Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Četvrtu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 110 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 117 narodnih poslanika. S obzirom na to, u skladu sa članom 88. stav 2. Poslovnika, određujem pauzu od 10 minuta. Hvala. [[Posle pauze]] Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Slaviša Ristić.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, upućujem poslaničko pitanje Vladi Republike Srbije, Kancelariji za Kosovo i Metohiju i „Telekomu Srbije“ i tražim objašnjenje u pismenoj formi, s tim da predlažem da ta informacija bude dostavljena Narodnoj skupštini Republike Srbije, gde ćemo tu informaciju razmatrati, da konačno bacimo svetlost na sporazume koji su potpisani u Briselu, vezano za telekomunikacije. Jer, imamo potpuno različita dešavanja na terenu prilikom implementacije tog sporazuma u odnosu na ono što smo čuli i 2015. godine, a i kasnije u novembru mesecu 2016. godine kada smo od vlasti, pre svega od Marka Đurića, dobili informaciju da smo eto sačuvali imovinu „Telekoma“ na Srbiju, da će „Telekom“ nastaviti da radi na prostoru Kosova i Metohije bez ikakvih smetnji, da je to jedna od naših najvećih diplomatskih pobeda itd, itd. Na terenu se dešavaju potpuno druge stvari, vi ste čuli da su 1. maja prestali da funkcionišu drugi operateri, „VIP“ i „Telenor“, na prostoru Kosova i Metohije, a „Telekom Srbije“ je nastavio da radi kao ćerka firme „Telekoma“ iz Beograda, međutim na način što se registrovao kod institucija nepriznate države Kosova. Dakle, imamo situaciju da smo dozvolili da naša kompanija se registruje kod tzv. nezavisnog kosova, kod države koju ne priznajemo, odnosno kod države koju tobož ova vlast ne priznaje. S druge strane, tu se javljaju i mnogi drugi problemi, mi imamo situaciju da će, dakle, ta ćerka firma za koju tvrdimo da je naša srpska plaćati sve poreske dažbine tzv. nezavisnom kosovu i pomagati finansijski nezavisno kosovo. Imamo takođe situaciju da su svi zaposleni koji su radili u „Telekomu Kosova“ na prostoru KiM dobili raskid ugovora kod „Telekoma Srbije“ i morali su da sklapaju nove ugovore o radu sa tom novom kćerkom firmom, s tim što im je generalni direktor Predrag Ćulibrk naredio da moraju prosto da kao uslov izvade lična dokumenta tzv. nezavisnog kosova. Morali su dakle da promene svoje državljanstvo da bi mogli da nastave da rade. Takođe, od 15. korisnici telekomovih usluga na prostoru KiM već sada imaju niz problema. Jedan od tih problema je da ne mogu recimo da plaćaju putem telefona razne vrste usluga ovde u Srbiji. Ja lično sam juče probao da platim parking na ovaj 064 broj. Probao sam da platim parking ovde u Beogradu i dobio sam poruku – poštovani korisniče ova usluga vam nije dozvoljena. Potpuna je laž da se ništa nije promenilo. Mi nažalost sada imamo tamo ne srpsku već albansku kompaniju. Napravili smo to preduzeće, tu kćerku firmu „Telekoma Srbije“ i na njenom čelu, na čelu upravnog odbora te kompanije nove kosovske nalazi se Zoran Milojević Zelja, inače široj javnosti poznat kao ekspert SNS za lokalne izbore u Mionici, Lučanima, Vrbasu, Zaječaru itd. koji po sopstvenom priznanju kaže da je privatni preduzetnik, ali očigledno da ima daleko veće kvalitete, čak i za ovu oblast telekomunikacija, a inače kao ekspert za lokalne izbore znamo da je u okviru kampanje koju je vodio prevaspitavao birače i odborničke kandidate, one koji nisu hteli da slušaju. Da stvar bude ozbiljna, ono što je najgore u ovom sporazumu, radi se o tome da korisnici telefonskih usluga na KiM moraće da sklapaju nove ugovore sa tom kćerkom firme i kao jedan od uslova traži se da svi mi koji smo do sada koristili te usluge moramo izvaditi lična dokumenta tzv. nezavisnog kosova, a kao uslov za ličnu kartu tzv. nezavisnog kosova je državljanstvo republike kosova. Ja pitam premijera i sve one koji su potpisali ovaj sporazum – ko im je dozvolio da nam menjaju državljanstvo i da to postavljaju kao uslov? Pitanje sasvim kratko za vas, gospođo predsednice – kada ćete zakazati posebnu sednicu za KiM kada ćemo razmatrati ova pitanja?
Vreme. Hvala puno. Boško Obradović. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, pomaže bog svima. Danas bih želeo da postavim dva pitanja resornim ministrima i prvo se odnosi na ministarku bez portfelja Slavicu Đukić Dejanović i njen rad u proteklih 10 meseci od formiranja aktuelne Vlade Republike Srbije. Naime, mi konstantno u Narodnoj skupštini Republike Srbije u ovih 10 meseci ne dobijamo izveštaj o radu ministara u Vladi Republike Srbije. Prema Poslovniku o radu Narodne skupštine ministri su dužni da na svaka tri meseca dostavljaju izveštaj o svom radu i da zatim dođu i prisustvuju sednicama nadležnih skupštinskih odbora i odgovaraju na pitanja narodnih poslanika. To ministri u ovoj Vladi Republike Srbije nikada ne rade. Ovo je jedna neodgovorna Vlada Republike Srbije i pravi primer je upravo gospođa Slavica Đukić Dejanović kojoj želim da postavim određena pitanja. Naime, niko ne zna šta 10 meseci kao ministar bez portfelja za demografiju i populacionu politiku radi Slavica Đukić Dejanović. Tek smo ovih dana dobili jednu kratku izjavu sa njene strane koja je zapravo najbolji dokaz poraza njenog kompletnog rada, da je Vlada Republike Srbije izdvojila iz budžeta jedan milion evra za populacionu politiku u Srbiji. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, grad Beograd je izdvojio dva miliona evra za „muzičku fontanu“ na Slaviji, a Vlada Republike Srbije je izdvojila duplo manje, jedan milion evra za kompletnu populacionu politiku u celoj Srbiji, duplo manje nego jedna fontana na Slaviji u gradu Beogradu. Zato moje pitanje gospođi Slavici Đukić Dejanović ide upravo u tom pravcu – kako je moguće da za 10 meseci nije pokrenula nijedan jedini projekat po pitanju populacione politike, kako je moguće da sada traži od lokalnih samouprava da one imaju radna tela za demografiju, da imaju projekte, da izdvoje u budžetu sredstva kada je polovina tekuće kalendarske budžetske godine? Dakle, jedno potpuno rasulo jednog nakaradno izmišljenog radi podele partijskog plena posle izbora Ministarstva bez portfelja da bi se udomio jedan partijski koalicioni kadar i da bi se ispoštovao koalicioni dogovor, a da se pri tom ništa ne radi na polju borbe protiv bele kuge kao državnog prioriteta broj jedan. Sama ministarka priznaje u svojoj izjavi da će tek na osnovu ovog eksperimentalnog perioda doneti određene zakone koji trebaju da poboljšaju populaciono stanje u Srbiji. Dakle nema nikakvu ideju i nikakvo rešenje u ovom trenutku kako se boriti protiv bele kuge u srpskom narodu. Drugo pitanje je usmereno ministrima Aleksandru Vulinu i Nebojši Stefanoviću. Tiče se ozbiljne zabrinutosti velikog broja građana Srbije u kom pravcu će ići migrantska kriza. Naime taj problem imaju građani Subotici, građani Tutina, Župskog Aleksandrovca, niza drugih gradova i opština u Srbiji. Šta ih zapravo brine? Brine ih informacija koju sam inače dobio od državnog sekretara dr Nenada Ivaniševića iz Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja gde Vlada Republike Srbije priznaje da je do sada 16 lokalnih samouprava u Srbiji napravilo lokalne akcione planove za zbrinjavanje migranata, da u 38 jedinica lokalne samouprave je u toku postupak izmena i dopuna lokalnih akcionih planova, da je Vlada Republike Srbije donela uredbu o programu korišćenja sredstava za rešavanje stambenih potreba i druge programe integracije migranata u 2017. godini, da je Ministarstvo prosvete potpisom ministra Šarčevića poslalo stručno uputstvo 5. maja za uključivanje učenika migranata u sistem školovanja. Uputstvo je potpisao lično ministar Šarčević, a sadržaj se odnosi na uključivanje migranata u školski sistem bez obzira na prethodno stečeno znanje, uz obavezu obezbeđenja pedagoškog asistenta. Postavljam pitanje nadležnim ministrima – da li su rešili stambena pitanja izbeglica, interno raseljenih lica iz Republike Srpske Krajine, Bosne i Hercegovine, sa Kosova i Metohije, pa da sada imaju vremena i kapaciteta, snage i sredstava da rešavaju i stambeno zbrinjavaju migrante? Da li su rešili problem inkluzije u srpskim školama? Da li su rešili pedagoške i druge asistente za učenike, osobe sa invaliditetom, pa sada imaju vremena da integrišu migrante u školski sistem? Srbija je veoma zabrinuta zbog pojačavanja migrantske krize. Preko 8.000 migranata je u Srbiji i tražim jasne odgovore od nadležnih ministara.
Hvala, potrošili ste vreme. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, postavljam pitanje ministru kulture i informisanja, ministru privrede i Vladi Republike Srbije vezano za privatizaciju i sprovođenje seta medijskih zakona i privatizaciju medija i kakvi su efekti i rezultati privatizacije medija. Naime, prilikom donošenja Zakona o privatizaciji medija ideja je bila da se obezbedi mogućnost uvida u transparentnost funkcionisanja i vlasništva medijskih kuća, da država izađe iz vlasništva u medijima, da se građanima obezbedi transparentno, istinito i blagovremeno informisanje. Čini mi se da danas imamo situaciju koja na sve liči, osim na to šta je bila priča kada ste obrazlagali motive za usvajanje seta medijskih zakona. Pre nekoliko dana smo imali dan koji je obeležen kao Dan slobode medija, a čini mi se da u Srbiji danas time ne možemo da se pohvalimo, jer su mediji sve samo nisu slobodni, nepristrasni i nisu mediji iz kojih je država izašla. Dakle, stanje u medijima danas je gore nego kada je današnji predsednik i premijer bio ministar informisanja 90-tih godina. To možete videti na bezbroj primera. Jedan od njih je „Tanjug“ i to je takođe nastavak mog pitanja – kakav je status danas Novinske agencije „Tanjug“ koja je ugašena 31. oktobra 2015. godine u skladu sa zakonom, međutim ona danas funkcioniše radi nesmetano i ne samo što obezbeđuje finansiranje, već obezbeđuje i dobit iz svog poslovanja. To nije u skladu sa zakonom i oni izgleda postaju još jedno obeležje vladavine vaše, odnosno još jedan fantom. Pored fantoma „Savamale“ imamo iz medijske oblasti fantome kao što je Novinska agencija „Tanjug“. Zanima me kako će se rešiti njen status i kako će „Tanjug“ funkcionisati u narednom periodu? Nije „Tanjug“ jedini. Imate bezbroj primera lokalnih medija gde ste vi pod kapom medijskih zakona navodno želeli da profesionalizujete rad medija. Sada imate situaciju da je Televizija Kragujevac ugašena posle privatizacije i da sada želite ponovo da je vratite i Vlada je donela odluku da se Televizija Kragujevac sa svim dugovima koji su u međuvremenu nastali vrati Gradu Kragujevcu. Naravno, šta drugo mogu reći na to, nego da ste nekom Radojici Milosavljeviću, nekom Gašiću i sličnima dali da privatizuje te televizije, da se malo poigraju sa njima i onda da ih ponovo vrate državi da država to finansira. Niti država niti njeni građani niti mediji nisu, niti mogu biti igračka niti bilo kog pojedinca, niti bilo koje vlasti. Naravno, taj izlazak države iz medija je bio takav što su sredstvima iz lokalnih budžeta i drugih državnih institucija ti mediji privatizovani. Privatizovani su oni koji su bili podobni režimu i danas se ne finansiraju iz svog poslovanja profesionalnog, odnosno te privatne firme obezbeđuju sredstva iz konkursnog finansiranja kroz jedinice lokalnih samouprava. Po pravilu u najvećem broju slučajeva oni mediji koji su podobni Vladi Republike Srbije dobijaju najveće iznose sredstava i onda oni služe za prikrivanje istine i stanja u društvu, služe za manipulaciju, služe za stvaranje atmosfere straha, za stvaranje atmosfere mržnje i da redovno imate serijale razno raznih naslovnih strana koje pozivaju na ratove. Imate na televizijama uvedene emisije u jednom periodu državnih udara, razno razne situacije u Jajincima i sve sa idejom da se zapravo skrene pažnja sa istine i stanja u kakvom se danas Republika Srbija nalazi. Upravo zbog toga sam kao poslanik Narodnog pokreta Srbije i naša poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Narodni pokret Srbije podneli juče predlog za obrazovanje anketnog odbora radi utvrđivanja stanja u medijima posle procesa privatizacije i stanja sa agencijama i medijskim kućama čiji status nije rešen, kao što je „Tanjug“, kao što je „Politika“, „Novosti“, jer smo pre nekoliko dana mogli čuti i od samog ministra kulture i informisanja koji sada pokušava da iznađe neki nov način za funkcionisanje ovih medijskih kuća, pa možda se sada i oni ponovo vrate pod državna jasla što govori da vi nastavljate da kršite zakone koje sami ovde usvajate većinom poslanika iz vladajućih struktura u Narodnoj skupštini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Pokušaću da postavim ponovo pitanje koje sam pokušao i prošle nedelje, ali sam bio sprečen u tome. Interes javnosti preteže nad interesima Vlade Republike Srbije da ne odgovori na jednostavno pitanje – zbog čega je ministar unutrašnjih poslova Nebojša Stefanović stao na stranu Zvezdana Jovanovića, ubice Zorana Đinđića, a ne stranu policajca Dalibora Karanovića, časnog policajca koji je jedan od najvećih boraca protiv narkotika u policiji danas, u Srbiji. Iza Dalibora Karanovića stala su dva policijska sindikata, 90 njegovih kolega ga je podržalo potpisima podrške, tražeći od nadležnih organa da reaguju, od Tužilaštva takođe da reaguje. Dalibor Karanović je policajac kome su pretili dileri narkotika iz Bačke Palanke. Dalibor Karanović časni srpski policajac je podneo krivičnu prijavu po kojoj se ne postupa i pitam Vladu Republike Srbije – kako je moguće da se ne postupa po krivičnoj prijavi za ugrožavanje bezbednosti službenog lica? Zbog čega je ta krivična prijava u fioci? Krajem prošle godine desilo se to da je po dojavi građana nekoliko lica navodno prodavalo narkotike maloletnim licima u Bačkoj Palanci. Dalibor Karanović je izašao na lice mesta i tražio od prisutnih da se legitimišu. Jedan od njih, sin Zvezdana Jovanovića je to odbio da uradi. Po pravilima službe i Zakona o policiji, priveden je na svega 10 minuta da bi se identitet utvrdio. Ove godine 13. februara, Zvezdan Jovanović piše pismo Nebojši Stefanoviću u kojem policiju naziva besnim psima. Pitam Nebojšu Stefanoviću drugo pitanje - kako je moguće da nije reagovao na pisanje Zvezdana Jovanovića koji časnu srpsku policiju naziva besnim psima? Dana 14. februara, dakle odmah sutradan, Nebojša Stefanović reaguje tako što iz Kabineta ministra, Sektor unutrašnje kontrole, po prijavi Zvezdana Jovanovića se nalaže da se časni policajac Dalibor Karanović kazni, on se suspenduje i dalje nastavlja da se vodi hajka protiv njega. Svedoci koji su davali iskaze, Sektor unutrašnje kontrole im je podmetnuo lažne iskaze koje su oni potpisivali, za koje su rekli da su lažni nakon toga kada su davali svoje lične izjave pred Tužilaštvom, Osnovnim javnim tužilaštvom u Bačkoj Palanci i Novom Sadu. Postavljam treće pitanje Nebojši Stefanoviću - zbog čega je Sektor unutrašnje kontrole u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova podmetao lažne iskaze časnom policajcu Daliboru Karanoviću? Da li je to zato što je to od njega tražio Zvezdan Jovanović? Da li je moguće da imamo ministre koji između ubice Zorana Đinđića i časnih policajaca koji se bore svakog dana da se deci na ulici ne prodaje droga, izaberu Zvezdana Jovanovića? Kako je moguće da Vlada Republike Srbije ima i dalje ministre koji su u veoma bliskim odnosima bili ili jesu sa „Zemunskim klanom“ i do kada će ta situacija biti u Srbiji? Očigledno da je Zvezdan Jovanović šef mnogima u Vladi Republike Srbije, da govori i kadruje srpskom policijom, da govori kada i ko treba da bude suspendovan, smenjen, eventualno da kaže Tužilaštvu kada će pokrenuti krivičnu odgovornost protiv časnih srpskih policajaca koji rade svoj posao. Od dana kada je suspendovan, i ovim završavam, Dalibor Karanović sa svog radnog mesta u policijskoj stanici Bačka Palanka ima nula zaplene narkotika i ovim je otvoreno tržište narkotika u tom delu Srbije, blizu granice sa Hrvatskom gde je promet narkotika ogroman. To je sve na čast ministru Stefanović i želim da odgovori i postavljaću pitanja dok god ne odgovori zbog čega se stavio u odbranu Zvezdana Jovanovića, a ne časnog srpskog policajca? Zahvaljujem.
Reč ima Marijana Maraš. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, danas, koristeći svoje pravo iz Poslovnika po članu 287, želim da zatražim obaveštenje od ministra rada, zapošljavanja, boračkih i socijalnih pitanja, a pitanje se odnosi na status civilnih invalida rata. Naime, od Drugog svetskog rata do danas u našem zakonodavstvu postoji kategorija civilnih invalida rata, zakoni su se menjali, ali su civilne žrtve i njihove porodice imale zakonska prava na zaštitu i određeni obim prinadležnosti, kao i pravičnu naknadu za posledice ranjavanja i gubitka člana porodice. Sada je na snazi Zakon o civilnim žrtvama rata iz 1996. godine, a prema našim saznanjima i saznanjima organizacija civilnih invalida pripremljen je i novi zakon. Prema informacijama kojima raspolažemo, veliki broj civilnih žrtava rata, ratnih dejstava ostaće bez prinadležnosti koje su do sada imali. Ograničenja su u pribavljanju dokumentacije. Da podsetim da se civilnim žrtvama smatraju lica kojima je utvrđen stepen invalidnosti do 50% i više. Ima među njima i logoraša stradalih od eksplozivnih sredstava i ranjavanih. Postoji konkretan problem i u međuopštinskoj organizaciji civilnih invalida rata Vrbas-Kula, gde nekoliko članova ove organizacije koji imaju stepen invaliditeta od 50% ne mogu da ostvare svoje pravo jer ne mogu da dođu do originalnih dokumenata. Naravno da postoji i kategorija sa stepenom invalidnosti od 50% i manje koji nemaju ovaj status. Moje pitanje ministru bi bilo - koji je najoptimalniji način na koji se može rešiti status civilnih invalida rata za sve naše građane koji bi eventualno ostali bez prinadležnosti po novom zakonu, jer se radi o stečenim pravima grupe građana po osnovu posledica pretrpljenih usled ratnih dejstava i oružanih dejstava, a procena je neka da bi ove prinadležnosti moglo da izgubi oko 15.000 lica? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa svojim pitanjem se obraćam premijeru Aleksandru Vučiću i ministru inostranih poslova Ivici Dačiću. Zašto je Vlada Vučić-Dačić, odnosno naprednjačko-socijalistička Vlada, koja traje već pet godina u kontinuitetu, potpuno zapostavila problem istaknutih srpskih državnika, vojnih komandanata koji su nepravedno osuđeni pred Haškim tribunalom, kojima su izrečene drakonske kazne za izmišljena krivična dela? Vi se sećate, nakon što je formirana Vlada Vučić-Dačić, formalno je ona u to vreme bila Dačić-Vučić, ali mi svi znamo da je Aleksandar Vučić kao prvi potpredsednik zapravo bio praktično glavni čovek u toj Vladi, poslala je ministra pravde Selakovića da obiđe skoro sve haške optuženike. Ubrzo za njim Tomislav Nikolić je poslao svog savetnika Olivera Antića sa istom namerom. Oni su razgovarali sa skoro svim robijašima, ja znam samo jednog s kojim nisu, iako su se upinjali iz petnih žila i davali su velika obećanja da će Vlada preduzeti mnoge stvari na pomaganju porodicama, na olakšavanju robije osuđenicima, optuženicima, pritvorenicima. Obećanja su išla u pravcu zalaganja Vlade pred Savetom bezbednosti UN da se donese odluka da se svim Srbima osuđenim u Hagu omogući da izdržavaju izrečenu kaznu u Srbiji. To bi već mnogo olakšalo njihov položaj, olakšalo porodicama da ih posećuju. To bi bilo kao da su napola puta do kuće. Međutim, kako su tada data obećanja od gospodina Selakovića i gospodina Antića, do danas ništa nije učinjeno. Podsećam vas da u Danskoj još uvek robija ministar Vlade Republike Srpske Radoslav Brđanin, da u Finskoj još uvek robija general Nebojša Pavković, da u Estoniji robijaju predsednik Republike Srpske Krajine, kome nije istekao mandat, Milan Martić, general Dragomir Milošević i Milan Lukić, da u Nemačkoj robijaju general Stanislav Galić i pukovnik Vujadin Popović, da u Poljskoj robija Radislav Krstić, koga su već arapski robijaši jednom umalo zaklali u Engleskoj, već su mu vratne žile bile presečene i u poslednji momenat mu je spašen život, i u Francuskoj još uvek robija nekadašnji predsednik opštine Prijedor Milomir Stakić. Dakle, govorim o ljudima koji su nesumnjivo nevini u Hagu osuđeni, kojima nikakva krivica nije dokazana. U Haškom tribunalu se još nalaze četvorica Srba. Za izmišljene zločine osuđeni su Stojan Župljanin i Mićo Stanišić. Prvostepeno je za izvršene zločine osuđen predsednik Republike Srpske Radovan Karadžić i očekuje se presuda generalu Mladiću, koji je bio glavni komandant Vojske Republike Srpske. General Mladić je u veoma teškom zdravstvenom stanju i očigledno je da se tempira njegova smrt neposredno nakon izricanja presude. To su pokušali da urade i sa Slobodanom Miloševićem i u nečemu su se prešli. Neće se dva puta preći, ovoga puta će to precizno da urade.
Hvala vam. Prošlo vam je vreme. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću postaviti nekoliko pitanja, iz prostog razloga što sam danas dirnut, dirnut činjenicom da o narko-dilerima pričaju oni kojima je vodeći narko-diler na Balkanu, a možda i u svetu bio najveći investitor. Pretpostavljam da su mislili da to što je uzgajano u Urugvaju i Latinskoj Americi treba da se uzgaja u Srbiji i da seljacima u kombinate unesu visokoprofitabilne kulture. Dirnut sam zbog toga i zato pitam – da li je Darko Šarić bio investitor i učestvovao u privatizaciji neposredno ili posredno u Republici Srbiji za vreme vladavine bivšeg režima i kada se to dešavalo i koji kombinati i koja preduzeća su bila u pitanju? Takođe postavljam pitanje o Zoranu Ćopiću Ćopa, da mi se odgovori – u kom vremenu, u kojim godinama je on učestvovao u privatizaciji IKL u Zemunu i u privatizaciji šećerane u Sremskoj Mitrovici? Da vidimo čije su zasluge, koje stranke, u pitanju, jer se to non-stop prebacuje nešto nama. S tim u vezi, vezano za optužbe da smo vezani za zemunski klan i Zvezdana Jovanovića, postavljam sledeća pitanja. Koliko je od 2000. godine unapređeno pripadnika JSO od 2000. do 2003. godine? Takođe postavljam pitanje – da li su najveći državni funkcioneri, članovi DS u to vreme, obilazili u Kuli više puta JSO, što fotografije potvrđuju? Da li je tačno da je u toj jedinici za specijalne operacije koja je bila pod kontrolom Vlade Republike Srbije bio i Zvezdan Jovanović? Takođe, da li je tačno da su visoki funkcioneri DS, zajedno sa gospodinom Bracanovićem, koji je za nešto optužen, ne ulazeći u to za šta, da li je tačno, da su opet posećivali JSO, u kojoj je bio Zvezdan Jovanović? Da li je tačno da su visoki funkcioneri DS, članovi Savezne vlade u pratnji sa članovima Republičke vlade, priređivali nekoliko meseci pred ubistvo premijera Zorana Đinđića i pravili specijalnu priredbu zajedno sa Bajagom za tu jedinicu? Ove fotografije potvrđuju da ja govorim istinu. Dakle, imamo i predstavnika Savezne vlade, ministra unutrašnjih poslova, imamo na toj priredbi i predstavnika Republičke vlade, odnosno ministra unutrašnjih poslova gospodina Mihajlovića, koji je takođe tom prilikom obišao JSO, u stroju se vidi Zvezdan Jovanović. Takođe moram da pitam – da li je tačno da je predsednik DS obilazio i Pale svojevremeno, a oni glume neku mirnodopsku grupu, i guslao zajedno sa Radovanom Karadžićem, što fotografija potvrđuje? Dakle, hoću precizne odgovore na ova pitanja, s obzirom da se nama spočitava neka veza između nas i zemunskog klana. Zato pitam dalje, da li je neko od funkcionera DS tada i predstavnika Vlade posećivao Dušana Spasojevića i ekipu u centralnom zatvoru, povodom čega, i da li se to desilo posle hapšenja u Francuskoj i izručenja našoj zemlji i, umesto da im se sudi, neki ljudi su ga posećivali tamo. Ima indicija da su to radili visoki funkcioneri DS, tadašnji funkcioneri. S tim u vezi, nekoliko meseci iza toga su oni oslobođeni. Zato vas ja pitam, sve nas zajedno, da se to nije desilo, da nije bilo tih poseta koje su rezultirale puštanjem na slobodu, da li bi se onda desilo ubistvo premijera Đinđića od strane zemunskog klana i oficira JSO-a sa kojima je očigledno DS, njeni funkcioneri koji su tada bili ujedno i državni funkcioneri, imala i te kako veze.
Vreme. Hvala. Da li se još neko javlja? Reč ima Saša Radulović.
Poštovani građani, dame i gospodo, do sada je poslanička grupa Dosta je bilo 32 puta postavljala pitanja predsedniku Vlade i predsednici Skupštine, i to predsedniku Vlade Republike Srbije 20 puta i predsednici Skupštine 12 puta, i nijedan od odgovora do sada na ova pitanja nismo dobili. Kada postavimo pitanje, da građani znaju, stručne službe otkucaju to pitanje i upute funkcionerima, u ovom slučaju predsednici Skupštine i predsedniku Vlade, i oni imaju obavezu, po članu 287. Poslovnika, da pismeno odgovore na pitanja u roku od 15 dana, ne usmeno da daju obrazloženja, nego da pismeno odgovore. Ovo su pravila. Ja se nadam da ćemo se svi složiti, ona bi se morala poštovati. Pitanje za predsednicu Skupštine je – zbog čega ne odgovara na poslanička pitanja poslanika iz poslaničke grupe Dosta je bilo? Pitanje za predsednika Vlade – zbog čega ignoriše pitanje poslanika iz poslaničke grupe Dosta je bilo? Zar ne razumeju da nepoštovanje pravila uvodi jednu jako lošu praksu i šalje signal građanima da neka pravila važe za njih, a ne važe za visoke partijske funkcionere i zvaničnike? Znači, ovo je jako važno pitanje za vladavinu prava i za poštovanje pravila i zakona koja bi morala da se uspostave u ovoj Skupštini. Zatim, postavljamo pitanje za predsednicu Skupštine. Imali smo na prethodnom zasedanju jedan razgovor o tome gde se poslanicima iz redova opozicije ne daje pravo na repliku i kada su uvređeni, a predstavnicima vladajuće većine uvek daje pravo na repliku. Onda smo dobili obrazloženje od tada predsedavajućeg potpredsednika Arsića da kada neko nazove poslanika „Saša Kradulović“ ili, recimo, „Saša Rasulović“, da poslanik nema pravo na repliku pošto nije njegovo puno ime i prezime i nije valjda da se prepoznao u tim rečima. Mi mislimo da je to dečije i nezrelo, međutim, dobili smo zvanično obrazloženje potpredsednika Skupštine. Pitanje za predsednicu Skupštine, ako mi, recimo, sa ove govornice se budemo ponašali isto tako nezrelo, pa budemo govorili o „srpskoj nazadnoj stranci“ ili budemo govorili o „Lažoljubu Arsiću“ ili „Lažoljubu Rističeviću“ ili se budemo obraćali „Kradoljubu Vučiću“, da li će to značiti takođe da vladajuća većina neće dobiti pravo na repliku? Mi mislimo da je ovo neprihvatljivo, da je ovo unižavanje ovog doma i da bi sa ovom praksom trebalo prekinuti i da ne govorimo o tome da po članu 106. ovakve stvari ne bi smele uopšte da se izgovaraju, i po članu 107. Znači, ovo je pitanje za predsednicu Skupštine.
Hvala, vreme. Videću zašto moji odgovori na pitanje ne dolaze do vaše poslaničke grupe, a ako su u skladu sa članom 287, odnosno u okviru mojih prava i obaveza, to ću proveriti. Vi imate koliko znam konsultante koji su zaposleni i na neodređeno vreme, oni dolaze na svoj posao…
Ja vas molim da ne odgovarate usmeno nego pismeno. Hvala vam.
Zbog javnosti da ne bi bilo tu nekih zabluda. Znači, postoje zaposleni na neodređeno vreme koji primaju platu i dolaze redovno na svoj posao, za ostala lica koja žele da dođu u parlament iz nekog razloga, videćemo u generalnom sekretarijatu, verovatno od dana kada je troje ljudi ušlo u ovu salu, a ne spadaju u kategoriju konsultanata, niti poslanika, i svirali su gitare i ne znam ni ja šta su već radili, malo su pooštrene neke kontrole, da ne bi obesmislili rad našeg parlamenta i da bi naš parlament bio jednak svim parlamentima u Evropi i u svetu gde postoje striktna i važna pravila ponašanja za poslanike i za sve zainteresovane koji bi da obiđu salu ili da sviraju u vremenu kada imamo pauze ili završimo redovan rad. Reč ima narodni poslanik LJubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, koristeći pravo u skladu sa Poslovnikom, postavljam pitanje – Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvu za sport i omladinu, Ministarstvu zdravlja i Ministarstvu prosvete. Pitanje se faktički ne odnosi samo na delovanje u oblasti ovih ministarstava. Ja mislim čak da je svako od nas pojedinačno dužan da se suprostavi ovom zlu o kome ću pokušati da govorim. Srbijom pored mnogobrojnih muka koje nam postavljaju raznorazni pod znacima navoda prijatelji, hara jedno zlo koje se zove sekte i nevladine organizacije. Mislim, da smo tu zatajili i da ne radimo dovoljno na rešavanju tog problema. Mladi ljudi najčešće, a i ostali, su u velikoj opasnosti od ovih organizacija koje pokušavaju da koristeći trenutnu životnu poziciju ljudi u Srbiji, mnogo toga negativnog urade. Tih sekti ima premnogo i nevladinih organizacija. Neke od njih imaju naziv „Crna ruža“, neki „Mladi lavovi“ neki propagiraju neko učenje zvano šambala, ali zajednički cilj svih njih je da stvore jednu lošu situaciju među mladom populacijom najčešće i na to da postavim ovo pitanje je uticao jedan članak u novinama gde profesor dr Mirjana Tomović iskreno iznela svoj problem u kome je prikazala kako je izgubila sina pre 15 godina od te sekte zvane „Crna ruža“ i njena borba ovih 15 godina da pokuša da narednim naraštajima omogući da se tako nešto nikada ne desi. Pokušavajući da sagledam ovaj problem interesovao sam se da vidim ko se bavim tim problemima i ko može tu da pomogne. Nekada je poslanik ovde u Skupštini bio i Slađan Mijaljević, bio je poslanik SRS, on je jedna od onih koji se bave tim problemom, Zoran Luković se takođe bavio tim problemom ali vidim da i ti ljudi se povlače iz tog problema, najverovatnije zbog toga što nemaju sistemsku podršku ministarstava i celokupne naše vlasti. Računam, da je to velik problem i da ga je teško rešiti. Ali, ako ne možemo sami nešto da uradimo, možemo da pogledamo kako su to uradile zemlje EU i to dve najače zemlje Francuska i Nemačka, a još bolji primer kako je to uradila Rusija i kako je ona pokušala da reši taj problem. Mislim, da će ovo pitanje probuditi savest mnogima koji mogu da pomognu da se reši ovako nešto, da nikada više nijedna porodica, nijedan pojedinac ne strada od tog zla koje se zove sekta i nevladine organizacije. Da li postoje neke nevladine organizacije čije je delovanje pozitivno. Najverovatnije da postoje i ja svoje pitanje ne upućujem na njih, ali oni koji pokušavaju radi lične koristi svoje ili tih svojih sekti i nevladinih organizacija da ubede mlade ljude da dignu ruku na sebe, da se ubiju, da određenu imovinu prepišu njima i mnoge stvari koje nisu ni pozitivne ni u ovom trenutku koje ne priliče zemlji kao što je Srbija, moramo iskoreniti. Moramo skupiti snage da rešimo ovaj problem. Apelujem na ministarstva koja sam pomenuo da pokušaju da daju svoje predloge i da odrede strategiju, a svi mi zajedno, zajedničkim snagama, udruženi da krenemo u borbu protiv ovog zla. Mislim da je veliki broj građana Srbije, pogotovo mladih već sada pod uticajem tih sekti i ako ne preduzmemo nešto u najskorije vreme napravićemo veliku grešku. Hvala vam.
Obaveštavam vas da su danas sprečeni da sednici prisustvuju: Đorđe Milićević, Vladimir Marinković i Nada Lazić. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine ovu sednicu sazvala sam u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika zbog potrebe Skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda sednice. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, odlučićemo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda. Poslanička grupa DS predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam predlog na glasanje. Zaključujem glasanje - za je glasalo – 140, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo – 17 narodnih poslanika. Konstatujem da je prihvaćen ovaj predlog. Predsednik parlamenta predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, takođe na predlog DS. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje - za je glasalo – 141, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 16 narodnih poslanika. Konstatujem da je prihvaćen ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Nemačke razvojne banke KFW Frankfurt na Majni, po zaduženju Akcionarskog društva Elektromreže Srbije Beograd, Regionalni program energetske efikasnosti prenosnog sistema. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 129, protiv – dva, uzdržan – jedan, nije glasalo 25 poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Nemačke razvojne banke KFW Frankfurt na Majni, po zaduženju Javnog preduzeća Elektroprivreda Srbije, Beograd, Projekat modernizacija sistema za otpepeljivanje TE „Nikola Tesla A“. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 133, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 24 poslanika. Konstatujem da je prihvaćen ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog zakona o dopuni Zakona o Agenciji za osiguranje depozita. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 133, protiv – dva, uzdržanih – nema. Konstatujem da je ovaj predlog prihvaćen. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog zakona o dopuni Zakona o osiguranju depozita. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 132, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 24 poslanika. Konstatujem da je prihvaćen predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o upravljanju otpadom. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Sonja Pavlović predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanička grupa Nova Srbija – Pokret za spas Srbije, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov, na osnovu člana 92. predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o finansiranju Autonomne Pokrajine Vojvodine. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 153. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Maja Videnović predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetskom sistemu. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Gordana Čomić predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog Odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Goran Ješić predložio je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Goran Ješić predložio je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržan – niko. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Ćirić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog za razrešenje Maje Gojković sa funkcije predsednika Narodne skupštine. Poslanik Goran Ćirić ima reč.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, poštovana predsednice parlamenta, podneli smo zahtev za Vašu smenu i, pre svega, izglasavanje i podršku da raspravljamo o načinu rada Skupštine u ovom sazivu, naravno, i u prethodnim sazivima. Prošli put sam pročitao integralno obrazloženje, ali ću sada reći šta je suština. Dakle, Vi ste ugrozili dostojanstvo rada ove Skupštine, ovog saziva Skupštine, time što ste funkciju Skupštine koja ima u podeli odgovornosti tri grane vlasti u Republici Srbiji za zadatak, kontrolu, a pre svega izvršne vlasti, dozvolili ste da u toku predizborne kampanje u izboru predsednika Republike Srbije, dinamikom rada upravlja pre svega Vlada Republike Srbije i njen predsednik Vlade, Aleksandar Vučić, a u to smo mogli da se uverimo i u direktnim prenosima i u javnim nastupima i na takav način ste ugrozili dostojanstvo republičke Skupštine. Druga važna stvar je vaš odnos i obrazloženje zbog čega Skupština u toku kampanje ne treba da radi, jer ste poručili javnosti i građanima Srbije da je Skupština Republike Srbije izvor nestabilnosti. Mislim da ste na takav način povredili sve građane Republike Srbije koji su na neki način dali poverenje, da li 200 hiljada, 300, 500 hiljada, glasove i opozicionim poslanicima, ali i poslanicima pozicije. Niste uspeli da se oslobodite svog ličnog odnosa prema narodnim poslanicima, jer jednu vrstu odnosa pokazujete sve vreme prema poslanicima pozicije a drugi odnos prema poslanicima opozicije. To ste dokazali na početku ovog saziva, kada je profesor Dragoljub Mićunović predsedavao konstituisanjem Skupštine Republike Srbije i kada je u jednoj normalnoj atmosferi i radu dao pauzu od dva dana, prvi ste skočili sa ovog mesta i zamerali mu, a svi smo svedoci toga, da je na takav način ugrozio stabilnost Srbije i da je time izazivao državni udar. Pazite, dva dana pauze i takve optužbe za tu vrstu njegove delatnosti – izazivanje državnog udara. Posle toga Skupština nije radila 40 dana. U vreme predsedničke kampanje, Skupština nije radila pet meseci. I pored tog vašeg ličnog odnosa, pokazujete i sistemski odnos prema Skupštini, jer smo propustili da u ovom reformskom periodu donesemo veoma veliki broj zakona potrebnih za unapređenje… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje Predlog Gorana Ćirića za razrešenje Maje Gojković sa funkcije predsednika Narodne skupštine. Zaključujem glasanje: za – 16 poslanika, protiv – tri, uzdržan – niko, nisu glasala 139 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Znam da veliki deo kolega poslanika očekuje ove moje predloge zakona, pa da ne ostanu zadovoljeni sa te strane. Već više od dve godine predlažem ove izmene Zakona o visokom obrazovanju. Ponoviću još jednom, nije mi teško, po ne znam koji put, razlozi su poznati, šira javnost Srbije, svima u Srbiji, a to je poplava lažnih diploma, lažnih doktorata, lažnih ljudi, koji su u vrhu srpske vlasti, a iza sebe imaju krivično delo falsifikata, odnosno hvale se lažnim diplomama. To važi za još uvek aktuelnog predsednika Srbije, ta karakteristika za ministra unutrašnjih poslova, za gradonačelnika Beograda, za još desetine i desetine ljudi koji su, moram da vam priznam, voljom građana Srbije, ali voljom koja je očigledno data u neznanju i neobaveštenosti postali ljudi koji rukovode ovom zemljom. Ako neko ko je očigledno vršio krivično delo, a koje se ne goni zbog toga što je takva atmosfera u društvu, zato što je takva racionalna, i sve one druge poluepitete koje dobijamo kada se nešto radi protiv razuma i Ustava, zato nam je društvo ovakvo kakvo jeste. Zašto? Zbog toga se deca ne leče u bolnicama i iz budžeta, iz fonda, nego se leče SMS porukama, zbog toga se spoljna politika vodi tako što se nađe neki Voker iz naftalina, pa on bude predstavljen kao najveći protivnik Srbije, zbog toga Vlada sa svojim predsednikom kaže da je nemoćna pred navijačima, zbog toga se prave tuneli kroz koje ne može da se prođe, zbog toga imamo ogroman rast svega i svačega što se tiče ekonomije u ovoj državi i ogroman pad standarda svih građana Srbije, zbog toga imamo falsifikat državu. I dalje imamo lepu zemlju, dragu, ponosnu, sa ljudima koji treba da budu ponosni što su njeni građani, ali nemamo državu, jer država je u falsifikatu. Ovim promenama zakona mi možemo da dođemo do toga da se takvi običaji, da se takva navika, da se takva praksa prekine i da buduće generacije Srbije budu ljudi koji će biti svesni, da ljudi kojima su dali poverenje za vršenje ove ili one funkcije neće biti ljudi koji su našli negde rolnu toalet papira ili nekog drugog lošeg papira, otišli i napisali kod nekog prevaranta diplomu kojom danas zauzimaju mesto pametnim ljudima koji beže iz ove zemlje.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 11 poslanika, protiv – niko, uzdržan – niko. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Izvolite.
I ovo je zakon koji je u proceduri preko dve godine. Svuda oko nas su očigledni primeri potrebe za donošenjem jednog dobrog zakona, koji bi uredio oblast planiranja i izgradnje uređenja prostora. Imamo skoro u svakoj ulici, kad bi gradnja bila tako intenzivna, ali pošto nije, onda imamo u svakom delu grada jedan očigledan primer bespravne gradnje. Već sam govorio iz opštih i ličnih interesa o objektu u Nebojšinoj 8, a o tome javnost je dobila dodatne informacije prošlih dana, a takvi primeri su vidljivi svuda okolo. Imamo jedan na Novom Beogradu koji je, vidim, i gradska vlast nešto podigla na nivo javnosti, dobijam svaki dan iz raznih delova Beograda i dokaze sa Krnjače, sa Banovog brda, izaberite koji god hoćete deo Beograda ili bilo koji grad u Srbiji u kome se išta gradi, svaka druga, treća, građevina je minimalno sumnjiva, a verovatno i apsolutno protivna zakonu. Konačno imamo najveći primer bespravne gradnje u istoriji Srbije, u istoriji ovih prostora, zove se kolokvijalno – Beograd na vodi, a formalno se ne zove nikako. Ne znamo ni ko su investitori, ne znamo ni ko to gradi, ne znamo ni ko je projektant. Samo znamo da nam se predsednik Vlade brine svake nedelje kako idu radovi i penje se na 17. sprat, u nadi da će videti bolju budućnost sa one strane Dunava. Ovaj zakon je, to sam već govorio, ali ponoviću dok ne shvatite i dok srpska javnost to apsolutno ne utemelji u svom saznanju, je apdejtovana verzija zakona koji je donet 2003. godine. Po tom zakonu, svaki početak gradnje bez dozvole za gradnju i svih dozvola koje prethode dozvoli za gradnju je bio krivično delo sa zaprećenom kaznom zatvora. To, naravno, nije bilo primenjivano ni od Vlade koja je došla 2004. godine, ni od vlada koje su došle do dana današnjeg. Dobili smo Zakon o ozakonjenju koji bi navodno trebalo da reši sve te probleme. Niti je rešio primarne probleme onih objekata čije ozakonjenje je moguće, a kamoli da je kaznio one koji nemaju dozvolu za bilo kakvu gradnju, kao što su već čuvene vikendice bivšeg predsednika države i mnogih drugih koji su okaljali svoj obraz, ali i obraz Srbije time što su radili na nepošten način. Glasajte za ovaj zakon.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Samo, imam dva takva zakona. Jedan se tiče finansiranja, drugi reklamiranja, ovaj, zdravstvenog pregleda.
Zakona o izboru narodnih poslanika.
Ali, i tu se isto pominje onda reklamiranje…
O izboru narodnih poslanika.
Dobro. Samo mi dajte sekund. Dakle, to je Predlog zakona o izboru narodnih poslanika, gde se govori, gde je poenta u tome da sam tražio da se zabrani komercijalno reklamiranje kandidata, lista i svih onih koji učestvuju na izborima, zato što se za to troši veliki novac u svakoj izbornoj kampanji. Procene su da je to blizu 100 miliona evra. Sigurno da Srbija ima mnogo bolje načine da potroši taj novac, jer to nije novac političkih stranaka ili kandidata, nego je to novac građana Srbije, koji se koristi za kampanje, bilo formalno kroz onaj deo budžeta koji se daje političkim strankama i predlagačima izbornih lista, bilo da je to onaj još veći deo, a to je onaj sivi novac koji se kroz javna preduzeća, ustanove, prljave poslove vlasti ne samo ove, nego i nekih ranijih, pretvara u novac koji koriste političke stranke. Šta je poenta? Poenta je da nema reklama, onih priglupih, estetski, politički, moralno neprihvatljivi na televiziji, nego da se građani Srbije upoznaju sa političkim programom kandidata na način koji je inače stariji od reklama, a to je način koji se primenjuje u normalnim državama, u državama sa dužom i dubokom demokratskom tradicijom, a to su tv dueli kandidata, a pre toga predstavljanje njihovih programa. To u Srbiji nije viđeno u zadnjih pet, šest godina sigurno. Bojim se da ni ranije nije bilo to na nivou koji je neophodan za jačanje demokratskih principa i stvaranja temelja demokratije u jednom društvu, ali zadnjih pet godina to postaje tako loše da je potpuno bljutavo. Taj novac koji se troši za te loše namene može da se upotrebi, bez demagoških namera pričam to, pre svega, za lečenje naših bolesnih ljudi u inostranstvu koji ne mogu da nađu sebi pomoć u Srbiji. Isto mislim da je tu neophodno naći posebna sredstva za lečenje dece. Ima i nekih drugih načina koji bi bili dobri za oživljavanje proizvodnje, pre svega poljoprivredne, ali na pravi način, za naseljavanje ljudi tamo gde su napuštena područja u našoj državi, sigurno da postoje mnogo bolji načini da se taj novac koristi. Ja vas pozivam da glasate protiv daljih loših reklama loših političara.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za –deset, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala. I ovo ću ponavljati stalno. Naravno, to je briga za osuđivanje genocida, ratnih zločina i sličnih ružnih stvari, gde god da su se desile, kad god da su se desile, kome god da su se desile. To je borba protiv definicije da postoje dobri i loši zločini, dobri i loši zločinci, da postoje zločinci koji su patriote i da postoje oni drugi. To naprosto nije tačno. Zlo je uvek zlo, bilo ko da ga radi, bilo kad da ga radi, bilo sa kojim opravdanjem, pod navodnicima, da to čini, bili ko da je žrtva. Govorio sam već više puta i ponoviću još jednom. I srpski narod i svi građani Srbije i svi koji žive na ovim prostorima bili su žrtve i ratnih zločina i genocidnih namera, od kojih su neke bile i ostvarene. I mi smo u svojoj modernoj istoriji, koja je bar u poslednjih 200 i nešto godina, uvek bili na pravoj strani, osim u nekim odvratnim, lošim godinama devedesetih, uvek smo mogli da kažemo da je ono što smo radili mi kao država, kao narod, kao građani, kao vojska ove države, kao druge institucije ove države, da je to bilo na strani pravde, na strani civilizacije, na strani zaštite slobode i zato je naša obaveza da se priključimo velikom broju zemalja koji su već osudili genocid nad Jermenima koji se desio na početku prošlog veka, a vršen je od strane Osmanskog carstva. Naravno da sadašnja Turska, bar sam pre dve godine kada sam počeo da govorim o ovoj temi bio siguran u to, nema ambicije da se vrati u ta vremena. Nadam se da je to i danas stav turskog rukovodstva, ali ponavljam, ova rezolucija nema nikakve veze sa sadašnjom Turskom. Ovo je osuda nečega što se desilo pre sto i nešto godina i ovo je način da Srbija dobije još jedan argument više kada traži osudu ratnih zločina, genocida i svega sličnog prema svojim građanima, prema svom narodu. Ako usvojimo ovu rezoluciju koja ne može da uradi ništa loše Srbiji, a može da donese dosta dobrog, mi ćemo stati u red velikih zemalja, ozbiljnih država koje su to već uradile. Već sam govorio, od Ruske Federacije, preko Francuske, Italije, Španije, mnogih država SAD, mnogih država u našem okruženju i mislim da je Srbiji mesto među tim državama i da je naša obaveza da osudimo genocid, kad god se desio i ko god da ga je činio.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
To je zakon koji je u vezi sa onim Zakonom o izboru narodnih poslanika. Naime, u oba zakona se definiše, po mom predlogu, nemogućnost daljeg komercijalnog reklamiranja kandidata, izbornih listi, svega onoga što sam već nazvao lošom propagandom loših političara za velike pare poštenih građana Srbije. Mislim da je jako dobro i za skupštinsku većinu da zabrani mogućnost da u sledećem izbornom ciklusu njihovi protivnici dobiju mogućnost da na isti prljavi način troše narodne pare, kao što ste vi to do sada radili. Naravno, to verovatno nije krivica nikoga pojedinačno od vas, to je krivica onih koji rukovode strankama ili koalicijama kojima vi pripadate. Ali, generalno, to bi bila jako dobra stvar. Da ponovim još jednom iskustva razvijenih zemalja, u najvećem broju država EU, u još nekim državama Evrope koje nisu članice EU, ali imaju dugu demokratsku tradiciju zabranjeno je komercijalno reklamiranje političkih stranaka. To važi i za Francusku, gde smo imali izbore skoro. To važi i za Veliku Britaniju, doskorašnjeg člana EU. To važi za Španiju, Italiju, Nemačku, Norvešku. Puno zemalja uspeva svojim građanima, političari iz tih država uspevaju da svojim građanima predstave svoje programe, da ih motivišu da izađu na izbore, da procenat izašlih bude 75, 80%, da kandidati dobiju veliki broj glasova, da imaju pravi legitimitet i legalitet funkcija na koje su izabrani, bez bilo kakve komercijalne reklame. Mislim da je dobra prilika da i Srbija uđe u red tih dobrih zemalja koje brinu o demokratiji, ali brinu i o standardu svojih građana, brinu o svojoj deci, brinu o svojoj budućnosti, brinu o svom obrazovanju, brinu o svom kulturnom nasleđu. Pare koje se potroše u jednoj kampanji u Srbiji za jedne izbore su sasvim dovoljne ili za lečenje sve dece koja danas čekaju pomoć SMS-a ili Gospoda boga da dobiju uslove da se leče. Te pare bi bile dovoljne za to ili bi bile dovoljne da se završe svi radovi na kulturnim institucijama, recimo, u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i drugim gradovima Srbije, gde su radovi počeli pre pet, šest, deset, petnaest godina. Dobili bismo narodni muzej da nema reklamiranja političkih stranaka. Dobili bismo najzad gotov salon ili muzej savremene umetnosti. Dobili bismo rekonstruisane pune…
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za je glasalo – 11, protiv – niko, uzdržan – niko. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi. Izvolite.
Sad ulazimo u set zakona o zdravlju, i to je naravno uvek potrebno i svako ko živi na kugli zemaljskoj, pa i u Srbiji, sigurno želi da bude zdrav, da bude sposoban za obavljanje svoje funkcije, koja god da ona jeste. Moj predlog je da se Zakon o Vladi, iznad člana 11. i član 11, menja i da piše – zdravstvena sposobnost, nespojivost i sukob interesa, pa kaže da pre izbora rade svaki predloženi član Vlade, znači, dok još kandidat, mora Narodnoj skupštini da dostavi lekarsko uverenje o zdravstvenoj sposobnosti za zasnivanje radnog odnosa u državnim organima. Takođe, u druga dva stava piše da je nespojivo da on bude na nekoj drugoj funkciji, da obavlja bilo kakvu drugu funkciju, makar mislio i da je sposoban za bilo koju životnu funkciju. Jako je dobro da kandidati za članove Vlade, a to se naravno po drugim predlozima zakona odnosi i za kandidate za narodne poslanike i za kandidate za predsednika države, da imaju elektronsko uverenje relevantne zdravstvene institucije, koja je potrebna svima onima koji žele da zasnuju radni odnos u javnom sektoru, a pre svega u državnim institucijama. Pošto ministri zasnovali stalni radni odnos u Vladi ili ne, imaju obavezu da potpuno budu posvećeni svom poslu, da daju zadnji deo energije za vršenje te velike odgovorne funkcije koje su dobili preko Narodne skupštine, a od građana Srbije da utvrdimo da li su oni sposobni za to. Nema potrebe da neke ljude guramo da rade nešto što ne mogu da rade. Možda imaju dobru nameru, možda imaju dobru želju, možda su patriote, možda su spremni na odricanja, ali naprosto imaju svoju limitiranost, bilo fizički, bilo još više psihički ili psihijatrijski. Zato je jako dobro da se obavi taj lekarski pregled. To ne bi bila novina. To bi samo bilo ozakonjenje nečega što se već dešavalo, što se desilo pri izboru prve demokratske vlade u istoriji Srbije. Desilo se to 2001. godine kada su svi kandidati za ministre u Vladi Zorana Đinđića pre izbora bili na pregledu na VMA, dobili tamo sertifikat da su sposobni za zasnivanje radnog odnosa u državnim organima i kao takvi došli pred tadašnje poslanike koji su ih izabrali i koji su jako dobro radili, većina njih, svoj posao do kraja te Vlade, do marta 2004. godine.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike. Izvolite.
Naravno, doslednost je deo dobre politike, pa kao što mislim na kandidate za predsednika Vlade da treba da dobiju sertifikat o svojoj zdravstvenoj ispravnosti, kako bi rekli neki mlađi ljudi, da to isto važi i za kandidate, kao što sam rekao, za narodne poslanike i za predsednika države. Mislim da ima puno razloga koji su jako dobro, odavno poznati i srpskoj javnosti zašto bi to trebalo da bude urađeno. Imamo bivšeg predsednika države, tu je još neki dan, bar je tako po zakonu, koji je uradio puno stvari za koje je veliko pitanje da li su te stvari urađene zdravim razumom. Ne mislim tu samo na vikendice pored Dunava ili Save. Ne mislim samo na prekrajanje kugle zemaljske i prirodnih zakona i zakona koji definišu vode, ne zakona, nego uslova koji su već milionima godina takvi da imamo nekoliko slivova iz ove Srbije, da neke reke idu prema Crnom moru, pa se to zove crnomorski sliv, da neke idu prema Egejeskom moru, pa da se to zove egejski sliv, a naš još uvek neki dan predsednik je imao genijalnu ideju da spoji ta dva sliva i da reke budu spojene, pa da ne znamo da li će ići u jedan ili drugi ili će da bude par, nepar, pa će jednog dana kada je parni datum da idu prema Egeju, a neki drugi dan da idu prema Crnom moru i da li će to da bude na korist bilo čega i bilo koga. Taj projekat je bio vezan isto za ideje našeg sadašnjeg ambasadora u Pekingu, ako se ne varam, dobrog prijatelja i ne samo prijatelja aktuelnog predsednika, koji je govorio o hiljadama milijardi novih investicija koje nam dolaze iz te nama velike, daleke, prijateljske zemlje koja se zove Kina. Iste simptome imamo i dan-danas. Imamo i dan-danas najave izabranog predsednika da će i ove godine da bude započeta i završena pruga Beograd-Budimpešta. Te iste simptome smo imali pre godinu dana, pre dve godine, pre tri godine zato što nije bilo zakona o lekarskom pregledu za članove Vlade, pa se to ponavlja stalno, a sve vreme nam stoji ona fotografija gde taj premijer, izabrani predsednik, stoji pored metra i po šina koje su napravljene kao pozorište rekvizita i gde pušta taj voz da ide tih metar i po. Naravno da imamo puno primera koji su istog nivoa važnosti, ali nemam vremena da o njima govorim.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o radu. Izvolite.
Zakon o radu je imao puno primedbi kada je donošen, kada je predlagan. Usvojen je na način koji je postao uobičajen u ovom parlamentu, ali je praksa jako brzo pokazala da on ima svoje velike rupe i da su to rupe koje se direktno odnose na pitanje zdravlja, ovoga puta ne na pitanje zdravlja kandidata za predsednika, poslanika ili člana Vlade, nego na pitanje zdravlja građana Srbije, i to onih građana Srbije koji su pomislili da imaju sreću time što su se zaposlili, što su se zaposlili u onim preduzećima čiji su vlasnici velike svetske firme, od velikog renomea dolaze u našu državu sa motivom koji se zove 10.000 evra po radnom mestu. Kada potroše tih 10.000 evra koje su dobili po radnom mestu, podelite 10.000 sa 200 evra, koliko je prosečna plata, oni odlaze zato što dobiju na nekom drugom mestu tako dobru ponudu. Poenta je da izmenama Zakona o radu, koji sad predlažem, dolazimo do toga da uozbiljimo taj zakon i da bude zabranjeno otpuštanje radnika koji su privremeno na bolovanju zbog teških bolesti, zbog nege deteta, posebne nege deteta, trudnoće itd, itd. Dakle, predlažem da se izmeni Zakon o radu, tako kolege poslanici i koleginice, što će biti sprečeno, da, kad je neko bolestan i kada se posvećuje ili svom detetu ili svom zdravlju, da spreči njegovog poslodavca, ko god da je on, da ga otpusti i da ga time gurne u potpunu nemoć, u potpunu katastrofu. Znači, nema nikakve veze sa politikom leve, desne, ove ili one stranke, nove ili stare, nego ima veze sa zaštitom prava, osnovnih ljudskih prava na početku 21. veka. Ako se to ne promeni, ovaj zakon će u tom domenu, stvarati od ljudi koji se slučajno razbole, a to se dešava svima, robove koji će biti otpušteni zato što su se razboleli i koji će time biti gurnuti u najveću agoniju svog života. Zamislite jednu majku koja je samohrana, a takav primer je bio primarni motiv da podnesem ovaj zakon, koja hrani dete, koju neko otpusti bez bilo kakve šanse da se bilo kad ponovo zaposli. Glasajte o tome i budite uvereni da Srbija gleda da li ćemo posle toga svi zajedno i svako pojedinačno imati mirnu savest.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslednji predlog, Zorana Živkovića da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Izvolite.
Poslednji na ovoj sednici danas, biće ih još naravno. Bilo je osam, ako se ne varam, predloga do ovog, ni jedan nije prihvaćen, a razlog tome je to što ne postoji obavezan lekarski pregled za kandidate za poslanike, jer da to postoji u Parlamentu ne bi bili ljudi koji su glasali protiv ovih zakona i ne bi bili ljudi koji bi glasali protiv poslednjeg zakona o kome sam govorio, a to je da nesrećni, bolesni ljudi, mogu da ostanu na svom poslu dok se ne izleče. Takvo glasanje kolege je bolesno. Zato je neophodno da se donese ovakav zakon.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanici poslaničke grupe Dveri predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, od 28. oktobra 2014. godine važi Zakon o privremenom načinu isplate penzije. Nikako zakon koji traje tri godine ne može biti privremen. Jasno da je trajna orijentacija Vlade Republike Srbije da dodatno oporezuje svoje najstarije sugrađane, i penzionerima uzme njihovo stečeno pravo i stečenu imovinu, koju, nesumnjivo, po Ustavu Republike Srbije predstavlja penzija. Time se, naravno, ugrožava i ekonomska sigurnost penzionera, time se vrši ekonomska diskriminacija nad penzionerima i sve to jasno govori da je Vlada Republike Srbije svoju hrabrost da uvede mere štednje pokazala na srpskoj sirotinji, na srpskom srednjem sloju, na našim vojnicima, policajcima, prosvetnim i zdravstvenim radnicima, i na našim najstarijim sugrađanima penzionerima. Kada je trebalo uštedeti, kada je trebalo popuniti budžet, kada je trebalo uvesti red i fiskalnu konsolidaciju u državi Srbiji, Vlada Republike Srbije, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, dosetila se da bi najbolje bilo oporezovati sopstvene građane. Naravno, bila je mogućnost da se doseti i nečega mnogo pametnijeg, da oporezuje strane banke koje ostvaruju ekstra profit u Srbiji, da oporezuje strana osiguravajuća društva, da naplati porez tajkunima, koji nisu platili porez godinama unazad, ili da na druge načine, zapravo, uštedi, ali najlakše je bilo opljačkati penzionere. Posle tri godine, zaista, ponovo apelujem na vas, ne sam, i ne samo u ime poslaničke grupe Dveri, nego zajedno sa Udruženjem sindikata penzionera Srbije i Udruženjem sindikata penzionisanih vojnih lica Srbije, da prihvatite ovaj predlog da se na dnevni red današnjeg zasedanja stavi Zakon o prekidu važenja postojećeg Zakona o privremenom načinu isplate penzija. To bi, zapravo, bila prava stvar i konačno bi se ukinuo ovaj pljačkaških i lopovski zakon prema najstarijim sugrađanima u Srbiji. Naravno, da smo mi ovde predvideli i načine kako može da se popuni budžet države Srbije da bi se penzionerima moglo i vratiti ono što je im je opljačkano u prethodne tri godine. Veoma je važno, nije dovoljno samo prekinuti ovaj pogubni pljačkaški zakon, potrebno je i vratiti penzionerima ono što im je Vlada Republike Srbije oduzela, odnosno opljačkala, u prethodne tri godine i to ovaj Predlog zakona, takođe, predviđa. Koliko godina je trajalo oduzimanje penzija za toliko treba vratiti.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanici poslaničke grupe Dveri predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za dešavanja tokom izbornog procesa 2017. godine, od dana raspisivanja predsedničkih izbora do dana objavljivanja privremenih rezultata izbora na obrađenih 99,9% biračkih mesta. Izvolite.
Uvek se iznova obradujem kada na predlog utvrđivanja dnevnog reda dođe i tačka koja se tiče formiranja skupštinskog anketnog odbora za utvrđivanje istine o izbornim krađama, kojima je, zapravo, SNS došla na vlast prethodnih godina. Da je ovo što govorim puna istina, upravo, uvek vi posvedočite odbijanjem da se formira skupštinski anketni odbor i da se utvrdi istina o izbornim nepravilnostima, neregularnostima, manipulacijama i krađama koje su se dešavale u prethodnom periodu na izborima u Srbiji. Naravno, da nemate šta da krijete vi biste formirali skupštinski anketni odbor i doneli određen zaključke iz kojih bi se videlo da nikakve izborne krađe nije bilo. Čim vi glasate protiv formiranja skupštinskog anketnog odbora, da bismo svi zajedno proučili šta se zapravo dešavalo na izborima, to jasno govori građanima Srbije da vi imate nešto da krijete i da vi krijete, naravno, načine na koje ste vršili razne elemente izbornih neregularnosti, manipulacija i krađa. Jedan od tih elemenata je, naravno, pritisak na birače koji rade u javnoj upravi, i koje vi ucenjujete da će izgubiti posao ako ne skupe 20 sigurnih glasova za vašeg predsedničkog kandidata. Drugi oblik ovakve vrste izborne neregularnosti jeste medijski mrak u kome živimo i praktično nepostojanje jedne jedine političke emisije u kojoj dolazi do sučeljavanja vlasti i opozicije. Verovali ili ne, možda građani Srbije nisu obratili pažnju na taj podatak, ali na prethodno održanim predsedničkim izborima nije došlo ni do jednog jedinog, i slovima i brojem, jednog jedinog direktnog televizijskog duela između bilo kog predsedničkog kandidata sa drugim predsedničkim kandidatom, a kamoli predsedničkih kandidata opozicije sa predsedničkim kandidatom vlasti. Kako se onda mogu nazvati predsednički izbori u kojima nije bilo sučeljavanja kandidata, u kojima nije bilo debata između vlasti i opozicije, u kome je medijski mrak preplavio kompletnu srpsku političku scenu, ukinuta Narodna skupština Republike Srbije i njen rad. Ono što, naravno, posebno uvek iznova naglašavam – nije formiran nadzorni odbor Narodne skupštine Republike Srbije, koji po članu 99. i članu 100. Zakona o izboru narodnih poslanika ima veoma važne nadležnosti, poput toga da se obraća javnosti radi zaštite moralnog integriteta ličnosti kandidata ili da upozorava na postupke političkih stranaka koji ugrožavaju jednakost prava svih kandidata. Dakle, to ste propustili da ovde formiramo, čime ste tako pokazali da želite iz… [[Isključen mikrofon]]
Hvala. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Zaključujem glasanje: za - 12, protiv - niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanici poslaničke grupe Dveri predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije o genocidu Nezavisne Države Hrvatske nad Srbima, Jevrejima i Romima tokom Drugog svetskog rata. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, duboko sam uveren da nema nijednog birača SNS ili Socijalističke partije Srbije koji ne bi podržao ovaj predlog donošenja rezolucije o genocidu nad Srbima u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Zašto njihovi narodni predstavnici u Narodnoj skupštini Republike Srbije u kontinuitetu odbijaju da se ovaj predlog stavi na dnevni red ja to ne mogu da im objasnim, jer ne mogu ni sam lično to da razumem. Ne mogu da razumem da postoji Srbin koji sedi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a nije spreman da glasa da posle više od 70 godina prvi put jedna državna institucija Republike Srbije osudi genocid nad Srbima u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Verovali ili ne, poštovane kolege, to nikada nije urađeno. Nijedna državna institucija Srbije nikada se nije bavila genocidom nad Srbima u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Nikada nijedan državni organ Srbije nije osudio genocid u Jasenovcu, u Jadovnu i nizu drugih monstruoznih koncentracionih logora smrti, industrija smrti poput logora za decu koji su postojali u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. U deklaraciji, koju mi ovde predlažemo, i koju sam vam u više navrata čitao, postoji završni deo koji ću vam sada pročitati i koji treba da budu zaključci u vezi sa ovom deklaracijom. Kaže, pod jedan – da Republika Hrvatska, kao država hrvatskog naroda odlukom svojih najviših organa prihvati istorijsku i svaku drugu odgovornost za genocid Nezavisne Države Hrvatske nad Srbima, Jevrejima i Romima tokom Drugog svetskog rata. Pod dva – da se na dostojan način obeleže i obezbede sva mesta zločina i čuva uspomena na njegove mnogobrojne žrtve. Pod tri – da se u celini sačuva i održava kao spomenik žrtava Jasenovački kompleks koncentracionih logora za istrebljenje Srba, Jevreja i Roma. Pod četiri – da se utvrdi i sprovede program zaštite i uređenja spomen područja Donja Gradina, u saradnji sa nadležnim institucijama Republike Srpske, Bosne i Hercegovine i Republike Srbije. Pod pet – da se u Republici Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini i Republici Srbiji odredi isti dan u znak sećanja na žrtve genocida u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj za Srbe, Jevreje i Rome. Pod šest – da se utvrdi i u razumnom roku isplati pravična odšteta žrtvama ovog genocida i njihovim potomcima od strane Republike Hrvatske. Narodna skupština Republike Srbije očekuje da međunarodna i domaća javnost, posebno države antifašističke koalicije Drugog svetskog rata podrže ovu Rezoluciju o genocidu Nezavisne Države Hrvatske, kako bi ona nakon 70 godina čekanja… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Zaključujem glasanje: za - 13, protiv - niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanici poslaničke grupe Dveri predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Izvolite.
Nadovezujući se na prethodni predlog zakona kojim smo želeli da ispunimo naše predizborno obećanje dato penzionerima u Srbiji, tačnije rečeno sporazum o socijalnom partnerstvu sa Udruženjem sindikata penzionera Srbije i Udruženjem sindikata penzionisanih vojnih lica Srbije, mi smo i predali ova dva zakonska predloga, želeći da obezbedimo ekonomsku sigurnost i zaštitimo penzionere od diskriminacije pod ovom vlašću. Dakle, pored zakona, kojim smatramo da treba da bude ukinut Zakon o načinu privremene isplate penzija i nadoknađeno penzionerima sve što im je opljačkano, a koji ste vi danas ovde opet odbili da se stavi na dnevni red, a to posebno se odnosi na PUPS, lažne penzionerske zaštitnike u Srbiji. Želim da ovim predlogom zakona ukažem na još dve veoma važne stvari koje mi ovde predlažemo. Prva je da se u zakon vrati ona odredba koju ste pre tri godine izbrisali iz zakona, a imala je u zakonu, a to je – da svake godine visina penzije mora biti usklađivana sa troškovima života i rastom cena u Srbiji. Dakle, naši najstariji sugrađani su ekonomski ugroženi i prema njima se vrši određena diskriminacija u finansijskom i ekonomskom smislu ako ne dođe do ovog usklađivanja visine penzije na godišnjem nivou sa rastom troškova života. Vi ste tu odredbu ukinuli i mi tražimo da se ta odredba vrati u postojeći zakon i da se na taj način obezbedi ekonomska sigurnost najstarijih sugrađana u Srbiji. Druga stvar koja je posebno važna, obrazložiću i zašto – tražimo izmene u strukturi članova upravnog odbora PIO fonda jer je naime ova vlast smanjila broj članova upravnog odbora Fonda sa 15 na sedam. Od tih sedam Vlada bira četiri člana upravnog odbora PIO fonda i time je Vlada podržavila PIO fond, preuzela ga u svoje ruke i sada radi šta hoće sa imovinom PIO fonda, što je nedopustivo. Imovina PIO fonda nije imovina Vlade Republike Srbije već svih onih koji su uplaćivali doprinose u PIO fond i onih koji su danas korisnici PIO fonda, a to su penzioneri. U vlasništvu PIO fonda je ogromna imovina u Srbiji, rehabilitacione banje, naše lekovite banje, razne medicinske ustanove. PIO fond je izgradio polovinu ove države i vi sada hoćete to da privatizujete, da rasprodate, da uništite, umesto da stavite u funkciju domaćeg ekonomskog razvoja i boljeg punjenja samog PIO fonda, što bi bilo na korist korisnika tj. penzionera.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanici poslaničke grupe Dveri predložili su da se dnevni red sednice dopunu tačkom – Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za dešavanja tokom izbornog procesa 2016. godine od dana raspisivanja republičkih izbora do dana objavljivanja konačnih rezultata izbora. Izvolite.
Naime, da bi izbori u Srbiji uopšte bili regularni jednom moramo da podvučemo crtu i utvrdimo šta se do sada na izborima dešavalo. Ne mogu da razumem zašto vi to odbijate. Ako nemate čega da se stidite, ako nemate čega da se plašite, ako nemate šta da krijete, ako nikada niste krali na izborima, što ne formiramo skupštinski anketni odbor pa da vidimo šta se dešavalo na izborima 2016. godine? Znači, gospodo na vlasti, imate šta da krijete. Krali ste na izborima. Naravno, to je istina o izbornom procesu 2016. godine. Da bih vam dokazao kako zapravo izgleda izborna neregularnost u Srbiji pokazaću vam samo na dva primera. Da bi izbori bili regularni Zakon o izboru narodnih poslanika u čl. 99. i 100. jasno kaže, pogledajte zakon, da mora da se formira skupštinski nadzorni odbor koji prati regularnost izbora. Koji su njegovi zadaci? Evo vam još nekoliko citata iz postojećeg zakona – prati predizborne aktivnosti i ukazuje na eventualne nepravilnosti u postupanju političkih stranaka, kandidata i drugih učesnika u izbornom postupku, kontroliše postupanje sredstava javnog obaveštavanja u primeni odredaba ovog zakona koji se odnose na obezbeđivanje ravnopravnih uslova za predstavljanje svih podnosilaca izbornih lista i kandidata. Pod tri – predlaže mere za poštovanje jednakosti kandidata u izlaganju njihovih programa. Kada je poslednji put u Srbiji bila jednakost u izlaganju predizbornih programa? Kada je poslednji put u Srbiji bio ravnopravan medijski tretman svih izbornih učesnika? Kada je poslednji put u Srbiji bila obezbeđena debata, sučeljavanje između vlasti i opozicije? Zašto ne formirate nadzorni odbor ove Skupštine od 2000. godine? Zato da niko ne bi kontrolisao kako kradete na izborima. Zašto je REM ćutao u toku izbora? Zašto nije kažnjavao emitere koji ne poštuju ravnopravnost svih izbornih učesnika u medijima? Zašto nemamo pun sastav REM, već je on faktički onemogućen da normalno funkcioniše i radi? Dakle, sve što predstavlja kontrolno nadzornu ulogu u kontrolisanju poštenih i fer izbora vi ste ukinuli, da biste mogli da kradete na izborima. Zato ne smete da formirate skupštinski anketni odbor.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, poštovani građani Srbije, da li je moguće da DS svakog dana svake nove sednice predlaže preko 25 izmena i dopuna zakona, a da vladajuća većina ne želi da raspravlja ni o jednoj izmeni i dopuni zakona. Demokratska stranka predlaže izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi zato što nam se sve lokalne samouprave gde čini vlast SNS, od Surdulice do Subotice nalaze u katastrofalnoj situaciji. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona je sadržan u odredbi člana 97. tačka 3. Ustava Republike Srbije i DS predlaže izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi baš zato što nam je život svih građana Srbije, bez obzira gde oni živeli, na prvom mestu. Zato DS predlaže konkretnu izmenu i dopunu Zakona o lokalnoj samoupravi, tj. konkretnu meru da se lokalnim samoupravama vrati pet milijardi dinara koliko im je SNS prošle godine uzela. Pošto se pozivate na evropske zakone, da vidimo kako se to radi u EU kojoj DS teži već 27 godina, a konačno i vi težite. Tako bar kažete, ali to ne vidimo po vašim konkretnim delima poslednjih par godina. Evropska povelja koju je Srbija ratifikovala 2007. godine, a protiv koje ste vi tada glasali garantuje svim lokalnim samoupravama političku, finansijsku i administrativnu nezavisnost. Na žalost lokalne samouprave u Srbiji nemaju niti političku niti finansijsku nezavisnost. Finansijsku nezavisnost imaju samo kada to naredi SNS, kao što je naredila da se sinu Tomislava Nikolića prošle godine da iz budžeta 185 miliona dinara, a da se Rasimu LJajiću u Novom Pazaru da preko 70 miliona dinara. Znači, novac dobijaju samo oni koji su podobni. U EU polovina budžetskih sredstava ide lokalnim samoupravama i autonomnim pokrajinama, dok u Srbiji samo 10,2% ukupnih budžetskih sredstava ide zajedno AP Vojvodini i svim lokalnim samoupravama. Od 2012. godine ste gospodo naprednjaci građanima Srbije kroz smanjenje lokalnim samoupravama oduzeli 50 milijardi dinara. Zbog toga vaš gradonačelnik Kraljeva otvara kao kapitalnu investiciju semafor. Vaš predsednik opštine na Voždovcu kao kapitalnu investiciju otvara pešački prelaz, a vaš gradonačelnik u Novom Sadu kao kapitalnu investiciju otvara stazu za bicikle. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o socijalnoj zaštiti. Izvolite.
Dame i gospodo, ovo je izuzetno važan zakon. Predlažemo izmene i dopune Zakona o socijalnoj zaštititi. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan je u odredbi člana 97. tačka 8. Pitam odavde ministra Vulina koji se bavi socijalnom zaštitom – da li je normalno da još jedna trudnica, da gospođa Tamara Pavlović iz Smedereva dobije otkaz zato što je saopštila svom poslodavcu da je trudna. U takvoj situaciji se trenutno nalazi Srbija. Demokratska stranka predlaže tri konkretne izmene i dopune Zakona o socijalnoj zaštiti. Prva je da se svim učenicima čiji roditelji ne rade obezbedi besplatna užina, da svim učenicima čiji roditelji ne rade obezbedi besplatan prevoz od kuće do škole i da se svim učenicima čiji roditelji ne rade obezbede besplatni udžbenici. Ne znam šta je vama iz SNS smešno, ali danas 50.000 dece koja su obuhvaćena osnovnim i srednjim obrazovanjem je svakog dana gladno. Jasno mi je da je to vama smešno, jer ste vi uz pomoć kriminalaca Zvonka Veselinovića i ostalih napunili vaše džepove, dok naša deca gladuju. To nije Srbija kakvu želi i za kakvu se zalaže DS. Na žalost imamo primer dečaka iz Mola koji je sebi oduzeo život zbog toga što nije imao finansijska sredstva da pohađa srednju školu u Bečeju. Pre toga je taj isti učenik napustio treći razred srednje škole u Bečeju zato što nije imao novac za prevoz od kuće do škole. Kada pričamo o Zakonu o socijalnoj zaštiti, da li je socijalna ravnopravnost da nam 50.000 dece svakog dana bude gladno, dok državni sekretar Nenad Mijailović iz Ministarstva finansija kupuje vilu od 400.000 evra? Da li je to politika za kakvu se zalaže SNS? Demokratska stranka nikada neće pristati i nikada nije pristala na ovakvu nejednakost. U 2015. godini je ukupan udeo dece u ukupnoj populaciji Srbiji samo 17,3% i zato DS predlaže da država finansira besplatnu vantelesnu oplodnju za sve bračne parove koji ne mogu da postanu roditelji. Srbija pod vlašću SNS jeste lider, ali je na žalost lider po stopi rizika od siromaštva. Tu smo prvi u regionu. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o javnom informisanju i medijima. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko. Stanje u medijima je katastrofalno pod vlašću od 2012. do 2017. godine. Za to nisu krivi novinari, za to nisu krivi ljudi koji časno i pošteno rade svoj posao, zbog toga je kriva SNS. Vama bi i Kim DŽong Un pozavideo na diktaturi koju sprovodite u medijima. Frapantan podatak je da je 92% reklamnog prostora u izbornoj kampanji za predsednika Srbije 2017. godine pripalo kandidatu vladajuće koalicije. To je nedopustivo u Srbiji 2017. godine. Ne mora DS da predlaže izmene i dopune Zakona o javnom informisanju. Konkretan predlog je da sve poslaničke grupe daju po jednog poslanika i da se konačno ta oblast uredi. Novinari su u sve težoj materijalnoj situaciji, redakcije su u sve težem finansijskom problemu, SNS vrši sve veći i veći pritisak na ljude koji časno i pošteno rade svoj posao. Vreme je da se tome stane na put. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Izvolite.
Hvala. Srbija je zemlja u kojoj prvi put u istoriji štrajkuju i vojska i policija. Srbija je zemlja u kojoj prvi put štrajkuju oni koji rizikujući svoj život obezbeđuju nas i našu zemlju. Demokratska stranka predlaže izmene i dopune Zakona o policiji zato što nam je život svakog stanovnika Srbije i svih građana Srbije na prvom mestu. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona je sadržan u odredbi člana 97. tačka 4. Ustava Republike Srbije i predložene i izmene dopune Zakona o policiji su potrebne, s obzirom na stanje u kakvom se nalaze pripadnici MUP-a. Stanje je toliko loše da je SNS prvo pripadnike MUP-a častila smanjenjem od 10%, smanjenjem plata, a onda je SNS častila takođe pripadnike MUP-a i smanjenjem dnevnica. Dnevnica za one koji rizikujući svoj život obezbeđuju sve nas i našu zemlju iznosi sramnih 150 dinara. Za 150 dinara jedan policajac može da kupi praznu kiflu i jogurt. Znam da je to za vas iz SNS smešno, ali da li je smešno pripadniku koji celog dana obezbeđuje nas i uveče nema svojoj deci da da za užinu, koji ne može da kupi kiflu i jogurt za svoju dnevnicu. Vama iz SNS je ovo veoma smešno zato što ste vi korupcionaškim ugovorima napunili vaše džepove, dok pošteni policajci, pošteni vojnici, pošteni radnici u Srbiji jedva sastavljaju kraj sa krajem. Dve su ključne tačke u izmenama i dopunama Zakona o policiji. Prva je da Ministarstvo mora da odredi potrebe sistema i koliki broj učenika koji završi policijsku akademiju može da bude primljen u MUP i da zasnuje radni odnos. Moramo imati kompatibilnost između onog broja učenika koji završi policijsku akademiju i onog broja koji je potreban i za prijem u rad u MUP. Moramo tu decu, školovanu, profesionalnu, edukovanu, ubaciti u sistem MUP, kako tamo ne bi rukovodila nekakva Dijana Hrkalović i dešavalo nam se da policija ne sme da ispita šta ministar Lončar radi sa ubicama Zorana Đinđića. Pošto ste pokazivali neke slike malopre, evo imamo i mi pitanje da pitamo šta ministar u Vladi radi sa ubicama Zorana Đinđića. Druga odredba je da se odredbom člana 172. tačka 2. Zakona o policiji ruši prezumpcija nevinosti i predlažemo brisanje člana 172. tačka 2. Zakona o policiji, zato što svaki pripadnik policije može da dobije bilo koju krivičnu prijavu čak i od nekog gospodina Martinovića i automatski biva udaljen sa posla, što se kosi sa našim Ustavom. Hvala.
Hvala vam puno. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ovo je zakon koji ja predlažem već više puta, a odnosi se na stvaranje boljih uslova za poslovanje naših privrednih subjekata, preduzetnika i malih i srednjih preduzeća koji posluju u Srbiji. Nažalost, evo već dugi niz sednica, skoro godinu dana, koliko ja ovaj zakon predlažem, poslanici vladajuće većine ne žele da ovo stave na dnevni red, a tiče se dve suštinske izmene. Jedno je da oslobodimo plaćanja poreza na dobit naše preduzetnike koji zapošljavaju ljude na neodređeno vreme najmanje na dve godine i da u nedovoljno razvijenim područjima Republike Srbije oslobodimo novoosnovane firme tri godine plaćanja poreza na dobit. Dakle, sve što ste do sada govorili, kao vlast, da ćete pomoći preduzetnicima Srbije, niste ispoštovali. Godine 2016. tu godinu ste proglasili kao godinu preduzetništva, da ćete ukinuti preko 40 zakonskih propisa i regulativa kako biste olakšali poslovanje malih privrednika koji posluju u Srbiji, ali nažalost to se nije dogodilo, nastavilo se sa praksom da se podržavaju oni strani investitori sa kojima se vi slikate, dajete im iz praznog budžeta desetine hiljada evra po jednom zaposlenom radniku i predstavljate to kao ne znam kakve uspehe za radnike u Republici Srbiji i za državu Srbiju i hvalite se time da će neko raditi za platu od 200 evra ili nešto više od 200 evra. Dakle, Srbija polako postaje robovlasničko društvo i to je zbog toga što ne želite da pomognete našim malim preduzećima i preduzetnicima koji treba da budu nosilac privrednih aktivnosti u državi Srbiji, koji mnogo više treba da pune budžet od 30%, koliko to čine danas. Dakle, kakva je situacija u privredi Srbije, najbolje govori o tome nivo prosečnih zarada u Srbiji. Svima je već poznato to da su prosečne zarade u Srbiji najmanje u regionu, da jedino možemo da se poredimo sa Makedonijom, da su iznad nas i Crna Gora i Bosna, da ne govorimo o Sloveniji i Hrvatskoj, ali poražavajuća činjenica je što smo od nekih ekonomista ovih dana mogli čuti i to da su prosečne neto plate u Srbiji daleko, daleko manje od republika u afričkim zemljama. Evo, na primer, manje su prosečne plate u Srbiji nego što su u Angoli, Libiji, Zambiji, Kongu, Svazilendu, DŽibutiju, Obali Slonovače, Tanzaniji i drugim afričkim zemljama. Dakle, to je rezultat vašeg rada petogodišnjeg, to je rezultat vaše politike. Prema tome, molim vas da stanete sa time, da poslušate one koji možda znaju malo više od vas, iako su opozicija, i da neke zakone stavite na dnevni red kako biste pokrenuli privrednu aktivnost u Republici Srbiji.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, predložili smo da se registrovanim nasilnicima u porodici oduzme legalno stečeno naoružanje onog trenutka kada se registruju kao nasilnici u policijskoj stanici. Kao što i sami znate, ovaj predlog je predložio Dragan Šutanovac u prošlom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije i za divno čudo nikada nije dobio podršku da se nađe na dnevnom redu, iako smo govorili o tome da ćemo da se odreknemo bilo kakvih zasluga i da smo ponudili zapravo rešenje vama da vi kao vladajuća većina donesete jednu korisnu stvar da se nasilnicima u porodici oduzme legalno stečeno naoružanje zato što se dešavalo kada se registruju u policijskoj stanici oni se puste, vrate se u svoj dom, vrate se na neko slavlje, uzmu svoje naoružanje koje imaju legalno stečeno i onda se desi da pobiju pola porodice, da pobiju pola neke svadbe, to se dešavalo u Srbiji u prethodnih nekoliko godina. Ono što je važno jeste da smo mogli na ovaj način da spasimo na desetine i desetine žena koje su pre svega i u najvećem broju bile žrtve ovakvog tipa nasilja, a da ne pričam o porodicama, da ne pričam o prijateljima, o komšijama koje smo mogli da spasimo, samo da smo usvojili ovaj predlog zakona. Ovde nema nikakve politike. Onaj ko se registruje kao nasilnik, policijski službenik mu traži legalno naoružanje i on mu ga istog trenutka oduzme. To je jedna mera čijim usvajanjem se na svaki mogući način štiti sutra ili smanjuje rizik da neko izvrši krivično delo tako što će to oružje da upotrebi na svoju suprugu, na svog komšiju, na svoju porodicu, kao što se u Srbiji dešava u poslednje vreme, a to možete da čitate, naravno, u dnevnoj štampi. Mislim da je ovaj predlog zakona mimo svake politike važan da kao društvo reagujemo na sve veći porast nasilja u porodici, a da preko ovakvih stvari sprečimo da neko ko ima legalno naoružanje da ga iskoristi u trenucima nekog svog ludila i možemo da spasimo nečiji život. Zato vas pozivam da stvarno zajedno stavite ovo na dnevni red. Mi se odričemo rasprave, mi nećemo raspravljati o ovom zakonu, samo da ga stavimo na dnevni red i da ga usvojimo, ako se slažete.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ovo je još jedan od predloga zakona koji predlažem duže od godinu dana, i bez obzira što se on tiče samo pukog usaglašavanja dva zakona, Zakona u učeničkom i studentskom standardu i Zakona o lokalnoj samoupravi, i zbog toga što on utiče na mogućnost stipendiranja najboljih đaka i studenata, i bez obzira na to što sam siguran takođe, da većina poslanika vladajućeg režima bi podržala da se ovaj zakon stavi na dnevni red, vi to ne radite zato što ne čujete zvonce. Dakle, niste dobili komandu da glasate za nešto što je od interesa ljudi u Srbiji, đaka, studenata, njihovih roditelja, a u interesu i vas kao političkih organizacija, zato što u najvećem broju lokalnih samouprava upravo vi danas držite vlast. Nije mi jasno, zapravo, zašto je to tako, ali verovatno je to novi način i nova demokratija koju vi uvodite ovde u ovaj dom. Što se tiče samog zakona i uslova u kojima danas žive i roditelji i njihova deca, mislim da to vi ne vidite, jer ste zaslepljeni vašom bahatošću, zaslepljeni ste stalnom kampanjom, i stalnom željom za dominacijom, za manipulacijom, kroz korišćenje vaših medija, vladinih medija, koji imaju jedan jedini zadatak, a to je zapravo, da prikriju istinu, da prikriju činjenice i stanje i u društvu Republike Srbije i u privredi Republike Srbije i u kućama i džepovima naših građana. Ali, istina će kad tad izaći na videlo, nećete moći do veka skrivati, tako da, i ovo o čemu ja sada govorim će biti jednog dana tema. Čini mi se da će vas tada biti stid, i da će vas biti sramota što ovakve zakone niste stavljali na red. Mladi ljudi odlaze iz Srbije, i više od polovine mladih anketiranih ljudi danas želi da svoju budućnost gradi u nekoj drugoj državi. Ukoliko se taj trend nastavi i vi budete gluvi za ovakve predloge, možemo očekivati, prema informacijama ljudi iz Zavoda za statistiku da ćemo već 2041. godine, u Srbiji imati sve ljude koji će biti stariji od 65 godina, dakle, penzionere. Prema tome, ukoliko ne stvarate radna mesta, ukoliko ne pomažete mladim ljudima da svoje školovanje lakše isfinansiraju, njihovim roditeljima, pa kako mislite da će oni ostati ovde u ovoj zemlji. Ne treba ni da nas čudi činjenica što nam svake godine desetine hiljada ljudi mladih i radno sposobnih odlazi iz Srbije, prošle godine preko 60 hiljada, 2015. godine, 58 hiljada itd. To je trend koji će se nastaviti ukoliko budete i dalje nastavili sa ovom politikom da jednostavno ne vidite šta se dešava u zemlji, jer jednostavno vi i ne vodite državu, vi se kontinuirano i permanentno bavite kampanjom već pet godina. Voleo bih da od te kampanje imamo nekih rezultata u našim životima, ali nažalost, nemamo ni mi koji smo političari, ali ni bilo koji drugi građanin Srbije ni studenti, ni niko drugi.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije, izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, ono što smo od početka tvrdi da ovde nema javnog interesa, da nečija privatna kafana ne može da bude javni interes, da nečiji privatni hotel ne može da bude javni interes i da nečiji stanovi od 3,5 hiljade evra po kvadratu, ne mogu da budu javni interes. Ono što je suština jeste da jedno zajedničko preduzeće formirano na osnovu toga što Srbija ulaže nekoliko milijardi evra posredno ili neposredno, a sa druge strane strateški partner za izgradnju „Beograda na vodi“, svega 150 miliona zajedničko kredita, za koji garantuju naravno i građani Srbije. Ono što je vlasnički udeo Srbije u ovom zajedničkom preduzeću jeste 32% sa milijardama evra, a sa svega nekoliko desetina miliona evra strateški partner ima 68% udela u zajedničkom preduzeću. Ovo se zove izdaja, ovo se zove vređanje inteligencije građana i zdravog razuma, zato što na ovaj način pokušavate preko skupštinske većine da opljačkate građane Srbije i da resurse Srbije opljačka. To je ono što je bila naša zamerka od samog početka. Tamo se ne gradi nikakav „Beograd na vodi“, tamo se grade stanovi tajkunima koji će ih kupiti za tri i po hiljade evra po kvadratu. Ko danas u Srbiji ima novca da kupi stan od dvesta kvadrata čiji je jedan kvadrat tri i po hiljade evra po kvadratu. Dakle, hoću da vam kažem da je cela stvar urađena da bi se oni koji su privilegovani u ovoj zemlji, obogatili još više, da bi oni mogli da imaju neke svoje kafane, neke svoje šoping molove, a sa druge strane sve to garantuju svojim novcem građani Srbije i građani Beograda. Nikada niste imali hrabrosti, a pozivali smo vas da raspišete referendum, šta građani na području Savskog amfiteatra ili uopšte Beograda misle o „ Beogradu na vodi“. Da li to menja izgled i duh Beograda i da li je to na bilo koji način za građane prihvatljivo, ali to vas na kraju nije bilo briga. Preko sto hiljade evra po radnom mestu smo dali na ovaj način. ima svega nekolika radnika koji su na gradilištu, a stotine miliona evra koji su uložene. Nećemo se naravno nikada povući i uvek ćemo stati. Idu beogradski izbori, na beogradskim izborima ćemo pokazati da građani neće ovako pljačkaški, korupcionaški ugovore i projekte koji samo važe za vrh SNS. Bićemo protiv toga i raskinućemo ovakve ugovore.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem, nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi.
Zahvaljujem, predsednice. Zapravo, ovaj zakon je takođe jako važan za funkcionisanje države na svim njenim nivoima i zakon se tiče ustanovljavanja mesnih zajednica na celoj teritoriji Republike Srbije, a između ostalog pre svega na jedinicama lokalnih samouprava na teritorijama gradova i opština. Dakle, to je jako važno iz nekoliko razloga. Ukoliko želimo, zaista da upravljamo državom, ukoliko želimo da rešavamo probleme naših građana moramo i da decentralizujemo Srbiju. Srbija danas spada u jednu visoko centralizovanu državu i naravno da najveću štetu toga trpe njeni građani zato što mi imamo danas jedno vrhovnog poglavara koji je i predsednike koji je i premijer i koji je i ministar svih ministarstava i evo, ja bih ga pozvao da ne zaboravi da je u toku konkurs i za upravnike stambenih zgrada, da se prijavi i tamo, da u svojoj zgradi bude profesionalni upravnik pošto već obavlja sve funkcije. Ali, to govori o tome da jedan čovek koji se pita ne može rešavati probleme građana Srbije. Ti problemi se moraju rešavati na nivoima gde i nastaju. Zapravo u jedinicama lokalne samouprave, pa i regionima treba dati većih ovlašćenja, većih nadležnosti, a naravno i samim mesnim zajednicama gde građani najbolje znaju šta je to sa čime se oni susreću. Vas ovaj zakon očito ne zanima. Posle ko zna koliko puta mog predlaganja ne želite da diskutujete o njemu iako vi danas imate u najvećem broju slučajeva ljude koji upravljaju gradovima i opštinama iz vladajućeg režima. Decentralizacija je nešto što je nasušna potreba srpskog društva u ovom trenutku kako bi mogli da funkcionišemo kao država i kako bismo mogli da uvedemo sistem. To ne odgovara danas vama koji ste na vlasti. Odgovara vam ovakvo stanje. Odgovara vam da jedan čovek vedri i oblači, da se svi krijete iza njegovog plakata kad izađete na izbore pa stoga niste u stanju ni da stavite na dnevni red predlog izmene izbornog zakona iako ste u prethodnom sazivu formirali komisiju na čijem čelu je bio, ako se ne varam gospodin Babić sa idejom predloga za novi izborni zakon. Ali, taj novi izborni zakon bi verovatno značio smanjenje vaše političke moći što vama ne odgovara, ali bi zato sigurno došlo na dobrobit države i njenih građana, s obzirom da vas država i građani ne zanimaju, više vas zanima vaša funkcija, vaša fotelja, nego kako će se živeti u Srbiji i u kom pravcu će se Srbija kao država razvijati. S toga vas pozivam da napravite nekada i presedan, da neki od silnih zakona koje predlažu opozicione stranke stavite na dnevni red, pa da raspravljamo i o onim stvarima koji se tiču života građana, a ne samo vaših političkih funkcija, fotelja, i vaše političke moći.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje - za - 10, protiv - niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata.
Zahvaljujem. Dakle, dame i gospodo, prema članu 84. Ustava Republike Srbije, stav 1, svi imaju jednak pravni položaj na tržištu. Zabranjeni su, naravno, akti kojima se suprotno zakonu ograničava slobodna konkurencija stvaranjem ili zloupotrebom monopolskog ili dominantnog položaja. Dakle, ovaj sporazum stavlja jednu privilegovanu nekolicinu stranih državljana u povlašćen položaj u odnosu na sve domaće privrednike, na domaće građane u Srbiji u privilegovan položaj. Suština ovog zakona jeste da je on prethodio ugovoru, odnosno „leks specijalis“ i ugovoru na kraju ovog „Beograd na vodi“ i hoćemo državu koja radi za sve u ovoj zemlji, za sve njene građane, za sve naše građane. Nećemo državu koja radi za privilegovanu nekolicinu koja se bogati, a koja je samo u vrhu jedne partije u Srbiji. Dakle, hoćemo državu koja će imati jednake aršine za svakog privrednika, za svakog građanina, a ne državu koja samo vodi isključivo računa o privilegovanoj nekolicini u vrhu SNS. Ovo što se dalo njihovim partnerima, njihovim prijateljima koji su došli iz UAE, to nijedna zemlja koja drži do sebe ne bi uradila. To znači da njihove investicije plaćamo mi, a da zarađuju oni, pa zar nisu dovoljno osiromašeni građani Srbije, da još dovodite ljude sa strane koji će zarađivati na našem siromaštvu i na našoj nesreći. I zato je ovaj Sporazum između Srbije i UAE, takav da isključivo daje mogućnost zarade onima koji se predstavljaju kao prijatelji premijera, prijatelji ministara iz Vlade Republike Srbije, a ne daje mogućnost istu takvu jednaku koja je Ustavom zagarantovana uslovom Srbije koji vi ne poštujete i domaćim privrednicima. Zašto domaći privrednici Srbije ne bi imali istu ovakvu mogućnost kao što imaju neki vaši prijatelji iz UAE i zato je strašno važno da ovaj zakon stavimo van snage i da ukinemo i onda da ukidamo i „leks specijalis“ i onda da ukinemo i Ugovor o „Beogradu na vodi“, jer to su projekti koji isključivo postoje da bi nekolicina zarađivala, a da sve to građani svojim smanjenim platama i penzijama plate. Dakle, toga je dosta i to mora da prestane. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje - za - 13, protiv - niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o ulozi i odgovornosti najviših organa vlasti u bespravnom rušenju objekata u beogradskoj četvrti „Savamala“ i utvrđivanju činjenica o odgovornosti lica koja su izvršila rušenje navedenih objekata. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, moj kolega Marko Đurišić i ja smo predložili odmah nakon prošlih parlamentarnih izbora Anketni odbor zato što se u noći brojanja glasova desio jedan kriminalni čin organizovan od strane RIK, u kojem su učestvovali mnogi ministri iz Vlade Republike Srbije, mnogi iz vrha gradske vlasti, naravno i premijer Republike Aleksandar Vučić, koji je, ili naredio rušenje objekata u „Savamali“ ili je prećutao krivično delo, odnosno prikrivao krivično delo. Kad tad , gospodo, ćete odgovarati za ovo što ste uradili. To što mislite da ste iznad zakona, da ste iznad Ustava, nikada vas neće abolirati krivice. Znam da sa ovom trenutnom većinom koju ste na jedan sumnjiv način stekli na prošlim izborima, znam da vas sada ni malo sada ovo ne dotiče, ali menjaju se vremena. Menjaju se vremena i u regionu, menjaju se u Evropi, menjaće se i u Srbiji. Onog trenutka kada se promene vremena u Srbiji, ništa neće biti smešno kao što vam je sada smešno, mnogi od vas će pred pravosudnim organima davati izjave za ovo što ste uradili, od toga da su čak neki ljudi iz kriminogene sredine učestvovali pod fantomkama u vezivanju ljudi, u kidnapovanju nekih, u rušenju privatne imovine, a sve se završilo, naravno, tragičnom smrću jednog od čuvara koji je doživeo ogroman stres prilikom tog čina. Mislim da ćete pred građanima Srbije, ali ono što je najvažnije, pred zakonima ove zemlje, odgovarati za ova krivična dela i nikada niko sa ove strane, nikada neće sa vama ući u bilo kakvu političku konstalaciju, bilo kakav politički dogovor, zato što ste ljudi koji krše osnovna ljudska prava, sve članove Ustava Republike Srbije i zato vam se u nekoj skorijoj budućnosti ne piše dobro. Nije samo politička odgovornost u pitanju, ovde je i krivična odgovornost u pitanju. Možete da se smejete, gospodine Martinoviću, ali to vaše šefove očekuje. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje - za - 13, protiv - jedan, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija.
Zahvaljujem. Dakle, dame i gospodo, ovo je takođe još jedna od sramota koja se dogodila, ne samo u našoj zemlji, a Ustavni sud samo u Srbiji nije reagovao na ovakvu sramotu. Kada su se umanjivale penzije u nekim evropskim zemljama i kada su se umanjivale penzije u nekim zemljama u regionu, takođe su mnoge Vlade pribegavale ovakvim populističkim koracima, zato što takođe nisu znale kako da smanje deficit ili kako da popune rupu u budžetu. Oni su pokušali da na ovaj način uspostave neku finansijsku konsolidaciju. Međutim, ono što je važno jeste da su svi ustavni sudovi u regionu i u Evropi doneli jedinstvene odluke da je penzija stečena imovina i stečeno pravo i da ne možete umanjivati ničije stečeno pravo, zato što su radnici pošteno radili ceo svoj život, uplaćivali poreze i doprinose i na taj način stekli pravo da dobiju svoju penziju. Penzija može samo da se povećava, ali ona nikada ne može da se smanjuje. Dakle, sa druge strane, trošite novac na neke vaše privatne televizije funkcionera SNS, trošite novac na neke partnere iz UAE, na stotine miliona evra, a ovih 50 ili 100 miliona koje ste uštedeli, otimajući nekome privatnu imovinu, time ste pogazili svaki moral i svaku nadu da će ikada u ovoj zemlji živeti bolje. Godine 2000. samo da vas podsetim da smo vraćali penzije, odnosno stranke Demokratske opozicije Srbije, koje su tada došli na vlast, vraćale su takođe penzije koje ste vi zajedno sa SPS ostali dužni građanima. Vratiće se te penzije ponovo sa svim razlikama koje ste umanjili, ali pitanje je da li će neki od naših sugrađana da dožive to. Zato je važno da ova vlast bude smenjena što pre, kako bi što pre vratili penzije i kako bi što pre vratili onu razliku koju ste otimali ljudima iz svojih džepova, da bi napunili, pre svega, džepove vaših tajkuna, vaših prijatelja iz inostranstva, koji grade njihovim novcem, penzionera Srbije grade sebi šoping molove, kafane i hotele. To je sramota ove Vlade Srbije, a naravno i Ustavnog suda, koji se pravi mrtav na ovakvu jednu skandaloznu odluku Vlade Republike Srbije, jer ne sme, očigledno pod pritiskom Vlade i izvršne vlasti da presudi da ova stvar nije ustavna, pre svega i da ova stvar nije zakonski moguća. Iz tog razloga smatram da će neke buduće generacije, takođe sa ovim dugom dodatno koštati. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Balša Božović predlaže da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje.
Ovaj zakon se popularnije naziva Zakon o zapošljavanju mladih ljudi. Dakle, prošle godine je 60.000 građana napustilo Srbiju. Po procenama OECD ove godine je 80.000 po procenama. Ukoliko se taj tempo bude na ovaj način uvećavao, iz godine u godinu, mi ćemo za desetak godina ostati bez bezmalo milion stanovnika. Ono što je hitno za sve nas, jeste da donesemo zakon koji bi mlade ljude sa svojim znanjem i svom energijom zadržali u Srbiji, a ne u nekoj drugoj zemlji. Vrlo je važno da oni koji su završili srednje škole, oni koji su završili neki zanat, oni koji su završili fakultete, oni koji su magistrirali ili doktorirali, da svoje znanje i svoju energiju upotrebe u ovoj zemlji, a da niko to ne rade u nekoj drugoj zemlji u EU ili negde drugo na zapadu. Zato smo predložili zakon o zapošljavanju, gde bi na ovaj način jednom stepenastom stopom doprinosa koja je najmanje za najmlađe, a onda se povećava sa godinama života, učinili te najmlađe ljude koji na vreme završe srednje škole i fakultete, konkurentnijima na tržištu radne snage. Ovo je predlog koji košta 50 miliona evra. Mislim da posle svih troškova koje plaćate razno-raznim svojim partnerima i lažnim investitorima, da je ovo minimalno što možemo da uradimo za mladost ove zemlje. Ovo je predlog koji su podržali poslodavci i njima je lakše da oni koji su neformalno zaposleni kada oni moraju da izvlače keš na crno i da im daju da im je mnogo lakše da su oni jeftiniji za poslodavca, da im uplaćuju poreze i doprinose i da onda na taj način iz neformalno zaposlenog sektora prebacimo mlade u formalno zaposlene. Na taj način oni mogu da imaju osiguranje, oni mogu da imaju socijalno, zdravstveno, oni mogu da podižu kredite, oni onda mogu od svog rada zaista nešto i da urade. Na ovaj način tretiramo ih kao robove i građane drugog reda i onda se oni opredeljuju da pobegnu iz ove zemlje. Možda je to nekome u interesu političkom, da mladi ljudi ne budu ovde, da ne mogu da se bune, da ne mogu da protestuju, ali ono što je važno, jeste da onda neće biti ni Srbije. Da bi bilo naše zemlje, i da bi Srbija imala budućnost, ovaj mlad svet mora da ostane ovde. Dajte da donesemo jednu meru, koja će ih možda pokolebati i dati im mogućnost da se zaposle u Srbiji. Jer ako ne uradimo baš ništa za njih, onda ni oni nama ne duguju bilo kakvu lojalnost da ostanu u ovoj zemlji. Mislim da je ovo veoma važno pitanje koje pokreće sto drugih pitanja, ali je prvi korak ka rešenju koje je najveći problem u ovoj zemlji.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju.
Ovo je jedan od zakona koji predlažem više puta i tiče se stvaranja uslova za korišćenje resursa kojih imamo u poljoprivredi i pružanje pomoći poljoprivrednim proizvođačima, da bi bili konkurentni na svetskom i evropskom tržištu. Nažalost, ono što je ova Vlada u prethodnih pet godina uradila, ili bolje rečeno nekoliko vlada ovog režima je bilo kontinuirano smanjivanje davanja u oblasti poljoprivredne proizvodnje i samim poljoprivrednicima, pa je tako smanjivana i premija, tako su smanjivana i davanja za biljnu proizvodnju i proizvodnju po hektaru i to je rezultat koji ste vi ostvarili, ali niste tako govorili pre pet godina. Pre pet godina, podsetiću, kada ste došli na vlast 2012. godine, u vašoj beloj knjizi poljoprivreda je zauzimala jedno od centralnih mesta, da ćete svake godine, počev od 2012. povećavati agrarni budžet za po jedan procenat, što znači da bi danas on trebao da bude 10%, a on je danas ispod pet. Vi danas kršite i Zakon o budžetu, jer vam je izdvajanje za poljoprivredu ispod 5%. Takođe, govorili ste da je privreda strateška grana, da ćete pomoći poljoprivrednicima. Ništa se od toga nije desilo, osim obilja laži, obilje praznih obećanja i naravno, uvek buđenje nove nade da će sutradan, za godinu, dve ili tri biti bolje i da ćemo mi nekada biti bolje i da ćemo i mi nekada, odnosno naši poljoprivrednici sesti na zelenu granu. Paralelno sa time, vi ste obećavali čuda. Odnosno, premijer Vučić je obećavao čuda, Arapima kojima ste poklonili deset i po hiljada najplodnijih oranica u Vojvodini, da će oni ostvariti neku proizvodnju koja će biti pet puta veća, nego što to rade naši paori. Ispostavilo se, posle svega nekoliko godina, da je ona pet puta manja nego što naši paori ostvaruju prinos danas u Vojvodini. Isto tako, dali ste to nekoj firmi koja je fantomska, kao što je to fantomski Tanjug, kao što imamo i fantomi Savamala i fantomi će obeležiti, očigledno vašu vladavinu. Sada ne znamo ko time upravlja i ko gazduje, izuzev onoga što svedoče naši paori tamo da je Andrej Vučić redovan i da se uči poljoprivreda i očito ne ide mu baš najbolje, jer su prinosi jako mali na tim oranicama koje ste vi poklonili od tih deset i po hiljada hektara, poklonili ste čak i tri i po hiljade hektara u Moroviću, odnosno Karađorđevu, tako da to i te kako treba da bude predmet buduće analize istrage, ko je to uradio, za čiji račun i šta su od toga dobili naši poljoprivrednici? Predlažem ovim zakonom da se podignu iznosi podsticaja za poljoprivrednike, da se pomogne ljudima, a imamo ih milion i 500 hiljada koji danas žive od poljoprivrede i rade u poljoprivredi na svojim gazdinstvima od 638 hiljada registrovanih poljoprivrednih gazdinstava kojih imamo u Srbiji.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanik Balša Božović, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o radu.
Zahvaljujem. Kada je tema zapošljavanja mladih ljudi u pitanju, najveći problem sa kojim se danas mladi suočavaju jeste to kada završe fakultet ili srednju školu, poslodavac im kaže da ne mogu da budu primljeni, pošto za razgovor za posao je neophodno da imaju neko radno iskustvo. Ovo je predlog kako bi uveli obavezne prakse, u srednjim školama i na fakultetima i na višoj, naravno školama, tako što bi srednjim školama to bilo tri meseca, da ne bi bilo zloupotrebe, a šest meseci za one koji studiraju. Na taj način oni bi imali neko radno iskustvo i bili bi ponovo, tvrdim konkurentniji, čak i u odnosu na svoje vršnjake u regionu. Za taj rad, od tri ili šest meseci, oni bi imali džeparac u vidu toplog obroka, u vidu troškova prevoza, a u istoj toj količini i od poslodavca i od države. Dakle, to ne bi bio ni tako veliki, a ne ni tako beznačajan novac za njih i on bi ih dodatno stimulisao, da na jedan odgovoran i ozbiljan način tu praksu kao ozbiljni i zainteresovani građani, zaista nešto na toj praksi i nauče, steknu neko iskustvo, steknu neko znanje i zaista postanu mnogo vitalniji na tržištu radne snage, nego što su to naši mladi ljudi danas. Smatram da je ova izmena i dopuna Zakona o radu neophodna da bi se na ovaj način omogućio još jedan podsticaj tim mladim ljudima i njima se prenese poruka da država zaista misli njih i da su nam oni zaista važni. Imate danas ljude koji osvajaju međunarodna takmičenja, imate mlade ljude koji su iz godine u godinu sve bolji, pre svega u debatama o nauci, u olimpijadama nauke. Matematička gimnazija je proslavljena po tome što medalje iz godine u godinu stižu na našu adresu. Suština je – hajde da im malo izađemo u susret, a ne samo kada kao pokušate da im date neku stimulaciju time što ih pozovete da dođu na balkon Skupštine grada, pa im onda otkažete u poslednjem trenutku zato što, eto, nisu oni toliko popularni među građanstvom, pa gradonačelnik neće sa njima da se slika, itd. Hajde da im makar na ovaj način pokažemo da nam je zaista kao društvu stalo do njih. Hajde da im pokažemo da su nam oni važni i da na svaki mogući način ovo društvo brine o svojoj, pre svega, budućnosti, da ne bi sutra bili društvo starih, iznemoglih, gunđala, već da zaista ovo društvo bude visprenih, mladih i pametnih ljudi i da se razvijamo u skladu sa onim zemljama koje danas imaju najveće stepene razvoja u svetu. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržan – niko. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Izvolite, reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić, povreda Poslovnika.
Na osnovu člana 88. molim da utvrdite kvorum, ali pre toga molim službu da izvadi kartice iz sistema.
Tako je. Molim vas, izvadite kartice iz sistema. Ne prisutni poslanici, nego oni koji nisu tu. Molim da ubacite svoje identifikacione kartice da utvrdimo kvorum. Poslaniče, ubacite karticu, nemojte se igrati. Nije smešno uopšte. Ja sam šokirana time što vam je čudno. Kako ja komuniciram s vama? Na osnovu čijeg zahteva sam ja to tražila? Kvoruma ima, ali neću objaviti rezultat dok ne ubacite karticu.
Molim vas, ja sam bio tu kada sam reklamirao Poslovnik.
Možete da me molite koliko hoćete. Poštujte pravila, inače ne važi ovo što ste tražili. Znači, ili jeste ili niste tu, nemojte da se igramo zabavišta. Poslaniče, vi niste tu, ja nemam na osnovu čijeg zahteva da tražim da se utvrdi kvorum.
Kako ste mi dali reč onda?
Nemojte da se igramo. Nismo mali. Vi ste za mene nevidljivi poslanik, koji nije u sali i ne učestvuje u radu ove sednice. Bili ste u toj sekundi a onda ste izašli iz sale. Nemojte da se igramo pravila. Da li ste u sali ili niste u sali? Ja ne mogu da utvrdim da li ima ili nema kvoruma, pošto ne postoji poslanik koji je to zatražio. Nemojte da se glupiramo. Hvala na aplauzu, ali to je kao iz hodnika da se čuje, iz poslaničkog kluba, iz restorana. Jeste li tu ili niste tu? Znači, poslanik nije tu. Izvinjavam se poslanicima. Ne mogu da komuniciram ovako, ovo je ismevanje pravila i parlamenta, pravljenje rugla od parlamenta. Znači, vama je problem da ubacite karticu. Baš ste nekome naštetili, osim samome sebi. Bilo je 132 poslanika, da ne ostane nedorečeno.
Svaka čast.
Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dohodak građana. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Poštovane kolege poslanici, ja ću se pridružiti mojim kolegama poslanicima koji na početku svakog redovnog zasedanja preko 50 predloga zakona pokušavaju da stave na dnevni red, ali, nažalost, očigledno da, pošto dolaze od strane poslanika opozicije, ni jedan od ovih predloga zakona ne može da se nađe na dnevnom redu, da mogu poslanici da predlažu zakone kojima raspravlja, to smo videli na prošloj sednici, ali je očigledno to pravo mogu da koriste samo oni poslanici vladajuće većine. Porez na dohodak građana je izmena koju predlažemo, koja treba da omogući da se krene sa smanjenjem opterećenja privrede i onih koji stvaraju dodatnu vrednost svojim radom i koji kroz taj rad pre svega pune republički budžet. O priči da nešto treba da se uradi na smanjenju nametu koje građani, odnosno privreda plaćaju kada isplaćuju plate, govori se neprekidno godinama unazad. Nažalost, za ovih pet godina ove vlade ni jedan jedini korak u smeru tog rasterećenja nije napravljen. Evo sada ponovo imamo najave optimistične od odlazećeg premijera, da ima prostora da se porez na dohodak građana smanji jedan, dva, tri ili četiri posto, ali da o tom iznosu i procentu smanjenja moramo da dobijemo saglasnost MMF-a do uzdržanijeg stava ministra finansija, sadašnjeg, ne znamo da li će biti budući, da li će biti na toj ili nekoj drugoj funkciji, koji je to smanjenje, koje je najavljivano do kraja ove godine, stavio pod znak pitanja, ali ja verujem da je za vladajuću većinu ovde ipak najvažnije ono što kaže Aleksandar Vučić i pozivam da glasamo za Predlog izmena i dopuna ovog zakona, svi zajedno. Ovaj predlog se sastoji u tome da se stopa poreza na dohodak građana sa deset smanji na devet. Smatramo da je to mali korak, ali korak u jednom pravcu koji pokazuje nameru Vlade da u nastavku velikih reformi koje sprovodi već pet godina, uradi nešto na dobrobit građana, a to je da smanji porez, da time stvori, to je nekih pet milijardi dinara više novca u privredi, da se tim novcem privrednici, da li će minimalno povećati plate, da li će uložiti nešto, da li će krenuti da razvijaju svoj biznis, to je na njima, ali imaće jedan svež kapital koji će im omogućiti dalji razvoj.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržan – niko. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala. Ovo su dva povezana zakona i kada bi došli na dnevni red, njihovim usvajanjem i stavljanjem na dnevni red, ispunila bi se u pravom smislu ona odredba Poslovnika koji kaže da o zakonima može da se vodi rasprava u objedinjenom pretresu zato što su rešenja u njima međusobno povezana i zavisna. Da bi mogli da bez uticaja na republički budžet dobijemo onih pet milijardi dinara, koliko bi bilo smanjenje u budžetu kada bi se prihvatio zakon i rešenje u Zakonu o porezu na dohodak građana, da te pare ne bi bile manjak u budžetu, mi predlažemo ove izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave, koje predviđaju da se onaj deo novca iz ovog poreza na dohodak građana koji ostaje lokalnim samoupravama vrati na nivo pre smanjenje koje je napravljeno u oktobru mesecu prošle godine. Tada smo ovde čuli i od ministra i od drugih predstavnika Vlade da su lokalne samouprave jedva dočekale ovaj predlog i da nemaju nikakav problem sa tim što će u 2017. godini i narednim godinama imati smanjene prihode ukupno sve zajedno za pet milijardi dinara i više. Pošto su lokalne samouprave već prihvatile ovo smanjenje i spremne su da ispune svoju funkciju po Ustavu i zakonu, mi smatramo da onda taj novac umesto ovako kako je otišao, da kažem, bez određenog plana u budžet, bude usmereno ka rasterećenju privrede. Znači, ideja je da se kroz izmene i dopune ova dva zakona prvo smanji stopa poreza na dohodak građana, a da se lokalnim samoupravama, kako ne bi ponovo bile oštećene, vrati onaj procenat koji ostaje njima na procenat koji je bio pre usvajanja izmena iz oktobra prošle godine. Smatramo da je ovakav predlog neutralan što se tiče budžeta lokalnih samouprava, da ima smanjenje jedino na nivou republičkog budžeta od pet milijardi dinara, ali evo, slušamo da i u ovoj godini umesto planiranog deficita imamo neplanirani suficit. Ukoliko je to stvarno tako, to je još jedan razlog više da se usvoji ovo rešenje i da se olakša privredi da stvarno dođe do stvarnog razvoja privrednih aktivnosti, ali i od tog famoznog rasta bruto društvenog proizvoda koji ova Vlada lažnim brojevima pokušava da predstavi.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim medijskim servisima. Izvolite.
Hvala. Suprotno obećanjima stranaka koje su danas na vlasti, koja su data pre pet godina, kako će ukinuti tv pretplatu, ona je vraćena u pravni sistem Srbije posle, prvo smo čekali dve i po godine da se pretplata ukine, a onda je RTV taksa drugim zakonom ponovo uvedena. Ovaj put je uvedena na način da praktično ne možete da je ne platite i da praktično ne možete da se oslobodite od plaćanja ove pretplate. Zakonsko rešenje koje je ova vladajuća većina usvojila 2014. godine je sada takvo da se pretplata ponovo plaća, odnosno tv taksa se ponovo plaća, kao i pretplata, uz račun za električnu energiju, ali sada na način na koji ne možete da se oslobodite. Sada građani koji imaju u okviru jednog domaćinstva više brojila na svoje ime plaćaju više puta tu pretplatu. Ako neko ima brojilo na garaži, na pomoćnom objektu u okviru jednog domaćinstva, on na svako to brojilo mora da plati tu tv taksu. Možda jedina dobra činjenica za građane je što je ta tv taksa 150 dinara. Ali, ona neće zauvek biti 150 dinara. Ona može da bude po zakonu do 500 dinara, po zakonu koji smo usvojili krajem prošle godine neće biti ove i sledeće godine toliko, ali niko praktično ne može da bude oslobođen ko ima više brojila na svoje ime. Suština naše promene je vrlo jednostavna, da se jasno kaže u zakonu da jedan građanin može samo jednom da plati ovu taksu, na jedno brojilo, da za sva ona druga brojila koja se vode na istog građanina, da se ova taksa ne plaća, jer taj građanin i ne može da bude na više mesta odjednom i ako plaća tv taksu za rad javnog servisa zato što koristi, ako je koristi, a nažalost, i to je posebna priča, veliki broj građana i ne koristi javni servis jer nema na njemu šta da vidi osim premijera i Vlade u besomučnom hvalisanju od jutra do večeri, svaki građanin tu taksu mora da plati, ali može da konzumira pravo koje dobija plaćanjem ove takse samo na jednom mestu u vremenu i prostoru, jer tako kažu zakoni fizike, u koliko ovde u parlamentu ne dođe eventualno neka inicijativa da i osnovne zakone fizike menjamo, kao što se, vidim, predlaže inicijativa za izmenu ili dovođenje u pitanje nekih drugih osnovnih zakona. Znači, pozivam vas još jednom da ispravimo nepravdu i da usvojimo zakonsko rešenje da samo jednom može da se plaća taksa za javni servis.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Izvolite.
Hvala. Već godinu i po dana poslanička grupa SDS i NPS, kao i kolege iz DS i kolege iz poslaničke grupe Dveri, pokušavamo da stavimo na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Očigledno da za to ne postoji većina, iako su rezultati kada je usvajan Zakon o privremenom uređivanju načina isplate penzija i kada je došla Vlada sa tim predlogom i rekla šta očekuje od primene ovog zakona, kakve rezultate, po priči istih tih ljudi, manje-više nepromenjenih, ti ciljevi su već ostvareni, ali namere da se ovaj zakon stavi van snage očigledno nema. Očigledno je da je bila velika prevara kada je ovaj zakon nazvan Zakon o privremenom uređivanju načina isplate penzija i da je ta reč „privremeno“ bila samo šarena laža i nešto što je trebalo da koristi Ustavnom sudu Srbije da se ne odredi u ovom zakonu, smatrajući da kako se radi o privremenom zakonu nema potrebe da Ustavni sud reaguje. Međutim, ono što je istina, istina je da je rok privremeni od tri godine, koliki je stajao u predlogu zakona, izmenjen, odnosno obrisan kada je zakon usvajan i on je usvajan bez roka trajanja, a sada vidimo da je politika Vlade Republike Srbije da to privremeno treba da traje trajno. Očigledna je namera Vlade da nastavi sa ekonomskim uništavanjem preko 650 hiljada penzionera koji su potpali pod udar ovog zakona. Vlada je napravila računicu, i SNS, da je očigledno manja šteta udariti po džepu ovih 650 hiljada, a onda medijskim zaluđivanjem, besomučnom propagandom ostalih milion i 50 hiljada penzionera koji nisu došli pod udar ovog zakona, ubeđivati da im je bolje nego ikada i da su penzije veće nego ikada. Činjenica je da su i te tako penzije povećavanje dva puta u poslednje dve godine za 0,75% i 1,5%, povećane manje nego što je bila inflacija u Srbiji, da je ove godine u aprilu mesecu inflacija došla na godišnji nivo od 4% i da nikakvo povećanje, pa da bude na kraju godine i 5%, neće na realni nivo vratiti penzije svih penzionera pre smanjenja, a onima kojima je smanjeno očigledno nikada neće biti vraćeno.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o predlaganju zakona.
Hvala. I ova sednica pokazuje, kao i sve održane u ovoj godini i preko 80% zakona iz prošle godine i prethodnih godina, potrebu za donošenje ovog zakona. Mi danas, do sada, na predlogu dnevnog reda imamo četiri zakona koja su došla u Skupštinu Srbije po hitnom postupku, kao što je i jedini zakon na prošloj sednici bio po hitnom postupku i svi drugi zakoni usvojeni ove godine. Suština ovoga zakona je da se sa tom praksom prestane, da ne može jedna rečenica da je neophodno da se zakon donese po hitnom postupku da bi se sprečile štetne posledice, a bez da se navede koje su to štetne posledice, da se onemogući da takav zakon dođe u Skupštinu po hitnom postupku bez javne rasprave, da bude usvojen po hitnom postupku, tako da poslanici nemaju dovoljno vremena da se spreme za diskusiju, da nemaju dovoljno vremena da kvalitetno intervenišu amandmanima na te zakone i da, na kraju krajeva, građani nemaju dovoljno vremena da se upoznaju sa zakonskim rešenjima, jer u svakom od tih zakona stoji, da umesto propisanih Ustavom osam dana od dana stupanja na snagu, taj dan bude sledeći dan po usvajanju. To je manir ove Vlade i ove vlasti. To traje već pet godina i svake godine je ta statistika sve lošija i lošija i očigledno da će i ova godina napraviti novi rekord po procentu broja zakona koje Skupština usvaja po hitnom postupku. Nemam nikakvu dilemu da ova vladajuća većina ovaj predlog zakona nikada neće prihvatiti da stavi na dnevni red, a kamoli da ga usvoji, ali je moja obaveza da kroz ova tri minuta predstavim građanima da postoji druga politika, da postoji i drugačiji način viđenja rada parlamenta, da postoji način koji uvažava ulogu parlamenta koji nije ovde mesto gde treba zakoni samo da protrčavaju, da parlament mora dobro da prodiskutuje svaki zakon, da poslanici imaju dovoljno vremena da se za tu diskusiju spreme, a pogotovu da posle prate primenu tog zakona. Ono što najviše nedostaje ovom parlamentu je ta kontrolna uloga. Mi ovde ne raspravljamo ni o jednom izveštaju koji dolazi od nezavisnih tela, odbori se ne sastaju jer najčešće nema tromesečnih izveštaja o radu i sve su to pokazatelji da se u Srbiji ustoličuje jedna autoritativna vlast, a to vidimo i ovih poslednjih mesec i po dana kada imamo dve najvažnije funkcije u jednom čoveku.
Hvala. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost.
Hvala. Ovaj zakon više od godinu i po dana je u skupštinskoj proceduri i naša namera je bila da se usvajanjem ovog zakona poreska stopa, kojom se opterećuje hrana za bebe, sa opšte poreske stope koja iznosi 20% oporezuje po posebnoj poreskoj stopi od 10%. Kada smo imali prilike da dajemo amandmane na Vladine predloge zakona o izmenama Zakona o PDV-u, govorimo nešto na ovu temu i eventualno dobijemo odgovor od strane ministra, nije bilo protivljenja. Bila je jedna skepsa da ova mera ne bi dovela do smanjenja cena hrane za bebe zato što su, je li, trgovci valjda neodgovorni i ne bi smanjili u maloprodaji cenu proizvoda za ovo umanjenje poreza za dodatu vrednost, kao i da bi bilo jako teško sprečiti zloupotrebe. Naravno, mi smatramo da to nije puna istina i da je, nažalost, istina jedan tragičan odnos koji Vlada Republike Srbije ima prema budućnosti Srbije i činjenici da je u Srbiji godinama negativna stopa priraštaja i da je ta stopa iz godine u godinu sve veća. Očigledno da Vlada u svojoj politici nema nameru da nešto promeni i da nešto uradi po ovom planu, jer da ima, nešto bi uradila, da li bi to bilo usvajanje nekog rešenja sličnog ovom, da li bi to bilo konačno usvajanje zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, a o tome ću govoriti nešto kasnije, da li bi to bila neka druga mera. Ništa od toga nije mera i namera ove Vlade. Dolazi se sa polovičnim rešenjima, pa je tako prošle godine doneto rešenje da se ukine povraćaj PDV-a koji je onda odložen do usvajanja novog zakona o finansijskoj podršci porodici s decom, koji je najavljen za prvu polovinu ove godine. Ta polovina polako ističe, zakona nema i očigledno je da ga neće ni biti. Očigledno je da ljudi najodgovorniji u Vladi za ovo pitanje misle da vremena ima ili se bave nečim drugim, važnije su im njihove fotelje i mesta na kojima se nalaze nego problem koji imamo i da nekog rešenja neće biti. Pozivam vas da stavite na dnevni red ovaj zakon, da ga usvojimo i da pošaljemo Vladi poruku da mislimo drugačije od njih.
Hvala. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Zaključujem glasanje: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o akcizama.
Ovo je jedan deo zakona, koji predlažemo, a koji je direktno vezan za brigu o budućim naraštajima Srbije. Ovaj Predlog zakona predviđa donošenje akcize za veštački zašećerena, zaslađena pića, kao jednu meru koju je Svetska zdravstvena organizacija, koja je proglasila epidemiju gojaznosti u svetu, predložila vladama širom sveta, kao jednu od mera u borbi protiv ove pojave. Nažalost, naša Vlada ne misli očigledno da radi išta po tom planu. Iako su to uradile vlade Mađarske, Norveške, Meksika, Irske, SAD-a i brojnih drugih zemalja, Slovenije, kod nas Vlada nema nikakvu nameru i uopšte se ne određuje prema ovoj inicijativi. Naprotiv, Vlada ide i očigledno dobija podršku od onih koji su najveći proizvođači ovih pića i očigledno tamo ispunjava njihovu želju da ove mere koje, kažem, postoje u najvećem broju zemalja, oni na taj način pokušavaju da Vladu odvrate od toga da se i ona priključi ovoj akciji. Zašto je ona važna? Brojke u Srbiji su poražavajuće. Iako je u svetu gojaznost kod dece povećana sa 2,6 na 4,9%, te brojke u Srbiji govore da je gojaznost povećana pet puta i negde piše da je svako četvrto, negde da je svako peto, negde da je svako treće dete danas gojazno. Kao glavni razlog je loša ishrana i preterano konzumiranje veštački zaslađenih pića. Ono što je naša ideja jeste da se ovim zakonom uvede akciza od pet dinara po litri zaslađenih pića i da se stvori jedan fond od pet milijardi dinara koji bi trebao da omogući formiranje i izvršenje programa koji će deci, pre svega, omogućiti, upoznati ih sa značajem zdrave ishrane, koji će omogućiti više fizičke aktivnosti, koji će im u krajnjoj liniji omogućiti jedan zdrav obrok dnevno. Mislimo da je ovo pravi odgovor koji Vlada Republike Srbije ima na ovu pojavu i žao nam je ako opet ne dobijemo podršku kolega poslanika.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom.
Hvala. Govorio sam malo o potrebi da se donese ovaj zakon koji nije menjan od 2011. godine, i ova Vlada, u svom maniru, već pet godina svaki put, da li posle nekih izbora, rekonstrukcije ili pre izbora, najavi da će ovaj problem i donošenje izmena i dopuna ili novog zakona biti u njenom fokusu. Ali, evo, pet godina nismo dočekali ni jedan jedini predlog vezan za ovu oblast. I ponovo je prebačena odgovornost na neku radnu grupu, famoznu, koja, navodno, radi na predlogu ovog zakona, negde od septembra meseca, ali nikakvih rezultata i predloga nema. Ono što, nažalost, imamo su posledice jedne nebrige, posledice gde je Srbija danas na prvom mestu po riziku od siromaštva, 24,5% stanovnika Srbije je ugroženo od siromaštva. Svako treće dete živi u porodici koja je ugrožena od siromaštva. Samo 25% dece danas ostvaruje neko pravo iz oblasti dečije zaštite, iako je 2000. godine taj procenat bio preko 50%. Rešenja koja predlažem u ovom zakonu, ni sama Vlada u odgovoru nije odbila, i nije ih prokomentarisala ni kao dobre, ni kao loše. Pozvala se ponovo na radnu grupu. Isti ministar, gospodin Vulin, koji je već tri godine na toj funkciji, stalno, iznova obećava rezultate rada radne grupe i Predlog zakona, ali, evo, ponavljam, tri godine su prošle, taj zakonski predlog nije pred nama. Pozivam vas kolege poslanici da pokažete odgovornost da ovaj Predlog zakona stavimo na dnevni red, da pozovemo onda ministra Vulina i druge ministre iz Vlade, da dođu ovde. Ako ova rešenja nisu dovoljno dobra da usvojimo neka druga, ali da ih nateramo da se pozabave ovim problemom. Ukoliko to ne uradimo, ovi brojevi i ova statistika, o kojoj sam govorio na početku, biće samo još lošiji. Ima još jedan podatak. Dakle, u Srbiji je najveći jaz između bogatih i siromašnih, ili podatak koji je ovih dana najaktuelniji u našoj javnosti, a to je da su prosečne zarade u Srbiji danas manje nego u dve trećine afričkih zemalja. Verujem da to nije politika koju bi građani Srbije izabrali da imaju pravo da glasaju na fer i demokratskim izborima, ali hajde mi da pokažemo da smo odgovorni i da uradimo nešto za budućnost naše dece.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslednji predlog poslanika Marka Đurišića da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenice, okolnosti u vezi sa rušenjem objekata u Beogradu, u delu grada poznat kao Savamala 25. aprila 2016. godine.
Nažalost, ovo je poslednji predlog zato što ste zakazali sednicu dajući samo pola sata rok da se pripreme predlozi za izmenu i dopunu dnevnog reda, i nisu službe mogle da predlože i ostale zakone koje naša poslanička grupa predlaže na svakoj sednici. Ovaj predlog zakona je već godinu dana u proceduri, i za tih godinu dana ni jedno od onih pitanja koje smo stavili u Predlog za formiranje anketnog odbora, nije dobio odgovor pred organima Republike Srbije, ni ko je odgovoran i ko je izvršio rušenje objekata u Savamali, ili ko je odgovoran i ko je izvršio bespravno, nezakonito, protivustavno privođenje građana u toj noći i otimanje njihove lične imovine. Ko je odgovoran za to što policija, te noći je imala naređenje da se ne odazove na pozive građana i ko je odgovoran što je na nekoliko sati suspendovana država Srbija? Ta sva pitanja, nažalost po državu Srbiju, pošto ne dobijaju odgovore, ne mogu da se dobiju odgovori pred državnim organima, imamo u medijima. U maniru predsednika Vlade imamo, znamo, da su za to što se dešavalo odgovorni „kompletni idioti iz vrha gradske vlasti“ i ti kompletni idioti sve građane Srbije vuku za uši, već poslednjih godinu dana, ismevajući ih, nastavljajući da obavljaju svoje funkcije bez da odgovaraju za ono što su uradili 24, odnosno 25. aprila 2016. godine. Sramota je da mi okrećemo glavu od tog problema, u ovom sazivu, i da ne tražimo da državni organi konačno daju odgovor. Naslađuje se ovde SNS kada sud presudi u koristi ministra Stefanovića, koji od strane jednih nedeljnih novina, je označen kao glavni fantom iz Savamale, a onda kukaju kada viši sud preinači tu sramnu presudu. Sve ovo očigledno, dok je ova vlast u Srbiji, neće dobiti odgovor, jer ako predsednik Vlade i budući predsednik Srbije nije do sada već bio pozvan da da svoj iskaz pred tužiocem, a on je rekao 8. juna da zna ko je odgovoran iz vrha gradske vlasti, ko su ti kompletni idioti, mislim da mi nemamo pravnu državu i da je ona sahranjena i srušena te noći.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Molim da utvrdimo kvorum. Ubacite vaše kartice. Prisutnih 129. Narodna poslanika Maja Gojković predložila je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o dopuni Zakona o osiguranju depozitu; Predlogu zakona o dopuni Zakona o Agenciji za osiguranje depozita; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Nemačke razvojne banke KfW, Frankfurt na Majni, po zaduženju Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“, Beograd (Projekat „Modernizacije sistema za otpepeljivanje TE Nikola Tesla A“); Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Nemačke razvojne banke KfW, Frankfurt na Majni, po zaduženju Akcionarskog društva „Elektromreže Srbije“, Beograd (Regionalni program energetske efikasnosti u prenosnom sistemu); Predlogu odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije i Predlogu Odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Ne želim reč da obrazložim predlog. Izvolite poslaniče Đurišiću.
Predsednice, ja sam iznenađen da je sa vaše strane stigao ovaj predlog koji je, to ja verujem, znate i vi sami, u suprotnosti sa članom 157. Poslovnika skupštine. Stav 2. tog člana Poslovnika kaže, ako neko ne zna, da Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana, s tim što se odlučivanje o svakom predlogu zakona obavlja posebno. Mi smo imali na svakoj sednici sličnu raspravu, ali ono što smo imali bilo je rasprava da li eventualno predlozi zakona mogu da idu sa imenovanjima, da li predlozi zakona jednih imaju nekakve veze sa drugim, ali nijednom do sada nismo odlučivali o predlozima zakona u zajedničkoj raspravi sa predlozima za izmenu sastava skupštinskih odbora i delegacija. Znači, to se još nije desilo. Te tačke su se uvek nalazile odvojeno na dnevnom redu, govorim o tačkama vezano za izbor članova odbora i delegacija i one su u krajnjoj liniji prolazile praktično bez rasprave. Ne mogu da razumem koja to žurba sada tera vas da još jednom direktno, najdirektnije, ako je moguće praviti neku gradaciju, kršite Poslovnik i da član 157. koji kaže da je moguće spajati samo predloge zakona, raspravu o predlozima zakona, vi spajate predloge četiri zakona, od toga su dve izmene i dopune, dva zakona o davanju garancije i izmene o izmenama sastavu opštinskih odbora i skupštinskih delegacija.
Zahvaljujem. Nadam se da nema ništa sporno u vezi predloga Demokratske stranke i da ćete preći preko svih tih…
Molim vas da se izjasnimo o tome…
Svakako, izjasnićemo se. Zato i postoji glasanje. Ne mora sve ono što predloži neki poslanik da bude usvojeno. Molim poslanike da se izjasne o mom predlogu da se spoji rasprava o predloženim tačkama dnevnog reda. Zaključujem glasanje. Za moj predlog je glasalo - 132, protiv - niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. O povredi Poslovnika ćemo takođe glasati na kraju sednice, pa ćemo videti koliko glasova ima predlog Marka Đurišića. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje: za - 130, protiv - tri, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila Dnevni red Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017. godini u celini. U skladu sa Poslovnikom, određujem pauzu u trajanju od 60 minuta. Sa radom ćemo nastaviti u 15 časova i 5 minuta. Hvala. [[Posle pauze.]] Poštovani poslanici nastavljamo sa radom. Molim poslaničke grupe ukoliko to nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članovima 192. i 193. Poslovnika, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o dopuni Zakona o osiguranju depozitu, Predlogu zakona o dopuni Zakona o Agenciji za osiguranje depozita; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Nemačke razvojne banke KfW, Frankfurt na Majni, po zaduženju Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“, Beograd (Projekat „Modernizacije sistema za otpepeljivanje TE Nikola Tesla A“), Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Nemačke razvojne banke KfW, Frankfurt na Majni, po zaduženju Akcionarskog društva „Elektromreže Srbije“, Beograd (Regionalni program energetske efikasnosti u prenosnom sistemu), Predlogu odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije i Predlogu Odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Da li ovlašćeni ispred predlagača žele reč? Reč ima ministar Dušan Vujović.
Dobar dan. Dozvolite da ukratko kažem nekoliko važnih informacija o tačkama dnevnog reda, prve četiri tačke dnevnog reda danas. Napominjem da ću posle toga dati reč ministru Antiću da on objasni suštinski deo ova dva kredita KfW dugove gde mi sa stanovišta ministra finansija i sa stanovišta finansijskih efekata tih kredita pružamo garancije, a Ministarstvo rudarstva i energetike se nalazi u najboljoj poziciji da objasni suštinu ovih kredita. Što se tiče prve tačke dnevnog reda i druge tačke dnevnog reda, reč je o istom amandmanu na dva zakona. Jedno je Zakon o dopuni Zakona o osiguranju depozita, a drugo je Zakon o dopuni Zakona o Agenciji za osiguranje depozita. U oba slučaja se traži saglasnost, odnosno da parlament odobri malu izmenu zakona kojom se u prvom slučaju dodaje stav 4, a u slučaju Agencije za osiguranje depozita stav 3. U prvom slučaju to je član 7. a u drugom je član 8. Šta je suština? Izmena glasi – u izuzetnim okolnostima značajnih promena na međunarodnom finansijskom tržištu uzrokovanih postojanjem negativnih kamatnih stopa na depozite kod stranih banaka Agencija može, naglašavam može, da devizna sredstva iz stava 1. ovog člana ulaže u devizne u dužničke hartije od vrednosti koje izdaje Republika Srbija ili NBS. To je suština predloga. Šta to praktično znači? Kada je donošen ovaj zakon i kada su pravljeni krediti kojima se Republika Srbija zadužila da bi popunila sredstva Fonda za osiguranje depozita situacija na međunarodnom finansijskom tržištu je bila takva da smo imali pozitivne kamate na ulaganje deviznih rezervi. Znači Republika Srbija se zadužila kod Svetske banke i kod Evropske banke za obnovu i razvoj i u prvom slučaju preuzeta sredstva kredite, a u drugom slučaju rezervisana sredstva za slučaj potrebe su u prvom slučaju uplatile na račun NBS, a u drugom slučaju stoje na rezervnom računu. Sredstva koja su uplaćena se standardno po međunarodnoj praksi spajaju se sa sredstvima deviznih rezervi i njima se upravlja na isti način kao i sredstvima deviznih rezervi. To je sve bilo u redu dok se nisu pojavile negativne kamate poslednjih godinu, godinu i po dana a onda sada imamo paradoksalnu situaciju da država Srbija plaća kamatu na taj kredit. Kredit je evidentiran kao povećanje duga države Srbije. Pošto ne mogu da se troše, srećom nema potrebe da se troše, jer su to sredstva kojima se interveniše samo u slučajevima da neka banka ne može da izmiri svoje obaveze prema štedišama, u takvoj situaciji Agencija za osiguranje depozita ulaže sredstva zajedno sa NBS i mora da plaća negativne kamatne stope. Prema poslednjim podacima, iznos je dosta značajan i biće još veći u budućnosti ukoliko zakonski ne dozvolimo Agenciji za osiguranje depozita da uz saglasnost NBS i Ministarstva finansija, odnosno Vlade Republike Srbije ta sredstva na način da se spreče negativne kamatne stope, tj. potreba da se dopunski iz budžeta to finansira. Pored toga što se neki ljudi koji kruto interpretiraju pravila obezbeđenja takvih plasmana od finansijskih i drugih rizika, čvrsto sam uveren da u ovom slučaju takvih rizika nema pošto je država Srbija i u ime nje, Ministarstvo finansija potpisalo kredit kojim je ukupan dug već preuzela na sebe, ovde dopunskih rizika apsolutno nema, gubljenje ove supstance do koje dolazi bez naše greške stvarno nije opravdano i svaki poslanik bi imao pravo da postavi pitanje zašto dopunski iz budžeta finansiramo nešto što smo već pozajmili. To je taj uticaj međunarodnog okruženja koje je takvo. Mi nemamo dovoljno jaku poziciju da ispregovaramo sa onim bankama koje su kvalifikovane da drže rezerve koje neće biti ograničene po pozitivnim kamatnim stopama i trpimo u tom okruženju. Između ostalog i zato što još uvek nema tzv. „investmen grej“, znači nemamo rejting koji nam omogućava da imamo investicioni kvalitet. To ćemo imati uskoro nadam se, ali u ovoj situaciji naš odgovor na takvu situaciju je da dozvolimo Agenciji za osiguranje depozita da pod jasnim pravilima kojima se poštuju nivoi rizika i potrebe likvidnosti, ta sredstva ulažu pre svega u kratkoročne hartije NBS, odnosno u kratkoročne hartije Ministarstva finansija, odnosno Vlade Republike Srbije. Time neće biti narušeno ni jedno pravilo i mislim da će to omogućiti da Agencija na ovom poslu ima pozitivan rezultat. Druge dve tačke dnevnog reda se odnose na pružanje garancija Nemačkoj razvojnoj banci za dva kredita koja se daju EPS i EMS, odnosno „Elektroprivredi Srbije“ i „Elektromreži Srbije“. To su krediti koji se daju pod vrlo povoljnim uslovima od 0,8%. Uslovi su standardni na 12 godina, pri čemu EPS optira da ima pet godina grejs period i sedam godina otplate, a EMS da ima tri godine grejs period i devet godina otplate, pre svega zbog toga što su periodi korišćenja sredstava tj. izgradnje objekata koji se ovim finansiraju drugačiji i EMS želi da krene sa otplatom čim se aktiviraju ta ulaganja. U prvom slučaju kod EPS reč je o 45 miliona evra, u drugom slučaju reč je o 15 miliona evra. Postoji standardni 0,75%, tzv. „front end fi“ i 0,25% je naknada za angažovana neupotrebljena sredstva. U staro vreme se to zvalo interkalarna kamata. Tu nema nikakve razlike od standarda. To su vrlo povoljni uslovi i oni se daju za projekte koji imaju strateški značaj. Stao bih ovde i rekao da su finansijski uslovi vrlo povoljni i da ovde država Srbija daje garanciju i da se očekuje da će EPS i EMS u celosti da finansiraju sve obaveze koje proizilaze iz ovih kredita, ali pošto je neophodna državna garancija, dajemo garanciju. Ta garancija se evidentira kao naš dug, ali očekujem da država nikada neće imati ni evra obaveze po tim kreditima. Što se tiče sadržaja ova dva kredita, jedno je tzv. otpepeljavanje, a drugo je kompletiranje visokonaponske mreže. Dao bih reč ministru Antiću da vas informiše.
Hvala. Izvolite ministre.
Gospođo predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, kolega Vujović, koji je ispred Vlade Republike Srbije pre svega ovlašćen da brani ove zakone, izneo je ove finansijske elemente, a ja želim, pre svega iz poštovanja prema ovom visokom domu, da u najkraćem dam jedan siže nekoliko ključnih elemenata vezano za ova dva zajma. Pre svega, želim da iznesem jedno snažno uveravanje prema svima vama, uključujući i ministra finansija koji je to rekao, ali u fazi da i on očekuje, ja vas u potpunosti uveravam da je ovde reč isključivo o davanju dve garancije za dva zajma koja će „Elektroprivreda Srbije“ i „Elektromreža Srbije“ u potpunosti sami izmiriti. Mi u ovom trenutku nemamo nijednu kreditnu liniju, niti za „Elektroprivredu Srbije“ niti za „Elektromreže Srbije“ gde otplatu tih kreditnih linija vrše građani Srbije, odnosno budžet. Ne, reč je isključivo o zajmovima koje „Elektroprivreda Srbije“ i „Elektromreža Srbije“ same izmiruju. To je prva stvar. Druga stvar, postavlja se pitanje zašto onda državna garancija? Pa objektivno, uzimajući u obzir politiku ovih međunarodnih finansijskih institucija i kamatne stope koje se ostvaruju prilikom odobravanja ovakvih zajmova, došli smo do jednog stava da je daleko povoljnije uzeti ovaj zajam sa državnom garancijom zato što su kamatne stope i svi ostali troškovi tih zajmova daleko niži. Dodato tome kao argument zašto je državna garancija u slučaju ovog zajma za „Elektromreže Srbije“, morate da uzmete u obzir da je to bio uslov KfW zato što je taj zajam praćen sa grantom od 6.480.000 evra, uzimajući u obzir da je reč o projektu koji se nalazi na svim onim zajedničkim prioritetnim listama, i u „VB6“ i u ostalim mehanizmima u kojim se Republika Srbija nalazi. Dakle, dva ključna elementa. Ova dva zajma će vratiti EPS i EMS, a državnu garanciju dajemo zbog činjenice da na konto toga i zbog politike KfW se ostvaruju daleko povoljniji uslovi samog kredita, plus KfW za svoju kreditnu liniju, odnosno za zajam. Taj njihov zajam je praćen investicionim grantom u iznosu od 6,5 miliona evra. Kratko bih se osvrnuo na oba projekta, sa željom da pre svega narodni poslanici, a naravno i čitav auditorijum, u potpunosti razumeju značaj ova dva projekta. Kada govorimo o „Elektroprivredi Srbije“, EPS prolazi kroz jedan ozbiljan proces tranzicije. Ta tranzicija je uslovljena činjenicom da u Republici Srbiji duže od 22 godine nije izgrađen nijedan veliki energetski objekat, da su mahom naši ključni proizvodni objekti 30 i 40 godina stari, da oni svoju budućnost i svoj rad, koji je neophodan za ovu zemlju, za našu privredu, za naše građane, da svoj taj budući rad moraju da ostvare kroz proces različitih modernizacija, pre svega u delu prilagođavanja rada tih blokova najvišim standardima i neophodnim standardima iz oblasti zaštite životne sredine. Upravo iz tog razloga mi moramo uraditi i radimo već nekoliko godina više kapitalnih stvari kada su u pitanju i TENT i „Kostolac“. Pre svega, to su elektro-filteri za otklanjanje praškastog zagađenja. Moram tu da napomenem da smo u tom procesu investirali više od 200 miliona evra i da svi ključni, veliki, kapitalni objekti imaju nove elektro-filtere i da je to zagađenje smanjeno na onaj nivo koji propisuju najnovije direktive, a da u ovom trenutku radimo postrojenja za otsumporavanje, denitrifikaciju i da to sa rešavanjem problema otpepeljavanja predstavlja taj ključni faktor zbog čega će naši blokovi moći da rade u budućnosti i, verujem na zadovoljstvo svih nas, da proizvode adekvatne količine električne energije. Jedan od značajnih projekata u svemu tome je sistem otpepeljavanja u TENT-u „A“ i mi u ovom trenutku planiramo da uradimo potpuno moderan sistem za otpepeljavanje, uzimajući u obzir da to kako se radilo decenijama ne ispunjava bilo kakve standarde, da mi u ovom trenutku imamo na tim deponijama više od 200 miliona tona pepela, da blokove, odnosno elektrane generišu otprilike u Obrenovcu šest miliona tona godišnje i da to pitanje mora da se stavi u neki okvir. Mi smo ovde dali jedan potpuno jasan opis izgradnje sabirnih silosa i čitave tehnologije koja razdvaja šljaku, razdvaja pepeo, na koji način se taj pepeo prikuplja i na koji način se taj pepeo odlaže. Čitav taj proces u Termoelektrani „Nikola Tesla“ košta otprilike 55 miliona evra. Po uslovima koje smo mi dogovorili, on će biti praćen zajmom KfW u iznosu od 45 miliona evra i 10 miliona evra će biti plaćeno sopstvenim sredstvima EPS-a. Kada govorimo o „Eelektromrežama Srbije“ i zajmu koji se danas nalazi pred vama, želim kao kratak uvod samo da vas podsetim da smo u ovoj Narodnoj skupštini doneli svojevremeno i određene zakonske okvire vezane i neophodne za realizaciju projekta „Transbalkanski koridor“. „Transbalkanski koridor“ je jedan značajan panevropski projekat koji definiše modernizaciju, pre svega na tom 400 kv naponskom nivou, izgradnju novih kapaciteta za prenos električne energije. On je projektovan da sa dalekog, odnosno sa istoka Evrope, iz Ukrajine, Moldavije i tog regiona vrši prenos energije prema jugozapadnoj Evropi. Svojim koridorom prolazi preko Republike Srbije, iz Rumunije ulazi u Srbiju, kreće se Srbijom, ima dve interkonekcije sa Bosnom i Hercegovinom i Crnom Gorom i iz Crne Gore podvodnim kablom ide prema Republici Italiji. Taj projekat smo podelili u neke četiri faze. U prvoj fazi u ovom trenutku se realizuje izgradnja 400 kv konekcije između Srbije i Rumunije, kroz izgradnju dalekovoda između Pančeva i Rešice. U ovoj drugoj fazi, koja se danas nalazi pred vama, predviđeno je izvođenje radova na izgradnji 400 kv dalekovoda između Kragujevca i Kraljeva, uz podizanje te trafostanice u Kraljevu na 400 kv nivo. Taj projekat je značajan iz više razloga. Prvo, on otvara mogućnost da Srbija postane zemlja kroz koju će se obavljati veći tranzit električne energije, što je veći prihod za našu državu. Taj projekat u ozbiljnoj meri popravlja opšte naponske prilike u Republici Srbiji, što će bez sumnje dovesti do smanjenja gubitaka i u prenosu, a verujem i u distribuciji električne energije. Konačno, taj čitav projekat će omogućiti da se u Srbiji daleko bolje razvijaju projekti iz obnovljivih izvora, jer će biti omogućeno njihovo povezivanje na tu prenosnu mrežu, a samim tim i mogućnost da tu energiju koju budemo proizvodili, verujem u većoj meri, za narednih nekoliko godina imaćemo više stotina megavata, pre svega iz energije vetra, ali i nove druge objekte da tu energiju izvozimo u Italiju i druge zemlje gde je ta električna energija daleko skuplja nego na ovom delu tržišta. Čitav projekat je negde oko 29 miliona evra. Definisano je da će 15 miliona evra biti zajam od strane KfW, 6,4 miliona, odnosno 6.460.000 evra će biti investicioni grant koji daje KfW, koji je praćen čitavim onim aktivnostima vezano za „VB6 proces“, uz podršku Energetske zajednice, Evropske komisije, a ostatak sredstava biće finansiran iz sredstava „Eelektromreža Srbije“. Pozivam poslanike da podrže ova dva zakona koji se nalaze pred vama, odnosno ove dve ratifikacije, odnosno ova dva zajma, uzimajući u obzir, ponavljam, da se o projektima koji su kapitalno važni za energetski sistem Republike Srbije i, konačno, uzimajući u obzir da je reč isključivo o davanju garancija za kredite koje će naše energetske kompanije vratiti iz sopstvenih sredstava. Hvala.
Reč ima Čedomir Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, ministri, dame i gospodo narodni poslanici, interesantna tema je danas ovde u parlamentu. Dobro je što ste zajedno došli, gospodine Vujoviću, sa ministrom za energetiku, da ne budete samo vi osuđeni na tog „toplog zeca“, kroz koji mislim da morate da prođete, kao predstavnik Vlade koja izbegava da odgovori na veoma važno pitanje koje je preduslov davanja podrške nečemu što samo po sebi nije sporno. Naravno da je dobro podržati ove izmene zakona i da je besmisleno plaćati negativnu kamatnu stopu negde u EU ili na području Evropske ekonomske zajednice, monetarne unije, zbog toga što je tamo negativna kamatna stopa, za razliku od ove naše ovde koja je još uvek drugačija, između ostalog i zbog političkog rizika, pre svega, ekonomski su se smanjili. Ali, gospodine Vujoviću, vaša najupečatljivija izjava u poslednjih nekoliko meseci je obrazloženje te katastrofalne politike „Elektroprivrede Srbije“ i rezultata, pažljivo biram reči, koje bi moje kolege iz opozicije opisale kao kriminalni. Oni su torpedovali ekonomske napore čitave zemlje, siguran sam da znate o čemu govorim. Ima puno komentara, ali jedan od njih, kojem sam ja posvetio pažnju, govori da smo mi podbacili u rastu bruto društvenog proizvoda gotovo za 40% zbog nesposobnosti „Elektroprivrede Srbije“ da uradi planirani deo posla. Vi ste tu grešku ili nemoć „Elektroprivrede“ pravdali lošim meteorološkim uslovima. Gospodine Vujoviću, i vi kao i ja, a verujem i mnoge kolege i koleginice ovde u Skupštini, znate da to nije tačno, da nikakve veze meteorologija nema sa katastrofalnim rezultatom „Elektroprivrede Srbije“. Ako već treba da odobrimo ove zajmove, hajde onda da postavimo pitanje verodostojnosti uveravanja vašeg kolege gospodina Antića da će EPS i EMS sami vratiti ove kredite i to nema nikakve veze sa građanima Srbije, niti će oni snositi bilo kakvu posledicu naše odluke ovde u parlamentu. Da se odmah jasno izrazim, mislim da su ovo nužne promene. Sada to nije pitanje poverenja u vašu vladu, čim pročitam da je to Nemačka razvojna banka, ja sam spreman tako nešto da prihvatim, jer su oni dovoljno ozbiljni da vode računa o načinu na koji daju svoj novac. Drugo je pitanje što Nemci imaju svoju razvojnu banku, a mi smo svoj fond za razvoj torpedovali, a ništa na njegovo mesto u međuvremenu nismo uveli. Dakle, zašto je „Elektroprivreda Srbije“ imala tako katastrofalne rezultate? Zbog upravljanja, je li tako, gospodine Antiću, a ne zbog temperature? I vi to vrlo dobro znate, gospodine Vujoviću. Onda je samo ovde pitanje – zašto štitite one sa kojima inače nemate ništa zajedničko? Mi možemo da se slažemo, da se ne slažemo politički, ali mislim da vi manje ili više u ovim komplikovanim okolnostima dobro radite svoj posao, to sam rekao i tokom rasprave o budžetu. Ali šta ćemo sa onima koje vi štitite i zašto štitite nešto što je neodbranjivo, a to su rezultati „Elektroprivrede Srbije“? Koliko novca je „Elektroprivreda“ potrošila na uvoz struje i koliko je taj uvoz u ovom periodu bio veći od onog koji je bio uobičajen? Da se sada ovde ne poigravamo sa svojim znanjem o EPS-u, ali vi gospodine Antiću znate vrlo dobro šta je otkrivka uglja. Vi znate da je neko nekada razmišljao, pa je formiran Institut „Jaroslav Černi“, da su se nova polja osvajala, da su se menjali rečni tokovi, da smo iseljavali čitava naselja da bi „Kolubara“ mogla normalno da radi sa TENT-om. A onda nam se desilo – šta? Desila se promena vlasti 2012. godine. Ovde razgovaram sa Markom, pa mu kažem – Marko, ovi su uspeli u Kolubari da budu lošiji od vas. Zašto EPS nema tehničkog direktora? Zašto više ne postoji tehnički kolegijum u EPS-u koji vodi računa o činjenici da smo sa 30 miliona tona otkrivenog uglja pali na 20, pa se spustili ispod dva sada. To su tako male površine da više ne možemo da im priđemo sa onim komplikovanim sistemom u „Kolubari“. Ko je za to odgovoran? Ko je odgovoran za konsultante u EPS-u, na stranu koliko su oni koštali? Ko je za to odgovoran? Jesu li konsultanti promenili višedecenijska pravila u EPS-u? Jesu. Jesu li tražili da sva postrojenja rade u maksimalnom režimu? Jesu. Jesu li ignorisali činjenicu da se tako maksimalno troši ta otkrivka uglja? Da. Jesu li proizvodili jeftinu struju, a onda ostali bez uglja koji nam je bio potreban pa smo uvozili skupu? Da. Ko je za to odgovoran? Koliko je narod stegao kaiš, gospodine Vujoviću, podržavajući vaše mere ili pristajući na njih protiv svoje volje, plate, penzije, nema zapošljavanja? Na kraju, umesto 1,8% projektovanog rasta bruto društvenog proizvoda – jedva 1%, uz uveravanje da će se to promeniti do kraja godine. Neće, i vi vrlo dobro znate. Jako teško, jer su to sistemska pitanja. Ona traže sistemsko rešenje. Nema toga. Ko vodi računa o EPS-u? Uopšte neću da ulazim u politički folklor, da li je neko držao gril ili nije držao gril. Zašto je EPS u v.d. stanju? Arterije našeg razvoja, koridori, EPS, v.d. stanje. Izaberite direktora EPS-a. Zašto ga nemamo. Znači, sada treba da damo kredit, podršku kreditu, da damo državnu garanciju, tačno, kamatna stopa je povoljna, KfF je ozbiljna institucija, nema razloga da sumnjamo u opravdanost ove investicije. Ali u ovakvim okolnostima, pa čekajte, dajte prvo da raščistimo sa svim problemima koje imamo pa da počnemo nešto da stvaramo. Nema strančarenja, nema LDP i SPS truje, gospodine Antiću, postoji samo održiv sistem i neodrživ. Ovaj je pred raspadom i vi to vrlo dobro znate. Vi to vrlo dobro znate. To više nema veze sa spremnosti ljudi da na terenu urade nešto što se graniči sa nadčovečanskim naporom, kao kada su niske temperature pa pucaju dalekovodi, pa onda tamo neko ide, i sami ste bili akter jednog od takvih događaja. Šta ćemo sa ovim? Ko je odgovoran za konsultante u EPS-u, za pravila koja su oni uveli, za nekontrolisanu potrošnju uglja, za izostanak pravovremenih odluka koje su nas dovele do toga? Vi znate bolje od mene kolike su rezerve otkrivki u ovom trenutku. Tačno je, imali smo problem 2014. godine, svi smo to razumeli. Viša sila, ne može niko da utiče na to, jednom u ko zna koliko godina, govore – hiljadugodišnje kiše. Šta je sada? Kakvi loši meteorološki uslovi, gospodine Vujoviću? Četiri godine nije bilo zime. Četiri godine zime nije bilo. Imali smo malo minusa polovinom januara i ništa više osim toga. To nema veze sa ovim. Svako ko ima malo dodirnih tačaka sa EPS-om zna da je ovo vrhunski javašluk i bezobrazluk prema čitavoj državi, ne samo prema vama, nego i prema nama. Kako da vas podržimo, gospodine Antiću? Evo, sada treba da donesemo odluku da se zaduži država, da da garanciju, vratiće EPS. Hoće li ti ljudi to raditi? Oni su nesposobni bilo šta da urade. Postavka EPS-a je katastrofalna. Pet godina to traje. U redu, bio je jedan direktor, otišao je taj direktor, na njegovo mesto došao je neki drugi. Gde su rezultati? Jeste, dobro je uzeti novac sa računa EPS-a kada se nešto zaradi, i to se dešavalo. Počela su javna preduzeća da uplaćuju u budžet državi koja je njihov vlasnik. Tačno. Ali zato su izostala sredstva za investicije, za razvoj. To je, između ostalog, problem sa kojim se danas suočava naš energetski sistem. Na svu sreću, „Kostolac“ radi, on dobro radi, zahvaljujući remontima iz nekog drugog vremena i onome što je u međuvremenu urađeno. Ali nismo doveli u pitanje nešto što je arterija našeg razvoja, a to je čitav energetski sistem. Elektroprivreda nam ima kriminalan rezultat zbog javašluka, a ne zbog minusa, ne zbog snega, ne zbog poplave. O tome moramo da pričamo. Pre ili kasnije ćemo se sa tim suočiti. Godine 2000. nismo birali ko će voditi „Elektroprivredu Srbije“ i biti direktor TENT-a ili „Kolubare“. I dan-danas plaćam cenu za odluku da podržimo tada Boška Buhu koji je bio kadar SPS-a i direktor iz Obilića, doveden da vodi TENT u Obrenovcu 2000. godine. Tako treba da bude zauvek u ovoj zemlji. Ali dajte sada da vidimo ko je za ovo odgovoran. Podržaću vaš dogovor sa KfV-om, to je dobar dogovor, sa ozbiljnom institucijom, ali šta ćemo da radimo sa ovim ljudima? Oni nisu u stanju ništa da urade dobro. Oni moraju da odgovaraju za ovo, da budu smenjeni, ne mislim na krivičnu odgovornost, to me ne interesuje, moraju da odgovaraju za odsustvo bilo kakvog rezultata. Lepo je to kada kažete meterologija, ali nije tačno gospodine Vujoviću, i to isto tako dobro znate. Što se tiče promena u ovom zakonu o kojem ste vi govorili. Interesuje me da li, i zašto ste isključili mogućnost da se država, pošto je to pitanje, između ostalog i kamatnih politika. Zašto ste isključili mogućnost da se država kod naših banaka zadužuje na ovaj način na koji se zadužuju u inostranstvu, nego ste to vezali isključivo za državne karte i od vrednost. Već i ovako država nam ima predominantan uticaj na finansijskom tržištu, pa kada je prisutno u dinarskom sektoru neka bude i u deviznom ako može da dođe do povoljnije kamatne stope. Ovako, čini mi se da presipamo i sa jedne strane na drugu. Država emituje hartije, sa druge strane, jedna država institucija, kao što je taj fond, te hartije otkupljuje. Ne, znam, objasnite mi, nisam vam priori protiv toga, ali sigurno postoji neki razlog zašto smo isključili i domaći bankarski sektor sa tog tržišta. Šta ako bi on ponudio neku veću i povoljniju kamatnu stopu od one koju nudi država. Ako bi bio konkretniji, to je prosto, razmišljam sa stanovišta direktora tog fonda koji gleda na svoje prihode, jer pretpostavljam da je taj direktor ovo što ste vi signalizirali Vladi da je loše da plaćamo negativnu kamatnu stopu. Posebno drugo pitanje je pitanje kamatne politike i činjenice da se ekonomski rizik smanjuje jer se menja kreditni rejting zemlje, ali se politički povećava. Između ostalog posledica te činjenice to što se desilo EPS, jer to nema nikakve veze sa pitanjem potencijala EPS nego isključivo sa politikom. Oni koji su doveli konsultante imaju ime i prezime. Koliko god da smo na kolenima ovde još uvek ima dovoljno znanja za neke poslove. To znanje je marginalizovano. Prodefilovale su divizije kroz EPS, uzeli svoje honorare, a danas ih više nigde nema. Da li grešim gospodine Antiću kada kažem da između ostalog, da je jedan od ključnih politika bila insistiranje da svi blokovi rade maksimalno? Da imamo 350 megavata, umesto 320, na primer. Na 90% smo uvek radili, ne mora sto i troši, troši i troši. I onda leti izvozi viškove, kada je cena minimalna, a zimi onda moramo da uvozimo po mnogo većoj ceni. Koliko je novca tako otišlo? To su pitanja, na to treba da odgovorimo. Što se tiče ovih, ovo su nužne i logične promene. Naravno, treba podržati, dobar je krediti. Nemačka razvojna banka finansira, nema razloga da sumnjamo u njihovo ozbiljnost, bar što se tiče LDP-a, ali sve ovo drugo, to znate šta, zaboravite meteorologiju, gospodine Vujoviću, bolje reći da je u pitanju ljudski faktor, a ne neka božanska sila, jer sa bogom da ratujemo besmisleno i mi u njega ne verujemo, tako da ni u taj rat previše ne treba gurati nas, ali ovo drugo svakako da. Da raščistimo sa tim EPS-om i sa javašlukom po drugim javnim preduzećima inače ćete ostati upamćeni kao čovek koji je oborio javni dug. Nema puno takvih ministara finansija u Evropi, a nije uspeo da reši pitanje direktora i upravljanja javnim preduzećima. Ne, njihovog rezultata nego upravljanja. Evo, naš kolega završio u Koridorima, osim toga što putuje putevima po Srbiji, ne znam kakve veze ima sa Koridorima. Kakve veze sa Koridorima. Tom politikom smo dovde stigli, pa danas plaćamo penale za odobrene kredite koje smo uzimali pre deset ili 15 godina a nismo u stanju još da ih realizujemo jer nema projekata. Ili isto tako plaćamo sada tim skupo zarađenim novcem greške koje su pravljene u poslednjih nekoliko godina. Red u EPS-u je preduslov ozbiljnih rezultata, a njih u ovom trenutku nema zbog toga što niste spremni taj red da uspostavite. Hvala vam.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik, Đorđe Komlenski.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvaženi ministre, u ime poslaničke grupe PS-NSS-USS unapred opredeljujem da ćemo mi podržati sve zakone o kojima danas raspravaljamo i sve predloge odluka koje se nalaze na dnevnom redu. Moram da budem zadivljen sa istupom mogu uvaženog prethodnika kojem je izgleda jedino žao što nije uspeo u vreme dok je imao priliku da vlada Srbijom da privatizuje EPS onako kako je privatizovao Veterinarski zavod u Beogradu, uz pomoć pritisaka, ucena i heklera i verovatno to sebi nikada ne može oprostiti zato što im je to zamaklo ispod šake, tipa Fidelinke, i tako dalje, moglo bi se tu ređati što šta. Ono što se kod ovog zajma meni jedino ne sviđa, ali verovatno i mnogima od vas jeste što zajam ne uzimamo od Beobanke, Investbanke, Jugobanke, ali tome opet možemo da zahvalimo onima koji su 5. oktobra ovde upali, kako su upali, palili Skupštinu i uništavali sve ono što je trebalo da ostane naše. „Elektroprivreda Srbije“, nije tako jednostavan sistem koji neko može da uruši za kratko vreme, pa tako ni oni nisu uspeli da ga potpuno unište za 12 godina, ali zasigurno ni za pet godina ne može da se popravi sve ono što je unakaženo i uništeno za tih 12. Znate, ovaj zajam koji se uzima je apsolutno funkcionalan i razumljiv pogotovo nama koji živimo u Obrenovcu, jer otpepeljavanje sa manjom količinom vode je nešto što će uticati jako bitno na životnu sredinu, a omogućiće i stvoriće uslove da se krene i u postupak odsumporavanja, koji takođe treba da doprinese tome da građani Obrenovca ili šira okruženja žive na jedan zdraviji i normalniji način, samim tim verovatno i umanjiti obaveze „Elektroprivrede Srbije“ kada je u pitanju naknada za ugrožavanje životne sredine u kojoj živimo. Tačno je da su poplave 2014. godine napravile ogromnu štetu, i zaista je potpuno neodgovorno i neozbiljno reći da za samo tri godine, a posle toga onakav problem kakav su napravile na kopovima može da se sanira. To je možda bilo mnogo lakše prevazići da prethodnici koji su bili dužni da obezbede i stvore uslove, da kopovi Kolubare nesmetano rade u nekom budućem periodu u stvaranje novih otkrivki otkupom zemljišta na pravim mestima su svoj posao radili kako treba. Šta je zatečeno 2012. godine? Zatečeno je to da su isplaćivana zemljišta domaćinstvima i vlasnicima parcele koje nikada neće biti upotrebljena za kopove. Ispod kojih nikada neće biti kopan ugalj, to su radili, a ja ću otvoreno reći da sumnjam da su to radili zbog debelih provizija koje su za to uzimali ne vodeći računa o tome koliko time vraćaju unazad kompletan sistem „Elektroprivrede Srbije“. Briga je njih bilo, kao što ih je danas briga šta je sa „Elektroprivredom Srbije“, ali ovo je tema s kojom mogu da manipulišu, mogu da pričaju šta im padne napamet, jer ljudi olako prihvataju nešto što oni kažu. „Elektroprivrede Srbije“, onoliko koliko sam ja uspeo da pogledam rezultate koji su za razliku od prethodnih godina i ranijih perioda prethodnu godinu je završila u pozitivnom poslovanju. Trenutno na računu „Elektroprivrede Srbije“ ima više od 500 miliona eura, ugalj se kopa, trenutno i ovih dana se može reći da je u Kolubari iskopano više od 10 miliona tona uglja, da je taj ugalj dopremljen na deponije, da se deponija termoelektranama popunjavaju da trenutno ima više od 600 hiljada tona na deponijama. I sve je to ono što obezbeđuje jednu potpunu i jasnu energetsku stabilnost koju Srbija ima. Možda ih nije ni interesovalo, ali nas koje interesovalo uzeli smo pa smo uporedili ovu zimu koja je bila čudna, jako teška i naporna i moram da uporedim pošto se baš dive Nemačkoj i nemačkim bankama, prema kojima inače ja imam poštovanje, jer su dosledni, ali moram da kažem da je ove godine „Elektroprivreda Srbije“ imala bolju energetsku stabilnost i manji procenat ispada nego što je to bilo u Nemačkoj. Nije to zadovoljavajuće, treba da bude još bolje. Srbija ima dovoljno resursa, ima dovoljno kapaciteta da elektroprivreda treba i da ostane javno preduzeće, ne treba da bude privatizovana, a oni koji su želeli da je satru, koji su želeli da uzmu proviziju, kao kada je Veterinarski zavod u pitanju, jednostavno nikada više u Srbiji neće biti u prilici da o tome odlučuju, niti da se primaknu vlasti. Hvala.
Reč ima ministar Antić, ministar ima prednost.
Dame i gospodo, pošto je gospodin Jovanović poprilično nadahnuto govorio, osećam potrebu da na to odgovorim. Pre svega, kolega Vujović i ja smo danas došli ovde da branimo nekoliko zakonskih projekata, ne Elektroprivredu Srbije. Ali, uzimajući u obzir sve što ste rekli, to naprosto zaslužuje niz odgovora. „Elektroprivredi“ Srbije nije lako, pri čemu tamo nikad nije ni bilo lako i uvek je to jedan vrlo težak i jedan vrlo ozbiljan sistem koji radi jedan veoma kompleksan posao kako bi obezbedio energije za građane Srbije. Ono što ljudi u Srbiji treba da znaju da smo mi, nažalost, jedna od država koja je najveći proizvođač uglja. Mi smo, čini mi se, četvrta država u Evropi po proizvodnji uglja i gotovo 37-38 miliona tona uglja godišnje proizvedemo, transportujemo i proizvedemo od njih električnu energiju. Posebno kompleksan sistem je upravo ta veza i spona između „Kolubare“ i Tenta. LJudi u Srbiji treba da znaju da „Kolubara“ svake godine ili makar ovih poslednjih nekoliko godina, proizvodi između 28 i 29 miliona tona uglja godišnje, koje prugom preveze između Lazarevca i Obrenovca. To je, uvaženi narodni poslanici, usred zime 100.000 tona uglja dnevno. To je 66 kompozicija, vozova koji svakog dana iz Lazarevca odu u Obrenovac, prvo to neko iskopa, pa neko to natovari, pa se to odveze, pa se to isporuči elektrani, pa ste kompozicije vrate i to traje 24 sata dnevno. Nikad sebi ne bih dao za pravo ni kao ministar ni kao poslanik da takav jedan ogroman rad i takvu jednu ogromnu energiju i trud ovde nazivam nekim, da kažem, ili relativizuje, vrlo jedan ozbiljan proces koji se odvija. Ponavljam, 365 dana u godini od nula do 24. U takvom sistemu ima hiljadu elemenata od kojih zavisi kako će to funkcionisati. Naravno, to svake godine ima svoje probleme, ima svoje uspone, ima svoje padove. Želim ovde, radi građana Srbije, pošto pretpostavljam da gospodin Jovanović kao veliki ekspert, jer je tako nastupio to zna. U proteklih 15 godina prosečna godišnja proizvodnja u „Elektroprivredi“ Srbije je otprilike 33.700 GVH na godišnjem nivou. Godinu 2017. merimo sa 2016. koja je bila jedna od dve godine sa najvećom proizvodnjom električne energije u istoriji „Eelektroprivrede“ Srbije. Obe te su bile, naravno u ovo vreme, a ne u ono vreme, tako da merimo. Godina 2013. i 2017. Ja nisam bio, vi jeste u ono, a ja sam u ovo kad pričamo lično. Godina 2013. i 2017. je bila najveća proizvodnja. Znači, ponavljam 2016. proizvodnja 36.650 GVH, prosečnost poslednjih 15 godina je 33.700. Mi u prva tri meseca imamo pad u odnosu na proizvodnju u 2016. koja je, ponavljam, jedna od dve istorijske godine sa proizvodnjom energije. Ta proizvodnja, gospodine Jovanoviću, daleko je veća u prvom kvartalu nego 2001, 2002, 2003. i mnogih godina. Ja ne bih širio ruke gospodine Jovanoviću, jer vi niste ostavili nama i u međuvremenu izgradili neke nove energetske objekte. Izvinjavam se. Nismo izgradili ni jedan novi energetski objekat od tada. Niko ovoj Vladi nije ostavio ni jedno gradilište na kome se gradi novi energetski objekat. Znači, mi radimo sa istim objektima i sa istim proizvodnim kapacitetima kao i 2001. godine. Takođe, mora se uzeti u obzir sledeća okolnost. Ne znam da li su svi narodni poslanici bili u Srbiji u januaru mesecu, ali taj januar mesec je po statističkim podacima najhladniji januar od 1964. godine. Ne znam da li smo svi bili u Srbiji u tom januaru, možda su neki zaboravili da je Dunav bio potpuno zaleđen u januaru. Moram da kažem da mi i sa današnjim danom u „Elektroprivredi“ Srbije u proizvodnji iz hidrosektora imamo 13% manju proizvodnju nego u istom periodu prošle godine. Kada je januar u pitanju to je bilo daleko više. U aprilu je bila 21% manja hidroproizvodnja nego u aprilu 2016. godine. To su dakle sve objektivni faktori – Dunav bio zalađen, nije bilo hidroproizvodnje, bila ekstremno niske temperature. Ako se sećate, u januaru nismo mogli da vozimo 100.000 tona, odnosno 66 kompozicija dnevno, nego smo vozili duplo manje jer smo svaki vagon morali da odleđujemo pre istovara u termoelektrani. Takođe, još uvek nismo izašli iz tehnoloških problema koji su uslovljeni poplavama. Neko će reći, pa to je bilo pre tri godine, ali moram da vas podsetim, mi prvi dan nakon poplava iz Kolubare nismo imali ni jedan kilogram uglja. Znači, proizvodnja prvi dan nakon poplave je bila nula kilogram uglja. Mi smo polako počeli da dižemo proizvodnju i prvo što smo krenuli, krenuli smo sa polja „D“. Posle smo nastavili Tamnava istočno polje i moram da kažem da smo Tamnavu zapadno polje koje je najveći proizvođač uglja, čekali neko vreme. U tom vremenu mi smo pojačali proizvodnju i na polju „D“, nažalost Crvljane smo u potpunosti eksploatisali u tom periodu i mi sada još uvek trpimo posledice svih tih tehnoloških procesa i promene. Konačno, krupan problem sa kojim se mi suočavamo, ali to već traje decenijama i zaista bi bilo ružno da upiremo prstima jedni na druge, jer naprosto, čini mi se da tu decenijama nije rađeno adekvatno, to je stvaranje uslova da se ti kolubarski kopovi, pogotovo oni sa istočne strane, Vreoci, da se oni pravilno razvijaju. Ponavljam, samo mala digresija, zamislite ljudi, 28 miliona tona uglja godišnje se iz te Kolubare transportuje i sagori u termoelektrani. To je praćeno stotinama i milionima metara kubnim otkrivke, odnosno jalovine koja mora da se skine kako bi se taj ugalj eksploatisao. Dakle, ti kopovi moraju neprekidno da se kreću, maltene kao jedan živi organizam koji stalno napreduje i napada ugalj. Vreoce, razne vlasti, i to ponavljam, decenijama nisu imale niti hrabrosti, niti su bile dovoljno posvećene tome da se taj proces realizuje do kraja. Moram da kažem, veliki problemi su nastali negde 2000. godine kada je to u potpunosti zaustavljeno i dovedeno u jedno stanje u kome je to bilo da niko neće da pipne, zato što je ta priča maltene kontaminirana zbog različitih afera koje su se u tom procesu eksproprijacije dešavale. Mi smo sada došli na jednom telu tog Polja D do tačke koja se približava nasilju i na tom delu teritorije se aktivirala jedna nestabilnost, jedno klizište u dužini od 2,6 km, zbog čega je morala iz sigurnosnih i bezbednosnih razloga, zbog opreme, zbog svih ljudi koji tamo rade, da se zaustavi proizvodnja, da se ti sistemi pomere i da krenu da kopaju na drugom mestu. Taj proces je trajao. Mi smo, odnosno premijer je žestoko kritikovao „Elektroprivredu Srbije“ zbog te proizvodnje, zbog tog pada proizvodnje koju imamo na uglju, ali, ponavljam – radi se žestoko da se to reši. Na kraju, gospodine Jovanoviću, izvinjavam se, ne smem direktno, gospođo Gojković, svaku brojku, ako hoćemo da posmatramo pozitivno – onda je posmatramo pozitivno, ako je posmatramo negativno – onda ćemo da izvlačimo podatak koji je u tom trenutku dobar ili loš. Zato ja volim da posmatram podatke koji imaju neki kontinuitet i vremenski period. Ako posmatramo godinu dana, ja imam podatak za nešto malo preko godinu dana, „Elektroprivreda Srbije“ je izvezla struje za 106,1 milion, kupila struje za 75,4 miliona. Dakle, razlika je 30 miliona, u plusu. Neću da uzimam ove podatke koji su perfektni, tipa da mi sad neko daje koliko je bilo u maju ove godine, to sada nije za mene relevantno, kao što mi nije relevantan ni negativni podatak u jednom mesecu ili u jednom danu. Posmatramo jedan vremenski period, posmatramo vremensku distancu i sa nje analiziramo stvari na jedan apsolutno objektivan način. Dakle, situacija u EPS-u nije sjajna, ali nije ni katastrofalna i ja vas uveravam da su ovi podaci takvi da će „Elektroprivreda Srbije“ do kraja godine ostvariti bilans u proizvodnji uglja, od čega zavisi bilans proizvodnje termosektora. Kada je u pitanju hidrosektor, to je nešto na šta ne može niko od nas pojedinačno da utiče. Ne možemo da igramo dodole, a, što kaže uvaženi poslanik, molbe i molitve tu neće mnogo da pomognu, to su objektivni faktori od kojih svi zavisimo. Ono što javnost treba da zna, podaci za prvi kvartal nisu sjajni i jako smo nezadovoljni kad ih tretiramo u odnosu na prvi kvartal prošle godine. Digresija – bolji su od mnogih godina pre toga. U drugom kvartalu imamo poboljšanje, imaćemo rast u proizvodnji uglja. Kako će nam biti bilans kad je proizvodnja električne energije u pitanju, zavisi i od hidrosektora. Ponavljam, za uvaženog poslanika, 13% je od početka godine manja proizvodnja u hidrosektoru u odnosu na isti period prošle godine. Reč je o podacima koji su dostupni, koje ja mogu svakome od vas da dam. Dakle, dajte da vodimo jednu ozbiljnu raspravu na temu ovih zakona. Ako pričamo o EPS-u, i o njemu da pričamo u potpunosti ozbiljno, da ne politizujemo. Mogu da se složim da je u jednom periodu veliki problem u „Elektroprivredi Srbije“ bilo pojačano prisustvo različitih konsultanata. Tvrdim vam da ih danas nema i ponavljam – EPS je iznad političkih stranaka, iznad dnevno-političke rasprave, izuzetno važan i značajan sistem za stabilnost ove zemlje i dajte da se prema njemu ponašamo ozbiljno i odgovorno, uzimajući u obzir i rezultate koje je ostvario, ali i na jednu veliku muku koju tamo ulaže veliki broj ljudi koji, ponavljam, 365 dana godišnje rade od 0-24 sata vrlo težak i odgovoran posao, kako bi mi imali redovno snabdevanje električnom energijom. Kada je u pitanju ono poslednje pitanje koje ste postavili a vezano za izbor generalnog direktora, vi znate da je raspisan konkurs, da je taj konkurs u fazi da će Vlada Republike Srbije u nekom narednom periodu, ja se nadam veoma uskoro, razmatrati sve pristigle prijave i da će biti izabran generalni direktor „Elektroprivrede Srbije“. Ono što treba da znate, da tamo postoji jedna struktura rukovođenja. Mi imamo tehničkog direktora za proizvodnju električne energije, imamo, to je izvršni direktor za proizvodnju električne energije, izvršni direktor za proizvodnju uglja, tako da tamo postoje sve neophodne stručne strukture u rukovođenju „Elektroprivredom Srbije“. Hvala.
Hvala. Replika, narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine Antiću, nema potrebe, meni ne treba 10 minuta da vam odgovorim. Jel vi mislite da je logično da ovde u parlamentu kažete da Vučić ima pravo da izrazi nezadovoljstvo stanjem u EPS-u a da ja nemam? Znači, kad Vučić kritikuje - to je ok, a kad ja kritikujem – to je politikanstvo. Ja sam vam rekao da nema LDP struje i SPS struje. Bio sam vrlo jasan. Ko je odgovoran za konsultante u EPS-u? Vi kažete da se slažete sa tim da je tu bilo svega. Pa naravno da je bilo svega i svačega. Zašto ste smenili direktora EPS-a ako je tamo onako kako treba da bude? Ne moram ja da budem u Dunavu da bih znao da je Dunav zaleđen. Svi znamo kakvi su bili uslovi u januaru mesecu, ali to nema nikakve veze sa otkrivkom. Pomenuli ste 28 miliona tona godišnje proizvodnje. Tačno. Ciljana otkrivka je 30 miliona. Nikad se nije išlo ispod 20. Ja vas pitam – koliko je danas otkrivke uglja? To nije napad na vas. Ja ne očekujem da vi sad odete tamo i da vi to radite. To je dokaz da sistem kao sistem ne funkcioniše. Zašto poredite 2017. sa 2000. godinom? Nisu nam isti ciljevi. Tada je bilo važno samo da imamo struju, da nam svetli u stanu. Zemlja je bombardovana, sve uništeno. Od 2008. godine SPS vodi energetiku u zemlji. Vi kažete da nije ništa urađeno. Pa sami ste radili sa demokratama i Tadićem remont Kostolca. Jel tako? Doveli ste tamo Kineze i uradili ste remont. Rekao sam da je dobro što Kostolac radi. Sami sebi skačete u usta, bez ikakve potrebe. Zašto je smenjen direktor ako je tamo onako kako vi govorite? Ako je taj EPS toliko važan, zašto se toliko traži direktor? O čemu se radi? Ne možemo da vodimo raspravu u parlamentu na takav način. Ovo je bilo krajnje fer. Rekli smo da ćemo podržati ove predloge zakona koji su pred nama zbog toga što su logični. Ali, nije logično da guramo glavu u pesak pred očiglednim problemima.
Vreme.
Razbijena je organizacija EPS-a koja je godinama postojala…
Vreme.
Samo još jedna stvar. Zaista ste majstori za koalicione partnere. Gori ste od Demokratske stranke. Mislio sam da sam u Obrenovcu svakog markantnog gospodina ja izneo. Posle su iz policije govorili da mi se tako zalomilo. Sad vas prvi put vidim i čujem i da ste iz Obrenovca, ne znam kako smo se mimoišli tada u Popovu?
Molim vas, poslaniče, zahvaljujem. Replika, Aleksandar Antić.
Pre svega, rekao sam da smo činjenicu da je došlo do pada proizvodnje u odnosu na prvi kvartal 2016. godine javno kritikovali. Znači, ja govorim o brojkama, ali, ponavljam, to je samo komparacija u odnosu na 2016. godinu koja je, ponavljam, jedna od dve godine sa najvećom proizvodnjom u istoriji „Elektroprivrede Srbije“. U odnosu na prosek proizvodnje u 2017. godini je daleko od toga da bi mogli da je karakterišemo kao loša. Nije u skladu sa našim ciljevima. To je jedina ocena oko koje mogu da se složim, ali, ponavljam, izneo sam niz argumenata zbog čega je došlo do toga. Hidrologija je jedan od ključnih, klizište drugi i januar koji je takav kakav jeste i ne možemo da sporimo kakav je bio januar. Ja vam ponavljam ono što je ključno – uveren sam da će „Kolubara“ da pro-izvede i isporuči termoelektranama i ostalim kupcima, ima tu malo i za komercijalne kupce, više od 28 miliona tona, i u 2017. godini. Apsolutno vas uveravam u to. Daleko od toga da premijer ima prava da kritikuje, a da vi nemate. Ja sam samo rekao nemojte da to politizujemo. Nemojte da pominjemo Boška Buhu. Pa, kakve veze mi imamo sa Boškom Buhom što ste ga postavili 2000. godine za direktora TENT? Nisam rekao da je proizvodnja bila veća od 2000. nego u čitavom nizu godina od 2001. godine pa nadalje. Konačno, vrlo precizno sam rekao da nije izgrađen nijedan novi energetski objekat 25 godina. Nisam rekao da nisu remontovani postojeći. Prvi veliki energetski objekat koji se radi, radi se sada Kostolac B3 koji je potpisan 2014. godine.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski, replika. Izvolite.
Obzirom na moje fizičke karakteristike, dobro je što niste morali mene da spašavate u Obrenovcu i to je jedan od retkih nespornih pozitivnih stvari koje ja vama zaista moram da priznam i zahvalim se u ime svih onih koji su u Obrenovcu brže evakuisani, zato što ste bili tamo i jedanput u životu uradili nešto kako treba, ali da zaista dozvolim da prođe tek tako da neko ko u poslovanju duguje više od 200 miliona bankama i medijskim kućama, da se ne zna da li je student zapalio žito ili gde je završilo žito koje je bilo garancija za sedam miliona evra kredita, zašto nisu isplaćene plate radnicima „Fidelinke“ i da onda sebi daje za pravo da komentariše o funkcionisanju elektroenergetskog sistema Srbije, stvarno je prevršilo svaku meru i svako od nas treba da ima meru u nečemu. Ja vama čestitam na tome što ste spašavali građane Obrenovca, ali onako kako ste učestvovali u privatizacijama u svoje vreme, kada i veterinarski zavod i sve ovo što sam pobrojao, u najmanjem ne biste smeli sebi da date za pravo da komentarišete bilo šta o „Elektroprivredi Srbije“ danas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine Antiću, vi branite sada EPS, kao što ste pre devet godina branili privatizaciju NIS-a. Jeste li svesni toga? Znači, branite nešto, prvo, što je neodbranjivo, a pritom to uopšte nije vaša dužnost. Potpuno je jasno da u EPS, uz sve napore koje tamo ljudi ulažu, niko to ne osporava, ne samo tamo, nego i na mnogim drugim mestima, da je potrebno uspostaviti kvalitetniju organizaciju. Ključni problem je otkrivka. Uvek se polazi od pretpostavke da će u januaru biti onako kako je. Nekad ima malo više, a za četiri godine smo imali, ove godine nismo, i to sam rekao, ali nema ne branite ono što je neodbranjivo. Potrebno je menjati dalju organizaciju, usavršavati je. Naravno da treba da bude više nego 2016. godine. Nećemo valjda stalno četvoronoške hodati? Jednom ova zemlja treba da stane na noge. Ne da za 25 godina nije ništa urađeno, pa nije za 50, za 50 nije i to je naš zajednički problem. Što se tiče ovih besmislica, njih će uvek biti u politici, ali je to ključno, dovedite u red velike sisteme. Sve ono što je urađeno je pod velikim znakom pitanja, upravo zbog toga što vi niste ušli u ono u šta ste morali prvo da uđete, a to su ti sistemi - Železnica, Bor. „Železara“ je rešena, to smo podržali. Imate veliki problem sa EPS-om i to bi imao svako na vašem mestu. Rešavajte to. Ako niste u stanju da rešite, onda recite – ne možemo da uradimo, pa ćemo naći nekog drugog ko će to raditi, ali ne branite sada EPS kao što ste nekad branili privatizaciju NIS-a. Sada ispada da ga niko nije privatizovao.
Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Hvala lepo. Ne, nije replika. Odgovor je na komentar i pojašnjenje jedno. Znači, razumeo sam vaš komentar i prihvatam kritiku. Neću se više upuštati u ocene meteorologije. Samo sam procenio da ako je meni trebalo tri puta više vremena da prođem dva kilometra u centru Beograda, gde su sve cevi popucale i ulice bile neprohodne, mogu da pretpostavim kakva je situacija bila na otvorenim kopovima gde smo nekoliko puta bili. Tamo ne može da se prođe kad je najlepše vreme, a kad je vreme bilo onakvo kakvo je bilo, sa -15S, mogu samo da pretpostavim kako je ljudima tamo da stoje osam sati na otvorenom prostoru i rade. Prema tome, ko tamo nije bio treba da pogleda to. Tamo se teško živi kada je temperatura +25S. Jedan komentar o vrlo važnoj temi koju ste pokrenuli ovde. Komentar i poziv zvuči jako dobro, ali moramo da budemo svesni ograničenja o kojima živimo. Znači, poziv da se ulaže u domaće banke, samo da objasnim kratko. Znači, floskula koja postoji u zakonu kaže sledeće – kod situacija u kojima se ulažu pare za depozite, pazite, to su depoziti koji u stvari štite domaće banke. Znači, mi smo sada intervenisali kreditom koji je uzela država, odnosno narod Srbije, da popuni Fond za osiguranje depozita. U određenom periodu vremena će banke, uplatom jednog doprinosa na štedne uloge, popuniti taj fond i za desetak godina će država moći da se povuče odatle. Znači, to je fond koji je zamišljen kao osiguranje svih depozita koji u principu treba da bude privatni fond za određenom državnom kontrolom. Ovde država nije jedini učesnik u tom procesu. Država tu samo garantuje stabilnost. Znači, to je fond koji štiti štediše u privatnom bankarskom sistemu koji bi, po Strategiji države iz aprila meseca 2014. godine, trebao da postane trebao da postane pretežno privatni vrlo skoro. Sada, kako se ulažu pare? Taj fond te pare daje Narodnoj banci, odnosno u svakoj zemlji daje centralnoj banci, koja to onda ulaže u skladu, odnosno kao deo svojih deviznih rezervi. Tu je kvaka. Ona devizne rezerve može da plasira samo u određene komercijalne banke i to one koje imaju najbolji rejting, a nemaju sve banke, ni u Švajcarskoj, ni u Nemačkoj. Imaju samo određene banke i one se kvalifikuju da su dovoljno likvidne i dovoljno kvalitetne da imaju taj najviši rejting koji je potreban za plasman deviznih rezervi. Kada bi kod nas postojale takve banke, a čak ni majke banaka naših banaka ovde u inostranstvu nemaju takav rejting, pošto uglavnom nemamo tako dobre banke kod nas, nema nikakve prepreke da bi Narodna banka, između ostalog, proporcionalno ulagala sredstva u instrumente tih banaka. Nažalost, situacija bar danas nije takva. Nadam se da će biti takva za nekoliko godina, kada dođemo do takvog rejtinga. To je što se tiče ulaganja u banke. Što se tiče smisla cele priče, pa setite se da je taj Fond za osiguranje depozita ispražnjen upravo zato što neke banke nisu poštovale ta pravila, pa smo morali kolektivno da intervenišemo i to da uradimo. Prema tome, vaš poziv je potpuno logičan, ali ga ja interpretiram kao cilj u budućnosti. Trenutno mi ne možemo i nemamo osnovu to da uradimo. Ono što mi radimo to je da je i ovde usprotivljenje mnogih ljudi koji se time bave. Pokušavamo da kažemo pošto je država na sebe ovim kreditom već primila puni rizik, daj bar u situaciji kada nam naplaćuju negativne kamatne stope, da možemo to da zatvorimo da bar ne plaćamo to, pošto se time ne povećava rizik, jer je država već rizik na sebe primila. To je smisao onoga što ja govorim. Nisam apsolutno protiv onoga što vi kažete, ali pošto imate ograničenje, ko je kvalifikovan, ne možete. Bilo bi dobro da svako može da daje doktorate. Nemaju svi pravo da daju doktorate i tako ovde nema svako pravo da drži devizne rezerve koje zadovoljavaju međunarodne kriterijume.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovani gospodo ministri, kolege poslanici, evo danas na dnevnom redu sednice koja je sazvana juče u 10.00, imamo zanimljive tačke dnevnog reda, a tiču se novog zaduženja građana Republike Srbije. Da je ovo važna sednica govori i to da u ovom trenutku nema prenosa, da je sazvana juče u jako kratkom vremenskom roku, a da su danas slučajno ili ne i ministar Antić i gospodin Grčić imali svoje izjave za medije baš na ove teme o kojima treba da govorimo i mi. Ja razumem danas da vi treba da branite politiku Vlade i vas, gospodine Vujoviću, i gospodina Antića cenim lično kao ljude i kao profesionalce, ali prosto imam utisak da danas pokušavate da odbranite nešto što je neodbranjivo. Dakle, činjenicu su potpuno jasne. Danas vi tražite ovde od poslanika da oni donesu odluku o tome da država da garancije da građani Srbije daju garancije za novo zaduženje EPS-a i uz to ministar Antić kaže da on može da garantuje da će EPS to sam vratiti, u šta se ne može sa sigurnošću verovati ukoliko pogledamo šta se dešavalo u proteklih pet godina. Ja razumem da je za velike investicije potrebno uzeti investicione kredite pod povoljnim uslovima, razumem da KfW jeste dobra kreditna linija. Isto tako apsolutno podržavam realizaciju ovih projekata. Dakle, ovo su jako važni projekti sa stanovišta ekologije, jako važni projekti, pre svega, za ljude koji žive u tom delu Srbije i za vazduh i za podzemne vode i za zemljište i tu nema nikakve dileme da li to treba uraditi ili ne treba uraditi. S druge strane, ja imam ozbiljnu dilemu koja se odnosi na način finansiranja toga. Protiv sam, apsolutno, novog zaduženja, naročito u situaciji kada premijer Republike Srbije 1. maja ove godine kaže da se na računu „Elektroprivrede Srbije“ nalazi preko 440 miliona evra. Četrdeset dana pre toga je rekao da se nalazi preko pola milijarde evra na računu Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“, što je svojim tvitom posle izjave premijera potvrdio i sam direktor „Elektroprivrede Srbije“, rekavši da imaju sredstava za investiranje. S obzirom da se radi o investiciji koja je svega desetak posto u odnosu na ono što se nalazi na računu, nije mi jasno zašto „Elektroprivreda Srbije“ nastavlja da se zadužuje, a naročito to ne mogu da podržim sa aspekta kadrova koji upravljaju EPS-om i koji su doveli do situacija o kojima se ovde u ovoj sali danas govori. Dakle, mi od 2012. godine, punih pet godina, slušamo različite priče o EPS-u, od toga da neće biti poskupljenja struje, a ukoliko sad sve to saberemo od 2012. godine, za ovih pet godina, doći ćemo do cifre oko 16% je struja poskupela, iako je građanima obećavano da neće biti poskupljenja struje. Uvedena je akciza za struju. Dakle, nastavlja se ekonomska filozofija uzimanja od siromašnih, da bi se davalo bogatima. Kad govorim o bogatima, pre svega mislim na javna preduzeća, na javna preduzeća koja za pet godina niste reformisali. Govorio sam o tome i kad je usvajan budžet za ovu godinu i upozoravao i vas, ministre Vujoviću, da sve to što vi merama konsolidacije budete ostvarili, da će rasipnička javna preduzeća koja niste reformisali pojesti. I to se sada dešava. Evo, sam premijer je priznao nedavno da je u prvom kvartalu rast BDP-a svega 1%. Vi ste nam prilikom usvajanja rekli da očekujete da ove godine rast BDP-a bude do 4%. Dakle, Srbija i dalje nastavlja da bude na začelju u regionu po stopi rasta BDP-a, a za to u najvećoj meri odgovornost snose nestručni kadrovi koji upravljaju javnim sistemima i, naravno, nereformisana javna preduzeća za koje ova Vlada nije imala snage ili nije želela iz nekog razloga sprovede i da ih reformiše. Dakle, mi govorimo sve vreme o tome kako je za manju proizvodnju uglja kriva zima koja je bila jaka, kako je prošle godine bila rekordna proizvodnja. Sada ću vam pročitati neke podatke Zavoda za statistiku. Pretpostavljam da je to referentna institucija koja iznosi istinite podatke o određenim situacijama u Republici Srbiji i bez obzira na pokušaje stalne i konstantne, pre svega, premijera Vučića, da kroz razne scenarije pokuša, da kroz predstave kaže građanima Srbije da ne treba da brinu, da se EPS razvija, da je stanje potpuno stabilno, da nema gubitaka, a podaci i činjenice su potpuno drugačiji. Da je drugačije govori i to da je Vlada predvidela, po rečima premijera, novih 250 miliona evra za investiranje u EPS, barem je tako rekao premijer. Evo, ja imam njegov citat. Što se tiče proizvodnje struje od početka ove godine, čitam vam podatke Zavoda za statistiku, EPS je svakog meseca uvozio struju, u januaru 578 miliona kilovat sati, u februaru 145 miliona kilovat sati, u martu 213 kilovat sati. Struja koju danas kupujemo je 20% skuplja nego što je bila prošle godine. EPS je prodavao struju za 21 evro otprilike po megavat satu, a kupovao za 40. Za uvoz struje u prva tri meseca ove godine 848 miliona kilovat sati platili smo 42 miliona evra, govori podatak u 2017. godini. Što se same proizvodnje struje tiče, u januaru je 7% manja ove godine nego u januaru prethodne godine, 12,8% manja nego u februaru prošle godine i 29,9, dakle, čak trećinu manja proizvodnja struje nego u martu prošle godine. Dakle, možda i mogu da kažem da su meteorološke prilike u januaru bile problematične, ali ne mogu da to kažem i niko ne može da me ubedi da je to i u martu tako. Dakle, govori se o tome da do proizvodnje koja je manja dolazi zato što nestručni kadar upravlja javnim preduzećem i taj nestručni kadar sada nas treba da ubedi ovde da mi treba da glasamo i damo garancije za novo zaduženje EPS, odnosno novo zaduženje građana Srbije i zbog takve politike poslovanja EPS-a, to će verovatno do kraja ove godine, i to vi, ministre Vujoviću, jako dobro znate, Srbiju još jednom svrstati u grupu zemalja sa najsporijim rastom BDP-a. Takođe, kada već govorimo o kadrovima, slušali smo najave premijera više puta o tome kako će doći do profesionalizacije rada javnih preduzeća, 30.10. je izjavio da će do nove godine promeniti sve direktore javnih preduzeća, da će ih izabrati po konkursu. Međutim, nažalost, Srbija je i danas još uvek u v.d. statusu, jer se postavljaju v.d. direktori na najodgovornija mesta u Republici Srbiji, u velike sistem, a EPS je najveće javno preduzeće danas u Srbiji. Čovek koji danas upravlja tim sistemom, osim što je plaćao struju za svoju pečenjaru, nema nikakvih dodirnih tačaka sa poslovanjem jednog ovakvog privrednog subjekta, što je neozbiljno. Ali, nije kriv on. Krivi su oni koji su njega tu doveli. Ministre Antiću, ja vas potpuno razumem i uvažavam vaše napore, ali ne možete da prenebregnete činjenicu da što se tiče kadrova i poslovanja i politike poslovanja u EPS-u, ona je katastrofalna. U prilog tome govori i sledeća činjenica. Vi ste kao SPS bili u energetskom sektoru i 2012. godine. Godine 2012. u Kolubari se proizvodilo 31 milion tona uglja, što je bilo 6% više nego što je bilo planirano. Isto tako je odvajano iz sopstvenih sredstava EPS-a, bez pomoći države, između 80 i 100 miliona evra za investicije. U tom periodu je EPS sama mogla da uradi ono što danas ne može. Mi danas slušamo opravdanja direktora EPS-a, koji kaže da je manja proizvodnja zato što su bile elementarne nepogode, zato što su bila nekakva klizišta, a nikako da dođemo do suštine, da se ne radi na … da je u pitanju, šta je sa mehanizacijom, koja tamo, nabavljena je nova, očigledno je da ne uspeva da zadovolji njihove potrebe tamo na samom terenu, da se danas potkopava tlo da bi se došlo do nekakvih rezervi uglja, da bi se na dnevnom nivou obezbedile rezerve uglja, da se sistemski ne radi na obezbeđivanju teritorija gde će se praviti novi kopovi, a to je i te kako važan posao, rešavanje imovinskih odnosa, verovatno tu ima i naselja i ulica i puteva i različitih instalacija i to je nešto što zapravo govori o tome da imamo jedno potpuno nedomaćinsko i nesistemsko poslovanje u preduzeću EPS. Zato ne treba da nas čude ni afere poput uvećanih računa za struju, gde su građani iz svojih džepova verovatno imali obavezu, odnosno nametnuli ste im obavezu da podižu bilans javnog preduzeća tako što su im dati računi veći od onoga što su oni potrošili i to vi prihvatate i nastavljate dalje sa takvom praksom. Videćemo sada na konkursu koji je raspisan ko je taj ko će biti najstručniji za upravljanje najvećim javnim preduzećem u Srbiji. Ja se nadam da će biti stručniji i više u oblasti nego novi direktor Koridora Srbije, koji je postavljen odavde iz skupštinskih klupa, takođe po partijskoj liniji. Dakle, nastavlja se praksa postavljanja direktora isključivo po partijskoj liniji i naravno, partijsko zapošljavanje u te sisteme kroz raznorazne agencije i kroz raznorazne načine kako bi se postigao neki politički poen. Dakle, ovo je važno za Srbiju, gospodine ministre, i ne treba ovo bacati na teren politike. Svi se mi ovde bavimo politikom i svi imamo različita mišljenja. Najveće Javno preduzeće, a to je „Elektroprivreda Srbije“ ne sme da bude predmet ovakvih priča i ne sme Vlada da dozvoli da se ovakve stvari dešavaju i da se to gura pod tepih. Nemojte to gurati pod tepih, jer će to sve nas koštati jako puno u budućnosti, naročito što se tiče budućeg razvoja „Elektroprivrede Srbije“, energetskog sistema Srbije, naravno, i privrednog rasta u Republici Srbiji, kome svi treba da težimo. Što se tiče zaduženja za „Elektromrežu Srbije“, ono je nešto manje 15 miliona evra ukupno. Danas govorimo o zaduženju od 60 miliona evra. Preduzeće „Elektromreža Srbije“ su takođe imale u poslovanju različite situacije. Moram da navedem samo jedan primer, a to je da je u decembru naše preduzeće „Elektromreža Srbije“ 2015. godine kupila 10% akcija „Crnogorskog elektroprenosnog sistema“ po ceni od 0,95 evra po jednoj akciji. Već sutradan, na osnovu podataka crnogorsko berze, ta cena je bila 9,2% više u odnosu na prosečnu cenu tog dana, a danas je cena jedne akcije, po današnjem izveštaju sa berze, 0,65 evra po jednoj akciji. Dakle, takođe, govorim o još jednom načinu kako se nedomaćinski razmišlja i donose odluke koje će na kraju i uvek na kraju da plate građani Republike Srbije i moramo o tome uvek voditi računa. Što se tiče Agencije za osiguranje depozita, dakle, razumem ovo što je ministar Vujović govorio, jasna mi je i uloga Agencije za osiguranje depozita, ali mi ovim dajemo još jedno ovlašćenje više samoj toj Agenciji. Podsetiću vas da smo imali u ne tako dalekoj istoriji i situacije da je rukovodstvo Agencije za osiguranje depozita donosilo neke neobjašnjive odluke, a to je, na primer, da poput drugih državnih preduzeća deponuje sredstva u privatnu Univerzal banku koja je propala. Dakle, institucija, kao što je Agencija za osiguranje depozita, koja ima ulogu da garantuje i osigurava štedne uloge naših građana, sama ne zna da se stara o sebi. To je ozbiljno pitanje i ona je sada jedan od administratora u čitavoj proceduri sa Univerzal bankom koja je završila znamo svi kako i na koji način, a inače služila je da određenim tajkunima, koji su u tom trenutku bili bliski vlasti, obezbedi određene plasmane bez pokrića, koje su oni iskoristili za svoje poslovanje. Prema tome, ovi zakoni koji su danas spojeni jedni sa drugim, iako nemaju preterano nekakvih dodirnih tačaka, ali nažalost navikli smo da u Skupštini radimo tako da se sve sa svačim može spojiti, ne možete ni očekivati od poslanika da ozbiljno posvete pažnju svim tačkama. Na kraju ću podvući svoje izlaganje sa još jednom pričom o stanju u „Elektroprivredi Srbije“. Molim vas, i jednog i drugog ministra, koje cenim i kao ljude i kao profesionalce, još jednom to ponavljam, da ne gurate stvari pod tepih, da zarad nekog koalicionog ili bilo kakvog dogovora ne prepuštate ovakve slučajeve i ovakve sisteme poput EPS-a slučajnosti, nestručnim ljudima i da od toga kasnije štetu trpimo svi mi. Naravno, vi svi to jako dobro znate koji danas sedite u Vladi i jasno je to da vi možete danas uraditi sve sa ovakvom vlašću. Sa ovolikom podrškom, sa ovakvom medijskom situacijom u Srbiji ne može se to raskrinkati. Vi možete reći danas da napolju pada sneg i mi ne možemo to da osporimo, ali vas molim da imate u vidu da to može napraviti jako, jako dalekosežne posledice za naše društvo. Ovaj kredit koji danas uzimamo, odnosno dajemo garancije za taj kredit, vi ćete to izglasati, jer imate većinu, vraćaće neko za pet godina, pet godina je grejs period, godine 2022. će neko to morati da vrati. Pitanje je da li će tada u tom trenutku EPS biti u stanju da to vraća ili će to opet biti intervencija budžeta Republike Srbije, odnosno građana koji će opet biti žrtva pogrešnih odluka i preko čijih džepova i grbače će se ponovo preliti loše i pogrešno donesene odluke. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Antić.
Apsolutno uvažavajući pravo i volju i želju svih narodnih poslanika da u svojim diskusijama imaju političke momente i političke poglede na stvari, ja sa njima neću da polemišem na taj način. Moram samo nekoliko stvari, čini mi se, radi celog ovog visokog doma i javnosti, da raščistimo, kao elementarne činjenice. Prvo, da, mi smo prvog maja, prilikom posete „Kolubari“, rekli da će, radi svih stvari koje su neophodne da se urade u „Kolubari“ u narednom periodu, uključujući i ovo o čemu ste vi govorili. Znači, otvaranje Polja E, otvaranje Polja G i Radljeva, da investiramo 250 miliona evra u „Kolubaru“ iz sredstava „Kolubare“, EPS-a. Dakle, nije reč o bilo kakvim sredstvima kojima će intervenisati budžet ili Republika Srbija, nego su to sredstva „Elektroprivrede Srbije“. Moram da podcrtam još jedanput, EPS i EMS sve svoje zajmove sami vraćaju, i to je uvek tako bilo. Možda ima neka stara priča Londonski i Pariski klub, što ja ne znam, ali ove sve iz novije generacije, obaveze sami vraćaju. Kada je u pitanju „Elektroprenos Crne Gore“, apsolutno respektujem činjenicu da pojedini narodni poslanici prate cenu akcija na dnevnom nivou „Elektroprenosa“. Ja to zaista ne radim, niti sam upoznat sa tim podacima, ali mislim da ovde treba posmatrati širi kontekst tog posla. Ponavljam, transbalkanski koridor, Crna Gora i njeno učešće u izgradnji kabla prema Italiji. Mislim da je činjenica da je EMS postao deo „Elektroprenosa Crne Gore“, odnosno vlasnik dela akcija u „Elektroprenosu“. To je strateški važna stvar za Srbiju. To je moje mišljenje. Možemo da polemišemo o tome. Konačno, pitate zašto je u martu bilo smanjenje proizvodnje električne energije. Mislim da sam dao obrazloženje. Ako me uvažene kolege nisu pažljivo slušale, dakle, kada je mart u pitanju, prvo, u celom prvom kvartalu imamo problem sa hidrologijom i ona je 13% na današnji dan manje, nego u istom periodu prošle godine. Rekao sam da nam se desilo da se krajem februara aktivirala nestabilnost ili klizište na Polju D na pravcu prema Vreocima u dužini od 2,6 kilometara. Morali smo da izvlačimo tu opremu, da premeštamo proizvodnju na drugu lokaciju i tu smo proizvodnju na Polju D stabilizovali tek 12. aprila. Dakle, ceo mart Polje D je imalo samo simboličnu proizvodnju i onda u takvim uslovima „Tamnava-Zapadno polje“ nije moglo da da svu onu nedostajuću količinu uglja. Ako tome dodamo i činjenicu da „Tamnava-Zapadno polje“ ima lošiji kvalitet uglja, da je to ispod sedam hiljada kilodžula po kilograma za razliku od ovog sa Polja D koje ide i preko osam, a onda mi to, da kažem, peglamo bilansom miksom ta dva uglja. Onda je potpuno jasno zašto je došlo do tog pada. Ponavljam, apsolutno nismo srećni, niti bilo ko normalan može da bude srećan zbog pada proizvodnje energije u EPS-u. Jako smo nezadovoljni na čelu sa premijerom, ministrima u Vladi. Ovde istine radi, najlakše je na ljude bacati kamen, govorim šta je dovelo do toga, ne bojim to vrednosno, samo iznosim činjenice. Ponavljam, došli smo da branimo četiri zakona, nisam došao da branim EPS, kao što nisam branio ni te 2008. godine privatizaciju NIS-a, jer nisam ni sedeo u ovom parlamentu, već sam bio zajedno sa vama u nekoj od lokalnih samouprava. Volim da govorim ovde istinu i mislim da je obaveza nas ministara da kada dođemo pred parlament i javnost da iznesemo faktičko stanje bez ikakvog bojenja i bez ikakvog, da kažem, igranja činjenicama. Samo to radim i nikoga ne branim i nadam se da ćemo, na bazi argumenata, da vodimo polemiku, a ne na bazi političkih potreba da u određenom trenutku svi zajedno udaramo u istu tačku. Nisam deo tog tima koji udara u istu tačku, već govorim istinu i pozivam sve da se bavimo činjenicama i brojkama sa kojima nema laži i nema prevare.
Snežana Paunović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, današnja skupštinska rasprava odnosi se na set finansijskih zakona čije sprovođenje treba da se reflektuje pozitivno, pre svega, na privredni sektor. To su najpre dopune Zakona o osiguranju depozita i dopune Zakona o Agenciji za osiguranje depozita. Kao što smo čuli u obrazloženju ministra, njihova primena treba da doprinese odgovornom upravljanju sredstvima Fonda za osiguranje depozita i Fonda za zaštitu investitora. Drugi set zakona jesu sporazumi o zajmovima kod inostranih banaka za energetski sektor. Prvi se odnosi na modernizaciju sistema za opepeljivanje TENT A, a drugi na realizaciju regionalnog programa energetske efikasnosti u prenosnom sistemu električne energije, čiji će korisnik biti JP „Elektromreže Srbije“. Obe ove investicije treba da doprinesu efikasnijem radu energetskog sektora, ali i efikasnijem sprovođenju mera zaštite životne sredine, na šta nas obavezuju i propisi EU. Najpre bih se osvrnula na dopune dva usko povezana zakona, na Zakon o osiguranju depozita i Zakon o Agenciji za osiguranje depozita. Kao što se vidi, predložene dopune ovih zakona su komplementarne i predstavljaju usklađivanje odredbe Zakona o osiguranju depozita sa Zakonom o Agenciji za osiguranje depozita. Izmene se odnose na unapređenje modela upravljanja sredstvima Fonda za osiguranje depozita i sredstvima Fonda za zaštitu investitora. Sredstva ovih fondova se, po važećim zakonima, drže na posebnim računima kod Narodne banke kako bi bila dostupna za korišćenje za zakonom utvrđene namene. Dok su na čekanju za korišćenje, kako bi se zaštitila i uvećala, ona se ulažu u korisne finansijske transakcije, tako se dinarska sredstva ulažu u dužničke hartije od vrednosti, koje izdaje Republika Srbija ili Narodna banka Srbije, a devizna sredstva se ulažu u strane hartije od vrednosti ili u strane banke koje daju najpovoljnije kamate. Ovo čini Narodna banka na osnovu ugovora i po odobrenju Agencije za osiguranje depozita. Međutim, kako je sve prisutnija politika stranih banaka na zapadu, i to u evrozoni, da ne daju više pozitivne kamate na čuvanje deviznih sredstava, već naprotiv mnogi naplaćuju čuvanje inostranih deviznih sredstava na svojim računima. U tom slučaju se naša sredstva ne bi uvećavala za iznos pripisane kamate, već smanjivala za iznos negativne kamate za čuvanje sredstava. Dakle, ako se bankarska kamata na deponovana devizna sredstva u inostranstvu zameni naknadom za deponovanje i čuvanje deviza, onda za deponenta nastaje trošak, a ne dobitak. Kako bi se ovaj problem rešio i smanjili gubici našeg novca, Vlada i Ministarstvo finansija, dopunama ova dva zakona predlažu zaštitu naših sredstava kojima raspolaže i upravlja Agencija za osiguranje depozita. Zaštita se obezbeđuje na način što će se u slučaju uvođenja negativnih bankarskih kamata na inostranom bankarskom tržištu devizna sredstva kojima raspolaže Agencija moći da ulažu, ne samo u dinarske, već i u devizne dužničke hartije od vrednosti koje izdaje Republika Srbija ili Narodna banka Srbije. Jedno ovakvo rešenje, koje je predloženo, predstavlja fleksibilan model čijom primenom se postiže brže reagovanje na promene bankarskih politika inostranih banaka, kao i potpuno adekvatnu zaštitu kroz sprečavanje smanjenja novčanih sredstava kojima upravlja Agencija za osiguranje depozita zbog negativnih kamatnih stopa u stranim bankama. U tom smislu, nesporno je da su dopune dva navedena zakona jedan dobar korak ka još odgovornijem upravljanju sredstvima Agencije, odnosno pre svega sredstvima naših poreskih obveznika. Kada su u pitanju sporazumi o zajmovima, koji su na dnevnom redu, htela bih da istaknem da su u pitanju razvojni krediti čijim sredstvima će se unaprediti jedan od nosećih sektora ekonomskog razvoja Srbije, a to je energetski sektor. Srbija ima ozbiljne energetske resurse i oslanja se na domaću proizvodnju, pa i na izvoz, raspolaže proizvodnim kapacitetima koji su u prethodnom periodu obezbeđivali energetsku stabilnost zemlje, čak i u veoma otežanim uslovima proizvodnje. O tome se ovde dosta govorilo, zapravo, ministar je u nekoliko navrata objasnio vrednost svega toga. Energetika je sektor koji zahteva stalno održavanje i modernizaciju i razvoj, dakle to podrazumeva i jedno ozbiljno investiranje. Energetski proizvodni sistemi, kao što su hidrocentrale i termoelektrane, ali i prenosni sistemi zahtevaju neprekidna ulaganja kako bi se proizvodnja povećala i bila bezbedna. Razvoj koji podrazumeva modernizaciju samo radi povećane proizvodnje, već i radi štednje ograničenih prirodnih resursa i njihovog efikasnog korišćenja. Ono što je važno jeste reći da je nezaobilazna i briga o zaštiti životne sredine, jer je poznato da energenti, pogotovo proizvodnja i upotreba uglja predstavljaju faktor rizika za zdravlje životne sredine, pa i za ljude. Sporazumom o zajmu koji je potpisan između „Elektromreže Srbije“ i Nemačke razvojne banke treba da se obezbede kreditna sredstva u visini od 15 miliona evra za realizaciju obaveze iz regionalnog programa energetske efikasnosti u prenosnim sistemima. Primarni cilj ovog programa je obezbeđenje nacionalne energetske bezbednosti Republike Srbije, kroz obezbeđenje bezbednog i efikasnog prenosnog sistema. Konkretno, ovo bi značilo da će se ovim zajmom vršiti zamena dotrajale mreže nižeg naponskog nivoa od 220 kv, sistemom koji je mnogostruko većeg kapaciteta i višeg naponskog nivoa, odnosno od 400 kv. Razvojni cilj ovog programa, u suštini, jeste doprinos održivom ekonomskom razvoju Republike Srbije usklađivanjem prenosnih sistema sa osnovnim postulatima energetske efikasnosti, ali i doprinos globalnoj zaštiti klime putem smanjenja emisije ugljendioksida. Finansiranjem ovog programa, od nacionalnog i regionalnog interesa, omogućiće se i transnacionalni prenos električne energije na velikim rastojanjima i to uz minimalne gubitke. Na taj način će se spajati energetska tržišta istočne i zapadne Evrope. Ono što je najvažnije ova investicija će garantovati sigurno i stabilno snabdevanje domaćih potrošača dovoljnim količinama kvalitetne električne energije. Kada je u pitanju drugi sporazum, odnosno Sporazum o zajmu zaključen sa Nemačkom razvojnom bankom, zajmoprimac je JP „Elektroprivreda Srbije“, a iznos zajma je 45 miliona evra. Republika Srbija takođe daje garancije u korist Nemačke razvojne banke, a sredstva zajma će biti upotrebljena za projekat modernizacije sistema za opepeljivanje TENT A. Cilj ovog projekta je rekonstrukcija sistema za prikupljanje, transport i odlaganje pepela i šljake u TENT A. Nije tajna da je to, pre svega, najveća termoelektrana u Republici Srbiji, sa najvećim obimom proizvodnje, a samim tim i sa najvećom emisijom pepela i šljake. Postojeći sistemi će biti rekonstruisani, tako da se dobije unapređenje performanse za postupak opepeljivanja, a sve u skladu sa međunarodnim standardima zaštite životne sredine. Razlozi za rekonstrukciji nalaze se u nameri da se dobije pouzdan tehničko-tehnološki sistem kojim će se pepeo, šljaka i gips iz ovih blokova TENT deponovati, uz zadovoljenje uslova zaštite životne sredine, a time i zaštite zdravlja stanovništva. Novim tehničko-tehnološkim rešenjima sprečiće se raznošenje pepela vetrom, nedozvoljeno zagađivanje podzemnih i površinskih voda, pre svega reke Save, sprečiće se zagađenje okolnog tla, kao i rešavanje otpadnih voda koje su u sistemu opepeljivanja. Rekonstrukcijom će se, takođe, obezbediti ispunjenje zahteva, kako domaće, tako i evropske zakonske regulative iz oblasti zaštite vazduha, vode i zemljišta. Da podsetim, da je usklađivanje domaćeg zakonodavstva sa komunitarnim pravom, ali i prakse u sektoru zaštite životne sredine jedan od važnih uslova za članstvo u EU. Konkretno govoreći, rekonstrukcijom sistema za odlaganje pepela i šljake, odnosno primenom nove tehnologije za odlaganje pepela, drastično će se smanjiti uticaj odlaganja pepela na kvalitet površinskih i podzemnih voda, a zagađenje vazduha biće smanjeno na prihvatljiv nivo. Dakle, primeniće se ekološki poželjnije i prihvatljivije tehnološko rešenje. Imajući u vidu kakve sve posledice po zdravlje građana koji žive u obodu termoelektrane, kao i po zdravlje prirode može proizvesti pepeo i šljaka iz te termoelektrane, smatram neophodnim rekonstrukciju postojećih sistema za otpepeljivanje koji ipak počiva na zastarelim tehnologijama. Sa druge strane, ne treba uopšte zanemariti činjenicu da je pepeo iz termoelektrana značajan resurs koji se može koristiti u građevinarstvu, gradnji puteva i u druge svrhe te je procena da ovaj resurs vredi čak milijardu evra. O ekološkom aspektu opepeljivanja će šire govoriti moj kolega Ivan Karić, a u kontekstu efekta koje očekujemo nakon realizacije projekta za koji se uzimaju zajmovi kod Nemačke razvojne banke potvrđujem da će poslanička grupa SPS podržati ratifikaciju ova dva sporazuma jer se radi o razvojnim projektima u oblasti energetike. U danu za glasanje poslanička grupa SPS podržaće i ove sporazume, ali i ostale zakone o kojima je parlament raspravljao na ovoj sednici. Hvala vam.
Hvala vama. Đorđe Vukadinović.
Poštovane kolege, gospodo ministri, nije čudo kada koleginica iz SPS da će SPS podržati ove zakone, ali jeste donekle iznenađenje, baš za one koji crno belo gledaju kada ja kažem da ćemo ja i moje kolege podržati barem deo ovih predloženih zakona, pre svega onih koji se tiču, naravno uz neke rezerve i amandmane koje smo podneli, Agencije za osiguranje depozita jer to jeste smisao, treba da bude smisao skupštinske rasprave, a ne ta crno bela podela koja nas povuče, na vlasti opoziciju, koja je prirodna, logična i potrebna, ali ne po svaku cenu. Pre par nedelja smo ovde imali na žalost izuzetak, a treba da bude praksa i pravilo, jednu kvalitetnu raspravu sa dva predloga zakona, dva predloga medicinskih zakona o transfuziji i transfuziologiji i o biomedicinski potpomognutoj oplodnji, gde za ministra Lončara, manje-više znate, poznato je javnosti, kakvo je mišljenje opozicije koji je imidž imao gospodin Lončar kada je izabran za ministra i kakve su kritike na njegov račun stizale, ali on je došao spreman sa dva ozbiljna predloga zakona i niko dobronameran nije mogao zbilja da prenebregne tu činjenicu da smo imali jednu kvalitetnu i dobru raspravu. To bi trebalo da bude zapravo uputstvo i preporuka kako bi trebalo da izgledaju ove naše debate, uključujući potrebu da se nekada vodi i polemika i da se nekada stavi akcenat i na ove političke dimenzije. Danas imamo delimično taj slučaj, ali na žalost imamo i dva predloga zakona koje ja i moje kolege, a verujem i nadam se i dobar deo parlamenta ne može da podrži, jer se u ova druga dva predloga, tačke dnevnog reda radi zapravo o novim kreditima, odnosno dugovima i povećanju duga, ovoga puta za javna preduzeća, ali dug je dug, svejedno, i država Srbija i ova Skupština treba da daju garancije za taj dug koje dva javna preduzeća, odnosno ta dva kredita koja treba ta javna preduzeća da preuzmu. Da se vratim na ono što je pozitivno. Ako sam dobro razumeo, ideja predloženih, ne ovih pozajmica, odnosno ne ovih kredita koje uzimaju EMS i EPS, već ova rešenja koja se tiču Agencije za osiguranje depozita jeste da sada ta Agencija ima mogućnost i dobija mogućnost da fleksibilnije raspolaže tim sredstvima i da umesto da da sredstva kojima raspolaže, sredstva Fonda kojima raspolaže, da ih ulaže samo u strane banke, sada može da ih plasira preko Vlade Srbije, odnosno preko države Srbije i kao hartije od vrednosti koje izdaje Narodna banka i država Srbija. Mislim da je to dobro rešenje i preporučio bih samo da Vlada, odnosno ministar razmisli o tome da se izbaci iz Predloga zakona jedna ograda koja tu postoji da je to nešto što je na snazi samo dok traju te okolnosti. Koje okolnosti? Okolnosti, to su neke kolege rekle, ali da podsetimo na ono što je zbilja važno, da najveći broj banaka danas u svetu, tih kredibilnih banaka, kojima vredi i u koja je sigurno ulagati sredstva, zapravo imaju negativnu kamatu. Drugim rečima, one naplaćuju da bi vam čuvale novac. Država Srbija kada bi čuvala taj novac u tim bankama mora da plaća u taj ukupan fond i sredstva se smanjuju. Zbog toga ovo rešenje mislim da je inače pozitivno i sada smo spremni da podržimo taj predlog i to rešenje, čak i u ovom generalnijem smislu. Zašto bismo se unapred ograničavali da ta mera važi samo dok su takve negativne kamatne stope na svetskom tržištu? Zašto naša država, zašto njene hartije od vrednosti ne bi bile jednako konkurentne ili barem učestvovale ravnopravno sa tim nekim stranim bankama? Na kraju krajeva, uvek nam je cilj ako možemo po dobrim uslovima, da ne bude rizik, a nadamo se da neće biti rizik ako se ova obećanja koja naša Vlada stalno daje delimično ispune, onda rizika neće biti i zašto ne bismo ulagali i plasirali preko Narodne banke i u domaće hartije od vrednosti? Podržavam predlog rešenja, ali sugerišem da se odbaci ova ograda dok traju okolnosti koja zato na neki način favorizuje plasman stranim ili čak imperativno nameće plasman u stranim bankama. Ta mera, ako se ne varam, a vi ćete me ispraviti, potiče iz vremena Mlađana Dinkića kada je on vodio glavnu reč o finansijama, pa dobrim delom i o ekonomskoj politici ove zemlje i ona je takođe imala neki smisao kada je donošena, ali mislim da je suviše restriktivna i unapred isključuje i kvalifikuje domaće hartije od vrednosti. U tom smislu podržavam taj predlog rešenja i sugerišemo da se ovo čak malo manje bojažljivo formuliše. Meni je indikativno da ste vi u jednom trenutku rekli da vas čak kritikuju, da trpite kritike zbog samog tog rešenja kao da postoji neka cenzorska komisija, ne mislim u državi nego na nekom transnacionalnom nivou, koja je nesklona tome da se te hartije i taj novac ulaže i plasira na domaćem tržištu, verovatno ih straha od mogućnosti zloupotrebe. Zloupotreba je uvek moguća, ali posebno na neki način ako imamo poverenje u ljude koji vode tu agenciju, onda treba da imamo i poverenja da će ona voditi računa o interesima države Srbije, kao naravno i o tom novcu kojim raspolaže. Da li će to biti slučaj ili neće, to ne možemo unapred znati. Mera je dobra. Zaslužuje podršku i sa zadovoljstvom ću glasati za nju. Na žalost, postoje druge dve tačke dnevnog reda, a tiču se ovih zajmova za Elektroprivredu gde ne možemo na taj način podržati zbog razloga o kojima smo delimično, gospodine ministre Vujoviću, razgovarali kratko jer nije bilo dovoljno vremena prilikom prethodne naše sednice i ako se ne varam u roku od pet dana vi ste ovde u prilici da branite čak četiri kredita, ne baš ista. Ovo su krediti za EPS i EMS, a ono su pare koje dobija država Srbija i budžet Vlade Srbije, ali je poenta ista. Mi smo se dakle, kolege drage, skrećem vam pažnju, za svega sedam dana ili pet dana, zavisi kako brojimo, ovde obavezali da će se država Srbija zadužiti direktno ili indirektno, država ili javna preduzeća, što opet garantuje država, za, ako sam dobro sabrao, 283,6 miliona evra. Prošle nedelje ili u ponedeljak smo izglasali 180 plus 41 i danas treba da se izjasnimo, odnosno ovih dana o pozajmici novoj, novom kreditu od 45 miliona evra i još 15 miliona evra. Znači, 45 za Elektroprivredu i 15 miliona za Elektromreže. Dakle, 45 i 15 je 60 i onih 223 od prošle nedelje, to je 283,6 miliona evra. Što kaže kolega, malo li je? Znam i video sam iz ovih podataka da su to relativno povoljne kamate. Znam da umete dobro da obrazlažete, što ste prošli put demonstrirali, i da na neki način posle vašeg izlaganja nekada deluje kao da nam je to poklon otprilike, a ne kredit. Zdravorazumski gledano, i građani Srbije to ipak znaju, dug je dug, a dug je uvek zao drug. Treba izbegavati zaduživanje kad god je to moguće. Dakle, moje pitanje vama direktno, odnosno sada i kolegi Antiću, odnosno vašem kolegi ministru Antiću glasi – ako je tačno da su bilansi kao što je predsednik Vlade rekao, bilansi EPS takvi da ima pola milijarde ili 440 miliona evra na računu, ako je ovaj kredit 10% ili 10 puta manji koji sada uzimamo od Nemačke razvojne banke, a za projekat koji je vredan i nema nikakve sumnje da je potrebno rešiti taj ozbiljan problem i tehnološki i ekološki problem sa Termoelektranom „Nikola Tesla“, zašto se onda uzima kredit, a ne radi iz tih takvih impresivnih rezervi koje EPS ima na računu? Dakle 440, a ovde je reč o 45 miliona. Znači, bukvalno 10%. Isto tako, u tom svetlu, ovde pomenuta investicija u Crnogorsku elektromrežu deluje mi, a vi ćete reći vaše mišljenje, ili ste već rekli, sumnjivo i dubiozno, tim pre što mi samo delimično i minimalno, ako tako mogu da kažem, investirali u tu Crnogorsku elektromrežu, a to nas je koštalo, ako se ne varam, a vi ćete me ispraviti, upravo tih nekih desetak miliona evra, upravo onoliko koliko je ovaj drugi kredit koji Elektromreža Srbije uzima opet od Nemačke razvojne banke. Ja osnovano sumnjam i voleo bih da podelim tu sumnju sa vama, sa kolegama, sa ministrima, sa javnošću, da ovo napadno zaduživanje, a nije ni prvo ni poslednje, koje se kada je reč o EPS ide i oslanja na nemačke izvore. Pitam sebe, pitam i vas, a vi me demantujte, meni će biti drago, da to može da se shvati kao neka vrsta predigre i pripreme terena za prodaju EPS ili makar EMS kao najprofitabilnijeg potencijalno dela Elektroprivrede upravo Nemačkoj? Recimo da se ti krediti ne vrate ili ne budu mogli da se vrate, onda će se pojaviti potreba ili kao spasonosno rešenje, to obično tako biva, tako je barem bivalo, pa onda uđemo u strateško partnerstvo, pa iz strateškog partnerstva zapravo korak po korak pojavi se kao manjinski, a onda vrlo brzo i kao većinski vlasnik i tako izgubimo kontrolu i nad tako strateškim i važnim preduzećem kao što je EPS. Ovde su iznošeni dosta ubedljivi podaci, koje ste vi samo delimično i ne previše uspešno demantovali, o padu proizvodnje struje u Srbiji prvih meseci ove godine. Postoje olakšavajuće okolnosti i vi ste ih naveli, s tim što mislim da je ovaj klimatski argument možda najtanji, jer kao što ste videli i kao što se pokazalo, proizvodnja je padala još više u februaru nego u januaru, a još više u martu nego u februaru ove godine. Dakle, tu postoji problem. Da to nije samo zlonamerno zvocanje nekih opozicionih poslanika, ja ću ovde citirati reči nekoga ko bi trebao i za vas i za moje kolege preko puta da bude vrhovni autoritet. To je predsednik Vlade Aleksandar Vučić, koji je prilikom svoje posete pominjane ovde, upravo Kolubari, rekao, citiram: „Nama ove godine probleme pravi EPS zato što nema dovoljan rast proizvodnje u odnosu na prošlu godinu, imamo probleme u proizvodnji uglja, ne znamo kada će se rešiti Kostolac, imamo probleme sa klizištima, nismo napravili nove otkrivke“. Završen citat. To su, dakle, reči predsednika Vlade Aleksandra Vučića. E sad, možete dozvolite nama da onda to isto možda kažemo nešto oštrije i možda manje optimistički ili manje blago nego što je to zvučalo kod njega. Dakle, problemi su realni, postoje i vi ste ih takođe u svom izlaganju ovde jednim delom prihvatili. Slažem se da su problemi realni i ne misli da su oni od juče i da oni idu na konto samo rukovodstva niti ove vlasti, ali skrećem pažnju da ima tu i, kako bi se reklo, pored objektivnih teškoća i subjektivnih problema i subjektivnih okolnosti. Šta su subjektivni problemi? To su kadrovi koji vode to preduzeće. Jer, ako sam dobro razumeo, a mislim da jesam, glavni problem zašto je smanjena proizvodnja struje, ne govorim sad o ovoj hidrološkoj situaciji, jeste manja proizvodnja uglja. Znači, TENT je manje proizveo struje jer je manje stizalo uglja iz Kolubare. Vidite, gle čuda, to je detalj koji je možda promakao javnosti, a možda i nekim kolegama, sadašnji vršilac dužnosti čitave EPS stigao je upravo iz Kolubare. To je gospodin Milorad Grčić. Dakle, on je direktno i indirektno odgovaran. Sada je direktor EPS, a doskora je bio upravo direktor Kolubare. Dakle, tu je teško pobeći od neke vrste i objektivne i subjektivne odgovornosti za aktuelno rukovodstvo EPS, iako je ono, ako se ne varam, u VD stanju. Nezavisno od toga, bilo je reči o kadrovskoj osposobljenosti javnih preduzeća. Postoji jedna škola mišljenja, a dele je i neke kolege i u opoziciji i u vlasti, da je najbolje da se sve proda i privatizuje. Onda, rekao bih, kadrovi poput pomenutog gospodina Grčića, da ne bude da je sada on crna ovca, nije on jedini, možda čak nije ni najgori, dakle, kadrovi takvi, takva rešenja služe kao glavni argument kolegama nekima iz vlasti i iz opozicije, analitičarima i ekonomistima, uglavnom ove neoliberalne orijentacije, da kažu – evo, vidite, ta javna preduzeća, to je rupa bez dna, najbolje da mi to sve prodamo, da nam dođu stranci i onda kada bude privatno i to strano privatno, onda će da procveta. Ja se duboko ne slažem sa tom filozofijom, a verujem da se ne slažete ni vi, gospodine Antiću, a nadam se da se ne slažu ni kolege sa druge strane. S druge strane, ako imamo takve kadrove i ako imamo takve bilanse kakve imaju mnoga javna preduzeća, a sada, bogami, plašim se da i EPS ide tim putem, da ne nabrajam neka druga, onda će to biti glavni argumenti, sjajan argument svima koji kažu – hajde da rasprodamo jer mi nismo u stanju da time uspešno rukovodimo. Da bismo taj argument izbili iz ruke, onda moramo ta javna preduzeća učiniti efikasnim na različite načine, a pre svega kvalitetnim menadžmentom. U vašim rukama, i završavam time, gospodo i kolege, su i nož i pogača, apsolutna većina poslanika i praktično sva vlast u zemlji na svim nivoima. Pa, dovedite sposoban menadžment, nađite u svojim redovima ili sebi bliskim redovima ljude, stručnjake koji mogu to da dobro vode. Nemojte nesposobnim kadrovima da dajemo municiju onima koji žele da to upropaste da bi se pokazalo da su u pravu i da bi mogli da poentiraju i da kažu kako država, a pogotovo država srpska ne može da bude dobar vlasnik bilo čega. S tom argumentacijom se pokušala i prodaja Telekoma pre neku godinu. Ako je za utehu, i prethodna vlast je takođe pokušavala da proda Telekom, pa nisu uspeli. Od toga se odustalo i ovoga puta. Dakle, ta vrsta neoliberalne, ja bih rekao pogubne ekonomske filozofije hrani se upravo lošim radom javnih preduzeća i lošim radom kadrova, kakvi su sada imam utisak i na čelu EPS. To se može sprečiti, to se mora sprečiti i onda i ovi krediti, ponavljam i završavam time, da za pet dana ova Skupština na neki način potvrđuje zaduživanje ove države u iznosu od 280 miliona evra, pa se takve situacije, nadam se, neće ponavljati, tj. moći će se izbeći. U protivnom nam sledi dužničko ropstvo, i to ne u nekoj dalekoj, nego u vrlo bliskoj budućnosti. Hvala.
Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Uvaženi ministri, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, mi danas u ovom visokom domu raspravljamo o dva seta ekonomskih zakona i dva zajma za EPS i EMS. Što se tiče ovih ekonomskih zakona, moram da podsetim da smo mi pre dve godine i nešto, odnosno 3. februara 2015. godine usvojili novi Zakon o osiguranju depozita i o Agenciji za osiguranje depozita, i to iz dva osnovna razloga. Prvi je što su Agencija i Fond za osiguranje depozita bili ispražnjeni do poslednjeg dinara, pa je onda stečajem banaka i zaštitom deponenata država morala da interveniše sredstvima iz međunarodne zajednice i to od Svetske banke, Banke za obnovu i razvoj i Evropske banke za obnovu i razvoj. Te organizacije su tražile od nas da donesemo zakone koji će urediti i pitanje osiguranja depozita i pitanje rada Agencije, u skladu sa međunarodnim standardima. Mi smo to uradili 3. februara 2015. godine, a danas mi intervenišemo sa ovim izmenama u ova dva zakona zbog negativnih kamatnih stopa u evrozoni. Smatram to jednim korakom napred, korakom u dobrom pravcu, kada mi sami preduzimamo veoma važne korake koji nam pomažu da stabilizujemo naš ekonomski sistem. Što se tiče zajmova od Nemačke razvojne banke za EPS i za EMS, od ovog zajma očekujemo efikasniji rad EPS-a i EMS-a i očekujemo da proizvodnja bude veća i da imamo određeni napredak u zaštiti životne sredine. Veoma je važno što je reč o zajmu koji ova dva javna preduzeća sama treba da izmire, a što je u stvari država samo garant zbog povoljnih uslova. Složila bih se sa vama, gospodine Antiću, da EPS prolazi kroz ozbiljnu transformaciju i tranziciju, pored EPS-a kroz tu oblast transformacije prolaze i Železnice Srbije. Verujem da će se proces naših javnih preduzeća koja su već duže vreme u problemu zaokružiti u narednom periodu sa jednim pozitivnim ishodom. Naravno da to nije ni malo lako ni jednostavno. Mislim da moramo kao država da iskoristimo maksimalno ogroman potencijal koji imamo i u smislu korišćenja obnovljivih izvora energije. Tu nam pogoduju i mnogi regionalni projekti, a ovaj zajam treba da bude jedan zamajac za izgradnju transbalkanskog koridora, ali i da omogući rekonstrukciju sistema transporta pepela u najvećoj EPS-ovoj termoelektrani, a rezultat toga treba da bude kvalitetniji vazduh, sa ciljem da se zaštitimo od zagađenja i naravno uopšte vazduha i zemljišta. Mislim da je veoma važno da se sva ova četiri zakona u danu za glasanje podrže i da su građani Srbije shvatili kolika je važnost uzimanja povoljnih kredita, odnosno zajmova, a isto tako koliko je važno da i preduzimamo određene korake u smislu zaštite našeg ekonomskog sistema kada su u pitanju negativni trendovi kamata u evrozoni. Zahvaljujem.
Marko Đurišić, Ana Ćirić, Aleksandra Jerkov, Jelena Vujić Obradović, Zoran Krasić. (Goran Ćirić: Prešli ste na listu?) Na listu. (Goran Ćirić: Mislio sam da ima još ovlašćenih.) Pa neće niko od ovlašćenih. Poslaniče, nemojte, bili ste odve kod mene. Pitala sam da li želite sada ili posle. Rekli ste – sutra. Reč ima Zoran Krasić. Izvolite.
Prvo ću krenuti od ovih zakona koji se odnose na garancije. Pokušaću da izbegnem priču o onome što smo napisali o amandmanima, pošto će o tome biti reči kada bude rasprava u pojedinostima. Moram da obavestim javnost da, prema zvaničnim podacima Ministarstva finansija, 31. marta 2017. godine javni dug Republike Srbije iznosi 24,9 milijardi evra. Čitam vaše podatke, tako da nemate potrebe da bilo šta osporavate. To je u dinarima oko 3.089 milijardi dinara. Moram da vam kažem da kod nas u Srbiji imamo tri načina prikazivanja stanja javnog duga i učešća javnog duga u BDP-u. Prema Zakonu o javnom dugu, 31. marta to je bilo 65,3%, prema metodologiji EU to je 62,1%, prema Zakonu o budžetskom sistemu to je 66,2%, a prema Narodnoj banci Republike Srbije možemo samo da pretpostavimo koliko bi to moglo da bude. Drugi vrlo značajan podatak za ovu današnju raspravu jeste da je Republika Srbija u prva tri meseca ove godine imala transakcije po osnovu javnog duga i samo ću da navedem nekoliko. Kada su pitanju državne hartije od vrednosti emitovane na domaćem tržištu, stanje 1. januara je bilo oko 1.000 milijardi dinara, a 31. marta to je smanjeno na 995 milijardi. Ako uzmemo Nemačku razvojnu banku, stanje duga 1. januara 2017. godine je bilo 10.542.000, a 31. marta to je 11.000.000 i nekoliko. Znači, raste. Evroobveznice. Obaveze po osnovu evroobveznica su se nešto neznatno smanjile. Ako pogledamo kao indirektnu obavezu ovo što imamo prema Nemačkoj razvojnoj banci, onda vidimo da je stanje duga 31. marta 2017. godine povećano, to je 7.253 sa 6.951. Sve ovo iznosi, da vidimo u kakvim trendovima mi živimo, kakvi su trendovi i šta se donosi. Stanje garancija Republike Srbije na dan 31. mart 2017. godine, Elektroprivreda, ako to pretvorimo, u milionima evra, to je 378 miliona evra, indirektna obaveza Republike Srbije. Ako pogledamo EMS, tu izmenite, oni nisu javno preduzeće, oni su akcionarsko društvo, u ovim vašim obrascima, kod njih se to zadržalo na 41,1 milion evra. Znači, Republika Srbija sa garancijama duguje ukupno preko 2,25 milijardi evra. Još jedan vrlo interesantan podatak jeste da od 2012. godine obaveze po osnovu garancija Republike Srbije za EPS od 184,5 miliona evra porasle su na ovih 378 miliona evra, što takođe ukazuje na neki trend. Vrlo je interesantno za javnost i za Vladu da se upozna sa troškovima servisiranja javnog duga. Ja bih vas zamolio da obratite pažnju, citiram podatke koje Ministarstvo finansija ima. Vidite, troškovi servisiranja javnog duga od 1. januara do 31. marta 2017. godine, ovako izgledaju. Kada su u pitanju državne hartije od vrednosti emitovane na domaćem tržištu, obaveze po osnovu glavnice, to je 930 milijardi dinara, a kamate 27 koma nešto. Znači, samo za kamate se isplatilo otprilike trećina glavnice. Vrlo interesantna stvar. Kod Nemačke razvojne banke za glavnicu je dato 47,5, a po osnovu kamata 1,7. Interesantna je stvar i kod evro obveznica, ništa nismo plaćali po osnovu glavnice, ali smo 12,566 miliona dali po osnovu kamate i ako se pogleda spoljni dug, direktne obaveze za prva tri meseca, mi smo za četiri milijarde dinara više platili kamate nego glavnicu. Vrlo interesantno i dobar pokazatelj šta se dešava sa našim javnim finansijama. Interesantno je da i u pogledu zaduženja, naše obaveze u dinarima su od ukupnog javnog duga 20%, evro od 40%, dolar 33 koma nešto posto. Vrlo, vrlo, interesantni pokazatelji ukazuju da treba biti vrlo oprezan prilikom bilo kakvog razmišljanja o direktnom i indirektnom zaduživanju. Samo da vam skrenem pažnju da po osnovu emitovanih hartija od vrednosti sa stanjem na 31.3.2017. godine, naše obaveze u ovom mesecu iznose 138 miliona evra i 16,7 milijardi, to je za juni mesec, za maj mesec je 20 milijardi 520 miliona dinara i 100 miliona evra. Svako ko ovo rastumači ove podatke videće da ovo naše zaduživanje poprima alarmantne tokove i da sve dolazi na naplatu. Još jedanput da ponovim da se ne bi zaboravilo, čitam zvanične podatke. Ova Vlada je tamo negde jula meseca 2012. godine zatekla stanje javnog duga 15,469 milijardi evra, a 31. marta ove godine, stanje duga je 24,5 milijarde evra. Vi po pravilu emitovanjem hartija od vrednosti, trebate da se razdužujete. Imam podatke i o kretanju kamatnih stopa, takođe o nečemu što je vrlo nepovoljno. E, sad ako uzmemo ova prva dva zakona, ja vas samo podsećam da Međunarodna banka za obnovu i razvoj, odnosno Svetska banka je odobrila kredit, projekat podrške Agencije za osiguranje depozita od 145,3 miliona evra i to se nalazi u koloni direktne obaveze prema inostranstvu, što podrazumeva da su to direktne obaveze Republike Srbije, nisu indirektne obaveze. I ako po tom osnovu plaćamo neku kamatu o kojoj ste pričali na početku, onda je to obaveza Republike Srbije, a ne Agencije za osiguranje depozita, jer je Republika Srbija namenski uzela taj zajam da bi sanirala Agenciju za osiguranje depozita, koja je 2012. godine ostala bez kapitala. Zašto? Zbog „Agrobanke“, „Razvojne banke Vojvodine“, „Univerzalbanke“, „Prve beogradske banke“, „SDPR banke“, da vam ne pričam šta je sve bilo, ali ste tada osnažili „Poštansku štedionicu“, pa ste joj dali mnogo više imovine i tako je agencija ostala bez kapitala. Agencija za osiguranje depozita, osigurava 14,5 milijardi evra depozita fizičkih lica, mikro, makro i srednjih preduzeća. Dakle, 14,5 milijardi evra ukupnih depozita je osigurano, kvartalno, banke uplaćuju 21 milion evra, kao obezbeđenje da ukoliko banka krene u stečaj na dan otvaranja stečaja, počinju da se računaju rokovi u kojima agencija treba da sanira štediše i deponente. Sada se tu povezuju dva posla. Jedan je posao agencija, primarni zadatak da putem premije obezbedi sredstva u Fond za osiguranje depozita, do nekog standarda od 0,8% i ako ste vi projektovali 5%, i ako se pridržavate one direktive EU iz 2014. godine, ali ovom intervencijom u zakonu, gde se omogućava da devizna sredstva Fonda za osiguranje depozita se plasiraju u dužničke hartije od vrednosti hartije koje izdaje Republika Srbija je pogrešan potez. Ona mobilna sredstva sa kojima treba da se zatvori, smiri situacija na bankarskom tržištu, umire deponenti, jer svaki stečaj prouzrokuje paniku, zašto to ne reći, vi imate nameru preko ovog zakona da na relativno dug vremenski period angažujete u državne hartije od vrednosti koje služe za popunjavanje budžetskog deficita i za neke kapitalne investicije. Mislim da to ne sme da se radi. Zatim, Agencija za osiguranje depozita ima svoje depo račune kod Narodne banke Srbije. Narodna banka Srbije je komisionar za devizna sredstva koja se nalaze u fondu, a ovim zakonom vi omogućavate da komisionar emituje hartije od vrednosti i da kupac bude njegov agent, komitent. Ovde se na jedan način prikriva situacija da nedostaju sredstva, tim pre što ste u poslovanju, ne kažem vi konkretno, nego u nekom ranijem periodu 2007. godine 11,8 miliona dinara je agencija izgubila u poslovanju sa hartijama u vrednosti, najkvalitetnijih banaka, Nemačke centralne banke, devizni depozit je u pitanju, odnosno plasiranje sredstava iz Fonda za osiguranje depozita radi kupovine hartije od vrednosti, takođe dužničke nemačke države. Vi ste ovde sada nama napravili jednu priču, negativne kamatne stope, ali ste pogrešno predstavili. To su kamate koje se plaćaju na ono što ste se zadužili kod Svetske banke, a ovde po zakonu vi ste predstavili, ako devizna sredstva agencija plasira u inostranstvu na neki devizni račun, kao depozit, a tamo se kažnjava depozit sa negativnim kamatnim stopama, da se ta šteta ne bi desila, hajde mi to da uložimo u državne hartije od vrednosti, pa ste otvorili drugu temu. Kako je moguće da se najveća zarada ostvaruje trgovinom dužničke hartije od vrednosti koja izdaje Republika Srbija? Šta je sa našim bankarskim sistemom? Dakle, 14,5 milijardi evra depozita, što štednje, što depozita i koliko je to deponenata? Dakle, 50.000, 100.000, koliko je to računa, 10, 15, 20.000 i sve su to pitanja na koja treba da se odgovori. Nažalost, u obrazloženju ova četiri predloga zakona nema nijednog, ja moram da kažem, odgovora koji bi mogao da na neki način objasni ovo što sam pročitao, a to su zvanični podaci, to su vaši podaci. Vi ovde kukate o lošem poslovanju. Ja sam samo vas citirao.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, Balša Božović, Goran Kovačević. Goran Kovačević, izvolite.
Dame i gospodo, poštovani ministre, danas na dnevnom redu su četiri zakona. Ta četiri zakona u stvari mogu da se podele u dva seta. Dva zakona se tiču Agencije za osiguranje depozita i dva zakona se tiču kreditnih linija za funkcionisanje preduzeća koja se nalaze u vlasništvu Republike Srbije. Iako se čini da ovi zakoni su prilično različiti, i jeste tačno. Dva zakona se nalaze u delu koji se tiče finansijskog sektora, odnosno funkcionisanja banaka, odnosno osiguranja depozita i dva se nalaze u delu privrede. Suštinski, ova dva zakona, ova četiri zakona, ova dva seta zakona imaju jednu osnovu. Radi se o promenama koje su, pre svega, nastale u finansijskom sektoru. U finansijskoj sferi se nalazi osnova zašto donosimo ova četiri zakona. Iako se čini da su različiti, njihova osnova nalazi se u različitim kamatnim stopama. Agencija za osiguranje depozita je agencija koja prikuplja finansijska sredstva i, po članu 8. Zakona o agencijama, ona kaže da finansijska sredstva koja se nalaze u dinarskoj vrednosti moraju da budu usmerena, odnosno da treba da budu usmerene na hartije od vrednosti koje štampa Narodna banka odnosno Republika Srbija, ali se ne govori o deviznim sredstvima. Problem nastaje onog trenutka kada mi u zakonu definišemo da ta sredstva treba da se koriste na finansijskim tržištima u svetu. Godine 2008. mi ovakav problem sa deviznim sredstvima, odnosno sa osiguranjem depozita nismo imali. Kada je referentna kamatna stopa na šestomesečnom nivou iznosila 5,5% odnosno euribor na tri meseca 5,4%, na mesec dana 5,24%, mi nismo imali problem sa depozitima, odnosno prvoklasnim hartijama od vrednosti koje su se nalazile u stranim bankama, već 2009. godine počinje da se pojavljuje problem zato što referentna kamatna stopa počinje da ubrzano pada. Pik je dostignut 13. oktobra 2008. godine, 2009. već imate referentnu kamatnu stopu u euriboru koja iznosi 1,08 odnosno 0,4. Godine 2015. u januaru mesecu euribor kreće da ide u minus na mesečnom nivou, a do kraja 2015. šestomesečni euribor je u minusu. Ako poštujete zakon, a morate da ga poštujete, poštujući zakon o agencijama, osiguranju depozita, vi finansijska sredstva koja skupite u deviznom iznosu morate da uložite u takve institucije. To znači da mi od 2015. godine, odnosno Agencija za osiguranje depozita, odnosno Narodna banka, koja je komitent, odnosno ona skuplja finansijska sredstva i za interes Agencije za osiguranje ih plasira, ostvarujemo negativnu kamatnu stopu na finansijska sredstva koja smo skupili po osnovu Agencije za osiguranje depozita. Ta finansijska sredstva su negativna i mi prosto počinjemo da gubimo. Zato danas ovaj zakon podrazumeva da mi promenimo svoju odluku i da omogućimo Narodnoj banci, odnosno Agenciji za osiguranje depozita da može svoja finansijska sredstva da plasira i na domaćem tržištu, odnosno da kupuje hartije od vrednosti koje štampa Narodna banka odnosno Republika Srbija. Referentna kamatna stopa u Srbiji je danas 4%. Ono što se čini i što izgleda da su obveznice koje mi izdajemo u 2016. godini, završene sa kamatnom stopom od 2%. Mi u ovom trenutku nećemo da omogućimo i neće doći do gubitka osnovnog kapitala funkcionišući na ovaj način. Ono što je suština, ako pogledate ovaj zakon koji menjamo, mi kažemo da ova mera traje samo do trenutka dok postoji negativna kamata na svetskim finansijskim tržištima. Naš problem danas nije dolar, jer u ovom trenutku, zahvaljujući kamatama FED-a, koje rastu i koje se kreću negde na oko 1%, mi polako izlazimo iz negativne kamatne stope u dolarima, ali ostajemo u negativnim kamatnim stopama u evrima. Pošto se Srbija nalazi u zoni evrozacije, pošto se nastavljamo na EU, praktično nama problem predstavljaju finansijska sredstva u evrima, koji se nalazi u Agenciji za osiguranje depozita. Kao što imamo problem sa niskim kamatnim stopama, koje su istorijski presedan, odnosno ovo što se sada dešava neće se dešavati više nikada. Taj istovremeni razlog za donošenje odluka ova dva prethodna zakona, predstavlja po meni, ključni razlog za ove dve kreditne linije. Suština, po meni, jeste činjenica da ova dva kredita uzimamo po fiksnoj kamatnoj stopi od 0,8%. Trenutna inflacija u evrozoni je u poslednja dva meseca otišla 0,2% i sa 1,7 došla je do 1,9%. Centralna banka Evrope je predvidela inflaciju od 2%. Ako uzmete troškove od 0,75 koji su fiksni i 0,25 koji su sredstva koja ne povučemo, mi i sa kamatnom stopom koja je fiksna, se nalazimo ispod zone inflacije. U ovakvim uslovima, kada su ovakvi istorijski presedani, zaduživanje je potpuno prirodna stvar. Mi danas ovde ne govorimo o EPS-u. Kada govorimo o ovim zakonima, mi govorimo o garancijama koja Vlada Republike Srbije, odnosno Skupština Srbije daje za zaduživanje. Radi se o garancijama koje imaju potpuno utemeljenje u oba zakona. Ako pogledate član 4. vi ćete videti da smo u drugoj stavci jasno rekli – ako dođe do problema u otplati zajmova, mi ćemo automatski, u suštini, blokirati račune ta dva komunalna javna preduzeća, odnosno mreže Srbije i Elektroprivredu i sa tih računa naplatiti sredstva, koja nisu oni naplatili na osnovu glavnice, kamata i ostalih troškova koji nastaju po osnovu uzimanja ovih kredita. Praktično, ova dva zaduženja, ove dve kreditne linije su potpuno finansijski neutralne, što se tiče budžeta Republike Srbije. Mi smo i planirali za budžet u 2017. godini, potpuno su obezbedili članom 4. stav 2. da neće biti troška u budžetu Republike Srbije, biće u funkcionisanju javnih preduzeća, ne ulazeći u tehniku i razloge zašto uzimamo ove kredite. Jasno je, svima nama, da su ova dva ključna kredita koja omoguće u svojim segmentima funkcionisanja, bolje funkcionisanje ta dva preduzeća. Pre svega, u oblasti Elektroprivrede, to podrazumeva da će ljudi u Obrenovcu imati kvalitetnije uslove za život. Ali je značajnija elektromreža. Prebacivanje napona sa 220 na 400 kilovata, predstavlja budućnost funkcionisanja elektromreže Srbije. Prsten koji se pravi, koji podrazumeva praktično ovim kreditom samo još popunjavanje praznina, koji moraju da se popune, omogući će funkcionisanje elektromreže i celog energetskog sektora budućnosti na potpuno drugačiji način. Potpuno se slažem sa ministrom koji kaže da je EPS jedna velika, teška i komplikovana priča. Ali svi zaboravljaju da je EPS jedna ogromna razvojna šansa i mnogo ljudi danas u Srbiji zaboravlja da kaže da je proizvod koji proizvodi EPS, strašno konkurentan kao retko koji proizvod u Srbiji na tržišnoj utakmici u Evropi u funkciji realizacije funkcionisanja. EPS će biti težak problem. Biće problem dok funkcioniše, jer je to takav sistem od kako je napravljen, ali pomaci su vidljivi od 2012. kada smo imali naplatu od 80 maksimalno procenata, do 95 u procesu distribucije, u oblasti proizvodnje, u oblasti mreže, sve to ide napred. Ova četiri zakona, u stvari su zakoni koji pokazuju kako Vlada Srbije reaguje kada ima problem, ako je posledica ne njenog delovanja nego globalnih ekonomskih uslova reaguje da te probleme reši. Kada ima šansu da se zaduži po jeftinim kreditnim uslovima, da iskoristi. Ono što je privilegija još malo, vi danas imate skuplje kredite u dolarima, jeftinije u evrima. U evrima će vrlo brzo doći do situacije za godinu, godinu i po dana da finansijska sredstva postaju skuplja. Podsećam vas da inflacija u Evropi raste, kako raste inflacija samim tim raste i pokazatelji koji govore da BDP raste, da raste i smanjuje se stopa nezaposlenosti, nema potrebe za jeftinim novcem. Ovo je vreme kada se treba zaduživati. Naravno, da Skupština Republike Srbije jeste tu da podrži Vladu Republike Srbije i ovo je primer, ova četiri zakona, odnosno set dva po dva zakona govore kako se brzno, operativno reaguje u cilju, u smislu funkcionisanja i ekonomskog napredovanja Srbije.
Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Hvala lepo. Meni je već pomalo neinteresantno da ponavljam podatke o javnom dugu, ali moram, pošto vidim da nemamo pravilno razumevanje tih veličina i mislim da je jako važno da pomenem. Naveli ste i navodili ste gomilu činjenica, koje su citirane iz nekog izveštaja, ali zaključak nije pravilan. Kada se podvuče linija, kada se sve sabere, kada se uzme u obzir šta su efekti pojedinih oblika pozajmljivanja, kada se uzme u obzir šta su efekti promene valutnih kurseva koje mi ne kontrolišemo, stanje je sledeće. Dana, 31. decembra 24.800.000.000 evra, ekvivalent u evrima, ne stanje duga u evrima, nego je preračunato na evre. Dana 31. marta 24.500.000.000. Tačnije, cifra je smanjena za 300.000.000 tačno za otplatu kredita „Societe Generale“, od 290 i nešto miliona. Tu se tačno zna koja transakcija je dovela do smanjenja. U periodu od 31. marta do 30. aprila, to sam na prošloj našoj sednici citirao, došlo je do daljnjeg smanjenja na 24.150.000.000, a to smanjenje je rezultat i otplate nekih dospelih hartija i kredita i promene kursa. Najnoviji podatak – sa današnjim danom, da vas obavestim, 23 milijarde i 900, biće objavljeno za par dana. Zvanično 23 milijarde i 900, isključivo zbog promene kursa. Znači, kurs nam je išao na ruku i sada smo ispod 24 milijarde. Trend je pozitivan. Da li je nivo duga visok? Jeste. I time se borimo. Da li je trend pravilan? Jeste. Da li nam se produžava ročnost zajmova? Produžava, što je dobro. Da li nam se smanjuju kamate? Smanjuju, uključujući i ovaj zajam. Dobro ste izračunali, 182 miliona ali po 0,7%, ali su ovo različiti zajmovi. Ono su bila slobodna sredstva kojim nismo povećali dug, nego su nam do sada sve dospele obaveze, tim kreditom ćemo da plaćamo. Znači, posle ratifikacije koja je urađeno ćemo dobiti tzv. pravno mišljenje i posle toga ćemo povući sredstva i njima možemo da platimo sve obaveze koje smatramo da treba da platimo tim dugom. Prema tome, sa 0,7% ćemo otplatiti neke obaveze gde trenutno plaćamo 5%, 6% i time ćemo na 182 miliona plaćati 1,2 miliona godišnje, umesto 10, 11 ili 12 miliona, koliko plaćamo danas. Trošak se smanjuje 10 prema jedan. Neće se promeniti dug ni za evro, ali će se trošak smanjiti. Drugo, što se tiče instrumenata, dobro ste rekli, svi znamo da ovde imamo pretežno tri valute – dinari, 20%, evri, preko 40%, dolari 35%, ostatak su jeni, švajcarski franci itd, što su sitnice, mi ih i vodimo u dinarima sve zajedno, kumulativno. Nikakve dileme nema. Koji su instrumenti? I tu ste lepo rekli sve, samo što ja ne vidim nikakvog razloga da tu postoji zbunjenost. Spremni smo da napravimo posebnu sesiju, to sam već ponudio pre, i da prođemo kroz kompletne materijale. Znači, postoje hartije od vrednosti gde nema vraćanja do momenta kad ona dospeva, ne plaća se glavnica, plaća se u momentu dospeća. Pomenuli ste cifru od 20,5 milijardi, potpuno tačno. Ali, ona je refinansirana juče, po istoj stopi po kojoj smo refinansirali prethodne. Prema tome, to je hartija koja je izdata, plaćamo kamatu, dospeva tog dana, imali smo više nego dovoljno tražnje i refinansirali smo u potpunosti 20,5 milijardi po boljoj kamatnoj stopi nego pre, ne toliko koliko smo dobili od Svetske banke, 5,6%. Prema tome, bez promene kamatne stope imali smo dovoljno likvidnosti na tržištu da to refinansiramo. To nije uticalo na dug. Jedno smo vratili, pokupili smo isto toliko para i to refinansirali. Znači, složena je matematika, složena je struktura, ali, takav je život. Konačno, garancije koje se svuda u svetu vode prema verovatnoći da se te garancije fraktuiraju, kod nas, iz predostrožnosti našeg kreditnog rejtinga koji još uvek nije onakav kakav bi mogao da bude, vode kao da će 100% sve da budu naplaćene. Prema tome, ono što danas diskutujemo, a to su ova dva kredita, o meritornosti tih kredita sudi struka, sudi sektor, mi obezbeđujemo finansiranje, a oni kažu da li je opepeljavanje pravilni projekat, da li je kompletiranje mreže pravilni projekat, itd. Vodite računa da KFW ima 10 puta veću tražnju za svojim kreditima nego što to može da isfinansira. Prema tome, mi smo u povlašćenoj poziciji ovde da nam oni daju izuzetno povoljna sredstva i na nama je da izaberemo projekte, da ih definišemo na pravi način, da se postignu razvojni i strukturni ciljevi koje nam daju. Oni nam daju i za vodovode, i za energetiku, itd. Na nama je kvalitet projekata, na nama je spremnost da to sprovedemo, a oni nam daju povoljne uslove. Mislim da ovo što danas odobravamo, to jeste novo zaduženje, ali projektno i biće evidentirano kao dug tek kad se ta sredstva povuku, ne pre toga. A servisiranje kad krene, za tri godine u slučaju EMS-a i za pet godina u slučaju EPS-a će biti mnogo manje nego za prosečnu cenu duga koji danas imamo. Prema tome, ako postignemo onaj efekat koji očekujemo u realnom delu, onda imamo i realno poboljšanje energetike i servisiranje koje je mnogo povoljnije nego prosek ili bilo šta drugo. Ja ne znam kako čovek može, nego na margini, da poboljšava stvari, korak po korak. Prema tome, potpuno ste u pravu. Dug je loš drug. Da, ako ne da efekte. Znači, ako pozajmimo ove pare, ako bacimo ovih 182 miliona, a mi radimo sve da ne bacimo, naprotiv, onda je to loš drug. Ako pozajmimo pare pa stoje, pa i tih 0,25% interkalarne kamate je trošak, onda je to pitanje nas a nije pitanje onoga ko finansira. To je pitanje sektora i naše spremnosti. Dajte da o tome razgovaramo. Ali, to je pravilno. Znači, to je pravilno, izveštavanje o statusu projekata, to je pravi način i odgovor na vašu dilemu, a ne da ne uzimamo. Jer, mi jednostavno ne možemo, sve zemlje na našem nivou razvoja pozajmljuju stranu akumulaciju. Konačno, dilema oko toga šta se dešava sa Agencijom za osiguranje depozita. Vi ste dobro neke stvari naveli. Izvori rizika su tu poznati. Znači, Agencija je ostala bez svog osnovnog fonda koji jeste, ima karakter osiguranja. Ona je ostala zbog toga što smo bili prinuđeni da intervenišemo u situaciji kad su mnoge banke ušle u probleme. I mi smo to potpuno iscrpli do kraja. I onda je država, zbog finansijske stabilnosti, zbog stabilnosti celog sistema, gde ponovo pravilno citirate 14 i po milijardi, ne računajući sve ostale indirektne efekte, rekla – nama je u interesu da pozajmimo sredstva, da država podmetne leđa i pozajmi po 0,7% sredstva od Svetske banke i da ih, ona ih je, to se zove „on lending“, ona je ta sredstva ustupila Agenciji za osiguranje depozita, ali je na sebe primila dug. Prema inostranstvu država je dužnik, a ne Agencija. Agencija će iz svojih prihoda to servisirati. Agencija nama za te pare duguje 0,7% koje će država direktno preneti, bez naplate bilo čega, preneti Svetskoj banci kad to bude dospevalo. Šta se sad dešava? Pošto su to pare koje nisu namenjene za trošenje, nego su namenjene kao rezerva, one stoje, pod znakom navoda u kešu, u gotovom i obično smo te pare deponovali na račun Narodne banke, ovaj put za račun i u korist AOD-a, Agencije za osiguranje depozita, koja je to držala, kao što vi imate račune po viđenju, tako su i oni to tamo držali. I Narodna banka je obično to plasirala sa svim ostalim deviznim rezervama koje je imala. Obično je to davalo neku malu kamatnu stopu, bilo je plasirano kroz vrlo ograničeni broj institucija najvišeg kreditnog rejtinga koje su nudile i likvidnost i neki prinos. Sticajem okolnosti, koji mi ne kontrolišemo, taj prinos na to plasiranje je sada negativan. Pošto je AOD, Narodna banka ima različite plasmane i ona u proseku ima neku negativnu kamatu, ali pošto se ovde vodi računa kada je plasirano, AOD na tih 145 miliona, pravilno ste rekli, ima negativan dohodak, koji oni nemaju odakle da pokriju, sem da uzmu pare koje komercijalne banke uplaćuju kao novo osiguranje. Komercijalne banke kažu – pa, čekajte, vi ste rekli da nam pomažete, a sada nam naplaćujete i 0,7% i još negativnu stopu na ovu glavnicu. Znači, to deluje paradoksalno, ali ipak je to situacija koja se retko dešavala u istoriji. Imate negativne kamatne stope na depozite po viđenju. Drugim rečima, kada ne bi bilo elementa rizika, mi bismo rekli – pa, ostavite to neka stoji u kešu na patosu u Narodnoj banci, pa ćemo da odlazimo da čuvamo na smenu. Razumete? Nema smisla da plaćamo. Oni su izračunali 600 hiljada evra po periodima. Mogu da vam kažem cifre, ali da ne preopterećujemo sve ciframa. Imamo cifre, možemo da vam damo tačne cifre. Suština je da pošto je država već primila na sebe taj dug i pošto se taj nivo rizika već dogodio, da kažemo da te banke kod kojih centralna banka naša plasira devizne rezerve i onako drže, između ostalog, i naš dug, većina njih, kao što je „Dojče banka“ i ostali, imaju više naših hartija od vrednosti nego što imaju deviznih rezervi. Uostalom, naš dug je 24 milijardi, a devizne rezerve su desetak milijardi. Znači, mi imamo 2,4 puta veći dug nego što imamo devizne rezerve. To je dobar odnos, ali to su još uvek mnogo veći iznosi. Prema tome, mi plaćamo „Dojče banci“ ne samo kamatu na hartije od vrednosti naše koje oni drže, nego plaćamo i 0,5%-0,6% na keš rezerve. To za nas, što bi narod rekao, duplo golo trenutno. Mi samo želimo, mi ovde ne naređujemo nikome ništa, ovim zakonom da dozvolimo Agenciji za osiguranje depozita da u takvoj situaciji vidi sa Narodnom bankom, sa Vladom da li je oportuno, ne menjajući nivo rizika, da te pare plasiraju i da time ne poremete svoj odnos. Napominjem, pored ovog iznosa postoji i rezervni kredit, drugi, koji uopšte nije povučen, koji stoji u formi likvidnosti, a to je kredit IBRD, Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je druga polovina tog nadoknađivanja sredstava Agencije za osiguranje depozita, tako da će oni to moći ovo da povuku, čak i ako se ovo plasira, recimo, jednom godišnje, hartije ili kratkoročno neke instrumente. Oni će moći da računaju na više od polovine iznosa. Ja se nadam da neće trebati, ali ako zatreba, imaće. Drugim rečima, radimo nešto što je i korisno, održava nivo rizika, smanjuje rashode Agencije za osiguranje depozita i omogućava da se to sve prevaziđe. Da vas upozorim, sve ovo je privremeno rešenje zato što postoji takva međunarodna situacija i zato što država ima veliki ulog u Agenciji za osiguranje, odnosno Fondu za osiguranje depozita. Onog momenta, i sad ponovo ste citirali jedan tačan broj, ali niste celu priču rekli do kraja, mi smo pošli od neke cifre, ali ćemo u roku od sedam, osam godina doći do tog plafona gde će komercijalne banke, uplaćujući ova osiguranja, pod uslovom da ne dođe do novog kraha i povlačenja, doći do nivoa punog fonda i onda ćemo reći – e, sad više ne treba, sad državu mogu da isplate. Oni će postepeno isplaćivati ovaj zajam, neće mu dodavati novo i da Bog da zdravlja, za 10, 15 godina ćemo biti u situaciji da će komercijalne banke u celosti biti iza Fonda za osiguranje depozita svojim davanjima na osnovu vrednosti štednih uloga. Hvala lepo.
Ministar Antić ima reč.
Pre svega, ja bih hteo da se zahvalim narodnim poslanicima na diskusijama, gospođi Paunović, gospođi Filipovski i gospodinu Kovačeviću, koji su, čini mi se, sa velikom pažnjom prepoznali značaj ova dva projekta koji su predmet današnjih tačaka dnevnog reda, vezano za zajmove koji se nalaze na odlučivanju. Moram da istaknem ovo o čemu je gospodin Kovačević govorio. Pre svega, apsolutno se slažem i potpuno sam uveren da energetika predstavlja jednu od najvećih šansi u Srbiji, ali oko toga moramo da imamo jedan potpuni konsenzus i da imamo jednu apsolutnu svest gde se nalazimo i kako se procesi odvijaju. Draga gospodo, uvažene dame i gospodo, Srbija ima otprilike, ne otprilike, nego tačno 4.054 megavatne istalisane snage u termo-kapacitetu i 2.920 snage instalisane u hidro-kapacitetu. Poslednji objekti su izgrađeni „Blok B2“ u „Kostolcu“ snage 316 megavata i „Hidroelektrana“ Pirot snage 80 megavata 1991. i 1992. godine. LJudi, 25 godina mi kao država, društvo, „Elektroprivreda Srbije“, ali mi svi zajedno nismo izgradili ništa. U međuvremenu proizvodnja raste. Godine 2001, 2002, 2003, 2004, pa i 2005. godine proizvodnja je bila na nivou 30 hiljada gvh. Svake godine raste. Došli smo do 2016. godine, kada je bila 36 hiljada gvh, ali nismo izgradili ništa novo. Znači, mi to radimo na ivici žileta. To je prenapregnut sistem. Ja sam političar, kao i većina od vas, ali sam silom prilika morao da uđem u najsitnije detalje ovoga da bih mogao na elementaran način, pristojno da vozim ovaj sistem ispred Vlade Republike Srbije i ove Skupštine koje me je na kraju dana izabrala. U zimskim danima nama proizvodnja ide dnevno, odnosno potrošnja, konzum ide dnevno i preko 130, 140 gvh. Nama termo sektor kada radi u punom kapacitetu, tog dana on ne može da izbaci 100. Ako hidrologija nije fenomenalna, a obično u tom zimskom periodu nije fenomenalna, mi nemamo dovoljno struje. Tako da, mi nemamo u potpunosti izbalansiran sistem i zato mi u delovima godine uvozimo, u delovima godine izvozimo. Ja sam jako srećan što smo u poslednjih godinu dana više izvozili nego što smo uvozili. Pročitao sam vam podatke, oni su apsolutno egzaktni. Za nešto više od godinu dana taj plus EPS-a je više od 30 miliona evra. Ali, da bi to predstavljano ozbiljnu šansu, mi moramo da uđemo u novi investicioni ciklus. Moramo da sačuvamo ova proizvodna postrojenja koja sada imamo i zato moramo da radimo odpepeljivanje „TENT A“ jer ljudi, „TENT A“ je 1.750 megavata. Znači, moramo da sačuvamo tih 1.750. Da bi ih sačuvali, moramo da uložimo i moramo da gradimo nove. Ova Vlada gradi „Kostolac B“. Hvala i prethodnoj Vladi koja je radila prvu fazu tog „Kostolca B“, koji je predstavljao revitalizaciju „Kostolca B1 i B2“,ali sada mi radimo B3 350 megavata, prvi veliki projekat. U vreme ove Vlade je stavljeno na mrežu 80 megavata iz obnovljivih. U ovom trenutku u različitoj fazi izgradnje se nalazi između 400 i 500 megavata iz obnovljivih. Tvrdim da to nije dovoljno i da moramo još, pre svega, iz hidro kapaciteta, možda nešto iz gasa, pre svega za balansiranje sistema, jer kad nam uđe ovoliki kapacitet iz obnovljivih, mi to moramo da balansiramo. Zato očekujemo veliku podršku ove Skupštine, koja kada kritikuje, možda delom i s pravom kritikuje, ali mora potpuno da razume da nam je potrebna nova investiciona politika i novi investicioni ciklus da bi upravo ostvarivali takve ciljeve kojima bi svi mi zajedno na kraju dana bili zadovoljni. Želim da se zahvalim kolegi Krasiću, koji je imao jednu ozbiljnu analizu, ali nije tangirao ove zakone koje ja ovde malo pomažem kolegi Vujoviću, iz domena resora. Hvala i gospodinu Vukadinoviću što je citirao premijera Vučića. Moram da kažem da je to bio dobar, kvalitetan deo vaše diskusije. Moram da vam da odgovor zašto kredit. LJudi, niko ne finansira takve stvari iz svog, da kažem, keš floua, iz svoje tekuće likvidnosti, pogotovo kada ima priliku da uzme dobar kredit, sa dobrim grejs periodom, niskom kamatnom stopom, to svi tako rade. Ovde ima i u vlasti, i u opoziciji, ljudi koji su bili ozbiljni direktori, ozbiljnim sistemima i mislim da nema potrebe da to elaboriram i da dokazujem. Zašto elektroprenos? Ponavljam, u svetlu transbalkanskog koridora, u svetlu kabla koji će ići između Crne Gore i Italije, mislim da je to strateški važna stvar. Nadam se da svi oni koji ovo naše ponekad političko prepucavanje doživljavaju kao 5%, a 95% je onaj ozbiljan deo našeg političkog života i rada, shvataju šta je u tome strateško. Na kraju, zaista ne bih želeo da upadamo kao Skupština u različite teorije zavere. Zašto od KFW? Pa, pre svega, KFW, kada je makar moj ekeltrosektor, jeste ozbiljan kreditor, ali nije najznačajniji. Na primer, kada je EPS u pitanju, danas povlačimo 45 miliona od KFW, a poslednji ozbiljan kredit koji smo radili, investicioni, je bio od kineske „Eksim“ banke 608 miliona dolara. Znači, to su potpuno različite dimenzije. Ovih 15 miliona, kada je u pitanju EMS, je zaista mali iznos u odnosu na kvalitet firme. To je firma koja zaista funkcioniše u skladu sa najboljom poslovnom praksom. Ima najniži mogući nivo, onaj dug prema EBD i to je zaista smešno da tako posmatramo. Molim vas da ne pravimo te teorije zavere. Niko ne planira privatizaciju ni dela energetskog sistema. Kada smo kod teorija zavere, hoću da dopunim jednu vašu, čisto da bi vam bilo interesantnije, napravili ste tu paralelu, gospodin Grčić, za koga mislim da zaista veliku energiju je posvetio radu EPS, gospodin Grčić, direktor EPS, pre toga je bio direktor „Kolubare“. Imam za vas i treći momenat, da upotpunim teoriju zavere. Rodom je iz Obrenovca. Onda ste zaokružili ceo sistem. Hvala.
Hvala. Kako nisam produžila radno vreme, danas ćemo završiti, jer je poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke ostalo više vremena nego što imamo do 18,00 časova. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Prvi govornik je Milorad Mirčić. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017. godini. Na osnovu službene evidencije prijavio se 91 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 92 narodna poslanika. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Imate dvanaest minuta i 57 sekundi. Izvolite.