posao, u rad i one bi trebalo nakon 45 dana od upisa u registar da počnu plaćati početnu premiju, ali je osnovica na kojoj se plaća vrlo problematična. Ovde stoji da se plaća 0,3 % novčanog dela minimalnog osnivačkog kapitala banke. Znači, ne na depozit banke, ne na osiguran depozit, ne na depozite banke koji su ugovoreni između komitenta i banke, nego na osnivački kapital. To je jedinstven primer, ja ga nisam video nigde i zamolio bih ponovo zamenika ministra da se debelo razmisli o ovoj formulaciji. Predlažem brisanje ove odredbe jer nigde, ni u jednom sistemu, se ne plaća premija osiguranja na osnivački kapital. Znači, na osnivački kapital nema osnova po jednom drugom pravnom osnovu, ne postoji bojazan za državu. Osnivači su ti koji postavljaju elemente i uslove u radu i poslovanju banke. Oni snose odgovornost, država tu nema nikakvu odgovornost. Zašto bi sada banka plaćala državi za nešto što nema osnova? Osnivači su ti koji preuzimaju obavezu za odgovornost u poslovanju i radu banke. Ali, sa druge strane postavlja se pitanje zakonitosti ove odredbe. Ako smo postavili osnovni postulat, osnovni princip da se plaća na depozit, onda se ne može plaćati na osnivački kapital.
Hvala gospodine Buha. Da li se još neko javlja o istom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lalić. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, članom 13. bliže se definišu stope premija koje treba da se isplaćuju u depozitu osiguranja banaka. Agencija utvrđuje stopu tromesečne premije za narednu godinu najkasnije do 30. septembra tekuće godine, na osnovu stanja u bankarskom i ukupnom finansijskom sistemu Republike Srbije, stepena rizika kome je izložena i visini sredstava u fondu za osiguranje depozita. To su, znači, parametri koje će da koristi agencija. Za svaki slučaj, u stavu 2. kaže se da stopa tromesečne premije iznosi najviše 0,1%. Međutim, ako se malo bolje pogleda u članu 9. (on je već pomalo u koliziji sa članom 13.) u stavu 2. kaže se – "Banka je dužna da Agenciji dostavlja mesečne izveštaje o ukupnim i osiguranim depozitima, kao i druge podatke koji Agenciji mogu biti potrebni za obavljanje njenih zakonom utvrđenih poslova, na način i u rokovima koje propiše Agencija". Zašto to ne bi radila banka jednom u tri meseca kada već postoji ta tromesečna stopa koja se donosi za narednu godinu, a najkasnije do 30. septembra. Tromesečnu premiju agencija obračunava i naplaćuje na osnovu prosečnog stanja ukupnih osiguranih depozita u banci u prethodnom tromesečju. Zašto se onda podnose mesečni izveštaji? Koja je svrha podnošenja? Ako jedan od tih mesečnih izveštaja ne stigne agenciji, agencija odmah o tome obaveštava Narodnu banku Srbije, koja preduzima odgovarajuće mere, (odnosno Ministarstvo) i tu banku sasvim svesno gura u stečaj, odnosno likvidaciju. Agencija za dinarske depozite tromesečnu premiju obračunava i naplaćuje u dinarima, a za devizne depozite u evrima – po kursu evra (prema određenoj valuti) koji važi na dan obračunavanja ove premije. Najzanimljiviji stav ovog člana 13. je stav 5. – agencija može obustaviti obračun i naplatu tromesečne premije ako sredstva fonda za osiguranje depozita dostignu 5% ukupnog iznosa osiguranih depozita. Zašto ne piše da agencija mora da obustavi naplatu premije za osiguranje depozita ukoliko vrednost depozita premaši 5% od iznosa osiguranog depozita. Zašto ostavljamo mogućnost agenciji da ona sama, kako je to ovim zakonom predviđeno, počinje da se ponaša kao banka. Ona sama počinje da funkcioniše kao banka, s tim što može da zatvara druge banke. Može da pokrene postupak likvidacije i stečaja, da vodi likvidaciju i stečaj drugih banaka. Sama počinje da posluje kao banka, jer može da kupuje hartije od vrednosti, od Republike Srbije i Narodne banke Republike Srbije. Može da ulaže u strane banke sa našim depozitima,(znači, da finansiramo druge banke koje možda i ne posluju na teritoriji Republike) da ulaže u druge privrede i u druge budžete. To su već obeležja jedne banke. To je činjenica. Da li bi neko pod takvim ovlašćenjima, kada ga je iole malo briga za domaće bankarstvo, jer to se vidi po svim zakonskim predlozima koji ovde stižu, jednostavno, kada (sredstva za osiguranje depozita) dostigne 5%, (ukupnog iznosa osiguranih depozita) kažu nećemo više, imamo dovoljno. Ukoliko dođe do povećanja depozita nastavićemo sa naplatom, a ukoliko padne, šta se onda dešava sa novcem koji je u agenciji za osiguranje depozita. Hoće li on da bude vraćen bankama? Neće. Bespovratno odlazi iz banaka. Bespovratno će neko da akumulira prilično velika finansijska sredstva, navodno, pod brigom za građane koji ulažu u banke a novac onako kako je planirano ovim predlogom zakona i mogućnostima koje daje, najverovatnije završiće za kupovinu hartija od vrednosti drugih stranih banaka i država. To jeste problem ovog zakona. Ili, kako je to rečeno, da banka koja je u postupku likvidacije, jer nije isto likvidacija i stečaj. Likvidacija je karta u jednom pravcu, nema povratka. U slučaju nelikvidnosti jedne banke, trenutne nelikvidnosti, moguće je da agencija odobri kredit pod uslovima koje propiše upravni odbor agencije. Agencija vodi likvidacioni postupak. Znači, ona svesno može, ukoliko proceni da je imovina banke veća nego sve njene dužničke obaveze, svesno da gurne u nelikvidnost, da iskoristi tu nelikvidnost, da plasira sredstva iz depozita kao kredit pod nepovoljnijim uslovima i na taj način upropasti banku. To je ono što u ovom zakonu piše da može i ono što je najgore, niko neće da odgovara. U tome jeste problem.
Izvolite, gospodin Buha ima reč.
U članu 13, po meni je diskutabilna odredba stava 4. koja kaže da, agencija za dinarske depozite tromesečnu premiju obračunava i naplaćuje u dinarima, a za devizne depozite u evrima, po kursu evra prema određenoj valuti koja važi na dan obračunavanja ove premije. Zakonom o platnom prometu, Zakonom o deviznom plaćanju je jasno utvrđen način i sistem plaćanja. Niko, pa ni banke, ne mogu kršiti odredbe ovog zakona. Pre svega, zakonodavac mora znati, a začudilo me je da je to prošlo kroz Zakonodavni odbor i da on nije primeti protivzakonitost ove odredbe. Znači, ne možemo naplaćivati u evrima. Možemo samo u dinarima po efektivnom kursu valute, koji može bitiprodajni, kupovni ili srednji kurs i na temelju toga izvršiti naplatu. Znači, u evrima ne možemo vršiti naplatu.
Još neko o amandmanu na član 13? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Marinković. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Srboljub Marinković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 14. koji se briše iz razloga što dodatni nameti na građane, odnosno odobrene kredite su ogromni i smatram da su nepotrebni, iz razloga, što država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima za sredstva koja se deponuju kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka koje daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovana srestva fizičkih lica. Nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozite fizičkih lica. Ovakav zakon još više će povećati i onako skupe kredite koji kod građana otežavaju da se krediti vrate na vreme, a u pojedinim situacijama krediti ne mogu da se vrate. Građani ostaju bez svoje imovine, čak imanja itd. Stvara veliki problem. Hvala.
Hvala gospodine Marinkoviću. Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Član 14. pokušava da reguliše euforiju ukoliko, dođe do euforije među šifrovanim političkim strankama kada je u pitanju zatvaranje banaka. Kako obezbediti sredstva iz depozita ako ta euforija stvarno uzme maha? U prvom stavu člana 14. kaže se: "Ako sredstva fonda za osiguranje depozita nisu dovoljna za isplatu osiguranih iznosa, dopunska sredstva obezbeđuju se naplatom vanredne premije na osnovu odluke Agencije". Znači, iako pored onih 5% koliko planirate da najmanje uzmite od ukupnog iznosa depozita, to nije dovoljno, znači, koristi se drugo sredstvo i raspisuje se, odnosno upravni odbor Agencije donosi odluku da se primeni i vanredna premija. Šta se sada dešava? Opet će one banke, koje nekim čudom prežive trenutno tu euforiju, morati da obezbede sredstva za zatvaranje neke druge nelikvidne banke. Opet se vraćamo na priču, ko u suštini obezbeđuje ta sredstva. Obezbeđuju opet građani. Znači, plaća se neko osiguranje na neki iznos koji je građanin ostavio nekoj banci na čuvanje, uz neku kamatu. Ukoliko vi povećavate procenat, odnosno iznos premije, sasvim je normalno da će ta banka smanjiti kamatu građaninu koji drži depozit kod te banke. Mora, da bi sačuvala supstancu sa kojom će da radi. Znači, građani dobijaju sada manje kamate na sredstva, koja su kod banaka po osnovu viđenja ili štednje. S druge strane, taj novac se koristi dalje u svrhu kreditiranja građana. Sasvim je normalno da će jedan ovakav zakonski predlog, ukoliko zaživi, a izgleda mi da je volja skupštinske većine da zaživi, da poveća cenu kredita, odnosno kamata koje građani podižu kod tih istih banaka. Zašto? Da bi neko mogao bez ikakve obaveze da se igra sa poslovanjem banaka. U tome jeste problem kod ovog zakona. U stavu 3. se kaže: "Agencija vanrednu premiju obračunava i naplaćuje na osnovu poslednjeg utvrđenog prosečnog stanja ukupnih osiguranih depozita iz člana 13...." Kasnije ćemo u sledećem članu da vidimo šta će se desiti ukoliko ni ta sredstva ne budu bila dovoljna. Ali, u svakom slučaju, umesto da brinete o tome kako bankama da omogućite normalno poslovanje na tržištu, stabilnost strane valute, za koju se stalno vezuju revalorizacije, da obezbedite privredu sa minimalnom inflacijom, koja se opet koristi kao revalorizacija nekog kapitala prilikom podizanja kredita. Vi ovde imate jedinu želju, da direktan ili, u ovom slučaju, posredan način uzmete što je moguće više novca od građana, bez obzira po kom osnovu. Da li je to provizija prilikom zamene valute – zapadnoevropskih valuta u evro, da li su u pitanju ovakve zakonske odredbe, da li je u pitanju porez na dodatu vrednost, porez na dohodak građana, kaznena politika koju sprovode poreski organi itd. Znači, cilj nije da država radi u interesu građana, u ovom slučaju i ove skupštinske većine, cilj je da građani rade u interesu države, odnosno jedne manjine koja se uhvatila vlasti, a nema ni 2,5% biračkog tela da stoji iza nje. Sada se postavlja pitanje da li država postoji zbog građana ili građani postoje zbog države? Vi biste, u svakom slučaju, voleli da je ovo drugo u pitanju.
Hvala vam, retorsko pitanje – retorski odgovor. Izvolite, gospodine Buha. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha o istom amandmanuna član 14.
Dame i gospodo narodni poslanici, moramo se vratiti na pravnu regulativu, s obzirom na to da očito ona nije adekvatna, i da je predlagač zakona promašio u mnogim formulacijama. Pokušavam, (možda sam i dosadan) da tu formu doteramo, da izbistrimo, a detalje koji nisu primereni ovom zakonu, moraćemo brisati. Članom 14. rečeno je da se vanredna premija faktički naplaćuje na temelju odluke agencije. Ovakva formulacija nije adekvatna iz sledećeg razloga – zato što ne znamo šta je to odluka agencije. Organi agencije su: upravni odbor agencije i izvršni direktor agencije. S obzirom na to da se radi o vanrednoj premiji, o vanrednoj naplati i vanrednom prihodu agencije, pre svega, mislim da je ova odredba neadekvatna i da je moralo da stoji: na temelju odluke upravnog odbora agencije. Zašto je to bitno? Bitno je to u praksi da ne dođe do zloupotreba. Izvršni direktor agencije jednostavno ne može dobiti ova ovlašćenja koja pripadaju, shodno odredbama Zakona o osiguranju depozita, isključivo upravnom odboru. Ali, u ovom zakonskom predlogu je neadekvatna definicija šta to znači odluka Agencije. Dalje, u samom zakonu moramo definisati sve bitne elemente kada se naplaćuje, u kojim rokovima. Znači, ne smemo to prepustiti upravnom odboru, zato što bi opet moglo doći do određenih zloupotreba. Predlog je da se doradi ova odredba ovog člana, koja kaže: "na osnovu" (temelju) "odluke Agencije", zato što odluka agencije, kao instituta, faktički pravno ne postoji. Postoji upravni odbor ili izvršni direktor. Predlagač zakona mora da se opredeli, najverovatnije u opredeljivanju nema mogućnosti, s obzirom na to da je u odredbama jednog drugog zakona, tačno predviđena nadležnost organa, odnosno, u ovom slučaju to je upravni odbor. Predlažem da se ovaj član briše.
Hvala gospodine Buha. Da li još neko želi reč o amandmanu na član 14. Izvolite, reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, evo, došli smo ovde kod člana 14. do razjašnjenja situacije o zavlačenju ruke u džep građana. Članom 14. će agencija biti ovlašćena ukoliko ne bude dovoljno sredstava, da propiše vanrednu premiju i da obračuna do 0,4%. U prethodnom članu 13. kaže se: "Agencija može obustaviti obračun i naplatu tromesečne premije ako sredstva u fondu za osiguranje depozita dostignu 5% ukupnog iznosa osiguranih depozita". Znači, ni članom 13. nismo obavezali agenciju da, kad napuni ovih 5%, prestane više, a ovde joj omogućavamo – članom 14. da vanrednom premijom uzme još sredstava, da uzme onoliko sredstava koliko joj treba i malo više za svaki slučaj, jer apetiti su čudo. Dame i gospodo narodni poslanici, nigde u ovom predlogu zakona ne piše koji je limit koji će kroz trenutnu, tromesečnu, vanrednu premiju agencija naplatiti od onoga ko osigurava depozit. Nigde ne piše koja je to cifra gde će agencija morati da stane. Na ovaj način će se banke, koje će deponovati sredstva, primorati da, ovo što im agencija otme kroz kamatu ili na neki drugačiji način, uzme upravo od deponenata, a na taj način zavlači ruku u džep i to, upravo kako sam rekao kod člana 7. ili 8., ruku do lakta, građanima Srbije, bilo kroz budžet, bilo kroz ova sredstva. Prema tome, treba usvojiti amandman narodnog poslanika Srboljuba Marinkovića i ovaj član zakona brisati. Uostalom, sve članove zakona treba brisati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragoslav Milković. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Dragoslav Milković.
U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 15. Predloga zakona o osiguranju depozita. Član 15. glasi: "Ako i posle naplate vanredne premije sredstva Fonda za osiguranje depozita nisu dovoljna za isplatu osiguranih iznosa, dopunska sredstva Agencija može obezbediti zaduživanjem, na osnovu odluke Upravnog odbora, uz prethodnu saglasnost Vlade Republike Srbije". Mi predlažemo da se ovaj član briše. Uostalom, SRS neće glasati za ovaj zakon. Država i NBS garantuju fizičkim licima da se sredstva deponuju kod banaka. Ovde se predviđaju razne agencije, upravni odbori, direktori. Srbija je siromašna zemlja, nije Švedska, da toliki broj administrativnih radnika se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Vi ste uz svako ministarstvo osnivali po jednu agenciju, pa je moj predlog da formirate jednu agenciju u znak zahvalnosti Solani. Uspeli ste da obnovite resavsku školu, prepisujući zakone iz zemalja EU. Srbija nije Francuska, Holandija, Belgija. Srbija je siromašna zemlja. Gospodine Markoviću, nemojte da me prekidate, izneću jedan problem sa juga Srbije. Jug Srbije, odnosno Pčinjski okrug, pogotovo opština Trgovište je u katastrofalnom stanju. Sve je stalo, sve je propalo, rade samo institucije koje se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Najtraženija roba na jugu Srbije su lanci i katanci. Stanovništvo se iseljava ka Beogradu ili van zemlje. Granična opština ostaje bez naroda. Imajući u vidu šta se priprema na Kosovu i Metohiji, časopis NEWSWEEK je 90-tih godina objavio jednu kartu, gde se predviđa da Kosovo i Metohija 2005. godine postane nezavisna država. Zahtevam od države Srbije da hitno preduzme odgovarajuće mere i ne dozvoli da se na temelju nesreće, zločina, krvi, ubijanja i uništavanja duhovnih srpskih svetinja, stvori albanska paradržava. Tada bi došlo do gubitka juga Srbije, došlo bi do raspada Srbije, Raška oblast, Vojvodina, istočna Srbija. Srbija bi postala banana republika, a Srbi bi bili, pored Kurda i Palestinaca, narod bez države. Iz godine u godinu, teritorija gde se naseljavaju Srbi, sužava se, gubimo teritoriju. Nas proglašavaju za genocidan narod, nama se niko ne izvinjava, a naši rukovodioci se izvinjavaju Hrvatima, Muslimanima, Šiptarima. Ispada da smo mi jedini krivi narod za rat na prostorima bivše Jugoslavije. Zahtevam da država Srbija hitno interveniše, da uključi sve međunarodne činioce i da ne dozvoli da se Kosova i Metohija proglasi nezavisnom državom.
Gospodine Markoviću, izvolite, o istom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 15. glasi: "Ako i posle naplate vanredne premije", koliko god odluče da uzmu, jer limita nemaju, "sredstva Fonda za osiguranje depozita nisu dovoljna za isplatu osiguranih iznosa, dopunska sredstva Agencija može obezbediti zaduživanjem, na osnovu odluke Upravnog odbora, uz prethodnu saglasnost Vlade Republike Srbije". Šta ako agencija ne dobije saglasnost Vlade Republike Srbije? Hoće li agencija u stečaj i likvidaciju? Kako ćete regulisati kada davanja te agencije budu daleko veća od prethodnih primanja, bez obzira na to što se na jedan apsolutno neadekvatan način puni taj fond u agenciji. Šta će se desiti sa agencijom, šta će se desiti sa deponentima, šta će se desiti sa poslovnim bankama koje su deponovale svoja sredstva u agenciju? Šta će se desiti sa osiguranjem. Gomila otvorenih pitanja na koja ovaj zakon ne daje odgovor. Zato smatram da amandman na član 15. treba usvojiti.
O istom amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, sada se postavlja pitanje uopšte postojanja člana 4. Predloga zakona, u kome se kaže da, agencija osigurava depozite do visine osiguranog iznosa. Stav 2. kaže: "Za obaveze iz stava 1. ovog člana jemči Republika Srbija", da bismo u članu 15. imali situaciju da, ako i posle naplate vanredne premije sredstva fonda za osiguranje depozita nisu dovoljna za isplatu osiguranih iznosa, dopunska sredstva agencija može obezbediti zaduživanjem, na osnovu odluke upravnog odbora, uz prethodnu saglasnost Vlade Republike Srbije. Sada vidimo da je kompletno zaokružena delatnost agencije koja može slobodno da se zove i banka. Ona sredstva koja dobija za osiguranje depozita, može da upotrebi za kupovinu hartija od vrednosti koje emituje ili Narodna banka, ili Republika Srbija, ili neka druga strana banka. Kad potroši te pare i reši da zatvori neku banku, onda mora da uzima kredit. Od koga, to se postavlja pitanje. Hoće li cena koštanja tog kredita da bude veća nego profit koji će agencija da ostvari kupovinom hartija od vrednosti, bez obzira da li od Narodne banke, da li od Republike Srbije ili neke druge strane banke. Ako se to desi, ko će da bude odgovoran? Kako uopšte možete, ukoliko planirate da se bavite nekim osiguranjem na ovom nivou, nije ovo osiguravajuće društvo pa ćete taj slobodni višak novca da plasirate na tržište, jer ostavljate mogućnost: šta ako? Ta mogućnost kaže, da možete da se zadužite i kod onih banaka koje će da vraćaju novac građanima preko agencije, pa će imati duplu korist. Da ne pričam o koristi koju su imali zatvaranjem nekih banaka u 2002. i 2003. godini. Znači, svakim članom, kako god se rasprava nastavlja, rađa se previše sumnji u ispravnost i dobru volju predlagača ovog zakona. Više se ide u tom smeru, da se potvrđuje mogućnost manipulisanja na tržištu novca, gde neko treba, kroz određen zakonski predlog, da ostvari ne baš mali profit.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Kod ovog člana je predlagač zakona malo ispravio svoju pravnu regulativu, pa je u donošenju odluka odredio pravu i kvalifikovanu instituciju, odnosno organ, a to je upravni odbor agencije. Međutim, promašio je, s obzirom na to da se kaže da se zadužuje, po svoj prilici je predlagač zakona mislio na zaduživanje u inostranstvu. Shodno odredbama Zakona o NBS, ni jedna institucija, a posebno ne agencija, ne može se zadužiti u inostranstvu bez prethodne saglasnosti NBS. Po svoj prilici se u formulaciji ovog člana mislilo upravo na zaduživanje u inostranstvu. Ne možemo izbeći Narodnu banku Srbije, premda je ovde rečeno po prethodnoj saglasnosti Vlade Republike Srbije. Moramo u celom postupku uključiti Narodnu banke Srbije i tu predlažem zakonodavcu da ubaci tu formulaciju. S druge strane ako se radi o zaduživanju u samoj državi, mislim da tu nema potrebe za bilo kakvo zaduživanje. S obzirom na to da je prethodnim članovima predviđeno da za sve obaveze po osnovu osiguranja depozita, one koje su u nadležnosti agencije jemči Republika. U ovom slučaju mora se naći okolnost u iznalaženju sredstava između Narodne banke Srbije, budžeta Srbije i agencije. Moj je predlog da se doradi ovaj član, on je neadekvatan. Sama formulacija zaduženje je neadekvatna i ne zna se na koje zaduženje misli. Ponovo napominjem ako se misli na "zaduženje" u inostranstvu, ne možemo to učiniti bez prethodne saglasnosti Narodne banke Republike Srbije.
Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Milošević. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Članom 16. se počinje sa stečajem banaka i član 16. reguliše kako će to da se radi kada su u pitanju depoziti fizičkih lica, odnosno građana. Banka u stečaju je dužna da agenciji dostavi podatke o deponentima i njihovim depozitima prema njenim uputstvima u roku od 15 dana. Mislim da je to suvišno, jer agencije za osiguranje depozita vode stečaj i likvidaciju banaka. Ona je ta koja direktno učestvuje. Više saradnje sa bankom nemamo. Kada se pokrene stečaj ne postoji više banka, sada je to banka u stečaju. Briše se iz registra dok se stečaj ne okonča. Ili će banka da bude likvidirana ili će da namiri obaveze prema dužnicima, pa sa nekim manjim kapitalom da nastavi poslovanje, ali sada je to banka u stečaju. Stečajem rukovodi osim Trgovinskog suda i agencija koja predlaže svog stečajnog upravnika koji radi za tu agenciju. Posle prijema podataka agencija utvrđuje visinu osiguranog iznosa po deponentu, i to na osnovu salda svih depozita tog deponenta u banci na dan donošenja rešenja Narodne banke o oduzimanju dozvole za rad banki, uključujući i pripadajuću ugovorenu kamatu do dana donošenja. Međutim, tu je predlagač jednostavno hteo da se ogradi od toga; šta ako banka uplati depozit za osiguranje agenciji (depoziti su neka vrsta žive materije, to se menja iz dana u dan). Znači, poveća se broj deponenata, povećava se iznos depozita u toj poslovnoj banci, ali nije u tom tromesečnom periodu obuhvaćeno u kome se pokreće, donosi rešenje o pokretanju stečaja nad bankom. Šta se sada dešava? Građani koji su se našli u tom međuvremenu nemaju pravo da potražuju od agencije ništa. Tako piše u ovom predlogu zakona. Sada se postavlja pitanje – šta je sa onim osiguranjima koja su jednostavno, čovek je došao, uložio sredstva u banku, banka uplatila osiguranje, stajalo tri meseca, potrošio novac gde je hteo, hoće da mu se vrati novac u depozit? Neće. Hoće li banci? Neće. Onda bi trebali svi koji su deponenti te banke, bez obzira da li je taj njihov depozit osiguran ili ne, da li se našao u tom prostoru između poslednjeg osiguranja i rešenja o stečaju banke, svi depoziti treba da budu obeštećeni. Ovde se čak i postavlja mogućnost da, ako je samo jedan deo depozita, samo taj deo se namiruje, a ne onaj koji nije, mada je taj građanin ili fizičko lice kroz duži vremenski period mogao da više puta on sam uplaćuje depozit agenciji na mnogo veći iznos, nego što je bio iznos u trenutku pokretanja stečaja nad nekom bankom. Znači, on će isključivo dobiti novac na osnovu poslednje uplate premije agencije za osiguranje depozita na iznos depozita koji je tog trenutka imao i ni dinar više. Ako je možda i mesecima i godinama to plaćao, i taj depozit se menjao u zavisnosti od toga, ko jedino od svega toga ima koristi. Isključivo agencija. U tome i jeste problem što su zakonski predlozi ovakve vrste najčešće prvi put se primenjuju kod nas, a to su eksperti neki koji su vam ove zakone pisali ili ste vi pokušali na određeni način da napravite nešto revolucionarno u bankarstvu, da se pohvalite da ste u stvari izmislili vruću vodu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Mitrović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, a na osnovu člana 141. Poslovnika Narodne skupštine podnosim amandman na član 17. Predloga zakona o osiguranju depozita, a član 17. Predloga zakona glasi: "Deponent ima pravo da od Agencije zahteva isplatu osiguranog iznosa, a Agencija je dužna da obezbedi da mu se osigurani iznos isplati u roku od 90 dana od dana podnošenja tog zahteva. Deponent je dužan da uz zahtev iz stava 1. ovog člana priloži overenu ispravu kojom dokazuje osnovanost potraživanja". Znači, ugovor o novčanom depozitu, o štednom ulogu, o bankarskom tekućem računu, štednu knjižicu, rešenje o nasleđivanju i drugo. "Zahtev iz stava 1. ovog člana ne može se podneti posle isteka tri godine od dana donošenja rešenja Narodne banke Srbije o oduzimanju dozvole za rad banci. Agencija za dinarske depozite osigurani iznos isplaćuje u dinarima, a za devizni depozit u evrima – po kursu evra prema određenoj valuti koja važi na dan donošenja rešenja iz stava 3. ovog člana". Amandmanom tražim da se ovaj član Predloga zakona o osiguranju depozita briše, zato što u ovom slučaju sve poslove ste poverili agenciji i nastavili sa praksom da svi poslovi idu preko agencije, a ne preko nadležnih organa za obavljanje ovih poslova. Država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima da sredstva deponuju kod banaka, a mi iz SRS ne verujemo ni ministru finansija, ni guverneru Narodne banke, pa sumnjamo u njihove namere. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozite fizičkim licima. Ovakav jedan zakon još više će povećati i onako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica.
Gospodine Markoviću, vi ste sledeći. Po članu 98. dajem pauzu pet minuta. Hvala vam. [[Posle pauze – 18,55]] Nastavljamo rad, gospodo. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jedne nedoslednosti, još jedne nelogičnosti ovog zakona što ide u prilog zahtevu SRS izraženom kroz amandmane da se ovaj zakon odbije u danu za glasanje, odnosno da se usvoje amandmani poslanika SRS. Član 17. kaže: - "Deponent ima pravo da od Agencije zahteva isplatu osiguranog iznosa, a Agencija je dužna da obezbedi da mu se osigurani iznos isplati u roku od 90 dana od dana podnošenja tog zahteva". Članovima 11, 12, 13. i 14. je regulisano kako će agencija naplaćivati premije od deponenata, pa kaže – banka je dužna da plati početnu tromesečnu premiju i vanrednu premiju; banka je dužna da početnu premiju plati u roku od 45 dana od dana upisa u sudski registar, a početna premija iznosi 0,3% itd; agencija utvrđuje stopu tromesečne premije za narednu godinu najkasnije do 30. septembra tekuće godine i na osnovu stanja u ukupnom finansijskom sistemu Republike Srbije, stepena rizika kome je izložena i visini sredstava iz fonda za osiguranje, te stopa premije iznosi 0,1%, a tromesečnu premiju agencija obračunava i naplaćuje na osnovu prosečnog stanja ukupnih osiguranih depozita itd. Dakle, vi ste kao deponent obavezni da u roku od 45 dana prvu premiju uplatite. Tromesečnu premiju uplatite pre nego što isteknu prva tri meseca. Vanrednu premiju uplatite onog trenutka kada vam agencija odredi kolika je ta vanredna premija, odnosno koliko manjka sredstava ima ona u depozitu. Kada dođe vreme da vi naplatite depozit, onda vi kao deponent morate da čekate 90 dana, odnosno tri meseca od dana kada ste podneli zahtev za povraćaj deponovanih sredstava. Dakle, tri meseca će se agencija služiti vašim sredstvima, tri meseca vi nećete moći da raspolažete svojim sredstvima, bilo da ste privatno lice, preduzeće, i tri meseca ćete morati da čekate, a kada vi morate da uplatite, onda je sasvim druga priča. Pitam, ko će i kako raspolagati sa sredstvima od trenutka kada vi podnesete zahtev, pa dok ne prođu ta tri meseca kada Agencija mora da vam vrati depozit. Dame i gospodo narodni poslanici, ja mislim da smo u današnjoj raspravi stvarno dokazali bespotrebnost donošenja ovakvog zakona, njegovu pravnu šupljinu, njegovu finansijsku šupljinu i njegovu suštinu koja se odnosi na otimanje, ali bukvalno otimanje sredstava i od građana i od preduzeća u ovoj državi.
Hvala gospodine Markoviću, ali to nije na dnevnom redu, načelna rasprava je bila. Govorimo o amandmanima. Reč ima gospodin Buha, amandman na član 17.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih ovde dao komentar u članu 17. stav 2. koji kaže da je deponent dužan da uz zahtev iz stava 1. ovog člana priloži overenu ispravu kojom dokazuje osnovanost potraživanja i tu bih stao sa čitanjem. Samo kratak komentar. Gledajte, deponent, odnosno građanin. Najčešće građanin nije kriv za stečaj, odnosno likvidaciju banke, nije kriv za poslovanje banke, s obzirom da postoji za to nadležna institucija, odnosno NBS koja vodi računa o likvidnosti i solventnosti banaka i preduzima adekvatne akcije u pravcu saniranja likvidnosti i solventnosti svake banke. Znači, onaj ko nije kriv, dužan je da preduzme određene pravne i razne upravne administrativne radnje kojim će dokazati to svoje pravo.U našim uslovima je to jako skupo i dugo. Negde u unutrašnjosti, određena banka je došla u stečaj, i sada u otkupu potraživanja vidimo ovde da je raspisan tender, pa je otkupila neka banka, pretpostavljamo da je to banka u Beogradu. Čovek mora doći iz unutrašnjosti, nije kriv za stečaj te banke. Naprotiv, svojim prilogom, odnosno svojim novčanim sredstvima je učinio aktivnost u pravcu jačanja boniteta te banke. On u toj situaciji mora trpeti, a trpi na taj način da mora prikupiti dokumentaciju, potrošiti određena sredstva, a sa druge strane, platiti novčane iznose za putovanje i namirenje svojih potraživanja. Mislim da to nije primereno i da bi predlagač zakona morao ići sa potpuno drugom formulacijom. Jednostavno, banka koja je preuzela obavezu da izmiri potraživanje prema građaninu je dužna (s obzirom na to da izmiri obavezu da ima svu relevantnu dokumentaciju, a ako je nema, postoji ta dokumentacija u agenciji ili u nadležnom sudu koji sprovodi postupak stečaja, likvidacije i poziva građanina, s obzirom na to da ima sve relevantne podatke od imena i prezimena, imena oca, JMB i svih drugih relevantnih podataka.) Znači, ne smemo izlagati građanina deponenta troškovima, putu i svim drugim peripetijama koje nastaju ako se čovek obrati na nekom šalteru i onda doživi nelagodnosti. Sa druge strane, stav 3. ovog člana kaže da zahtev za povraćaj svojih sredstava gde je deponovao u određenu banku, zastareva u roku od tri godine. Mislim da se predlagač zakona ovde opredelio na zastarelost potraživanja kod materijalnih davanja koja zastarevaju nakon tri godine. S obzirom da se radi o obligaciono-pravnom odnosu koji nastaje u poslovima, u depozitnim poslovima, mislim da bi taj rok morao biti daleko duži. Zašto duži? Zato što imamo situacije da građani dođu iz inostranstva, donesu sredstva, ostave u banku, odu i ne vraćaju se. Nemaju dovoljno relevantnih činjenica i podataka o poslovanju te banke, ali su imali poverenja u tu banku, imali su poverenja u bonitet te banke kada je ugovarao to i jednostavno, nakon tri godine ukoliko nisu dobili informaciju, ta sredstva ne mogu da povuku. Mislim da bi taj rok morao biti daleko duži i da bi tu zastarelost morala biti u nekom optimalnom roku od 10 godina.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić na isti amandman.
Dame i gospodo poslanici, hajde da kažem, u članu 17. taj prvi deo - deponent ima pravo da od agencije zahteva isplatu osiguranog iznosa, agencija je dužna da obezbedi da mu se osigurani iznos isplati u roku od 90 dana od dana podnošenja tog zahteva. Kažemo da to nije sporno, a šta je sporno? Ko to treba da uradi u ime agencije? To se reguliše članom 16. stav 4. – "Agencija u najkraćem roku, na osnovu sprovedenog javnog tendera donosi odluku o tome koja će banka u ime i za račun Agencije isplaćivati osigurane iznose i s tom bankom zaključuje ugovor." Često cena nije presudni faktor, to je najčešće obrazloženje kada se tenderi nameštaju. Nije cena usluge presudan faktor, koliko će neka usluga u smislu javne nabavke da bude prihvaćena. Ovde će da bude uslov najverovatnije mreža filijala po gradovima širom Srbije, koju ta banka ima, jer će to biti, ta infrastruktura kojom banka raspolaže, odlučujući kriterijum za to da dobije taj posao oko isplate premije osiguranja depozita. Koje su to banke u Srbiji? One banke koje su zauzele poslovni prostor, dakle, NBS, odnosno stare službe za platni promet i one banke koje su zauzele poslovni prostor banaka koje su likvidirane 2002. godine od strane tadašnjeg guvernera NBJ. Kako se zovu te banke? Nacionalna štedionica i Komercijalna banka. Banke koje su zaživele, pojavile se na tržištu tako što su ušle u poslovni prostor ili NBJ, odnosno ZOP ili poslovni prostor zatvorenih banaka. Sada imaju monopol i mogu da rade šta hoće. Svaki posao koji ide preko neke agencije, preko NBS, preko Vlade, zahvaljujući toj mreži koja je na jedan nelegalan, nezakonit i nemoralan način nastala pljačkom banaka, dobijaće taj posao i od toga će praviti profit. Znači, nije cilj u ovom zakonu osiguranje depozita. To ćemo kasnije da vidimo u članu 18. Cilj je uklanjanja suvišne konkurencije i ako još može nešto da se zaradi. Jednim udarcem dve muve.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Dragan Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog dokaza da nov Poslovnik dozvoljava da nas ima ovoliko malo u sali. Vratio bih se na član 18. na koji sam podneo amandman da se briše iz jednog razloga što smatram da je ovaj zakon neprimeran, što se tiče sadašnjih uslova. Da je to tako, mogu da iznesem nekoliko konstatacija. Stav SRS je vrlo jasan prema agencijama, ali i prema bankama. Umrežavanje banaka pod palicom Narodne banke i resornog Ministarstva finansija vrlo je jasan. Situacija kod banaka može da bude povoljna samo onoj koja bude radila pod palicom Narodne banke i Ministarstva finansija. Što se tiče agencija, mislim da je u toku umrežavanje agencija, što bi konstatacija obilaska resornog ministra lokalnih samouprava tj. poreskih uprava, iza sebe ostavila samo ljude koji mogu biti načelnici ili šefovi uprava, koji su lojalni. Umrežavanje agencija pritiska mlade, tj. novoosnovana preduzeća, mala, srednja, kojih ima dosta u državi. Mislim da, pritiskom na neplaćene dugove kod poreskih uprava stiskaju preduzetnike da uzimaju nepovoljne kredite kod banaka da bi samo isplatili i izmirili dug koji duguju državi. Agencija koja je osnovana za prinudnu naplatu biće sigurno u vezi sa agencijom što se tiče ovih depozita i banaka. Mislim da je tu konstatacija sasvim jasna, da je umrežavanje agencija u toku, kao što je i umrežavanje banaka već obavljeno. U članu 18. govori se o zaštiti agencije, tj. ljudi koji budu deponovali sredstva kod banaka. Banke koje su u stečajnom postupku da ispune agenciji ili namire stečajnu masu, tj. ako to ne može banka to će da uradi Narodna banka, tako da su agencije totalno zaštićene što se tiče svog poslovanja. Postavlja se pitanje šta koja agencija radi, posluje, šta sa dobitkom, tj. sredstvima koja ostvaruje, u šta agencija ulaže dalje ta sredstva.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 18. kaže "Potraživanja deponenata po osnovu osiguranih depozita prenose se na Agenciju. Potraživanja iz stava 1. ovog člana Agencija namiruje iz stečajne mase, u skladu sa zakonom kojim se uređuje stečaj banaka. Deponenti čija potraživanja prema banci premašuju osigurani iznos, razliku između potraživanja i tog iznosa namiruju u stečajnom postupku". Vrlo dobro znamo, nije to bilo tako davno, kako su bukvalno gušene domaće banke, kako su silnim nametima na ovaj ili onaj način prvo pražnjeni trezori tih banaka, a onda one likvidirane. S obzirom na činjenicu da od domaćih banaka u ovom bankarskom sistemu samo rade dve privilegovane banke, to je Nacionalna štedionica, za koju je usput rečeno da je obezbeđen inicijalni kapital od depozita Narodne banke, koji bi bio u "Evroaksis" banci u Rusiji, pa su ta sredstva vraćena i tako je formirana Nacionalna štedionica. Neću da pričam o tome da je sav poslovni fond Službe za platni promet dat toj banci na korišćenje i tako je ona postala. Šta ćemo sa bankama koje iz stečajne mase, obzirom da će se prethodno izvući kompletan kapital tih banaka i onda u stečajnoj masi neće biti dovoljno sredstava ovih depozita. Član 18. a nijedan drugi član, pregledao sam ovaj zakon do kraja, ne reguliše to pitanje. Da li to znači da će deponenti biti u ovakvoj situaciji oštećeni za iznos depozita koji su dali? Da li to znači da se ovim zakonom upućuje poruka budućim deponentima – deponujte svoja sredstva u Nacionalnu štedionicu ne zbog toga što je vlasnik te nacionalne štedionice, odnosno dobrog dela akcija te Nacionalne štedionice Hamović, Lazarević, a nije ni razlog što verovatno ministar finansija bar ima neku akciju, jer sve ono što je uradio za Nacionalnu štedionicu sigurno nije uradio džabe. Deponujte sredstva, a ako vam ne odgovara Nacionalna štedionica u Komercijalnu banku. Sve ostale banke su nelikvidne. Mi imamo sada situaciju da se više od dve godine Beobanka nalazi u stečaju, a da sada ima sredstava u stečajnoj masi da se podmire sva potraživanja prema Beobanci i da Beobanka počne normalno da funkcioniše i da za vrlo kratko vreme bude banka koja će moći da poslovno pregazi ove dve privilegovane banke. Zato smatram da amandman na član 18. treba usvojiti i član 18. brisati.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 18. glasi "Potraživanja deponenata po osnovu osiguranih depozita prenose se na Agenciju. Potraživanja iz stava 1. ovog člana Agencija namiruje iz stečajne mase, u skladu sa zakonom kojim se uređuje stečaj banaka. Deponenti čija potraživanja prema banci premašuju osigurani iznos, razliku između potraživanja i tog iznosa namiruju u stečajnom postupku". Sada se postavlja pitanje, čemu onda osiguranje depozita i zašto onda uopšte da banke plaćaju osiguranje kada će, ukoliko im neko zbog neke političke odluke oduzme dozvolu za rad ili počnu da smetaju privilegovanim bankama, uklonićemo ih, povede stečaj u vezi neke banke, potraživanja deponenata, odnosno građana Srbije namire se iz depozita, a depozit se popuni iz stečajne mase banke. Onda se postavlja pitanje zar nije moglo odmah tako da se uradi. Znači, oduzme se dozvola za rad banci, pokrene se stečaj, zna se šta je stečajna masa. Stečajna masa su potraživanja te banke, njena pokretna imovina, i to je to. Čemu onda agencija i koja je svrha agencije? Da rasproda banku što pre, da je što pre ugasi. U stavu 3. istog ovog člana kaže se da deponenti čija potraživanja prema banci premašuju osigurani iznos, pa kako onda potraživanje može da premašuje osigurani iznos i po kom osnovu. Banka mora jednom mesečno da dostavlja izveštaj agenciji, jednom tromesečno da uplaćuje premije osiguranja. Kako sada njegova potraživanja premašuju osigurani iznos, osim u slučaju da se našao u vakuumu između poslednjeg plaćanja premije i zatvaranja banke i to ne svojom krivicom nego lošim zakonom. Daje mu se, u stavu 3, mogućnost da svoja potraživanja namiruje u stečajnom postupku. U tom stečajnom postupku ko će mu biti protivnik najveći? Sama agencija. Ona će te depozite koje je isplatila da ponovo potražuje iz stečajne mase banke, odnosno da namiri isplaćeni iznos depozita. Koja je onda šansa da taj građanin u čijem interesu vi radite dobije tu razliku deponovanih sredstava u iznosu koji premašuje osigurani iznos. Koje su njegove šanse? Nikakve. Zašto onda u članu 1. ovog zakona se kaže - ovim zakonom uređuje se obavezno osiguranje depozita fizičkih lica kod banaka radi zaštite depozita tih lica u stečaju banke. Zašto to onda piše?
Hvala vam. Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Prvoslav Savić. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Prvoslav Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 19. Predloga zakona o osiguranju depozita, kojim tražim da se pomenuti član briše, mada mi se čini da bi i ovaj predlog zakona trebalo brisati, odnosno povući iz skupštinske procedure. Poslanička grupa SRS podnela je amandmane na svaki od članova ovog predloga zakona jer svi imaju slično obrazloženje koje glasi: -- država i Narodna banka Srbije garantuju fizičkim licima za sredstva koja se deponuju kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica i nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje daju poslovne banke na depozit fizičkim licima. Ovakav zakon još više povećava i onako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica, a sve u cilju daljeg pljačkanja građana Srbije od strane sada već stranih banaka, jer na teritoriji Republike Srbije osim dve tri domaće nema drugih. Sve to voljom nekadašnjeg guvernera Narodne banke, a sada ministra za finansije Mlađana Dinkića, jer on je sad strana zvezda – jel'' tako?Da se vratim na osiguranje depozita, a u šta ubrajam i štedne uloge građana za šta je do sada garant bila Narodna banka, jer ubuduće taj posao preuzeće agencija za osiguranje depozita. Ova, kao i druge agencije formirana je iz razloga zapošljavanja političkih istomišljenika Mlađana Dinkića, a ne zato što će ona biti stvarni garant u osiguranju depozita. Ova agencija će sigurno raditi svoj posao i osiguravati depozite. Kako će naplaćivati proviziju, i isplaćivati štetu deponentima – sumnjam, jer će se potruditi naravno uz pomoć Dinkića da pronađe modalitet kako da izbegne takve obaveze. Ministar Dinkić je stvarno ekspert u toj oblasti. To je dokazao na primeru Dafiment banke koju je uveo u stečaj i na taj način oštetio mnoge građane. Kao guverner Narodne banke izbegao obavezu koju je Narodna banka imala, da garantuje za depozite građana. To je objasnio tako što je rekao da deponenti koji su podigli kamate na uložena sredstva u vrednosti glavnice nemaju prava na glavnicu, kao i da su novac dali forme radi, a ne iz razloga ostvarivanja interesa. Verovatno će tako biti i sa osiguranjem depozita kod agencije za osiguranje istih. Najbolje bi bilo da se manete ćorava posla, a osiguranje depozita ostavite u nadležnost Narodne banke, pod uslovom da kreator rada istog ne bude Mlađan Dinkić i njemu slični eksperti. Hvala.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Simonović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Slaviša Slavković. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Slaviša Slavković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 21. u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman koji glasi: – "Član 21. briše se". U članu 21. se kaže – novčanom kaznom od 100.000 do 3.000.000 kazniće se za privredni prestup banka ako premiju ne plaća na način i u roku koji agencija propiše, ako ne dostavlja mesečne izveštaje o ukupnom osiguranju depozita. Država i Narodna banka Srbije garantuje fizičkim licima za sredstva koja se deponuju kod banaka. Imajući u vidu da dozvole za rad banaka daje država, odnosno Narodna banka, sasvim je normalno da oni odgovaraju za deponovanje sredstava fizičkih lica. Nije potrebno dodatno opterećivati banke, odnosno smanjivati kamate koje poslovne banke daju na depozit fizičkim licima. Ovakav jedan zakon još više će povećati i onako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. Hvala.
Hvala gospodine Slavkoviću. Reč ima gospodin Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče kaznenih odredaba, mislim da smo opet promašili zakon. One pripadaju odredbama Zakona o agenciji za osiguranje depozita. Zašto? Zato što, ako se vratimo na ovaj zakon, vidimo da materijalna osnova ovog zakona i pravni propisi koji se odnose na osiguranje depozita nigde ne navode, (a to vidimo i u članu 2.) agenciju za osiguranje depozita. Znači, aktivnu legitimaciju za podnošenje privrednog prestupa u ovom slučaju ima agencija, a nju ovde nismo definisali. Članom 2. smo definisali pojmove i morali smo imati nju, ali s obzirom da imamo poseban zakon o agenciji, vidimo da jednostavno iz konteksta ovog zakona ne vidimo aktivnu legitimaciju agencije. Mislim da je ovaj član ovde nepotreban i on mora da se odnosi na odredbe Predloga zakona o agenciji za osiguranje depozita. Hvala.
Da li se još neko javlja o istom amandmanu? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se ovaj amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o osiguranju depozita na član 22. Biću kratak i reći ću da ovako loš zakon još više će povećati i onako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. Moram vam se obratiti, od 2000. godine sve do sada, prvo DOS, pa posle ova vlada donosi toliko loše zakone da se na svaki način Srbiji ne dozvoli da diše i hoće da je udave. Dokle god postoji ijedan srpski radikal, (a hvala bogu ima nas najviše ovde) Srbija će disati toliko koliko može. Kada se vrati naš cenjeni predsednik dr Vojislav Šešelj, kao pobednik iz Haškog kazamata, onda će Srbija tek početi da diše celim plućima. Građanima Srbije i Srbiji biće daleko bolje. Šta reći? Ovako loš zakon. Niste prihvatili naše amandmane i ne samo u ovom zakonu, nego u svim zakonima. Jedan od najvećih lažova i prevaranata, gospođa Nataša Kandić šeta slobodna Srbijom i bruka Srbiju i građane Srbije. Laže, a pre svega laže za našeg cenjenog zamenika stranke gospodina Tomislava Nikolića da je uradio ono što nije i što su sve institucije do sada ukazale. Zamolio bih je ovako javno da mene taj prevarant kao muslimana više ne brani i hiljade i stotine hiljada ovako kao što ja mislim. Mene ima ko da brani, čestiti i pošteni ljudi kao što je gospodin Šešelj, Tomislav Nikolić, Vučić i milion srpskih radikala čestitih i poštenih. Hvala.
Hvala. Po istom amandmanu, narodni poslanik Momir Marković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS i nekoliko poslanika iz vladajuće koalicije, koliko vas ovde ima, došli smo do člana koji bukvalno određuje odgovor na ono pitanje koje smo postavili na početku kod člana 1, 2, 3. i 4. Odakle sredstva? Kada smo govorili o zavlačenju ruke u džep građanima Srbije, dame i gospodo, narodni poslanici izlazili su ovde na repliku pojedini poslanici iz nekih poslaničkih klubova, ne bih da im dam opet pravo na repliku i zato neću pomenuti koji su, a vi gospodo poslanici znate. Kada smo rekli da se dovde zavukla ruka u džep građanima Srbije, neki su se vređali, neki su se smejali. Član 22. kaže: "Početna sredstva Fonda za osiguranje depozita u iznosu od 700 miliona dinara obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije za 2005. godinu". Šta je budžet Republike Srbije, nego, u krajnjoj liniji, džepovi svih nas koji u ovoj državi živimo. Šta je budžet Republike Srbije, nego, u krajnjoj liniji, džep svih građana Srbije, iz tih džepova se vadi da se taj budžet napuni. Šta je budžet Republike Srbije, nego nešto što ste napunili kroz poreze, takse, prireze, razreze i ostale dažbine. Mnoga imena ste smislili za način kako da se uzmu pare građanima Srbije – da se stave u taj budžet i sada ćemo sa ovim sredstvima puniti fond Agencije. Naravno, radna mesta ćemo popuniti simpatizerima i aktivistima jedne političke stranke, pošto ona drži finansije, tako da i taj deo bude zadovoljen. Dame i gospodo narodni poslanici, dokazali smo u današnjoj raspravi da je ovaj zakon, prvo, bespredmetan, a drugo nepotreban, jer je do sada depozite obezbeđivala, osiguravala Narodna banka. Zašto Narodna banka i dalje to ne bi mogla da radi, nego se mora formirati Agencija, mora se proširiti i onako širok birokratski aparat. Ja sam svojevremeno, za ovom govornicom, objasnio šta je birokratija, poput amebe, jednog činovnika postavite, za tri dana je otvoreno još jedno činovničko mesto. Njih dvojica za šest dana ponovo će četiri, itd. Znam da će mnogi iz jedne političke organizacije naći uhlebljenje i to u trenutku kada i zadnje fabrike gasite ili rasprodajete za bagatelu, onog trenutka kada zaposleni iz tih fabrika idu na ulicu. Pogotovu što u sindikatu, predsednik tog sindikata koji ih predstavlja, sedi na mestu predsednika Upravnog odbora fonda za zapošljavanje, pogotovo što ste drugog predsednika sindikata kupili i pogotovu što treći predsednik sindikata iz jedne vaše stranke, jedna predsednica (da mi ne bi ženska mreža zamerila), sindikata, takođe, obmanjuje građane zaposlene, nezaposlene, one koji gube posao. Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da najpametnije što bi moglo da se uradi, (ukoliko ima ovlašćenja čovek iz ministarstva, ne znam mu funkciju, mislim da je zamenik ministra) da ovaj predlog zakona povuče. Bilo bi najbolje i za Srbiju, za Skupštinu i za sve deponente koji su u ovome.
Da li još neko želi po istom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega Momir Marković reče koliko će ovo da košta - 700 miliona dinara. Dali smo nekome igračku koja se zove budžet, pa se dete igra, malo tamo, malo ovamo, malo u džep, a malo i preporuka lokalnim samoupravama da otpuštaju radnike. Malo po malo, preporuka da organi državne uprave smanjuju broj radnika. Malo po malo, pa 700 miliona za nove radnike. Koje? Iz G17. Ono što je više puta ovde ponavljano, za ovom govornicom, u stvari je agencija za koju obezbeđujemo 700 miliona dinara. Naslednik Agencije za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, osnovane Zakonom o Agenciji za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, preneće se na poseban račun Fonda za osiguranje depozita, itd. Znači, postoji jedna agencija, postoji određeni kapital u toj agenciji. Ona je već radila ove poslove. Ona je već zatvorila 29 banaka. Ona je već rasprodala poslovni prostor tih banaka – Nacionalnoj štedionici i Komercionalnoj banci. Oni koji su vodili tu agenciju već su dosta toga strpali u džep. Izgleda mi da nije mnogo ostalo za Agenciju za osiguranje depozita. Dolazi nova ekipa gladna i željna. Zato će tu novu ekipu građani Srbije da plate sa 700 miliona dinara, da namirimo sve. Postavljam pitanje, iz koje stranke će biti ti novi radnici? Iz koje stranke će da bude direktor Agencije? Iz koje stranke će da bude upravni odbor, nadzorni odbor, itd.? Hoćemo li opet, po onoj liniji –šifrovani, Ministarstvo finansija, Narodna banka Srbije, Agencija. Sve nekako u krug.
Izvolite, reč ima po istom amandmanu narodni poslanik Milorad Buha.
U članu 22. spominjemo početna sredstva fonda za osiguranje depozita u iznosu od 700 miliona. Kaže: "Predlagač zakona početna sredstva...". Znači, to su neka inicijalna sredstva koja daje država u iznosu od 700 miliona za određene poslove Agencije. Zatim, u stavu 2. kaže: "Postojeća sredstva Fonda osiguranja Agencije za osiguranje depozita". Znači, unutar sadašnje Agencije, koja je nekada bila savezna, a sada je republička, za sanaciju banaka, stečaj, likvidaciju i osiguranje depozita, postoje sredstva koja se, takođe, nalaze u posebnom fondu. Ona su namenska sredstva i ona su sredstva koja služe za pokriće u slučaju stečaja, likvidacije banaka. Znači, nema početnih sredstava. Početna sredstva su ona sredstva koja je ta agencija, još dok je bila savezna, dobila iz saveznog budžeta. To su početna sredstva. Ovo ne mogu biti početna, jer nešto postoji u tom fondu. Znači, to može biti samo određena dotacija koja se daje iz budžeta u taj fond za osiguranje depozita. Pitam vas, zašto bi sada država izdvojila 700 miliona u taj fond? Nema realnog osnova. Znači, stvaramo buduće strateške situacije vezano za stečaj i likvidaciju banaka. To je znači neka budućnost. Trenutno, nema potrebe da izdvajamo ta sredstva iz budžeta. Posebno se za mene postavlja pitanje da li su ona predviđena budžetom za 2005. godinu? Ako ona nisu predviđena, znači da je to nenamensko trošenje sredstava. Eventualno bi se to moglo rebalansom budžeta za 2005. godinu, ali ga sad nema. Sama formulacija: "početna sredstva", "inicijalna sredstva" za nešto, ovoga trenutka ne stoje. Opet je predlagač zakona promašio u definiciji ovog člana. Predlažem da se i on briše, uz celokupno brisanje svih zakonskih odredaba na koje smo ukazivali.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodi, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 23. Predloga zakona o osiguranju depozita. Moje kolege su dosta primedbi dali na ovaj zakon, a takođe i ja. U skladu sa prethodnim amandmanima, podneo sam amandman na član 23. koji, u skladu sa prethodnim, kaže: "Briše se." Velike kritike na račun ovog predloga čuli smo od mojih kolega, sa razlogom, kada se uzme u obzir da ste vi buldožer revolucijom na prečac izvršili reforme na vaš način, tako što ste veliki broj naših domaćih banaka zatvorili, a u isto vreme ste doveli strane banke, poput "Rajfajzen" itd, doveli ste banke koje daju kredite našim sugrađanima, sa veoma velikim kamatama. Hoću da kažem da Vlada Srbije povede računa o kreditima Svetske banke i MMF, koji se koriste za privatizaciju koju vršite u našoj državi. Moram da napomenem da, jer imamo slučaj Argentine i nekih država u svetu gde su MMF i Svetska banka napravili zavisne države od tih banaka, da ne mogu da se izbave iz krize za narednih 50 godina. Ovaj zakon koji ste predložili, trebalo bi da štiti građane. Međutim, to po mom predlogu ne može da se kaže. Takođe, kredite za poljoprivredu ste isključivo davali vašim partijskim drugovima. Vrlo brzo su te pare potrošene a ostali građani nisu došli na red ni za ove obične kredite, a kamoli za ove bespovratne kredite o kojima ste mnogo govorili, a od toga ništa nije bilo. Međutim, šta reći posle ovolikih kritika po ovom zakonu? Hoću da kažem da smo mi srpski radikali uspeli da dešifrujemo šifrovanu stranku i da kažem da su veliki kriminal u bankarskom sistemu napravili gospoda Dinkić i Jelašić, o kojima pišu mnoge dnevne štampe. Takođe, efikasnost skupštinskog rada, o kome govori često predsednik Skupštine, gospodin Marković. Moram da kažem, da 45 predloga zakona koje mi treba da razmotrimo i nešto oko 500 amandmana za svega 10 dana, ne može ni slučajno da se nazove efikasnim radom. Ovo jeprisilni rad, na brzinu, bez kvalitetne diskusije, bez posebne rasprave pojedinačno o svakom zakonu i svakom amandmanu. Hoću da kažem nešto o vašoj demokratizaciji Srbije. Danas smo imali Odbor za privatizaciju gde ste vi pokazali kolike ste demokrate. Niste pustili u Skupštinu da uđu predstavnici "Soko Štarka", o kojima smo trebali da raspravljamo danas na Odboru za privatizaciju. Takođe, niste stavili na dnevni red za sledeću sednicu, (vi gospodo iz vladajućih stranaka) "Soko Štark", gde se očigledno vide nepravilnosti Komisije za hartije od vrednosti, gde više od dve trećine zaposlenih u "Soko Štarku" ima prigovor. Vi se niste upristojili da primite te ljude, kao što smo do sada imali praksu. Očigledna je prevara i kriminal! Hoću da kažem, da ćemo ovom privatizacijom mi postati sluge Nemaca, Slovenaca, Hrvata i Amerikanaca. Retki su ljudi iz Srbije koji kupuju naša preduzeća.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? Izvolite, gospodin Buha. Prihvatam ovu samokritiku koju slušamo već nekoliko puta. Kao što vidite, potpuno ste u pravu. Iz budžeta se danas troši pet miliona. Da bi se pojasnilo zašto na ovaj zakon, na koji ima toliko ozbiljnih primedbi i sad ih čujemo, nažalost, nije za dva i po meseca podnet nijedan amandman sem amandmana: "briše se". Nadam se da se ubuduće to neće dešavati. Zahvaljujem vam se na ovome.
Članom 23. Predloga zakona predviđeno je da početnu premiju plaća banka koja je u sudski registar upisana posle 1. jula 2005. godine. Jedna slična formulacija je predviđena članom 12. istog predloga, koja kaže da je banka dužna da plaća početnu premiju u roku od 45 dana od dana upisa u sudski registar. Malo je to kontradiktorno, da u jednom zakonu jednu te istu pravnu stvar tumačimo na dva načina. Ovo jesu prelazne odredbe, ali i u prelaznim odredbama se moramo pridržavati konteksta zakona. Mislim da predlagač zakona, kada je dao ovakvu formulaciju, mislio na one banke koje će se formirati posle usvajanja ovog zakona i da se ta početna premija odnosi upravo na one banke koje će biti osnovane posle usvajanja ovog zakona. Ako je to 1. juli 2005. godine, znači, da se odredbe odnose na početnu premiju koja je predviđena članom 12. i nema potrebe da ga još jednom definišemo posebnim članom zakona koji ima potpuno drugi kontekst. Takođe, predlažem da se ovaj član, (s obzirom na to da se ponavlja, da u nekim elementima možda ima i određeno tumačenje) kao takav briše.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 23. amandman je, na osnovu člana 136. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za finansije. Predstavnik predlagača, na sednici Odbora za finansije, prihvatio je ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Stojan Tintor. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo dupla regulativa i duplo postavljanje, s obzirom da imamo dva istovetna člana. Član 24. kaže da se stopa tromesečne premije za 2005. godinu utvrđuje u iznosu od 0,1%, a istu takvu odredbu imamo u članu 13. stav 2. koja glasi: "stopa tromesečne premije iznosi najviše 0,1%", a u članu 24. se kaže: "stopa tromesečne premije za 2005. godinu utvrđuje se u iznosu od 0,1%". Po meni, nepotrebno je dva puta u istom članu navoditi i osnov i visinu premije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Stojan Cvetković. Vlada i Odbor za finansije predlažu da se amandman ne prihvati. Reč ima narodni poslanik Stojan Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 25. Predloga zakona o osiguranju depozita i predlažem da se član 25. briše, iz više razloga. Narodna skupština Republike Srbije je očigledno u funkciji Vlade Republike Srbije i zato se sednica Narodne skupštine zakazuje suprotno odredbama Poslovnika, kako bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnesu amandman i da kroz obrazloženje obaveste javnost Srbije. Vlada Republike Srbije je jedino odlučna da nastavi dalje pljačkanje građana Srbije. Ovakav zakon će još više povećati ionako skupe kredite koje koriste pravna i fizička lica. Mi danas imamo najskuplje kredite u Evropi. I dok sve veći broj radnika ostaje bez posla, skupi krediti onemogućavaju razvoj malih i srednjih preduzeća. Nedavno je objavljen podatak da je u zadnjih nekoliko meseci zatvoreno 1.500 radnji, a za to je zaslužan ministar Mlađan Dinkić. Na jugu Srbije situacija je još teža, posebno u opštinama Lebane, Medveđa, Bojnik, Crna Trava, gde stepen nezaposlenosti raste iz dana u dan, a primanja sve niža. Ne mogu da završim, a da ne kažem da se opština Lebane vratila u vreme 1945. godine. Nijedna fabrika ne radi, objekti i putevi su prepušteni propadanju, 3.000 radnika je ostalo bez posla, 2.000 porodica nema nijednog zaposlenog. Jednostavno Lebane umire. Slučajni prolaznik bi zaključio da u Lebanu vlada kuga, a ne demokratija koju čine odbornici DS-a, Karić i G17, SPO i NS.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj poslednji član ovog zakona jasno pokazuje da ne samo da ste izgubili kompas nego ste izgubili i kalendar. Član 25. kaže – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS", a primenjivaće se od 1. jula 2005. godine. Ako pogledate u kalendar, a SRS je izdala vrlo precizan kalendar na kome piše da je danas 4. jul. Kako mislite retroaktivno da primenjujete i ovaj zakon. Razumem, da se vi trudite da sve zakone donesete, a koji imaju neke vajde za neku šifrovanu političku organizaciju. O ovome ćemo glasati za 10-15 dana, dok svi predlozi zakona o kojima budemo raspravljali budu prošli kroz proceduru, pa posle toga će se ovo objaviti u "Službenom glasniku". Posle toga će proći osam dana, pa ćete ga primenjivati od 1. jula, od prekjuče. Stvarno neverovatno. Ja ću pokazati kalendar gospodinu iz Ministarstva, a daću gospodinu Anđelkoviću kao predsedavajućem, da ovakve zakone sa ovakvom falinkom ubuduće ne stavlja na dnevni red.
Zahvaljujem se gospodinu Markoviću. Imam kalendar i vi znate da je danas 4. jul, i evo, ja koristim priliku, pošto ste me podstakli, da čestitam svim borcima NOP "dan boraca". Nadam se da nema više niko na ovaj član. Ovu ispravku, koju je gospodin Marković uočio, ona je predviđena u narednom članu 25. gde se predviđa da će se ovaj zakon primenjivati od 1. jula. Na član 25. amandman je, na osnovu člana 136. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine,podneo Odbor za finansije. Predstavnik predlagača, na sednici Odbora za finansije, prihvatio je ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona, u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Zaključujem današnju sednicu. Nastavljamo sutra u 10,00 časova.