Poštovane dame i gospodo poslanici, pravo je pitanje da li stavljanjem potpisa na CEFTA sporazum štitimo interese Srbije ili štitimo interese zemalja potpisnica ovog sporazuma. Pokušaću, zbog vremena, da kažem šta je to protiv, a i da pojasnim šta je to bilo za, što su juče kolege poslanici rekli. Prvo, pojedine zemlje potpisnice CEFTE, kao na primer Hrvatska, insistiraju na načelu nepromenljivosti već ustanovljenih trgovinskih aranžmana, sve pod plaštom protokola i dogovora koji postoje u svetskoj trgovinskoj organizaciji, a delom i u CEFTA sporazumu. U isto vreme ne govori se o zatvorenosti ovog tržišta. Kada već kažem ko je to bio, to se tiče Hrvatske, dakle, ne govori se o zatvorenosti tog tržišta, a u isto vreme imputira se Srbiji na koji način dozvoljava strane investicije kod sebe. Želim da kažem da su zemlje koje su potpisnice CEFTA sporazuma deklarativno za strane investicije, a u stvarnosti je nešto sasvim drugo. U isto vreme interesi ovih zemalja, ponovo apostrofiram Hrvatsku, prelazi sa polja trgovine na polje investicije, verovatno vođeni idejom i znanjem da Srbija ima povlašćen status u trgovini sa Rusijom. Drugo, sve vlade Srbije od 5. oktobra su sa više ili manje uspeha radile u korist srpske štete, pa se tako nastavlja. i ovog puta. Zbog čega ovo kažem? Očigledno je da će jedan do dva vrlo bitna segmenta naše privrede, tiče se recimo prehrambene proizvodnje ili duvana, u narednom periodu morati da smanje obim svoje proizvodnje. Manje učešće u javnim prihodima moraće srpsko društvo i privreda da amortizuju i da nadomeste. Pitanje je pravo kako će se nadomestiti gubitak ovim velikim investitorima, oni su u industriju duvana uložili oko 450 miliona evra. Znate kako je to ranije bilo. Ti dilovi se sada o glavu obijaju vladajućoj strukturi. Povlašćeni status bez konkurencije i trgovanje na srpskom tržištu sada će se o glavu razbiti. Želim ovde da postavim pitanje predsedniku Skupštine, gospodinu Duliću, on je 20. aprila ove godine izjavio za "Večernje novosti" da će se harmonizovati svi zakonski propisi da Srbija uđe u Sporazum za potpisivanje CEFTE. Pitam, da li su harmonizovani svi zakoni, da li su neki zakoni stavljeni van snage, da li postoje neki zakoni i dalje? Ovo kažem iz razloga što je usvojen niz zakona koji se tiču zaštite proizvodnje u Srbiji, zaštite proizvođača. Kao treće, ne manje bitno, štaviše najbitnije, želim da kažem da je jedna od strana potpisnica i UNMIK na Kosovu, pri čemu sevrlo jasno želi predstaviti i Kosovo kao država, kao punopravni saradnik i potpisnik ovih dokumenata, CEFTA sporazuma. Pri primeni Sporazuma CEFTA može se očekivati, pošto neće biti carinskih i graničnih barijera, da se u Srbiji pojavi roba sa natpisom "Made in Kosovo". Juče je gospodin Matić ovde rekao da to i nije velika opasnost. Podsetiću vas šta kažu upravo oni koji predstavljaju to Kosovo. Ako dobro izgovaram, Agim Šahini i ministar Bujar Dugoli, vrlo jasno su rekli, citiram: "Kosovski proizvodi će imati svoj bar kod kao i druge zemlje. Učinićemo sve da budu ravnopravni u slobodnoj trgovini sa zemljama u zoni CEFTA, tako da nema mesta zabrinutosti". Ima gospodo! Na ovaj način ima dosta zabrinutosti, pošto ovo nije stav samo kosovskih zvaničnika. Andrea Svitkovski iz četvrtog stuba UNMIK-a, takođe, očekuje veliki uspeh za Kosovo, apostrofirajući da je ovo princip na kome radi i EU. Ovo je bilo protiv, a želim ukratko, zbog vremena, da kažem šta je to za. Juče smo čuli od predlagača Sporazuma, odnosno zakona, da treba zaštititi domaću industriju. Zanimljivo je, upravo je ministar, ako se ne varam, ekonomista i trebalo bi da upravlja troškovima, a ne da upravlja patriotskim osećanjima ove države. Takođe, juče je ovde apostrofirano da će biti kvalitetna arbitraža. Kada već uzimam u usta tu reč, treba da znamo da vladajuća struktura već duže vremena ne može da postavi Ustavni sud, sudije Ustavnog suda, kako ćemo onda zaštiti naše proizvođače na ovim tržištima, kako ćemo zaštititi neku intelektualnu svojinu ili autorska prava koja postoje. Ovo kažem iz razloga što je juče, vrlo jasno, gospođa Tabaković rekla da su slične privrede upravo svih zemalja koje potpisuju Sporazum CEFTA. Što se tiče transparentnosti procedura, što je bio jedan argument za, pa gospodo, valjda ste svedoci da se nijedan veći posao u Srbiji ne završi, ako nigde drugo, ono bar na sudu. Dakle, kada sve upakujemo približavanje globalnim ekonomskim tokovima i nešto čini mi se da nikada nije bilo dalje. Iz ovog razloga želim na kraju samo da kažem da potpis makar i formalan ove skupštine na ovom sporazumu imaće mnogo više štete nego koristi za privredu Srbije i za društvo Srbije. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Žarko Obradović, pa narodni poslanik Vasiljević, potom Rajko Baralić, zatim narodni poslanik Petronijević. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospodine predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika, član 226, i sada mi je potpuno jasno zašto vladajuća koalicija hoće da ukine TV prenos iz Narodne skupštine Republike Srbije, jer ono što oni budu govorili, a mediji prenosili, biće jedna istina u ovoj Srbiji, to je definitivno. Jer, treba onemogućiti narodne poslanike da kažu šta misle, a javnost Srbije da to čuje. Narodni poslanici imaju svoj mini ustav, on se zove Poslovnik i Poslovnik treba poštovati. Kada narodni poslanik prijavi povredu Poslovnika, on treba da dobije reč. Ne može se dobra atmosfera u Skupštini praviti ignorisanjem povrede Poslovnika ili nepoštovanjem narodnih poslanika. Juče sam pitao gospodina Dulića zašto nije raspisao izbore za odbornike Skupštine opštine Smederevo. Danas pitam gospodina Dulića, zašto nije raspisao izbore za odbornike Skupštine opštine Veliko Gradište. U Velikom Gradištu je raspuštena Skupština opštine 25. maja ove godine, pre skoro četiri meseca. Suprotno odredbama Ustava Republike Srbije, koji određuje da Privremeno veće mora voditi računa o stranačkom i nacionalnom sastavu, Vlada Republike Srbije formirala je organ koji to ne poštuje. Ne da nisu zastupljeni predstavnici svih stranaka zastupljenih u lokalnoj skupštini, ne da nisu zastupljeni, nego članove privrednog organa čine predstavnici odborničke grupe G17, koja nije prešla cenzus na lokalnim izborima. Ta nezakonitost traje. To Veće smenjuje sve ljude na nivou lokalne samouprave. Naravno, zahvaljujući stranačkoj podeli unutar Vlade imenovali su za predsednika Veća jednog od članova vladajuće koalicije, ostali, socijalisti, radikali, tu nemaju mesta, iako su zastupljeni u Parlamentu. Prošlo je više od tri meseca, gospodin Dulić ne izvršava svoje obaveze utvrđene odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi. U članu 113. Zakona o lokalnoj samoupravi eksplicitno stoji da presednik Narodne skupštine raspisuje izbore za odbornike u roku od tri meseca od dana raspuštanja skupštine jedinice lokalne samouprave. Tri meseca su prošla, gospodin Dulić izbore ne raspisuje. Ja, kao poslanik koji je juče i prekjuče postavio pitanje, nisam dobio odgovor od gospodina Dulića.. Juče smo javno čuli da ću dobiti odgovor, a tog odgovora za sada nema. Ja ću ovu priču o nezakonitosti u lokalnoj samoupravi nastaviti i dalje. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Pošto ste pitali za opštinu Smederevo, moram da vas obavestim da opština Smederevo nije uputila zahtev Narodnoj skupštini, niti Ministarstvu za lokalnu samoupravu i to je provereno. U ovom trenutku u Skupštini se nalaze zahtevi opština Smederevska Palanka i Veliko Gradište o raspisivanju izbora za skupštinu tih opština. Moram da vam pročitam odgovor koji sam poslao predsedniku opštine, vi ćete naravno nastaviti da se javljate po Poslovniku, dakle, predsedniku opštine gospodinu Radoslavu Cokiću u vezi sa zahtevom koji je poslao: ''Obaveštavam da je donošenje Ustava Republike Srbije i stupanjem na snagu Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije da su određeni rokovi za održavanje izbora za organe svih jedinica lokalne samouprave stupanjem na snagu novih zakona, kojima se određuje sistem lokalne samouprave i teritorijalna organizacija Republike Srbije. Članom 3. stav 4. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije određeno je da će izbore za odbornike u svim skupštinama jedinice lokalne samouprave raspisati predsednik Narodne skupštine, do 31. decembra 2007. godine, odnosno najkasnije u roku od 40 dana od dana stupanja na snagu poslednjeg zakona kojim se uređuje teritorijalna organizacija Republike Srbije, lokalna samouprava, lokalni izbori i položaj glavnog grada. Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije predstavlja akt više pravne snage u odnosu na važeći Zakon o lokalnoj samoupravi i Zakon o lokalnim izborima, te u konkretnom slučaju Ustavni zakon predstavlja osnov za raspisivanje izbora za odbornike u svim skupštinama jedinica lokalne samouprave. Saglasno navedenom, izbor za odbornike Skupštine Smederevska Palanka biće raspisani u skladu sa članom 3. stav 4. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, do 31. decembra 2007. godine, odnosno najkasnije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu poslednjeg zakona kojim se uređuje teritorijalna organizacija Republike Srbije, lokalna samouprava, lokalni izbori i položaj glavnog grada.'' To je odgovor koji su dobili predsednici opština Smederevska Palanka i Veliko Gradište. Po Poslovniku su se javili narodni poslanici Vasiljević, potom Rajko Baralić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam se pre tri meseca javio i postavio poslaničko pitanje u vezi neisplaćenih dnevnica za ratne veterane sa Kosova. . S obzirom na to, iako nisam dobio pismeno odgovor na to pitanje, Ministarstvo odbrane je zaista preduzelo aktivnosti i mogućnosti, da se te dnevnice isplate. Međutim, danas sam se javio iz jednog drugog razloga, zato što se ta aktivnost koju su Pokret veterana i Socijalistička partija Srbije pokrenuli sa ove govornice, danas zloupotrebljava u političke svrhe i obračune lokalnih partijskih lidera. Naime, juče je održan sastanak u Kuršumliji koji je zakazao, vidite čuda, predsednik Opštinskog suda, sa izabranim organizacijama i izabranim predstavnicima, a bili su na sastanku pomoćnik ministra odbrane, vojni pravobranilac i čovek koji je zadužen za finansije u okviru Ministarstva odbrane. Mi smo sadašnjim aktivnostima Ministarstva odbrane zadovoljni i mislimo da će se ovaj problem rešiti kada se isprave nepravilnosti koje su učinjene, pre svega, u pravljenju spiskova učesnika ratova 1999. godine na Kosovu, kada se bude utvrdilo ko je od tih ljudi primio dnevnicu, a ko nije. Međutim, danas u 11,00 sati je zakazana blokada petlje u Kuršumliji, koja za cilj ima politički obračun lokalnih lidera, a ne ostvarivanje prava ovih ljudi, što je navedeno kao razlog za protest. Mi želimo da kažemo da Pokret veterana i ljudi koji su pokrenuli ovo pitanje zaista nemaju nikakve veze sa blokadom puteva, i mi mislimo da ovaj korektan dogovor i korektne aktivnosti koje imamo na rešavanju ovog pitanja, ne treba eskalirati i koristiti u političke svrhe. Inače, još jednom želim da napomenem da predsednik Opštinskog suda, gospodin Radiša Jovović, zaista zloupotrebljava nesreću ovih ljudi i zloupotrebljava problem da bi iskoristio predstavnike i Ministarstva i veterane u svojim sitnim politikantskim interesima. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Baralić, potom narodni poslanik Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici i gospodo ministri, javio sam se u skladu sa članom 225. stav 1. Gospodine predsedniče, nemojte da se ljutite, uradite svoj posao, ja radim svoj posao, mi nemamo istog poslodavca, gospodine predsedniče, i svako od nas se obraća nekom sasvim drugom. Juče sam ukazao, po istom članu Poslovnika, kako izgleda Bukvar za prvi razred u ovoj zemlji, gde je slika Vuka Karadžića i kako se objašnjava pojam države uz simbole Vatikana. Pa su mi uvažene kolege i koleginice iz Demokratske stranke Srbije sugerisale da to nije udžbenik koji je izdao Zavod za udžbenike Srbije i da to gospodin Ljušić nikako ne bi pustio. Sada ću da vam pročitam šta je gospodin Ljušić pustio u Istorijskoj čitanci – radna sveska, za peti razred osnovne škole. Između ostalog, ova knjiga ima ukrštenice čiji je prerađivač izvesni gospodin Lazarević. Ukrštenica na strani 100, vodoravno, vrsta žestokog alkoholnog pića. Na strani 30, vodoravno, pod brojem 11, "omamljen od alkoholnog pića ili drugih opojnih sredstava". Ovo vi, gospodo, priređujete deci za peti razred osnovne škole, pri čemu kršite tri zakona, na osnovu kojih ovo što sam pročitao ovde ne može da se nađe. Gospodin Ljušić treba da podnese ostavku ili da bude smenjen, i da se prirede udžbenici deci koji su primereni njihovoj dobi, njihovim potrebama i da škola ima onu funkciju zbog koje građani Srbije izdvajaju sredstva da se plaća prosveta, da se štampaju udžbenici i da se deca osposobe za život. Čudim se da analitički nije raščlanio različite vrsta olimpijada u ovoj ukrštenici, pa da onda deca budu potpuno edukovana, da ja sada ne elaboriram dalje. Dakle, molim gospodina predsednika Odbora za prosvetu, koji danas ovde nije prisutan, da zakaže sednicu Odbora za prosvetu Narodne skupštine Republike Srbije, da natenane razmotri Istorijsku čitanku, radnu svesku, za peti razred osnovne škole i da pozove gospodina Ljušića da nam objasni čemu ima da posluži ova čitanka i šta je njena svrha. Zahvaljujem.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Miša Petronijević, pa potom narodni poslanik Rajko Đurić, potom Tomislav Nikolić, pa Žarko Obradović. Idemo redom i poštuje se red. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj manir nije da prekidam raspravu o tački dnevnog reda, ali se to dogodilo zbog toga što predsednik Skupštine nije na početku sednice primetio da reklamiram povredu Poslovnika. To je još jedan manir koji samo stvara loše odnose u ovoj skupštini, a ne doprinosi uspešnom radu Skupštine. Sva pitanja i sve povrede mogu da se završe u 15-20 minuta i da Skupština normalno radi. Ovako izgleda, kada se postavi pitanje povrede Poslovnika kao da je to eksces. Želim, koristeći član 225. i 226. Poslovnika, da tražim od predsednika Narodne skupštine sledeće objašnjenje. Gospodine predsedniče, u vašoj izjavi za TANJUG rekli ste: ''Predsednik Skupštine Srbije Oliver Dulić izjavio je danas da će novi Poslovnik o radu Parlamenta, čiji je tekst u potpunosti usaglašen između poslaničkih grupa koje su učestvovale u njegovoj izradi, biti pred poslanicima u najkraćem mogućem roku. Ostaje samo još da se obave konsultacije sa SRS, koja nije učestvovala u pisanju Poslovnika i sa kojom će pokušati da se nađe kompromis, kako bi Poslovnik bio usaglašen u najvećoj mogućoj meri između svih poslaničkih grupa.'' S obzirom da to što ste izjavili nije tačno, jeste izgleda tečno rečeno, ali nije tačno, tražim objašnjenje od vas šta je razlog da date ovakvu izjavu, imajući u vidu da sam ja ispred svoje poslaničke grupe celo leto proveo u toj radnoj grupi smatrajući da svi treba da učestvujemo u izradi Poslovnika. Jer donošenje Poslovnika nije isto što i donošenje zakona. Zakoni se donose voljom većine, a Poslovnik mora, imajući u vidu da reguliše odnose u Skupštini, da bude usaglašen između svih. S obzirom na to da sam učestvovao u tom radu, u mnogim stvarima sam se složio, a u ključnim nisam. Složili smo se o svim onim stvarima koje govore o usklađivanju sa Ustavom i zakonom o Narodnoj skupštini, koji treba da bude donet pre Poslovnika, a sva ona pitanja koja ste tamo vipredvideli u restriktivnom smislu za poslanike, kada učestvuju u radu Skupštine, odbili smo da to prihvatimo. Tražim od vas odgovor, da li je ovo vaše učešće u kampanji koju vode pojedini ministri protiv Narodne skupštine, obmanjujući javnost da je Poslovnik smetnja za donošenje ne znam koliko hiljada zakona, a da, pri tom, nijedan nisu pustili u proceduru. Umesto da puštaju zakone u proceduru, pre svega one koji će da govore o sprovođenju Ustavnog zakona, oni to pričaju, a vi se pridružujete tome, vaša obaveza je da reforme Skupštine, kako stalno najavljujete, vode u pravcu da ona bude nezavisna, predstavnička i kontrolna, a ne da podležete takvoj kampanji koju vode pojedini vaši ministri. Molim predsedniče Skupštine da odgovorite – odakle vam ova informacija da je usaglašeno sa svim poslaničkim grupama, kada nije.
Hvala vam što ste me korigovali. Drago mi je da ste postigli saglasnost oko najvećeg broja tačaka koje su definisane Poslovnikom i nadam se da ćemo uspeti da postignemo saglasnost sa svim poslaničkim grupama oko neophodnosti donošenja novog poslovnika. Naravno, ne želim da polemišem sa TANJUGOM ili sa novinskim izveštajima koji su objavljeni u medijima. Po Poslovniku se javlja narodni poslanik Rajko Đurić, pa Tomislav Nikolić, potom Žarko Obradović, pa Vladan Batić, pa Riza Halimi, potomSnežana Stojanović-Plavšić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se povodom člana 226. i želim najpre predsednika, gospodina Dulića, da zamolim da se potrudi da odbrani dostojanstvo ovog parlamenta, pre svega od naših ministara. Da ne bi bilo paušalnih ocena, ja ću izneti lična iskustva. Postoje ministri kojima sam se obratio pre mesec dana moleći ih za prijem jer je reč o izuzetno važnim i gorućim problemima koji se tiču Roma, ali ne samo Roma, jer u poslednje vreme imao sam priliku, da razgovaram i sa građanima srpske nacionalnosti, uključujući i Srbe sa Kosova. Dobio sam odgovor od sekretarica pojedinih ministara da ja moram, najpre, ministrima pismeno da se obratim i da u pismu navedem teme o kojima ćemo razgovarati. No comment, što bi rekli Englezi. Ja sam imao prilike, boraveći u Nemačkoj da se obratim kancelaru Šrederu, koji me je primio kao stranca u roku od jednog dana, predsednik austrijske vlade u roku od jednog sata, predsednik Finske u roku od 15 minuta. Ja se, dame i gospodo, pitam ako narodni poslanici, ponavljam, narodni poslanici, nemaju mogućnosti da dobiju prijem kod ministara, onda šta je sa građanima ove zemlje i kakvu mi to državu imamo. Da ne bi bio paušalan u oceni, moram da kažem da naravno postoje vrlo časni ljudi, ministri, a to su na našu žalost izuzeci. Pomenuću, reč je o mom ličnom iskustvu, gospodina Aleksandra Popovića, koji je uvek bio spreman da razgovara sa mnom, gospodina Naumova ili gospodina ministra za životnu sredinu, koga nikada ranije nisam imao prilike da upoznam. Ja im sa ovoga mesta najsrdačnije zahvaljujem, a vas gospodine predsedniče molim da radi legitimiteta, dostojanstva ovog parlamenta najozbiljnije upozorite gospodu ministre da su oni odgovorni i smenljivi, kako je pre neko rekao, pred ovim parlamentom. U protivnom, ja ću predložiti da se najhitnije formira vlada u senci, al pari svakom ministru u postojećoj Vladi, da bismo na kraju, makar u formalnom smislu reči, izišli na kraj sa ovima koji su do sada pokazali svojim radom da ne zaslužuju da budu ministri.
Gospodine Đuriću, vreme.
Štampa je sve vreme objavljivala da poslanici imaju ogromne plate. Ja javnosti kažem da je moja plata 81.390 dinara. Da sam ostao u ''Tanjugu'' kao urednik, imao bih manju platu samo šest hiljada. Molim vas, to pišu mediji, gde urednici i direktori imaju, ne godišnje, mesečno 11.600 evra.
Gospodine Đuriću, isteklo vam je vreme, moraćete ponovo da se javite po Poslovniku. Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se javljao po Poslovniku, međutim, predsednik Skupštine je zaista ugrozio dostojanstvo Narodne skupštine čitajući nam odgovor koji je poslao predsednicima pojedinih opština u Srbiji i time iskazao svoj sarkazam i svoj odnos prema Narodnoj skupštini, Ustavu Srbije, Ustavnom zakonu. Gospodine predsedniče, ne možete vi da se pozivate na Ustavni zakon onda kad to vama odgovara i da kada vam ne odgovaraju neki izbori kažete kako Ustavni zakon predviđa opšte izbore u lokalnim samoupravama, pa će to sačekati lokalne samouprave, makar u kakvom haosu da se nalaze i makar da se po kakvom zakonu trenutno ponašaju, da istovremeno zaboravljate da taj Ustavni zakon, vašom krivicom, pošto vi sastavljate dnevni red, uopšte nije poštovan, ne postoji, nego je mrtvo slovo na papiru. Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Srbije je mrtvo slovo na papiru, gospodine predsedniče. Mi smo ispunili sve obaveze predviđene na Prvom zasedanju posle konstituisanja Narodne skupštine, a da ne pričam o obavezama sa Drugog zasedanja, da ne pričam da ovaj dnevni red ne bi smeo da postoji sve dok ne završimo dnevni red po Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Pa tako, kada se obraćate bilo kome u javnosti, gospodine predsedniče, vi možete da kažete da su predviđeni opšti izbori za lokalnu samoupravu, raspisivanje 31.12, ali moja je krivica što nije konstituisan Ustavni sud, moja je krivica što nema zakona o Ustavnom sudu, o postupku pred Ustavnim sudom, moja je krivica što nema najviše sudske instance u zemlji. Sve je to vaša krivica. Moja je krivica što nema zakona o Narodnoj banci, što nema guvernera Narodne banke. To je krivica predsednika Narodne skupštine. Istovremeno ste u kampanji svoje stranke da budu raspisani neki izbori u Srbiji, iako vrlo dobro znate da i tu postoje ustavne obaveze, jer Ustav kaže da 31.12 treba da budu raspisani predsednički izbori, ali pre toga kaže, moraju da budu doneti zakoni, sva četiri su pobrojana, vi ih znate: zakon o predsedniku, zakon o odbrani, zakon o vojsci i zakon o spoljnim poslovima. S jedne strane imate kampanju za predsedničke izbore na kojima mislite da će Srbija da se posreći i dalje pod nekim Borisom, kao što je posrtala Rusija, pa se trgla tek kad je svog Borisa smenila, a s druge strane želite normalne sednice Narodne skupštine. Svakog dana ste u svim medijima u kampanji, a ovde biste želeli da se radi po dnevnom redu koji ste vi zamislili. U redu je, ako taj dnevni red odgovara Ustavu i Ustavnom zakonu, hajde da radimo po tom dnevnom redu. Nećete čuti nijednu primedbu na Poslovnik od poslanika SRS, niti će tražiti reč da vas upozore kako je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Ova Narodna skupština je izgubila dostojanstvo kada nije u svom novom, sadašnjem, sazivu poštovala Ustav Republike Srbije. Šta je onda jače, po čemu se ovde saziva dnevni red Narodne skupštine? Po želji Vlade i po želji predsednika Republike, pa kad vas pritisnu da više ne možete da izdržite, vi nam ubacite neku tačku iz Ustavnog zakona, a sedam-osam tačaka koje odgovaraju ministrima, koje odgovaraju našem putu u EU, a taj naš put je, videli ste, kao i sinoć na utakmici protiv Portugala, jedan te drži, a drugi te bije, to je EU. Zato, gospodine predsedniče, nemojte da dajete izjave u medijima koje kasnije pred nama poslanicima bezmalo demantujete izjavom da nećete da se bavite time kako vas prenose mediji. Ne možete vi 20 dana posle objavljene izjave da kažete, nije bilo u redu kako su objavili. Izađite odmah pa recite da nije bilo u redu. Ali, sudeći po jednoj ovde sednici Demokratske stranke, kojoj su prisustvovali i vaši ministri, na kojoj je Skupština upozorena da može da doživi infarkt, a pretio je jedan od najvećih kriminalaca, a drugi najveći izlazi iz sale, Božidar Đelić, pretio Skupštini da će da doživi infarkt od Demokratske stranke, da ga opravda, možda je mislio da ćemo mnogo da radimo, od tada dva meseca se nismo našli u ovim klupama. Dakle, očigledna ofanziva Demokratske stranke na Narodnu skupštinu Republike Srbije. Očigledno ste preuzeli u svoje ruke Narodnu skupštinu Republike Srbije i da je vaš izbor za predsednika u stvari izbor čoveka koji će odlučiti koliko dostojanstvo može da izgubi Narodna skupština, a da se to u medijima baš ne vidi sasvim jasno. Otkako ste vi došli na vlast, više nije bitno kako čovek radi, nego kako je to predstavljeno medijima. Sva vaša borba svodi se na to da svi vaši postupci u medijima budu predstavljeni dobrim. Zbog toga neparnim danima dnevnik državne televizije uređuje ekipa Demokratske stranke, a parnim danima ekipa Demokratske stranke Srbije. To je sasvim jasno i sasvim očigledno.
Gospodine Nikoliću, vreme.
Ja se izvinjavam, nisam vam smetao juče i prekjuče, imao sam lepih porodičnih obaveza, što i vama želim.
Čestitam vam na tim obavezama.
Želim i vama, gospodine Duliću, zato ću sada da se sklonim, samo želim da vas upozorim, sve što činite može da vam se jednog dana vrati. Na tom mestu razmišljajte o tome da svako od nas ima pravo da kritikuje vaše poteze, ima pravo da od vas traži da Skupština više ne lični na robinju Vlade Republike Srbije, posebno ne na robinju Vlade koja trenutno ide u nekoliko koloseka i koja se intenzivno priprema za izbore. Zato, gospodine predsedniče, potražite da donesemo zakone po Ustavnom zakonu, da se ova Skupština skloni, da idemo u kampanju, da niko ne koristi Narodnu skupštinu za kampanju oko svojih izbora, da završimo izbore, da konačno normalni ljudi ovde predstavljaju većinu, da formiraju Narodnu skupštinu, da Narodnu skupštinu izvade iz hladovine koju pravi Vlada Republike Srbije, da Narodna skupština pomogne Vladi, ali da Vlada Narodnom skupštinom ne može da komanduje. Pod vašim rukovodstvom je to apsolutno nemoguće.
Hvala, gospodine Nikoliću. Već sam dao odgovor na ova pitanja proteklih dana. Rekao sam da mi očekujemo da će na narednoj sednici biti i zakon o Ustavnom sudu, i zakon o postupku pred Ustavnim sudom, i da ćemo izabrati sudije Ustavnog suda i da ćemo izabrati guvernera, tako da ćemo mi naše obaveze iz ovog zakona ispuniti u onom roku u kom je to moguće. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Žarko Obradović.
Hvala, gospodine Duliću. Želeo bih samo da dobijem objašnjenje od vas. Mislim da je apsolutno reč o nepoštovanju narodnih poslanika, naravno i mene lično, iz razloga što sam vam prekjuče postavio određeno pitanje i juče sam dobio obećanje da ću dobiti odgovor, a vi mi danas saopštavate, i meni i javnosti Srbije, da ste poslali dva pisma predsednicima opština, da ste poslali pisma predsednicima opština i pozivate se na odredbu Ustavnog zakona koji sami ne poštujete. Da poštujete odredbe Ustavnog zakona onda biste po njemu postupali, pa bi onda dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije bio potpuno drugačiji nego što jeste, onda bi po odredbama tog Zakona Narodna skupština Republike Srbije raspravljala i donosila ili ne bi donosila odgovarajuće zakone. Gospodine Duliću, da li vi smatrate odgovore predsednicima opština kao način odgovora narodnom poslaniku ili ćete to učiniti na neki drugi način? Mislim da je ovo nekorektno. Ako ste imali ta pisma, to ste mogli juče i prekjuče da pročitate, pa da javnost Srbije čuje da vi apsolutno podržavate neustavna rešenja, jer Ustav, ako se već pozivate na akte pravne snage, onda možete reći da odredbe Ustava Republike Srbije propisuju da sastav privremenih organa mora da poštuje stranačku i nacionalnu pripadnost. Juče i danas sam vam naveo primere gde se ne poštuje stranački odnos u lokalnoj samoupravi, rekao sam da je reč o apsolutnoj nezakonitosti i ako mi vi danas kažete da to prihvatate i da nećete reagovati povodom toga onda O.K. Pa, i to je odgovor i meni i građanima Republike Srbije da je u ovoj državi dozvoljeno sve, odnosno dozvoljeno strankama vladajuće koalicije i da stranački interesi jesu iznad zakona države Republike Srbije. I to je odgovor, ali to treba da saopštite javno, na način da građani Republike Srbije to razumeju. Molim vas, odgovorite mi da li ću kao narodni poslanik, koji je juče od vas tražio objašnjenje zašto ne reagujete, dobiti odgovor ili ovo pismo smatrate odgovorom, a ja ću u odnosu na vaš odgovor sam videti šta ću preduzeti. Hvala vam.
Zahvaljujem se. U toku današnjeg dana ćete dobiti pismo koje će biti upućeno na vaše ime, sa obrazloženjem koje sam vam saopštio. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić, pa potom narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu, član 100. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, jer mi, gospodine predsedniče, niste dali objašnjenje povodom više puta ponovljenog pitanja, tiče se narodne inicijative za izmene Zakona o radio-difuziji radi ukidanja televizijske pretplate. Juče je bilo dosta polemike zbog prekida televizijskog prenosa Narodne skupštine i u toj polemici bilo je nekih pogrešnih izlaganja. Prenosi sednica Narodne skupštine su tekovina 9. marta i borbe tadašnje malobrojne demokratske opozicije protiv jedne nedemokratske vlasti. To se zaboravlja, pa sad oni zbog kojih su uvedeni televizijski prenosi, zbog kojih je organizovan 9. mart, ispadoše najveći zagovornici borbe za televizijske prenose. To je istine radi. Još nešto, pogrešio je uvaženi poslanik Slobodan Gavrilović, nisu '94. godine ukinuti televizijski prenosi nego '95. godine. U pravu je narodni poslanik gospodin Slobodan Gavrilović da su '95. godine batinaši Zorana Simovića ušli u ovu istu salu, zaključana je sala sa ciljem da odavde izbace Tomislava Nikolića, i čini mi se da se narodni poslanik zvala Dušica Nikolić i to je jedan nedemokratski gest. U trenerkama sa revolverima upalo je njih 30-tak i tu je bio haos. Istine radi, u pokušaju da se solidarišemo i da odbranimo poslanike Srpske radikalne stranke, tu su bili Slobodan Gavrilović i moja malenkost. To je istina. Televizijski prenosi su nakon toga ukinuti. Opozicija je izašla iz Parlamenta. Godine '97. opozicija nije učestvovala na izborima pa su ponovo uvedeni televizijski prenosi, ali kakvi? Sednice koje su trajale po jedan dan, sednice jednopartijske maltene vlasti, sednice na kojima nije bilo nikakve rasprave nego je bilo besomučnog pritiskanja tastera. Uzmite stenografske beleške i videćete da je za jedan dan rešavano 10 tačaka dnevnog reda, usvajano po 10 zakona, jer to je bila onako jednopartijska idila. Još nešto, ovo što se sad najavljuje uvođenjem novog poslovnika i ovo kao da je trening za ukidanje televizijskih prenosa, to je vraćanje Miloševićevog sistema vrednosti, jer to za njim poseže aktuelna vlast i aktuelna koalicija. Hapse se politički neistomišljenici, preti im se, vređaju se, omalovažavaju se, diskredituju se, disciplinuju se mediji, kontrolišu se mediji. RTS jeste javni, ali ne javni medijski servis, nego nešto drugo javno. On je agitprop vladajuće koalicije i sada se preti, ponavljam, disciplinovanjem poslanika i ukidanjem televizijskih prenosa i to je sumrak demokratije. Gospodine predsedniče, molim vas da mi odgovorite kada će se na dnevnom redu Narodne skupštine naći narodna inicijativa koja je predata 29. marta prošle godine, dakle, pre godinu i po dana, a ona se odnosi na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radiodifuziji radi ukidanja televizijske pretplate preko takse na brojilo. Tu je sasvim jasno da su prekršena i najelementarnija uslovna prava, pa vas molim da mi date odgovor na ovo pitanje jer ono će se vrlo brzo ponovo aktuelizovati. Hvala.
Hvala puno. Video sam oko te inicijative, ona će biti naravno u Skupštini kada budemo završili raspravu o svim ovim važnim zakonima koji su po Ustavnom zakonu i o zakonima koji definišu sve ono što je neophodno da bi se raspisali svi neophodni izbori, o kojima smo malopre razgovarali. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Riza Halimi, pa potom Snežana Stojanović-Plavšić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Rajko Đurić reče maločas da čeka mesec dana da bi došao kod određenog ministra, ja tražim oko dva i po meseca sastanak sa ministrom prosvete, ali nikako ne uspevam, jednostavno nedostižan je. Ako dodam da je ovih dana Vlada reorganizovala Koordinaciono telo za Preševo, Bujanovac i Medveđu, a da sam ja to saznao iz sredstava informisanja, onda nije čudno da nema interesovanja ni od ministara jer oni čine Vladu. Nažalost, takva je situacija. Šta bi trebalo da se očekuje kad je u ovoj skupštini ukinuto ministarstvo za manjine, drastično redukovan fond za Koordinaciono telo Preševo, Bujanovac i Medveđa. To je jedan po meni normalan sled strategije, koju je ova vlada postavila pred sobom. Više sam ovde izašao povodom poslaničkog pitanja koje sam postavio 5. jula. Odgovor je ovde dostavljen, mislim, u utorak 11. septembra. Čak je ovo prilično dugo, da bi se sročilo opravdanje za manipulacije koje sam naveo 5. jula, a koje su izvršene povodom iskorišćavanja komercijalnog sadržaja graničnog prelaza Preševo. Tada sam jednostavno tražio objašnjenja kako je moguće da nakon onih 15-16 godina, otkad je otvoren taj granični prelaz, da tamo ni u državnim službama, ni u svim mogućim pratećim službama nema nijednog Albanca, ali i da sada, kad treba koristiti komercijalni sadržaj, ne mogu nikako da dođu do izražaja ljudi sa tog terena, nego su unapred kvalifikovane firme iz drugih sredina, iz Beograda ili drugih sredina. Ovde se pokušava reći da nije u pitanju neki monopol nego su na osnovu zahteva "Intermola", "Interspida", po nekoj zakonitoj proceduri ministarstva u drugom stepenu, nije po zakonu nadležan organ u opštini to uradio, nego je ministarstvo u drugom stepenu po tome odlučilo. Čak kaže i kada treba da se plati naknada za prenamenu i naknada za uređivanje građevinskog zemljišta, da je izvršen depozit u sudu. Znači, nije u saradnji sa lokalnom samoupravom. (Predsednik: Vreme.) Mislim da je vreme pet minuta. (Predsednik: Vreme je tri minuta. Izvolite, ali već ste duboko ušli u četvrti minut. Završite.) Dobro. Šta sad? Nije to bilo u saradnji sa lokalnom samoupravom, nego opravdanje za to što je drugi stepen odlučivao, navodno objašnjenje koje su neki neimenovani predstavnici uprave iz Preševa izneli u ministarstvu, da njih skupština koči nekom odlukom, a to je bila odluka o formiranju anketnog odbora koji je trebalo da ispita manipulacije. Naravno, ministarstvo umesto da sa rukovodiocima lokalne samouprave objasni situaciju, oni su na brzinu nametnuli preko, po svemu sudeći, korumpiranih radnika u lokalnoj samoupravi i u nekom dilu sa određenim delovima ministarstva, prevazišli, zaobišli su Skupštinu. Sada postavljam pitanje – ako je u slučaju ''Balkan Brika'', kada je privatizovan, kupio ga je Albanac iz Bujanovca, podigla se skupština Vladičinog Hana, napravila čitavu buku, a nadležni republički organ nakon izvesnog vremena to poništio, zašto se onda, gospodo, ovde mimoilazi SO Preševo, kada ona formira anketni odbor? Zašto ne dolaze ljudi iz ministarstva da ispitaju to, nego direktno pozivanjem na određene zakone oni to veoma efikasno sprovode, radovi se vrše... (Predsednik: Gospodine Halimi, hvala vam puno.) ... i apsolutno, po meni, je otvorena diskriminacija lokalne vlasti u Preševu. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić, pa Zoran Krasić, potom Milica Vojić-Marković i nadam se da smo onda završili.
Zahvaljujem. Zaista ću se izviniti što ću iskoristiti pravo da se javljam po Poslovniku, imajući u vidu značaj teme o kojoj danas govorimo. Ali, zaista, govoreći o povredi Poslovnika, član 104, čime je narušeno dostojanstvo Skupštine, ali ne samo Skupštine, već i dostojanstvo, rekla bih, svih građana Republike Srbije, a svakako 52 posto građana Republike Srbije, jednim današnjim događajem. Mislim da imam pravo da iskoristim svoja tri minuta kako bih govorila u njihovo ime. Mislim da ste svi danas bili svedoci jednog teksta i, nažalost, fotografije na naslovnoj strani jednog našeg tabloida koji je objavio tekst o najgrubljem mučenju i zlostavljanju jedne žene u jednom gradu u Srbiji i, nažalost, objavljena je i njena fotografija. Radi se o najgrubljoj vrsti porodičnog nasilja u kojoj je čovek, o čijem psihološkom profilu ne bih želela sada da govorim, naterao svoju ženu da naga prođe ulicama njihovog grada. Dakle, pozivam se ne samo na član 104, nego se pozivam, pre svega, na Ustav, na član 19, član 23, član 25. Ustava, koji govore o tome da je dostojanstvo svakog građanina Srbije zagarantovano. Pročitaću vam, to je citiranje, molim vas da mi oduzmete od vremena. Član 23. kaže: ''Ljudsko dostojanstvo je neprikosnoveno i svi su dužni da ga poštuju i štite.'' Pre svega, dužni smo svi mi ovde da poštujemo i štitimo dostojanstvo svih naših građana. Takođe, član 25. kaže: ''Fizički i psihički integritet je nepovrediv. Niko ne može biti izložen mučenju, nečovečnom ili ponižavajućem postupanju.'' Član 19. garantuje dostojanstvo svim građanima Srbije. Još jednom želim da podsetim da smo mi u ovoj skupštini usvojili Porodični zakon, koji jasno govori o tome kako se postupa u slučajevima porodičnog nasilja. Mislim da je potpuno jasno da se ovde radi o najgrubljoj vrsti porodičnog nasilja. Takođe, podsećam, da je porodično nasilje krivično delo i u tom smislu pozivam sve nadležne organe u gradu o kome se radi, ali i u čitavoj Republici, da na ovakav slučaj reaguju kao primer za sve ostale slučajeve. Nažalost, naša uloga je, podsetila bih vas, i nadzorna i želim da kažem da svi podaci sa terena govore da se Porodični zakon ne primenjuje u dovoljnoj meri i da on ne daje željene rezultate. Zato pozivam centar za socijalni rad, pozivam Ministarstvo za socijalna pitanja da većim nadzorom sprovede, omogući potpuno sprovođenje Porodičnog zakona. Ovde postoji i druga dimenzija koja govori o tome da je, nažalost, jedan tabloid vrlo grubo prekršio profesionalne kodekse, ali i Zakon o informisanju, i objavio fotografiju žene o kojoj se radi. Mislim da je ovo grubo kršenje njenih prava i to je grubo kršenje prava svih nas da budemo informisani na jedan dostojanstven način. Takođe, pozivam Ministarstvo za kulturu i informisanje, ne želim da budem reklama tom tabloidu, naravno, da dosledno primeni zakon i da stane na put, sada i ubuduće, ovakvim grubim kršenjima zakona. Podsećam na član 41. Zakona o informisanju, koji zabranjuje negativan uticaj na moralni i drugi razvoj maloletnih lica, a činjenica je da se ovde radi i o takvim slučajevima. Na kraju, pozivam i na kodeks novinara i na sve druge profesionalne kodekse, jer ukoliko profesionalni kodeksi i lični vrednosni stavovi svih nas ne doprinesu razvoju ovog društva, onda nijedan zakon koji mi ovde donesemo neće to moći.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić. Izvinjavam se, govorili ste pet minuta. Javite se opet. Izvolite, Zoran Krasić, potom Milica Vojić-Marković, pa vi ponovo.
Gospodine Duliću, pogledajte šta piše u članu 27. Poslovnika Narodne skupštine i videćete šta se prekršili. Da krenem redom. Juče je veliki broj poslanika tražio od vas objašnjenje. Vi ste mudro ćutali i razmišljali o kompleksnom pitanju, kako da sročite objašnjenje. Danas ste pokušali da date neko objašnjenje i prekršili ste Ustav i Ustavni zakon. Samo vam skrećem pažnju, kada čitate Ustavni zakon i u nekom članu vidite da je to podeljeno na stavove, na tačke, da znate da tačka 1. je prioritet u odnosu na tačku 2. Gospodin Albijanić, kao matematičar, može da vam kaže zašto broj jedan ima prednost u odnosu na broj dva. Oni su se lepo podelili, ovaj se razume u tekstove, a onaj u brojeve. Znači, nije kod vas problem taj što, otkad ste zaseli u tu fotelju, brutalno kršite Ustavni zakon i manje ili više uspešno se pozivate na to kako je neko drugi kriv, jer prethodno nije uradio nešto na osnovu čega biste vi zakazali sednicu. To, donekle, može biti samo opravdanje u onom delu gde se poslanici izjašnjavaju po svom ukusu. Ali, sa gledišta Ustava i zakona, nema ukusa. Da budem precizniji, on je poprilično bljutav, posle svega ovoga što se sa nama dešava. Moram da vam skrenem pažnju da su Ustav Republike Srbije i Ustavni zakon doneti na bazi saglasnosti stranaka koje su uticale da se donese Ustav i Ustavni zakon. Sve što je tamo napisano rezultat je te saglasnosti, bez obzira na to što je kod nekih ostao u nekom delu loš utisak o nekim rešenjima. Ali svi se drže tog dogovora. Znam da ste vi, kao pučista, u velikom sukobu sa demokratijom, jer demokratija je smetnja, to je neprirodni okvir za revolucionare. Revolucionari ne trpe zakon, ne trpe propise, ne trpe moralne norme, ne trpe običaje, ništa ne trpe. Njihov interes i ono što dobiju sa strane od gazde, to je ono što njih motiviše na akciju. Zašto ne poštujete ono što su odlučile političke stranke, što su građani potvrdili sa oduševljenjem? Znate i sami, kada su išli na referendum rekli su – hvala bože, složili se nekako, valjda će da procveta, da krene Srbija. Ko je vas ovlastio da to poništavate? Ako nalazite izgovor da svoju zakonsku obavezu ne ispunite zbog kompleksnosti koja nije data kao kriterijum u zakonu, a to se tiče izbora, onda moram da vam kažem da vi ne znate šta je demokratija.
Vreme, gospodine Krasiću.
Za šta je vreme?
Vreme je da privodite kraju vaše izlaganje po Poslovniku.
Ja ću da privedem kraju moje izlaganje, ali gospodine Duliću, to što vi sedite u fotelji gde treba da sedi predsednik Narodne skupštine morate svojim delima da dokažete da ste predsednik Narodne skupštine, a ne fića zvani supersonični avion. Tražimo od vas da se poštuje zakon. Sada mi kažite šta je to primitivno, prosto, nedemokratsko u zahtevu svih poslaničkih grupa, osim onih koje ''pričinjavaju'' vlast, ''pričinjava'' im se da su vlast. Vaša vlast su vaše gazde, ne iz političkih stranaka, nego oni, to su gazde.
Po Poslovniku se javila narodni poslanik Milica Vojić-Marković, pa Snežana Stojanović-Plavšić.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo, uvažene kolege poslanici, kao i gospođa Plavšić javila sam se zaista zgrožena ovim što nekoliko poslednjih meseci u ovoj zemlji mediji priređuju svima nama. Pošto je ona već jako mnogo rekla na tu temu, neću gubiti vreme objašnjavajući koji su sve članovi i kakvo je dostojanstvo svih nas i ove žene povređeno. Donela sam sa sobom samo neke od medija koji su danas izašli. Ne čini li se svakom od nas da je ovim činom, dakle fotografijama na naslovnim stranama, na velikim srednjim stranama, nastavljeno zlostavljanje ove žene? Ne čini li nam se da je ova naša uloga, kao i uloga medija pre svega da edukujemo javnost da zlostavljanju nema mesta u našem društvu. Ako želimo nešto da uradimo za svoju državu, ako želimo nešto da uradimo za svoju decu, moramo prestati da zlostavljamo bilo koga i moramo prestati da se stavljamo na stranu zlostavljača. Zbog toga protestujem i tražim da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni da li je povređeno i njeno dostojanstvo tim što se nastavlja zlostavljanje ove žene i slična zlostavljanja, kada je bilo u pitanju i zlostavljanje onog mališana koji je ubijen u Banovcima, isto ste imali prilike da pročitate kakve su se stvari dešavale tada i mislim da nema nikog ko je normalan, ima decu ili možda čak i nema decu, ko je pročitao sve to da nije osetio stvarno krajnji užas. Ne želim da učestvujem u tome i želim to javno da kažem.
Po Poslovniku narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić.
Želela sam da kažem još samo jednu rečenicu. Želim da podsetim da ova skupština srećom ima Odbor za rodnu ravnopravnost, od koga očekujem da se danas hitno sastane i pozivam sve koleginice, a naravno i kolege koji se pridružuju ovom našem protestu, da tom sastanku prisustvuju, kako bismo svi zajedno izrazili najoštriji protest protiv ovakve pojave. Nadam se da je predsednica Odbora za rodnu ravnopravnost prisutna i žao mi je što i sama nije reagovala na jednu ovakvu pojavu.
Po Poslovniku narodni poslanik Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pridružujem se inicijativi koleginica. Ovo nije prvi put da se ovakva stvar dešava u novinama. Setimo se letos onog strašnog događaja u zoološkom vrtu kada je upravo "Kurir" objavio sliku dečaka koji je bio unakažen u kavezu. Moramo ovde ozbiljno da reagujemo. Međutim, ove inicijative su potpuno besmislene ukoliko se ne navedu imena onih koji su odgovorni za to, odnosno ukoliko se ne zatraži odgovornost i kazna za one koji su to dozvolili i koji to uporno dozvoljavaju. Slažem se potpuno sa koleginicama da su slike tih nesrećnih ljudi u novinama ponovno povređivanje tih ljudi i svih onih kojima oni nešto znače. Ovo što se sada desilo samo potvrđuje to kakve su novine taj "Kurir", odnosno čemu one služe i naravno "Pres". One služe srozavanju i uništavanju svih vrednih stvari koje u ovoj zemlji postoje. Zaista insistiramo i volela bih da čujem i vas muške kolege, koji uporno dobacujete, da nas podržite u ovome. Zaista tražim da odgovorni budu kažnjeni.
Po Poslovniku poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se javila da nije bilo nekorektnog izlaganja gospođe Stojanović-Plavšić. Koleginice, vi vidite da gospođa Elena Božić-Talijan nije u skupštinskoj sali i prema tome, neprimereno je da spočitavate ženi koja je predsednik jednog skupštinskog odbora, koji ne sprovodi zakone već ih samo razmatra i Skupština se o njima izjašnjava, da treba da uradi ovo ili ono. Vaše je bilo da reagujete, kao i ostalih koleginica, ali zaista je to neverovatno. Vi time vređate i moje dostojanstvo, koleginice Radeta i koleginice Vukićević i ostalih koleginica iz SRS zato što sebi dajete za pravo da preuzimate ulogu zaštitnika žena u Srbiji, a to ne radi Narodna skupština u ovom trenutku. Vaše je da se izjasnite i da kažete svoj stav, ali nemojte da tražite od skupštinskog odbora da razmatra pitanja koja nisu u njegovoj nadležnosti. Prema tome, za razliku od vas iz G17 plus i drugih stranaka, vrlo dobro znamo i kada glasamo protiv nekih zakona, a opozicija smo, da ih je izglasala neka skupštinska većina. Ne treba da vas upozoravam na to da je gospodin Nikolić još pre deset godina govorio o sličnim stvarima, reč je o fotografijama starice od 80 godina i to nije ništa novo, ali nemojte da tražite da skupštinski odbor, i da zahtevate to od koleginice Božić-Talijan, reši slučaj koji treba da bude u nadležnosti organa za sprovođenje zakona, Zakona o javnom informisanju, Krivičnog zakona, zbog počinioca takvog zlostavljanja nad jednom ženom i ostalih koji treba tim slučajem da se bave. Politizacija i puka politizacija zarad sticanja političkih poena nije zaista primerena u ovakvom trenutku i zbog jednog ovakvog slučaja.
Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ja ću zaista kratko, pošto vas je Nataša Jovanović podsetila na nešto na šta sam ja hteo da vas podsetim. Naime, 1995. godine jedna dnevna novina, koju ste obožavali, objavila je na naslovnoj stranici fotografiju starice koja je na Kalemegdanu šetala i zatekli su je u položaju u kojem se obavlja fiziološka potreba. Objavili su to na naslovnoj stranici. Ja sam ovde pokrenuo raspravu o tome i doživeo sam da me vaše vođe tada napadnu kako imam nešto protiv Slavka Ćuruvije koji je uređivao taj list. Moj sukob sa Slavkom Ćuruvijom počeo je tada i sa svima vama koji imate svoja merila za vrednost, kada vi držite u svojim rukama kantar, kada vam ti mediji odgovaraju, kada o drugima objavljuju bljuvotine. Pre pet dana je ta ista novina o meni svašta objavila, 99 posto laži, jedan posto istine, vama to ne smeta, vama to odgovara. Kada krenu na vas, onda se setite da te novine u stvari ne valjaju i da u Srbiji treba razvijati neko normalno novinarstvo. Hajde sada da osudimo svi ovu novinu, da pokrenemo akciju, ali nemojte da se ućutite kada vam odgovara nešto što rade protiv drugih ljudi sa kojima ste vi u nekakvom sporu. Morate da imate univerzalan princip. Prava te žene očigledno je da su povređena. Ima li u zakonu odgovornosti za to? Ako nema možete samo da protestujete. Sada vas pozivam, ako se već sastajete, sastavite predlog izmena i dopuna Zakona kojima će to biti onemogućeno. Sve dok to zakonom nije onemogućeno, moći ćete da koristite ovu govornicu da ukazujete kako je nešto Skupština kriva. Izvinite, gospođo, a šta je kriva Skupština? Možda, zato što nije dobar Zakon o porodici. Vaša vlast ga je donela. Hajde da promenimo taj Zakon. Inicirajte promenu Zakona, a ne protestne skupove. U protestnim skupovima se ne dobija ništa. Protiv koga ćete? Sutra će da vas umire tako što će da nešto objave o nekom radikalu, pa će vam biti milo, trljaćete ruke. Hajde da pokrenemo akciju, da očistimo srpsko novinarstvo od bljuvotina, napada, od perverzija, od svega što ne odgovara normalnom stanju duha, ali ako to hoćete, onda zaboravite na EU. Vama je ovo donela EU. Ovoga u Srbiji nikada nije bilo. Ovo sada, otkako ste se prilagodili svim uslovima EU sada isplivavaju na naslovne stranice novina najniže strasti. Kada je to bila vest za dobrog srpskog novinara. Kada je za dobrog novinara bila vest da je neko pretukao ženu. To ide na stub srama, a ne da podigne tiraž. Eto, učestvovaćemo u tome, sastanite se, donesite neki predlog izmena i dopuna zakona, kojima će to biti onemogućeno, biće to prvi zakon za koji ćemo u ovoj skupštini da glasamo. Ako se sastanete samo da se žalite i da kukumavčete, od tog posla nema ništa.
Nastavljamo sa raspravom o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi CEFTA 2006. godine. Reč ima narodni poslanik Milena Stanković, jedan minut ima poslanička grupa LDP, a neka se pripremi Nikola Vukelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, predsedniče Parlamenta, prvo moram da izrazim protest što ministar Dinkić nije ovde, jer kada mi poslanici govorimo, a on to ne sluša, onda je to potpuno besmisleno. Onda moram da se složim sa gospodinom Nikolićem, to je obično slikanje i ništa više od toga. Mi ovde izlazimo da bismo nešto rekli ministru i da bi on možda nešto od toga čuo, usvojio, preneo premijeru i nešto promenio u politici. U svakom slučaju, ono o čemu sam danas htela da govorim je vezano za grad iz kojeg dolazim, za Kragujevac. Evo, kakve to veze ima sa CEFT-om. Sporazum CEFT-a daje šansu zemljama potpisnicama da nađu partnere i da zajednički proizvode plasiraju na inostranim tržištima bez carina i bez drugih ograničenja. Suštinski interes Srbije i njenih građana jeste da ovaj sporazum ne ostane mrtvo slovo na papiru, nego da faktički zaživi. Da bi se to desilo potrebno je da budu ostvarena dva uslova. Potrebno je, pod jedan, da u Srbiji budu stvoreni neki konkurentni proizvodi koji mogu da budu interesantni na tim inostranim tržištima i, pod dva, da postoji volja inostranih partnera da sarađuju sa privrednicima iz Srbije. U ovom trenutku to svi znamo, ne treba da budemo neki veliki ekonomski eksperti, u Srbiji se gotovo ništa ne proizvodi, odnosno mi uvozimo gotovo sve. Pogledajte u svojim domaćinstvima, bukvalno od kašike pa nadalje sve uvozimo. S druge strane, imamo situaciju da u Srbiji ima toliko nezaposlenih ljudi. Evo, na primer, u Kragujevcu postoji 30.000 nezaposlenih ljudi i ono o čemu sam ja htela da pričam, a vrlo mi je bilo važno da gospodin Dinkić bude ovde, jeste ono o čemu se dosta letos govorilo. Kragujevac je bio u žiži javnosti zbog toga što je prestala da postoji jedna neobična organizacija, a to je zapošljavanje i obrazovanje. Zaista to je jedinstvena organizacija na svetu po tome što su tu bili zaposleni ljudi koji su primali platu, a ništa nisu radili. Kada je Vlada i gospodin Dinkić doneli odluku o tome da ta organizacija više ne treba da postoji, gradski odbor LDP je kao i svaka odgovorna politička grupacija dao svoj stav o tome. Mi nismo hteli da budemo demagozi, iako smo to mogli da budemo i da kažemo to je užasno, to je strašno, ljudi su siromašni, nemaju od čega da žive, iako je to tačno, već smo rekli da je ekonomski neodrživo postojanje takve organizacije. Zaista jeste. Onda smo postavili pitanje, a to je pitanje odgovornosti – zašto ti ljudi šest godina posle osnivanja tog ZZO nisu dobili šansu da se zaposle na nekom drugom mestu. Zašto je Kragujevac grad u koje nisu stigle nikakve investicije, gotovo nikakve od 5. oktobra naovamo. U tom trenutku smo u stvari i pronašli odgovorne u vladama Vojislava Koštunice, čiji je ministar i bio gospodin Dinkić. To nam je bilo jako važno. Ono što je jako važno i što treba naglasiti u ovom trenutku jeste da su te vlade pokazale da nemaju političku volju za stvaranje ozbiljnog ekonomskog zaokreta, koji bi svi građani osetili u svojim porodicama, svojim životima. Mi stalno potenciramo na tom nacionalnom pitanju i odvlačimo građanima pažnju sa toga što su njihovi frižideri prazni. Odnos prema Kragujevcu, zapravo, potvrđuje nepostojanje političke volje da CEFTA zaživi faktički. Mi ćemo izglasati taj Sporazum, ali je on potpuno besmislen i beznačajan ako ne zaživi u životu. Zbog toga mi u stvari kada kažemo da podržavamo taj Sporazum, mi zaista želimo da svaki član zaživi. Ali, da bi on zaživeo, potrebno je da se desi ili da Vlada Vojislava Koštunice, u ovom trenutku, napravi jedan potpuni zaokret u svojoj politici i da u fokus svoje politike stavi svoje građane i njihove potrebe i prosto da se dese novi parlamentarni izbori, da neki novi ljudi dođu, dobiju šansu i pokažu šta znaju i da malo više brinu o građanima i njihovim potrebama, a malo manje da se bave nekim velikim temama. Samo još jednu rečenicu, meni se čini da je ova druga mogućnost mnogo realnija nego ova prva i mi smo spremni na to.
Reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić, a neka se pripremi Zdravko Topalović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što prvo pada u oči kada je reč o Sporazumu o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi jeste to da je jedan od potpisnika ovog sporazuma i UMNIK u ime Kosova. Zašto se u ovom materijalu pominje Kosovo, a ne Kosovo i Metohija? Da li to nekome smeta Metohija, jer se tako iz samog imena, koje potiče od reči "metoh" – crkveni posed, vidi da je reč o istorijskoj srpskoj zemlji. Zatim, jedan od potpisnika je i Hrvatska. Kažete da je Sporazum CEFTA jedan od preduslova, prvi korak ka našem ulasku u EU. Ako nam taj korak vodi preko Hrvatske i UMNIK-a, čini mi se da se u toj EU nećemo baš dobro provesti, naravno, kada nas vi iz DOS-a uvedete u EU 2015, 2020. ili 2025, kako je to najavio nemački ambasador Cobel ili će to možda biti 2125. Znamo da hrvatske firme već haraju po Srbiji i mahom upropaštavaju privatizovane srpske firme, dok je našim firmama gotovo zabranjen ulazak na hrvatsko tržište. Umesto što ovaj sporazum donosi po hitnom postupku Dosovska vlast, predvođena predsednikom DS Borisom Tadićem, trebalo bi da se po hitnom postupku pozabavi srpskim narodom koji je proteran sa prostora nezavisne države Hrvatske, da se tom narodu vrate elementarna ljudska i građanska prava. Između ostalog, pravo na povratak bez šikaniranja i policijske torture, kojima su izloženi povratnici, pravo na sredstva za obnovu i izgradnju porušenih kuća, stanova i druge nepokretne imovine, a zatim da im se vrati stanarsko pravo. Po zvaničnim podacima OEBS-a radi se o 50.000 stanova i zahtevima da oni budu vraćeni. Zatim, da im se vrati pravo na penzije sa retroaktivnim delovanjem. Naime, penzioneri koji su izbegli sa prostora Hrvatske od početka 1991. godine do 1996, 1997. godine nisu primali penzije. Te zaostatke od nekoliko godina ni do danas nisu primili. Iz ovog primera se vidi sva perfidnost hrvatske države. Neprekidnim odlaganjem rešenja ovog problema Hrvatska država prosto čeka da ovi ljudi biološki nestanu. Šta je sa pravom Srba na povratak, šta je sa nekoliko hiljada Srba protiv kojih su hrvatski nadležni organi podigli optužnice za ratne zločine? Na tim optužnicama nalaze se svi značajni predstavnici Srba iz Hrvatske, ali pre svega obični ljudi koji su samo branili svoje živote i živote svojih porodica. Ovo su samo neki od problema koje ima naš narod proteran sa prostora AVNOJ-ske Hrvatske, za DOS-ovsku vlast, to izgleda nije prioritet, nego je tema Sporazum CEFTA, koji će širom otvoriti vrata prekomernom uvozu iz Hrvatske i time ugroziti domaću proizvodnju i zaposlene. Predsednik Demokratske stranke Boris Tadić nema vremena da se pozabavi pitanjima Srba Krajišnika, verovatno od silnog izvinjavanja Stipi Mesiću, Stipi Mesiću koji je bio prvi saradnik Franje Tuđmana i predsednik hrvatske Vlade u vreme najveće nesreće koja je zadesila srpski narod od strane hrvatske neoustaške vlasti. Mi Srbi proterani iz Hrvatske sa pravom se pitamo u ime koga i zašto se izvinjava Tadić. Da li se izvinjava za stotinu hiljada proteranih Srba i da li se izvinjava za hiljade pobijenih, čiji je jedini greh bio to što su bili Srbi? Da li se izvinjava za ''Loru'', ''Divoselo'', ''Koranski most'', ''Marino selo'', ''Pakračku poljanu'', ''Paulin dvor'', ''Bljesak'', ''Oluju''... mogu se tako srpska stratišta nabrajati unedogled? Da li se izvinjava što je 2. maja 1995. godine hrvatski avion, jureći izbegličku srpsku kolonu iz zapadne Slavonije, prešao na teritoriju Republike Srpske i kod Gradiške bombardovao tu izbegličku kolonu i tom prilikom je poginulo dvoje maloletne dece? Taj avion je oboren, a pilot koji je u njemu poginuo zvao se Rudolf Peršin. Tog ubicu nevine srpske dece Hrvatska država je posmrtno proglasila nacionalnim herojem. Virus i maniju izvinjavanja Tadić prenosi na svoje saradnike, pa se tako i oni sada izvinjavaju crnogorskoj Vladi, verovatno zato što je ta crnogorska Vlada pokušala da ubije vladiku Filareta. Taj mazohizam predstavnika Demokratske stranke prelazi u sadizam prema sopstvenom narodu, a šta je drugo nego sadizam, kada se na dvanaestogodišnjicu ''Oluje'', najveće tragedije srpskog naroda, na prvom programu RTS-a prikazuje film o padu Krajine. U tom filmu se Srbi prikazuju kao ludaci i izdajnici, a Ante Gotovina - ustaški zlikovac, kome čak ni Haški tribunal nije mogao da progleda kroz prste, predstavljen je kao veliki humanista. Da nije bilo znaka RTS-a svako bi bio uveren da gleda hrvatsku radio televiziju. Srbi iz Hrvatske trpe najgore moguće pritiske od hrvatske vlasti, ali ono što najviše boli je nebriga sopstvene, matične države Srbije. Tako da ispada da srpski ministri iz Demokratske stranke više brinu o krdu konja lipicanera i jureći njihovu ždrebad u pokušaju da ih prebroje, nego o elementarnim pravima Srba proteranih iz Hrvatske. Hrvatska država je stvorena na srpskim žrtvama i zgarištima, nadam se da, između ostalog, i ovim sporazumom CEFTA nećete omogućiti Hrvatima da razviju svoju privredu i šire svoje tržište uništavajući srpska preduzeća, tržište i privredu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, a potom Vlado Sekulić.
Dame i gospodo, građani Srbije, pred nama je još jedan u nizu loših i nepovoljnih međunarodnih sporazuma po našu državu - Sporazum CEFTA 2006. Vlada Srbije kao predlagač predložila je da se on donese po hitnom postupku, iako za državu postoje mnogo važniji prioritetni zakoni i problemi. Ovaj sporazum je vrlo nepovoljan po našu državu, a javnost se preko medija u Srbiji danima priprema kako je neophodno ratifikovati ovaj sporazum, jer će on omogućiti našim proizvođačima prodor na tržišta u regionu. Kako znamo da mediji u Srbiji nisu slobodni, već strogo kontrolisani, čast nekim izuzecima, tako je istina sasvim drugačija, nego što je predstavljaju glasnogovornici Vlade i predsednika Srbije. Ovim ugovorom se forsiraju uvoznici, to jest uvozni lobi, a ne domaći proizvođači. Ja ću vam daći nekoliko primera. Tržište Hrvatske, jedna od zemalja koja pristupa ovom sporazumu, skoro da je hermetički zatvoreno za robu, usluge i kapital koji donosi Srbija. U Srbiji se nesmetano prodaju hrvatski proizvodi, a hrvatska preduzeća kupuju naša ''Frikom'', ''Dijamant'' i imate i ostale primere. Gospodin ministar nije u sali, pošto ne poštuje narodne poslanike, ali ja bih mu postavio pitanje – da li je moguće da neke naše proizvode, poput mineralne vode "Knjaz Miloš", čokolada "Simka" ili "Pionir", prerađevine od mesa i domaćih proizvođača hrane, naše mlečne, alkoholne, proizvode ili tekstilni džins iz Novog Pazara, možete kupiti u Hrvatskoj? Naime, ovo je primer kako je vlast u Hrvatskoj sprečila kupovinu Karlovačke mlekare od Investicionog fonda ''Salford'', koji je vlasnik više mlekara u Srbiji, pod izgovorom kako je taj fond samo registrovan u Londonu, i kako iza njega stoje ruski kapital, i kako on pospešuje srpska preduzeća. Skoro je i predsednik najveće opozicione partije, Socijaldemokratske partije ili Stranke Hrvatske, pozvao na otvoreni bojkot svih naših proizvoda, pod izgovorom da još nije vreme da srpska preduzeća, pre svega, kupuju hrvatska preduzeća i da plasiraju svoje proizvode u Hrvatskoj. U aneksu 1. ovog sporazume piše: ''Potvrđujući svoju obavezu prema principima tržišne ekonomije koja predstavlja osnovu njihovih ekonomskih odnosa''; ili Poglavlje 1. član 3. koji se odnosi na količinska ograničenja, a kako Hrvatska i dalje primenjuje protekcionizam u odnosu na nas, da li vi verujete da će oni primeniti ova načela. Imamo primer, pričali smo u Parlamentu, da i muslimanski deo Bosne i Hercegovine krši bilateralne sporazume sa Srbijom. Zašto je nedopustivo potpisati ovaj sporazum? Zato što ovaj sporazum u ime Kosova i Metohije potpisuje UNMIK i njihova administracija. Po Rezoluciji 1244 znamo da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. Kako to može UNMIK potpisivati sporazum u ime jednog dela teritorije Republike Srbije? Ne treba ga potpisati, zato što je jedan od potpisnika Hrvatska, koja sprečava uvoz srpskih proizvoda, promet usluga, kapitala i svega što dolazi iz Srbije. Ne treba ga potpisivati zbog toga što Hrvatska uporno negira genocid nad Srbima u Drugom svetskom ratu, poslednjem ratu devedesetih godina 20. veka, što nije obeštetila žrtve etničkog čišćenja od strane hrvatskih paravojnih i vojnih formacija i što sprečava povratak srpskih izbeglica na svoja vekovna ognjišta. Jedan od razloga je da je 2006. godine sa Hrvatskom zabeležen deficit u razmeni robe široke potrošnje u visini od 14,8 miliona američkih dolara i da se taj deficit ispoljava svake godine. Ovde je ministar Dinkić izneo podatak da sa zemljama koje potpisuju CEFTA Sporazum mi učestvujemo sa 30% u izvozu, a 8% samo u uvozu. Treba reći da taj iznos predstavlja izvoz neprerađenih poljoprivrednih proizvoda, znači sirovih, žive stoke, čime se uništava stočni fond ove države i eventualno poluproizvoda. U Srbiju se vraćaju gotovi proizvodi i to vam je tipičan primer kolonijalnog ponašanja u ekonomiji. Prema tome, ovaj podatak koji je izneo ministar Dinkić u procentima jeste tačan, ali treba navesti strukturu robe. Dokle god se ne rešavaju sva sporna pitanja sa zemljama u regionu, pre svega sa Hrvatskom ne treba potpisati ovakav Sporazum, a prioritet treba da ima povratak svih Srba na svoja ognjišta u Republiku Srpsku Krajinu, koja je privremeno okupirana na teritoriji Republike Hrvatske. Ovde sam čuo od nekih poslanika kako kažu dobrosusedski odnosi. Koliko znam, Srbija nije sused sa Hrvatskom, već sa Republikom Srpskom Krajinom, koja je privremeno okupirana. Zamolio bih poslanike da se bar dobro obaveste i bar pogledaju karte i nauče geografiju. Slovenija nije potpisnik Sporazuma CEFTA, treba istaći da je deficit u razmeni robe široke potrošnje sa Slovenijom u 2006. godini iznosio 40,4 miliona američkih dolara. Prema podacima Privredne komore Slovenije u Srbiji postoji 320 slovenačkih firmi, a u Sloveniji nijedna srpska. Građani Srbije, ako se pri tome Slovenija zalaže za nezavisno Kosovo, zašto bismo mi kupovali slovenačke proizvode. Treba navesti kako je Slovenija preko svojih paradržavnih fondova sprečila kupovinu ljubljanske mlekare i kupovinu ''Istra Benza'' ''Delti''. Ne želim da branim ''Deltu'', stvar je samo principijelne prirode. Pošto se tiče CEFTE i zakona o dopuni Zakona o duvanu, u objašnjenju navodite da ga menjate zbog usaglašavanja našeg zakonodavstva sa pravilima Evropske Unije, Svetske trgovinske organizacije i CEFTE, pod izgovorom stabilnog razvoja domaće duvanske industrije. U članu 4. se predlaže ukidanje obaveze otkupa, odnosno proizvodnje domaćeg obrađenog duvana proizvođačima duvanskih proizvoda. To objašnjavate ravnopravnim tretmanom sa stranim proizvođačima duvana. To sigurno ne odgovara domaćim proizvođačima duvana. Vi ste i Zakon o akcizama promenili na taj način što će se akcize na domaće cigarete povećavati više nego akcize na uvozne cigarete. Znamo da ste u Srbiju pustili kompanije poput ''Philip Morris'', ''British American Tobacco'', čuveni GPI i time gurate prst u oko stranim investitorima, što otvarate širom vrata ''Tvornici duvana Rovinj" – pre svega nekvalitetnom proizvođaču cigareta. Zato treba odlučno i na sve načine sprečiti dalju ekonomsku okupaciju Srbije od strane Slovenije i Hrvatske bojkotom njihove robe i suprotstavljanjem daljoj prodaji naših preduzeća firmama iz Slovenije i Hrvatske. Treba konačno sprečiti one koji kod nas u Srbiji pospešuju i podržavaju takvu ekonomsku okupaciju, a to su pre svega ministri iz Dosovih vlada (Milosavljević, Vlahović, Đelić, Cvetković, a pre svih Dinkić) i optužiti ih za zločinačko udruživanje protiv privrednog i finansijskog sistema Srbije.
Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić, a zatim Oto Kišmarton. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Sporazum CEFTA je završni udarac u razaranju srpske privrede i radi ispunjenja političkog naloga, a ne radi regionalne saradnje, kako se želi prikazati od strane Vlade. Akcioni plan je bio preduslov za Sporazum CEFTE, jer je to još jedan od uslova za ulazak u EU, kako tvrde i ministar Dinkić i Vlada. To je još jedan eksperiment u nizu, na koji Vlada Republike Srbije pristaje ne vodeći računa o interesima Srbije i srpske privrede. Od 2000. godine ova vlast pristaje na sve štetne sporazume uvek sa objašnjenjem – još ovo da se uradi i primiće nas u Evropsku uniju. Tako je i gospodin Dinkić prezentovao juče Sporazum CEFTE kao nešto što će doneti preporod Srbiji i srpskoj privredi, po njemu, kao članica CEFTE mi njima izvozimo 30% naše robe, a uvozimo 8%, raste izvoz u prvih šest meseci. Predviđa se formiranje slobodne trgovine, neće biti carina, a na našim proizvodima će pisati made in CEFTA. Vrhunac je da će se srpska preduzeća od 2010. godine imati isti tretman ponuđača u zemljama članicama CEFTE. To je sada stvarno već totalno deplasirano jer znamo i sami, kao što su i naši prethodnici govorili, kakav je odnos prema našoj robi u Hrvatskoj ili bilo kojoj državi koja je članica CEFTE. Istina je da su članice CEFTE zemlje bivše Jugoslavije, koje su se na krvav način otcepile od nas na štetu srpskog naroda, pa sada kada nemaju tržište mi im služimo kao tranzitna stanica do Evropske unije i pruža im se mogućnost da ekonomski ojačaju na štetu Srbije. Oni će ojačati, a mi ćemo ostati upropašteni. Srpska privreda će propasti, a kada to oni budu uradili oni će biti primljeni u Evropsku uniju, a Srbija će biti sve siromašnija. Tada građani Srbije treba da veruju ovoj vladi da je to cena kojutreba da plati za ulazak u Evropsku uniju. Istina je da Srbija ima deficit sa Hrvatskom od preko 40 miliona dolara, to je gospodin Dinkić prikazao kao da mi imamo suficit prema svim ostalim članicama. Samo sa Hrvatskom imamo deficit od preko 40 miliona dolara. Bosna i Hercegovina, koja je potpisnica, prva se ne pridržava i uvodi carine na naše proizvode, naročito u delu prehrambenih i poljoprivrednih proizvoda. Voleo bih da mi gospodin Dinkić odgovori, iako nije tu, koji je to impozantan suficit ostvaren sa Moldavijom, Crnom Gorom ili Makedonijom. Šta tek treba reći za potpisnike UNMIK – Kosovo. Mislim da je to stvarno najveća sramota za srpsku javnost uopšte i srpsku privredu da ćemo imati, da već imamo na našem tržištu – već su se pojavili proizvodi, televizori, gde piše made in Kosovo, u našim veleprodajama, tako da su oni već krenuli. Sada bi trebalo, one koji ubijaju naš narod i isteruju naš narod, da ih podržavamo i da im dozvolimo da izađu na naše tržište, da ojačaju na štetu srpske privrede i na štetu svih građana Srbije. Kada je Vlada razmišljala o Sporazumu CEFTA, pre toga svaka normalna vlada bi prvo ojačala svoju privredu, napravila bi konkurentsku robu, kvalitetne proizvode, predvidela bi zaštitne mere koje bi trebalo da se ugrade, da jednostavno naša privreda ne trpi gubitke i sve ostalo što bi bilo normalno da se uradi, oni za sedam godina nisu uspeli da ojačaju privredu. Nisu uspeli da zaustave ubrzani rast spoljnotrgovinskog deficita koji je povećan, na isti period od prošle godine, za 46,2%. Deficit za prvih sedam meseci, to nije hteo gospodin Dinkić da kaže, jeste pet milijardi. Inflacija je planirana do 6%, a bićemo srećni svi građani Srbije ako se zaustavi na 9%. Gospodin Dinkić je do pre neki dan drugu priču pričao. Govorio je da priznaje da je problem broj jedan naše spoljnotrgovinske razmene prekomeran uvoz. Citiraću gospodina Dinkića: ''Država ne može mirno da gleda na to da uvoz raste po stopi od 43,8%, kao i da se uvozom uvećava deficit''. Znači ono što je on rekao, ovakvim Sporazumom CEFTE još više se produbljuje i još više ćemo imati deficit. Prva je Hrvatska i sve ostale države kojima je interes naše tržište. Naše tržište je interes i da uđu na naše tržište, a samim tim će ugasiti i ovu našu teško napaćenu privredu. Koliko je ova strana trgovinskog bilansa ozbiljna najbolje svedoči podatak da je za prva četiri meseca za uvoz potrošeno 5,2 milijarde dolara, dok je u istom periodu prošle godine Srbiju koštao uvoz 3,5 milijarde dolara. Uvoz je rastao po stopi od 21,8% što je bilo duplo brže nego stopa rasta izvoza. Struktura izvoza je ostala nepromenjena. Na prvom mestu je uvoz energenata, za koji je do sada bilo izdvojeno blizu 580 miliona dolara. Država mora da što pre ponudi izvoznu strategiju i da definiše ključne sektore koji će pomagati, jer se može dogoditi da na kraju godine dočekamo situaciju sa trgovinskim deficitom većim od osam milijardi. Što se tiče ovog dela koji obrađuje duvan nešto vrlo kratko ću kazati, u stvari neću o duvanu govoriti, već ću govoriti u nastavku. Ovaj sporazum CEFTE je stvarno nešto što će dovesti u kolaps srpsku privredu, odbiće strane investitore, naši radnici će ostati na ulici, a država će ostati bukvalno bez para. Postavljam pitanje, kome je stvarno u interesu da se potpiše CEFTA? Ko će imati koristi od ovog sporazuma, a nameće se i odgovor da će imati koristi mali broj ljudi koji dobro profitiraju od ovog uvozničkog lobija. Jednostavno, možda će se dodvoriti Vlada i njihovi predstavnici u svojoj utopističkoj ideji da se priključimo Evropskoj uniji, a to će biti sve na štetu srpskog naroda i srpske privrede.
Reč ima narodni poslanik Oto Kišmarton, a zatim Nebojša Stefanović. (Zoran Krasić, sa mesta: Može po Poslovniku, vrlo je važno?) Može po Poslovniku, izvolite gospodine Krasiću. Vrlo je važno.
Gospodine Albijaniću, nadam se da vidite koliko je važno kada predlagače zakona zastupa neko ko je kompetentan. Znači, to je onaj isti član od juče. O čemu se radi? Sudeći prema državama koje su potpisnice ovog što vi nazivate CEFTA – centralna Evropa, države, slobodna trgovina i tako dalje. Međutim, ja ne znam od kada je Srbija u centralnoj Evropi. Nekada smo bili SFRJ. Veliki broj potpisnika su bivše republike SFRJ, pa su onda nastale države. Pa kada se krenulo na novo rasparčavanje, gospođo, nas su nazvali zapadni Balkan, je li tako beše? Zapadni Balkan, sećate se. Pet godina pričaju o zapadnom Balkanu – države zapadnog Balkana treba zajednički da budu primljene u Evropsku uniju, krstili smo se i levom i desnom rukom šta je to: zapadni, južni, severni, istočni, kakva je ta podela Balkana. Sudeći prema tome kada je nastala ta CEFTA, ko je sve otpao iz te CEFTE zato što je došao na viši nivo slobodne trgovine, ostao je samo zapadni Balkan. Ovo zapadni Balkan zbog Tanje Miščević, pošto ona to bolje razume, ona ne bi mogla da razume ako se kaže Balkan ili ako se kaže srpske zemlje itd. Što se mene lično tiče, ''velika Srbija'' je jedna vrlo lepa regionalna asocijacija svih srpskih država, koja može da bude u zoni apsolutno slobodne trgovine i jedinstvenog tržišta i tako je najpodobnija za ulazak u EU. Da vam objasnim o čemu se radi. I pre 1990. godine, SFRJ, ona i onakva je bila prototip jedne EU. Jedinstveno tržište, valuta, nije bilo nikakvih problema u protoku robe, kapitala, društvene svojine, Saveza komunista, kadrova itd. To im se nije sviđalo, pa su malu EU razorili. Predlažem gospodinu Koštunici da selektivno pristupi ovome i da promeni naziv, da to bude sporazum o slobodnoj trgovini srpskih država na Balkanu, ovo što je ostalo. To je najbolji dokaz da je srpski narod jedinstveno sposoban za EU. Nema nikakvih ekonomskih barijera. Znam da će da me podrže svi ekonomisti u zemlji. Znate zbog čega? Zato što je za proteklih 250 godina politika sinonim za reč ekonomija. Ovde nema ničega nestručnog, lošeg, ovo je ekonomski najopravdanije. Zašto? Na ovoj teritoriji, o kojoj sam ja pričao, nad kojom se vi zgražavate kada se kaže Karlovac-Karlobag-Virovitica, znam da se već ježite itd, to je dobra granica za jedno novo ekonomsko tržište blagostanja svih građana koji žive na toj teritoriji, bez bilo kakve diskriminacije. Nema da se muče da menjaju valute, nema nikakvih problema, nema stranaca, nema zakona o zapošljavanju stranaca itd. Znači, ekonomsko opravdanje postoji, postoji spremnost da se usvoje svi ekonomski prihvatljivi propisi, vrlo slični ili identični oni koji, recimo, važe u Francuskoj, cenim Francusku kao lidera u EU, njih baš briga za EU, oni gledaju svoj interes, u prevodu da vam kažem. Oni to ne kriju, oni to javno kažu. Tako treba i mi da se ponašamo. Gospodine Albijaniću, da biste vi to bolje shvatili, da nam je ovde kompetentan predstavnik Vlade onda bi nam reko kakve mi veze imamo i CEFTA i kako mi geografski regionalno možemo da budemo sa teritorijom Poljske, Češke, Slovačke itd, jer je izvorno tamo nastala ta CEFTA. Pa je otpadanjem svedeno na to, ali nije promenjen naziv. Ako već nešto treba da normalno geografski izgleda, evo ponudio sam vam odvratnu alternativu da se to zove zapadni Balkan, za to neću da glasam, ali bih predložio Koštunici, pošto je on nacionalista, da prepravi ovo slobodno ekonomsko tržište ''velike Srbije''. Evo, svi radikali će to da prihvate, to vam garantujem. Neka mi neko od geografa objasni o čemu se radi kada se koristi CEFTA za zapadni Balkan ili za Srbiju. Kakve mi geografske veze imamo sa Češkom, Poljskom, Moldavijom, objasnite mi, molim vas. Samo još jednu stvar, podsetite se malo kako izgleda ta karta ovih država koje su ovo potpisale. Je l' ne primećujete da su Mađarska i Bugarska nas odvojile od Moldavije? Moldavija je u ovom sporazumu. To bi bilo kao nešto celina plus. Nije to 17 plus.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Oto Kišmarton.
Dame i gospodo, dragi prijatelji, poštovani poslanici, o CEFTI smo dosta toga čuli. Radikali su se pripremili lepo. Pitanje je sad kad razgovaramo o nečemu da li neki materijal da prihvatimo ili ne, koje su to prednosti zbog čega bi trebalo glasati da se prihvati ovaj sporazum ili zbog čega ne treba. Od strane ministra smo upoznati koje su to prednosti, ali, nažalost, ništa nije rekao od toga kakve negativne posledice CEFTE mogu biti. Od prednosti je rekao da će se postići regionalne privredne korporacije, to je lepo. Omogućiće se lakši izvoz i slobodna trgovina, i to je lepo. Ono što je najvažnije, što je istaknuto kao najvažnije, to je što će ubrzati proces integracija u EU, odnosno kako kažu atlantske integracije, za narednih 25 godina i to će se desiti. Pitam se zbog čega žurimo i ispunjavamo sve uslove EU, zbog čega želimo da se prikačimo za voz koji nas neće? Zašto se ne okrenemo zemljama koje hoće saradnju sa našom zemljom, koje hoće saradnju na ravnopravnim osnovama? Naša Vlada kaže da potvrda o tome kolika je korist od CEFTE jeste to da su zemlje koje su bile članice CEFTE ušle u EU, međutim, kao što sam rekao, ništa se ne govori o mogućim negativnim posledicama učlanjenjem u CEFTU. Na primer, kao prvo, nagli rast; može doći do naglog rasta uvoza svega i svačega, što je već i sada prisutno na našem tržištu. Drugo, svakako sa ukidanjem carina će se smanjiti i carinski prihodi zemlje. Kao treće, povećaće se konkurencija u pojedinim oblastima. Konkurencija je dobra i potrebna za zemlju koja je jaka, privreda koja može to da izdrži. Mi, nažalost, nemamo nikakvu zaštitu, niti u poljoprivredi, niti u industriji. Mi smo ovih godina svedoci dešavanja da su najbolje srpske firme prodate hrvatskim i slovenačkim tajkunima. Hrvati i Slovenci su preuzeli kontrolu nad najboljim delom srpske industrije, dobili su najbolje lokacije za svoje tržne centre i supermarkete i pokupovali hiljade hektara srpske zemlje. Zahvaljujući bivšoj i sadašnjoj Vladi i političkoj eliti, Hrvati i Slovenci su preuzeli najuspešnije srpske firme, "Soko Štark", "Frikom", "Dijamant", "Somboled", livnice, silose itd. Građani Srbije znaju u svojim mestima koje su sve to firme koje su preuzele strane države. S druge strane, treba pogledati koje su to srpske firme koje su prisutne na slovenačkim i hrvatskim tržištima. Skoro da ih nema. Ima ih veoma malo. One koje su prisutne doživljavaju bojkot na tim stranim tržištima od strane potrošača. Zato kažem da tzv. srpski eksperti nemaju nikakvu ekonomsku strategiju. Naši eksperti nemaju viziju o razvoju naše države, imaju samo viziju kako da napune svoje džepove parama itd. Četvrto, otvaranjem tržišta i malverzacija uvoza dovodi nezaposlenosti i pada domaće proizvodnje. Za to je dobar primer Mađarska. To mi je najbliže, jer često idem tamo i znam kakva je situacija, da su im domaće firme zatvorene, a na trništu su strane robe. Slobodan protok roba i kapitala u Srbiji, koja je trenutno, nadam se, ne još dugo, u lošoj ekonomskoj situaciji, ne može doneti ništa dobro već samo pogoršavati ovu lošu situaciju. Liberalizacija tržišta dobro može doneti samo razvijenim zemljama koje imaju jaku ekonomsku i vojnu moć, koje imaju dominantan položaj na tržištu. Čak i te razvijene zemlje štite svoju privredu, kao i u Evropskoj uniji što se štiti poljoprivreda. Neke zemlje, kao i naša Srbija, još uvek veruju u bajke o globalizaciji ili su naterani da veruju u to, i dalje slede put ulaska u Evropu uniju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, a zatim Nikola Savić.
Dame i gospodo, danas smo posle dužeg vremenskog perioda prvi put u prilici da ozbiljno razgovaramo o spoljnotrgovinskoj politici koju vodi ova država i o budućnosti trgovine u Srbiji onako kako je zamišlja vladajuća većina. Sporazum o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, koji je danas pred nama, predstavljen nam je kao nešto što treba da pomogne jačanju regionalne privredne kooperacije, međutim u stvarnosti on nosi dosta opasnosti i negativnih efekata koji mogu biti uslovljeni na trgovinu i platni bilans zemlje. To će svakako dovesti do smanjenja carinskih prihoda i pada domaće proizvodnje, a takođe očekujemo i povećanje spoljnotrgovinskog deficita koji ovih dana u Srbiji izrazito brzo raste. Poseban problem kada govorimo o političkom delu pošto je ovaj sporazum u suštini i predstavljen kao nešto što je faktički korak ka Evropskoj uniji, to je faktički jedna od osnovnih krilatica kojom se brani ratifikacija ovog sporazuma. S naše strane može se videti i činjenica da je jedna od zemalja koje se ovde kao zemlja, ako možemo tako da kažemo, jer je strana, navodi Kosovo, odnosno UNMIK. Čak ne ni UNMIK u ime Kosova i Metohije već UNMIK u ime Kosova! Na proizvodima koje ćete imati prilike da kupite imaćete jednu od zemalja proizvođača Kosovo. Onda se mi pitamo kao država koja želi da zaštiti teritorijalni integritet naše zemlje, neko ko se bori za celovitost Srbije, koja se suprotstavlja secesiji Kosova i Metohije, prihvatićemo da u svim ovim državama regiona Kosovo bude ravnopravno predstavljeno kao neki deo Srbije koji je potpuno van Srbije, odnosno koji nije deo Srbije. Što se tiče ekonomskog dela koji je veoma, po nama, problematičan u merama koje su predviđene ovim sporazumom mi imamo jednu, pored onih koje su moje kolege istakle, meru da će se država suzdržavati od upotrebe izvoznih subvencija i ukinuće postojeće izvozne subvencije u međusobnoj trgovini, a svaka državna pomoć koja narušava, kako oni kažu, konkurenciju favorizovanjem određene robe biće zabranjena. Možete da pomislite kakve će efekte ovo imati na domaću proizvodnju. Možda bi ove mere mogle da se primene među državama jednake ekonomske moći, među razvijenim državama, ali kako da objasnite na primer seljaku koji je u valjevskom kraju, koji proizvodi šljivu, da li je to ''požegača'', da li je to ''stenlej'', da li je to ''čačanka'', ili koji proizvodi malinu u Požegi. Kako njima da objasnite, pošto je to sada prvi srpski izvozni proizvod, kako će država da zaštiti proizvodnju, kako ćemo uspeti da stimulišemo, pošto mi najviše izvozimo na teritoriji Evropske unije i Rusije, kako ćemo uspeti da zaštitimo kada još uvek nemamo dovoljno snažnu mehanizaciju, kada ni sistemi za navodnjavanje nisu izgrađeni, ako država bude onemogućena potpisivanjem, odnosno ratifikacijom, ovog sporazuma da pomogne svoje proizvodnje, jer će se to okarakterisati kao nelojalno ili nelegalna konkurencija? Nikako! Moraćete da im kažete snađite se kako znate. Inače, ja sam veoma nezadovoljan odnosom države prema poljoprivrednim proizvođačima, pri čemu država ne odlazi da tim ljudima objasni šta je budućnost i kako treba da se spremaju. To je nešto što ćemo, nadam se, imati mnogo više prilike i u drugim temama da razgovaramo. Nemačka razvojna banka postupa potpuno drugačije. Oni stimulišu svoj izvoz, stimulišu kreditne poslove u inostranstvu kojima se nemačka privreda jača. Mi treba da se vodimo ozbiljnim privrednim primerom ovih država. Ne treba da prihvatamo sve ono što je možda ili je sigurno na štetu Republike Srbije. Bez obzira na zaštitne mere koje su predviđene tačkama 22, 23, 23 bis, postoji ozbiljna opasnost da će se u svim međusobnim sporovima koji se mogu pojaviti među državama potpisnicama, odnosno one koje budu ratifikovale, dostavile instrumente ratifikacije depozita u Hrvatskoj, može se jasno uočiti mogućnost da će svi ti sporovi biti razmatrani u telu koje će biti formirano u ovom sporazumu, biti faktički van ruku Srbije. Biće opet u situaciji i srpska privreda da o njoj odlučuje neko ko je možda direktni konkurent i u čijem je interesu da zaustavi neka naša privredna kretanja da bi, jednostavno, njihova zemlja u tome profitirala. Kada se govori o veličini tržišta ne treba da vas podsećam da mi sa svim ovim državama imamo i potpisane bilateralne sporazume. Imamo 32 bilateralna sporazuma, samo što je u ovoj situaciji država određenu svoju proizvodnju zaštitila, kao što su i te države i mi na tom principu funkcionišemo sasvim uspešno, čak privatni sektor povećava izvoz jer je naša roba koju izvozimo izrazito kvalitetna. Što se tiče naftne industrije, na šta bih hteo da se osvrnem posebno, mislim da će ratifikacijom ovog sporazuma biti naneta ozbiljna šteta u oblasti proizvodnje nafte i naročito naftnih derivata. Jer, ukidanjem povlašćenog položaja koje imaju danas srpske rafinerije, otvaranjem našeg tržišta bez ikakve zaštite doći ćemo u situaciju da će vrednost naše nacionalne naftne industrije biti značajno manja. INA očekuje da će hrvatska država imati najveći prihod, ratifikacijom, od posla u ovoj oblasti, oni to često očekuju, da će povećati izvoz u Srbiju na 400.000 tona u najbližoj budućnosti, to je nekih 10%, a da će ulaganjem u crpne stanice, kako kažu, i u benzinske pumpe uspeti to da povećaju na 3,8 miliona tona ili skoro 30% naše potrošnje. Naše rafinerije su zastarele, nisu u prilici da danas vode pravičnu tržišnu utakmicu. Potpisivanjem i ratifikacijom ovog sporazuma nanećemo štetu domaćoj naftnoj industriji, a pomislite, kada se to ne bi učinilo, da bi naftna industrija, naravno, uz pomoć strateškog partnera iz Rusije izgradnjom gasovoda i naftovoda za tri godine mogla da postane vodeća naftna industrija u ovom regionu, što svakako ne odgovara svim ovim državama. Hvala puno.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću skrenuo bih vam pažnju da uzmete i Ustav Republike Srbije, da on uzme Ustav Republike Srbije i da obrati pažnju na odredbe Ustava Republike Srbije o nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije i o tome kako Republika Srbija ulazi u bilateralne i višestrane međunarodne odnose. Zašto? Opet se pozivam na onaj član (134, čini mi se, ako nisam pogrešio) koji se tiče toga kako treba da se uradi predlog zakona. O čemu se radi? Da li smo mi mogli da zaključimo jedan ugovor u kome će strana ugovornica da bude UNMIK. UNMIK je jedna privremena ekspozitura UN, privremena uprava. Ona je Rezolucijom 1244 dobila neka ovlašćenja. Meni je potpuno jasno da ovi kratki ljudi ne mogu da shvate šta je 1244, ali 1244 u svojoj biti garantuje suverenitet Savezne Republike Jugoslavije na celoj teritoriji Republike Srbije, što podrazumeva i Kosovo i Metohiju. Znači, kada je Vojislav Koštunica išao da potpisuje neki ugovor, on je morao da zna da njegov potpis obuhvata i teritoriju AP Kosovo i Metohiju. Kosovo i Metohija za vreme mandata UNMIK-a i KFOR-a nema međunarodno-pravni subjektivitet i ono nema zastupnika za inostranstvo. UN nisu zastupnik teritorije, jedne teritorije Republike Srbije u inostranstvu. Nas u inostranstvu zastupaju organi Republike Srbije. Morate da znate da u međunarodnim odnosima tzv. vanugovorno i ugovorno pravo postoji. Vanugovorno pravo nastaje tako što Generalna skupština usvoji neki akt, deklaraciju, konvenciju itd, a onda države pristupaju tome, preuzimaju to kao opšta pravila međunarodnog prava i unose svoj unutrašnji pravni poredak. Drugi oblik nastanka međunarodnog prava jeste ugovor, bilo da su višestrani ili dvostrani. UN mogu da sklapaju međunarodne ugovore kojima se regulišu status njihovih službenika, neka prava UN na određenoj teritoriji. Ali oni nisu ovlašćeni da istupaju kao punomoćnik neke teritorije koja nije međunarodno priznata kao nezavisna. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) Nadam se, gospodine Albijaniću, da vam je ovo interesantno, da malo saznate neke stvari. Ovo nije tip povrede Poslovnika – ko je predstavnik Vlade, šta je, nego šta se radi... (Predsedavajući: Bilo mi je vrlo interesantno.) ... samo da vi shvatite, koji su fundamentalni nedostaci ovakvog sporazuma i zašto mi imamo ovaj zakon. To je zakon. Ne ona velika knjiga, ona velika knjiga je da zabavlja naciju. Mi imamo ovaj zakon. Kada ste već pokušali da budete duhoviti, molim vas, gospodine Albijaniću, da mi do kraja današnje sednice, današnjeg rada, obezbedite podatak da vidimo da li Vlada tačno priča ili nas vara, pošto se ona izjašnjava ovde da je neko zaključio, ko je taj koji je zaključio, da treba 32 ugovora da se zamene jednim. Ko je taj koji je rekao da 32 bilateralna ugovora treba zameniti jednim multi ugovorom? Sada mi objasnite sa kojom smo od ovih država mi imali već zaključene ugovore o slobodnoj trgovini. Samo da vas podsetim, to su oni ugovori u kojima jedna država drugoj državi priznaje status najpovlašćenije nacije. Nešto se ne sećam ovih ugovora i nešto se ne sećam da nešto što se zove Pakt za stabilnost ima tu snagu da može svima da zavrne ruke i da kaže – morate ovo da potpišete, pa čak morate da budete centralna Evropa. Ovo što je ovde napisano liči mi na Radomana Božovića koji je u Saveznoj skupštini rekao – kad vidim 70 ruku u vazduhu, ja ću i Zemljinu kuglu da proglasim da je četvrtasta. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Krasiću.) Očekujem da će neko da mi odgovori, gospodine Albijaniću, već dva dana mi niko ne odgovara. Nemojte da me ignorišete. Ispade da Žarka Obradovića, kao socijalistu, više cenite, a mene kao radikala mrzite. Osećam se diskriminisanim.
Reč ima narodni poslanik Nikola Savić, a zatim Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je CEFTA Sporazum o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi. O tome je govorio i kolega Krasić. Mene zaista zbunjuje ta centralna Evropa. Koliko znam, mi i zemlje oko nas nalazimo se na drugom geografskom području, a to je jugoistočna Evropa. Nekako ostaje primećeno da se ovakvi i slični sporazumi uvek forsiraju pred održavanje nekih izbora u Srbiji. Tako je, čini mi se, decembra meseca, Vlada, tada još uvek tehnička Vlada, potpisala ovaj sporazum, a sada, pred održavanje lokalnih i predsedničkih izbora, traži se ratifikacija ovog sporazuma ovde u uvom parlamentu. Naravno, sve se ovo radi po nalogu stranih mentora, jer, zaboga, njihovi nalozi ne smeju se odbijati, jer, u protivnom, ova vlada ne bi bila vlada, nego bi umesto nje neko drugi vladao danas ovom zemljom, bila bi bivša Vlada, kolega Markoviću, ali šta ćemo kada moraju da izvršavaju ono za šta su zaduženi. Ovim sporazumom država Srbija preuzima ogromne obaveze, pri čemu praktično imamo mnogo više štete nego koristi. Na štetu od ovog sporazuma ukazivala je jedino SRS. Doduše, moram da priznam, pošto dolazim iz Niša, poznato mi je da je i menadžment ''Fabrike duvana'' iz Niša, odnosno Fabrike "Filip Moris", kako se ta fabrika danas zove, ukazivao na štetne posledice ovog sporazuma. Na neki način, pomalo je paradoksalno da niko od drugih privrednih subjekata u Srbiji nije ukazivao na ovo, izuzev ovog pomenutog menadžmenta ''Fabrike duvana'' iz Niša, pogotovo ako se zna da taj menadžment u najvećem broju čine stranci. Naravno, oni to čine iz svojih razloga, ne iz razloga brige za državu Srbiju i naše tržište. Ovaj sporazum CEFTA na neki način predstavlja i priznanje EU da su se malo zatrčali sa prijemom pojedinih zemalja u EU, kao što je Bugarska, Mađarska, Rumunija i neke baltičke zemlje i zato je sada ovaj sporazum CEFTA, kako juče neko reče, predvorje EU. Ja bih ga nazvao jednim pomoćnim terenom za neke sitnije igrače kojima se obećava da će ubrzo doći na glavni teren, samo treba malo da poprave kondiciju. Naravno, od toga nema ništa. Ovaj sporazum, u stvari, vrši getoizaciju pomenutih zemalja članica koje naivno veruju da će jednog dana biti ravnopravni i punopravni članovi i članice EU, a do tog vremena proći će još mnogo. Roba proizvedena u zemljama članicama ove organizacije nosiće oznaku made in CEFTA, kako to najveći broj naših građana razume, što, na neki način, na prvi pogled, može da znači da će svi biti ravnopravni, da neće biti favorizacije određenih privrednih subjekata. Ali to izgleda tako samo na prvi pogled. Da je zaista tako, govori primer Hrvatske koja je već odavno potpisala ovaj sporazum, a intenzivno sprovodi kampanju u samoj Hrvatskoj – kupujte hrvatsko. Setite se jednog primera od letos, kako je prošao proizvođač konditorskih proizvoda iz Crvenke kada je jedan njihov brend''mančmelou'' povučen sa hrvatskog tržišta zbog navodno nekih bakterija ili čega već, ne mogu sada da se setim. Ovaj sporazum CEFTA će koristiti jedino Hrvatskoj. Hrvatska se pripremala za ovo odavno i već je stekla status depozitara, iako predstavlja duplo manje tržište nego što je to naše tržište. Još jedna stvar zbog koje ne treba prihvatiti ovakav sporazum, ovakvi i slični sporazumi se ne priznaju ni od države ni nacije. Države i nacije zamenjuju pojmom – tržište i teritorija. Tako je Kosovo i Metohija postalo punopravni član ove organizacije, mada je sa nekim državama koje postoje i nekoliko stotina godina. Ne samo ovaj primer, na taj način Kosovo i Metohija je postalo i članica Evropske energetske asocijacije ili organizacije. Znači, i na ovaj način se plete mreža oko nezavisnosti države Srbije, kako bi nam naneli štetu. Odredbe ovog sporazuma se baziraju, u najvećoj meri, na pravilima, na propisima Svetske trgovinske organizacije. Mi, opet, ne vidimo tu svoj interes, jer su naši strateški partneri zemlje koje nisu članice STO, kao, recimo, Rusija. Znači, ona nije članica Svetske trgovinske organizacije. Da li mi potpisivanjem jednog ovakvog sporazuma treba da se odreknemo svojih strateških partnera. Na kraju, da završim, u preambuli ovog sporazuma stoji da se potpisuje u jednom primerku, na engleskom jeziku, što praktično znači da prevodi na sve ostale jezike nisu relevantni i to može dovesti do određenih stvari. Može se desiti ili namerno ili nenamerno da se neka reč izostavi i ne prevede kako valja, a to pravnici bolje znaju, to u potpunosti može zameniti suštinu stvari. Tako, gledajući ovaj sporazum primetio sam na jednom mestu, neću čitati, na strani 717 izostavljen je prevod za jednu englesku reč,ali završavam, da ne idemo dalje.
Imamo nekoliko javljanja po Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Milosav Miličković, zatim Zoran Krasić, dva javljanja po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa Poslovnikom, u skladu sa članom 226. Tražim objašnjenje i obaveštenje od nadležnih ministarstava, pitanje ću na kraju postaviti. Nezadovoljstvo zbog toga što im nije omogućeno da rade juče su iskazali radnici "Rekorda" iz Rakovice, odakle dolazim. Nakon privatizacije koja je izvršena, odnosno počela 2003. godine, a završena 2005. godine, uz učešće Vlade Zorana Živkovića, pod patronatom gospodina Vlahovića, i završena u Vladi gospodina Koštunice, pod patronatom ministra Bubala. Radi se o sledećem: pre privatizacije, iz dokumentacije koju su mi dostavili radnici zaposleni u fabrici "Rekord" Rakovica vidi se da su dopisom Agenciju za privatizaciju blagovremeno, 3. marta 2005. godine, obavestili da se radi o poslu, kako su oni rekli, da je to ''lov u mutnom'' i obavestili ministra finansija, ministra za privredu i privatizaciju i predsednika Srbije, Borisa Tadića. Nakon toga ipak je izvršena privatizacija, nakon čega su bili nezadovoljni radnici i otpušteni, njih preko 200, kao i penzioneri kojima je uskraćena naknada u skladu sa zakonom u okviru akcija. Ministarstvo finansija nakon njihovog dopisa, Poreska uprava, Regionalni centar Rakovica, čiji zapisnik ja imam, izvršila je kontrolu, i togospođa ili gospođica Pribić Mirjana. Trajala je kontrola skoro tri meseca. Neću čitati sve nalaze, ali dve stvari hoću da pročitam. "Uvidom u navedena dokumenta utvrđeno je da je preduzeće "Rekord" u periodu prodaje imalo vrednost kapitala po knjigovodstvu 2.544.902.000 dinara, a da je prodato za iznos 419.540.160 dinara", dakle, trostruko manja prodaja od vrednosti i dalje to konstatuje nadležni službenik Ministarstva finansija, kao i da postoji sukob interesa pošto kao kupac učestvuje direktor prodavca preko supruge. Daljom kontrolom izvršen je uvid u ugovor o zajedničkoj proizvodnji, sklopljen između preduzeća "Vizahem" d.o.o, FGP "Rekord holding", DP "Rekord pneumatik", "Rekord cevi i tehnička roba". Ugovor je sklopljen 12. marta 2003. godine, odmah dva dana posle prodaje. Predmet ugovora je zajednička proizvodnja proizvoda itd.
Vreme vam je isteklo.
Ovo citiram.
Ne možete da citirate. Možete da uzmete knjigu da donesete, pa da citirate i da to traje satima. Poslovnik se citira.
Kaže se da prema ugovoru "Vizahem" obezbeđuje repromaterijal i finansira proizvodnju tako što ne obezbeđuje poreze i doprinose na lična primanja radnika, suprotno odredbama Zakona o radu. Dakle, ovo konstatuje nadležni službenik Ministarstva finansija. Nakon toga ide krivična prijava. U krivičnoj prijavi, nažalost, ne mogu da pročitam šta piše. Još uvek nisu u mogućnosti da odgovore. Postavljam pitanje, pošto se radi o nekoliko nadležnih ministarstava, to je Ministarstvo ekonomije, pravde i unutrašnjih poslova, da se celokupni postupak istraži zbog toga što od egzistencije i rada ove fabrike zavisi preko 20.000 stanovnika Rakovice.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Albijaniću, to su članovi 136, 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine. O čemu se zapravo radi? Pošto smo juče konstatovali da ona velika knjiga od 1500 stranica nije tekst koji zadovoljava, već koji treba da bude magla i da se sve to može svesti na deo koji sam vam pokazao, a to je u pet-šest redova, posle današnjih diskusija, mada mi je čudno što nema gospodina Matića ovde, on je tražio ovakvu raspravu, ali neko će mu preneti to. Znači, ovde se sada već iznosi neka ozbiljnija argumentacija šta će da predstavlja korist, a šta će da predstavlja štetu za našu privredu i naše interese. Nama niko ne odgovara na ovo, a mi odgovor na ova pitanja ne možemo da pronađemo u ovom misaonom procesu koji je rezultirao sa šest rečenica. Posle gospodina Savića logički se postavlja pitanje, ako države potpisnice ovog sporazuma treba na poseban način da označe da je roba poreklom sa teritorije koja obuhvata ovaj sporazum, da li je to svojevrsna diskriminacija prema drugim tržištima. Znate da u EU postoji više nivoa kvaliteta i ovo što mi dobijamo sa znakom da je proizvedeno u EU, oni su selektovali za države istočne Evrope, centralne Evrope i za svoje tržište. Uzeću jedan primer. Uzmite pastu za zube "Colgate", kupite u Francuskoj, kupite u Beogradu, pa mi kažite da je to isti kvalitet. Nije isti kvalitet. Videćete kasnije da u označavanju deklaracije postoji na različitim jezicima napisano. U Francuskoj nema te deklaracije sa svim tim jezicima koji se koriste u EU. Znači, ovde se radi o jednom diskriminatorskom sporazumu. Zašto? Jer u celokupnoj operaciji kako pučisti da zadovolje apetite svojih gazda najdalje što je otišla EU jeste što nam se nudi evropska perspektiva. Kada vam se nudi evropska perspektiva to nije golub na grani, to je ništa. Da je to ništa pokazuje obrazloženje ovog zakona. Svi misaoni argumenti Vlade Vojislava Koštunice da se ovo usvoji svedeni su na ovo. Jer nama je potrebno je da nam neko objasni ispred Vlade, da li ako se potpiše ovaj sporazum, da li će to da znači da se zabranjuje nekom ministru, da na bazi toga što je neka firma došla ovde i rekla – ja ću da pravim fabriku na nekoj zelenoj ledini, po tom osnovu ona dobije iz budžeta ili Nacionalnog investicionog plana ili uopšte iz javnih sredstava neka sredstva radi zapošljavanja novih radnika. Da li to naš budžet finansira strane investitore?
Gospodine Krasiću, molim vas, uvek kada se javljate po Poslovniku prekoračite vreme i to nije uredu.
Ja sam potpuno siguran da je potrebno da dođe gospodin Koštunica da nam objasni sve varijante, jer vidite, kako koji poslanik izađe, otvori neku temu, Vlada ćutanjem, oni koji podržavaju vlast ćute, bore se samo za neko vreme, valjda ste uzeli dnevnice, ako ste uzeli idite kući, šta čekate, nema kvoruma, nema potrebe da budete ovde ako vam je teško. Niko nije priveden. Ovo je Parlament, ovo je slobodna institucija. I dugački, i visoki, i kratki sede ovde, narod ih je birao, ako vam se ne sviđa napustite, to je vaše legitimno pravo. Nemojte da ometate konstruktivni rad, ovo je konstruktivni rad, ali nemamo konstruktivnog sagovornika na strani Vlade.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja najoštrije protestujem protiv diskriminacije koja se sprovodi poslednjih dana protiv poslanika SRS. Videli ste predsednika Skupštine, gospodina Dulića, da već nekoliko puta u pola rečenice, ukoliko se radi o Poslovniku, pa istekne tri minuta, prekida poslanika SRS i ne da mu da završi nijednu rečenicu.
Vi dobro znate da to nije tako.
Ja sa vama nemam nameru da polemišem, izađite za ovu govornicu, pa kažite, a tu kada sedite nemate prava da me prekidate. Videli ste danas da je gospodina Miličkovića potpredsednik Albijanić prekinu u pola rečenice – vreme vam je isteklo. Pogledajte druge poslanike koji izlaze ili po Poslovniku ili po replici, ili po bilo kom drugom osnovu, jer nijedna poslanička grupa ne potroši vreme osim poslaničke grupe SRS, pa po tom osnovu ne može da kaže – vreme vam je za grupu isteklo. Neverovatno, jedino je gospodin Mrkonjić juče mene pustio, iako je vreme isteklo, da završim rečenicu. Osim gospodina Mrkonjića, svi se potpredsednici koji predsedavaju, zajedno sa predsednikom, ponašaju diskriminatorski prema SRS. Mislim da je krajnje vreme da to prekinete. Znam da vam je novi Poslovnik u nacrtu, ali bar dok ga ne usvojite poštujte dostojanstvo svakog poslanika i poštujte dostojanstvo u ovoj Narodnoj skupštini.
Gospodina Markoviću, molim vas, nemojte da zloupotrebljavate moju toleranciju tokom vođenja sednice. To nije istina što ste izgovorili. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a zatim Darko Glišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u poslednjih šest meseci vladajuća koalicija je upotrebila mnogo hvalospeva o CEFTA sporazumu i očekivali smo ovde da će ga podržavati pre svega od strane Vlade, međutim, ne vidim ministra ekonomije i regionalnog razvoja da je prisutan, a i juče nije bio prisutan ovde. Sa ove moje leve strane, gde su poslanici vladajuće koalicije, vidim svega 15 poslanika. Ministar je juče u obrazloženju svega četiri minuta govorio o CEFTA sporazumu. Kolega Krasić je dao ozbiljnu elaboraciju o tome šta je u obrazloženju ovog sporazuma rečeno. Svega 10-tak rečenica i ništa više. Ako cenite ovu skupštinu, ako cenite vlastiti narod, potrebno je da predstavnik Vlade da daleko ozbiljniju elaboraciju i analizu šta će prouzrokovati CEFTA sporazum. S druge strane, samo obrazloženje u pisanom smislu, ono što mi poslanici dobijamo, mora biti daleko ozbiljniji sa svim efektima koje će prouzrokovati CEFTA sporazum. Niti cenite ovu skupštinu, niti cenite vlastiti narod. Narod iz elaboracije koju je juče podneo ministar ništa nije čuo, sem određenog frljanja sa podacima. Malo ću se zadržati na tim podacima. Reče da će u spoljnotrgovinskom smislu doći sa uvođenjem i potpisivanjem ratifikacije CEFTA sporazumom do naglašenog izvoza i uvoza. Mi smo u 2006. godini ostvarili suficit i da smo bili drugi spoljnotrgovinski partner posle EU i da smo sa zemljama koje su potpisnice CEFTA sporazuma imali izvoz od 30% od ukupnog našeg izvoza i uvoz od 8%. Međutim, iz istog tog Ministarstva šef odseka za regionalnu trgovinsku saradnju Snežana Zubić-Petrović pre mesec dana iznela je sledeće podatke – da smo ostvarili izvoz od 32%, uvoz od 12%. Privredna komora Srbije sigurno ima najbolje podatke, dala je i najpotpunije podatke koji su i najtačniji. Izvoz je ostvaren od 36,6% i uvoz od 14,4%. Zašto ministar izlazi sa ovim podacima? Vi ste iz Ministarstva ekonomije, pripremite to, uporedite te podatke. Nemojte da se frljamo podacima ovde, da nam određeni iz Ministarstva iznose dva podatka. Što se tiče samog izlaganja o efektima koje će prouzrokovati potpisivanje i ratifikacija ovog sporazuma, ministar nam reče da će se liberalizirati trgovina, da će se krenuti sa investicijama, sa zapošljavanjem, porastom izvoza i uvoza, ali bez jasnih, nominalnih pokazatelja o tome koliko su stvarni rezultati i koji će biti stvarni efekti.Morate izaći sa studijom koja će pokazati te efekte i ekonomske i finansijske i fiskalne, a i političke efekte, jer ste rekli da će izazvati stabilizaciju u političkom smislu, razvoj boljih spoljnotrgovinskih poslova na ovim prostorima. Kada govorimo o finansijskim i fiskalnim podacima, ministar zaboravi da nam kaže ovde kako će pokriti deficit koji će uslediti, s obzirom na to da imamo već deficit u budžetskom poslovanju, kako će pokriti deficit zbog ukidanja carina. Znamo da je u budžetskom sistemu i u Zakonu o budžetu za ovu godinu predviđen deficit, ali znamo da su carine vrlo značajan izvorni prihod budžeta i da je u tom smislu trebalo naći pokriće za sredstva koja će se na taj način izgubiti. Kada govorimo o pojedinim državama koje su ranije potpisale Sporazum CEFTA, moramo naglašeno spomenuti Hrvatsku. Zašto? Zato što sa njom i u 2006. godini imamo deficit i to ozbiljan deficit, a on će se u 2007, 2008. još više uvećati. Mi moramo kada govorimo o Hrvatskoj, a moramo spomenuti i BiH, pa i Makedoniju, moramo spomenuti političke reperkusije ovog sporazuma, pre svega sa Hrvatskom i sa svim drugim. Hrvatska je otvoreno u poslednjih 6 meseci podržavala Ahtisarijev plan i aktivno se zalagala za nezavisno Kosovo. Ja, kao predsednik Vlade Srpske Krajine moram napomenuti još druge određene političke aspekte ovog problema. Ta ista Hrvatska, koja sada podržava nezavisno Kosovo, proterala je 500.000 Srba, ne dozvoljava povratak tamo. Sa Srbijom je potpisala 1996. godine Sporazum o normalizaciji odnosa, gde se obavezala na dobrosusedsku saradnju, podršku povratku, bezbednom povratku prognanog srpskog stanovništva. Šta je učinila, ništa! Ne dozvoljava povratak. Drugi sporazum o sukcesiji – obavezala se da će vratiti svu privatnu svojinu i dati pravičnu naknadu Srbima koji su proterani. Da li to čini? Ne čini. Nijedan stan u društvenom vlasništvu nije vraćen, od 50.000 stanova. Sarajevskim sporazumom iz 2003. godine ponovo je dala zeleno svetlo za povratak, samo normativno, samo je opet potpisala Sporazum i nije ništa izvršila. Tako se Hrvatska ponaša u političkom smislu prema Srbima i prema sporazumu koji potpisuje, znači, ne izvršava ih, idemo dalje. Kako se i u ekonomskom smislu odnosi prema Srbiji i srpskoj robi. Ona je izgradila političku svest kod Hrvata da je sve što dolazi iz Srbije nazadno, drugorazredno, prljavo itd. Hrvati neće kupovati srpsku robu, hoće kupovati samo repromaterijal, prepakovati i opet ubaciti u naše tržište. U poslednjih desetak godina, posle rata, na prostoru Srbije formirala je preko 200 predstavništva. Zašto? Zato što želi da od Srbije stvori svoju ekonomsku koloniju i svaka država koja ima takav nastup, ona želi da napravi ovde koloniju. Dvesta predstavništva hrvatskih preduzeća ovde, a koliko mi imamo u Hrvatskoj? Imamo samo dva privredna društva koja su otvorena tamo i pet predstavništva. Ne možemo sa robom tamo, ne dozvoljavaju. Politički nas satiru, ekonomski nas žele slomiti kroz prisustvo. Dalje, vrlo je to bitno za poljoprivrednu proizvodnju, s obzirom na to da mi želimo od poljoprivredne proizvodnje da napravimo jednu respektabilnu proizvodnju i kroz prehrambenu industriju da oplodimo i da idemo sa daleko većim vidom obrade. Hrvati ne dozvoljavaju našim preduzećima tamo, a ovde otvaraju svoja predstavništva, kao kobac su se nadvili nad ovim tržištem. Ekonomski žele po svaku cenu ući i slomiti srpsku privredu, ona je već slomljena, slomljena je, a posebno je slomljena posle 2000. godine. Vlada Republike Srpske Krajine u progonstvu i u poslednje dve godine intenzivno upozorava Vladu Republike Srbije o političkim aspektima nasrtaja, pre svega na Srbe i Krajišnika koji su proterani sa prostora Republike Srpske Krajinei Republike Hrvatske. S druge strane, govorimo i o ekonomskim aspektima. Samo ću spomenuti proizvod ''Jafa''. Nikada više proizvod ''Jafa'' neće ući na tržište Republike Hrvatske, ni Republike Slovenije, jer oni to tako rade. Još samo jedna rečenica. Mlekara u Karlovcu, koja treba da bude kupljena od jedne holandsko-engleske firme, čiji je većinski vlasnik ''Salford'', samo zbog sumnje da bi eventualno iza toga mogao stajati srpski kapital, Hrvati nisu dozvolili i nisu prihvatili najpovoljniju ponudu i prodali su to drugorangiranom, a to je jedna firma koja ima dva zaposlena i 18.000 prometa u prethodnoj godini, ne može ništa što miriše na srpsko ući na hrvatsko tržište. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Naravno, gospodine Albijaniću, opet oni isti članovi i ja već dva dana uporno čekam da neko od kompetentnih iz Vlade dođu i objasne poslanicima ovde, jer ovoliko obrazloženje za onoliki veliki zakon nije u nekoj normalnoj srazmeri. Meni bi stvarno bilo potrebno, da mi Vojislav Koštunica objasni kako će ovaj sporazum da doprinese političkoj stabilnosti. To, ekonomski i trgovački aspekt, što je i povod ovog sporazuma, da doprinesu političkoj stabilnosti i vrlo precizan da budem, jer se krećem u granicama teme koja je danas na dnevnom redu, ili možda neko razmišlja o nekoj novoj nacionalnoj korporaciji. Mi imamo te državne korporacije i imamo jednu nacionalnu korporaciju za neka druga pitanja, možda su nam potrebne još neke nacionalne korporacije. Evo, ja se već nekoliko dana razmišljam da pokrenem inicijativu za osnivanje nacionalne korporacije za sanaciju štetnih posledica delovanja Mlađana Dinkića. Ta nacionalna korporacija, buduća, a ja se nadam da će ta moja ideja da doživi opštenarodnu podršku,morala bi da sanira posledice u bankarskom sistemu, setite se šta se desilo sa našim bankarskim sistemom, ko je sve izbačen, i morala bi na neki način da se izvrši sanacija naše poljoprivrede, jer mi smo sada dobili evidentiranog seljaka. Mi više nemamo onog našeg starog srpskog seljaka, gedžu, malog robnog proizvođača ili velikog proizvođača, ne, imamo evidentirano. Mi sada imamo tog seljaka kome je data, zahvaljujući G17 plus, ona soja, sećate se. Pa je jedne godine i duvan podbacio, jer je u to vreme neko potpisao da neka sorta duvana može da se sadi, neki ljudi su posadili, ali ništa nije niklo, eno sporovi u Nišu i ne znam koliko stotina ljudi vodi sudski postupak. Mi onda moramo da saniramo one ljude u Narodnoj banci Srbije. I moramo da napravimo svojevrsnu sanaciju, jer je tokom izborne kampanje gospodin Dinkić obećao da će veliki broj ljudi dazaposli ako glasaju za njega. Tu je malo zakasnio, s obzirom na to da je u Đinđićevoj projekciji 2005. godina bila godina kada uvozimo radnu snagu, samo da vas podsetim šta je ko rekao. Ovi iz Kragujevca moraće da uđu u nacionalnu korporaciju za sanaciju štetnih posledica pogubnog delovanja Mlađana Dinkića, koji drži u procepu, i meni može da se ne svidi Demokratska stranka, Demokratska stranka Srbije, ali ja znam da ste vi njegovi zatočenici i možda biste vi menjali guvernera, ali ne sme se.
Vreme, gospodine Krasiću.
Gospodine Albijaniću, u 16 sekundi prekoračenja vi vršite tu diskriminaciju prema meni, a gospođa Plavšić je pričala 4 minuta i 37 sekundi.
Samo da ja vama skrenem pažnju, da nekako ne prekoračite poslovnička ovlašćenja.
Ja znam da vi volite da slušate ove diskusije gde se traži objašnjenje, ali nema objašnjenja gospodine Albijaniću, to je problem ne samo poslanika Srpske radikalne stranke, ne samo poslanika Narodne skupštine, to je problem svih građana u Republici Srbiji, što ne mogu da dobiju adekvatno objašnjenje za sve ovo što je Vlada napisala. Nije objašnjenje 126 ruku u vazduhu i vi znate 126 je broj koji pokazuje neku većinu, ali većina nije u pravu, ona samo zadovoljava jednu potrebu, da veći broj ljudi deli to mišljenje i deli tu sudbinu i deleći tu sudbinu došli smo u situaciju da ne znamo da nas vođa vodi u rupu.
Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, pa Milosav Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Dinkić nije u sali i iskren da budem nije toliko ni bitno da bude u sali, mnogo je bitnije da li će uskoro biti u zatvoru, jer to je ono mesto gde bi on trebalo da bude zbog svega što je učinio u prethodnom periodu za građane Srbije i za samu državu Srbiju.
Molim vas, gospodine Glišiću da uvažavamo ministre u Vladi Republike Srbije.
Biće bolje i vama, gospodine Albijaniću, budite sigurnu, kada gospodin Dinkić bude u zatvoru, neuporedivo bolje, kao i svim građanima Republike Srbije. Dakle, neosporno je da je ovaj predlog štetan i gospođa Tabaković je zaista na jedan vrlo konkretan i stručan način, sa tog ekonomskog aspekta, objasnila zbog čega ne treba ovaj sporazum da se usvoji, i nijedna diskusija koja je bila protiv toga nije bila dovoljno jaka da opovrgne činjenice koje je iznela. Ja ću u svojoj diskusiji uzeti jedan politički aspekt ovoga što mi usvajamo ovde u Narodnoj skupštini, jer zaista, ako imamo u dokumentima koji predstavljaju CEFTU da je Kosovo predstavljeno kao država mi smo onda na pogrešnom putu. Ne znam zbog čega donosimo, i one silne rezolucije da je Kosovo sastavni deo Republike Srbije i zbog čega se obavezujemo da ćemo poštovati teritorijalni integritet Republike Srbije kada mi usvajamo Sporazum CEFTA, a CEFTA na jednoj od svojih Internet stranica, na karti CEFTE koja je prikazana, Kosovo je označila državnim granicima. Ucrtala je Kosovo kao državu i u tabelu, Kosovo su označili u rubrici država, kao članicu ovog sporazuma O čemu se onda ovde radi? Jasno vam je. Svako može da pristupi Internetu da vidi žutom bojom označeno. Žuta boja, dakle, postala sinonim za sve što je loše, pa je verovatno zbog toga tako i označeno. Označeno je Kosovo i obeleženo je granicama kojima se obeležava država. Da li mi usvajanjem ovog sporazuma dajemo za pravo sutra jednom Havijeru Solani da kaže – e, pa, dobro, kada možete da sedite u okviru CEFTA sporazuma sa Kosovom kao državnim subjektom, neće vam sutra biti problem da to uradite i u Savetu bezbednosti, možda u nekoj drugoj organizaciji, na kraju i u samom Savetu bezbednosti. Mislim da zbog toga svaki narodni poslanik, koji se bude izjašnjavao u danu za glasanje za ovaj predlog, mora da ima u vidu da se ovim trasira put, daje se za pravo svima onima koji žele Kosovo da odvoje od Republike Srbije. Dakle, trasira se put da sporazum po sporazum, asocijacija po asocijacija i na kraju da nam onom krajnjom stanicom, Savetom bezbednosti, i odvoje Kosovo. Ne možete nikome da objasnite, ako u svim dokumentima CEFTE Kosovo ima sve ono što označava državu, a ponavljam, čak i tu kartu CEFTE na kojoj su ga jasno označili, onda nemamo o čemu ovde da razgovaramo. Dakle, molio bih vas još jednom, želim da dozvolim da u okviru vremena koje pripada poslaničkoj grupi SRS govore i ostali poslanici koji su se prijavili da govore o ovoj tački dnevnog reda, da dobro razmislite. Jer ukoliko nemamo državu, džaba nama sporazum, džaba nama asocijacije, džaba nam razna udruženja. Ako nemate državu, nemate ništa. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milosav Miličković, a zatim Veljko Kovačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se jedan ozbiljan privredni subjekt priprema za važne pregovore sa drugim privrednim subjektom obavezno se priprema preliminarna cost benefit cena, korisna analiza, jer je uopšte poznato da se veoma retko može imati koristi, bez ikakve cene. Uostalom, besplatni sir je samo u mišolovci. Ako se radi o državnim poslovima neophodno je obaviti niz ozbiljnih cost benefit analiza, jer su tada pored čisto ekonomskih elemenata veoma značajni politički elementi. U ovom izlaganju pokušava se da se obavi ozbiljna završna cost benefit analiza predloženog Sporazuma CEFTA uoči ratifikacije, jer nije bilo prilike da se na početku pregovora obavi bar kratka preliminarna analiza. U ovoj analizi Sporazuma CEFTA je veoma značajno otkriti osnovni razlog za Sporazum CEFTA. Nije mogućno oteti se utisku da je osnovni razlog evidentna tendencija da se restaurira privredna situacija u prethodnoj SFRJ, koja se burno raspala pod ogromnim pritiskom NATO. Setimo se da su u prethodnoj SFRJ tri republike: Crna Gora, Makedonija i Bosna i Hercegovina, kao i Autonomna pokrajina Kosmet, dobijale ogromne dotacije iz tada postojećeg Saveznog budžeta. Kosmet je pored toga dobijao velike dotacije iz budžeta Socijalističke Republike Srbije. Glavni donatori, gubitnici, tada su bile Socijalistička Republika Srbija i Socijalistička Republika Slovenija. Dok je Socijalistička Republika Hrvatska zbog dotacija svojim nerazvijenim krajevima manje neto doprinosila. Sada u CEFTA nema Slovenije, a pridodate su nerazvijene Moldavija i Albanija. Znači, ekonomskom prinudom bi Srbija vukla na leđima ostale, dok bi Hrvatska po običaju, vešto statirala. Osnovni motiv za ostale, naročito za Hrvatsku, za ulazak u CEFTU je de facto ulazak na mala vrata, preko Srbije, na ogromno veoma zahvalno tržište Ruske federacije. Poznato je da Srbija ima veoma povlašćeni carinski režim za izvoz svoje robe u Rusku federaciju. Za ostale, naročito za Hrvatsku to bi bilo veoma privlačno, da svoje robe uz eventualno manju doradu u Srbiji, kao robe proizvedene u Srbiji, koristeći privilegovani carinski tretman Srbije, izvozi u Rusku federaciju. Tu bi se čak, verovatno, pojavile robe i iz trećih zemalja uvezene u CEFTA područje, po niskim damping cenama, malo dorađene, često samo koristeći falsifikovanu papirologiju u Srbiji, koje bi bile posle privilegovane, plasirane u Ruskoj federaciji, donoseći vrhuškama i tajkunima CEFTA ogromne profite. Uostalom, i bez CEFTE je bilo takvih pokušaja, pa se u carinskim magacinima Ruske federacije nalaze blokirane velike količine robe sumnjivog porekla za koje se pretpostavlja da su samo proletele kroz Srbiju i istraga je u toku. Takve malverzacije omogućava i sam Sporazum CEFTA. Pogledajte samo Aneks 4, glava 2) član 2b, kao i Aneks 4, glava 2) član 3. gde se kaže da je Sporazum CEFTA priprema Balkana za ulazak u Evropu, tj. u Evropsku uniju. Tada se zaboravlja čuvena rečenica generala De Gola o Evropi od Atlantika do Urala. Znači, da je dobar deo Ruske federacije u Evropi. Ruska federacija zbog ogromnih prirodnih resursa ekonomski daleko bolje stoji od već sada ekonomski posrnule Evropske unije, ozbiljno poljuljane padom plasmana njenih roba, velikim povećanjem nezaposlenosti od preko 40 miliona, ogromnim štrajkovima i drastičnim padom socijalnih davanja. Iz ove kratke analize se jasno vidi da za Srbiju benefit od ulaska u CEFTA praktično ne postoji, dok je cost enormno visoka – vući na svojim prilično nejakim leđima nerazvijene. Ozbiljni interes Srbije je samo da bez obzira na cost snažno pomogne bratsku Republiku Srpsku, a svakako ne i ostatak Bosne, odnosno Federaciju. Međutim, to je mogućno i bez CEFTA i to se već radi, koristeći legalne, specijalne veze Srbija – Republika Srpska. Što se tiče Kosmeta, dokle je tamo UNMIK i kompanija, treba snažno pomagati jadne i obeshrabrene Srbe na Kosovu, nikako ostale. Do ličnog zaključka ste došli i ovakvom analizom ulaska Srbije u Evropsku uniju. Tu je benefit nešto veća. Pristup je nekim evropskim fondovima od par stotina miliona evra, što i nije baš neka suma u poređenju sa recimo NIP-om, koga smo usvojili za vreme usvajanja budžeta. Međutim cost je enormno velika, razarajuća. Kontigentiranje poljoprivredne proizvodnje u skladu sa potrebama Evropske unije, ne i Srbije, i nesmetan prodor industrijskih giganata iz Evropske unije, što bi samlelo i onaj živi deo industrije u Srbiji koji se nekako održava u životu, tako i osnovni mamac za ulazak Srbije u CEFTU, dobijanja ulaznice za, tamo, nekad ulazak Srbije u Evropsku uniju – postaje bezvredan. Zbog vremenskog ograničenja moram da prekinem svoj govor. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, za vas je to član 136. i 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine. Ja sada vidim zašto je onaj, kada je menjao Poslovnik, ubacio ova poslednja dva člana 225. i 226. Poštovani građani Srbije, dva dana raspravljamo, a Vlada nije prisutna u Narodnoj skupštini. Ko bi mogao da bude kompetentan sagovornik narodnim poslanicima povodom ove tačke dnevnog reda? Vojislav Koštunica, verovatno je odsutan sudeći po nekim izveštajima, nalazi se u inostranstvu, ali on ima zamenika, a to je Božidar Đelić. Možda je i on u inostranstvu, ne znam. Ali njih dvojicu smatram kompetentnim sagovornicima za ovu tačku dnevnog reda. Nema ih, nema ni nekog trezvenijeg ministra koji bi razumno prosuđivao i bio u prilici da odgovori na ove argumentovane diskusije, gde se iznose razlozi i poslanika koji su za zakon i onih poslanika koji su protiv zakona. Na ovaj način Vlada demonstrira i poštovanje prema građanima Republike Srbije. Ona kaže, bacili smo vam ovu kost, zabavljajte se vi narodni poslanici, baš nas briga. Međutim, apsolutno sam siguran da Vlada Republike Srbije ne može da trpi ovakvu raspravu i ovakvu argumentovanu kritiku i da su oni kolektivno izloženi teškim duševnim patnjama. Mene, gospodine Albijaniću, interesuje odgovor na jedno pitanje. Koliki je stepen duševnih patnji članova Vlade kada sa skupštinske govornice čuju nešto što ne odgovara njihovom uhu? Skupština nije mesto gde treba milozvučno diskutovati i sa opojnim rečima veličati velike epohalne rezultate onih koji čak ne mogu da sede u istoj prostoriji, a navodno su u Vladi. Uvek kada neko od članova Vlade bude na neki način lično povređen i izrazi svoje neslaganje sa diskusijom nekog poslanika u Narodnoj skupštini, on presavije tabak pa tuži narodnog poslanika zbog onih reči koje je rekao u Narodnoj skupštini. Za sve nas narodne poslanike je važno koliki je taj duševni bol i kolika je to nematerijalna šteta članova Vlade. Naravno, Dinkić prethodi tome. On je tužio gospodina Vučića zbog jedne diskusije u Narodnoj skupštini, tužio je i mene zbog jedne diskusije u Narodnoj skupštini, tužiće svakog poslanika koji sa ove govornice iznese političku kvalifikaciju. Zašto? Vlada čuva svoje ministre od kritike preko pravosudnog sistema. Šta nama preostaje? Da takav primerak ministra tužimo i mi. Hajde mi svi poslanici da ih tužimo zato što ne poštuju Narodnu skupštinu i nama pričinjavaju duševne patnje, i građanima Republike Srbije pričinjavaju teške duševne patnje i tešku, ne materijalno, ali bogami i svojim delima i materijalnu štetu, pa da se izjednačimo – narod protiv Vlade. Pred kim? Pred istim sudom. Da spojimo sve tužbe i protivtužbe, pa neka politička pitanja rešava sud. Takve ministre mi imamo. Zato je nekoliko predstavnika SRS ovde ponovilo ono što pričaju dobri prijatelji tog ministra, koji su s njim u Vladi, kako on radi, on može biti ili u Vladi, ili u zatvoru. To je prava istina građani Republike Srbije!
Reč ima narodni poslanik Veljko Kovačević.
Poštovani narodni poslanici, ovaj sporazum u svojoj osnovi ima više političku ulogu i uticaj, nego što u ovom periodu odslikava pravu meru ekonomskog razvoja u regionu. Ako bi se isključile političke osnove i dodali neki uslovi ponašanja koji bi podrazumevali da svaka članica ima apsolutno korektan nastup, kako kod uvoza, tako i kod izvoza proizvoda iz zemlje, onda bi posmatrano na duži vremenski period on davao očekivane rezultate. Međutim, s obzirom na nejednaku ekonomsku ulogu članica i nejednak opšti stepen razvoja, kao i očekivano veliki interes kod osvajanja tržišta, nastup se očekuje ne samo oštar, već i krajnje smišljen. Posebnu ulogu ovaj sporazum ima i u političkom smislu, s obzirom na to da nastoji da region odvoji za duže vreme, sve pod lepim izgovorom da se nalazimo u predelu EU gde nas čeka smirenost, lep život, kao da mi ne vidimo česte demonstracije u EU. Primena sile i stvaranje sve većeg jaza u odbrambenom smislu u kome smo dovedeni do potpune zavisnosti i naturanja u ponašanju i organizovanosti, o tome govori i potpis UNMIK-a u ime Kosova na ovom dokumentu. U Aneksu jedan Sporazuma, u samom uvodu, govori se da strane potpisnice moraju biti ubeđene da će ovaj sporazum pospešiti intenziviranje obostrano korisnih ekonomskih odnosa između strana i doprineti procesu integracije u Evropi. Na taj način potpisnice potvrđuju svoju obavezu prema principima tržišne ekonomije, koja predstavlja osnovu ekonomskog odnosa. Ovakav princip izgleda prividno dobar, ali samo ako se zanemare različiti stepeni razvoja svake članice, koja će pri takvim tržišnim uslovima trgovanja pretrpeti znatne materijalne štete zbog svoje nespremnosti da ravnopravno posluje sa ostalima gde je interes dominantan. Slamanje određenih delatnosti u članice koja nije dovoljno spremna je kolaterala šteta na globalnom nivou, a sporazum te vrste štetu uopšte ne tretira. U članu 1. Sporazuma govori se o ciljevima i pretpostavci da se oni odvajaju od principa, korektnih i jasnih, stabilnih i predviđenih pravila. Lepo zvuči, ali su interesi ti koji stvaraju kolateralne štete, sa ovim sporazumom i ne tretiraju, jer su suviše komplikovani i za samu EU i naravno u takve odnose se ne želi ni ulaziti. U članu 3. Sporazuma govori se o ukidanju svih količinskih ograničenja uvoza i izvoza, čime se dovodi do kolapsa dela privrede u članici koja je svoju proizvodnju do tada štitila carinama, kvotama, bilateralnim ugovorima. U principu je dobro da se u nekom delu razvije najjeftinija proizvodnja, što će za potrošača biti posebna pogodnost i predstavljati dobar cilj, ali će u drugim delovima zatvarati možda čitave grane, ostavljati stanovništvo bez posla, a sporazum nijednom reči ne tretira ovaj problem učesnice, u smislu određene socijalne pomoći ili donacije za neki period, dok se ne snađe, sprovedene preorijentacije. Čl. 5. i 8. Sporazuma ograničavaju članicu da ne može preduzeti nikakve mere zaštite putem carina. Ovde ćete da obratite pažnju na član 5. jer ću se na kraju ponovo obratiti. Član 11. Sporazuma, dok članice EU vode pravi rat na polju poljoprivredne politike, ovde se ukidaju ograničenja. Ako neke članice osete da nešto ne funkcioniše i na njihovu ogromnu štetu, onda mogu da zahtevaju hitne konsultacije u cilju ispitivanja situacije. Do tada je i rod prošao, a ispitivanje situacije neće strani zameniti glavobolju i ogromne negativne posledice, kako preko odraza na proizvodnju, tako i na gubitak dela tržišta. Član 13. Sporazuma pretpostavlja da će članice pribegavati da usvoje određene tehničke barijere, kojima će se štititi svoja trgovina, a da u tom slučaju obaveštavaju zajednički komitet. Zajednički komitet će pokušavati da reši tehničke barijere, ali će članice biti prinuđene da snage upru pravnim postupkom ostvarivanja interesa svojih zemalja, kako bi uspele da prežive totalnu bedu i nedostatak zaštite od nasrtaja na svoje tržište. U članu 15. Sporazuma blago se govori o udruživanju strana od svake mere gde se pravi diskriminacije između proizvoda koji potiču sa teritorije strana u ovom sporazumu i ukinuće takve mere tamo gde postoje od dana stupanja na snagu Sporazuma. Primer – Slovenija na isporuku "mančmeloua" je reagovala sa navodnom neispravnošću da u sebi ima, ni manje ni više, nego ''salmonelu''. Nikada više taj proizvod, kao što smo ovde čuli, neće otići na slovensko tržište. Srpski proizvod, on je samo primer kako će u budućnosti pojedine strane perfidno reagovati i smišljati stotine pakosti da zaštite svoje tržište, a sigurno biti izuzeti glasno ako se neki od njihovih proizvoda ne nađe na tržištu druge strane. Naravno, da paritet kao pravilo ili princip ne postoji. Član 17. Sporazuma, ipak predviđa izuzetke kada se može ograničiti uvoz i izvoz ili roba u tranzitu, i kaže da ne smeju da predstavljaju sredstvo proizvoljne diskriminacije ili prikrivenog ograničavanja trgovine između strana. Ovi izuzeci će spremnije članice samo predstavljati osnov u izbegavanju zaštite svojih ekonomija, pa će služiti posebno kao dobar ventil. Čl. 19, 20. i 21. Sporazuma ne unose jasna pravila konkurencije ali ukazuju da strane perfidnije rade u zaključivanju sporazuma i ugovora gde će pošten ekonomski nastup izgubiti svaku trku. Članovi 22. i 25. govore o zaštiti kontingenta i da će probleme rešavati zajednički komitet, ali u slučaju da odluke nema u roku od 30 kalendarskih dana a problem se nastavi, strana koja se žali može da usvoji odgovarajuće mere potrebne kako bi se situacija popravila. Naravno da će takve mere kao rezultati nedoslednosti samog Sporazuma stvoriti nove nesuglasice i znatno usložnjavati probleme trgovine u kome interes igra ključnu ulogu, i u ostalim članovima se nalaze osnovi kojima se samo načelno nalaže da se stvaraju uslovi za trgovanje bez ograničenja a u cilju stvaranja što jeftinijeg proizvoda, kao i zaštita poverioca i investitora. Sudbina razvoja zemlje, socijalni uslovi koji će biti pogoršani nisu predmet CEFTA 2006, kolateralne štete u ekonomskom delu već slabe ekonomije zemlje, jeste njihova stvar i s tim, primenjujući ovaj sporazuma, treba da se pomire. Suština CEFTA 2006. na dugi vremenski period je kao ideja možda i dobra, ali ovaj sporazum koji pravu primenu i cilj može ostvariti samo dopunom i to da se odgovarajućom materijalnom nadoknadom od strane razvijenih zemalja nedovoljno razvijenim zemljama po ovom sporazumu u određenom periodu prilagođavanja obezbedi stvaranje uslova za pridruživanje kako bi se izbegao sindrom razvijenog Severa i zaostalog Juga, a stanovništvo zbog života na donjoj granici siromaštva. Evo, da se vratim na onu tačku 5) zaštita CEFTA. Pročitaću. Znači da, po potpisivanju CEFTA ugovora Bosna i Hercegovina, znači Parlament je doneo zakon kojim se menjaju odredbe CEFTA sporazuma i kojim se uvodi carina od 40% na uvoz mleka, mesa i mesnih prerađevina iz Hrvatske i Srbije. Taj Dom, Parlament Bosne i Hercegovine je prethodno, u sredu 5. septembra, prihvatio Sporazum o pristupanju CEFTA da bi se samo dan kasnije narušile odredbe tog Sporazuma, uvodeći carine na uvoz hrane iz susednih zemalja. O čemu mi ovde pričamo? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Jevremenović, a zatim Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalazi Sporazum o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, CEFTA - 2006, ali se ne nalazi ministar koji treba da brani taj Sporazum. U članu 4. koji se odnosi na stupanje na snagu ovog sporazuma navodi se da Sporazum stupa na snagu 1. maja 2007. godine, kao što vidimo danas je 13. septembar 2007. godine i zbog vas iz vladajuće koalicije i vašeg brčkanja po svetskim letovalištima ovaj sporazum ne može da stupi na snagu, a pitanje je da li će ova skupština prihvatiti ovaj sporazum. Potpisivanje ovog sporazuma je vođeno ličnim i pojedinačnim interesima i raznim vrstama pritisaka kako spolja tako i iznutra. Ministar vam nije rekao ništa značajno šta će značiti potpisivanje ovog sporazuma, da li će dovesti do razvoja naše privrede, do otvaranja radnih mesta, povećati konkretnost naše robe na svetskom tržištu ili do smanjenja spoljnotrgovinskog deficita, pa naravno da nije rekao, jer će dovesti do sasvim suprotnih efekata. Posebno je zanimljiva tačka 7) u članu 4. gde se navodi: ''Bilo koja ugovorna strana može primenjivati ovaj Sporazum privremeno ukoliko je to u skladu sa njenim Ustavom''. Postavlja se pitanje šta znači reč "privremeno" da li to znači da kada odgovara Sporazum, primenjivaće se, a kada ne odgovara nema primene Sporazuma. Posebno je važno istaći da građani Srbije znaju koje su to zemlje potpisnice ovog sporazuma, a to su: Albanija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Makedonija, Crna Gora, Moldavija, UNMIK u ime Kosova i Srbije. Koliko znam, Kosovo nije država nego sastavni deo Srbije, pa se postavlja pitanje kako potpisujemo sporazum sa delom svoje teritorije. U Aneksu 1. Sporazuma o izmenama i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi u članu 1. navode se ciljevi ovog sporazuma i prvo što se vidi jeste da se meša ćirilično-latinično pismo, ali bitnije je ono što se navodi pod tačkom b) ''da se poboljšaju uslovi za dalje unapređenje ulaganja, uključujući direktne strane investicije''. Šta to znači? Da li ćete da rasprodate ono što je još malo ostalo Srbiji budzašto, da napunite svoje kofere jer kako ste do sada radili jedino vam je to interes. Ne interesuje vas što naša preduzeća nisu ravnopravna u okolnim zemljama prilikom kupovine firmi u tim istim zemljama, jer se dešavaju situacije da kada se bar i posumnja da neke firme imaju srpski kapital one bivaju diskvalifikovane na osnovu raznoraznih objašnjenja. Pod tačkom c), takođe, latinicom navodi se kao cilj ovog sporazuma ''da se proširi trgovina robom i uslugama i podstakne ulaganje putem korektnih, jasnih, stabilnih i predvidljivih pravila''. Postavlja se pitanje na koji način će se proširiti trgovina robom i uslugama. Da li to znači da ćemo biti zatrpani raznoraznom robom iz susednih zemalja koja će biti jeftinija od naše i na taj način ćemo ugušiti i ono malo proizvodnje što je ostalo u Srbiji, jer ste vi uništili sve što se moglo uništiti. Dame i gospodo, svi mi znamo u kakvom je stanju naša privreda, koliko su naši proizvodi konkurentni na svetskom tržištu. Zna se da je proizvodnja zastarela i veliki su troškovi po jedinici proizvoda. Takođe, opšte je poznato da je svaki naš proizvod dosta skuplji od proizvoda koji se proizvodi u drugim državama. Postavlja se pitanje na koji način ćemo mi biti konkurentni na tom novootvorenom tržištu. Takođe, postavlja se pitanje šta će nama značiti i da dobijemo manje carinske stope na izvoz ili da ih uopšte nema ili da dobijemo određene kvote za izvoz kada mi od toga nećemo imati ništa. U stvari, hoćemo, imaćemo samo štete. Poznato je da smo u proteklom periodu dobili izvozne kvote za izvoz mesa u inostrane zemlje, ali, gospodo iz vladajuće koalicije vi ništa niste uradili da se taj izvoz i realizuje. Ne mogu a da ovom prilikom ne spomenem i Sremsku Mitrovicu, grad koji je bio gigant što se tiče industrijske proizvodnje, u industrijskoj zoni nalazile su se firme koje su se bavile raznim delatnostima i zapošljavale oko 15.000 građana Opštine Sremska Mitrovica, a danas, posle sedam godina vaše vlasti, imamo oko 15.000 nezaposlenih lica na Zavodu za zapošljavanje. Upravo, sada u Sremskoj Mitrovici aktuelan je problem Javnog preduzeća "Matroz" koje je otišlo u stečaj, radnicima se ne dozvoljava da uđu u fabriku da uzmu lične stvari, dovedeno je obezbeđenje koje nikome ne dozvoljava ulazak u krug fabrike. Ali, jedno je sigurno da je preko hiljadu ljudi završilo na Zavodu za zapošljavanje, odnosno ostalo bez zaposlenja. Takođe, zanimljivo je i preduzeće "Mitrovačka industrija ventila" koja je u vreme sankcija proizvodila ventile za prvu gradnju za svetski poznate marke automobila "Pežo" i "Citroen", ali ste i to vi uspeli da upropastite, pa danas i od te firme gotovo da nema ništa. U Sremskoj Mitrovici je u prethodnom periodu vrlo uspešno radila i Mesna industrija "Mitros", kojoj nije trebalo CEFTA da bude konkurentna na svetskom tržištu, jer samo ime i robna marka "Mitros" je značilo nešto na svetskom tržištu. Danas od tog mitrovačkog giganta nemamo ništa, osim velikog broja radnika na Zavodu za zapošljavanje. U Sremskoj Mitrovici bez posla je ostalo oko 15.000 radnika, ali se zato vi na sva usta hvalite kada uspete da zaposlite dva-tri radnika, a ja postavljam pitanje šta će biti sa ovim hiljadama ljudi. Hvala
Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović, pa Predrag Stošić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je ponovo u prilici da skupo plaća cenu nenaučenih lekcija iz prošlosti, jer kako drugačije shvatiti današnji Predlog Sporazuma CEFTA koji se nalazi na dnevnom redu, a koji će vladajuća većina izglasati da bi pokazali da je spremna za evropske integracije i za ulazak u Evropsku uniju, ne vodeći računa o trenutnom položaju privrede i građana Srbije. CEFTA kao Sporazum o slobodnoj trgovini zemalja Balkana nameće mnogo otvorenija pravila igre izjednačavajući domaće proizvođače sa proizvođačima iz zemlje i potpisnicama ovog sporazuma. Daje se značaj akcize na duvanske proizvode domaćih i inostranih firmi, ali da se poveća carina sa sadašnjih 15% na 57% postepeno u narednih nekoliko godina, kako bi u ovom slučaju zadovoljili hrvatsku stranu, a i stvaranje uslova da zemlje iz regiona mogu bez carina da izvoze svoje proizvode u Srbiju. Kolateralni efekat je u tome što smo mi najveća zemlja u regionu i imamo najbolju saobraćaju povezanost što nas čini izuzetno važnim partnerom u regionu i interesantnim za centar velikih svetskih kompanija. To je razlog za potpisivanje ovog sporazuma koji nam se nameće. Da pojedine zemlje iz okruženja znaju da koriste tržište Srbije, a u ovom sporazumu još povoljnije su Hrvatska i Slovenija. Po broju investicija Slovenija je na prvom mestu, dok su po vrednosti u samom vrhu odmah posle investitora u oblasti duvanske, pivarske industrije kao i cementara. Prema statističkim podacima, slovenačke investicije u Srbiji iznose 500 miliona evra, zaključno sa 2006. godinom. Ali, ova ulaganja su znatno veća zbog ugovorenih investicionih obaveza preduzeća i orijentaciono premašuju 700 miliona evra. Danas je u Srbiji otvoreno preko 300 slovenačkih firmi, dok je u Sloveniji samo dva srpska preduzeća uspelo da otvori svoja predstavništva, a to su JAT i ''Dalas''. Da li je naša Vlada učinila bilo šta da našim privrednicima pomognu u prodoru na druga tržišta, bar onoliko koliko su razne vaučere radile slovenačke vlasti. Treba ispitati da li od 300 slovenačkih firmi koje postoje u Srbiji ima ponašanja sličnog onome koje je izgleda uobičajeno za poslovanje u njihovoj zemlji, odnosno nepoštovanje zakona i pribegavanje koncentrisanju paradržavnog kapitala. Zato Slovenija donosi političke odluke da se srpskom kapitalu ne dozvoli da uđe u Sloveniju i zato u Sloveniji ne radi nijedna srpska firma. Hrvatska vidi svoju šansu u Sporazumu CEFTA programa, da omogući preduzećima da učestvuju u nadmetanju za dobijanje velikih građevinskih poslova u procesu javnih nabavki i plasiranju svojih proizvoda. Do sada su u zemljama potpisnicama CEFTA prednost pri javnim nabavkama imala javna preduzeća iz zemalja koje raspisuju javni oglas za obavljanje velikih građevinskih poslova. Ta povlastica nacionalnim preduzećima bi posle prelaznog perioda trebalo da bude ukinuta. Gde je tu naša šansa, naših preduzeća, da budu konkurentna, kad u prethodnom periodu nisu imala podršku države? Vreme je učinilo svoje da tehnološki stagniraju, zaostaju i da nisu u situaciji da svojim kvalitetom proizvoda budu konkurentniji i da opstanu na takvom tržištu. Ne treba zaboraviti da Sporazum CEFTA na tržištu obuhvata 30 miliona stanovnika, da nosi, isto tako, žestoku konkurenciju, kako na domaćem tržištu, tako i u plasmanu naše robe u regionu. Srpska privreda u tom procesu takmičenja u uslovima za sve proizvođače neće biti konkurentna, a i sam Sporazum dovešće je u nezavidnu situaciju da na domaćem tržištu gubi poziciju. Zato ovaj sporazum, trenutno, nije povoljan za Srbiju i ne treba ga potpisati iz razloga što je srpska privreda i u uslovima koji su bili i u prethodnom periodu poslovala kako je poslovala, tako da neki poseban značaj u nekom narednom periodu ne bi imala potpisivanjem ovog sporazuma. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Predrag Stošić, a neka se pripremi Božidar Delić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije sklapanjem ovog sporazuma nastavlja razaranje i onako posrnule srpske ekonomije. Potpisivanje sporazuma o slobodnoj zoni trgovine trebalo bi da doprinese povećanju obima tržišta i privlačenju novih investicija u svim zemljama potpisnicama. Takođe, ujedinjenje tržišta i oslobađanje drugih carinskih dažbina na uvoz robe daje mogućnost izbora investitorima. U takvoj tržišnoj utakmici, gde Srbija zbog posledica tranzicije i vaše loše vlasti još uvek nema jak proizvodni kapacitet, sa slabom infrastrukturom i lošom ponudom pratećih usluga, uz zakonodavstvo koje ne može da podrži ovakvu vrstu međunarodnog sporazuma, logično se nameće zaključak da će investitori za ulaganje birati zemlje iz okruženja, koristeći ovaj sporazum isključivo za plasman svojih proizvoda na naše tržište. Ovo oslobađanje tržišta Srbije prema zemljama u regionu ugroziće i tržište duvanske industrije, čime će dovesti u pitanje i poštovanje ugovora sa stranim kompanijama "Filip Moris" i BAP, što automatski daje lošu preporuku Srbije kod drugih investitora. Ove firme se nalaze na jugu centralne Srbije, gde je stopa nezaposlenosti najveća, a one zapošljavaju veliki broj ljudi. Ovim sporazumom širom se otvaraju vrata hrvatskoj duvanskoj industriji, pre svega iz Rovinja, što će predstavljati veliku konkurenciju pomenutim firmama i sigurno dovesti do otpuštanja određenog broja radnika, a negativno će se odraziti i na poljoprivrednike koji se bave proizvodnjom duvana. Prema tome, CEFTA sporazum na našu ekonomiju, kao i privredu, može imati isključivo negativan uticaj, jer ne možemo da prećutimo činjenicu da u zemlji kakva je naša, sa ovakvom ekonomijom i malom privredom bez razvoja, sa visokom stopom korupcije, velikim birokratskim aparatom, moraju postojati mehanizmi za zaštitu od konkurencije. Činjenica je da konkurencija na zdravom tržištu predstavlja osnov napretka, ali ovakav vid konkurencije pogubno će uticati na privredu Srbije. Samim tim, potpisivanje CEFTA sporazuma za Srbiju predstavlja stavljanje omče oko vrata već posrnuloj proizvodnoj industriji i dalje propadanje ekonomskog sistema, uz gubitak radnih mesta i pada standarda građana. Od ovog sporazuma profitiraće isključivo Hrvatska i Slovenija, koja nije članica Sporazuma, a već su prezastupljene na srpskom tržištu. S obzirom na činjenicu da su one unapred iznele svoj stav po pitanju rešenja statusa Kosova i Metohije, sa njima ne bi trebalo uspostavljati nikakvu saradnju. Ali, kako smo svedoci da u ovoj zemlji niko ne brine o njenoj budućnosti i ekonomiji, ovo će biti dodatno ekonomsko rasturanje Republike Srbije od strane ove nesposobne vlade. Hvala.
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani poslanici, ukratko ću reći još nekoliko elemenata koji govore u prilog stavu SRS da ne treba prihvatiti i ratifikovati Sporazum CEFTA. Već su moji prethodnici rekli o tome koje su države već izvršile ratifikaciju tog Sporazuma. Sama činjenica da se i Kosovo i Metohija, kao deo teritorije Republike Srbije, nalazi u tom Sporazumu je dovoljna da ne pristupimo njegovoj ratifikaciji. Međutim, hteo bih da kažem nešto i o jednoj drugoj državi u kojoj se trenutno nalazi sedište CEFTA, znači o Hrvatskoj, a sedište je u Zagrebu. Vi ste u štampi mogli da pročitate poslednjih meseci da je imovina Srba iz Hrvatske koja je oduzeta, uništena ili ostala na teritoriji Hrvatske, u vrednosti od oko 50 milijardi dolara. Kada se govori o vojsci i kada se govori o vojnim stanovima, ovde ću izneti podatak. Pošto je danas govoreno o 50 hiljada stanova, samo vojnih stanova u Republici Hrvatskoj je bilo 41 hiljada. Po navodima "Večernjeg lista" od 29. septembra 2004. godine, od 41 hiljade stanova Ministarstvo odbrane Republike Hrvatske je prodalo već u to vreme 36 hiljada stanova. Samo po tom osnovu Republika Hrvatska duguje oko 2,5 milijarde evra. Poznato je, takođe, da su nadležni ministri za pitanje izbeglih i proteranih građana iz Republike Hrvatske, Republike Srpske, Federacije BiH u prisustvu međunarodnih organizacija u Sarajevu 31. januara 2005. godine usvojili deklaraciju sa zaključkom da se do kraja 2006. godine reše pitanja izbeglih i proteranih građana. Da vas obavestim da je naš predstavnik, gospodin Dragiša Dabetić, to je objavljeno u "Novostima" 3. decembra 2005. godine, izneo da nije došlo do potpisivanja ove deklaracije upravo zbog toga što Republika Hrvatska nije htela da prihvati svoju obavezu da nadoknadi novčanu protivvrednost stanova koje su imali bivši pripadnici vojske, penzionisana vojna lica i aktivna vojna lica. U stvari, to je sve deo tog scenarija, jer jedino se nije dozvolilo u Republici Hrvatskoj da dođe do otkupa vojnih stanova, jer verovatno, oni koji su planirali secesiju u Republici Hrvatskoj, znali su da je privatna imovina u Evropi, pa i u celom svetu, neprikosnovena. Zbog toga nisu dozvolili, kao što je to bio slučaj u drugim republikama bivše SFRJ, da dođe do otkupa stanova i samim tim su te građane Republike Hrvatske stavili u situaciju da više ne mogu da dođu do svoje imovine. Juče je gospodin ministar ovde govorio i o tome koliko je važan obim našeg izvoza i uvoza u bivše jugoslovenske republike, koje su, takođe, potpisnice ovog sporazuma. Ja bih sada koristeći podatke, mesečni statistički pregled iz Republičkog zavoda za statistiku Srbije, izneo podatke za januar i februar. Naš izvoz u ove članice CEFTA iznosio je 198,8 miliona dolara, a naš uvoz 138,3 miliona dolara. Prema tome, onaj odnos koji je juče gospodin ministar ovde izneo jednostavno ne stoji. Mnogo je važnije kada se vidi kakva je uopšte struktura izvoza roba iz Republike Srbije, pa ću samo u najkraćem govoreći iznos u milionima dolara. Meso sveže u ova dva meseca izvezeno je 2,9 miliona dolara, kukuruz 13,3 miliona, smrznuta malina 10,5 miliona, šećer rafinisani 5,9miliona, ulje rafinisano 4,8 miliona, lekovi 10 miliona, polietilen 5,3 miliona. Nove spoljne gume za automobile, ali odmah da vam kažem da to nije srpski proizvod, to je firma koja je već prodata, 13,2 miliona. Vešalice za odela, e, ovo je sigurno srpski proizvod, zatim, hartija, karton, toplo valjani proizvodi od gvožđa. Ovo se važi da je proizvod iz Srbije, znate da je to "Sartid" i da Srbija od toga gotovo nema nikakve koristi. Zatim, valjani proizvodi presvučeni kalajem, bakar i proizvodi od bakra, ploče, limovi i legure aluminijuma, drveni nameštaj 33 miliona, odeća, obuća 15 miliona, metle, četke od biljnog materijala, to je, takođe, proizvod na tehnološkom nivou koji danas ima Srbija. Što se tiče uvoza, koks i proizvodi od koksa 18 miliona, sirova nafta 82 miliona, električna energija 25 miliona, lekovi 29 miliona, kozmetički proizvodi 12 miliona, a samo sapun i preparati za čišćenje 10 miliona, đubrivo 17,9miliona, hartija 36 miliona, šipke i profili od čelika 19 miliona, bakarni proizvodi 13 miliona, aluminijumski proizvodi 33 miliona, proizvodi od prostih metala 13 miliona. Zatim, mašine za automatsku obradu podataka 19,7 miliona, telekomunikacijska oprema 36,9 miliona, putnički automobili 30 miliona, teretni automobili 15 miliona, odeća 22 miliona i obuća 16,7 miliona. Ovo sam izneo, gospodo, samo da znate na kom se danas tehnološkom nivou nalazi Srbija. Šta Srbija izvozi? Iz ovoga što sam rekao videli ste da su to samo sirovine i poluproizvodi. Srbija je i nekada u 19. veku izvozila samo meso, izvozila metle i izvozila drvo. Sada u 21. veku došli smo praktično na isti nivo. Ovde nisam hteo da iznesem podatke za Sloveniju, ali svi ovi podaci koje sam izneo, koje su prethodno iznele kolege, nisu potpuni, jer u ove statističke podatke ne ulaze oni proizvodi koje firme iz Slovenije i Hrvatske, koje su kupile naše firme, plasiraju ovde u Srbiji i smatraju se kao srpski proizvodi. Ova statistika bila bi daleko poraznija za Srbiju kada bismo i te podatke imali.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Iskoristili ste svoje vreme, iskoristili ste 20 minuta. Po Poslovniku, narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Gospodine predsedniče, nemojte ovo da doživite zloupotrebom Poslovnika, nego jednim konkretnim pitanjem koje zbog nemuštosti predstavnika Vlade zaslužuje da ga na ovakav način postavim. Sporazum o CEFTA, o kome razgovaramo dva dana, ostavlja me u nedoumici, da li je UNMIK u ime Kosova i tretman Kosova, a ne Kosova i Metohije kao posebne države, na neki način verifikovan ovim sporazumom. Imam dilemu, zato što je sve vreme u pregovaranjima u vezi sa sprovođenjem Sporazuma o slobodnoj trgovini već nekoliko godina unazad, koji rezultira ovim dokumentom, država Srbija i kao Srbija i Crna Gora insistirala da se uključi klauzula o privremenosti Sporazuma koji se odnose na Kosovo i Metohiju. Bilo je predlagano da se taj deo Sporazuma priključi kao aneks Sporazumu Srbija i Crna Gora. Način kako je ovo obeleženo, kako je određeno kao Aneks 3.6 prethodni Crna Gora, 3.7 Srbija, 3.8 Kosovo, daje mi za pravo da tvrdim sa ove govornice i da izrazim svoju bojazan da je ovde Kosovo tretirano pod zaštitom UNMIK-a kao posebna država, čime se u stvari prejudicira status Kosova i Metohije. Ja vas molim da kao nadležni ispred Vlade date objašnjenje zašto nisu raniji predlozi o privremenosti tretmana Kosova i Metohije i pripajanja svega onoga što se odnosi na taj deo srpske teritorije uvaženi kao aneks u Srbiju, već je dato kao samostalno, kao da je reč o već proglašenoj samostalnoj državi. Molim i insistiram na tom odgovoru.
Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Imam obavezu da pročitam član 4. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Amandman kaže da se član 4. menja i da glasi: "Ovaj Zakon stupa na snagu danom objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije - Međunarodni ugovori". Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DUVANU (načela) Primili ste Predlogzakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave, po poslaničkim grupama, sledeće: Srpska radikalna stranka – 1 sat, 37 minuta i 12 sekundi; Demokratska stranka – 1 sat, 16 minuta 48 sekundi; Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica – 56 minuta, 24 sekunde; G17 plus – 22 minuta, 48 sekundi, Socijalistička partija Srbije – 19 minuta, 12 sekundi; poslanička grupa "Liberalno demokratska partija" – 13 minuta 12 sekundi, poslanička grupa Manjina – 7 minuta, 12 sekundi, poslanička grupa Vojvođanski poslanici - LSV, SVM – 6 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam narodne poslanike da je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača dr Mirko Cvetković, ministar finansija, želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanice, pred vama se nalazi Predlog zakona o izmenama Zakona o duvanu. Zakon o duvanu reguliše jednu veoma važnu oblast sa ekonomskog stanovišta, jer se radi o grani koja zapošljava oko 130.000 ljudi kada se gleda čitav lanac od proizvodnje, prerade i konačno trgovine. Takođe, u ovoj grani su u poslednje dve, tri godine značajna sredstva investirana, procenjuje se da je oko milijardu evra uloženo u ovu granu. U tom smislu je ovaj zakon veoma važan. Aktuelni procesi koji se događaju u regionu zahtevaju da se postojeći Zakon promeni, pri čemu želim da napomenem, kao što je poznato da u regionu dolazi do intenzivnih promena. Već imamo tri zemlje iz okruženja koje su članice EU. Većina ostalih zemalja ili imamo kandidata i imamo zemlje koje su potpisale Sporazum o pridruživanju, a naša zemlja se nalazi na tom putu. Takođe, većina zemalja iz okruženja jesu članice svetske trgovinske organizacije. Prema tome, očigledno je da je i put naše zemlje put regiona. To je pravac EU i pre toga pravac svetske trgovinske organizacije, još pre toga potpisivanje odnosa ratifikacije CEFTA, o kojoj ste imali prilike da razmatrate u okviru prethodne tačke. Na osnovu svega toga predlažu se izmene u Zakonu o duvanu. Te izmene nisu mnogo velike, ali su značajne, predlog je da one sadrže tri neka pravca, prvo, one su date u pravcu uprošćavanja administriranja vezano za duvan, a drugo, vezano za precizno definisanje obaveza otkupa i konačno na preciziranje raznih definicija, na primer prerađeni duvan itd. Cilj ovoga zakona o izmenama Zakona o duvanu je da se stvori mogućnost za podizanje konkurentnosti domaćih proizvođača i lakše suočavanje sa izazovima koji će se pred njih postaviti, uvažavajući integracije koje su već u toku. Završavajući ovo uvodno izlaganje, s obzirom na to da je zakon relativno mali, ima svega 10-tak članova, želim da vas pozovem da glasate i da podržite donošenje ovog zakona.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, pa potom Žarko Obradović.
Zaista nije bilo neuobičajeno spojiti raspravu o Zakonu o duvanu i Zakona o CEFTI, jer to jesu dve strane jednog istog problema koji je ovde pred nama, ali je neuobičajeno da ste time pokušali da nam skratite vreme za argumentaciju. Nažalost, na vašu žalost i na našu sreću, niste imali dovoljan broj glasova za to, tako da ćete sada dati priliku građanima da čuju zašto se CEFTA u javnosti pominjala samo povodom obeštećenja onoga što se naziva ''domaći proizvođači duvana'', a povodom priče ulaska u integracije, o ulasku u onaj hol koga nam Erhard Busek, bez imalo stida i srama, naziva ''trening kampom'' i preporučuje da uđemo u trening kamp za evropske integracije. Imam suštinsku primedbu na priču o pozitivnim efektima o ulasku u CEFTU. Kao predvorje EU, iako sam Sporazum o CEFTI kaže da član 51. definiše trajnost ovog ugovora na neodređeno vreme, znači, priča o obećanom raju u koji treba da uđemo, a zove se EU, ne da jeste vrlo daleko, nego je i vrlo neizvestan. Ako vi u argumentaciju koju iznose srpski radikali dva dana slabo verujete i ako hoćete da kažete da postoje koristi koje prevazilaze štetu, hoću ovde pred ukupnom srpskom javnošću da iznesem podatak, računam za vas sa relevantnog mesta. Izneću vam samo nekoliko rečenica iz zaključka autora Olivijea Lamota, autor je istraživač ekonomskog centra u Sorboni sa Univerziteta u Parizu i suštinu njegovog teksta koji se zove ''Trgovinske integracije u jugoistočnoj Evropi.'' Ako ne verujete srpskim radikalima da je pitanje da li postoji korist koja može da prevaziđe štetu koja proizilazi iz ovih integracija, ja ću vam izneti samo dve rečenice. Formalna liberalizacija trgovine može da ima za posledicu povećano lobiranje proizvođača iz EU za uspostavljanje necarinskih barijera, što sa svoje strane može negativno uticati na izvoz iz zemalja zapadnog Balkana u EU. To se prvenstveno odnosi na sektor poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, tako da će efekti od ulaska ovih zemalja u regionalnu saradnju biti ravni nuli. Pitanje je da li je neko bio spreman da izračuna štetne posledice, a da nije reč samo o proizvođačima duvana. Znači, ponavljam kao osnovni zaključak, CEFTA, trgovinski sporazum je, u stvari, deo političke igre u kojoj treba na zvaničnom mestu koje se zove Skupština ratifikovati odluku Srbije za ulazak u EU. Ratifikovati znači obavezati državu i obezbediti vremensku konzistentnost takve odluke, da ne bi neka buduća vlada donela drugačiju odluku. Ta drugačija odluka bi mogla biti doneta i ovog trenutka da ste vi imali malo više profesionalne časti da u Predlogu zakona i efektima koje će on dati niste napisali ono što sam juče citirala pričajući o CEFTI, a što je vredno da se ponovi. Na pitanje koje ste sami sebi postavili, da li pozitivne posledice donošenja zakona jesu takve da opravdavaju troškove koje će on stvoriti, odgovor koji ste dali na pitanje koje ste sami postavili glasi – ''takve su da ne izazivaju dodatne troškove privrednih subjekata, čija je delatnost propisana odredbom ovog zakona. Korist je takva da ne izaziva dodatne troškove''. Zaista svaki komentar na ovo je suvišan. Za mene lično je i uvredljivo da inteligenciju poslanika dovodite u pitanje time što donosite Predlog zakona, obrazloženje i odredbe koje se menjaju na 23 strane, pa svode se na član 29. Član 29. kaže da oni koji žele u ovoj zemlji da se bave proizvodnjom i trgovinom duvana više ne moraju od domaćih proizvođača da kupuju 50% domaće proizvodnje duvana. To je suština ovog zakona, a napravili ste ga obimnim time što ste u čitavom tekstu zakona samo izmenili formulaciju prideva ''fermentisani duvan''. Znači, dali ste drugačiji rečenički sklop – znači fermentisani duvan i onda to menjali u celom tekstu zakona da to liči na neki suvisli predlog. Da budem iskrena ima još jedna sitna novina gde na zahtev proizvođača olakšavate evidenciju izveštaja koji oni daju. Znači, Sporazum CEFTA koji je neodvojiv od Zakona o duvanu proizvodi posledice koje treba država Srbija da snosi tako što će obeštetiti, i to je smisao ovog zakona, proizvođača duvana strane firme, kojima ste 2003. prodavali domaću duvansku industriju obrazlažući to kao posao decenije i skrivajući od javnosti da je zaštićeno tržište i beneficije koje su imali od te zaštite, u stvari prikrivena niža cena prodaje koju ste im omogućili u takvom postupku privatizacije. Svetskim kompanijama koje se zalažu za slobodnu trgovinu i za konkurenciju, ali su prilikom kupovine duvanske industrije tražile takvu vrstu zaštite, da im ne može, što je danas problem, hrvatski proizvođač duvana ''Industrija duvana Rovinj'', praviti konkurenciju ili bilo ko drugi. Hvalili ste se dobrom cenom, a u stvari ste im omogućili da izvuku profit. Na čiji teret? Na teret kupaca i na teret građana koji kupuju cigarete i na teret državnog prihoda, odnosno akciza što je opet u krajnjoj distanci na teret građana. Vi ste znali 2003. godine kada ste im prodavali duvansku industriju, da su već pokrenute inicijative za sklapanje sporazuma o slobodnoj trgovini, a ti uslovi dati duvanskoj industriji su u stvari osporavali Sporazum o CEFTI. Vrlo svesno, nije vas iznenadila CEFTA. Osnovni principi Svetske trgovinske organizacije su poznati i vi ste svesno ušli u kršenje pravila konkurencije, u pravila dostupnosti tržištu i objašnjavajući svojim uspehom tu prodaju, onda, a 2006. godine raspravljajući se među sobom da li će budžet biti oštećen ulaskom u CEFTA, na šta nas primoravaju iz političkih razloga, otvoreno saopštavajući da je to bitno za političku stabilnost zemlje i u stvari ćemo morati, kada nam gospodin Eugenio Sidoli, tada direktor fabrike duvana, kaže: ''Ako ova država misli da je dovoljno jaka da plati odštetu od više milijardi evra nama kojima je obećana zaštita do 2009. godine neka potpiše CEFTU.'' Dinkić kaže, u to vreme, ''može CEFTA, ali budžet ne sme da trpi.'' Objasnite mi, da li je i kako je moguće, sem u reklami na televiziji, da dobijete i jare i pare, to samo u reklami može i za lakoverne. Hoćete li da nam objasnite ko je ovde izgubio proizvođače duvana, koji se danas hvale da su naši i koji su tada dali navodno dobru cenu kupujući te fabrike, navodno investirajući, ne navodno, nego stvarno, milijardu evra, ali ako su oni oštećeni potpisivanjem CEFTE i izjednačavanjem uslova u ovoj oblasti, da li su oni baš prećutno pristali da im džep bude prosečen i da iz njega iscuri ona planirana dobit koja je bila element kada su odlučivali da uđu na naše tržište. Ja odgovor znam, ali hoću da ga čujem od vas. Hoću da taj odgovor bude dostojan inteligencije narodnih poslanika i svih građana Srbije i onih koji su za vas glasali. Kada kažete da treba da učestvujemo u integracijama i kada se svi zalažemo za svetske tokove slobodne trgovine, da li hoćete nekada građanima da priznate kako ta slobodna trgovina izgleda u svetu i u praksi. Ne, nećete, ali ću zato ja da iznesem kako je gospodin Džordž Buš, jedan od zastupnika ekonomskih sloboda 2003. godine, javno uveo kvote na uvoz ženskog rublja i kućnih haljina napravljenih u Kini, a uvođenjem visokih carina na uvoz čelika i čeličnih proizvoda, od kojih je morao da odustane tek 2005. godine, pošto je pod pritiskom Evropske unije izgubio spor pred Svetskom trgovinskom organizacijom. U međuvremenu je domaća privreda dobila predah od godinu dana, koliko je vođen spor, domaćim čeličanama da se oporave. Da li biste vi nekada bili u stanju da to uradite za domaću proizvodnju i za ljude koji ovde rade? Neki režimi subvencija i pomoći domaćoj proizvodnji su do te mere perfidni i tvrdokorni, da su dovedeni do nezamislivih granica, evo, kada je u pitanju jedna velika i snažna država kao što je Amerika. Ja verujem, da vi, gospodine ministre, sigurno znate za slučaj iz 1989. godine kada je američka Vlada zaustavila uvoz 30.000 pari patika iz Indonezije, sa obrazloženjem da je u kutiji patika spakovan rezervni par pertli, a da za njih nije propisana kvota. Mimo zakona, spor je trajao godinu dana dok proizvođači iz Indonezije nisu vratili svoje patike na odredište, a Amerika je donela propis po kojem je moguće da u kutiji sa patikama bude spakovan rezervni par pertli, ali ako je udenut u patike i ako je u boji koja odgovara patikama koje su u kutijama. Tako velike i moćne države štite svoju domaću proizvodnju. Oni ih štite, čak i onda kada se nađu pred sporovima sa Svetskom trgovinskom organizacijom, o čemu svedoče kazne koje su plaćene u gipsarskom kartelu, na primer, ''Lafarž'' ovde prisutan, zbog kartelskog ponašanja, već dva puta je platio kazne preko 120 miliona evra. Kada je reč o proizvodnji duvana u Italiji 2005. godine, u oktobru, četiri proizvođača duvana je kažnjeno sa 56 miliona evra, jer su se u periodu dužem od šest godina dogovarali oko otkupne cene duvana sa asocijacijama uzgajivača i unapred dogovarali o cenama koje će ponuditi na konkursima za javnu nabavku duvana. Evropska unija, kao tržište kome je premisa slobodna konkurencija, u stvari perfidno iza zavese štiti svoje proizvođače duvana, svesno i da se može suočiti sa kaznama, za razliku od vas koji domaćim proizvođačima duvana izbijate iz ruku argument, da oni treba da imaju sigurno tržište, njih prve želite da uvedete u Svetsku trgovinsku organizaciju sa objašnjenjem, pa bože, to je kriterijum koji se poštuje u tom velikom svetu. Ponavljam, princip KFV banke, domaće nemačke razvojne banke koja finansira izvoz, jeste pohvala za ugledanje. I mi treba da se ponašamo tako i da osnujemo razvojnu banku, da osnujemo banku za razvoj poljoprivrede i da finansiramo izvoz, ali kako kada ste vi uništili banke i kako kada vi pristajete da ova država bude poligon za plasman tuđih roba, što i jeste CEFTA i što jeste ovo o čemu danas govorimo. Jedan od ciljeva CEFTE i ovog zakona o kojem pričamo danas je u stvari uravnotežavanje odnosa uvoza i izvoza sa zemljama u regionu. Čuli ste juče gospodina Dinkića da te zemlje učestvuju u izvozu i kada smo mi u pitanju sa 30%. On je dao neistinit podatak o uvozu, da je 8%, podaci se razlikuju od 14 do 20%. Jedan od retkih regiona sa kojim imamo suficit u spoljnotrgovinskoj razmeni je područje CEFTE. I vi sada sa CEFTOM, gde je legitiman cilj da se uravnoteži uvoz, izvoz, želite da nam onesposobite privredu i da imamo probleme hiljadu i jedan i u monetarnoj sferi, time što ćemo taj suficit koji ostvarujemo da dozvolimo da se te zemlje približe po plasmanima na našem tržištu. Jedino mesto gde imamo pozitivnu računicu plus-minus, izvoz-uvoz, vi pristajete, počev od duvanske industrije pa nadalje, da ovu privredu koju ne kreditirate i koju ne subvencionišete, da subvencionišete strane ulagače i novootvoreno radno mesto. Subvencionišete strane ulagače, novootvoreno radno mesto, bez zakona o subvencijama, uredbom se dele sredstva za otvaranje novih radnih mesta. Potpuno smo pomešali lončiće šta je ovde država, šta je domaća proizvodnja i šta je naša evropska budućnost. Zaista nije korektno reći da vam nismo izneli podatke koliko štete proizvodi jedan ovakav zakon. Zaista je nekorektno reći da mi nemamo alternativu. Da se razumemo, svaki region iako ima u osnovi ekonomiju, jeste u stvari politički. To koliko pomaže zemljama koje su unutar regiona, toliko mu je cilj da one koje su van tog regiona u stvari sankcioniše i da ih natera da uđu u region, poštujući pravila koja su uvek štetnija ili manje dobra za slabije. To je jednostavno pravilo, ali ne možete da kažete da alternativa ne postoji. Ne možete da kažete da je slobodna trgovina slobodno kretanje samo roba, kapitala, usluga, a ne i ljudi. Pa, zar ovo nije povod da pomenemo da nam se samo vraćaju oni koji su svojevremeno otišli izmišljajući da im u ovoj zemlji nije bilo dobro i da sa njima ne znamo šta ćemo, a da i dalje stoje redovi ispred ambasada?! Hoćete da kažete da necarinske barijere nisu bitne. Jesu, vrlo. Šta je sa dozvolama za transport? Šta je sa vizama za vozače i one koji treba da izvoze našu robu u taj veliki svet? Tvrdite da nemamo mogućnost da sarađujemo sa velikim zemljama. Naša budućnost jeste da mi sarađujemo upravo sa zemljama gde će taj trošak koji se zove prostorna udaljenost biti nadomešten onim što se zove kompatibilna proizvodnja, gde nećemo da se sukobljavamo sa komšijama u pogledu toga što imamo istu privrednu strukturu, nego i sa zemljama iz CEFTE gde ćemo se sporiti ne samo po pitanju duvana, koje pokušavate da rešite na ovakav način, nego i sa tim da ćemo se sporiti oko toga ko će pristajati da ponudi bolje uslove stranim investitorima da bi se strane direktne investicije usmerile u našu zemlju. Ja zaista hoću da kažem da integracije jesu bitne, ali ne integracije u kojima vi ne iznosite istinu o njihovoj ekonomskoj pozadini, ne integracije koje znače poslušnost, ne integracije koje znače gubljenje već stečenih pozicija, a vi to pokušavate da predstavite nekim novim uspehom ili čak koristi za ovu privredu. Ja zaista mislim da geopolitički smisao CEFTE za prvu posledicu ima negativne posledice u industriji koja zapošljava, negde kažete 130.000 ljudi, negde 110.000 ljudi u duvanskoj industriji. Ali posledice primene će biti vidljive, tek tada će građani biti u prilici da razumeju svu ispravnost dobrih strana o kojima vi danas sa vrlo malo reči, priznajem, govorite o ovom predlogu zakona. Hvala.
Hvala. Određujem pauzu od sat vremena. Rad nastavljamo u 15,00 sati. Reč će imati narodni poslanik Žarko Obradović.
Narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnoj sednici. Za reč se javio, po Poslovniku, gospodin Slobodan Maraš.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u vezi povrede člana 226. ovog poslovnika. Želeo bih da vam pročitam imena, koja vam u prvi mah možda neće ništa značiti, Veljko Cicmil, Borislav Mušikić, Zoran Simićević, Branislav Sekulić, Dijana Kovačević i Miroslav Kovač. To je šest opasnih kriminalaca i prestupnika, koji su, gle čuda, menadžer, opštinski LDP u Vrbasu, i ostalih pet članova su članovi opštinske organizacije LDP u Vrbasu. Šta su ovi opasni prestupnici i remetioci zakona uradili. Dana 16. aprila, kao i u ostalih 100 gradova i opština u Srbiji, zajedno sa građanima blokirali su saobraćaj na pet minuta, od pet do dvanaest, kao znak protesta zbog napada na novinara Dejana Anastasijevića. Šta je posledica tog bombaškog napada na novinara "Vremena"? Nisu otkriveni počinioci, jer Jočićeva policija smatra da je on najverovatnije sam na sebe bacio bombe, odnosno podmetnuo bombe sebi pod prozor, već je Jočićeva policija privela aktiviste LDP-a u Vrbasu zbog toga što su činili isto ono što smo učinili u više od 100 opština i gradova u Srbiji, zajedno sa građanima. Zaustavili su saobraćaj na pet minuta i na taj način protestovali zbog nepostojanja želje od strane Jočićevog Ministarstva da otkrije počinioce bombaškog napada. Eto, prošlo je 100 dana Vlade. Sto dana Vlade u kojoj je ponovo ministar policije gospodin Jočić. Šta se desilo? Priveli su i podneli prekršajne prijave protiv šest ljudi koji su zaustavili saobraćaj, umesto da se bave bandom drumskih razbojnika, na čelu sa premijerom Vojislavom Koštunicom, koja nije blokirala put nego je za auto-put Horgoš-Požega, dala koncesiju na njega. Svi znamo šta se dešavalo proteklih meseci. Hteo bih da čestitam i vama iz Demokratske stranke Srbije, odnosno vašem ministru pravde koji je sva svoja obećanja o reformama u pravosuđu sproveo na ovaj način, zaista je veoma brzo procesuirao ovaj postupak. Sigurno nam ništa ne znače izvinjenja sudije za prekršaje koji je upućivao naše aktiviste, koji su danas bili ispred suda, da ne protestuju ispred suda, nego da odu ispred stanice policije. Ovo je još jedan pokušaj gušenja ljudskih prava i sloboda u našoj zemlji i još jedan dokaz kako Koštuničina Vlada i ministri koji se nalaze u njoj, poput Jočića i Petrovića, doživljavaju svoj posao. Nećemo juriti kriminalce i ubice, ali jurimo i sudimo onima koji protestuju zbog toga što mi ne radimo svoj posao kako treba i zato što nismo efikasni. Gospodo ministri, pre svega iz Demokratske stranke, mene bi na vašem mestu bilo sramota. Jasno je da je gospodin Koštunica ili premijer Koštunica vratio Srbiju u devedesete godine, ali zaista nismo očekivali od vas da ćete tu mirno sedeti i gledati, i slušati, i puštati da se na takav način Srbija po vama približava Evropi.
Zahvaljujem narodnom poslaniku, gospodinu Marašu. Za reč se javio narodni poslanik Mika Vlaović, po Poslovniku.
Gospodine Maraš, ostavite vi policiju neka radi svoj posao kao u svakoj zemlji što radi i ostavite Vojislava Koštunicu, jer da nije Vojislava Koštunice ne bi bilo LDP-a. Nikad vaš predsednik ne bi završio fakultet da 5. oktobra nije pobedila opozicija na čelu sa Vojislavom Koštunicom, niko Miloševića ne bi skinuo, bez obzira što se svi busate u prsa da ste nešto u ovoj Srbiji. Hvala.
Izvolite. Po Poslovniku, gospodin Krasić.
Gospodine Mrkonjiću, član 104. Mislim da gospodin Mika Vlaović mora nama da objasni kakve veze ima 5. oktobar i to što je neko završio fakultet. Niste valjda polagali ispit ispred Savezne skupštine. Ja sam vas shvatio da nije bilo imena Vojislava Koštunice na čelu jedne pučističke bande, neki, koga verovatno gospodin Maraš zna, ne znam na koga ste mislili, ne bi uspeo da završi fakultet. Izvinite, molim vas, zašto ste uhapsili one u Kragujevcu? Što niste uhapsili Vojislava Koštunicu? Vidite da je omogućio da na vezu završi fakultet. Koliko je to para uzeo Vojislav Koštunica da bi taj završio fakultet. Nemojte, molim vas, da nas zbunjujete. Mislio sam da je ta neobaveštenost DSS-a samo kada su u Vladi i odnosi se na one članove DSS-a koji sede u Vladi. Međutim, vidim da je ovo hronično. Molim vas, izađite da nam objasnite ovde kome je to Vojislav Koštunica svojim imenom na čelu liste DOS-a omogućio da još jedan pučista završi fakultet, a njega Jočić nije uhapsio i nije poslao u Smederevo. Uopšte nisam razumeo ko je to završavao fakultet 5. oktobra ispred Savezne skupštine. Ako je praktični deo tog ispita bila paljevina, onda treba da ide u zatvor. Znači, u zatvor što je palio, u zatvor zato što je na vezu fakultet završio. Gospodine Maraš, ovo nema veze sa vama. Tražim od gospodina Mike Vlaovića da se ili izvini, ili da nam objasni jer mi kad smo čuli ovo što je rekao gospodin Mika Vlaović stičemo utisak da je najveći demokratski princip polaganje ispita na vezu. Hvalite se kako je vaš predsednik omogućio nekome da diplomira. Pojasnite koje pare, koja količina nafte da se zapali Savezna skupština, koliko je taj uništio glasačkih listića da bi dokazao da je završio, da je sposoban da dobije diplomu. Vi iz DSS-a se vrlo retko javljate, ali kada dođete sa dve tri rečenice toliko nedoumica otvorite za javnost, da građani prosto traže informacije. Izađite, objasnite! Ako ne možete da objasnite, gospodine Mrkonjiću, formulišite ovo kao pitanje za gospodina Vojislava Koštunicu, da nam kaže u čemu se ogleda tačnost onoga što je gospodin Mika Vlaović rekao sa ove skupštinske govornice.
Dobro, hvala. Prvo, po Poslovniku narodni poslanik Nebojša Ranđelović, replika Slobodan Maraš, pa replika gospodin Vlaović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, takođe član 226, ovo shvatite kao dopunu onoga što je kolega Maraš rekao i kao nekakvu vrstu odgovora na diskusiju poslanika Vlaovića koju je imao pre nas. Rečeno je, odnosno rekao je da policiju treba pustiti da radi svoj posao. Nažalost, policija ne radi svoj posao. Kada sina jednog funkcionera Demokratske stranke u Nišu huligani izmasakriraju i kada njegov život dovedu u opasnost, niti mediji niti Demokratska stranka reaguju na to, jer zaboga, treba se narušiti idila između DSS-ai DS-a. Jedino je Liberalno demokratska partija držala konferenciju za novinare tim povodom. Na drugoj strani, ta ista policija kada aktivisti Liberalno demokratske partije prekreče nacističke simbole na opštini, crveni krst, ta policija ume da ih privede i ume da napiše krivične prijave protiv njih, te da ih novčano kazni, jer su zaboga narušili javni red i mir prekrečivši nacističke simbole koje je neko napisao u vidu grafita. Toliko o tome da policiju treba pustiti da radi svoj posao. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Ranđeloviću. Narodni poslanik Slobodan Maraš. Izvolite.
Javio sam se za repliku, gospodine potpredsedniče, dame i gospodo, gospodine ministre, na ono što je rekao gospodin Mika Vlaović. Policija na čijem čelu se nalazi ministar Dragan Jočić ne radi svoj posao. Ne radi svoj posao kako treba, ne hvata one koji postavljaju bombe novinarima, nego privodi one koji protestuju zbog toga što oni ne rade svoj posao. Policija ne privodi one kriminalce, bandu drumskih razbojnika koja daje koncesije na auto-put od Horgoša do Požege, nego privodi one koji su zaustavili saobraćaj na pet minuta, gospodine Vlaoviću.
Hvala najlepše. Narodni poslanik Mika Vlaović, replika gospodinu Krasiću, ako sam dobro shvatio.
Dame i gospodo, gospodine Krasiću, 5. oktobra nije bio puč, bila je izborna pobeda koju vlastodršci nisu poštovali, pa je narod pritisnuo da se to poštuje. Nije Vojislav Koštunica dao da položi Čeda Jovanović, nego je činjenica da je posle 5. oktobra, a ja ne znam kako.
Narodni poslanik Borko Ilić, po Poslovniku, pa gospođica Milena Stanković, takođe po Poslovniku, pa gospodin Krasić, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 104. kaže: ''Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine''. Naime, pojedini predstavnici Liberalno-demokratske partije Vladu Republike Srbije, koju je izabrala ova Skupština većinom glasova narodnih poslanika, nazivaju bandom drumskih razbojnika. Kažu da je policija Jočićeva, a to gospodine nije Jočićeva policija, već policija Republike Srbije, dakle, policija moje, tvoje i države svih ovih građana. Ako je neko pokazao u prethodne tri godine da se borio protiv kriminala i korupcije, to je pokazala upravo policija za vreme ministrovanja Dragana Jočića. Nikada nije uhapšeno toliko mafija u istoriji Srbije kao što je uhapšeno u prethodne tri godine. Nikada! Kada govorite o bombaškim napadima, pozivam vas da pustite istražne organe da rade svoj posao. Više puta je direktor policije rekao da svi organi rade na rasvetljavanju tog slučaja. Voleo bih da ste bili takvi dušebrižnici i pravili proteste kada je od strane onih mafijaša, s kim ste se vi družili, bačena bomba na prostorije Demokratske stranke Srbije da pokušate da nas zaplašite u našoj borbi za demokratiju i stvaranje savremene Srbije. Ako imate jednake aršine sada za vaše pristalice, takve aršine bi trebalo da imate uvek za sve političke partije bez obzira da li su sa strane pozicije ili opozicije i za sve građane ove zemlje. Hvala vam.
Hvala, gospodine Iliću. Narodni poslanik Milena Stanković, pa Krasić, pa gospođa Vesna Pešić.
Liberalno-demokratska partija najoštrije osuđuje svaki bombaški napad i to smo uvek do sada radili pa radimo i u ovom slučaju. Znači, bilo da se radi o DSS-u, SRS-u kojoj su polupani prozori u Zemunu, i to znamo i to oštro osuđujemo, zato što je i to napad na političke slobode u ovoj državi. Ali, kolega Iliću, moram da vam odgovorim na onu vašu tezu da policija nije Jočićeva. Jeste policija Jočićeva i u prilog tome govori i teza, odnosno u prilog tome govori ono što se desilo letos u policiji. Naime, jedna grupa policajaca, jedna grupa inspektora se usudila da sačine krivične prijave protiv grupe Koštuničinih tajkuna, tu pre svega mislimo na gospodina Bojana Lazarevića i na tu kompaniju koja je okupljena oko njega. Ti ljudi koji su se usudili da to urade snosili su stravične posledice zbog toga. Ostali su bez posla ili su bili penzionisani ili premešteni na službu u Lazarevac ili na neko drugo mesto. To je nedopustivo. Liberalno demokratska partija je letos na to reagovala. Kakvu ste poruku poslali, odnosno vaš ministar, pa i vaša Vlada, kakvu ste poruku poslali zaposlenima u MUP-u? Da postoje kriminalci koji su nedodirljivi i one koje možemo da hapsimo, odnosno da policajci ne smeju da rade po savesti i po dokazima nego onako kako im se kaže da rade? Ovde je ministar i on se sad verovatno jako dosađuje pošto mi govorimo o nekim stvarima koje nemaju usko veze sa ovim zbog čega je on ovde došao, ali moram da napomenem da su Vlada i ministar Jočić pružili jasnu podršku, uprkos svim dokazima, gazdama nad gazdama u ovoj zemlji, šefu duvanske mafije, gospodinu Miškoviću, dakle, uprkos svim dokazima, i to je dokaz da ministar Jočić zapravo u potpunosti kontroliše policiju, a policija ne štiti interese građana nego interese vaših tajkuna.
Hvala. Gospodin Krasić po Poslovniku, pa gospođa Pešić, gospodin Maraš, repliku gospodinu Borku, onda gospodin Borko, repliku gospođici Mileni. Pošto je gospodin Borko malo viši pa ne mogu da se suprotstavljam hajde da mu damo reč.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da kolega Krasić neće zameriti, kratko ću. Prvo bi trebalo da se dogovorite da li je drumska, da li je duvanska, o kojoj mafiji vi ovde pričate, pošto očigledno da ne znate, sa svima ste bili vrlo bliski, a verovatno ste bliski i sada. Za vreme ministrovanja gospodina Jočića donet je reformski Zakon o policiji, kojim je ona depolitizovana, uhapšena je stečajna mafija, uhapšena je drumska mafija, uhapšeni su oni koji su švercovali šećer, pokrenut je niz postupaka koje vi niste smeli da pipnete. Ako vi mislite da narod u ovoj zemlji ima amneziju, onda se grdno varate, jer ono po čemu je ova Skupština poznata jeste to što su svi ovde koji sede nekada bili u vlasti i što se građani sećaju šta su radili kada su u toj vlasti bili. Niko u policiji neće odgovarati dok je na vlasti DSS zbog toga što goni kriminalce. Ali Zakon o policiji i hijerarhija u policiji mora da se poštuje i dok se poštuje zakon, a zakon će se poštovati, dok je ministar iz DSS, biće i borbe protiv kriminala i korupcije, a vi izađite i recite ko je uhapšen zbog korupcije i kriminala dok je vaš lider stranke bio potpredsednik Vlade Republike Srbije ili dok je bio lider vladajuće većine u ovoj skupštini. Niko, niko nije uhapšen! Hapšenja su počela onog trenutka kada smo mi iz DSS čvrsto rešili, a bićemo i dalje rešeni u tome, da se obračunamo sa kriminalom i korupcijom u ovoj zemlji koji jesu najveće zlo u Srbiji. Dok god bude ministar neko koga će podržavati DSS, biće i borbe protiv kriminala i korupcije. Jedna informacija za vas, gospodine Maraš, kada se već obraćate, ministar pravde nije iz DSS već iz DS.
Hvala, Borko. Gospodin Zoran Krasić, pa gospođa Vesna Pešić, pa gospođica Milena, pa gospodin Slobodan Maraš, replika. Izvolite, gospodine Krasiću.
Naravno, povodom onoga što je gospodin Mika malopre rekao. O čemu se radi? On je odgovorio, ali je otišlo kao pitanje, pa će njegov predsednik stranke, kao predstavnik Vlade, da odgovori na šta je to Mika mislio. Gospodine Vlaoviću, pravilo je da ja nemam potrebe vas da ubeđujem u nešto što je opšte poznata činjenica. Ako se neke činjenice objave javno ili u knjigama i veliki broj ljudi koji čine javnost budu u prilici da to pročitaju, da dobiju to elementarno saznanje, onda to postaje opšte poznata činjenica za koju važi neka pretpostavka da se tu ništa ne dira. Ko smatra da to nije tačno, on treba da dokaže da to nije tačno. Znači, svi znaju da je 5. oktobra bio puč. Predlažem, gospodine Mrkonjiću, da svoj autoritet i sve svoje potencijale i kapacitete iskoristite da utičete na gospodina predsednika Narodne skupštine da se za sve narodne poslanike obezbedi primerak knjige Dragana Bujoševića, drugo, primerak knjige Tima Maršala i nešto novo, da bi poslanici bili obavešteni u potpunosti, najnovija knjiga gospođice – gospođe Florens Artman koja se zove "Mir i kazna", sa posebnom posvetom ljudima koji su ljubitelji Haškog tribunala. Naravno, to da podelite i nevladinim organizacijama koje govore o tome da je Haški tribunal nezavisan, nepristrasan sud koji sudi po međunarodnim standardima itd. Gospođa Florens Artman je u svojoj knjizi vrlo lepo opisala kako se montiraju sudski postupci u Haškom tribunalu. Dalje bih vas zamolio, a mislim da postoji i ta knjiga prevedena na srpski jezik, takođe je, izvesni novinar, mislim da mu je prezime Džuda, opisao petooktobarski puč. Samo da vas podsetim, jednu grupu je vodio Dušan Petrović iz Šapca, sadašnji ministar pravde, Svilanović je vodio, beše, iz Užica, Velja je vodio sa jedne strane, Perišić je vodio iz Niša, dogovoreno sa ovim generalima što su sada u Hagu, oni su se zakleli kod Čovića u njegovoj firmi, dan uoči 5. oktobra – pobeda ili smrt, ma, kakvi izborni rezultati, to nas uopšte ne interesuje. To su opšte poznate činjenice koje dokazuju da je 5. oktobra bio klasičan puč. Kada vi meni kažete da je 5. oktobar nešto najbolje za demokratiju, da je sredstvo demokratske borbe, ja se prosto ježim, a kada čujem od profesora prava, filozofa, sociologa da veličaju to, onda sam apsolutno siguran ili da nemaju mentalni sklop da shvate šta je sistem vrednosti a šta je moral, ili je toliko para došlo iz inostranstva, što reče Vuk Drašković za Dinkića – znam da si dobio pare iz Amerike. Imam ja dokumentaciju, lepo ću da vam pročitam sve, i ''Otpor'' i ovo i ono. Ne pričam ovo zbog Mike Vlaovića, zna on dobro ko su pučisti itd, pričam ovo zbog građana Republike Srbije. Ne može pučista da vodi državu normalnim sredstvima, pravim ispravnim putem, jer on ne može da vidi sistem vrednosti, ne prepoznaje šta je to interes, već srlja u pojedinačne interese ili se totalno potčinjava gazdi iz inostranstva. Sada da prekinem sada sa ovim, samo vas obaveštavam, onaj gazda onog prethodnog predstavnika Vlade po onoj tački dnevnog reda je ovog momenta ispustio rok od 24 časa. Znači, imaćemo na delu veliki broj kolateralnih žrtava ponašanja i dela Mlađana Dinkića.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik gospođa Vesna Pešić, izvolite. Ne znam da li ću ove knjige moći ja da nabavim, ali ću preneti predsedniku. Međutim, ja ću pokloniti knjigu ''pisama'' Slobodanu Miloševiću, lično, svakoj poslaničkoj grupi po 10 primeraka, danas.
Poštovani poslanici i poslanice, LDP se zaista zalaže za primenu prava u svim slučajevima. Međutim, najgore je kada se pravo primenjuje selektivno. Kada je reč o radu ministra Jočića i njegove borbe protiv korupcije zaista smo svedoci da se to primenjuje potpuno selektivno. Mogu da vam kažem da iskustva nekih drugih zemalja pokazuju da, ako se vodi borba protiv korupcije selektivno, onda praktično dolazi do jednog efekta da se građani deprimiraju, da dižu ruke i da smatraju i političare, pa i ovaj parlament i sve organe vlasti da ne rade u interesu naroda, da rade za svoje sopstvene interese i da, praktično, odustaju da eksternim sredstvima kažnjavaju takvu vlast koja se bori protiv korupcije selektivno, kad joj se sviđa, pa onda namesti nekima, protiv njih se bori, a protiv drugih se ne bori i tu ništa nije gore nego kada se pravda primenjuje selektivno. Ovde je već bio pomenut ovaj slučaj koji je izazvao veliku buru u javnosti, a to je kada je smenjen jedan od zamenika, pre svega, penzionisan načelnik beogradske policije, a zatim i Dragan Svilar, koji je bio zamenik načelnika i još dva pripadnika te policijske ekipe koja je podnela krivičnu prijavu protiv EPS-ove mafije i gde su podneli krivičnu prijavu protiv četvorice visokih funkcionera EPS. Mnogi novinari su pitali – kako se to uopšte pojavilo u sredstvima informisanja, o čemu se tu radi. Svi znaju, kada je reč o EPS, koji tajkuni stoje iza toga i, naravno, na to zgranuće su bili smenjeni ovi dobri policajci koji su odradili svoj posao. Samo ću vam prikazati kako je to izgledalo u javnosti. Posle nekoliko dana se ispostavilo da su ti policajci koji su smenjeni vršili, navodno, neka krivična dela. Tužilaštvo je tražilo posle da se za Dragana Svilara, protiv koga je pokrenut neki nebulozni proces, ta prijava dopuni zato što nije jasno u čemu je uopšte izvršeno krivično delo, nešto iz 1999. godine. Međutim, dve su bile verzije. Jedna je verzija bila da, kada je reč o četiri krivične prijave protiv četiri funkcionera EPS, da je neko spolja manipulisao policijom, montirao afere, pa je tu zakačeno da je neko montirao i aferu "kofer", kao što znamo, nikada nije bila razjašnjena, pa i ta afera u vezi sa EPS, da je, takođe, neko iznutra manipulisao policijom. Postavljam vam pitanje – ako su neke spoljašnje snage manipulisale policijom, da li taj ministar policije treba da podnese ostavku ako su neke spoljašnje snage manipulisale srpskom policijom. U istom tom dnevnom listu direktor policije koji nadgleda policiju je rekao da ova četiri policajca, nema veze ova montaža spolja, nego da su to neka četiri neradnika koja u tri meseca nisu imali dobre rezultate. U istom broju se daju dve različite verzije. Da li je to borba protiv korupcije ili je to obustava procesa? Da vam pomenem da je povodom tog istog slučaja bio anketni odbor, ove iste skupštine i sada vi govorite kako ministar Jočić ima fantastične rezultate u borbi protiv korupcije. Obustavljen je proces zato što svi znamo da je bilo reči o gospodinu Lazareviću, da Jočić nije obavešten da su ova četiri policajca odlično i profesionalno uradila svoj posao, nego je morao da otpusti ova četiri policajca, da ih otera u Lazarevac i Obrenovac, a načelnika beogradskog SUP-a da penzioniše i da ta afera padne u vodu. Tako se vi borite protiv korupcije. Kada je reč o ministru Jočiću, molim vas, kakva je bila predaja Legije, gde je ona beleška koji je gospodin Šabić tražio, protivzakonito, bez saslušanja suda, kada se predao?! On je sa Zlatibora stigao avionom da sedi satima zajedno sa Radetom Bulatovićem i još nekim ljudima, da ih ne imenujem ovde. Na šta to liči? Prema tome, slučaj Dejana Anastasijevića, ako policija nije mogla da otkrije taj slučaj, ko je stavio bombu na taj prozor, šta uopšte ona može više da otkrije. Zaista dajem podršku Slobodanu Marašu koji je rekao da se ona iživljava na nekim ljudima, nekih pet aktivista LDP u Vrbasu, koje sada proganja zbog prekršaja, a ovakva krivična dela koja je učinio i sam Jočić, što je nedozvoljeno i protiv zakona razgovarao sa Legijom i posle toga izmišljao one beleške, a beleške praktično nije bilo. Kako vas nije sramota da branite takvu vladavinu prava i takvu borbu protiv korupcije!
Po Poslovniku gospodin Matić, gospodin Ilić, gospođa Milica, pa onda dve replike gospođice Milene i gospodina Slobodana.
Javljam se po Poslovniku kako bih zaštitio dostojanstvo svih narodnih poslanika. Molim sve poslanike da se suzdrže od ovakvih komentara. Pričati ovako bez dokaza, pričati nešto što svakako vređa ugled institucija, mislim da je nedopustivo, a još kada to čujete od profesora univerziteta, mislim da to samo pokazuje motive onih koji se non-stop zaklanjaju iza parole kako se Srbiji žuri, kako treba uraditi reformu što je moguće pre, a ovde zloupotrebljavaju govornicu, vređaju svaku instituciju, vređaju ministarstva, Republičku vladu, vređaju Parlament, pre svega, a na kraju i građane Srbije i pokušavaju ovde da zamenom teza odugovlače rad ovog parlamenta, a to je sve na uštrb naših građana. Ostavimo policiju neka radi svoj posao. Naravno da postoji ovde parlamentarna kontrola, naravno da postoji Odbor za bezbednost koji treba da razmišlja o radu policije, ali ostavimo da stručni ljudi, ne samo politikantski glasovi da cene svakodnevno na jedan bezobrazan način rad policije. Mislim da ovde ne treba baratati insinuacijama, ne treba politikantski prilaziti toj temi. Mi imamo ovde potpuno razrađen mehanizam koji štiti građane od bilo kakve zloupotrebe od strane policije. Mislim da i sama podela vlasti omogućava da rad policije bude kontrolisan. Kada god pokrene policija svoje mehanizme u borbi protiv kriminala stalno se javljaju nekakvi glasovi iz ovog doma, a i iz javnosti, koji pokušavaju da ospore takve radnje. Setimo se samo kada se pokrenuo postupak protiv stečajne mafije. Prvi oni koji su bili na platnom spisku te stečajne mafije naravno da su pokrenuli svoje medije u borbi za zaštitu prava nekih ljudi koji su zloupotrebili svoj položaj i prisvojili ogromne novce. Pitao bih ovde kolege iz LDP – dajte vaš finansijski izveštaj sa poslednje izborne kampanje, pokažite na koji način se finansira vaša stranka. Da li postoji mogućnost da vi na jedan transparentan način, kako vi to volite da kažete, prikažete vaše finansiranje? Da vidimo na koji način ljudi koji ni godinu dana radnog staža nisu imali prisvajaju ogromnu materijalnu dobit. Kako se voze ti preskupi džipovi? Kako je moguće plaćati ogromno obezbeđenje? Objasnite jednom ovoj javnosti. Nemojte da kad god policija krene da radi svoj posao da ovde izlazite i urličite za nekim kriminalcima, koji treba da imaju na kraju svoj epilog i na sudu. Zato molim sve poslanike da se vratimo osnovnoj temi. Sami kažete da se zalažete da što je moguće pre Srbija uđe u CEFTA. Hajde da omogućimo svojim glasanjem do 28. septembra da pristupimo zajedničkom komitetu i da vidimo šta znači ta reforma privrednog i ekonomskog sistema naše zemlje, a ne samo na ovakav način da trošimo, uzaludno trošimo vreme naših građana.
Gospodin Maraš, po Poslovniku. Obaveštavam poslanike da će Narodna skupština produžiti rad i posle 18,00 časova po započetoj tački dnevnog reda, do završetka rasprave.
Gospodine predsedavajući, gospođice potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Mrkonjiću, cenim vaše godine, cenim vaš smisao za humor, cenim način na koji vodite ovu skupštinu, cenim i to što ste džentlmen, ali zaista ne cenim što dajete reč preko reda onima koji su viši od vas. Zaista to nije u redu. (Predsedavajući: Izvinjavam se, gospodine Maraš.) Gospodine Iliću, jeste, učinio sam lapsus, rekao sam DSS, a mislio sam na DS, odnosno na gospodina Petrovića, kada sam govorio o tome da je obećao da će izvršiti reforme u pravosuđu. Međutim, moram da vas podsetim, malopre ste rekli šta je sve rekao direktor policije. Direktor policije je rekao da postoje indicije da je gospodin Anastasijević inscenirao postavljanje bombe ispod njegovog prozora. Kada sam rekao ministar Jočić i Jočićeva policija mislio sam, naravno, na Koštunicu i zaista mislim da je to Koštuničina policija. Ona bi trebalo da bude policija, kao što ste vi rekli, svih građana ove zemlje, moja, vaša, i svih nas podjednako. Međutim, policija koja po nalogu Koštunice i Jočića selektivno sprovodi zakone i postupa po tim zakonima ne može biti policija svih građana. Ne jurite one koji postavljaju bombe, već jurite one koji protestuju zbog toga što je policija neefikasna.Isto tako, policija u Novom Sadu je odobrila skup neonacistima, 7. oktobra, ispred spomenika koji je nasilno postavljen. Gospodine Matiću, voleo bih da pokažete koliko je DSS u protekloj kampanji iskoristila para iz budžeta države Srbije. To bih voleo da nam date na uvid.
Gospođa Milena Stanković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, odgovor gospodinu Matiću. LDP je na vreme podnela svoj finansijski izveštaj. Da ste se interesovali mogli ste to da vidite. To je javni dokument i svima je dostupan. Ono što je, takođe, činjenica u vezi svega toga jeste da LDP još uvek isplaćuje svoje obaveze lokalnim televizijama sa kojima smo zaključili ugovor u kampanji, toliko o tome, o tim nekim silnim parama koje LDP ima. LDP je partija odgovornih članova koji vode računa o njoj i koji je finansiraju. Znam da je to vama ovde možda neobično, interesantno i neverovatno, ali je zaista tako. Zato mi imamo menadžere čija je suštinska funkcija, nisu predsednici opštinskih odbora, nego menadžeri opštinskih odbora, zato što brinu i o finansijskoj održivosti svojih odbora. Što se tiče gospodina Ilića, morala bih da odgovorim. Evo, gospodine Iliću, kako MUP Srbije radi. MUP Srbije radi tako da izgleda kao da se nešto mnogo važno dešava, a zapravo se ne bavi centralnim, nego perifernim problemom. Evo, na primer, hapšenje profesora u Kragujevcu ponovo je vrlo aktuelna tema. Sećate se kada se to desilo, u periodu kada sadašnja vladajuća većina još uvek nije bila sposobna da se dogovori oko toga kako će ta vlada izgledati. Onda ste pohapsili te profesore, pa ste ih slikali, slikali, pa pričali o njima sve i svašta, kao da je Pravni fakultet u Kragujevcu jedina institucija u kojoj postoji korupcija i kao da je to jedini fakultet na kome ima korupcije. Šta sad? Ljudi su pušteni na slobodu. Ono što je jako važno jeste da vi u stvari zloupotrebljavate medije u svom radu, a da suštinski ništa ne rešavate, jer evo, na primer, ni jedna od ovih mafija o kojima mi sada govorimo, stečajna i drumska, nije osuđena, a po optužnici obe su počele da funkcionišu 2004. godine. Gospodine Iliću, ko je tada bio na vlasti? Vaš premijer i vaša Vlada. Vi treba da podnesete odgovornost za to što ste se tako ponašali, što imate takav odnos prema kriminalu u ovoj državi, a to znači ostavke.
Narodni poslanik Borko Ilić, pa gospođa Milica Marković, pa gospodin Batić i onda nadam se da ćemo preći na tačku dnevnog reda.
Poštovani predsedavajući, potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, prva stvar koju bi svako ko sedi u ovim klupama trebalo da zna da postoji nešto što se u savremenim demokratijama, još od Monteskjea, zove podela vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudsku. Prema tome, ne oslobađa policija nikoga ko je optužen za neko krivično delo, već oslobađa sud i kada govorimo o slučaju u Kragujevcu sud je oslobodio optužene i to ne sve, već one za koje je sud smatrao da mogu da se brane sa slobode, a one koji su optuženi kao čelnici, organizatori svega toga u Kragujevcu i dalje su u zatvoru i braniće se iz zatvora, to je jedna stvar. Kada su nastale mafije? To nema nikakve veze. Kriminala i korupcije je uvek bilo i uvek će biti. Ne postoji društvo bez kriminala, ne postoji društvo koje je bez korupcije, a ideja DSS-a i vrednosti za koje se mi zalažemo podrazumevaju borbu protiv korupcije. Upravo i plus za Vladu Vojislava Koštunice jeste što je za vreme te Vlade uhapšena drumska mafija, bez obzira kad je nastala. To nemaapsolutno nikakve veze da li je nešto nastalo 2001, 2003, 2007, važno je kada oni leže u zatvoru, a ti ljudi leže u zatvoru zahvaljujući akcije policije, tužilaštva i ostalih državnih organa. O tome koliko traju postupci i kada će postupci biti završeni odlučuju sudski organi i to se zove podela vlasti. Tužilaštvo, policija odrade svoj posao, predaju predmet sudu i sud dalje odlučuje o tome da li je neko kriv ili nije. To je garantovano Ustavom i zakonom i osnovnim načelima toga kako savremene demokratske države i savremena demokratska društva funkcionišu i tako je danas u Srbiji. Upravo za vreme Vojislava Koštunice u ovoj zemlji je počela izgradnja institucija. Nema nikakve selektivne borbe protiv kriminala, od Bogoljuba Karića, preko drumske mafije, carinske mafije, stečajne mafije. Svi leže u zatvoru i dalje će se nastaviti borba, a ja još nisam dobio odgovor na pitanje koga ste vi uhapsili kada ste bili u vlasti, a tiče se kriminala i korupcije ili tada možda nije bilo kriminala i korupcije. U to pokušavate da uverite građane.
Gospođa Milica Marković, pa gospodin Batić.
Uvaženi gospodine potpredsedniče, dame i gospodo, javila sam se samo da bih rekla nekoliko stvari. Moram da konstatujem da razumem otkud ovoliki gnev i bes usmeren na policiju Srbije, ali ja spadam u one koji jako vole činjenice, jer kada govorim o činjenicama onda možemo paušalne optužbe da bacimo niz vodu. E, sada, hajde o činjenicama. Koliko je poznato svima u Srbiji obrazovna mafija je zatvorena. Usput, moram da konstatujem još jednu stvar. Gospođa koja je govorila iz LDP-a reče da su pušteni na slobodu. Ne, pušteni su da se brane sa slobode. Dakle, ono što je policija uradila bilo je dovoljno da oni budu optuženi. Zatim, građevinska, saobraćajna, duvanska, carinska, stečajna mafija, afere, jedna, druga, rešavane. Ajmo još o činjenicama. Postoje izveštaji međunarodnih organizacija koji su pratili stanje korupcije u svetu i koji su pratili stanje korupcije i u ovoj zemlji. Znate kako je Srbija, koja je po stanju korupcije bila ocenjena tako da je bila na dnu lestvice, ocenjena o najnovijim izveštajima ove organizacije – dobila je tri plus. Pošto sam ja čovek iz škole, kada prevedem tri plus na jezik koji razumete, to je ocena vrlo dobar. Usput, gospodo, mene jako čudi da vi koji imate toliko dokaza ne znate kome te dokaze treba da uputite. Parlament nije ta institucija. Ja sam sama još jednom govorila o tome da se takve stvari ne daju Parlamentu, gospodo. Ako vam to bude naročito potrebno ja sam spremna da vam kasnije objasnim gde se to daje, da biste sigurno doprineli borbi protiv korupcije. Moram da kažem još jednom. Spadam u one koji su potpuno sigurni da ova borba nije selektivna, a bojim se da je to upravo ono što vama smeta.
Gospodin Vladan Batić, pa onda gospodin Slobodan Maraš, takođe, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se samo nadovezati na prethodnu diskusiju, ali preko onoga što je tema današnjeg dnevnog reda a to je Zakon o duvanu, jer i on je vezan za jednu mafiju, duvansku mafiju. Mislim da je danas taj Zakon, to sam i juče rekao, u ime Vlade predstavlja Mlađan Dinkić, jer i on je deo duvanske mafije i o tome sam podneo krivičnu prijavu, neću na tome da se zadržavam, jer je povezan sa "Japan Tabako", jer je otvarao fabriku "Japan Tabako", jer je o trošku "Japan Tabaka" vozio svitu i kamarilu novinara na turneju u Japan kada je ovde bio MMF i vođeni oni teški pregovori sa MMF-om, septembra 2005. godine. Neću da vam pominjem imena sa egzotičnih ostrva, Libanca koji je glavni promoter "Japan Tabaka" u jugoistočnoj Evropi, neću da pominjem neke likove sa Kosova i Metohije, neću da pominjem kriminalnu organizaciju, koja je tobože tražila pare na Kipru, a bila, takođe, promoter "Japan Tabaka" i bila od istih ljudi plaćena da kompromituje Zorana Đinđića i njegovu Vladu, zato što su spaljivali cigare i borili se protiv duvanske mafije. Ta borba protiv duvanske mafije danas je selektivna. Kako ćete da me ubedite da nije selektivna? Zašto onda nije uhapšen Miroslav Mišković? Njegova firma "Hemslejd" je i te kako trgovala duvanom. Postoje pisani dokazi o tome. Nije, jer je on jedan od miljenika vlasti, jedan od sponzora, donatora ili nazovimo kako god hoćemo aktuelne vlasti. Isti taj čovek je u stvari kreator, inicijator stečajne mafije. Zašto? Zato što je nezadovoljan u vezi onoga što se događalo u ''C marketu'' i zato što je hteo da se osveti dotadašnjim partnerima, kolegama i prijateljima, i to je selektivno. Zašto nisu pohapšeni svi oni ljudi koji su pominjani u okviru duvanske mafije. Nekima se i pomoglo da pobegnu, onima sa kojima je Tijanić večeravao i drugovao po kafićima po Beogradu, a to su svi znali. Pa Gradimir Nalić koji je bio svojevremeno savetnik predsednika Savezne Republike Jugoslavije, ne znam zašto, savetovao je svog klijenta, gospodina Živojinovića, štampa je to sve prenela, da pobegne i on je pobegao. I, nikom ništa. Zašto nije uhapšen, gospodo? Zato što su tada postojali neki drugi motivi, interesi i dilovi. Čovek je bio član Izborne komisije. Hajde da se setimo svega, da ne zaboravljamo šta je bilo. Šta je bilo sa zaustavljanjem afere ''kofer'' i zašto se sa tim nije išlo do kraja? Zašto su smenjeni ljudi koji su otkrili događanja u energetskoj mafiji i zašto je falsifikovana protivpravna imovinska korist koja je napravljena štetnim ugovorima, opet između Vladinih tajkuna i ljudi koji su bili na čelu EPS-a? Zašto su penzionisani, smenjeni, suspendovani i najureni, hapšeni, privođeni inspektori koji su časno, odgovorno i pošteno radili svoj posao, da razotkriju taj spektar energetske mafije?! To je selektivna pravda. To je selektivni posao. Još nešto. Zašto nikada nije razotkriveno ubistvo čoveka u stanici policije na Vračaru? Padobranac iz elitne padobranske jedinice, otišao je, ubijen je, prebijen na smrt! Da li znate u okviru koje populacije ima najviše krivičnih dela? Nažalost, u policiji. Uzmite statističke podatke najtežih krivičnih dela. Da ne govorim, sve mafijaše koji su preko noći postali ugledni biznismeni i štite ih ljudi koji su pripadnici u policiji, događalo se to i događa se svuda u svetu itd. Ja neću da budem zlurad i zlonameran, ali nemojmo onda da uveličavamo nešto što nije istina. Šta je bilo sa drumskom mafijom? Hvalite se drumskom mafijom, a šta je sa vrhom drumske mafije, on s jedne strane stoji u Ministarstvu, odnosno sedi u Ministarstvu za infrastrukturu u Direkciji ili preduzeću za puteve, a neki od njih su pobegli, takođe, poput generala Davidovića. Zašto nije uhapšen? Pa, selektivna pravda.
Hvala, gospodine Batiću.
Završavam. Dakle, to su problemi. Umesto toga da bi se pokazala moć, sila i to ne treba nikada da se radi sa lisicama na rukama, na naslovnim stranama, pokazani su oni koji su asocijacija na Zorana Đinđića, na bivšu Vladu, Goran Kljajević i Rade Terzić, možda će ti ljudi biti oslobođeni. To je isto bilo kod politikantske svrhe. Možda će Rade Terzić, verovatno, biti oslobođen, ali ta slika ostaće zauvek urezana u svesti njegovih najbližih, njegove dece i u svesti najviših ljudi ove zemlje, on će uvek biti kriminalac. To ne sme da se radi. Kada dođe dan hapšenja onih koji su tako postupali, lično ću se založiti da ne budu hapšeni pred kamerama i sa lisicama na rukama, da bude zaštićeno njihovo dostojanstvo. Hvala vam.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku, pa gospođa Milica Marković po Poslovniku. Ja vas molim, ako možete gospodine Krasiću da preskočite barem jednog diskutanta pa onda da se javite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, malopre smo ovde čuli na šta ja moram da odreagujem. Pre svega, zbog javnosti i zbog istine. Tačno je, gospođo, da se ovde selektivno sprovodi pravda i tako policija i radi. Spomenuli ste stečajnu mafiju i spomenuli ste Bogoljuba Karića. Zašto se zaustavilo samo kod njih, zašto nije u celom tom paketu krenulo i do šefa svih mafija, do gospodina Miškovića? Spomenuli ste drumsku mafiju i zašto niste nastavili svoj posao tamo kod onoga što je rekao, da je rekao svojima da kraducka, ali ne toliko puno da kradu. Vi znate ko je to. Spomenuli ste duvansku mafiju i opet ste selektivno pristupili pravdi. Zašto niste procesuirali gospodina Miškovića, koji se, takođe, nalazi na tom spisku. Jedino je on mimoiđen. Problem je u tome, što se ovde zaista selektivno postupa od strane Ministarstva policije, odnosno Unutrašnjih poslova. Još jednom ću pročitati imena šest velikih kriminalaca, prestupnika, koji su zaustavili saobraćaj na pet minuta, a to su: Veljko Cicmil, Borislav Mušikić, Zoran Simaćević, Branislav Sekulić, Dijana Kovačević, Miroslav Kovač i svi su članovi LDP-a. To su veliki prestupnici koji su zaustavili saobraćaj na pet minuta. I ja još jedno moram pomenuti, procesuirajte one koji su davali koncesiju na auto-putu od Horgoša do Požege i koji nam ne daju sve anekse na uvid.
Hvala vam, gospodine Maraš. Reč ima gospođa Milica Marković. Izvolite, po Poslovniku. Ja se nadam da je gospodin Krasić povukao. (Zoran Krasić, sa mesta: Nisam ništa povukao.) U redu. Ako niste povukli, onda ste vi naredni.
Usput, ja imam još jedno prezime. Ja, prosto samo jednu konstataciju. Gospodin Batić nam je postavio jako mnogo pitanja. Otkud ta naknadna pamet? On je bivši ministar pravde, ako se ja ne sećam i ako se ja dobro sećam. Prosto mi je jako čudno zašto postavlja pitanje takve vrste svima nama u Parlamentu i celokupnoj javnosti. Od bivšeg ministra pravde ja bih očekivala da ovde kaže – svi ti ljudi su osuđeni ili nisu osuđeni, zato što nije bilo dokaza. Dakle, on je kao bivši ministar pravde morao je da nam daje odgovore, a ne da nam postavlja pitanja. S druge strane, ako je zaključio i otkud mu sada svi ti dokazi, pa u Beloj knjizi dok je on bio ministar postojali su svi ti dokazi za sve te ljude, zašto se ništa nije preduzimalo, gospodine Batiću, na tom planu. Nije tada bio ministar Jočić, ali vi, kao ministar pravde morali ste da radite svoj posao i tada. Čini mi se da Srbiji danas naknadna pamet ništa ne znači.
Hvala, gospođo Vojić-Marković. Mene prezime Marković zaista uzbuđuje, zato samo govorim gospođa Marković. Izvinite. Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Gospodine Mrkonjiću, vi kao trenutni predsedavajući ovom sednicom Narodne skupštine dužni ste da vodite računa o pravilnoj primeni Poslovnika, ali ste naročito dužni da obratite pažnju šta se priča sa ove govornice i kako bi što više istine izišlo zbog javnosti. Smatram da je gospodin Batić napravio tešku grešku. Ja sam to prokomentarisao i za srce me je ujeo. Gospodine Batiću, možda niste obavešteni. Kad ste nas jurili kao bivše ministre i pisali krivične prijave niste dobro pogledali dokumentaciju i da ste videli tu dokumentaciju znali biste da sam poprilično obavešten oko duvanske mafije. Sada, nisam se ja javio zbog duvanske mafije, za duvansku mafiju sam se ja pripremio za ovog ni krivog ni dužnog ministra, to ćemo da radimo ovih dana. Međutim, gospodine Batiću, prema jednom izveštaju koji sam ja dobio kaže se ovako, ''istražitelje Haškog tribunala u okviru istrage po predmetu krivice za optuženog Slobodana Miloševića, ušli su u većinu računa na kojima su se završavale opljačkane pare u Srbiji''. Ta dokumenta, pa sada moj izvor ima malo problema sa srpskim jezikom, tužiteljka Karla del Ponte, sa ''d'' malo, uručila je tadašnjem ministru pravde, Vladanu Batiću, koji je sva dokumenta prosledio Vladi Srbije. Ja nemam uopšte razloga da sumnjam u ovo. Ja čak i znam da je na zahtev tužilaštva jedan Norvežanin, čini mi se vršio pretragu itd. Siguran sam, da je gospodin Batić sve te izveštaje predao Vladi. Ali sam apsolutno siguran da gospodin Batić vrlo dobro zna, a ovde skriva od javnosti i treba da izađe i da kaže za govornicom ovde, ko je sprečio da se utvrdi prava istina o Kipru. Ja znam odgovor, zna i on, zna i javnost u Srbiji. Objavljena je knjiga pre dve godine, je l' tako, Batiću, gde je sve opisano, pa čak i ono što se gospodin Batić protivio, pa čak što se i Velimir Ilić protivio. Znate li koga su napadali Velimir Ilić i Batić – Mlađana Dinkića. Gospodine Batiću, izađite pa kažite da li govorim istinu ili obmanjujem javnost! Izađite pa kažite ko je pokupio 86 ili 87 paketa sa originalnim primercima naloga 1054 za plaćanje deviznim sredstvima! Ko je to doterao u Beograd, gde je to skriveno? Gospodine Batiću, da li postoji neka krivična prijava protiv Mlađana Dinkića koja se tiče Kipra. Samo da vas podsetim, gospodine Batiću, izgleda da moji izvori nisu loši, ali ja imam toliko papira da sam se izgleda malo zbunio.
Ajde da se malo odmorite, pa da nastavite.
Evo, gospodine Mrkonjiću, ja sam to rekao zbog vas, jer sam znao da će neko da natrči. Kaže se, ovako, da su protiv gospodina Dinkića podnete krivične prijave. Ali nije samo on na krivičnoj prijavi. Čini mi se da je tu i Labus. Ima još nekih. Ja očekujem od gospodina Batića da demonstrira svoje dobro poznavanje činjenica i dobro pamćenje. Tada je rečeno podnosiocima krivična prijave – nema ništa od krivičnog postupka. Zašto Vlada ne dozvoljava. Kada bude Vlada deblokirala taj proces, taj postupak pred sudom ima da traje. Sada ovima iz DSS ću reći, a gospodin Batić se slaže da su sve ovo opštepoznate činjenice koje ukazuju da legalisti zaboravljaju šta je zakon. Ako se već borite protiv svih mafija, imate krivičnu prijavu, imate krivični pregled, imate izjave svedoka, saslušani su ljudi, postoji dokumentacija, postoje knjige, a istina može biti samo nastavak krivičnog postupka, obustavljanje krivičnog postupka i proganjanje gospodina Batića i mene kao klevetnika. Ako vam je do zakona radite tako, a u nastavku ćemo da vidimo i kako su banke gašene.
Hvala najlepše. Za reč se javio Žarko Obradović, u ime poslaničke grupe SPS. Gospodin Batić želi reč. Da li je replika u pitanju? (Da.) On vas je hvalio celo vreme. Zašto? Kao mene Čeda juče. Pohvalio me dečko, pa šta. [[Smeh.]] Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, prvo da odgovornim na ono što je pomenula gospođa, poslanik DSS. Dakle, pomenuli ste zašto ja kao ministar pravde nisam preduzeo, u ono vreme kada sam bio ministar pravde, neke korake da se neki od ljudi pripadnika mafije uhapse i tako dalje. Objasniću vam vrlo prosto. Zato što je u toj Vladi, a ponosim se što sam bio ministar pravde u Vladi Zorana Đinđića, rekao sam to pre tri godine i vreme mi sve više daje to za pravo, da će tu Vladu bez obzira na njene propuste i greške Srbija praviti od blata i vreme će to tek pokazati, ali, ja sam bio ministar pravde koji nije hapsio ljude, koji nikada nije pozvao jednog tužioca, jednog sudiju, jednog predsednika suda, da utiče, da insistira, da traži da se protiv nekog vodi ili obustavi postupak, donese osuđujuća ili oslobađajuća presuda. Jer to je bilo poimanje države u kojoj će postojati vladavina prava, podela nadležnosti i odgovornosti. To, dakle, nije bio moj posao. Dalje, na ovo što je pomenuo... (zvono) ... strpite se malo, smirite se, opustite se, dakle, na ovo što je pomenuo uvaženi kolega Krasić na to sam delimično juče odgovorio. Istine radi, ja se veoma faktografski bavim svim onim što radim, evo, ovako, gospodine Krasiću, jer sam to više puta pominjao u sredstvima informisanja, Haški tribunal dostavljao nam je materijale o svim finansijskim transakcijama između Srbije i Kipra u vremenu od 1989. godine do 2000. godine, a 19. novembra 2003. godine Vlada je bila pala. Taj materijal je dostavljen zameniku Republičkog javnog tužioca, jer je za te stvari nadležno Tužilaštvo. Kako smo do toga došli? Ja sam se veoma interesovao i insistirao na aferi ''Telekom''. Neki od tih ljudi iz te afera danas su, takođe, na vrlo značajnim državnim funkcijama ili su vodeći tajkuni u ovoj zemlji. Ima, jednog od njih možete da vidite danas u medijima povodom jedne druge afere. Dakle, Karla del Ponte je rekla, da što se tiče Kipra, budući da se kiparska vlast ponaša na jedan hajdučki način, onda ćemo dostaviti svu dokumentaciju, a što se tiče drugih zemalja, Grčke, Holandije, Velike Britanije, Italije, da ja moram da se obratim nadležnim ministrima pravde tih zemalja, koje su svakako ozbiljnije. Podsetiću vas da je priča o ''Telekomu'' bila aranžman Slobodan Miloševića, Dinija i Daglasa Herda, uz ove tajkune koji su skidali kajmak. U tom aranžmanu Engleska je ozbiljna zemlja pa je odmah makla Daglasa Herda sa mesta ministra inostranih poslova. Italija se mučila sa Dinijem. Ovde se događalo ono što se događalo, dakle, očekivao sam da će Tužilaštvo, pošto sada ima dovoljno materijala, da reaguje. Prošlo je mesec, dva, tri, Tužilaštvo nije reagovalo. Ja, 19. aprila 2004. godine, pred kamerama, ponovo Republičkom tužiocu dostavljam kompletan materijal, pokušavajući da isprovociram reakcije Tužioca da se sa mrtve tačke pokrene priča o kiparskim parama i dalje nastaje ćutanje. Ja sam podneo krivičnu prijavu, radi vaše informacije, gospodine Krasiću, protiv Mlađana Dinkića i gospodina Labusa i još jednog broja njihovih saradnika. Gospodin Predrag Đorđević, naš biznismen iz Nikozije na Kipru, koji je onako kao crv skupljao materijale i zaista došao do obilja materijala, veoma je upućen u tu situaciju, a podneo sam i ja krivičnu prijavu protiv Mlađana Dinkića, naravno odgovornog za nevraćanje para. To sam juče rekao. Odneli su neki drugi. Dinkić nije hteo da ih vrati. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Batiću.) Samo još nešto da kažem i završavam. Ovde je pomenuta pravosudna mafija. Dame i gospodo, ta priča o pravosudnoj mafiji jeste vrhunac selektivne pravde i vrhunac beščašća. Neki ljudi su optuženi za potpuno identično krivično delo primanja mita, ali su neki od njih optuženi za to proveli sedam meseci u pritvoru, a neki ni sedam minuta nisu proveli u pritvoru. Zašto? Zato što su im deca na uglednim političkim ili državnim funkcijama, zato što pripadaju jednoj velikoj političkoj stranci čiji su promoteri, zato što su muževi zamenika Republičkog tužioca. To je priča o selektivnoj pravdi. Predrag Stojanović, čovek teško bolestan, sa parkinsonovom bolešću, sa mnogim drugim bolestima, sedam meseci je proveo u zatvorskoj bolnici. Vreme će dokazati da je on kolateralna šteta u čitavoj priči, jer je član DHSS, da je to odmazda za knjigu i za deo teksta koji je napisao u knjizi o liku i delu Vojislava Koštunice. Vreme će dokazati. Vreme uvek sve dokaže. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Sad bih se javio za repliku vama, ali ne znam kako kao predsedavajući, još ste spomenuli Slobodana Miloševića, a to je gore nego da ste mene spomenuli. Po Poslovniku, gospodin Maraš.
Član 226. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, samo bih želeo da postavim još neka pitanja. Zaista nam nije jasno ni kao građaninu, ni kao onima koji se bave politikom zbog čega do sada, šef svih mafija u ovoj državi, gospodin Mišković, nije procesuiran ni u jednom postupku koji se vodi pred Specijalnim tužilaštvom i čime se vi iz DSS, odnosno ministar policije dičite? Ni kad je u pitanju stečajna mafija, ni kada je u pitanju duvanska mafija. Bilo bi veoma interesantno čuti šta sve imaju da kažu oni u ''C marketu", šta sve imaju da kažu o švercu duvana. Bilo bi veoma interesantno da čujemo od vas zbog čega nijedna emisija ''Insajdera'', koja je govorila o tome u šta je sve upleten gospodin Mišković, nije završila i nije razmatrana u policiji. Recimo, slučaj kada je u toku devedesetih godina, u vreme najveće inflacije, jedino je korporacija firme ili kako već, "Delta" imala jedina mogućnost da ne plaća carine kao svi ostali poreski obveznici, nego je imala rok od 45 dana kada inflacija pojede sve ono što je trebalo uplatiti. Zašto nikada ne pričamo o tome koje je učešće gospodina Miškovića u švercu cigareta? Zašto ne kažemo da se gospodin Mišković nalazi na crnoj listi EU i SAD i zbog čega se nalazi na toj listi, čovek koji učestvuje u 16% društvenog proizvoda u Srbiji, čovek koji se zajedno sa Milkom Forcan slikao juče u Bugarskoj, koji predstavlja ovu zemlju? Zaista očekujem od onih koji su do sada izlazili da brane Ministarstvo policije da kažu zbog čega Ministarstvo policije to ne procesuira, nego procesuira sve, stečajnu, duvansku, putnu, kako već drumsku mafiju, samo selektivno i za razliku, što je rekla gospođa Marković, nijedan od tih postupaka nije završen. Pitanje je kada će biti završen i kako će biti završen. Ni u jednom od tih postupaka nismo došli do ključnih ljudi koji su učestvovali u svemu tome.
Hvala, gospodine Maraš. Gospodin Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Mrkonjiću, koliko je ovo liberalan Poslovnik, omogućava da javnost bude pravovremeno, potpuno i precizno obaveštena o svemu što je od interesa za građane Republike Srbije. Bilo bi stvarno loše da se naruši ovako lepa demokratska tradicija koja datira još od 1991. godine, od prvog poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Gospodine Mrkonjiću, pozivam se na član 104. i 226. Na početku, moram da skrenem pažnju da mi poslanici teško možemo da obavljamo ovu našu funkciju na kvalitetan način i u interesu građana ukoliko ne dobijemo odgovore na neka elementarna pitanja, da znamo ko to sedi u Vladi i ko to nama parira kao suprotna grana vlasti. Da ja ne bih napravio grešku, a siguran sam da ne bi napravili grešku i drugi poslanici, tražim da me Vojislav Koštunica obavesti da li je tačno, prema dokumentima Državne bezbednosti, da je na preporuku šefa resora Državne bezbednosti, Radomira Markovića, da vas podsetim to je onaj što je u zatvoru, i uz saglasnost majke, Mlađa poslat u opoziciju. Mlađan Dinkić poslat u opoziciju, to je moje pitanje, nije moja konstatacija. Samo želim da proverim da li je to tačno. Ako je tačno, onda je to potpuno druga slika o ovome što se dešava u izvršnoj vlasti. Onda je meni potpuno jasno zašto niko ne sme ni da pomisli da pomeri Mlađana Dinkića ili Jelašića itd. Onda mogu da razumem i ko drži sud i ko drži policiju i ko drži finansijske tokove, ko se s kim slika, zašto se slika, koliko košta, ko je kod koga na platnom spisku na mesečnoj apanaži od po10 hiljada evra, onda mogu sve to da shvatim. Gospodine Mrkonjiću, žao mi je što gospođa Borka Vučić nije tu, ali bih zamolio da ovo prosledite gospodinu Koštunici. Nije on kolateralna šteta, odmah da se razumemo, zbog onoga što sam malopre rekao. Dana 31. decembra 2001. godine, Mlađan Dinkić kao guverner je doneo odluku da se likvidiraju najveće državne banke: ''Beobanka'', ''Jugobanka'', ''Investbanka'' i ''JIK banka''. Tražim da mi se odgovori da li je tadašnji predsednik SRJ, Vojislav Koštunica, odobrio ovaj potez Mlađana Dinkića? Što se tiče kriznih štabova u to vreme koje je osmislio Labus, znam da je odobrio Vojislav Koštunica, jer je Labus više puta javno rekao, nemojte mene da prozivate, to smo radili u dogovoru Koštunica i ja. Znači, taj deo me ne interesuje, tu sam informisan, ali me interesuje da li je on prihvatio to što guverner uništava pet srpskih banaka? Dalje, sve je to ista tema. Bilo bi mi vrlo drago da mi gospodin Koštunica, kao predsednik Vlade, koji je sada u mogućnosti,ima da koristi i strogo pov. dokumentaciju i drugu dokumentaciju, radi javnosti da odgovori da li je guverner Dinkić u to vreme tu svoju ideju uništavanja banaka sproveo na bazi nekog nalaza, gospodine Cvetkoviću, beogradske filijale američke revizorske kuće ''Delloite & touche'' na čijem je čelu gospodin Danko Đunić, nekadašnji potpredsednik Savezne vlade. Samo da vas podsetim na nešto što je nelogično. U roku od godinu dana, ta revizorska kuća je dala dva pozitivna izveštaja za te naše banke da su izuzetno uspešne. Šta se to desilo da se napravi izveštaj da njih jednostavno treba ubiti? Zamolio bih ministra finansija, s obzirom na ovu činjenicu, da pogleda da li je ta revizorska kuća danas sposobna da radi kvalitetnu reviziju i daje preporuke kakav je imunitet neke firme, da li treba raditi, da li je u mogućnosti da proveri nečiji završni račun. Ovo je dokaz da oni, kako kažu, pozitivno, hoćete negativno, negativno, napraviće se. To ovi ekonomisti znaju, začas bi se napravilo.
Hvala, gospodine Krasiću. Gospođa Stanković, narodni poslanik. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, žao mi je što gospodin Ilić nije ovde, on je ovo što mi sada ovde radimo okarakterisao kao udar na policiju. Ne, ovo nije udar na policiju, ovo je, zapravo, postavljanje pitanja odgovornosti čoveku koji se nalazi na čelu te policije, a koji u ovoj zemlji primenjuje princip selektivne pratnje. Ovim što sada radimo ovde dokazujemo da policija nije jedan čovek i da u policiji ima mnogo ljudi koji izuzetno dobro obavljaju svoj posao. Dokaz za to jeste akcija "Sablja". Kad se već postavlja pitanje šta smo radili, pa, eto, ta akcija. Jedan veliki broj ljudi koji su u toj akciji bili aktivni sada su i dalje u policiji ali, nažalost, taj menadžment, da tako kažem, odnosno ministar i svi ti ljudi koji su oko njega, kažnjavaju i loše se odnose prema onim ljudima koji se usuđuju da svoj posao rade onako kako treba, odgovorno i savesno. Što se tiče principa podele vlasti najveći broj poslanika LDP-a su upravo pravnici i mi vrlo dobro znamo šta znači princip podele vlasti, ali u Srbiji taj princip ne važi iz prostog razloga što su i policija i sudstvo korumpirani, odnosno taj neki njihov vrh, zapravo, predstavlja deo tog zločinačkog udruženja o kome vam mi toliko često ovde govorimo a pred čime jedan broj građana Srbije zatvara oči, ali jedan dobar broj građana to i shvata. U prilog tome govori činjenica da LDP koja insistira na tome ima sve veću i veću podršku među biračima. Ono što bismo mi ovde vama najavili i ono što bismo vam postavili kao pitanje, a dokaz je u stvari toga koliko je to sudstvo korumpirano, jeste zašto premijer Koštunica nije svedočio u postupku ubistva našeg premijera? On je, podsetiću vas, bio onaj koji je javno na konferenciji za novinare podržao pobunu JSO, a složićete se to je bio uvod u taj strašni događaj koji se desio posle. Ono što mogu da vam kažem u ovom trenutku, kao građanka, jeste da je ta akcija "Sablja", koliko god se vi ovde obrušavali na ljude koji su je sprovodili, bilo nešto najbolje i najlogičnije što je moglo da se desi posle ubistva premijera. Nikada se građani Srbije nisu osećali sigurnije nego u tom trenutku. Evo, na primer, ja kao građanka Kragujevca bila sam beskrajno srećna kada sam na jednom snimku prepoznala automobil lokalnog mafijaša koga su savezni policajci Republike Srbije uhapsili i koji je potom bio u zatvoru.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, pa onda Zoran Krasić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javljam se po članu 226. Poslovnika. Iskoristio bih svoje pravo da postavim pitanje ministru Jočiću – šta će učiniti povodom velikog broja informacija koje se ovih dana i unazad mesecima pojavljuje u javnosti a tiče se gospodina Koštunice i gospodina Miškovića, odnosno njihovog učešća u prodaji ''C marketa"? Mislim da je to veoma značajno i za građane ove države, iz prostor razloga što je gospodin Mišković, kao što svi znate, vlasnik gotovo cele Srbije, hiljade i hiljade hektara. Ne postoji trgovina u kojoj ćete nešto kupiti a da ne ubacite dinar gospodinu Miškoviću, ali u isto vreme postavljam i pitanje zbog čega je gospodin Mišković na crnoj listi Evropske unije, odnosno zemalja Evropske unije i SAD-a? Sigurno nije zato što je poslovao na način koji je u skladu sa zakonom. Hteo bih da pitam još nešto poslanike Demokratske stranke Srbije a vezano je za predsednika vašeg odbora iz Demokratske stranke Srbije iz Paraćina, koji se nalazi u ''Beloj knjizi''. Da li je on procesuiran i kada će biti procesuiran ili je tu u pitanju selektivna pravda?
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Član 104. i 226. Naravno, tražim od predsednika Vlade objašnjenje jer mislim da je on najkompetentniji da odgovori na to pitanje. Gospodine Batiću, ako se malo nađete u situaciji da ste informisani, zamolio bih vas povodom ovoga da ipak sačuvamo nešto malo dostojanstva, da ne idemo do kraja. O čemu se radi? Verovatno vam je jasno da bi se neko zaposlio, on pored tih 15 godina života mora da ima i zdravstveno uverenje, da poseduje neku opštu zdravstvenu sposobnost i naravno stručnu spremu, radni staž itd. To je od pamtiveka. Sa takvim problemom je bio suočen DOS 2000. godine i već je tada bilo sumnjivo da su neki tu problematični. Sećate se da je tada 2001. posle 25. januara, u to vreme predsednik Vlade Zoran Đinđić tražio da svi funkcioneri DOS-a idu na neki pregled. Da ne bi bilo te privatne klinike, te ovo, te ono, organizovali su to da bude na VMA i naravno Vlada je dobila taj izveštaj. Sada, gospodine Batiću, vi verovatno možete da kažete da ja lažem ali to je u novinama bilo. Ne ulazim u imena i prezimena i ako mi replicirate, molim vas, nemojte imena i prezimena, ali ja izražavam sumnju, taj izveštaj nikada nije objavljen, a navodno ima nekoliko koji nisu prošli, a ja znam i imena, psihološko testiranje. E, sad, ja sam ranijih godina pričao, neko smatra da je postao normalan zahvaljujući tome što je izgorela dokumentacija na spratu. Primećujem i kod ove vlade da u ponašanju nekih ministara ima te patologije. Onda smatram da nije pravedno prema građanima, prema privrednicima koje inspekcija rada juri ukoliko nemaju uverenje itd, da bi bilo pogubno za državu da je kojim slučajem promako neko koji treba da bude lišen poslovne sposobnosti. Kad su u pitanju te bolesti, vidim neki se smeštaju, mi smo to učili na fakultetu, srpska psihijatrija, dijagnoza je takva da je inteligentan a lud, bolestan, suženo mu sve. On se fokusira dobro i od zavisnosti količine adrenalina ima reakcije itd. Zamolio bih da gospodin Vojislav Koštunica ima to tamo strogo u dokumentaciji. Ne želi da se obaveštava javnost. Evo, neka se obavesti Odbor za bezbednost koji vodi gospodin Ivica Dačić i neka to bude strogo poverljiva informacija, ne mora da curi u javnost.
Vreme, gospodine Krasiću.
Jeste, gospodine Radojko, ali mi da znamo da ipak malo idemo eutanazijom na nasrtaje nekih ministara sa ove govornice i u javnost.
Hvala, gospodine Krasiću. Napravićemo pauzu od 10 minuta, pa onda nastavljamo sa radom. Nakon pauze Vesna Pešić. [[Posle pauze – 16,55]] Pošto je pauza završena, molim vas da nastavimo rad. Nastavljamo sa radom. Povredu Poslovnika reklamirala je narodni poslanik Vesna Pešić. Izvolite.
Član Poslovnika je 226. Tražim objašnjenje i postavljam pitanje. U vezi sa prethodnom diskusijom htela bih da skrenem pažnju da ova diskusija koju smo malopre vodili, a o selektivnoj pravdi i o tome da policija predstavlja jednu od udarnih snaga selektivne pravde, htela bih da to zaokružimo i pokažemo u čemu je najveći problem onoga o čemu smo malopre razgovarali. Najveći problem je u tome što ljudi koji sede u Vladi postaju gazde Srbije, pomenuli smo Miroslava Miškovića, pomenuli smo gospodina Lazarevića, pomenuli smo neke ljude koji iz tame vladaju Srbijom. Bilo bi jako dobro i za nas mnogo poželjnije kada bi se ti ljudi bar zadržali da stiču samo novac preko svojih određenih monopola, preko kupovanja za džabaluk raznoraznih hektara ili privatizacija. Nego, tu postoji jedan mnogo veliki problem koji udara na temelje naše demokratije. Reč je o tome da ti ljudi, takođe, drže medije i da se pokazala do sada veoma aktivna medijska mafija u Srbiji. Samo ću vam ispričati jedan svoj lični slučaj i više se neću javljati za reč. To mi je prilika da kažem šta se i meni lično dogodilo sa medijskom mafijom. Ne samo da treba pomenuti da, kada smo rekli za ona četiri poštena policajca koja su istraživala pitanje EPS i krađe i gomilanje para, na račun svakog građanina, jer, kao što znamo, EPS je državno preduzeće, javno preduzeće. Ne samo da je reč o njima, započeto je to u medijima, odjedanput, ako ste primetili, a morali su to i građani primetiti, sve je stalo. Odjedanput se pričalo koliko su miliona dobili, pa je to onda neko duplirao, muk je nastao posle toga, nema više ništa u medijima i od onda, kada su izmišljali ova scenarija da su oni neradnici, da je neko to spolja pravio afere, svi su mediji zaćutali na tu temu. Završavam sa ovim. Na jednoj konferenciji za štampu usprotivila sam se na osnovu jednog istraživanja koje sam, kao profesor, uradila i usprotivila sam se, pomenula sam Miroslava Miškovića u vezi sa monopolima, u vezi sa nedostatkom konkurencije i kako se na osnovu monopola u Srbiji prave velika bogatstva. Veoma brzo u jednom dnevnom listu na prvoj stranici je pisalo, verovali ili ne, a ne samo ovi ljudi koji sede u Skupštini ovde, nego i ljudi koji prate ovaj prenos, na prvoj stranici jednog dnevnog lista bila sam optužena, ni manje ni više, nego da reketiram Miroslava Miškovića za jedan milion evra. Onog momenta kada vi ustanete i kažete o čemu je tu reč, vi dobijete preko njihovih kontrolisanih medija kampanju da ste vi ti koje reketirate. Problem je demokratije. (Predsedavajući: Vreme.) Ako se svi mediji, tajkuni kupuju sredstva informisanja i preko sredstava informisanja zatvaraju javnu debatu. Nije dovoljno da imamo debatu u Skupštini. Moraju da postoje slobodni mediji koji mogu da se uključe, jer njihovo istraživačko novinarstvo, čak bi to mogli mnogo efikasnije da rade i da nam daju podatke, nego što mi radimo ovde. U svakom momentu medijska mafija, koja se formirala u Srbiji, zatvara svaku mogućnost otvaranja ozbiljnijih tema u ovom društvu, priređuje neke sudare i udare po televizijama, gde mi treba da se tučemo između sebe, da uveseljavamo publiku, a ovakvi podaci i ovakve teme nemate nigde u našim novinama. Ako progovorite, onda dobijete to da ste vi taj koji reketira i to niko, ni manje ni više, nego ja lično. Hvala vam.
Povredu Poslovnika su reklamirali narodni poslanici Vladan Batić i Slobodan Maraš. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, pa onda Vladan Batić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamirao bih povredu Poslovnika član 226, odnosno tražio bih objašnjenje i postavio pitanje ministru policije Draganu Jočiću. Nadovezujem se na ono što je gospođa Pešić pričala, odnosno postavio bih pitanje zbog čega su četiri policajca koja su istraživala energetsku mafiju dezavuisana na svom poslu, zbog čega je taj postupak završen, da li je to zbog toga što je otkriveno da je šef energetske mafije Vojin Lazarević, kum šefa Kabineta premijera Koštunice? Da li je zbog toga stala istraga i da li su zbog toga ti pošteni policajci, kakvih u policiji sigurno ima preko 90 posto, doživeli na poslu ono što su doživeli? Skrenuo bih pažnju građanima da u ovoj državi postoji i medijska mafija i treba otvoreno reći da tu medijsku mafiju, takođe, čine gospodin Koštunica i gospodin Mišković, iz prostog razloga što su napravili ''Medijagrup'', koju čine listovi poput "Standarda", "Kurira" i ostalih udbaških novina, koje imaju jedan zadatak u ovoj državi, a to je da se istina ne čuje. Zahtevam odgovore od ministra policije, gospodina Jočića.
Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Vladan Batić, pa onda Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Batiću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mogu da se javim i za repliku gospodinu Krasiću i za povredu Poslovnika, član 226. Neću iskoristiti oba vremena, vrlo kratko ću. Pitanje za ministra policije je – zašto nikada nije pokrenut postupak u vezi sa aferom "češki dug", "sirijska nafta", "ruski gas", "Keramika Kanjiža'', "Jugoremedija", "Veterinarski zavod", "Knjaz Miloš", "Jelašićeva vila", "Meridijanom", "kargo centar" itd, zato što su u svim tim stvarima, naravno i ono od ranije, gašenje četiri banke, Nacionalna štedionica, kiparske pare, to je isti set? Sve je isto, isti ljudi, zato što su to miljenici vlasti, zato što su to tajkuni, gospodari Srbije, a ovo su samo njihovi izvođači radova. Zato ništa nije procesuirano, ali voleo bih da mi to odgovori gospodin Jočić. Takođe, zašto se nigde ne objavljuje i zašto se to čuva kao Sveto pismo, finansijski deo koncesionog ugovora Horgoš-Požega? Znate zašto? Da se ne bi videlo čiji je tu kapital. Znate zašto – da se ne bi videlo? Da se ne bi videlo da je to opet kapital, uglavnom, ovdašnjih, tih, istih tajkuna, a ne nekakvog bračnog para iz Španije. Ista je priča kao i za sve ovo. Setite se malo unazad, Nacionalna štedionica, kupuju firme sa nekakvih egzotičnih ostrva, kad ono – Hamović i Lazarević. Sve ovo, češki dug, sirijska nafta, sve isti ljudi. Zato što sam ja potencirao pitanje Nacionalne štedionice, zato je Stojković dao nalog Jočiću i zato sam bio uhapšen! Onda se Jočić slavodobitnički smejao iako je znao da to nije istina, ali ja mu to ne zameram. Još nešto, da se ne bi izvukao pogrešan zaključak, pošto sam pomenuo kriminal unutar policije, najveći deo policajaca časno, pošteno, odgovorno, vredno, mukotrpno obavlja jedan ozbiljan, težak, rizičan posao. Bedno su plaćeni, jadne su im uniforme, nije rešeno njihovo stambeno pitanje, ali jedan manji broj kompromituje. Zamislite one koji su kidnapovali čoveka iz Gostivara, odveli ga na Goč, naterali ga da iskopa raku i streljali ga. To su uradili policajci. To je zabrinjavajuće. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. U Beloj Crkvi lokalna televizija uhvati policajca kako šmrče i onda vlasnik te televizije ima problema, jure ga na sve strane. To je problem policije, to se mora rešavati. Nikada se nije rešavalo ni ono što se odnosilo na kupovinu lokomotiva i vagona preko butika itd, jer postoje miljenici i oni koji su politički neistomišljenici. Jedne treba kažnjavati, drugima treba pomagati.
Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Obradoviću, vidite da i politički neistomišljenici ne mogu da obavljaju funkciju poslanika ukoliko ne dobiju prave informacije i koliko je dobro kada se otvori Narodna skupština na bazi ovih nekoliko članova na koje se pozivam, a to su 104, 225. i 226. Poslovnika, gde su date mogućnosti da dobijemo informacije koje mogu da nam pomognu da radimo ovaj posao koji treba da radimo. Mislim da gospodin Koštunica sada može da odgovori pošto je dugo u Vladi, ima kontrolu nad kompletnom dokumentacijom, a ujedno malo sledim i ono što je pre nekoliko dana rekao gospodin Jočić kada je bio ovde, pošto se i on zaprepastio da postoji neki kriminal. Pomažem gospodinu Jočiću u formi pitanja. Imam informacije da onaj posao sa gašenjem banaka ne bi mogao da se završi da nije bilo predsednika Trgovinskog suda. Taj čovek je sada uhapšen, vodi se neki postupak, ali smatram da u tom postupku treba da se raspravi i ko je uticao na njega da otvori likvidaciju tih banaka na taj način, sa tim tragičnim posledicama po ovu državu. Samo da vas podsetim, mi smo ranije imali jednog guvernera koji uopšte ne priznaje odluke suda. Nijedna odluka Saveznog suda nije obavezivala guvernera NBJ, u ono vreme. Da li se u tome nalazi klica organizovanog kriminala i da li se u takvom odnosu guvernera nalazi podsticanje na neka još teža krivična dela? Prema mojim informacijama, a tražim da mi se odgovori da li je to tačno, neki Goran Obradović iz Vrnjačke Banje je bio stečajni upravnik ''Beobanke'', pa kažu kada je dobro završio taj posao, odnosnotemeljno sredio ''Beogradsku banku'', onda su ga zbog tih zasluga prebacili u ''Eksim banku''. Verovatno se i tamo dokazao, pa me interesuje ko je taj Goran Obradović, da li je on obuhvaćen ovom stečajnom mafijom ili uopšte nekim postupkom. Jer, prema nekim informacijama, verovatno bi i on morao na neki način ako ne da bude okrivljen, onda makar osumnjičen, pa ako i ne osumnjičen, onda verovatno krunski svedok tužilaštva u ovoj borbi protiv kriminala. Dalje bi me interesovalo nešto oko nepotizma. Da li je tačno da su Vesna Džinić i Mlađan Dinkić rođaci? Ako su rođaci, da mi se odgovori gde su to sve na neki način bili u poslovno-državničkim odnosima povezanosti posla, a rođaci ne bi smeli da budu zajedno ili da budu tako povezani. Neću da pitam za Natašu Šakić, pošto sam se u međuvremenu uverio da to nije to. Onda bi mi bilo vrlo drago kada bi gospodin Koštunica obavestio narodne poslanike ko je taj, neki, Ljujić, on je kupio neki poslovni prostor ''Beobanke'' u Brankovoj broj 7. Kažu da je taj ugovor vrlo štetan za državu jer je ispod neke cene. Takođe, bilo bi interesantno da mi predsednik Vlade odgovori, ova zgrada ''Beobanke'' na Topličinom vencu 11, da li je to prodato nekome kao imovina ''Beobanke'' ili je to možda poklonjeno nekome? Ako je prodato – za koje pare, a ko je korisnik tog prostora sada. Takođe, za prostor ''JIK banke'', mislim da se ulica zove Knez Mihailova broj 10. To je neko prisvojio, pa me interesuje ko se tamo nalazi? Jer, na bazi toga ko se tamo nalazi mogu da shvatim zašto je išla operacija uništavanja ovih banaka i kako je rasparčavana velika državna imovina. Naravno, cenim gospodina Obradovića. Posle nekoliko poslanika ponovu ću se javiti, jer vidite vrlo važni odgovori su potrebni da bi mogli da budemo kvalitetni poslanici, da nas ne bi javnost optuživala da saučestvujemo sa nekima, a mi nemamo pojma šta rade.
Narodni poslanik Slobodan Maraš. Da li se još neko javlja za povredu Poslovnika? (Ne.) Onda je sledeći govornik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici javljam se u vezi povrede člana 226. Poslovnika. Postavio bih pitanje i tražio objašnjenje od ministra policije – da li policija radi selektivno? Da radi selektivno dokaz je taj što su u poslednjih 45 minuta ili malo više poslanici DSS prestali da izlaze za ovu govornicu, zato što nemaju argumente da dokažu da policija ne radi selektivno. Mi smo izneli dosta dokaza o tome da policija radi selektivno. Nijednom nisu priveli, nijednom nisu saslušali šefa svih mafija u ovoj državi, gospodina Miškovića. Verovatno zato što je najbliži saradnik premijera Koštunice. Takođe, hteo bih da kažem da osim ova četiri policajca koja su otkrila energetsku mafiju, još su mnogi policajci prošli golgotu u policiji od kada je došao za ministra policije gospodin Jočić. Setite se samo gospodina Bore Banjca, gospodina Milana Obradovića, koji su stradali samo zbog toga što su sprovodili akciju "Sablja" na najbolji mogući način. Takođe, moramo bih da kažem da je gospodin Terzić pre nekoliko meseci, odnosno pre dva i po meseca uhapšen uz dogovor šefa kabineta predsednika Republike i predsednika Vlade Republike Srbije. Znači, uhapšen je uz podršku DS, verovatno zato što je znao silne podatke koji su otkriveni u samoj akciji "Sablja". Sada je pušten dva meseca nakon toga u najvećoj tišini, a bio je hapšen, sve su televizije prenosila njegovo hapšenje. Moram to da kažem kada je u pitanju DS zato što je danas u Vrbasu šest članova LDP izvedeno pred sudiju za prekršaje uz saglasnost DS, čiji je ministar Petrović, ministar pravde koji je obećao reforme, međutim, ponašamo se isto kao što smo se ponašali 90-tih godina, zato što ljudi slobodno iskazuju volju, zato što protestuju kada Ministarstvo policije ne radi svoj posao, bivaju privedeni i izvođeni pred sudiju za prekršaje. Moram, takođe, da napomenem da tokom celog dana, odnosno celog popodneva građani zovu u naš poslanički klub i daju nam podršku za sve ovo što smo ovde rekli.
Narodni poslanik Žarko Obradović.
Moram reći da sam u protekla dva sada i nekoliko minuta sa pažnjom slušao svoje kolege poslanike, zato što su oni bolje nego ijedan medij, pošto mediji to neće da urade, da pokažu kako izgleda naličje onoga što se zove demokratsko društvo nastalo posle puča 5. oktobra. Oni su bolje, svako na svoj način, bolje nego iko drugi odslikali šta se radi i kakva je situacija u Srbiji. Ta međusobna optuživanja i rušenje, generalno, države, ovo je zaprepašćujuće, moram reći, a pogotovo reči koje su upotrebljene – kriminalci, lopovi, zločinačke grupe itd. Ako tužilac ovo gleda imaće potrebe da apsolutno reaguje. Samo zaboravljaju da kažu da je ovo 2007. godina, sada će i kraj septembra i da podsete Srbiju kako su potrošili ovih sedam godina. Svako poređenje sa devedesetim godinama vidi se da je potpuno bespredmetno, potpuno izlišno, jer ono što se zbiva u Srbiji posle 2000. godine ne može se uporediti sa ničim u modernoj istoriji Srbije. Pod firmom demokratskih vrednosti radi se svašta, a to je naličje života, to je ono što je surovi život, jer građani preko medija, preko televizije, štampe, imaju ulepšanu sliku lepog života. Statistički podatak koji govori da je sve bolje i bolje, a oni u stvarnosti sve gore i gore žive i suočavaju se s tim. Čuli smo, takođe, obilje podataka posebno o pitanju duvana, jer to i jeste tačka dnevnog reda, kažem ne slučajno, posredno, zato što je to možda danas manir da se o ovoj tački dnevnog reda razgovara na posredan način. Nažalost, ton takvom načinu razgovora dao je i sam ministar, gospodin Cvetković, jer je ovde govoreći o Predlogu zakona, koji predstavlja Narodnoj skupštini Republike Srbije u ime Vlade, govorio mnogo o onome što nije trebalo, jer o tome je govorio njegov prethodnik, gospodin Dinkić o CEFTA sporazumu. O onome što bi trebalo da govori upotrebio je svega nekoliko reči i uopšte nije upoznao Republiku Srbiju, građane Republike Srbije, ni narodne poslanike, šta je suština ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Šta je suština, bilo bi dobro da čujemo od gospodina ministra šta je suština ovog zakona, sem te prazne priče usaglašavanja ili potreba usklađivanja sa odredbama CEFTA sporazuma. Treba reći glasno i jasno da je suština ovog zakona da se suštinski uništi domaća proizvodnja duvana, ne proizvođači cigareta nego oni koji proizvode duvan. To je ta suštinska razlika i ta igra reči je veoma, veoma bitna. Mi smo dobili jedan materijal od Ministarstva finansija u kom se pominje i smanjenje u odnosu na one cifre koje smo dobili u Predlogu onog zakona, pominju se još manje cifre obaveznog otkupa duvana, još manje, umesto 1.400 ovde se pominje 1.200 tona. Bilo je ranije 2.000 tona duvana, a onda jedna rečenica kaže – ukida se obaveza otkupa ili proizvodnje domaćeg duvana počev od 1. januara 2008. godine. Evo, za neki dan biće 1. oktobar 2007, to je za četiri meseca i možete i sami pretpostaviti koliko Vlada brine o domaćim proizvođačima duvana. Čak i ona četiri meseca im je bilo mnogo da ostave stare kvote i obaveze i oni strašno brinu o proizvođačima duvana time što će im ukinuti, smanjiti ove obaveze, odnosno količinu obaveznog otkupa i to svesti na manji nivo, a pogotovo ovo oko CEFTA. Ta priča oko CEFTE, juče dobro je rekao naš kolega Milan Nikolić, tamni je vilajet – ako uđeš kajaćeš se, ako ne uđeš kajaćeš se, ali je zanimljivo da ni juče ni danas predstavnici Vlade uopšte ne pokušavaju građanima Republike Srbije da objasne šta će to biti pozitivno. Imamo jednu prostu činjenicu, 32 sporazuma se zamenjuju jednim. A šta će biti pozitivno? Ovde je vrlo zanimljivo, pošto je reč o duvanu, da su prilikom potpisivanja ovog sporazuma i u mesecima posle toga predstavnici Vlade govorili, i ondašnje Vlade i ove sadašnje, da se mora naći zajednički jezik sa proizvođačima duvana, misleći na proizvođače cigareta. Zašto ovo podvlačim – sa proizvođačima duvana, jer očigledno da i ovaj predlog zakona, o kojem Skupština raspravlja danas, vodi računa samo o interesima proizvođača cigareta, a ne onim ljudima koji proizvode duvan. To je, nažalost, jedna praksa koja je utemeljena 2003. godine i ona traje i dan-danas. Zašto kažem 2003. godine? Ne slučajno, tada je naravno privatizovana ''Duvanska industrija'', a ja, primera radi, imam neke podatke za DIN i mislim da je veoma zanimljivo da građani Republike Srbije čuju i sada 2007. godine možda nešto novo, a ako ne novo, onda da ih podsetimo kako je to izgledalo. U medijima se spominje da je izvršena privatizacija najbolji posao u modernoj istoriji Srbije i demokratsko vreme i pominje se da je to urađeno na fantastičan način itd. Sve je super, samo ima jedan mali problem, razlika u ceni po kojoj je DIN prodat, a pogotovo ono što se zbivalo pre i posle prodaje DIN-a, a nisu izuzetak ni ostale fabrike. Moj kolega Rajko Baralić juče je jasno kazao šta je Vlada uradila pre nego što se prišlo samoj privatizaciji DIN. Ona je izvela određene operacije, pri čemu je dovela buduće kupce u apsolutno jedan privilegovan položaj. Zakonom o akcizama duvan je klasifikovan ne po kvalitetu, što se svuda u svetu radi, nego po tome da li je uvezen ili proizveden u Srbiji. Odnos je bio jedan prema deset, domaće cigarete priliv u budžetu je bio deset puta manji po osnovu akcize, nego u slučaju uvoza duvana. Onog trenutka kada je privatizovana to je postala domaća industrija i možete pomisliti onda koliki je bio priliv od tih prodatih domaćih proizvoda. Naravno, ono što je ostalo da se smatra stranim, oni su podveli pod drugu osnovu i samim tim nisu predstavljali ozbiljnu konkurenciju za ovog kupca. Na taj način domaća DIN je suštinski destimulisana da izvozi i objektivno u tom trenutku zaštićena od konkurencije. Istovremeno je smanjena i carina na uvoz duvana na 15%, dok je u EU carina na uvoz duvana 58%, u Hrvatskoj 38%, u Rumuniji 90%. To je na oko nerazumno rešenje, ali suština tog rešenja je da se ta ''Industrija duvana'' tj. oni koji su privatizovali DIN – mora čovek da zna šta je DIN značio. Ja imam jedan podatak, ukoliko predstavnik Vlade ne bude opovrgao ja ću se potruditi na nekoj od sledećih sednica Narodne skupštine Republike Srbije da donesem dokument koji će potvrditi moje reči. Ima podatak da je bio potpisan ugovor o namerama između ''Filipa Morisa'' i DIN-a, da je bila utvrđena cena DIN-a na milijardu i 50 miliona dolara, što je otprilike oko 800 miliona evra. Imam podatak da je DIN prodat za 385 miliona evra. Zanimljiva nesrazmera i zanimljivo pitanje, zašto tolika razlika u ceni? One priče da niko nije hteo da kupi itd. to su priče za malu decu, jer ovde ugovorom jasno pokazuje nameru te multinacionalne kompanije da bude vlasnik DIN-a po toj ceni. Nego, postavlja se pitanje – zašto je prodat po ovoj nižoj ceni, a pogotovo zašto je stvoren na tržištu Srbije da on bude potpuno zaštićen kao neka zaštićena vrsta medveda? Inače, kada je reč o DIN treba da se zna da je godišnje imao ugovor za otkup domaćih proizvoda sa oko 100 firmi, oko 30.000 kooperanata, proizvođača sa juga Srbije, iz Ljubovije, o čemu će govoriti moj kolega, predsednik SO Ljubovija, i naravno u Srbiji se proizvodi jedan sitan duvan. Ovo namerno pominjem zato što oni koji razumeju ovu priču znaće o čemu se radi, ali naravno proizvedena je i "Virdžinija". Oni su zadovoljavali, ti domaći proizvođači, oko 40% domaće potrošnje. Taj duvan je logično trošen, ali i razmenjivan, jer ovi naši duvani, iako su manji po veličini, oni su finog kvaliteta, imaju posebnu aromu, aromatični su, pa su strani proizvođači smatrali za potrebno da uzimaju naše količine tog duvana, da razmenjuju i kroz tu razmenu različitih vrsta duvana obezbeđeno je još jedno 20% duvana za potrošnju. Logično, ako je to 60, 40 i 20%. Ostalih 40% je iz uvoza i sada možete razumeti ako je država, Vlada Republike Srbije, te 2003. godine, držala carinu na 15% ona je dala njima mogućnost da pod tim niskim cenama uvozi ostale proizvode. Inače, kada je reč o DIN treba se setiti da je u to vreme, pre demokratskih promena i pre promena rukovodstva, DIN obezbeđivao, odnosno delio seljacima, da je podelio jedne godine 30 sušionica i oko 120 traktora, a oni su bili u obavezi da to plate kroz davanje, vraćali su preko duvana. Činjenica je, zahvaljujući tim merama da je povećana proizvodnja duvana za oko 32%...
Gospodine Obradoviću, koristite i drugih 10 minuta?
Da, da. Zahvaljujući tim merama bila je povećana proizvodnja duvana i u Timočkoj krajini i u Šapcu, i u Loznici i krajevima koje sam pomenu. Naravno, i stanice za preradu duvana, kao što su Senta i Čoka, i Nišava iz Pirota, imale su svake godine povećanje proizvodnje. U godini kada je DIN prodat, 2003. godine, otkupljeno je, nažalost, samo 25% proizvodnje, ali posle toga gotovo ništa. Naravno, novi vlasnik to donosi iz inostranstva. Treba pomenuti da je DIN imao 600 hektara duvanskih polja i da je tada radilo, 2000. godine, da je tada imalo oko 2.640 zaposlenih, od toga: u proizvodnji je radilo u novim poljima oko 400 ljudi, a ostalo u fabrici. Sada DIN ima 1.200 zaposlenih. Ne treba se uopšte čuditi predstavnik Vlade će reći da, ali socijalni program, ljudi su pisali slično kada neko dobije fabriku i razlika u ceni bude od 400 i nešto miliona evra, onda može ponuditi novac za socijalni program, da smiri nemir i da nekako očigledno ono što bi moglo nastati iznutra u toj fabrici na vreme spreči. Šta je proizvodnja DIN-a i kakav je bio njen značaj za budžet dovoljno govori jedan podatak kada su cigarete bile 6 dinara, kao što je, primera radi, bio "Klasik", dnevna proizvodnja je bila jedan milion maraka, a 50% od toga je išlo državi. Sada je cena 60 dinara i troškovi su smanjeni, ali priliva na takav način nema. Suština ove priče vezana je za Zakon o duvanu, jeste da će domaći proizvođači od sada pa nadalje, pod uslovom da još uvek postoje, objektivno, biti prepušteni sami sebi. Država nije uradila ništa, niti smo bar čuli od ministra da namerava tim povodom učiniti, četiri rečenice su rečene o Predlogu zakona o duvanu i nijedna o tome šta će biti sa domaćim proizvođačima. Inače, država po odredbama CEFTA može ako hoće da zaštiti domaću proizvodnju i zanimljivo bi bilo čuti zašto država ne radi ništa gde su moguće stimulativne mere i neke druge mere da se položaj proizvođača na bilo koji način ublaži, jer očigledno ovde se ne vodi računa o proizvođačima, ovde je reč o onome što se zove interes multinacionalnih kompanija i interes velikih proizvođača cigareta. Ovo govorim, ne slučajno, moram to da pomenem, zato što je i sama Vlada, čini mi se da je na to skrenuo pažnju neko od kolega koji je govorio o ovom zakonu, strašno nemušto predstavila ovaj zakon, ne samo kroz izlaganje ministra, nego i kroz obrazloženje ovog zakona. Upotrebljavaju se reči i rečenice koje su toliko široke i toliko dugačke, da se jednostavno izgubi smisao, a da bih vam ilustrovao ono što vam govorim pomenuću obrazloženje Razloga za donošenje zakona po hitnom postupku. Verovali vi ili ne, ali Vlada Republike Srbije ovde izvlači dve zanimljive paralele. Ja sam sve do sada mislio, bar kao poslanik Narodne skupštine Republike Srbije ovih nekoliko poslednjih godina, da je zakon važniji od bilo kog zaključka Vlade, a evo, sada me Vlada uverava u ovom predlogu zakona o duvanu, o kojem mi danas raspravljamo, da je ovaj zakon donet zaključkom Vlade kojim je usvojen Akcioni plan pripreme CEFTA sporazuma. Zaključkom Vlade je donet Akcioni plan i mi ga sada pretačemo u zakon. Naravno, on se ne može promeniti i time vidimo kakva je sudbina generalnog zakona i kakav je redosled normi koje su predmet rada Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da je još više zanimljiviji drugi deo obrazloženja, na istoj stranici, gde Vlada Republike Srbije, a rečenica je strašno dugačka i verujte mi kada bih vam pročitao uopšte ne biste mogli da shvatite smisao, ali kraj te rečenice je ilustrativan i citiram, zakon se donosi zbog potreba donošenja zakona kojim se ukida postojeća diskriminacija, pazite, ''postojeća diskriminacija domaćih proizvođača duvanskih proizvoda u odnosu na strane proizvođače, tj. vrši usaglašavanje sa načelima i pravilima STO'', čime se eliminišu štetne posledice iz člana 161. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Sada zamislite, kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, a pogotovu proizvođači duvana, kako su ti ljudi bili diskriminisani time što je država imala obavezu da im otkupi proizvodnju! Čudo jedno kako su bili diskriminisani, sada im Vlada pomaže i ukida im tu obavezu i ukida diskriminaciju. To je stvarno fantastično i mislim da u Ministarstvu treba nagraditi onoga ko je smislio ovakvo obrazloženje zakona, da država nagrađuje proizvođače duvana time što im više neće otkupljivati određene količine duvana! Mislim da to najbolje govori kakav odnos Vlada ima o ovome. Kada je reč o štetnim posledicama člana 161. Poslovnika, moram, pošto je ovo Skupština Republike Srbije i jedino mesto u Srbiji gde se može čuti nešto mimo stava Vlade, taj član 161, dozvolite, to su štetne posledice člana 161. i on glasi: ''Zakon se može, izuzetno, doneti i po hitnom postupku. Po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad organa i organizacija.'' Baš bih voleo da čujem od ministra koje su to štetne posledice po život i zdravlje ljudi, time što ćete povećati proizvodnju cigareta, povećaćete proizvodnju cigareta i napuniti džepove multinacionalnim kompanijama, pa im po hitnom postupku omogućite da rade još bolje. Svaka vam čast! Ovo vam je argument, nema priče i ovo nisam odavno čuo. Kada je reč o bezbednosti zemlje, to mogu da shvatim, jer ovaj predlog zakona predstavlja interes multinacionalnih kompanija. Sada, ovo je tragedija za Srbiju kada su kompanije toliko moćne da mogu Vladi da kažu kakav zakon da donesu, da bude u skladu sa njihovim potrebama i to je tragedija Srbije 2007. godine, da se u Narodnoj skupštini Republike Srbije predlaže zakon koji će biti u interesu tih multinacionalnih kompanija. Jer, molim vas, predlagač se pozvao na ''bezbednost zemlje'' i to mogu da shvatim, ''organi i organizacija'', mislim da to nema veze. U svakom slučaju, ovaj mali primer pokazuje u šta se Srbija danas pretvorila i šta je jedno od lica CEFTA sporazuma. Nama niko danas nije rekao, ministar pogotovu, bilo koju reč o posledicama zbog proizvoda. A kada moj kolega Jovanović bude govorio o proizvođačima duvana iz Ljubovije, videćete kako to izgleda iz njihovog ugla i s kojim će oni ''oduševljenjem'' da dočekaju ovaj zakon, jer biće prepušteni sami sebi. Naravno, Vlada ne pokazuje interesovanje za brigu o tim ljudima, jer da pokazuje ona bi to radila i pre, a možda i nisam u pravu, ali ministar nam nije ponudio ni jednu jedinu reč, ni jednu tvrdnju u prilog, da, eto, nešto radi. Uostalom, mene to i ne čudi, jer ova vlada i ne vodi računa o građanima Republike Srbije, a ministri kada su ovde pred poslanicima oni se trude da što manje govore. Svaka javno izgovorena reč može po njih da bude kobna, a po Vladu pogotovu, jer, nažalost, neki drugi interesi upravljaju Vladom Republike Srbije, u ovom slučaju videli smo interes multinacionalnih kompanija. Ako neko pita otkud takav zaključak, pogledajte izjave predstavnika Vlade, da oni i te kako moraju da vode računa o interesima proizvođača cigareta, oni to na kraju i ne kriju, kao što su 2003. godine stvorili jedan milje, jedan apsolutno monopolski položaj i mogućnost da zarade ogromne količine novca, a videli ste kolike su razlike u ceni i kako to izgleda u praksi. Onda se ne treba čuditi što Vlada Republike Srbije donosi i ovaj zakon i šta je suština. O suštini, naravno, ministar nije govorio, ali ima poslanika koji će, kao što smo mi socijalisti, ili će ostale kolege o tome govoriti. U svakom slučaju, mislimo da ovaj zakon nije dobar i mi od ministra nismo čuli nijednu reč zašto bi bio dobar, sem da će ukinuti obavezu, a to naravno nije dobro, to je loše po ove ljude i nema nijednog racionalnog razloga, da glasamo za ovaj zakon. Hvala vam.
Da li neko od šefova poslaničkih grupa ili ovlašćenih predstavnika želi reč još? (Ne.) Reč ima Zoran Krasić. Pitam zbog toga ko bi govorio posle.Zoran Krasić, pa potom Nataša Jovanović.
Gospodine Obradoviću, to je onaj isti član 226. od malopre, Laufer mi je javio, izgleda da sam napravio grešku, da to nije bio Goran, nego neki Zoran, nije iz Vrnjačke Banje, nego iz Trstenika, pa možete da stavite alternativno da ima puno podataka koje treba proveriti. Naravno, treba proveriti podatke i o tome, o poslovnom prostoru ''Invest banke'' u Ulici 27. novembra broj 118 i Ruzveltova broj 45, što je, takođe, dato u zakup nekome. Interesuje me kome je to dato u zakup, po kojoj ceni, kada, na koje vreme. Da li je taj koji je to davao u zakup bio ovlašćen to da radi? Ovde se kaže da je to uzeo u zakup neki Predrag Marković "Stubovi kulture" a to je bivši predsednik, dobro. Ne znam, zato tražim objašnjenje jer to ne znam. Takođe je, prostor u Ulici Milutina Ivkovića broj 2, gde je već prema mojim informacijama, a ja bih hteo da mi gospodin Koštunica kaže, da li je to tačno ili ne, to je uzeo neki gospodin Božić. Pa je to onda pretvorio u 16 lokala, pa je podigao cenu i sada on više zarađuje. Ko je njemu omogućio da on više zarađuje i ko je njemu omogućio da on uzme u zakup pa da posle daje u podzakup drugima? To je prema ovome. Nisam siguran, pa zato tražim da se to proveri. Da ne remetim tu stvari, s obzirom na to da je Vlada Republike Srbije, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, uspostavila izuzetno dobre odnose sa "Siti bankom", do tog sam zaključka sam došao iz nekih novinskih tekstova i oko kupovine ''Telekoma'' Republike Srpske. Vi kupujete to, a za uzvrat ''Siti banka'' dolazi u Beograd. Mislim da je tako bilo u novinama napisano. Još 2001. godine ta "Siti banka" je tvrdila sledeće, eksperti američke "Siti banke", da je Mlađan Dinkić svojim delima uništio srpsku privredu. Zamolio bih vas da mi gospodin Koštunica protumači ovo što su rekli ovi iz američke ''Siti banke'', jer možda to nije tačno. Ne bih hteo da grešim dušu. Gospodine Cvetkoviću, sada bih vas da uvedem u temu pošto ste se vi danas naslušali nekih stvari. Od toga vam je mnogo toga poznato i to vrlo dobro. Zamolio bih vas, pošto će ova rasprava o duvanu malo da potraje, preko vaše službe izvršite proveru u Ministarstvu poljoprivrede i vodoprivrede, Odeljenje za proizvodnju, priznavanje, zaštitu sorti poljoprivrednog bilja je rešenjem broj 320-03-188/2-2004/06 od 14. 02. 2006. godine, u potpisu je neki ministar, samo sam protumačio da je na početku potpisa dr, druge stvari nisu čitke, pošto mi je Laufer dao lošu kopiju,to je rešenje kojim se priznala jedna sorta kod nas... (Predsedavajući: Vreme.) Evo, odmah, vrlo kratko ću kazati, ali ovo je vrlo važno za gospodina Cvetkovića da bi shvatio šta su mu podmetnuli da zastupa ovde. Gospodine Cvetkoviću, obratite pažnju. Vidite, vidite, to je jedno rešenje gde se odobrava uvođenje u proizvodnju strane sorte duvana ''naciona tabacu'' (n.l.) i sorta se zove NC 55, pa preko neke firme i tako dalje i tako dalje. Ali je bitno da je to tražila neka naša firma, a ona se zove ''Tak'' d.o.o. Žitomislička broj 44/2 Beograd. Zašto vam ovo pominjem? Ovo vam pominjem zbog toga što je na bazi ovog rešenja kod nas ušla jedna sorta duvana. U Nišu se vodi veliki spor, ne znam da li između ''Fabrike duvana'' ili nekog ko je otkupljivao i tako dalje. Zašto? Poljoprivredni proizvođači su dobili ovu sortu i nije rodio duvan, nije rodio ni šipak, nego je zemlja trajno, po nalazu veštaka, izgubljena, relativno trajno, sedam godina je nemoguća bilo kakva proizvodnja.
Zahvaljujem, gospodine Krasiću. Gospodin Marković je prekidao, pa bi trebalo to da se reguliše.
Dozvolite, gospodine predsedavajući, samo zbog gospodina Cvetkovića bih rekao. Zar vam se ne čini, ja tražim naravno da mi neko odgovori da li je to razlog ovog sudskog spora i ove štete koja je pričinjena seljacima. Ali mene interesuje, za ovu raspravu o Zakonu o duvanu, da li je možda na ovaj način stvorena situacija da ovi koji su kupili naše duvanske industrije sa pravom kažu – mi ne možemo da otkupimo u Srbiji one količine na koje smo se obavezali, jer, jednostavno, na tržištu nema tih količina. Stičem utisak da je neko sistematski uništavao našu proizvodnju i tako stvarao uslove za nešto o čemu ćemo, nadam se, sutra da pričamo, a tiče se konkretnih rešenja Zakona o duvanu.
Povredu Poslovnika je reklamirala poslanik Nataša Jovanović, a posle nje ima reč ministar Cvetković.
Ja bih, gospodine predsedavajući, ukazala na član 93. Poslovnika. Gospodine ministre, ja bih ukazala na neke stvari i vi kao predlagač izmene Zakona o duvanu možete po članu 93. stav 1. da se javite kad god zatražite reč. Dakle, bez obzira na to da li su prijavljene liste poslanika, šefova poslaničkih grupa, pozivam vas da koristite taj član, da ne bismo ostali bez odgovora kao na mnoga pitanja koja vam je postavljala koleginica Tabaković, kada je bila rasprava o budžetu, da ne bismo ostali bez odgovora kada je u pitanju CEFTA, sa čime je vezan svakako i ovaj Zakon. Sada koristim ovu priliku, ako mi dozvolite gospodine predsedavajući, na osnovu člana 226. kako ulazimo u raspravu o Zakonu o duvanu da postavim neka pitanja gospodinu ministru. To je preduslov, gospodine ministre, da bismo mogli dalje sa vama da razgovaramo i da vi koristite ovaj član da nam dajete odgovore, da nam replicirate, odnosno da dajete odgovore na ta pitanja. Da vas obavestim, vreme vam nije ograničeno i možete koliko god hoćete da govorite. Očigledno, vi nemate šta da kažete ili vam više odgovara da ćutite. Vi ste bili zamenik ministra Aleksandra Vlahovića 2003. godine kada su privatizovane naše domaće industrije, odnosno fabrike duvana. Dame i gospodo narodni poslanici, ja moram, vezano za ovo o čemu je govorio gospodin Krasić i o čemu će da govore narodni poslanici SRS, da vas podsetim na to da je onemogućavanje domaćih proizvođača duvana otpočelo dolaskom DOS-a na vlasti. Naime, organska veza tadašnjeg Đinđićevog režima i najvećeg mafijaša DOS-a, Stanka Subotića-Caneta – Žapca, prethodila je privatizaciji ove dve domaće fabrike. Onda su tu bile razne varijante, s obzirom na to da je to glavni kanal šverca duvana, u koji su bili umešani Zoran Đinđić i Cane-Žabac, koji se velikodušno čitavoj Vladi Republike Srbije stavio na raspolaganje rekavši – nudim vam svoje usluge, jer kada je u pitanju jedan tako veliki mafijaš i kada je u pitanju šverc cigareta, to znači sve što treba, sve prljave poslove za vas da završi. U isto vreme ste bili zamenik ministra, gospodine Cvetkoviću, kada je taj isti Stanko Subotić - Cane – Žabac, zajedno sa vama i gospodinom Vlahovićem i tadašnjim premijerom, učestvovao u privatizaciji "Sartida", kao član delegacije Vlade Republike Srbije. Onda bi trebalo da nam objasnite, da li ste vi u to vreme, kao i čitava Vlada Republike Srbije, imali direktne veze sa Canetom-Žapcem i da li ste tada znali, gospodine Cvetkoviću, da ćete jednoga dana, i da li ste o tome hipotetički razmišljali jer ste zagovarali Sporazum CEFTA, i pored toga što je privatizovana domaća industrija duvana, da dovedete proizvođače u još goru situaciju ako predložite upravo ovakav zakon. Jer će zbog CEFTE i zbog ovoga zakona, koji nam sada predlažete, naša domaća industrija duvana biti oštećena za više stotine miliona evra. Pošto ste verziran čovek u proces privatizacije ove dve fabrike, ''Britiš Ameriken Tabako'' i ''Filipa Morisa'', vi onda, kao tadašnji član Vlade,... (Predsedavajući: Vreme.) ... odnosno zamenik ministra, to je obećao, čitava Vlada u to vreme, nosiocima tog posla – da ćete štititi proizvodnju cigareta te dve kompanije koje su kupile naše domaće fabrike, odnosno da ćete koristiti zaštitne mere do 2009. godine. Pošto je rasprava o CEFTI završena, pošto su izvršni direktori ove dve fabrike u našoj zemlji već pre godinu dana, i najave CEFTE, pokrenuli ovo pitanje, a vi ste sada resorni ministar finansija, izađite, gospodine Cvetkoviću, i recite nam sledeće: da li je poslednja izmena Zakona o akcizama dovoljna da se obeštete ove dve sada strane kompanije koje su kupile naše domaće ili ćete neki novi namet, pošto je sada očigledno da čerupate ove proizvođače duvana i da ih dovoditi u situaciju da je to potpuno neisplativ, obezvređen posao, koji je inače veoma težak i krvav za svakoga ko se time bavi? Ali sada lepo recite da li ima dovoljno sredstava u budžetu Republike Srbije na osnovu povećanih akciza i ko će da obešteti ''Britiš Ameriken Tabako'' i ''Filip Moris'' zbog tako štetnog ugovora ili ćete nekim novim nametima, ili svim onim što radite građanima Srbije i udaranjem po džepu ovako siromašnih građana, da se snađete, jer to je vaša ugovorna obaveza, bez obzira što je to bio neki vid džentlmenskog sporazuma. Ali, vi ste tada, vi, kao zamenik ministra Aleksandra Vlahovića i čitava Vlada Republike Srbije, preuzeli na sebe obavezu da se tako ponašate do 2009. godine. Sada od vas tražimo konkretan odgovor, kako ćete i na osnovu čega ćete da obezbedite taj i toliki novac. Nemojte da to ostane bez odgovora ili da nam date neki nemušti odgovor, jer, gospodine Cvetkoviću, pre dva meseca sam vas pitala, kada je bila rasprava o budžetu, šta će biti sa radnicima kragujevačkog Zavoda za zapošljavanje i obrazovanje, kada sam pronašla stavku u budžetu da je tamo izdvojeno sedam milijardi 50 i nešto miliona u tranzicionom fondu za te ljude. Vi ste izišli da replicirate, odnosno koristili ste ono vreme posle diskusije svih poslanika, govorili ste pred kraj, 5-10 minuta, rekli ste nema nikakvih problema, znamo da postoji to, to je nasleđeno, to postoji već šest godina, biće sve u redu, biće obeštećeni radnici, država će da brine o njima. U međuvremenu oni su dobili kakvu-takvu otpremninu, oni to nisu želeli, želeli su da se vrate na posao. Vi se, eto tako, poigravatedanas sa sudbinom proizvođača duvana, pre toga sa radnicima u Boru, kojima je tadašnji premijer u vreme Dosovske vlade, Đinđić, poručio da mogu da se bave proizvodnjom kikirikija i proizvodnjom nameštaja, tako se danas poigravate sa sudbinom ovih ljudi i sa ulogom države u ovom poslu koji je u to vreme bio od veoma velike važnosti. Vama se žurilo da tada izvršite privatizaciju dve domaće fabrike da bi se zataškali tragovi i povezanost tadašnjeg vrha vlasti sa duvanskom mafijom, kako ono Milo Đukanovića, naravno, preko Caneta-Žapca u Crnoj Gori, tako sa čitavim kartelom na području Balkana. Vi mislite da smo to zaboravili. Znate, vaše veze sa okorelim mafijašima i sa onim što ste vi radili ne samo da će ostati zabeležene u istoriji beščašća države Srbije, već sada to su konkretne posledice i preuzeli ste na sebe rizik i obavezu i sada ste, evo na nesreću srpskog naroda, ponovo sastavili neku vladu da vladate, pa nam recite odakle ćete vi da nam isporučite taj novac. Gospodine ministre, to nije ništa smešno, nego je za odgovor čoveka koji ima budžet Republike Srbije u svojim rukama. Dakle, da li je Zakon o akcizama dovoljan da se oni obeštete, kako ćete to da uradite, s obzirom na činjenicu da je kod nas stopa carine mnogo niža nego u ostalim zemljama koje su potpisnice CEFTA, odnosno u Hrvatskoj je 38%, i njihova je namera da oni od države traže to obeštećenje. Zahvaljujem se.
Ministar Cvetković.
Dame i gospodo, evo i ja da uzmem učešća u ovoj raspravi, s tim što je ovo ipak načelna rasprava, pa očekujem da će još življe biti kada budemo krenuli o amandmanima, a vezano za načelnu raspravu, dozvolite mi da dam odgovore na nekoliko pitanja koja su ovde bila postavljena. Pri tome, moram da kažem da ipak neću koristiti vreme jer ga ja ne smatram neograničenim, već ću se koncentrisati na ovaj predmet i pokušaću da dam direktne odgovore na ono za šta sam pitan. Pre nego što to učinim, želim da se zahvalim na sugestijama oko načina na koji se pišu obrazloženja i da prihvatim da ona nisu uvek najbolja, ali svakako će nam te sugestije pomoći da bolje napišemo. Sada bih da prvo odgovorim na pitanje zašto hitan postupak i vezano za to, ona obrazloženja. Prvo bih želeo da podsetim, a u tome i jeste osnova mog odgovora a to je, da je Zakon, odnosno izmena Zakona o duvanu bilo zamišljeno da bude deo paketa zakona koji su bili vezani za usvajanje budžeta za ovu godinu. Međutim, iz tehničkih razloga, nažalost, taj zakon je zakasnio, koliko se ja sećam, mislim da su u pitanju jedan ili dva sata, tako da je prešao u drugi kalendarski dan i nismo mogli da ga objedinimo zajedno sa ostalim zakonima, dakle, sa ovima koji se ovde pominju, znači, PDV, akcize itd. Tako da je on bio po hitnom postupku, znači, pre dva-tri meseca i na kraju je ispao iz cele te priče i tek sada je došao na dnevni red. Zbog toga i ona obrazloženja, u izvesnom smislu, izgledaju kao da su malo ne baš direktna. Drugo, vezano za pitanje domaćih proizvođača i njihove loše pozicije koje im sada ovaj zakon daje, želim ovde da kažem sledeće, a bih odgovor povezao i sa pitanjem da li i kakve su obaveze obeštećenja ''Filip Moris'' i BATA, radi se, zapravo, o tome da su domaći proizvođači zaštićeni na taj način što je stopa carine povećana na 57,6%, iako se ovde manipuliše sa jako niskom carinom, s tim što 57,6% startuje od 1. januara 2008. godine. Za sada ona je niska, iznosi oko 15%, ali ovde se radi o stupanju na snagu ovog zakona i njegovih efekata, jer sa stupanjem na snagu tih 57,6% automatski se ukida obaveza kupovine domaćeg duvana. Dakle, o tome se radi. To je vremenski usaglašeno. Čitava priča oko oslobađanja obaveza otkupa je u funkciji CEFTA. Mogu da razumem da jedan broj poslanika smatra da je CEFTA pogrešna. Svi koji to smatraju, naravno, smatraće da je i ovo pogrešno. Ali, ako se pođe od stava da je CEFTA nešto što ćemo mi usvojiti i ako se pođe od stava da praktično čitav region ide u jednom pravcu integracija onda je i ovaj stav ovde ispravan. U vezi sa ovim što sam rekao, nema nikakvih obaveza obeštećenja prema ovim proizvođačima, lokalnim proizvođačima duvana. Upravo na to ukazuje taj Akcioni plan koji je bio spomenut, jer je on napravljen u saglasnosti sa proizvođačima. Oni su ga prihvatili. Na osnovu toga su iz tog Akcionog plana povučeni oni osnovni elementi i dat je kao predlog zakona. Sada bih samo prokomentarisao, ali zaista verovatno spekulativno, cifre koje su bile, kolika je bila cena itd. Meni nije poznato da su bile međusobne ponude itd, ali, ajde ako uzmemo da je to tačno i da je stvarno sadašnja cena 800 miliona evra, meni je nerazumljivo zašto se to upoređuje sa cenom od 390, koja se odnosi samo na dve trećine kapitala. Dakle, kad bi se tih 390 izvelo da se vidi koliko vredi cela fabrika, to je negde oko 550-560 miliona. To je cena po kojoj je fabrika prodata. Ako se tome dodaju razne obaveze koje su proistekle iz zatečenog stanja i ako se tome, takođe, doda jedan "know how" i protok vremena, porast bogatstva tržišta i uopšte opšti porast cena našeg kapitala u našim preduzećima, što je evidentno, ne vidim da je to neka dramatična razlika. Opet kažem, ukoliko je to tačno, ali opet i ovo da kažem, spekulativno i šta bi bilo ako bi bilo. Na kraju, želim da vam se zahvalim za učešće u ovoj opštoj raspravi, a onda da vas pozovem da zajedno učestvujemo i po amandmanima. Zahvaljujem.
Povredu Poslovnika reklamirali su narodni poslanici Zoran Krasić i Žarko Obradović. Što se rasprave tiče mi praktično nismo još ni počeli, tako da nas tek očekuje diskusija ovog zakona. Izvolite, gospodine Krasiću.
Reklamiram, rekao sam vam gospodine Obradoviću, znate na koji se član odnosi, 136. Gospodine Cvetkoviću, zamolio bih vas da uzmete Predlog ovog zakona i vidi se po datumima da je to ranije spremano. Na prvoj stranici obrazloženja naveli ste ustavni osnov za donošenje ovog zakona i naveli ste članove itd, ali ja ću da vam pročitam ovo što stoji u polovini drugog reda: ''Pravni osnov'', to treba da bude ustavni osnov, ali dobro, ''nalazi se u'' tom i tom članu, ''prema kome Republika Srbija uređuje i obezbeđuje, između ostalog, poreski sistem i finansiranje ostvarivanja prava i dužnosti Republike Srbije utvrđenihUstavom i zakonom''. To je formulacija koja stoji kod poreskih propisa, je li tako? Ali, ovaj propis nije poreski, gospodine Cvetkoviću. Da ovaj propis nije poreski vi ste dali u ovim odredbama koje se menjaju, skrećem vam pažnju na ovu stranicu gde je član 1. znači, predmet ovog zakona jeste iuređuje se način proizvodnje, obrada, stavljanje u promet duvana, kao i proizvodnja, razvrstavanje i promet od duvanskih proizvoda, vođenje registracionih lista i evidencija, određuje se vrsta podataka o sastavu proizvoda, obrazuje se uprava za duvan i uređuje nadzor za sprovođenje ovog zakona. Znači, nema ni akcize, nema poreza, nema ničega što ima bilo kakve veze sa finansijama. Da li se slažete, gospodine Cvetkoviću? Slažete se. Drago mi je. Znači, Balinovac ne radi svoj posao. Da je Balinovac radio svoj posao on bi ga lepo vratio i možda bi to bio isti taj član Ustava Republike Srbije, ali verovatno neka tačka koja se odnosi na proizvodnju i na obligacije gde se reguliše pravo, gde je Skupština ovlašćena da uredi promet, proizvodnju itd. Ali dobro, to što ste pučisti, to da vam i ne uzmemo za nešto što bi moglo da bude najgore. Dalje, gospodine Cvetkoviću, vi ste u junumesecu ove godine napisali da materijalni osnov za ovaj zakon, a to su oni razlozi itd, itd, poriv, pobuda, motiv zašto vi tražite da se ovo menja, nalazite, vi ste napisali – pravilima Evropske Unije. Da vas obavestim, pošto izgleda da zaraza tamo vlada, mi nismo članovi EU. Kaže se pravilima – stop, mi nismo tamo. Kaže se – CEFTA, mi nismo ni tamo. Znači, mnogo je bolje da ste pitali Miku iz Prekonoge ili nekog našeg seljaka iz Doljevca koji je oštećen i zemljište mu je uništeno za sedam sledećih godina da ne može da gaji duvan, pošto to mora da bude peskovito, pored reke itd, da vam ne pričam, o tome ću vam sutra pričati, znači, umesto da ste Miku iz Prekonoge pozvali pa da ga pitate– je li Miko, šta je vaš interes i da ste se pozvali, evo ova strana, dve trećine, ne računamo one tamo, aplaudirala bi jer bi ste poštovali jednog našeg građanina i njegov elementarni interes. Vi ste se pozvali na sve ono što se radi protiv Republike Srbije.
Vreme. Hvala, gospodine Krasiću. Žarko Obradović, pa onda gospodin Vlatko Ratković. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Moram iskreno reći da sam se prepoznao u onome što je ministar rekao da se ovde vrši pokušaj manipulacije. Manipuliše se podacima. Postoji stenogram, gospodine ministre, nemojte da mašete glavom. Stenogram je čudna stvar, stenogram postoji i moja jasno izrečena tvrdnja da je carina na uvoz duvana bila 15% i kada se ukida ta carina – 1. januara 2008, za četiri meseca i, u čemu se tu manipuliše gospodine ministre? Je li carina 15%? Jeste. Je l' se ukida prvog, kaže, domaći proizvođači će biti zaštićeni. Znate kako narod kaže ''ne lipši magarče do zelene trave''. Kad ih uništiš onda ćeš da ih zaštitiš. Lepo, stvarno, od ove Vlade, nije, ali znate kako mene, iskreno rečeno, ne čudi ovakav odnos pojedinih ministara u Vladi RS, ni gospodina Cvetkovića lično. Setite se samo pre tri meseca on je sa ove govornice rekao da se PDV za bebe ne može ukinuti zbog direktive EU. Isti razlozi, gospodine Krasiću, direktive EU. Onda je potom dao još četiri različita odgovora, pa je onda Vlada rekla, kad patrijarh Pavle traži – može. Znači, uopšte me neće začuditi da sutra bude neko potpuno drugo obrazloženje, a na stranu to što još nije ukinut PDV. Znači, građanima se apsolutno ne govori istina, da ne kažem neku drugu reč. Druga stvar, zanimljivo je, ja sam izneo određene podatke gospodine ministre, rekao sam ako vi budete insistirali da ću se potruditi da donesem taj papir. Mene, moram vam reći, frapira kada ministar kaže – možda 800 miliona evra, ja to ne znam, ali 390, pa možda tu oko 500. Pazite, ljudi, to je razlika 300 i nešto miliona evra. U vreme kada penzioneri primaju 50 % prosečne plate, možda 300 miliona evra. Znate li vi šta se za tih 300 miliona evra može učiniti u državi? Možda 300 miliona, i to je kao mala razlika, kakve to sad veze ima i šta vi to posapnici tu pričate i dovodite građane Republike Srbije u zabunu kada mi u Vladi sve znamo. Možda 300 miliona evra razlike, kakve to veze ima. Ovo je Vlada, ovo je ta Vlada i taj manir iz 2003. godine, jer sve što su radili tada, sem privatizacije, to je bilo tada, tako da čovek nije mogao da dođe do reči, to je bilo sve fantastično, onda polako vremenom se promene neke stvari, poneko nešto kaže pa onda ispadne da to nije baš onako kako se predstavlja. Ne govorim ni u ime proizvođača cigareta, ne koristim cigarete, govorim kao narodni poslanik koji vodi računa o nečemu što se zove Budžet Republike Srbije i život građana Republike Srbije. I lično bih voleo da se cigarete što manje koriste jer na njima piše – pušenje ubija. Ali, ne mogu da prihvatim i da ne reagujem kada ministar koji govori o Zakonu o duvanu kaže proizvođačima – više vam neće država ..., i budite srećni zbog toga. Nemojte, bre, da se ljutite, šta vam je! Spasavamo vam život time što nećemo, što oni neće imati obavezu da otkupe taj duvan. Onda na priču o razlici u ceni reaguju, pa kakve veze ima. Stvarno, ministre, ja mislim da je dobro da građani Republike Srbije imaju priliku da čuju ovakvo izlaganje i ovakve tvrdnje. Jer, u stvari, to pokazuje ono što postoji već nekoliko godina, da, nažalost, u Srbiji postoje dva paralelna sveta, jedan svet vlasti i drugi svet običnih građana i ljudi u vlasti ne vide kako obični ljudi žive pa im ta razlika od samo 300 miliona evra očigledno ništa ne znači. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Član 136, gospodine Albijaniću, oko njega se vrtimo. Gospodine Cvetkoviću, pre bilo kakve ozbiljnije rasprave o ovom predlogu zakona morate da izađete za ovu govornicu i da nam objasnite u čemu se razlika ogleda između fermentisanog i prerađenog duvana? Ali nemojte, baš, ovako, kako je ovde napisano. Malo detaljnije nam objasnite, a evo, zbog čega vas to pitam. Vi ste, čini mi se 2003. godine bili u Vladi Republike Srbije ili ste tada izašli, ne znam. Tada je donet zakon koji je regulisao te akcize i ono odloženo za pet godina itd. Bio sam tad u Skupštini, kritikovao sam taj propis i takav način određivanja akciza i rekao šta će da se desi kada se smanji bara. Smanjila se bara, povećali se krokodili i naravno haos u celoj državi. Znači, postoji neki kontinuitet zbog koga je potrebno svim poslanicima da objasnite u čemu se ogleda razlika između ova dva pojma. Malopre sam pričao o ustavnom osnovu i rekao sam zašto ne bi mogao da bude taj ustavni osnov na koji se Vlada poziva. Evo, sada ću, gospodine Cvetkoviću, da podržim Vladu, ako ste se pozvali na ovaj ustavni osnov. Znate zbog čega? Zato što je proizvodnja i prerada duvana državni monopol i tu nema slobodnog tržišta. Još je ostalo u žargonu –monopol, otkupna stanica, proizvodnja, hercegovački šverc duvana, ostalo je zabeleženo. Znači, država snosi kompletnu odgovornost za proizvodnju i promet duvana, a ova naša snosi odgovornost po pravilima STO. Sve liberalno. Zašto? To ću u jednom od sledećih javljanja da vam objasnim. Zato što preko Balkana prolazi pet puteva šverca cigareta. Gospodine Cvetkoviću, raspitajte se malo preko vašeg ambasadora u Americi, mislim da je to još uvek onaj Ivan Vujačić, kod njega se raspitajte da li je završen veliki spor u Njujorku koji vodi EU protiv najvećih svetskih proizvođača cigareta, a tužbeni zahtev prema njima je 10 milijardi evra, jer toliku su štetu navele ove multinacionalne kompanije. Usput, moramo da kažemo da vi nikada nećete znati ko je pravi vlasnik fabrika duvana, jedna ima sedište u Cirihu, ali glavno sedište je u Njujorku, tako da imate u vidu i to. Još jedna stvar za ove ljude iz DSS, pošto sam potpisao njihovu inicijativu da se očuva srpski jezik i ćirilica. Da li znate da mimo Ustava i bilo kog našeg zakona u fabrici duvana u Nišu, verovatno trećina zaposlenih radi na engleskom jeziku. U Srbiji je u službenoj upotrebi srpski jezik, ali oni moraju da rade na engleskom jeziku. A to engleski na ćirilicu, to vi završavajte. Shvatam neke arapske države koje imaju na nivou Ustava ili zakona propisanu obavezu da pored obaveznog arapskog jezika moraju da znaju i francuski, ukoliko rade u ugostiteljstvu, policiji, itd. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) Mi takve odredbe nemamo. Da li može strani poslodavac da naredi koji će da bude službeni jezik u firmi? Ne može. To ne može ni u jednoj zemlji na kugli zemaljskoj, a vi ste dozvolili ili blagonaklono gledate ili se pravite da ne gledate i kada je u pitanju jezik kao znak prepoznavanja jedne nacije.
Po redosledu govornika, reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, a zatim Vidoje Jovanović.
Poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo poslanici, podsetiću vas da je u ''Službenom glasniku Republike Srbije'' br. 29 iz 2007. objavljen Akcioni plan za implementaciju CEFTA sporazuma u delu koji se odnosi na proizvodnju i promet duvana i duvanskih proizvoda. Ovaj akcioni plan sadrži i sublimira tri elementa, odnosno tri politike – politiku akciza, carinsku politiku i agrarnu politiku. Zašto ovo govorim? Ovo, iz razloga da ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o duvanu ne treba posmatrati izolovano od ovog jednog objedinjenog akta koji se naziva Akcioni plan i upravo je ovaj zakon na jednoj liniji i na programu Vlade Republike Srbije i parlamentarne većine, a to je usaglašavanje naših propisa sa propisima EU i sa pravilima svetske trgovinske organizacije, odnosno skraćeno STO. Podsetiću da je STO jedna od najznačajnijih planetarnih institucija koja ima određena pravila i sve države u regionu, a i Srbija koja teži integrativnim procesima, ne samo u političkom, nego i u ekonomskom smislu, treba da bude na liniji takvih integracija. Što se tiče naše duvanske industrije, domaća duvanska industrija zapošljava oko 130 000 ljudi, to je 6% od ukupnog broja zaposlenih u Republici Srbiji, odnosno 11% od ukupnog broja zaposlenih u privredi Republike Srbije. Ovako značajan broj zaposlenih i proizvodnja koju daje proizvodno-prerađivačko distributivni lanac generiše i jedan značajni akcizni prihod u budžet Republike Srbije, a taj akcizni prihod verovatno će ministar reći detaljnije o tome koliki je taj akcizni prihod bio, imamo to i u projektovanom budžetu. Što se tiče pojedinih rešenja iz ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu mi iz DS smatramo da su ovo kvalitetna rešenja, da će se smanjenje obaveznog otkupa duvana na duži rok pokazati ispravnim, ono će povećati konkurentnost naše privrede, odnosno ovog dela poljoprivrede. S druge strane, određena rešenja iz ovog zakona, naročito će pogodovati preduzetnicima, malim preduzetnicima, ne govorim o privrednim društvima i preduzećima, nego o preduzetnicima koji kao registrovanu delatnost imaju trgovinu na malo duvanom i duvanskim proizvodima. Videli ste iz predloženih rešenja da se dozvola za rad povećava na dve godine. Ona je bila godinu dana, naknada za obavljanje ove delatnosti je ostala praktično ista. Na nivou od dve godine ona će iznositi 8.000 dinara. Sva ostala rešenja koja su sadržana u ovom zakonu, vidim da su kolege poslanici dobro proučili ovaj zakonski tekst, upravo imaju intenciju da povećaju konkurentnost domaće proizvodnje i sa druge strane da stimulativno deluju na otvaranje novih radnih mesta, a što je najvažnije za građane Republike Srbije. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović, a zatim Slaviša Topalović.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, ako možemo da vidimo u zaglavlju, Vlada je ovaj Predlog zakona već razmatrala 15. juna. Već 07. septembra, Vlada je učinila jedan amandman, a imamo izveštaj Zakonodavnog odbora koji prihvata Predlog zakona i istovremeno to znači da je pravno moguć amandman Vlade. Pitam sebe, pitam gospodina ministra, a i Vladu i nas poslanike – zar je moguće da je u periodu od 15. juna, kada je Predlog zakona stigao kod nas, neko izvršio pritisak u smislu izmene procenta obaveznog otkupa duvana sa 40% na 30% do 31. decembra 2007. Znači, za proizvodnju duvana u ovoj godini. Mogu sam da shvatim da je to pritisak kompanija koje su kupovale našu duvansku industriju, a to je pre svega, ''Filip Moris'', ''Britiš Tabako'' i ''Japan Tabako'', što znači, naša Vlada stavljanjem ovog zakona po hitnom postupku želela je na neki način da stvori onu obavezu koju je stvorila prilikom zaštite tih kompanija, da ispuni svoju obavezu. Kada je u pitanju pravni osnov i razlozi, videli smo i ovde smo čuli određene kritike, a istovremeno i razlozi koji se ovde navode kada je u pitanju ovaj predlog zakona jeste usaglašavanje našeg nacionalnog zakonodavstva sa pravilima koja vladaju u EU, zatim sa STO, a takođe sa Sporazumom CEFTA. Ovde je bilo pitanja da li smo mi članice EU, a sigurno danismo, a sve ovo u pravcu smanjenja obaveznog otkupa duvana, koji je predviđen članom 9. ovog zakona, a on je 30%, znači, za 2007. godinu i najavom da će od 1. januara 2008. godine prestati obaveza otkupa duvana. Ja pre svega želim da pitam ministra i Vladu šta član 9. ovog predloga zakona proizvodi kada su u pitanju proizvođači sirovog duvana i kada su u pitanju oni proizvođači koji se bave fermentacijom duvana. Ne želim da diskutujem o kompanijama koje su kupile Duvansku industriju Niš, Vranje i Sentu, ali želim da kažem da će mnogo biti oštećeni poljoprivredni proizvođači ili najprostije rečeno seljaci koji se bave proizvodnjom sirovog duvana, a i fabrike koje su ili privatizovane ili nisu, a bave se fermentacijom. Tako je jedna naša fabrika u Ljuboviji koja se upravo bavi fermentacijom i pripremom duvana za njegovu finalnu proizvodnju, odnosno za proizvodnju cigareta. Posebno želim da kažem što se tiče procenta obezbeđenja naše duvanske industrije, mi smo jedno vreme sa domaćom proizvodnjom izmirivali oko 60%. Posebno će biti pogođena područja kao što su Vojvodina, Mačvanski i Kolubarski okrug, Pčinjski, Šumadijski, odnosno srednja Srbija. Ne smemo zaboraviti da dobar deo naših poljoprivrednih proizvođača je naslonjen i živi od proizvodnje i pre svega prerade duvana. Isto tako, želim da kažem da se država nije pobrinula u ovoj 2007. godini da utvrdi visinu premija kada je u pitanju proizvodnja duvana i njegova prerada. Evo sada ide otkup, u ovoj sezoni još uvek nemamo utvrđene kriterijume za premiju. Neka razmišljanja jesu da to bude po kilogramu i to je verovatno razmišljanje da bi se postigao veći kvalitet, a sa druge strane da to bude 1300 kg. po hektaru površine zasađenog duvana. Da li su to pravi kriterijumi, samo upozoravam da Vlada, odnosno resorna ministarstva kada budu to predlagali da imaju u vidu da je ova godina bila sušna i da ne bi određeni poljoprivredni proizvođači izgubili pravo na premiju. O tome treba posebno povesti računa. Imam primedbu i upućujem je pre svega Vladi, Vlada se potrudila da po hitnom postupku stavi ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvana, a nije se potrudila da utvrdi premije koje brzo očekuju poljoprivredni proizvođači. Pitam se, jer poljoprivredni proizvođači očekuju da premije budu pre svega utvrđene u ovoj godini, u 2007. godini, za 2008. godinu. Isto tako, želim da istaknem da će finalni proizvođači duvana najvećim delom uvoziti duvan iz drugih zemalja zato što je navodno jeftiniji. Zašto je on jeftiniji? Zato što su te države, a imamo ih ovde u okruženju, bivše republike SFRJ, odredile premije i subvencije prema poljoprivrednim proizvođačima, a mi to nismo učinili. Mi ćemo već u 2008. godini, kada od januara stupi na snagu ovaj zakon, kada budemo imali na snazi zakon da prestaje obaveza obaveznog otkupa, sigurno imati problema kada je u pitanju ukupna proizvodnja, a to će se odraziti na područja koja sam malopre pomenuo. Pre svega želim da naglasim da smo u opštini Ljubovija imali 3.000 tona proizvodnje, a ako je obavezan otkup 30%, to je oko 900 tona obaveznog otkupa duvana. Takođe, jedna od primedbi jeste da smo prilikom formiranja budžeta ovde govorili da smo odredili sredstva za sprovođenje agrarne politike, određene subvencije u oblasti agrara i stočarstva, a svedoci smo u poslednjih nekoliko godina da sve više imamo problema kada je u pitanju poljoprivredna proizvodnja. Ističemo da je poljoprivreda veoma bitan segment privređivanja u našoj zemlji, ali mislim da Vlada nedovoljno obraća pažnju na poljoprivrednike. Imali smo probleme u malini, imali smo probleme u proizvodnji stočnog fonda, odnosno u predaji žive stoke, odnosno svinja i sada ćemo sigurno imati problem kada je u pitanju duvan. Ono što je, pre svega, Vlada ovde istakla, jeste to, da su efekti ovog zakona, odnosno ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona ravnopravniji položaj svih proizvođača duvana i duvanskih proizvoda, zatim, celishodno vođenje evidencije, trgovci na malo da imaju bolje uslove i efikasniji i racionalniji rad uprave za duvan u okviru Ministarstva poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva. Čuli ste zamenika predsednika poslaničke grupe, gospodina Žarka, kada je rekao da se SPS ne slaže sa ovim predlogom zakona i neće sigurno glasati. Mi ćemo čak i podržati jedan amandman, nisam siguran ko ga je podneo, kada je u pitanju brisanje člana 9. U pitanju je upravo ovo smanjenje procenta koji se odnosi na obavezan otkup duvana. Želimo da zaštitimo poljoprivredne proizvođače i naša je namera da brisanjem ovog člana ostanu na snazi prethodne odredbe Zakona, kako bi zaštitili poljoprivredne proizvođače. Zato, SPS neće glasati za ovaj predlog zakona.
Reč ima narodni poslanik Slaviša Topalović, a zatim Rajko Baralić.
Suština izmena i dopuna ovog zakona, osim male kozmetike, jeste sasvim nešto drugo. Veliki ministar za rasprodaju srpske privrede, gospodin Aleksandar Vlahović, zajedno sa vama, gospodine ministre, svojevremeno je prodajući srpske fabrike duvana u Nišu i Vranju, prodao i srpsko tržište i to zatvoreno, još vrednije u istoj transakciji. Da li je to tačno, gospodine ministre? Vi ste bili prisutni tada kao direktor Agencije za privatizaciju, a pošto ste dobro obavili privatizaciju više firmi po Srbiji gde su građani ostali bez posla i bez hleba, onda ste unapređeni za pomoćnika ili zamenika ministra. Prodaja tih fabrika, ''Duvanske industrije Niš'' i ''Duvanske industrije Vranje'', dogodila se za vreme mandatara Zorana Živkovića, koji je bio iz DS, kao i vi, gospodine ministre. Kao što znate, ''Duvansku industriju Niš'' kupio je ''Filip Moris'', a ''Duvansku industriju Vranje'' kupio je ''Britiš Amerikan Tobako''. Dakle, ovi vaši prijatelji, koji su za vreme bombardovanja zasipali celu Srbiju kasetnim bombama, uz poklonjene fabrike sa niskim cenama otkupa dobili su na korišćenje i srpsko tržište do 2010. godine. Šta se sve dešavalo u međuvremenu? Mislim da je od vitalnog značaja za javnost Srbije. Javnost bi trebalo da bude upoznata kako bi shvatila suštinu ovog vašeg Predloga zakona. Naime, na srpskom tržištu je i pre prodaje ove dve velike fabrike u Nišu i Vranju postojala, kako vi kažete, gospodine ministre, ''Tvornica duhana Rovinj'', koju ste, takođe, vi ''žuti'' demokratori doveli u Srbiju. Oni za svoje cigarete na našem tržištu imaju više nego povoljno carinu, s obzirom na to da srpski proizvodi ne postoje na hrvatskom tržištu. Potpisivanjem ugovora CEFTA carina bi trebalo da bude ukinuta. To je ovaj ugovor koji planirate da ratifikujete i ponavljam, gospodine ministre, oslobodite, u ovom slučaju, hrvatsku fabriku cigareta Rovinj od carine. Njihova roba, koja već sada zauzima dobar deo srpskog tržišta, ugrozila bi deo profita američke i engleske kompanije ''Britiš Ameriken Tobako'' i ''Filip Moris''. Da li je to tačno, gospodine ministre? Gospodin ministar ima preča posla, nije mu važno šta pričamo za ovom govornicom. Tu se sada pojavio veliki problem u srpskoj Vladi. Dobar deo Vlade je na strani Hrvatske, kome je u interesu da se CEFTA ratifikuje. Svojevremeno je najveći lobista u Vladi Srbije bio Goran Živkov. Drugi deo zastupa interese američke i engleske. U tim interesima se najviše istakao iz Vlade Srbije Aleksandar Vlahović. Oni nisu baš za CEFTU, barem ne do 2010. godine, jer ste im obećali da imaju slobodno zatvoreno tržište samo za njih. Tu ste ih malo prevarili, jer bi u tom slučaju i ovako velika konkurencija Rovinja iz Hrvatske bila oslobođena carina, samim tim bi imala mogućnost da smanji cene cigareta da potisne konkurenciju i svoje tržište koje je obećano i prodato zajedno sa fabrikama u Nišu i Vranju. Kao što vidite vi demokrate pored vašeg nesposobnog vođenja državne politike, koja vodi Srbiju iz dana u dan u sunovrat i koja je pogubna za ovaj narod, uvučete u problem i strane investitore koje ste baš vi doveli u ovu Srbiju. Vi njih dovodite, gospodine ministre, vašom politikom na nesigurno tržište. To su vaši prijatelji koji se zdušno zalažu da nam otmu deo naše teritorije, da nam otmu Kosovo i Metohiju. Šta se onda dešava? Naš neobavešteni premijer, Koštunica silni, šalje svog izaslanika Parivodića da obiđe sukobljene strane. Parivodić odlazi u Hrvatsku kod Sanadera, a potom i BAT i ''Filip Moris'', da bi sredio odnose i pomirio stranu konkurenciju na srpskom tržištu, jer ste ih vi vašom politikom i mahinacijama zavadili. Ovaj sukob velikih razmera ekonomskog interesa multinacionalnih kompanija, BAT i ''Filip Moris'' sa jedne strane i sa druge strane ''Fabrike duhana Rovinj'' iz Hrvatske, kako vi kažete ministre, koji isključivo zastupa pored nekih ministara iz naše Vlade i država Hrvatska, povezuje i obeležava apsurdna činjenica u srpskoj privatizaciji. Činjenica je da su naše dve fabrike duvana iz Niša i Vranja prodate za tri puta manju vrednost od stvarne vrednosti. Pored problema oko podele srpskog tržišta i konkurencije Rovinja iz Hrvatske, ''Filip Moris'' je bio prošle godine rekorder u Srbiji po dobiti, 4,66 milijardi dinara, tako da je za tri godine vlasništva fabrike već otplaćen uloženi novac za kupovinu fabrike i uloženi novac za proširenje proizvodnje te iste fabrike. To je dokaz i očiti primer da je fabrika prodata budzašto vašom zaslugom, gospodine ministre, i zaslugom gospodina Vlahovića, kada je za samo tri godine otplaćena. To je taj demokratski način privatizacije, koji je unakazio srpsku privredu, gospodine ministre. Predlažem, povodom toga, da usvojite sve amandmane SRS, kako bi popravili ovaj zakon koji je loš i neprimenjiv u praksi i kako bi se usvajanjem amandmana SRS koliko-toliko promenio i lakše koristio.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a zatim Nebojša Stefanović.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja nisam maneken ničijih cigareta, da sklonim ovo što reklamira, ali ću da pročitam ovo što ovde piše – želite bebu, trudnice koje koriste duvanske proizvode rizikuju da izgube bebu ili oštete bebino zdravlje. Sa druge strane piše – pušenje ubija, duvanski dim šteti ljudima u vašoj okolini. O ovome mi danas govorimo. Dakle, o ovom zlu mi danas govorimo, koje, nažalost, puni državni budžet i koje jeste akcizni proizvod zbog toga što se akcizom smanjuje, odnosno uveličava upotreba određenih proizvoda u jednoj državi. To ne znači da ovaj proizvod ne može da bude predmet posebnog interesovanja u vlasti. Oduvek, od kad je Kolumbo doneo ovu biljku sa one strane okeana do danas duvan i duvanski proizvodi proizveli su na milijardu bolesnih ljudi, gubitak njihovih života, da ne govorim o drugim teškim posledicama koje duvan ostavlja. Imao sam obavezu da ovo kažem, zato što po oficijelnoj proceni našeg Ministarstva zdravlja, ovog sada u Srbiji, otprilike se na svaki dinar koji se zaradi od prodaje, odnosno prometa duvana i duvanskih proizvoda daje jedan i po dinar u Srbiji za lečenje od posledica ove pošasti. O tome mi danas govorimo i zato sam ja ovde hteo da ovu raspravu započnem sa ovih nekoliko rečenica, a sve ovo drugo je pitanje ličnog izbora građana, naše spremnosti da im objasnimo da to ne treba da rade, da ih zdravstveno prosvetimo, da pomognemo svakom ako je moguće da prestane da konzumira ovo zlo. Ovo jeste zlo. Ovo zlo od kad postoji u našoj zemlji, ovde se pominje često Niš, tačno je, Moravska banovina sa sedište u Nišu osnovala je duvanski monopol davnih godina i na taj način se priključila modernim državama onog doba koje su počele proizvodnju, sađenje duvana i njegovog rezanja, njegove obrade i do današnjeg dana proizvodnja duvana i duvanskih proizvoda se smanjuje, ali se u Srbiji, nažalost, povećava. Dakle, Srbija je danas druga zemlja u Evropi po potrošnji duvana po glavni stanovnika, a svi treba da učinimo sve što je moguće da ovo bude smanjeno i veoma je teško govoriti o ovome kao budžetskom prihodu. To je veoma važno da kažemo, zato što ovo jeste Narodna skupština, mi jesmo narodni poslanici i naš posao ovde nije jednostavan posao, već jeste posao koji bi trebalo sa puno odgovornosti da sprovodimo. Da se vratim na temu, nažalost, tema je pred nama i o njoj treba da se izjasnimo. Doktor Žarko Obradović u ime SPS je izneo oficijelni stav. Gospodin Vidoje Jovanović narodni poslanik SPS, takođe, o ovome je govorio. I jedan i drugi su rekli zbog čega mi ne možemo podržati izmene i dopune ovog zakona o duvanu. Ako pogledamo stenograme šta su poslanici SPS govorili neposredno pred privatizaciju duvanske industrije u Nišu i Vranju, možete jednostavno da ustanovite da smo i tada rekli da je toj prodaji prethodila izmena i dopuna Zakona o akcizama, koja je obezbedila sledeću stvar – da se smanji akciza na domaće cigarete, što je onda gospodin Đelić objasnio kao vrhunski doprinos uvažavanju domaće proizvodnje. Nekoliko nedelja nakon toga je prodata duvanska industrija, pa su onda ove strane cigare postale domaće, inače je fiskalni kapacitet te transakcije je jedna milijardi dinara 2003. godine. Dakle, prosto imamo obavezu da to ponovimo, zato što znamo o čemu se onda ovde radi. Drugo pitanje, na kojem bih se zadržao samo nekoliko trenutaka, jeste ovo o kojem je, takođe, govorio dr Žarko Obradović. Koja je to sila koja može da utiče na Vladu jedne države da, u toku pripreme jedne sednice, praktično je primora da narodnim poslanicima podnese amandman kojim se 40% proizvodnje koja bi bila obavezna da se otkupi u toku jednogodišnje kampanje duvana smanji na 30%. Ja se bojim što živim u takvoj državi u kojoj je moguće da neko telefonskim pozivom ili na neki drugi način utiče ne na privredni život Srbije, nego na život građana Srbije. Ko to može, on može sve. Ko na taj način može da komunicira sa Vladom Republike Srbije, on od Vlade Republike Srbije može da traži sve i on može biti gospodar života i to je moja teza danas, ovde, i to je ono što mene plaši. Inače, sve ovo drugo je već viđeno – procenat vrednosti kapitala duvanske industrije, način prodaje, tržište koje je poklonjeno, liberalizacija do besvesti, to smo sve već videli. Ali, ono što sada vidimo je realna posledica zablude da se može na taj način pokloniti tržište i da se na taj način velikim nacionalnim kompanijama dati privreda, a da se ne očekuje da oni kasnije mogu, kako to deca kažu u žargonu, izvinjavam se vama i ovom mestu, da puštaju kišu kada misle da treba. Dakle, u Srbiji ima nekoliko takvih sistema koji su u stanju ovo da urade. Naša je obaveza da se protiv njih borimo zajedno. Vlast ili opozicija, ovde nije pitanje, ovde je pitanje naša spremnost, da li mi možemo da kažemo otvoreno u lice građanima Srbije da postoje takvi ljudi, dakle, kompanije, koje to rade na sledeći način, da praktično Vlada Srbije bude njihova prćija i da bude servis za izvršavanje njihovih pukih želja za ostvarivanje većeg profita. To je danas poražavajuća činjenica u Srbiji, sve drugo je nešto o čemu mi možemo da se nadgornjavamo i da govorimo i da menjamo argumentaciju, ali o ovome ne možemo i zbog toga, ako ni zbog čega drugog, ne bih mogao ni kao čovek, ni kao pripadnik Socijalističke partije Srbije, da glasam, zato što ovo jeste servirano sa mesta koje nije državno, to je neko drugo mesto i usuđujem se da kažem mafijaško. Zato je važno da ovakve pojave prepoznamo i po cenu da se ne znam kakva ekonomska šteta po državu napravi ne pristanemo na ovakve ucene i ustupke, bilo je još takvih pojava i mogu da vas podsetim, ali nema smisla biće prilika kod budžeta kod nekih drugih zakona koji će uskoro doći. Dakle, ako je nešto u ranjivoj demokratiji problem onda je to da neko može da bitno oblikuje jedan zakonski projekat i da natera jednu poslaničku većinu i jednu parlamentarnu većinu da glasa, to znači da ta država nema suverenitet i to znači, da u ovom parlamentu ti narodni poslanici ne predstavljaju volju građana i to znači, da je povređeno pasivno biračko pravo svih onih koji su za njih glasali. Sve dok me ima i dok sam ovde boriću se protiv takvih pojava, zato što to nije normalno,niko od nas u izbornoj kampanji nije pristao da bude puki izvršilac ovoga što je danas ovde cena. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Cvetkoviću, ja, evo, čitam stranu 4, obrazloženja, poslednji pasus. Napisali ste: ''U cilju usaglašavanja sa Jedinstvenim sporazumom o slobodnoj trgovini u Jugoistočnoj Evropi''. Koji je taj Sporazum, izvinite, molim vas? Da li imate odgovor na to pitanje?
CEFTA, gospodine Krasiću.
Ja nisam vas pitao, gospodine Albijaniću, ministar mudro ćuti, zato što to nije to, ako se tebi desi da se istrčiš, to što je CEFTA, to ima drugačiji naziv i to je Sporazum o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, ono C, gospodine Albijaniću, a ovde se Vlada poziva na J, ''u Jugoistočnoj Evropi''. Da li postoji neki sporazum, gospodine Cvetkoviću, koji mi ne znamo da je potpisan? Vi kažete da postoji neki sporazum o slobodnoj trgovini u jugoistočnoj Evropi, koji je Vlada potpisala, od 19. decembra 2006. godine i naravno, s obzirom na ove datume, rekli ste da će to biti ratifikovano sredinom 2007. godine. Ko će to da ratifikuje? Takav sporazum, je l' postoji ili ne postoji? Ako je CEFTA, to još nije ratifikovano, to smo danas završili sa načelnom raspravom. Ja sumnjam da će to da prođe. To je jedna stvar. Po meni vrlo značajna. Druga stvar, da li ratifikacijom ovog sporazuma CEFTA pojedine odredbe iz tog Sporazuma postaju sastavni deo našeg unutrašnjeg pravnog poretka? Samo da vas podsetim, zašto je Vojislav Koštunica organizovao da povodom te tačke dnevnog reda mi nemamo predstavnika Vlade koji bi nam odgovorio, a čekali smo odgovor i evo šta piše: ''Ako Sporazum ne stupi na snagu za sve ugovorne strane u skladu sa stavom 2 ovog Člana, stupiće na snagu tridesetog dana od deponovanje petog instrumenta ratifikacije, prihvatanja ili odobravanja''. U obrazloženju ovog zakona ste naveli da još nisu ratifikovani Srbija i Bosna i Hercegovina, znači da je ratifikovalo njih sedam, on je stupio i kako on može nas da obavezuje. Kako nas mogu da obavezuju ove odredbe o arbitraži, o zabrani da država interveniše i da subvencioniše itd. Šta vi to radite? Treba, stvarno, da pravimo nacionalnu korporaciju za otklanjanje štetnih posledica. Gospodine Cvetkoviću, molim vas, kažite mi kako će da se ratifikuje ovaj sporazum kada je u pitanju Kosovo i Metohija? Kome će UNMIK da podnese na ratifikaciju? U Sporazumu učestvuju ravnopravne strane i ko će da ratifikuje CEFTU što se tiče teritorija Kosova i Metohije, odnosno potpisa lica koje se predstavlja da je UNMIK i da to radi kao staratelj na Kosovu i Metohiji, da li će to da ratifikuje Savet bezbednosti Ujedinjenih nacija, pošto je on gazda, on je njih ovlastio? Da je to ratifikovala možda Skupština, ova Čekuova, da li ste vi svesni u koje obaveze uvlačite državu sa Sporazumom CEFTE.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, zatim Veroljub Arsić, pa vi gospodine Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o izmenama Zakona o duvanu predložena je ključna izmena i odnosi se na smanjenje obaveza otkupa ili proizvodnje domaćeg obrađenog duvana od strane proizvođača duvanskih proizvoda u visini sa 50 na 40% i naravno doveli smo i do Vlade gde se 80.600 smanjuje na 1.200 tona, zbog loše godine, i od 1. januara 2008. godine potpuno ukidanje ove obaveze. Ovom merom izlazi se u susret proizvođačima duvanskih proizvoda koji postoje u našoj zemlji. Međutim, radi se na štetu proizvođača domaćeg obrađenog duvana. U cilju zaštite domaćih proizvođača duvana predložene su carinske mere, te carinske mere, da podsetim, bile su, u stvari još uvek su 15%, a od 1. januara će biti 57,6%, odnosno biće određeni carinski kontigenti na uvoz ovog duvana. S tim, da vas podsetim, da je u istom periodu Hrvatska, recimo, sve ovo vreme imala uvoznu carinu od 38%, a Evropska unija 57% na uvoz cigareta. Što se tiče zaštite domaćeg proizvođača duvana, koji će uvek biti veoma oštećeni država bi trebalo da preduzme određene mere, određene podsticaje za kupovinu i proizvodnju. Međutim, potpisivanjem, odnosno ratifikacijom CEFTE mi ćemo biti u prilici da će se ono što država bude trebalo da preduzme kao meru, bilo zaštite domaće proizvodnje bilo podsticaja, okarakterisati kao nešto što je nedozvoljeno u smislu ometanja konkurencije i naša zemlja to neće moći da preduzme. Ništa nećemo moći da preduzmemo, ni agrarne mere, ni različite kontigente, ni te podsticaje i time proizvođači, ne cigareta, već duvana, što je veoma važno, biće značajno oštećeni. U našem slučaju, u ekonomskom smislu, nama najveća pretnja dolazi od države koja u CEFTI ima najjaču ekonomiju i najjaču duvansku industriju, ne računajući nas. Znači, to je Hrvatska i njihova ''Tvornica duvana u Rovinju''. Čak i zvanična statistika u našoj zemlji kaže, sa čim se slaže i Vlada, da je u proizvodnom distributivnom lancu u duvanskoj industriji zaposleno skoro 130 hiljada ljudi ili 6%. Možete da zamislite kakve će efekte imati na te ljude i na taj broj zaposlenih. Strašno je ono što Srbija radi da sve buduće probleme sa akcizama ostavlja za rešavanje nakon potpisivanja Sporazuma CEFTA i faktički stavlja u ruke tela koja će sigurno odlučivati na štetu srpskih interesa, jer faktički oni koji budu krojili i donosili takve odluke sigurno se neće obazirati na naše potrebe i na probleme naših proizvođača. Čak, govoreći o bilateralnim odnosima sa Hrvatskom Republika Srbija je od 1997. i 1998. godine, kada je naša privreda bila suficitarna, odnosno kada je pokrivala pokrivenost uvoza izvozom, bila 233,5, odnosno 133,2%. Znači, Republika Srbija je beležila značajan suficit, a došlo je do 75,1% u 2006. godini, odnosno do 70,3%, znači suficit od 30% u prvih sedam meseci u 2007. godini, sa trendom pada ove pokrivenosti. Zbog carinske stope koju je uvela od 38% kao zaštitnu meru svoje proizvodnje duvana, a čuli ste od gospođe Tabaković kako su to uradili Amerikanci sa patikama i dodatnim parom pertli, što je nešto kao primer kako ozbiljna država štiti svoju domaću proizvodnju, Hrvatska je u 2006. godini izvezla cigarete u Srbiji u vrednosti od 11.318.000 dolara što je povećanje od 22,1% u odnosu na 2005. godinu. Podsećanja radi, još jednom ću kazati da je naša stopa na uvoz cigareta samo 15% i da zbog toga Republika Srbija nije uvezla cigarete u Hrvatsku u vrednosti ni od jednog jedinog dolara. Veoma je značajno istaći da će ulaganje hrvatskih preduzeća u kupovinu srpskih firmi, samim tim u duvansku industriju, biti mnogo lakše od onog koje predstoji našoj državi, jer su njihovi lanci i strateška prodaja u našoj državi mnogo ravnopravnije zastupljeni, nego naši kod njih. Ne bih izdvajao naše firme koje nisu uspevale, a vi ih svi znate, svih ovih godina da dobiju povoljne lokacije za naše trgovinske centre, koje nisu mogle da prođu na njihova tržišta i da kupuju hrvatske fabrike, upravo iz razloga što je politička klima koju Hrvatska gaji i koja je zagovarana, da kažem, javno i od članova Vlade, takva je da se srpskim proizvodima okreću leđa i da se srpskom kapitalu uvek kaže ne. To se pravda ovim ili onim razlozima, ali da je to čista politička odluka potpuno je jasno. Čak i sama Hrvatska priznaje, a to možete da vidite i u njihovim tekstovima i njihovih analitičara i njihovih medija da njihovi građani ne bi pristali da kupuju robu iz Srbije. To se ilustruje i primerom iako kompanija "Filip Moris", da se vratim na teren duvana, poseduje, kontroliše oko 13% tržišta cigareta u Hrvatskoj, oni u Hrvatsku uvoze cigarete iz Evropske unije, a ne iz Srbije koja je daleko bliža. Upravo je carinska stopa za uvoz cigareta iz Srbije 38%, a za uvoz cigareta iz Evropske unije 19%. Srbija je sa uvoznom carinom od 15% u lošijem položaju od Evropske unije. Dakle, uzevši sve ovo u obzir moramo istaći da je osnovna dužnost Republike Srbije sledeće: da zaštiti domaćeg proizvođača, da ne dozvoli da mi trpimo posledice loših, odnosno nedostatka vizije u budućnosti ove vlade i da uvedemo zaštitu proizvođača akcizama i određenim carinama, sem duvana, pogotovu za ostale proizvode od strateškog interesa za Republiku Srbiju. Ranije sam govorio o naftnoj industriji. Republika Srbija mora mnogo značajnije da se uključi u pritisak da se srpskim preduzećima omogući mnogo veće i značajnije ulaganje kapitala i u hrvatsko i u sva druga tržišta. To je način na koji će Republika Srbija da pomogne svojim firmama, da pomogne svom izvoznom proizvodu, strateškim proizvodima i da obezbedi i zadrži radna mesta koja treba da dobiju radnici u Srbiji, a ne da pomažemo drugim zemljama, ma koliko ih voleli ili ne. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a zatim Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogu da kažem da je osnovni Zakon, na kojem se grade izmene i dopune, bio napisan u korist dve ekonomske grupacije, s jedne strane, u korist velikih multinacionalnih kompanije koje su u trenutku donošenja ovog zakona bile u pregovorima sa Vladom Republike Srbije oko prodaje ''Duvanske industrije Vranje'' i ''Duvanske industrije Niš''. S druge strane, drugi finansijski uticaj imali su ljudi iz podzemlja koji su se na nelegalan način bogatili trgovinom duvana. Naravno, među njih spadaju i veliki uvoznici. Da je to tačno i da ova moja tvrdnja ide u prilog vidi se iz samog Zakona. Jer, recimo, prerađivač duvanskih prerađevina mora da uplati depozit Vladi Republike Srbije da bi mogao da obavlja tu delatnost, da ima odgovarajuće tehničko-tehnološke karakteristike da bi mogao to da radi. Velikoprodaja, takođe, mora da uplati depozit Vladi Republike Srbije da bi mogla da se bavi velikoprodajom duvanskih prerađevina. Ko ne mora? Ne mora uvoznik. Uvoznik ne mora ništa da ima, samo pare da nabavi duvan i da ga dovuče do Srbije. Sada, kada je Zakon ušao u primenu kao posledica toga imamo da su mnogi oni mali koji su učestvovali u trgovini duvanom i duvanskim prerađevinama, bili u nemogućnosti da ispoštuju uslove iz ovog prethodnog Zakona – veliki depoziti, veliki kapaciteti, veliki smeštajni prostor, tako da su se polako, da kažem, uklanjali sa tržišta i ostavljali prostor velikima. Sada smo u situaciji da veliki više nemaju nikakvu obavezu, odnosno sada im se već smanjuje, a od 2009. godine potpuno ukida da bilo šta otkupljuju od domaćih proizvođača duvana. U koji položaj ste stavili domaće proizvođače duvana? U taj da nije mogao nijedan samostalni individualni poljoprivredni proizvođač da se bavi proizvodnjom duvana, nego je to moglo pravno lice, zadruga i preduzetnik. Znači, na određen način već ste unapred eliminisali sve one kojih ima najviše, koji, gledajući pojedinačno, imaju malu proizvodnju, ali ukupno igraju značajnu ulogu na tržištu duvana. Ostavili ste prostor dvojici mafijaša Stanku Subotiću zvanom Žabac i Peconiju. O njima ćemo malo kasnije, kada bude bila rasprava u pojedinostima, da vidimo i sudbine te dvojice i čime se sve danas bave. Postavlja se samo još jedno pitanje: kakve to obaveze Vlada Republike Srbije ima prema preduzećima koja su otkupila našu duvansku industriju? Hoće li donošenje ovog zakona, koji najviše odgovara uvoznicima duvana, a od zemalja u okruženju najviše odgovara Hrvatskoj, odnosno kakve će to posledice da ima za budžet Republike Srbije i građana? Šta je obećano kupcima naše domaće duvanske industrije? Šta je napisano i šta je potpisano, jer se mnogi od tih dokumenata kriju i od poslanika i od srpske javnosti? Znate šta, kad neko kupuje duvansku industriju, ne kupuje samo fabrike, hale, mašine, kupuje i tržište. Ako ste u zakonu, u Sporazumu ili u ugovoru njima obećali da ćete određeni vremenski period da štitite to tržište koje kupuju, koju posledicu može da ima država Srbija ukoliko se toga odreknete, odnosno ukoliko ih prevarite. To je prva posledica. Druga, koliku će štetu država Srbija da ima kad potpuno ukinete carinsku zaštitu duvanskih prerađevina? Treće pitanje, koliku će štetu ovde da imaju domaći proizvođači duvana, zbog građana reći ću, uzgajivači, seljaci? U tome je problem. Ova država je u stanju da uvek postupa onako kako to od nje neko traži, a to nisu građani Srbije. Pre nekoliko meseci smo imali zakon, čak ste išli dotle da ste slušali monopoliste i prilagođavali zakon monopolistima, proizvođačima bezalkoholnih pića. Evo, sad smo krenuli sofisticirano na tržište duvana, a svaka iole ozbiljna država štiti svoje tržište, štiti svoju proizvodnju i štiti svoj budžet. Ovaj zakon svakako ne ide tome u prilog. Zakon ste napisali i navodno u njemu ima još nekih izmena. Mogu da kažem da su samo kozmetičke prirode. Pojedine odredbe zakona ste brisali u nekim članovima i prebacivali ih u drugi član. Dozvola za trgovinu duvanom više nije na godinu dana, nego na dve godine. Jednokratna naknada za tu dozvolu nije više 4.000, nego 8.000. Još nešto, nikako mi neće biti jasno, izveštaji se podnose po trenutno važećem zakonu Ministarstvu poljoprivrede, lica koja su upisana u registar proizvođača i prerađivača duvana. Sada ih ovim izmenama i dopunama obavezujemo da izveštaje pišu i Upravi za duvan. Postavljam pitanje, šta će nam onda Ministarstvo poljoprivrede, ako podnose izveštaj Ministarstvu poljoprivrede ili šta će nam Uprava za duvan koja do sada nije imala nikakvog uticaja na te izveštaje, niti ih je neko dobijao iz te Uprave. Ili je ovde reč o tome da samo treba da se gomila državna administracija? Mi smo podneli nekoliko amandmana bar što se ovoga tiče. Pogledajte te amandmane, gospodine ministre, bar u ovom tehničkom delu, da rasteretite to Ministarstvo poljoprivrede, a da Uprava za duvan konačno radi svoj posao. U raspravi u pojedinostima iznećemo mnogo više činjenica koje su se dešavale i prethodile samo donošenju Zakona o duvanu, koje su posledice od kad je on stupio na snagu i kakve će posledice biti sa ovim izmenama i dopunama.
Narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Skupštine, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, na časovniku Narodne skupštine Republike Srbije je 18,48 časova. Od JUL-ovskog ministra informisanja, Aleksandra Tijanića, dobili smo dopis da će danas direktan prenos Narodne skupštine trajati do 18,55 na drugom programu, a da će potom, do završetka rasprave po ovoj tački, kako je i planiran rad sednice Skupštine, biti odloženi prenos tog dela zasedanja, takođe, na drugom programu, od 21,30 časova. Mi, srpski radikali, JUL-ovskom ministru informisanja, Aleksandru Tijaniću, nikada nismo, niti mu verujemo, na osnovu dopisa koji je prosledio i lično ga potpisao, to je njegov komunistički manir da tako komunicira sa predstavnicima naroda, da se bahato i osiono ponaša, zato građani Srbije plaćaju pretplatu. Mi zbog toga, zbog takvog ponašanja JUL-ovskog ministra, Aleksandra Tijanića, u 18,55 časova, kada nam je inače javljeno i dobili smo zvanično obaveštenje, evo ga na stolu predsedavajućeg, kojeg sam videla, lično ga je rukom potpisao JUL-ovski ministar Aleksandar Tijanić, mi srpski radikali, koji se protivimo takvom ponašanju i ukidanju direktnog prenosa Skupštine Srbije, napustićemo za danas zasedanje i vratićemo se sutra u 10,00 časova. Prema tome, očigledno je jasno i nama narodnim poslanicima koji se borimo za demokratiju, a JUL-ovskom ministru, Aleksandru Tijaniću, nije da ne može na takav način da se poigrava sa predstavnicima naroda, naročito sa nama srpskim radikalima, građani će ovo razumeti i znaće da osude takvo njegovo ponašanje i vas koji ga držite na vlasti i čiji je on, kao JUL-ovski ministar, danas sluga. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mi ne polemišemo sa odlukom Televizije Srbije, mi polemišemo sa pomanjkanjem autoriteta predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, koji nije u stanju da obezbedi direktan prenos zasedanja Parlamenta. Svako se ponaša onako kako mu se dozvoli. Zbog toga se nadam da ćemo u narednih nekoliko dana usaglasiti ova pitanja koja su sad ovde otvorena. Poslanici SPS i gospodin Mrkonjić, potpredsednik Narodne skupštine, biran iz redova SPS, u 18,55 časova napustiće zasedanje Narodne skupštine i vratićemo se u salu kada bude obezbeđen direktan televizijski prenos. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pored terora direktora RTS, pokušaću samo dok ima prenosa da kažem deo svoje diskusije večeras, a ostatak ćemo da ostavimo za sutra u 10,00 časova. Očekujem da ministar da dođe sutra u 10,00 časova, da završimo raspravu onako kako dolikuje i da posle toga raspravljamo o drugim predlozima zakona. Danas je bilo pitanje ko može da naredi Vladi Srbije. Mogu da narede gazde, jer Vlada Srbije ima gazde, uglavnom u inostranstvu. Neki su došli silom, neki su došli novcem. Uglavnom, svako od ministara i svako ministarstvo ima svog gazdu. Pokušaću za ovo kratko vreme da ukažem samo na neke činjenice. Činjenica je da je ovaj predlog zakona samo šminka, osim člana 29. gde je suština. Podsećam vas na Zakon koji smo donosili, doduše tad se ministar bavio privatizacijom, nešto malo burazerskom, nešto malo drugom, ali i nije bio ministar kada smo donosili Zakon o duvanu, kada smo podsećali da će se uništiti stvarni proizvođači duvana, poljoprivredni proizvođači, koji su, pored ostalog, i sejali duvan i zarađivali nešto malo para da popune porodične budžete. Onaj predlog zakona ih je bukvalno doveo do prosjačkog štapa, onemogućio da proizvode dalje, nego je opet omogući nekima da otkupljuju tu muku od seljaka i da se kao proizvođači pojavljuju. Danas imamo dve vrste proizvođača u ovom zakonu, stvarneproizvođače duvana i one koje vi zovete proizvođačima, a to su fabrike duvana. Dame i gospodo, osim člana 29, da bi ovaj zakon izgledao malo ozbiljnije, u mnogim članovima su brisali, ministar je brisao fermentisani i pisao obrađeni duvan. Ovde nam je dao objašnjenje, kaže: ''fermentisan duvan jeste duvan'', naravno ovo se briše, ''obrađen tehnološkim postupkom i to sezonskom i vansezonskom fermentacijom (radi se o duvanu ''orijental'', ''prilep'', ''jaka'', ''otlja'', ''džebel'') i termičkom obradom (''virdžinija'' i ''berlej'')''. Termička obrada je sušenje duvana u sušionicama, a ova druga je nizanje duvana i sušenje na vazduhu na suncu. I sad će dalje umesto fermentisanih biti obrađeni duvan i sve do člana 29. stav 7. koji se briše i koji upravo govori suštinu. Suština je da su fabrike duvana bile obavezne da otkupe proizvodnju duvana u količini određenoj dve hiljade tona... Zahvaljujem se, gospodine ministre, vidimo se sutra.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Nije tu. Dajem reč narodnom poslaniku Vitomiru Plužareviću, nije tu. Dajem reč narodnom poslaniku Radiši Ilić, nije tu. Reč ima narodni poslanik Vlada Sekulić, nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, nije prisutan. Reč ima narodni poslanik dr Paja Momčilov, nije tu. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, nije tu. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, nije tu. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, nije tu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Hvala. Pre nego što zaključim pretres, želim da zbog zapisnika čitav dopis bude zabeležen: Narodna skupština Republike Srbije, gospodin Oliver Dulić, predsednik – "Poštovani predsedniče, po dogovoru šaljem vam raspored prenosa skupštinskih zasedanja za 13/14. septembar 2007. godine. Danas će prenos skupštinskog zasedanja biti emitovan od 10,00 do 18,55 časova na Drugom programu Radio-televizije Srbije. Ukoliko Skupština nastavi rad posle 18,55 snimak zasedanja bio bi emitovan večeras od 21,30 časova na Drugom programu Radio-televizije Srbije. U petak, 14. 9. 2007. godine obezbedićemo direktan prenos skupštinskog zasedanja od 10,00 do 18,55 na Drugom programu Radio-televizije Srbije. Ukoliko skupština nastavi rad posle 18,55 snimak zasedanja bio bi emitovan iste večeri od 21,30 časova na Drugom programu Radio-televizije Srbije. Srdačan pozdrav, generalni direktor Radio televizije Srbije, Aleksandar Tijanić." To je što se tiče kompletnog obaveštenja. Zaključujem načelni pretres o ovoj tački dnevnog reda. Sledeća tačka sutra u 10,00 časova. Hvala lepo.