Poštovana gospođo predsednice parlamenta, dame i gospodo narodne poslanice i narodni poslanici, poštovani gospodine ministre i predstavnici Vlade Republike Srbije, Evropski dan sećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima utvrđen je Deklaracijom Evropskog parlamenta o proglašenju 23. avgusta Evropskim danom sećanja na žrtve staljinizma i nacizma i to od 23. avgusta 2008. godine, a potvrđen je tačkom 15. Rezolucije Evropskog parlamenta o evropskoj savesti i totalitarizmu od 2. aprila 2009. godine. U završnom delu Rezolucije parlament i Vlade svih država članica EU, ali i države koje su kandidati za članstvo u EU i zemlje koje su povezane sa EU, pozvane su na usvajanje i sprovođenje te Rezolucije. Da podsetim, 23. avgusta 1939. godine potpisan je Nemačko-Sovjetski Pakt o nenapadanju, poznatiji kao Pakt Molotov – Ribentrop, kojim su Staljinov Sovjetski Savez i Hitlerov Treći Rajh postigli javni sporazum o nenapadanju, ali istovremeno i tajni sporazum o podeli interesnih sfera u istočnoj Evropi. Parlamentarna skupština Saveta Evrope usvojila je Rezoluciju 1096 iz 1996. godine i potom Rezoluciju 1481 od 25. janura 2006. godine o osudi zločina komunističkog totalitarnog režima i predložila je svim svojim članicama da u parlamentima usvoje dokumente o osudi ovih zločina, kao i da ustanove dan sećanja na sve nevino stradale. Evropski parlament je u svojoj preporuci naglasio da svaka zemlja prilagodi vreme i način obeležavanja sećanja na žrtve totalitarnih režima prema sopstvenoj tradiciji i istoriji. Tako se 23. avgust obeležava u Estoniji, Hrvatskoj, Letoniji, Litvaniji, Sloveniji i Švedskoj, dok neke druge zemlje članice EU obeležavaju 27. januar kao Međunarodni dan sećanja na žrtve holokausta, kada se dogodila Kristalna noć u Berlinu. U okviru programa „Evropa građanima“ za period od 2007. do 2013. godine Evropska komisija je izdvojila 215 miliona evra za podršku programima zaštite lokacija masovnih pogubljenja, deportacija i koncentracionih logora, te za programe zaštite dokumentacije o tim događajima. Iz ovoga se vidi koliki značaj Evropska komisija pridaje čuvanju sećanja na ove događaje i žrtve, a takođe i novim programom do 2020. godine su opredeljena značajna sredstva za iste namene. S obzirom na to da je i Srbija bila suočena sa tragičnim stradanjima kao posledicom vladavine totalitarnog režima, smatramo potrebnim da se i u našoj državi proglasi dan sećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima i na taj način Srbija bi iskazala poštovanje prema žrtvama, kao i posvećenost promovisanju i unapređenju demokratskih i evropskih vrednosti. Dame i gospodo narodni poslanici, danas se navršava 68 godina od ubistva armijskog generala Dragoljuba Mihailovića, komandanta jugoslovenske vojske u otadžbini, ministra vojske, mornarice i vazduhoplovstva, antifašiste koji je bio na čelu prvog gerilskog pokreta na tlu okupirane Evrope u Drugom svetskom ratu. General Mihailović se borio protiv dva totalitarizma, protiv fašističke okupacije zemlje i protiv uspostavljanja boljševičkog pokreta. Borio se za očuvanje demokratskih vrednosti koja je baštinila Kraljevina Jugoslavija, kao što su višepartijski sistem, slobodno tržište, sloboda zbora i dogovora, savesti, organizovanja, izražavanja, sloboda ispovedanje vere. U skladu sa preporuka Evropskog parlamenta i Parlamentarne skupštine Saveta Evrope da se obeležava dan sećanja na žrtve totalitarizma, predlažem da se razmotri predlog da 17. jul, dan kada je 1946. godine ubijen general Mihailović, bude proglašen danom sećanja na žrtve komunizma, kojih je od septembra 1944. godine bilo više desetinu hiljada. Samo Državna komisija za utvrđivanje broja ubijenih i otkrivanje masovnih grobnica je konstatovala da ih je preko 50 hiljada. Zaključujem, pitanje upućeno Ministarstvu rada, socijalne politike i zapošljavanja glasi…
Vreme.
Završavam. Još jedna rečenica. Pitanje je – da li će biti predložene izmene i dopune Zakona o državnim i drugim praznicima…
Vreme. Moramo da poštujemo vreme.
Moram samo pitanje da postavim… kako bi se i u Srbiji praznovao… [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, moja današnja pitanja su upućena ministru unutrašnjih poslova. U poslednjih mesec dana administrativni deo rada stanice policije u Preševu je u velikoj meri blokiran. Građani Preševa veoma teško, uz veoma dugo čekanje, mogu da dođu do lične karte, putne isprave ili da registruju putna vozila, da dobiju uverenje o prebivalištu ili da dobiju druge dokumente koje izdaje Ministarstvo unutrašnjih poslova. U stanici policije u Preševu veoma duge zastoje u njihovom radu opravdavaju blokiranjem internet veza njihovih kompjutera sa centralom u MUP-u. Pošto nikada u prošlosti nije bilo problema ovakve prirode, a koji sprečavaju građane ove opštine da ostvaruju svoja osnovna i najelementarnija prava, pitam ministra unutrašnjih poslova – šta će učiniti da se reši ovaj veoma akutan i urgentan problem? Drugo pitanje tiče se nedavnog konkursa za prijem novog policijskog kadra. Moja saznanja su da u ovom konkursu nije primljen ni jedan kandidat albanske nacionalnosti. Pre tri godine u konkursu namenjenom kompletiranju policijskog sastava u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa, od 50 planiranih kandidata primljeno je samo sedam kandidata albanske nacionalnosti. Indikativno je da teoretski deo prijemnog ispita nisu mogli da polože i kandidati sa visokom stručnom spremom. Postavljam pitanje – kada će Ministarstvo unutrašnjih poslova obezbediti adekvatno učešće Albanaca u lokalnoj policiji, u graničnoj policiji, u policiji graničnih prelaza? Postavljam pitanje, jer sa ovakvom restriktivnom kadrovskom politikom trebalo bi se veoma dugo čekati. Napominjem da u Preševu sa 90% albanskog stanovništva u lokalnoj policiji Albanci su zastupljeni sa 55%, u Bujanovcu sa oko 55% albanskog stanovništva, u lokalnoj policiji učestvuje trećina - 33% Albanaca, a u Medveđi je zaposleno svega osam policajaca Albanaca. Učešće Albanaca u graničnoj policiji i u policijskim sastavima graničnih prelaza je sasvim simbolično. Moram primetiti da je još manje učešće Albanaca u administrativnom delu stanica policije Preševo, Bujanovac, Medveđe, a u Medveđi nema nijednog zaposlenog u ovom delu stanice policije, u Bujanovcu samo jedan, a u Preševu je učešće nešto manje od 40%. Obzirom da se, pored ozbiljnog pitanja nedovoljnog učešća Albanaca u radu administrativnog dela stanica policija, uzročno pojavljuje i nemogućnost ostvarivanja ustavnog i zakonskog prava korišćenja albanskog jezika i pisma, onda je, opet kažem, veoma važno kad će se stvoriti uslovi da se ostvaruju Ustavom i zakonom zagarantovana prava? Poslednje pitanje je upućeno Ministarstvu unutrašnjih poslova, a tiče se pravno nevidljivih građana albanske nacionalnosti. Pitanje – po kom zakonskom osnovu Ministarstvo unutrašnjih poslova pasivizira, a potom briše iz evidencije prebivališta građanina, ako ga ne nađe u tri navrata u njegovom stanu? Naime, pre tri-četiri godine je počelo odbijanje MUP-a da izdaju ili produže lična dokumenta našim građanima koji su u toku ratnog i vanrednog stanja, u periodu 1999-2001. godina, bili primorani da napuste svoje kuće i koji se nisu još vratili. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Molim poslanike da budu malo tiši. Ne čujem uopšte govornike. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice. Moje pitanje biće upućeno ministru zdravlja Zlatiboru Lončaru. Naime, u Srbiji svake godine se dijagnostikuje 500 novoobolelih od raka kože. Od ove bolesti leči se približno hiljadu pacijenata, a godišnje zbog raka kože umre 350 osoba. Ovo su podaci Instituta dr Milan Jovanović Batut. Izlaganjem ultravioletnim zracima povećava se rizik od nastanka melanoma, zloćudnog tumora ćelija melanocita u koži, kod mladih osoba od 18 do 29. godina. U zemljama EU i SAD zabranjeno je izlaganje ultravioletnim zracima, dok Australija ide korak dalje i sprema zakon kojim će se zabraniti proizvodnja i prodaja solarijuma. Prema informacijama koje imam, u Srbiji je u pripremi predlog zabrane solarijuma za osobe mlađe od 18 godina. Moje pitanje ministru zdravlja Zlatiboru Lončaru je kada će zabrana stupiti na snagu i šta sve ona sadrži u cilju sprečavanja izlaganja ovim, po zdravlje, štetnim zracima? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, želeo bih da uputim prvo pitanje predsedniku Vlade Republike Srbije. Pre skoro dve godine, kada je formirana nova parlamentarna većina, jedno od obećanja je bilo da će se ukinuti TV pretplata koja se po zakonu naplaćuje uz mesečni račun za električnu energiju. Prošlo je dve godine, to se nije desilo. Svakog meseca na preko dva i po miliona adresa građana Srbije uz račun o električnoj energiji dolazi stavka – pretplata za javni servis u iznosu od 500 dinara. Svakog meseca građani Srbije se stavljaju pred izbor da li da krše zakon ili ne. Sa jedne strane, imaju poziv premijera da ne plaćaju pretplatu i da krše zakon, s druge strane, kao odgovorni građani, trebali bi da poštuju zakon i da svoju zakonsku obavezu, koja proizilazi iz Zakona o javnom servisu, ispune i uplate tih 500 dinara. Ta pretplata je zbog takvog odnosa Vlade, prema ovom pitanju, pala na ispod 30% i zbog toga javni servis nije u mogućnosti da se finansira iz ovog osnovnog svog prihoda i onda je Vlada pritrčala u pomoć i odredila je određena sredstva iz budžeta. Kada je formirana nova Vlada, 27. aprila ove godine, u jednom od prvih obraćanja premijer je rekao – ja neću da uvedem TV pretplatu. Moje pitanje je za njega danas – a kada će da ukine TV pretplatu? To je izmena jednog člana Zakona o radiodifuziji i postavljam pitanje – kada će izmena i dopuna tog Zakona doći ovde u parlament po hitnom postupku, kako dolaze svi zakoni, i kada ćemo otkloniti tu dilemu koju građani Srbije imaju svakog meseca i činjenicu da 70% građana krši zakon? Drugo pitanje je za direktora Telekoma Srbije. Pre četiri meseca održani su izbori u Republici Srbiji. Kao što znate, po našem zakonu postoji ona predizborna tišina, kada se ne može voditi stranačka propaganda i kada funkcioneri ne mogu da se pojavljuju u medijima da govore i propagiraju stavove svoje stranke. Direktor „Telekoma“ je za vreme te izborne ćutnje u petak 14. marta bio glavna zvezda svih vesti, jer je u svom gostovanju najavio kako će u Srbiji za dva meseca biti dostupan ajfon. Evo prošlo je četiri meseca, ne može legalno da se kupi taj telefon ni kod „Telekoma“ ni kod drugih operatera mobilne telefonije i mene zanima odgovor direktora šta je sa tim, gde je zapelo, da li tada nije govorio istinu kada je najavio da će se to desiti za dva meseca i da li on može da vodi kompaniju u kojoj jednu takvu odluku i stvar ne može da predvidi i da ispuni u roku koji je sam sebi odredio? Da li je to bio samo jedan od načina da pomogne onoj stranci koja ga je postavila na to mesto u vreme predizborne tišine kada to nije mogao da radi ni premijer ni ministri ni mi drugi kandidati na tim izborima.? Očekujem da dobijem odgovor gde je zapelo i da vidimo da li postoji odgovornost direktora „Telekoma“ kada je to obećao a nije ispunio ili se desila neka viša sila zbog čega to nije moglo da se uradi za ova prethodna četiri meseca. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Prvo pitanje za ministarku građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture. Tiče se zatvorenog saobraćaja na mostu preko Dunava kod Beške, desna traka iz pravca Subotice i Novog Sada do Beograda, zatvorena je za saobraćaj zbog potpune rekonstrukcije asfalta na toj traci. S obzirom da je ista traka otvorena pre nešto više od godinu dana, moje pitanje ministarki je – ko je radio nadzor? Da mi se dostavi izveštaj o nadzoru. Ko iz kojih sredstava finansira kompletnu rekonstrukciju trake i šta će se preduzeti da se poveća bezbednost na levoj traci i od nesavesnih vozača i od prilično slabe saobraćajne bezbednosti na toj levoj traci, s obzirom na frekvenciju saobraćaja, sve u želji da bude prevencije za bilo kakve i bilo čije nesreće na suženom delu puta, a preko mosta kod Beške. Drugo pitanje je za ministarku poljoprivrede i zaštite životne sredine. Tiče se pravilnika o ukratko rečeno, sredstvu, aflatoksinu koji je nakon 15 dana od utvrđivanja na iznosu od 0,05 mikrograma, odlukom objavljenom na internet stranici Ministarstva sada na 0,25 mikrograma i sa odlukom da taj pravilnik važi do 31.12.2014. godine. Moje pitanje je – šta je osnov za promenu iznosa aflatoksina? Na osnovu čega je doneta takva odluka i kakav će iznos biti 1. januara 2015. godine? Pošto je prilično neuobičajeno da se akti, osim u posebnim slučajevima kada su propisani takvi slučajevi, stavlja rok važenja „do“. I kada sestavlja rok važenja „do“, onda svi korisnici i javnost mora da zna šta se dešava nakon prestanka tog važenja. Akti obično budu potpisani sa rokom važenja stupanja na snagu. Činjenica da aflatoksin jeste supstanca koja zanima našu javnost, da je bilo jako mnogo dezinformacija iz raznih krugova javnosti, zahteva da Vlada kao garant pravovremene, tačne, objektivne i detaljne informacije obavesti javnost Srbije o razlozima za podizanje iznosa aflatoksina kao rezidual od sredstava za zaštitu bilja i da objasni koliki će biti iznos 1. januara 2015? godine. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da postavim pitanje Ministarstvu unutrašnjih poslova, ali i Ministarstvu pravde Republike Srbije, odnosno tužilaštvu i ostalim nadležnim organima. U okviru pitanja želeo bih da ih pozovem na reakciju povodom vrlo neodgovornih izjava pojedinaca, pripadnika DS. U pitanju je predsednik gradske opštine Vračar, gospodin Branimir Kuzmanović, koji je u nekoliko navrata davao vrlo neodgovorne izjave, gde je potencirao i neku navodnu korupciju o čemu je štampa pisala i čak pominjao neke cifre. Neke potpuno neverovatne cifre, nekih 100 hiljada evra, a sve u kontekstu odbornika Skupštine opštine Vračar, koji su se isčlanili iz DS, a svoj politički angažman nastavili u okviru SNS. Ispred mene su izvodi iz određenih novinskih članaka koji govore u prilog. U pitanju je „Blic“ od 26. juna 2014. godine sa naslovom – SNS pokušava da kupi odbornike DS na Vračaru. Zatim dnevni list „Alo“ od istog datuma sa istim naslovom, zatim „Večernje novosti“, „B92“ koje su takođe pisale o tome. Na kraju tu je izvod za sajta Opštine Vračar, dakle zvaničnog sajta Opštine Vračar, koji je i zloupotrebljen tom prilikom u partijske svrhe. S obzirom na sve navedeno, pozivam nadležne organe da se pozabave ovim slučajem, a predlažem da se Branimir Kuzmanović pozove na informativni razgovor i da pred nadležnim organima saopšti svoja konkretna saznanja o ovom slučaju, o potencijalnoj korupciji, pa da vidimo o čemu se tu radi, u čemu se ogleda ta korupcija? Da li je neko nekome dao famoznih 100 hiljada evra? Da li je uopšte bilo tih 100 hiljada evra, u šta verovatno ni on sam ne veruje? Da vidimo da li je to uopšte bila istina ili laž? Ako je bila laž da vidimo zašto je lagao? Ako se ispostavi da nije istina, da nam objasni razloge za ovako besmislene i vrlo neodgovorne izjave. I da bude spreman da snosi odgovornost za tako nešto. Kao narodni poslanik koji živi na Vračaru, a sticajem okolnosti sam i odbornik u Skupštini opštine Vračar, veoma sam se zainteresovao za ovaj slučaj. Stoga bih želeo, a i dužan sam da se osvrnem i na reakciju opštinskog odbora SNS na Vračaru, u kojoj se ističe da uprkos monstruoznim lažima kojima nas obasipa DS, sa ponosom ističem da su SNS pristupila dva odbornika, u međuvremenu se priključio još jedan, dakle tri odbornika Skupštine gradske opštine Vračar. Svoje nezadovoljstvo katastrofalnim upravljanjem opštinom Vračar od strane DS, kriminalnom stanju u javnim preduzećima i ustanovama čiji je osnivač Opština Vračar, činjenicom da je DRI našla ogromne nepravilnosti prilikom revizije budžeta Opštine Vračar u kojima ima i elemenata i za krivične i prekršajne prijave, potpunim nedostatkom vizije i programa za rešavanje svih nagomilanih problema na Vračaru, ovi odbornici su ispoljili istupanjem iz te stranke i učlanjenjem u SNS u okviru koje će nastaviti svoj politički angažman. Srpska napredna stranka je izrazito demokratska i otvorena stranka. Posebno otvorena za sve građane koji misle dobro svojoj državi, svom gradu i svojoj opštini. Dužan sam da istaknem i hrabrost ovih pojedinaca koji su pretrpeli užasne uvrede, ponižavanja i psihička maltretiranja od strane izvesnih pripadnika DS, koja je pokazala da je sve samo ne demokratska. Gnusne laži koje je napisao predsednik opštine na sajtu Opštine Vračar biće predmet analize, te ćemo narednih dana doneti odluku da li ćemo ga tužiti ili tražiti samo javno izvinjenje. Svestan nervoze i straha koji poseduju pripadnici tzv. DS, jer se nalaze u potpunom političkom rasulu i beznađu, pozivam ih da prestanu sa ovakvim antievropskim i antidemokratskim metodama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Dragojević.
Poštovana predsednice, poštovane koleginice i kolege poslanici, poslaničko pitanje upućujem premijeru Vlade, gospodinu Aleksandru Vučiću, pre svega zato što je on prvi premijer Vlade koji je u svom ekspozeu obratio pažnju na kulturu i na oblast kulture, što je nama, kulturnim poslanicima, izuzetno bilo drago. Ovde se radi o „Avala filmu“. „Avala film“ je veliko preduzeće bivše Jugoslavije koje je pre 18 meseci otišlo u stečaj nakon dve decenije agonije i propadanja. Ono što se u međuvremenu dešavalo to je da je jedna grupa tajkuna pokušavala da, pretvarajući se da je u pitanju nacionalni interes i pitanje značajne kulturne institucije, privatizuje „Avala film“, da vrati dug poveriocima od oko šest miliona evra i da uradi sledeću stvar, da tobože obnovi proizvodnju „Avala filma“, da uradi nešto kao što je uradio vlasnik „Beograd filma“ koji je tobože obnovio proizvodnju tako što je tri godine lažirao bioskopsku distribuciju i onda počeo da prodaje 14 bioskopa „Beograd filma“, da uradi nešto što je već viđeno sa privatizacijom „Luke Beograd“, da izvrši prenamenu iz javnog u građevinsko zemljište. Dakle, privatizacija „Avala filma“ je planirana da bude kreativna kombinacija privatizacije „Luke Beograd“ i „Beograd filma“. „Avala film“ je preduzeće koje je u vreme kada je još radilo, a pričam o periodu pre više od dve decenije, bilo projektovano za 40 filmova godišnje, što ni u vreme SFRJ nije uspelo da ostvari nijedne godine. „Avala film“ je danas ljuštura praznih i potrošenih studija, tamo se snimaju turbo folk emisije, u radionicama se privatno rade mrtvački sanduci i ne vredi ubeđivati bilo koga da je to preduzeće od kulturnog i nacionalnog interesa. Ono što ja predlažem je sledeće - da država uradi isto ono što su tajkuni namerili da urade, ali da uradi u korist svih nas, u korist kulture, da poveriocima „Avala filma“ isplati šest miliona evra, da u saradnji sa Gradom izvrši prenamenu iz javnog u građevinsko zemljište i da 40 hektara najboljeg građevinskog zemljišta proda na tenderu. Vrednost tog građevinskog zemljišta je po skromnoj proceni oko 80 miliona evra. Sa tih 80 miliona evra bi se mogao izgraditi novi mali studio koji odgovara potrebama srpske kinematografije, mogla bi se obnoviti kompletna bioskopska mreža u Srbiji. Ostalo bi novca i za izgradnju moderne galerije i za obnovu Narodnog pozorišta i za obnovu Muzeja savremene umetnosti. Onaj ko bude rešio na ovaj način problem i pitanje „Avala filma“, koji se vuče već više od dve decenije, biće zabeležen zlatnim slovima u istoriji srpske kulture. Hvala puno.
Hvala. Nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vladimir Pavićević, Branko Ružić i Aleksandar Senić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača svih članova Vlade, pozvala da sednici prisustvuje i Aleksandar Stojanović, državni sekretar u Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, i Zoran Lazić, pomoćnik ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima prve tačke dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Olgica Batić, Zoran Živković, Milan Petrić, Vesna Martinović, Mirko Čikiriz, Miodrag Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Todorović, Vesna Marjanović, Goran Ćirić, prof. dr Dušan Milisavljević, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić, Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo, Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković, dr Milorad Mijatović, dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović, kao i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima kao i izveštaje Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio je amandman narodnog poslanika Miodraga Nikolića kojim je predložio dodavanje novog člana 4a. i amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić, a kojim su predložili dodavanje novog člana 41a. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala poštovana predsednice. Naime, u obrazloženju kojim se odbija amandman koji sam podnela na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu stoji da se amandman ne prihvata iz razloga zato što se pod terminom „poslodavac“, u navedenom stavu podrazumeva domaće i strano pravno i fizičko lice koje zapošljava, tako da ne stoje navodi iz obrazloženja koji su sastavni deo mog amandmana, a kako se to dalje kaže – sve zbog specifičnosti propisa koji se odnose na međunarodni saobraćaj, koji su predmet uređivanja posebnog propisa. Ukoliko niste primetili, videli ste da sam zapravo ovim amandmanom ukazala da prepoznajem nameru i intenciju predlagača, a namera i intencija predlagača upravo iz ovog člana 1. predmetnog predloga o kome danas raspravljamo jeste uređenje radno-pravnih pitanja, odnosno da se obezbedi primena Zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu upravo i u slučaju međunarodnog transporta. Tako da, ono što stoji u navedenom obrazloženju uopšte nema apsolutno nikakve veze sa onim što je bio cilj amandmana koji sam ja predala. Na pravnoj snazi u našoj zemlji postoji zakon koji se zove Zakon o rešavanju sukoba zakona sa propisima drugih zemalja i tim zakonom su jasno navedene odredbe i tim zakonom su zapravo jasno definisani slučajevi u kojima će za međunarodne sporove biti nadležni upravo domaći sudovi, sudovi Republike Srbije, pa to je slučaj i upravo za radno-pravne sporove. Zato je amandman podnet upravo u cilju preciziranja, što nije prepoznato od strane mene kao podnosioca amandmana, i to takošto će se označiti da u svakom slučaju kada je u pitanju oblast transporta, govorim pre svega o međunarodnom saobraćaju, tim zakonom biti upravo predviđena nadležnost naših sudova i pre svega kako bi se ovako podnetim amandmanom obezbedila primena našeg Zakona o radu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Želim da kažem na početku ove rasprave u pojedinostima da je samo jedan od 25 amandmana koje je predložila naša poslanička grupa prihvaćen i to jedan koji je čisto tehničkog karaktera, tako da mi nećemo na kraju ove rasprave podržati ovaj zakon. Hteo bih samo da kažem nekoliko rečenica o činjenici da je konstatovano da naš amandman nije podnet u skladu sa Poslovnikom. Mi smo, naravno, bili svesni da je to pravilo i da ne mogu da se podnose amandmani na članove koji nisu predmet izmena i dopuna zakona, ali smo mislili da se nešto promenilo 10. juna ove godine. Tada je ova Skupština raspravljala i usvojila amandman gospodina Marjana Rističevića na Zakon o elektronskim komunikacijama. On je tada dodao novi član, tada se zvao član 13a, kojim je intervenisao na član 27. postojećeg zakona, koji uopšte nije bio deo izmena i dopuna tog zakona. Mislili smo da kada je napravljen taj presedan da je promenjeno neko pravilo i da sada ta pravila mogu da koriste i drugi poslanici. Zbunjen sam sada kada vidim da je naš amandman odbijen iz tog razloga, a prethodno je amandman gospodina Rističevića ušao u proceduru i usvojen je u ovoj Skupštini. Molim vas da otklonite ovu nejasnoću, da stavite naš amandman u proceduru, kao što je bio amandmana gospodina Rističevića, i da pokažete da u ovoj Skupštini ne postoje dvostruki aršini i da se prema svim poslanicima, bez obzira iz koje poslaničke grupe dolaze, odnosite isto. Ako ne možete da nađete taj amandman, imam ga ovde kod sebe, imam i kako je izgledao zakon o izmenama i dopunama, gde ćete jasno videti da na član 27. nije bio dat amandman i da samim tim nije mogao …
Vreme. Pričali ste o amandmanu Olgice Batić.
Ne, ja sam pričao kao predsednik poslaničke grupe u okviru onih 15 minuta koje imam, tako da nemožete da me prekidate.
Izvinjavam se stvarno, ali ne možete da pričate o čemu god hoćete u okviru toga. Vi morate da pričate o proceduri. Znači, otvorili smo raspravu na član 1. amandmana.
Ako ste hteli da mi oduzmete reč, morali ste na početku. Ja nijednom za ova dva minuta nisam govorio o amandmanu koleginice Batić, tako da ne možete posle dva minuta da mi oduzmete reč.
Ali morate da govorite o amandmanu Olgice Batić. Evo, sami ste priznali sada da niste govorili.
Da, zato što se nisam javio po amandmanu.
Zahvaljujem, prošlo je vreme. Dve minute ćemo uzeti od 15 minuta. Hvala vam puno.
Zašto? Nigde nije ograničeno da moram da govorim dva minuta?
Zaista ne mogu da dozvolim da priča ko šta hoće. Vi ste sada uzeli da pričate o amandmanu 26. Nemojte, kolega, zaista.
Ja govorim o amandmanu koji nije ušao u proceduru, o kome neću moći da govorim.
Pronaći ćete kasnije odredbu Poslovnika koja govori da u raspravi u pojedinostima poslanik govori šta god hoće u vremenu koje mu je dato kao predsedniku poslaničke grupe. Prvi put čujem za ovo u svojoj parlamentarnoj praksi od 25 godina. Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili Amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravni sistemom Republike Srbije. Reč ima predlagač amandman, Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. U obrazloženju Predloga zakona među razlozima za donošenje zakona piše da će predložene izmene i dopune Zakona o radu doprineti pre svega sprovođenju mera fiskalne politike Republike Srbije u cilju unapređenja domaćih i stranih investicija u privredi, smanjenja rada na crno i povećavanja zaposlenosti. Ovaj amandman na član 2, gde tražim da se taj član briše, podnet je zato što član 2. ne donosi nikakav napredak u cilju ostvarivanja razloga za donošenje zakona, a to je povećavanje zaposlenosti, smanjivanje rada na crno i podsticaj stranih i domaćih investicija. To je slučaj i sa ostalih 20 amandmana koje sam podneo. Ovakva izmena i dopuna Zakona o radu ne doprinosi ni zaštiti prava zaposlenih i zato je ovaj zakon loš i zato ne treba glasati za njega. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Jovičić, po amandmanu. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, od početka saziva Narodne skupštine uvaženi poslanik koji je govorio pre mene ima zaista tendenciju da podnosi besmislene amandmane, samo kako bi kočio rad ovog parlamenta. Srpska napredna stranka ne može da se složi sa činjenicom koju je izneo narodni poslanik, da izmene i dopune Zakona o radu neće omogućiti lakše zapošljavanje. Da, i te kako hoće omogućiti lakše zapošljavanje, ali nije samo cilj omogućiti lakše zapošljavanje, to jeste naš prioritet, ali je i cilj onima koji treba da zaposle ljude da ostvare određene olakšice kako bi uopšte mogli da posluju pozitivno, kako ne bi imali problem sa velikom birokratijom koja je gušila našu privredu u prethodnih 15 godina. To zaista jeste cilj ovog reformskog zakona i svih onih koje ćemo usvojiti u narednom periodu. Zaista, podnositi na desetine amandmana samo da biste uzimali vreme i kočili rad ovog parlamenta jeste skandalozno. Moramo poštovati ovaj dom i ako već imate neke činjenice, zaista ih iznosite na ozbiljan način, argumentovano, a ne kao što radite u protekla tri meseca, samo paušalno da biste se javili. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Jovičiću. Za reč se javio u replici narodni poslanik Zoran Živković. Nemate pravo na repliku, niste pomenuti. Nemate pravo, vi ste već govorili po ovom amandmanu. (Zoran Živković, s mesta: Pogledajte član 156, imam pravo na repliku u trajanju od pet minuta.) Ako ćete koristi to vreme, može. Izvolite.
Meni je žao što predsednica parlamenta ponovo nije čula šta se priča ovde o poslanicima, pošto je ovde izneta diskvalifikacija mog prava da podnosim amandmane. Apsolutno niko u ovom parlamentu, uključujući i uvaženog kolegu, nije nadležan niti kvalifikovan da ocenjuje da li su neki amandmani besmisleni, da li oni imaju za cilj ovo ili ono. Moje je pravo poslovničko, ustavno…
Molim vas, gospodine Živkoviću, morate da pričate o amandmanu, niste dobili pravo na repliku.
Gospodin je pričao na taj isti način, pa ga niste opomenuli.
Izvolite.
Prema tome, ako je to način odnosa prema poslanicima opozicije, nemam ništa protiv toga, ali samo je važno da se utvrdi da ovde postoji većina koja može da ocenjuje da li se manjina u parlamentu ponaša na način na koji bi većina da se ona ponaša. To je nonses koji je primeren ideološkim i praktičnim postavkama parlamentarne većine.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Po amandmanu se javio Aleksandar Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira na sve što je prethodni govornik izrekao, interesovanje široke javnosti za današnje amandmane na ovaj predlog izmena i dopuna Predloga zakona o radu je izuzetno veliko, kao što je nesumnjiv njihov značaj za građane Srbije. Zbog ozbiljnosti teme i važnosti ovih zakona, potrebna je iscrpna rasprava, sveobuhvatna analiza predloženih rešenja, ali i sagledavanje svih ostalih društvenih okolnosti u kojima se donose ovi zakoni. Srpska napredna stranka je obećala da ćemo sprovoditi reformske mere i donositi reformske zakone. Mi smo dobili poverenje građana da taj posao i obavimo. I sprovodimo reformske mere i donosimo reformske zakone…
Gospodine Markoviću, mi pričamo o amandmanu na član 2. Molim vas, govorite o amandmanu.
Dužan sam zbog govora i zbog nervoze…
Niste dobili pravo na repliku, dobili ste mogućnost da govorite o amandmanu.
Moram napraviti uvod, gospodine predsedavajući.
Izvolite.
Da li su reforme teške? Jesu. Da li su reforme nekada spore? Jesu. Da li su reforme nekada bolne? Jesu. Da li reforme zahtevaju i nepopularne mere? Da, zahtevaju.
Gospodine Markoviću, ne govorite o amandmanu. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se amandman predstavljen i objašnjen na način na koji jeste odbije. Predlažem zato što on predlaže brisanje zakonskog rešenja koje je vrlo dobro i koje je u najboljem interesu radnika. Predlagač ovog amandmana tražeći brisanje člana u Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona ponudio je kao obrazloženje za svoj stav nedostatak nekih kvaliteta koje je protumačio lično, a pri tom je propustio da primeti sve one kvalitete koji su nedvosmisleno jasni i koji se između ostalog i nalaze u obrazloženju koje smo dobili od strane Vlade, i koji su u najboljem interesu naših radnika. Primera radi, podvlačim da se u obrazloženju koje smo dobili od strane Vlade nedvosmisleno pokazuje da se ovakvim predloženim zakonskim rešenjem podstiče kolektivno pregovaranje i podstiče informisanje zaposlenih po njihovim pravima. Ako to nije u interesu radnika ja stvarno ne znam na koji način bismo mogli da definišemo dobar interes naših zaposlenih ljudi. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem se gospodine Orliću. Reč ima po amandmanu narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Kao što je kolega rekao upravo je ovo dokaz da podnosilac amandmana uopšte nije ni čitao ovaj amandman, niti zna da ga obrazloži na najbolji mogući način. I dokaz zaista jeste da članom 2. mi želimo da pobošljamo sigurnost svih zaposlenih, a upravo podnosilac amandmana želi da ga obriše, i to predstavlja kao da se on bori za zaposlene i da želi da svi zaposleni u Srbiji imaju zaštitu. To je apsurd, i to je ono na šta mi ukazujemo, ništa više. Možete vi podneti i na stotine amandmana, ali ja vas molim da ih samo pročitate, dobro analizirate i dobro obrazložite, pa možda po neki i usvojimo. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Jovičiću. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Perić. Vlada i Odbor za rad i socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milan Perić. Izvolite.
Poštovane kolege i koleginice, predsedavajući, ministre i ostali, samo jedna blaga ispravka Milan Petrić, molim vas nije Milan Perić. U svakom slučaju u članu 2. koji se odnosi na stari član Zakona o radu član 3. pominje se – da je poslodavac dužan da Pravilnik o radu dostavi reprezentativnom sindikatu u roku od sedam dana od dana stupanja na snagu. Međutim, mi smo mišljenja da pravo na informisanje u samom procesu donošenja bilo kakvih dokumenata, bilo kakvih akata mogu učestvovati i ostali nereprezentativni sindikati, iako nemaju pravo glasanja, što znači da bi i oni mogli doneti eventualno neki dobar predlog i neku dobru sugestiju čak i poslodavcu i bilo je takvih slučajeva. Tako da smatramo da je pravo na informisanje možemo dati, izbaciti samo reprezentativnu reč, a staviti svi sindikati. Hvala puno.
Zahvaljujem gospodine Petriću. Izvolite, ministar u Vladi, gospodini Aleksandar Vulin.
Zahvaljujem se na amandmanu. Obrazložiću samo ukratko zašto ga ne prihvatamo. Potpuno razumem vašu intenciju i jeste i ova Vlada želi da uključi u socijalno pregovaranje što veći broj aktera. Ali, intencija ovog zakona je bila da se sindikati ukrupne, da budu jači. Zato se mi odnosimo prema reprezentativnim sindikatima i kažemo – reprezentativni sindikati. Znate, samo za našu javnost u Srbiji, postoji 24.000 registrovanih sindikata, 24.000. Naravno, to nisu sve centrale to su i grana, to je i podružnica u svakoj organizaciji itd, ali to je 24.000 pravnih lica, 24.000 računa, 24.000 predsednika, 24.000 pečata, 24.000 ko zna čega. Intencija i ovog zakona je da se sindikalna borba vodi kroz reprezentativne predstavnike, da se sindikati organizuju, da se ukrupne i da mogu da zastupaju radnike na najbolji način. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Vulin. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi gospodine ministre zaista ako bi negde trebalo da pohvalimo Vladu vezano za izmene i dopune Zakona o radu i to upravo u ovom članu. Zamolio bih sve ljude, posebno koji su zaposleni, da dobro pročitaju kada se ove izmene i dopune kada se usvoje pročitaju to je na sajtu, ima i sada već da pročitaju. Zašto? Zato što se ovim članom daleko više precizira i daleko se daju veća prava radnicima i preciziraju kako mogu da se ostvare, nego što je to do sada bio slučaj. Zaista bih moli ljude da ne nasedaju na medijske obmane koje neko pokušava da prezentuje u javnosti, posebno ne ovi sindikati, odnosno njihove neke vođe koje su se isključivo borili za svoje privilegije, a nikako se nisu borili za pravo radnika. Ovim se definiše kako radnik može svoja prava kroz kolektivni ugovor da ostvari i šta znači reprezentativni sindikat. Malo pre je gospodin Vulin lepo rekao, 24.000 imamo razno raznih sindikata. To je suludo, tu niko ne može da ostvari nikakva svoja prava. Ovde se jasno naznačava ko je reprezentativni sindikat i sa kim može poslodavac da razgovara. Mislim da je to najbolji način kako radnik može da ostvari svoja prava. Hvala vam.
Hvala gospodine Đukanoviću. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavno pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica gospođa Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem i koristim vreme poslaničke grupe. Koleginica Vesna Martinović, podnela je amandman koji se tiče obaveza poslodavca da pravilnik o radu dostavi reprezentativnom sindikatu i da ga istakne na oglasnoj tabli u svom sedištu najkasnije sedam dana pre njegovo stupanja na snagu. Koliko god da je amandmana razuman i benigan i u krajnjoj liniji da precizira šta se dešava kada nastupi slučaj iz stava 2. tačke 3. ovog zakona o čemu je i malo pre bilo reči. Obrazloženje Vlade o odbijanju ovog amandmana je da se ne prihvata iz razloga što je ustavna obaveza, član 196. Ustava Republike Srbije da se opšti akti objavljuju, te se po objavljivanju opšteg akta svi zainteresovani mogu upoznati sa sadržinom akta, a bez utvrđivanja posebne obaveze o načinu objavljivanja akta, što treba da bude predmet odluke donosioca akta. Dakle, Vlada nama kaže, u stvari ustavna obaveza o objavljivanju akta pa ne treba prihvatiti amandman koji traži objavljivanje akta. Ovo nije jedino obrazloženje kojim se sa lakoćom površnosti Vlada, odnosno nadležno ministarstvo odnosi prema amandmanima koje su podnosili i poslanici koalicije i poslanici opozicije. Moja molba je da se malo uloži truda, malo samo,i da se ne napiše baš ovakvo obrazloženje, da se mora objaviti pa zato nećemo amandman koji traži da se objavi. Osim što smo razumeli da se u celom tekstu zakona koji je u skupštinskoj proceduri ne slaže obrazloženja i tekst zakona, smatrajući to omaškama prethodnih predloga zakona, pa onaj koji je kao prilog uz osnovni predlog zakona koji je ušao u proceduru stavio obrazloženja zaboravio iz obrazloženja da skloni obrazloženje odredbi koje ne postoje u predlogu zakona koji je na snazi. Prihvatanjem ovog amandmana bi jednostavno dali prilog, dokaz o tome da je poslodavcu zaista stalo da zaposleni bude obavešten. Znam da obrazloženje ne ulazi u tekst zakona koji će se objaviti i da nema veze šta piše u obrazloženju, ali možda je vreme da počnemo stvarno da pazimo šta pišemo u obrazloženjima, jer ima veze šta piše u obrazloženju amandman koji se odbija, pošto on govori koliko zainteresovanosti predstavnika Vlade da komentarišu nečiji amandman, toliko i o temeljitosti u pristupu. Ako je na obrazloženju tako lako pokazati da je koješa, onda to otvara veliko polje sumnje da su i ozbiljne odredbe koje menjaju živote ljudi, kao što je na primer da neko nije informisan o tome šta piše u pravilniku, dolaze u ozbiljnu sumnju, a proizvode ozbiljne posledice za život ljudi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, profesor doktor Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, doktor Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, doktor Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavno pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege iz poslaničke grupe Boris Tadić, NDS-ZZS-ZS, podneli smo dosta amandmana na ovaj tekst Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, jer želimo da utičemo na poboljšanje kvaliteta teksta i na zaštitu određenih prava radnika, na pojašnjenje određenih odredbi i da time popravimo ovaj tekst. U raspravi u načelu smo se već izjasnili da u ovakvom obliku ne možemo da podržimo zakon, ali ukoliko budu amandmani usvojeni, moći ćemo. Sada ću da objasnim ovaj prvi amandman, ovo je bio uvod za sve amandmane, da ne bih ponavljala to više puta. Prvi amandman se odnosi na član 2. stav 2. da se reči: „u roku od sedam dana od dana njegovog stupanja na snagu“, zamene rečima: „narednog dana od dana njegovog donošenja“. Uz ovaj amandman smo dali obrazloženje da predložena izmena predviđa da poslodavac kada donosi pravilnik o radu, a u slučaju kada nije uspelo zaključenje kolektivnog ugovora, odmah po donošenju dostavi pravilnik reprezentativnom sindikatu, i pre nego što pravilnik stupi na snagu, kako bi sindikat i zaposleni mogli da budu upoznati sa budućim pravima i obavezama. Vlada je odbila ovaj amandman, iz razloga što je rešenje, sadržano u Predlogu zakona adekvatnije. Za dostavljanje pravilnika sindikatu u kraćem roku, nema potrebe, jer se pravilnik kao i svaki opšti akt objavljuje i stupa na snagu po pravilu, po isteku osam dana od dana objavljivanja, tako da sindikat ima mogućnosti da se ranije upozna sa njegovim tekstom. Podsetila bih da se amandman odnosi na situaciju kada poslodavac donosi pravilnik o radu, u slučaju kada učesnici kolektivnog ugovaranja ne postignu saglasnost za zaključenje kolektivnog ugovora u roku od 60 dana od dana započinjanja pregovora. Dakle, govorim o situaciji kada postoje određene tenzije između učesnika i pregovaranja, njihovi međusobni odnosi nisu prethodno dogovoreni i poslodavac prema svojim potrebama donosi pravilnik o radu. Pored toga, poznato je da postoji izvesna praksa, da se ovakvi pravilnici objavljuju, tako da je mala verovatnoća da se svi zaposleni upoznaju sa njegovom sadržinom. Vlada je dobro primetila da pravilnici po pravilu stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Moguć je i kraći rok. Amandman je trebalo da obezbedi da se zaposleni zaista upoznaju sa tekstom pravilnika i sa svojim pravima i pre stupanja na snagu, dakle, pravilnika o radu. Hvala.
Na član 2. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Moj amandman je isključivo pravno-tehničke redakcije. Naime, u Predlogu zakona stoji da pravilnik o radu donosi nadležni organ kod poslodavca, utvrđen zakonom, odnosno opštim aktom, itd. Podneo sam nekoliko amandmana, pošto se kroz ceo tekst zakona koristi ova terminologija, ali sam onda te amandmane povukao, signalizirajući na taj način ministru i Vladi da je potrebno da se izvrši pravno-tehnička redakcija. Moj predlog je da stav 6. člana 2. Predloga zakona glasi: „Pravilnik o radu donosi nadležni organ poslodavca“. Vlada odbija taj predlog uz obrazloženje da je odbijen amandman, jer je rešenje u Predlogu zakona pravno-tehnički ispravnije. Sa tim se ja ne slažem, jer nadležni organ nije kod poslodavca, već je sastavni deo organizacione strukture poslodavca kao pravnog lica. Recimo, ministre, ako koristimo analogiju, da li ćemo reći – nadležni organ kod Narodne skupštine ili nadležni skupštinski organ? Da li ćemo reći – nadležni organi kod Vlade ili Vladini organi, organizacija, službi? Da li ćemo reći – nadležni organi kod institucija ili institucije i njeni organi? Znači, nadležni organ se ne nalazi kod poslodavca, već je sastavni deo organizacione strukture poslodavca kao pravnog lica. Organ nije – kod, pored, već je unutar te organizacione strukture. Mislim da je ovo osnova pravno-tehničke redakcije i da preko nadležnog odbora treba da razmislite da nadležni odbor interveniše, jer je ovo po novoj tehnici koju svi mi koristimo, i želimo da zakon, pored toga što su norme jasne, budu i jezički ispravnije. U najboljoj nameri sam podneo ovaj amandman. Hvala vam.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovde je izrečeno da ovaj zakon treba, osim onih odredbi, odnosno onih razloga da poveća zaposlenost, investicije, da smanji rad na crno, treba i da poveća prava radnika. Imamo jedan jasan primer kako se to radi po predlagaču zakona. Naime, član 3. Predloga zakona kaže da u članu 12. stav 1. reči: „zaštitu života i zdravlja na radu“, treba zameniti rečima: „zdravlje na radu“. To znači da se iz teksta izbacuje „zaštitu života“. Voleo bih da mi predlagač zakona objasni kako se to utemeljuju radnička prava, prava zaposlenih, dakle, time što se iz teksta koji je glasio: „zaštitu života i zdravlja na radu“, da se to briše i zamenjuje samo time da mu se garantuje: „zdravlje na radu“. Čuo sam na Odboru obrazloženje da „zdravlje na radu“ podrazumeva i „zaštitu života“, što naravno ne može da bude uvek tačno. Poslodavac je zadužen da obezbedi integritet života svakom zaposlenom. Može neko da bude zdrav, pa da neko dođe u njegovu banku, radnju, da ga ubije i to je obaveza poslodavca, da zaštiti život, a ne samo zdravlje. Naravno, ovo je još jedan dokaz da ovaj zakon nema prave namere. Naravno, bilo je u njemu i dobrih rešenja, nisam ja podneo amandmane na svih 90 i nešto članova, podneo sam amandmane samo na dvadesetak, a ostali deo teksta bi mogao da opravda očekivanja koja su data, ali cilj amandmana koji sam podneo je upravo da dokažu na nedoslednost predlagača koji u obrazloženju i razlozima za donošenje zakona, iznosi jedan, neke ciljeve, neke namere, a onda u tekstu zakona odustaje od toga. Dakle, ovaj član zakona ugrožava život zaposlenih u Srbiji.
Reč po amandmanu ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja od vas tražim da energično, a pomalo i sa dozom određene vrste gađenja, odbijete ovaj amandman, da dobro obratite pažnju šta je ovde sve predloženo. Za mene je zaštita zdravlja, ujedno i zaštita života. Očigledno da mrtav čovek ne može da bude zdrav, niti se njegovo zdravlje može štititi. Štiteći zdravlje ljudi, štitimo i njihove živote, ali nije to jedino što je predložio predlagač da se izbriše, nego je predlagač predlagao i sledeće reči da se izbrišu, pa u članu 3. je predložio da se izbrišu reči koje glase: „dostojanstvo ličnosti“. Znači, posle reči „integriteta“, dodaju se reč: „dostojanstvo ličnosti“. Samim tim što je predložio da se ceo član briše, a ne pojedine reči, on je predložio da se u Zakonu o pravima radnika, kojim se definiše pravo radnika, izbriše njihovo pravo na dostojanstvo i ličnost. Šta je dalje predložio predlagač da se izbriše? U članu 3. je predložio da se izbrišu reči koje glase: „u skladu sa zakonom“. Da li brisanje ovih reči, da li karakter ovog amandmana, određuje karakter predlagača? Da li predlagač misli da se ne treba postupati u skladu sa zakonom, jel je predložio da se reči: „u skladu sa zakonom“ trebaju brisati? Da li je to navika iz nekih prošlih vremena kada ste bili vlast i kada vam niko ništa nije mogao i kada niste postupali u skladu sa zakonom i kada ste dobijali privilegije i subvencije u skladu sa zakonom? Da li vam je to tada odgovaralo pa ste, imajući svoje iskustvo, napisali da se u ovom članu treba da brišu reči: „u skladu sa zakonom“. Ako to izbrišemo, onda je trebalo napisati da se dodaju reči da se ne postupa u skladu sa zakonom, iz neke navike ili iz nekih ranijih situacija koje želi da prenese. Očigledno je da je nekome ko je bio vlast, ko je vladao drugima, nepodnošljivo da drugi vladaju nad njim i da jednostavno želi na svake načine da izvrne ruglu određene članove zakona, predlagače, itd, pa je, između ostalog, predložio da se reči: „dostojanstvo ličnosti“ izbrišu iz zakona kojima se definišu prava radnika, a pri tome sam govori da je to podneo u želji da zaštiti prava radnika. Gotovo je neverovatno. Zato sam predložio da dobro obratite pažnju na ovaj član 3, odnosno na podneti amandman, kojim je predlagač želeo da izbriše dostojanstvo ličnosti i postupanje u skladu sa zakonom. Za mene je to neprihvatljivo da jedan narodni poslanik, koji donosi zakone, da neko ko je bio premijer, ko je predlagao zakone, ko se potpisivao u ime Vlade, kao predlagač zakona, da predloži nešto ovakvo. Ne zameram poslanicima koji su na određeni način početnici i koji ne znaju kakva je procedura. Ne zameram onima koji nisu bili u Vladi. Ali, oni koji znaju trag, koji znaju metod kojim se zakoni donose, neprihvatljivo je da neko ko je bio prvi čovek ove države, naravno, posle predsednika, ali u to vreme se predsednik ništa nije pitao, predloži ovakav amandman, kojim se u potpunosti derogira ličnost radnika i u potpunosti se derogira rad Skupštine, jer neko predlaže da se iz člana zakona izbrišu, između ostalog, reči: „postupati u skladu sa zakonom“. Za mene je to neprihvatljivo i zato, dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da dobro obratite pažnju i da kad budete stiskali ono crveno dugme da ga dobro stisnete, sa punom pažnjom, sa punom jačinom, s obzirom da je ovaj predlog amandmana potpuno neprihvatljiv da se ovakve reči izbrišu iz zakona. Dakle, to je neprihvatljivo za najveći zakonodavni predstavnički dom i zato vas molim – jako pritisnite crveno dugme protiv. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Koristili ste dva minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar u Vladi, gospodin Aleksandar Vulin.
Samo jedno vrlo jasno pojašnjenje. Jednostavno, zakon se tako zove. Dakle, nema veze ni sa životom, a mi smo u ovom amandmanu samo upisali kako se zove zakon, a zakon prenosi sve ono što se radi – bezbednost na radu, zaštita života i povrede na radu. Dakle, to je potpuno tehnička stvar. Nemojmo baš sve politizirati. Samo toliko.
Zahvaljujem. Za reč se po amandmanu javio narodni poslanik Dragan Šormaz.
Pridružujem se ocenama kolege Rističevića koji kaže da treba odbaciti ovaj predlog amandmana zato što čak jasno i piše ovde u članu, ako već govorimo o zaštiti života, kako je obrazložio predlagač, kaže – može neko da uđe u banku i nekoga ubije, to nema veze sa zdravljem, zna se šta je zaštita zdravlja, postoje određene situacije. Na primer, u rudnicima moramo da zaštitimo zdravlje ljudi od gasova, itd. Postoje propisi koji su zbog toga doneti. Ovde lepo imate reč ispred, u samom članu, koji kaže: „Zaposleni ima pravo na odgovarajuću zaradu, bezbednost, zdravlje na radu“. Bezbednost podrazumeva to da je poslodavac dužan da mu, između ostalog, zaštiti i život kroz bezbednost, tako da ovde nema ničeg spornog u samom članu. Čini mi se da je ponovo pisan amandman da bi se ustalo i govorilo dva minuta protiv Vlade i protiv predloga zakona i nekog stvaranja imidža nove stranke koji, ako se na taj način stvara, možda je bolje i da se nastavi, ali se treba očekivati za nas iz SNS bolje, jer ćemo imati i dalje slabu opoziciju. Ali, ipak treba očekivati i odgovore od strane vlasti na ovo. Znači, jasno piše – bezbednost, zdravlje na radu, tako da se to podrazumeva i ovde nema ničega spornog. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Šormaz. Za reč se po amandmanu javio dr Vladimir Orlić. Izvolite. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Gospodine Živkoviću, dobićete kada dođete na red, pošto ima dosta prijavljenih. Ne možete dobiti repliku, možete samo po amandmanu. Imate još dva minuta i 15 sekundi. Sada prvo ima reč dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem Dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa iznetim ocenama da treba odbiti ovaj amandman i sa razlozima koji su upravo dati. Dakle, dostojanstvo ličnosti, pravo na zaštitu koju garantuje zakon svakako treba da ostanu u zakonskom rešenju. Međutim, pored toga ukazujem na još jedan dodatni problem s ovim amandmanom. Problem usmenog obrazloženja amandmana koji nema nikakve veze sa pismenim obrazloženjem amandmana onako kako je sročen u trenutku podnošenja i zbog kog je zapravo amandmani odbijen i od strane Vlade i od strane nadležnih odbora. Pošto se bojim da će takva praksa biti prisutna čitavog dana koliko vidim, ovo je generički pisan skup amandmana na različite članove, koji koristi ista, identična dva obrazloženja, obrazloženje da predloženo rešenje ne doprinosi sprovođenju fiskalne politike, ne podstiče domaće i strane investicije, ne smanjuje rad na crno, itd, i druga vrsta obrazloženja da nije u skladu sa onim što je zakonodavac izneo kao svoj osnovni cilj. To se proteže svuda, tako da se bojim da ćemo ceo dan biti u prilici da slušamo različita usmena obrazloženja koja nisu u skladu sa onim što smo dobili prilikom podnošenja amandmana, smatram da to nije u duhu rada ove institucije i molim da to predupredimo na vreme. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Orliću. Reč ima po amandmanu narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, predlažem da se odbije ovaj amandman i potpuno se slažem sa kolegama, prethodnim govornicima, da amandman koji je gospodin Živković predložio, nema nikakvog smisla. Da ne kažem da sam šokiran sa ovim amandmanom, reći ću iz kog razloga, iz razloga što je sam predlog Vlade glasio ovako – zaposleni ima pravo na odgovarajuću zaradu, bezbednost i zdravlje na radu. Dakle, izbačeno je iz ranijeg zakona i zaštita života, kao da bezbednost ne sadrži i zaštitu života. Možda nije ni to toliko bitno, koliko je bitno da predlagač amandmana negira dostojanstvo ličnosti, da negira ličnost integriteta u celini i još, što je vrlo bitno, da brisanjem ovim amandmanom zapravo i negira zaposlenima mlađim od 18 godina života, tj. nezaposlenim osobama sa invaliditetom, njihova osnovna prava. Ne mogu da verujem da je predlagač amandmana bio predsednik Vlade Republike Srbije, da ne kažem, šokiran sam. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima po amandmanu narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Vrlo je čudno da moram da trpim sve ove uvrede i da nemam pravo na repliku, ali nemam nikakvu nameru da se borim protiv volje većine. Što bi rekao jedan aktuelni političar, nikad gluplja obrazloženja nisam čuo za stav jedne poslaničke grupe, ali takvo tumačenje da…
Molim vas, gospodine Živkoviću, upravo govorite ono što zamerate drugima i govorite da drugi govore.
Čekajte, ako to može premijer, što ne mogu ja?
Molim vas, sa uvažavanjem se ponašajte prema vašim kolegama i poštujte dostojanstvo Narodne skupštine.
Gospodine predsedavajući, ako to govori premijer Srbije, što to ne bih mogao da govorim ja?
Gospodine Živkoviću, ja sam pažljivo čitavo vreme slušao. Prethodni govornici su govorili o amandmanu, govorili su svoje razloge zašto taj amandman treba odbiti. Molim vas, sada imate reč po amandmanu. Izvolite.
Hvala lepo. Niste pažljivo slušali, ali to je potpuno nevažno. Ja nemam nikakvu nameru da edukujem bilo koga. Znači, obrazloženje kojim se u mom predlogu amandmana negira dostojanstvo ličnosti i obrazloženje gde se izbacivanjem reči „zaštite života“ ugrožavaju prava radnika, takvo obrazloženje može da da neko ko ili ima problem sa pameću ili nije dobar čovek. Ja pouzdano znam da su… [[Isključen mikrofon.]]
Molim vas gospodine Živkoviću. Reč ima po amandmanu narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Da bi se razumeli, ne želim da ulazim uopšte u to ko je glup, ko je pametan, to mislim da nije nešto što za šta je nadležna ova sala ili mi u Narodnoj skupštini, ko utvrđuje da li je neko zdrav, nije zdrav, kako radi, ali mi ovde odlučujemo o tome ko kako radi, pratimo svačiji rad i zalažemo se za to da napravimo bolje društvo. Ja sam u svom obrazlaganju zašto treba ovaj amandman, i uopšte neću ulaziti u to kako su druge kolege obrazlagale, jasno rekao da ako stoji – zaposleni ima pravo na odgovarajuću zaradu, bezbednost, zdravlje na radu, to znači da ima pravo i na zaštitu života, jer to znači reč bezbednost. Poslodavac je dužan da obezbedi bezbednost. Ko piše da treba dodatno zaštitu života itd, i sada to obrazlaže ovde u nekoliko puta i ima pravo na to, niko ne spori da ima pravo na to, ali je jednostavno sve precizno napisano i nepotreban je takav amandman da stoji u zakonu i sama ta stvar govori o svima nama na koji način se odnosimo prema ovom poslu, ko je dobronameran, a ko želi samo da se slika. Ako je to zamereno sa ove strane što sam ja govorio, to je moj utisak. Imam pravo valjda i na taj utisak? Ako grešim, građani su ti koji će o tome ocenjivati u svakom slučaju. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz. Po amandmanu se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Moram da priznam da očigledno neko ne želi da sluša ministra koji lepo objašnjava da se ovde radi o tehničkoj usklađenosti i da, prosto, to je nešto što morate na ovakav način da napišete. Znate, po malo mi je i cinično, a krajnje i licemerno da danas se neko navodno bavi zaštitom života radnika. U to vreme kada su se stvarali gubitnici tranzicije po kriminalnim zakonima koji su donošeni u Zakonu o radu, posebno oni iz 2001. godine, mi smo doživljavali da radnici seku prste i da ručaju pred kamerama svoje sopstvene prste, da se vežu lancima za mostove, da dižu ruke na sebe, da se vešaju zato što su na pravdi Boga dobijali otkaz. Danas neko…
Gospodine Đukanoviću, govorimo o amandmanu na član 3. Molim vas, povežite to sa amandmanom.
Izvinite, samo me interesuje koji su to život radnika zaštitili, kada su neki od njih postajali dobitnici tranzicije, jer su dobijali subvencije za vinograde, a ljudi su ostajali bez posla i vezivali se za mostove i ručali sopstvene prste? Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima gospodin Marijan Rističević po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predsedavajući, poštovani građani, da ne bih ostao nedorečen, ja ponovo ponavljam da se ovde tražilo da se izbriše dostojanstvo ličnosti Zakonom o radu, da se tražilo da se izbriše u skladu sa zakonom. To što je neko odjednom prihodovao 1.500 prosečnih ličnih dohodaka na ime subvencije i podsticaja, koji su prethodno u budžet došli tako što su uzeti od zaposlenih, da bi se novac prikupio u budžet, to što je neko od zajedničkih para uzeo hiljadu i nešto više ličnih dohodaka, to ne znači da treba da briše dostojanstvo ličnosti i to ne znači da treba brisati u skladu sa zakonom. Da ne bi bilo nedorečeno, dakle, ja podvlačim na te reči kojima se amandmanom traži brisanje iz predloga Zakona o radu, odnosno da se zakonom kojim se definišu radnička prava, u tom zakonu izbriše dostojanstvo ličnosti i postupanje u skladu sa zakonom i zato ponovo upozoravam narodne poslanike da je to neprihvatljivo, a onaj koji je rekao da nikad gluplja obrazloženja nije čuo, očigledno nije slušao sam sebe. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Po amandmanu se javila narodna poslanica Jelisaveta Pribojac. Izvolite.
Ja bih htela samo da pojasnim da ovaj amandman zapravo nema smisla iz razloga što je ovo samo terminološko usklađivanje sa Zakonom o bezbednosti i zdravlju na radu. Svaka ustanova, svako javno preduzeće mora da ima lice koje je zaduženo za bezbednost i zdravlje na radu. U skladu sa tim, radi se akt o proceni rizika za svako radno mesto. Zaista ne znam zašto bismo raspravljali toliko dugo o nečemu što je apsolutno jasno u Predlogu zakona o radu? Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Pribojac. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Radi se samo o nastavku debate na ovu temu. Jeste ovaj amandman možda nešto bolje definisan, ali prosto ne pristajemo na to da se nešto podrazumeva, naročito ne u krovnom zakonu, u Zakonu o radu, ovako važnom institucionalnom zakonu. Dakle, predlog poslanice koleginice Martinović je da se reči „zaštita života i zdravlja na radu“ zamenjuju rečima „zdravlje na radu“, što je vaš predlog, briše i da ostane „zaštita života i zdravlja na radu“. Vrlo jasna i precizna definicija. Ne pristajemo na to da senešto podrazumeva. Poslodavac je dužan da obezbedi takve uslove rada koji će garantovati bezbednost, zaštitu ne samo zdravlja, već i života zaposlenih. Kome onda ostavljamo arbitrernost? Zakon o radu ne sme da ostavlja takvu vrstu i toliki prostor za arbitrernost kada se tiče zaštite života.Potpuna zaštita života i telesnog integriteta zaposlenog se ostvaruje samo ako mu se istovremeno garantuju i pravo na bezbednost, zaštitu života i zdravlja na radu. Mislimo da život zaposlenih predstavlja najveću vrednost koja treba da ostane i dalje zaštićena, kao što je to važećim zakonom već propisano i ne vidimo ni jedan razlog zbog čega to treba da se briše. Zato predlažemo ovaj amandman i predlažemo da razmislite još jednom, jer je vrlo važno. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Po amandmanu se javio narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Isto obrazloženje. Da li u Zakonu o narodnim poslanicima piše – bezbednost ili zaštita života narodnih poslanika? Kada je bezbednost u pitanju, bezbednost podrazumeva i zaštitu života. Tu nema šta da preciziramo. Hajde onda da preciziramo i zaštitu od toga da li će neko da uđe da mu odseče prst, ruku, da ga napravi invalidom, a ne da mu ugrozi život. Hadje onda da preciziramo u te detalje. Bezbednost sve to podrazumeva. Reč bezbednost sve to podrazumeva. I zdravlje na radu takođe je precizno i zna se šta podrazumeva, tako da to insistiranje na nečemu, hajde sada da se ne igramo. Znači, bezbednost je to – zaštitu života, zaštitu svega ostalog. Znači, poslodavac je dužan da vas obezbedi na radnom mestu i to je to.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz. Za reč se javila narodna poslanica dr Vesna Rakonjac. Izvolite.
Hvala. Ovaj amandman je apsolutno neprihvatljiv iz prostog razloga jer i po jednom drugom zakonu, po Zakonu o bezbednosti i zaštiti zdravlja na radu, terminološki je jasno definisano šta bezbednost na radu predstavlja. To je maksimalno preduzimanje svih preventivnih mera kako bi se zaštitio zaposleni od svih mogućih akcidenta na radnom mestu, a samim tim podrazumeva se da se štiti i njegov život, svih drugih profesionalnih oboljenja. Poslodavac je u potpunosti odgovoran da sve te mere sprovodi prema svojim zaposlenima. Kao što je koleginica malo pre naglasila, svaka ustanova ili preduzeće dužno je da ima lice za bezbednost na radu. Ako malo pogledate akte o bezbednosti na radu, biće vam jasno da bezbednost prvenstveno podrazumeva zaštitu života zaposlenih i kroz preventivne mere koje ga štite od svih akcedentalnih situacija, kao i profesionalnih oboljenja u toku rada. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva, nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa je podnela amandman na član 12. koji se bavi pravima upošljenika, tj. radnika i to naročito na deo koji tiče prava žena. Predlagač je predložio sledeće - zaposlena žena ima pravo na posebnu zaštitu za vreme trudnoće i porođaja. Mi predlažemo da se doda: “i dojenje deteta“, sa obrazloženjem da predložena izmena predviđa posebnu zaštitu ne samo trudnice i porodilje, već i zaposlenih majki za vreme dojenja deteta. Ovakva posebna zaštita je potrebna imajući u vidu značaj dojenja za pravilan razvoj odojčeta. Pored toga, Zakon o radu već poznaje određena rešenja koja garantuju prava na dnevno odsustvo majke koja doji dete, te je predložena izmena u skladu sa već postojećim rešenjem u samom zakonu. Posebno treba imati u vidu da je članom 66. Ustava Republike Srbije zagarantovana posebna zaštita porodice, majke, samohranog roditelja i deteta. Vlada je odbila naš amandman sa obrazloženjem da se ne prihvata iz razloga što su prava zaposlene koja doji dete regulisana drugim odredbama zakona. Mi smo svesni toga da su prava zaposlene koja doji dete regulisana drugim odredbama ovog zakona, ali predloženi amandman se odnosi na odredbe kojima se utvrđuju načela i kojima se garantuje posebna zaštita, insistiram na reči „posebna zaštita“ zaposlene koja doji dete, te nisu u koliziji sa drugim odredbama ovog zakona, već samo predstavljaju njihovu dopunu. Sinoć je o tome bilo razgovora na odboru. Predstavnici Vlade su odbili. Ja molim gospodina ministra da razmisli još jedanput o ovom predlogu. Verujem da delimo iste vrednosti, naročito u pogledu zaštite radnika, za šta duboko verujem da se zalaže, kao i mi svi što želimo dobro upošljenicima u Republici Srbiji, i naročito osetljivoj grupi, a to su majke, dojilje i trudnice. Nadam se, gospodine ministre, da ćete do kraja rasprave razmisliti, a ujedno i apelujem na sve poslanice da podrže svoje koleginice tj. majke sadašnje i buduće u Republici Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Predrag Mijatović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je Vlada u potpunosti pravilno odlučila što je ovaj amandman odbila, pogotovo što je objašnjenje koje je uvaženi kolega izneo sada vrlo nedorečeno. O čemu se radi? U postojećem zakonu, do sada, porodilja ima pravo odsustvovanja do godinu dana sa posla. Tih godinu dana su podeljeni na tri meseca, koliko je porodiljsko odsustvo i devet meseci za negu deteta. U okviru tih godinu dana se odvija dojenje deteta kod žena koje su u stanju da doje decu. Igrom slučaja, nisu sve žene u mogućnosti da doje decu. Ostaje nejasno na šta ste mislili kada ste ovaj amandman dali, da li ste mislili na posle tih godinu dana da ima pravo na dojenje deteta? To ni u kom slučaju, ako je Vlada na to mislila, ne treba prihvatiti, jer predstavlja zloupotrebu. To bi moglo da se zloupotrebi da žena odsustvuje s posla, lažno davajući objašnjenja da želi da doji dete. Ima još jedna stvar, fiziološka, to je i da posle godinu dana novorođenče ili dojenče uzima i drugu vrstu hrane, tako da osam ili sedam sati odsustvovanja sa posla ne predstavlja nikakvo ugrožavanje novorođenčeta, jer će za to vreme uzimati i drugu vrstu hrane. Apelujem da se ovaj amandman, koji u stvari predstavlja lažnu brigu o ženama i o porodiljama, apsolutno odbije i ne prihvati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac.
Hvala. Uvaženi poslanici, predstavnici ministarstva, poštovani ministre, smatram da je ovaj amandman potpuno neprihvatljiv. Sinoć smo na odboru govorili o tome. Mislim da sam apsolutno merodavna da o tome pričam, s obzirom da sam odgajila trojicu sinova i da sam ih uredno dojila onoliko koliko sam smatrala da treba. Do 12 meseci, to sam vam i objasnila, apsolutno je sasvim dovoljno da majka doji svoje dete. Ako želi posle 12 meseci, jednostavno, osam sati, kao što je rekao kolega, ne predstavljaju nikakvu prepreku. Ako ste mislili na onaj drugi deo, gde postoji fleksibilno radno vreme i ako ste mislili da žena koja je dojilja pre isteka od 12 meseci stupa na posao, tu smo jasno precizirali i definisali da ima pravo odsustva i da je poslodavac dužan da joj obezbedi takvo radno mesto koje neće da ugrozi njeno zdravlje niti kao majke, niti kao dojilje. Prema tome, ovaj amandman je apsolutno neprihvatljiv. Mislim da je Vlada odlično postupila u ovom slučaju, bez ikakvog ugrožavanja prava i žena i majki i trudnica i dojilja i ugrožavanja zdravlja dece. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio po amandmanu narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ne želeći uopšte da ulazim u polemiku, komunicirao sam sa ministrom, ali uvažavam vaše mišljenje. Mi smo predložili ovaj amandman kako bismo dali mogućnost i zakonski pokrili deo ako postoji potreba da, recimo, otac koristi porodiljsko bolovanje, a majka treba da doji dete. Postoji milion varijanti, milion načina koje nameće život. Ovo što sam rekao ne znači da ću da uspem u tome da promenim vaš način razmišljanja, to je vaše legitimno pravo, to sam rekao i kada smo govorili u načelu, da vi imate pravo da donesete zakon kakav hoćete. Ovo pričam radi građana koji gledaju prenos, da im dam mogućnost i da vide da postoji i druga alternativa zakona i druga zakonska rešenja koja nisu usvojena, a koja su mogla da se usvoje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Stvarno imam problem da razumem zbog čega je odbijen ovaj amandman i pogotovo ovu diskusiju, s obzirom da smo u načelnoj raspravi slušali kako ovaj zakon sada dozvoljava poslodavcu, odnosno zaposlenom, zaposlenoj ženi da ima slobodno vreme za dojenje. To je jedna od novina. Vi ste, ministre, o tome govorili, kao o jednoj dobroj novini koju ovaj zakon donosi. Naš amandman je samo dopuna, da se i u članu 12. zakona koji govori – zaposlena žena ima pravo na posebnu zaštitu za vreme trudnoće i porođaja, doda: „i za vreme dojenja deteta“. Evo, član 41. Predloga izmena i dopuna Zakona govori o tome da se član 90. menja i da se posle reči: „trudnoće“, dodaje: „i zaposlena koja doji dete“. Znači, zaposlena žena koja doji dete ima pravo na odsustvo. Vi ste uveli ovim zakonom, i mi smo to pozdravili, pravo žene da doji dete. Samo smo dodali to i u ovom članu 12, jer ste vi to dodali kasnije u članu 90. Ove diskusije sada govore o tome da zapravo ženama koje doje dete ne treba to vreme, jer one završe uglavnom sa dojenjem u roku od tih 12 meseci koliko imaju pravo po zakonu na porodiljsko odsustvo, odnosno devet meseci odsustvo radi nege deteta. Ne razumem ovu diskusiju jer je ona u suprotnosti sa izmenama i dopunama člana 41. ovog zakona o kome raspravljamo, koji upravo uvodi to pravo. Moje jedino pitanje tada je bilo – da li uvođenjem ovog prava vi najavljujete skraćenje porodiljskog odsustva sa postojećih 12 meseci na manje, jer će se tada žene naći u situaciji da će dojiti dete i da će poslodavac morati da im obezbedi slobodno vreme da one mogu to da urade? Tako da mi nije jasno zašto se ovaj amandman odbija, a pogotovo ne diskusije, jer su one u suprotnosti sa predlogom člana 41. ovog zakona.
Reč ima ministar u Vladi Aleksandar Vulin.
Pravo koje smo predvideli ovim članom i koje smo predvideli proširenjem prava na dojenje, ne može se izjednačiti činjenica dojenja sa činjenicom trudnoće i sa činjenicom porodiljskog. To nije isto. Mi smo povećali nivo prava time što smo rekli poslodavcu – dobro, dok žena doji, ima određena prava, ali ne može se izjednačiti sa činjenicom porođaja. Ne može. Onda biste vi mogli da kažete – ja ću da dojim svoje dete i da mi to bude zaštita od bilo kakve promene radnog odnosa. To nije isto. Nemojte da zloupotrebljavamo. Mi povećavamo nivo prava, iako to nikad do sada nije bilo predviđeno, mi onda kažemo - ne to je malo što smo sada povećali, nego hajde da to povećamo i da u potpunosti izjednačimo. Ne možemo izjednačiti te dve činjenice. Vlada je napravila, verujem, dobar korak, time što je omogućila da poslodavac mora da vodi računa i o činjenici dojenja, ali ako bismo izjednačili ovo što sada postoji i samo dodavanjem time da žena doji, da je na ta način apsolutno zaštićena kroz činjenicu dojenja, onda bismo potpuno zloupotrebili ovo pravo. Dakle, dojenje je nova kategorija koju smo uveli i štitimo je, odnosno omogućavamo da dobije još nešto što do sada nikada nije imala, ali ne možemo je izjednačiti sa ove dve stvari. Kad god se govori o ovim stvarima, da budemo pošteni, uvek će biti … Najlakše bi bilo reći tako je. Politički je najpametnije prećutati ovo i praviti se da uopšte ne razgovaramo o ovome, jer ovo što sada govorim, vi ćete reći – eto, hoćete … Kao što ste juče govorili – hoće da otpuštaju dojilje, a ovo je u stvari razlog da se otpusti žena posle osam meseci itd. Nije. Politički znam da nije pametno što raspravljamo o ovome, ali zbog građana Srbije hoću da kažem šta je. Povećali smo prava, ali ne možemo ih toliko izjednačiti sa ovim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Predrag Mijatović.
Ne znam da li se uvaženi kolega ne razume ili hoće da uvede jednu nejasnoću u ovaj amandman. Zašto uvodimo muškarce koji uzimaju porodiljsko bolovanje. Potpuno je besmisleno. Hoće li on da doji dete? Ne razumem šta ste hteli sa tim. Stvar je potpuno jasna i potpuno regulisana. Godinu dana žena odsustvuje sa posla. Za tih godinu dana ona fiziološki doji dete na tri ili četiri sata u zavisnosti od nekih drugih profesionalnih stvari. To sada nije bitno. Apsolutno je zakonski zaštićena. Ona će tih godinu dana odsustvovati sa posla. Posle godinu dana, ako je potrebno da doji, dojiće ga van radnog vremena. Nema potrebe da odsustvuje sa radnog vremena, da odsustvuje sa posla da bi podojila dete. To je zloupotreba. Samim tim bismo uveli zloupotrebu u zakonsku regulativu. Ono što je koleginica pre toga rekla, posle godinu dana dete uzima i drugu vrstu hrane, ne samo majčino mleko. Prema tome, kada se vrate kući ona može da podoji dete. Ono što je i ministar spomenuo, nećemo sada reći da će neko dve ili tri godine dojiti dete, pa dve ili tri godine treba da odsustvuje sa posla dva, tri, četiri, pet ili šest sati. Mislim da je potpuno iluzorno dalje diskutovati o tome, pogotovo što mislim da diskutuju ljudi koji nisu profesionalci i koji se bave nečim … Znači, ovo je čisto politička diskusija, a ne profesionalna. Profesionalno je dato zakonom sve što je jednoj porodilji potrebno i apsolutno je dobro regulisano u ovom zakonu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Samo u par rečenica. Jeste, uvaženi kolega, ovo politička diskusija. Ovo je mesto o politici. Struka se raspravlja u srpskom lekarskom društvu i u ministarstvu. Ponavljam, vi imate svoje stavove, svoje viđenje kako rešiti brigu o porodici, deci i dojenju dece. Mi imamo svoje stavove i dozvolite da imamo pravo da zastupamo i branimo naše političke stavove. Mislimo da to treba da bude rešeno na ovaj način. Mislimo da će to biti dobro i za porodicu, i za majke, i za decu. Želimo da ih zaštitimo. Vi imate drugi stav, što potpuno razumem i prihvatam, legitimno je. Ako vi mislite da to tako treba da bude, izvolite, u Danu za glasanje izglasajte, ali nemojte da dezavuišete naš stav politički i našu želju da pomognemo porodici, majkama i deci. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, koristiću vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Ovde neću pričati kao stručnjak. Pričaću kao majka bebe od devet i po meseci, koja doji i radi, čiji suprug je na odsustvu radi nege deteta. Ono što je problem pitanja porodilja, trudnica u ovoj zemlji je da se vrlo često politizuje. Ne želim da ulazim u dalje političke rasprave, ali svi znamo da Svetska zdravstvena organizacija preporučuje dojenje deteta do godinu dana, ako je moguće do dve godine sa komplementarnom hranom. Svi mi, odnosno majke znaju da se bebi polako, sa pet, šest meseci uvodi druga vrsta hrane, ako je beba, kao npr. moje dete, od devet i po meseci, ona doji samo ujutru i samo uveče. Idealno bi bilo kada bi sve majke imale priliku da svoju decu hrane majčinim mlekom dokle god je to moguće, ali molim vas da to ne zloupotrebljavamo. Prošle godine smo ovde doneli izmene i dopune Zakona o radu, kojim smo obezbedili majkama pauze za dojenje, jednu ili više pauza u toku dana, ukoliko se vrati na posao pre isteka ovih godinu dana na koje ima pravo da bude sasvojom bebom. Sa druge strane, ovim izmenama i dopunama uvodimo nešto novo, kao što je uvaženi ministar rekao da se i njima obezbeđuje zaštita o radu, znači toj kategoriji dojilja, ali vas zaista molim da tu temu ne zloupotrebljavamo. Znamo da je aktuelna kampanja „Pravo bravo za mamu“ koju je većina nas podržala i nadamo se da ćemo uspeti da promenimo ovaj Zakon o finansijskoj podršci porodicama sa decom. Nama su svima puna usta priče o natalitetu, a kada treba nešto konkretno uraditi, onda to koristimo za politička prepucavanja. Zaista apelujem da poboljšamo život tih majki i da možda razmišljamo u tom pravcu, što je jedna od preporuka Evropske komisije, da očeve više motivišemo na to da koriste odsustvo radi nege deteta, kao što sam na početku spomenula. Moj suprug je na tom odsustvu i on je od prilike jedan od 1% muškaraca koji to koristi u Srbiji. trebali bi da razmišljamo o tome da uvedemo isključivo pravo. To znači da ne nudimo samo mogućnost muškarcima za to, već da oni imaju, postoji period od dva, tri meseca koji će moći očevi da koriste. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac.
Slažem se da svoje političke stavove trebamo slobodno da iznosimo, ali naši politički stavovi ne treba da budu suprotstavljeni struci. Oni moraju biti povezani sa strukom i da budu istiniti. Molila bih da ovo jako osetljivo pitanje, kada su osetljive kategorije stanovništva, ne zloupotrebljavamo. Jasno vam je rečeno. Svetska zdravstvena organizacija preporučuje do 12 meseci dojenja. Žena je do tada na porodiljskom odsustvu. Ako želi pre toga da krene na posao, obezbeđeno su vreme i uslovi rada da ne ugroze ni njeno zdravlje, ni kvalitet mleka, ni zdravlje deteta. Prema tome, nemojte da manipulišemo ovim stvarima i da ih zloupotrebljavamo na jedan vrlo nekorektan način i da zbunjujemo naše majke i sve sugrađane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragana Barišić.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodne poslanice i narodni poslanici, očigledno da se ova tema politizuje i da opozicione stranke žele da na ovaj način steknu sitne političke poene. Ja moram da se javim ne samo kao majka već i kao lekar i kao bivši radnik doma zdravlja i pedijatrijske službe. Jednostavno, svi znamo da je dojenje preporučljivo do godinu dana, a ukoliko postoji potreba da se dete i dalje doji, postoje određene komisije koje majci produžavaju porodiljsko odsustvo. Stoga, ne vidim ovoliku brigu opozicionih stranaka i borbu da se taj period produži. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se po amandmanu javila narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Naravno da amandman ne treba prihvatiti. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o radu i što se tiče zaštite majki dojilja, predloženim predlogom na najbolji način se štite njihovi interesi, kao i interesi deteta i u potpunoj je saglasnosti sa potvrđenom Konvencijom Međunarodne organizacije rada 183, a koja se odnosi na zaštitu materinstva.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Iskoristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Ja bih samo zamolio kolege kada raspravljamo o ovom amandmanu da se ne koriste izrazi… Razumem, dozvoljeno je, naravno, ali mislim da nije zgodno da se priča o sitnim političkim poenima. Opozicija pokušava da politički profitira na stvarima koje se tiču struke…
Molim vas gospodine Stefanoviću, dobili ste reč po amandmanu...
O amandmanu i hoću da kažem.
Izvolite.
Dakle, svaki amandman, svaki akt koji podnosi bilo koji narodni poslanik je politički akt i sve što se u ovoj Skupštini radi, ovo nije inženjerska komora niti lekarska komora. Struka je u službi dobrih rešenja, a ne da se sada ovde govori, ima razne struke. Ima struke koja kaže da ne treba uopšte dojiti, ima struke koja kaže da žena treba da sedi kući i da ne radi ništa sem da sedi kod kuće. Znači, nemojte vi o struci, neki ovde prisutni. I onda kažu – to je politička stvar. Ja ne razumem. Ako se napada amandman, neka se kaže šta nije dobro u njemu, osim da se kaže – struka kaže da se do te godine doji, a ostalo je stvar zloupotrebe zle opozicije. To je besmislica.
Gospodine Stefanoviću, ovo o čemu ste sada govorili, to ćemo kodeksom ponašanja da ustrojimo. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodniposlanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marijanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Dragoljub Mićunović. Izvolite.
Ovim amandmanom hteli smo da podvučemo da problem diskriminacije često može biti zloupotrebljavan i tražili smo samo da se doda da se prilikom spora, spora koji može da nastane oko toga da li je poslodavac zloupotrebio svoja prava i sproveo neku vrstu diskriminacije, ostaje pitanje kako će se taj spor rešavati? Ovo, kako je predloženo u izmenama i dopunama zakona, ima po mom mišljenju jednu manjkavost jer se pojavljuje problem da se pitanje diskriminacije rešava i u zakonu koji se specijalno bavi problemima diskriminacije. Naš je predlog da zbog toga treba da se doda da će se primenjivati shodno Zakonu o diskriminaciji. To je jedno važno preciziranje, jer inače se to pitanje diskriminacije često veoma fleksibilno tumači.
Zahvaljujem. Po ovom amandmanu, ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Zahvaljujem se na amandmanu i na predlogu, samo da pojasnimo stav Vlade. Mi polazimo od činjenice da se ovaj zakon odnosi upravo na takve slučajeve i da nema potrebe da ga nabrajamo. Ali, ono što je važno za ovaj član o kome govori uvaženi poslanik Mićunović, jeste da smo mi doneli tu jedan potpuno novi institut, nešto što nije bilo u prošlom zakonu, a o tome se, evo vidim, ni ovde nije govorilo, a to je da poslodavac ima obavezu da dokazuje u slučaju spora da je radnik izvršio odgovarajući prekršaj. Dakle, teret dokazivanja je prebačen na poslodavca, pa poslodavac sada mora da razmisli dva puta da li sa nekim tankim obrazloženjem može da otpusti nekoga. Da li mu se to isplati, ako dođe do sudskog spora? To je suština ovog člana i to je potpuno nova stvar i potpuno ide u korist zaposlenog, a ne da li je precizan, na koji zakon. Podrazumeva se, Zakon o sprečavanju diskriminacije.
Po amandmanu, reč ima Vladimir Đukanović. Izvolite.
Naravno, ne želim da sporim dobru nameru podnosioca amandmana, posebno što profesor Mićunović, verujem da je jedan od naših živih najvećih naučnih radnika, tako da ga zaista uvažavam apsolutno, s tim što moramo da kažemo, ako bismo prihvatili ovako nešto, ušli bismo već u krivično-pravnu sferu, što ovim zakonom ne bi moglo da se reguliše. Niko radniku ne brani da se pozove na član 16. Zakona o zabrani diskriminacije, s tim što bi morao da podnosi krivičnu prijavu i da se vodi krivični postupak. Što se tiče samog člana, to je još jedan od dokaza da je ovaj zakon upravo dobar za radnike, a da je uperen protiv neradnika. Ovim zakonom se brane prava radnika na najbolji način. Upravo ono što je ministar malopre rekao, zato što je teret dokazivanja, ukoliko radnik ukaže da je bila diskriminacija, teret dokazivanja je na tuženom da to ospori, što moram da priznam da se pomalo i kosi sa nekom pravnom praksom. U Krivičnom pravu uvek je teret dokazivanja na onome koji tuži,a ovde je obrnuta situacija, radnik ima pravo da ukaže da je bila diskriminacija, onda tuženi mora da dokazuje da to nije bilo. Mislim da je tu radnik u velikoj pednosti. Svaka čast za jedan ovakav član.
Hvala. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
Što se tiče člana 6. - pravilnikom se utvrđuje organizacioni delovi kod poslodavca, naziv i opis poslova, vrsta i stepen stručne spreme, odnosno obrazovanje i drugi posebni uslovi za rad na tim poslovima, a može da se utvrdi i broj izvršilaca. Podnešeni amandman jeste da se izbaci ovaj deo – a može da, kako bi postala jedna vrsta obaveze poslodavca da se utvrdi taj broj izvršioca. Bili smo u situaciji ko zna koliko puta da se time manipuliše prilikom otkaza, da se kasnije utvrđuje ili smanjuje i umanjuje. Tako da smatram, pogotovu prema informacijama koje imam iz Inspekcija rada i Ministarstva za rad i zapošljavanje, da je to jedna od poluvarijanti u kojoj se mogu definisati drugačiji otkazi i dati radniku otkaz. Naš doprinos u svemu tome jeste da u skladu sa mišljenjem svih predlagača ovog zakona, da se što bolje precizira zakon i same informacije koje proizilaze i tumačenje toga. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem predsednice. Moje kolege iz Nove demokratske stranke i kolege iz Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, imali smo namere da popravimo 1. stav ovog člana. Predlagač kaže da se pravilnikom utvrđuju organizacioni delovi kod poslodavaca, naziv i opis poslova, vrste i stepen zahtevane stručne spreme, odnosno obrazovanja i drugi posebni uslovi za rad na tim poslovima, a može da se utvrdi i broj izvršilaca. Mi smo intervenisali u stavu 1, tako što smo posle reči: „opis poslova“ dodali reči: „poslovi koji se mogu obavljati sa nepunim radnim vremenom“, pošto je to postalo aktuelno u ovim izmenama Zakona i mislim da je potrebno da se nađe i u ovom pravilniku. Zatim smo posle stava 4. dodali stav 5. i 6. U stavu 5. smo predvideli da pravilnik u javnom preduzeću i društvenom kapitalu čiji je osnivač javno preduzeće, odnosno država, da se za pravilnik dobije saglasnost osnivača. U stavu 6. smo predvideli da je pravilnikom organizacija i sistematizacija poslova, kada su u pitanju javna preduzeća i društva kapitala, čiji je osnivač javno preduzeće, znači, mora se utvrditi broj izvršilaca. Predloženom izmenom se predviđa da pravilnik o sistematizaciji radnih mesta mora da odredi, koji poslovi mogu da se rade sa nepunim radnim vremenom, a naročito kada se predloženim izmenama Zakona bliže i detaljnije uređuje rad sa nepunim radnim vremenom. Utvrđivanjem koji poslovi mogu da se rade sa nepunim radnim vremenom postiže se veći stepen sigurnosti, jer licu koje traži…
Koristite vreme poslaničke grupe? Zahvaljujem.
… zaposlenje, kao i onome ko je već zaposlen sa punim radnim vremenom, a želi da pređe na nepuno radno vreme unapred su poznati poslovi koji se mogu raditi sa nepunim radnim vremenom. Pored toga, smanjuje se mogućnost da poslodavac zloupotrebi svoja ovlašćenja i da otpusti zaposlenog kao tehnološki višak, ne nudeći mu mogućnost rada sa nepunim radnim vremenom. Druga predložena izmena se odnosi na javna preduzeća i društva kapitala, čiji je osnivač javno preduzeće, a za cilj ima da dodatnom kontrolom u postupku donošenja pravilnika, odnosno uz saglasnost osnivača i obavezom da se unapred odredi broj izvršilaca, spreči bilo kakva zloupotreba ovlašćenja u postupku zapošljavanja. Vlada je odbila ovaj naš amandman i u svom obrazloženju kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što se postupak donošenja opštih akata u javnom preduzeću uređuje posebnim zakonom, a poslovi sa nepunim radnim vremenom mogu biti predmet pravilnika i bez posebnog utvrđivanja zakona. Mi smo mišljenja da je možda bilo dobro da ovaj pravilnik upravo sadrži i ove elemente koje smo mi naveli. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. U Predlogu zakona se članom 7. predviđa zamena samo pojedinih reči u članu 28. Zakona. Ono što moram da pohvalim jeste da se ovim izmenama i dopunama Zakona uvodi terminologija koja je mnogo prihvatljivija, ima veći stepen kulture i humanosti u sebi i umesto dosadašnjeg termina „invalidi“, uvodi se termin „osobe sa invaliditetom“. Sa izmenama koje su predviđene u Predlogu zakona ovaj član bi glasio: „Osoba sa invaliditetom zasniva radni odnos pod uslovima i na način utvrđen ovim zakonom, ako posebnim zakonom nije drugačije određeno“. Mi smo podneli amandman kojim se ovaj član menja, tako da glasi: „Osoba sa invaliditetom zasniva radni odnos pod uslovima i na način utvrđen ovim zakonom, ako posebnim zakonom nisu utvrđeni povoljniji uslovi za zasnivanje radnog odnosa sa osobama sa invaliditetom“. Uz ovaj amandman smo stavili obrazloženje da predloženom izmenom se garantuje veći stepen zaštite osoba sa invaliditetima prilikom zasnivanja radnog odnosa, a ujedno se ostvaruju uslovi za njihovo lakše zapošljavanje i uključivanje u društvo. Vlada je odbila ovaj amandman uz obrazloženje da se ne prihvata iz razloga što je rešenjem u Predlogu zakona izvršeno preciziranje i terminološko usklađivanje sa propisima koji obrađuju oblast zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Dopunila bih da se amandmanom ni ne spori terminološko usklađivanje sa navedenim propisima, već se samo predlaže da se usvoji rešenje da u slučaju da se drugim posebnim zakonom predvide povoljniji uslovi za zasnivanje radnog odnosa u pogledu osoba na koje se primenjuju ti povoljniji uslovi i da se tada primene uslovi iz tog zakona koji su povoljniji u odnosu na uslove iz Zakona o radu. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Vreme poslaničke grupe? Da. Izvolite.
Radi se o tehničko-terminološkoj ispravci za koju verujem da je ispravnija. Naime, u članu 8. stav 1. u izmenjenom stavu 4. reči: „zaključuje se u najmanje tri primerka“, zamenjuje se rečima: „izrađuje se u najmanje tri istovetna primerka“. Dakle, svaki ugovor, pa i ugovor o radu je saglasnost volje ugovornih strana i ne mogu da postoje dva ili više primeraka saglasnosti volje, jer je saglasnost volje samo jedna. Sa druge strane, isprava o ugovoru koji se zaključuje u pisanoj formi može biti sačinjena u više primeraka, te je zbog toga potrebno istaći da se ugovor o radu može izraditi, a ne zaključiti u više primeraka. Takođe, smatramo da radi sprečavanja zloupotreba, kao i radi dodatne preciznosti potrebno je naglasiti da svi primerci treba da budu istovetni. Zato predlažemo da razmislite još jednom i usvojite ovaj amandman. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala predsednice. Ovim članom se menja član 33. postojećeg zakona, tako što se jedan deo teksta tog zakona briše i dodaje se novi tekst. To bi moglo da ima smisla kada najveći deo novog teksta ne bi u stvari bio stari tekst, koji je izbrisan izmenom Zakona. Kaže – ugovor o radu sadrži, ovo se briše, Naziv i sedište poslodavca, to je tačka 1, ime i prezime zaposlenog, mesto prebivališta, odnosno boravišta zaposlenog, to je tekst koji se briše, a u tekstu koji nam se nudi kao novi tekst piše – ugovor o radu sadrži naziv i sedište poslodavca, lično ime zaposlenog, mesto prebivališta, odnosno boravišta zaposlenog. Jedina izmena je u tome što su reči – ime i prezime zaposlenog, zamenjene rečima – lično ime zaposlenog. To verovatno dramatično utiče na zaštitu prava radnika, na ostvarivanje fiskalne politike Vlade Srbije, na rast investicija, domaćih i stranih, i na sve ono drugo što su razlozi za donošenje ovog zakona. Naravno, to nije jedini deo teksta koji se apsolutno ponavlja u novom rešenju, nego praktično od 1. tačke do 10. tačke se sve ponavlja jedno iza drugoga. To je nešto što nikako ne može da donese dobro ni poslodavcima, ni zaposlenima, niti ukupno Srbiji, tako da sam iz tih razloga sam podneo amandman i ne očekujem da ga Vlada prihvati, kao ni skupštinska većina.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, izvolite.
Naravno, ovo ne može da se prihvati tim pre što bismo onda bili u mnogo čemu u suprotnosti sa određenim evropskim direktivama. Ako je neko protiv takvih direktiva, onda on očigledno nije baš na tom putu ka EU, a tim pre što je, naravno, rekao notornu neistinu, jer nije tačno da se sve prepisuje, neke stvari se i te kako preciziraju, posebno vezano za zarade i, naravno, posebno vezano za samozapošljavanje, odnosno šta se sve traži u samom ugovoru da se navede, jer do sada je bilo da samo je važan stepen stručne spreme, a sada se traži tačno i kog je obrazovnog profila budući kandidat za određeno radno mesto itd. Znači, sve se precizira i zato molim sve ljude koji prate ovaj prenos da obavezno pročitaju na sajtu izmene i dopune zakona i sve ono što će na kraju biti finalna verzija, kako ovakve stvari koje iznosi neko, a koje su notorne neistine, ne bi postale istine. Ako se rukovodimo onom čuvenom krilaticom, ne bih sada spominjao koga, da sto puta izrečena laž postaje istina, plašim se da se tako nešto ne dogodi i sada, tako da molim ljude da se precizno upoznaju sa svim ovim izmenama i dopunama. Hvala.
Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Dejan Nikolić. Koje ćete vreme trošiti? Od poslaničke grupe. Hvala.
Zapravo, radi se o boljem definisanju onoga što ugovor o radu treba da sadrži. Amandman glasi da se u članu 9. stav 1. ispred tačke 1) dodaje nova tačka koja glasi - datum i mesto zaključenja ugovora o radu. Svaki ugovor, pa i ugovor o radu, mislim da treba da sadrži datum i mesto zaključenja ugovora. To je posebno važno radi ostvarenja raznih prava zaposlenog iz radnog odnosa, računanja rokova, kao i zbog toga što se u odnosu na vreme zaključenja ugovora određuju propisi koji su bili na snazi u tom trenutku. Zbog toga vas, ministre, zaista još jednom molim da pročitate ovaj amandman, mislim da samo bolje definiše ono što ugovor o radu treba da sadrži, i da ovaj amandman usvojite. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Mi smo uradili amandman na stav 2. člana 9. U stavu 2. se kaže da ugovor o radu ne mora da sadrži elemente iz stava 1. koji opisuje šta sve sadrži ugovor o radu, ukoliko su oni utvrđeni zakonom, kolektivnim ugovorom, pravilnikom o radu ili nekim drugim aktom poslodavca. Mi smo mišljenja da sve mora da bude precizno, da se ugovorom o radu moraju definisati i osnovne zarade i radni učinak i naknade zarada, uvećane zarade i druga primanja zaposlenog, odnosno rokovi za isplatu zarada i sve ostalo što je navedeno od tačke 1. do tačke 13. Naime, ugovor o radu je ugovor između zaposlenog i poslodavca koji se zaključuje na osnovu zakona i drugih opštih akata i predstavlja, kao i svaki ugovor, dvostrano obavezni pravni akt kojim ugovorene strane regulišu međusobna prava i obaveze. Otuda ugovor o radu praktično predstavlja konkretizaciju zakona, kolektivnog ugovora i pravilnika o radu. U obrazloženju Vlade kaže se da se amandman ne prihvata iz razloga što se ovim članom Predloga zakona smanjuje nepotrebno administriranje za poslodavca u svim onim situacijama kada su elementi za utvrđivanje osnovne zarade, radnog učinka, naknade zarada, uvećane zarade i drugih primanja zaposlenih, odnosno rokova itd. Pravilnikom o radu ili nekim drugim aktom poslodavca zaposleni mora biti upoznat ugovorom o radu, o postojanju svih ovih akata, poslodavac mora ove akte da učini dostupnim zaposlenom itd. Obrazloženje Vlade je apsolutno neprihvatljivo, jer na osnovu njega može da se zaključi samo sledeće - da se ne bi poslodavac opterećivao, zaposleni treba da iščitava pravilnike i druge opšte akte, da ih tumači, da preračunava osnovice i ostalo, ne bi li na kraju shvatio kako se njegova zarada izračunava i kolika je. Dakle, zaposleni treba u najmanju ruku da bude pravnik. Ovo je naročito zanimljivo u slučajevima ljudi sa nižim stepenom stručne spreme. Zahvaljujem.
Reč ima ministar. Izvolite, ministre.
Naše obrazloženje i jeste takvo. Mi smatramo da ne treba vršiti preteranu administraciju, odnosno ponavljati ono što je već regulisano. Samo da vam kažem, to su neke stvari koje možda javnost ne zna, ali tako se donose zakoni, konkretno ovaj član je donet u apsolutnoj saglasnosti sindikata i poslodavaca. Znači, doslovce su se dogovorili potpuno sa ovim obrazloženjem da nema potrebe da stoji. Sindikalci su rekli – da, nema potrebe, imamo regulisano ovde, a poslodavci su rekli – nama treba manje administriranje. Dakle, na radnoj grupi ovaj član je usaglašen, sindikati, poslodavci i Vlada, od prve do poslednje rečenice. Naravno, to vas ni na koji način ne obavezuje, imate pravo na svoje mišljenje i to apsolutno ne sporim, već vam samo kažem da su sindikati rekli za ovaj član – potpuno u redu.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Zoran Živković.
Hvala. Koliko sam pratio javnost i ono što je bilo u uvodnoj reči za ovaj zakon, ovo je član na koji je predlagač posebno ponosan, a to je da se sada obavezuje poslodavac da ugovor o radu čuva na nekom mestu i da to inspekcija može da proveri vrlo jednostavno i lako. To bi bilo jako dobro da je tačno, ali nije. Naime, prethodni član 35. glasi – poslodavac je dužan da zaposlenom dostavi fotokopiju prijave na obavezno socijalno osiguranje najkasnije u roku od 15 dana od dana stupanja zaposlenog na rad. Znači, u tom trenutku je svaki zaposleni u roku od 15 dana od zapošljavanja dobijanjem te kopije mogao da vidi da li je prijavljen na rad ili nije prijavljen na rad i da iz toga crpi svoja prava. Ne, ovde se nudi da je poslodavac dužan da ugovorom o radu, odnosno drugi ugovor u skladu sa ovim zakonom ili njegovu kopiju drži u sedištu ili u drugoj posebnoj prostoriji poslodavca ili, pazite, na drugom mestu, u zavisnosti od toga gde zaposleni ili radno angažovano lice radi. Ovo u posebnoj prostoriji poslodavca, to razumem, u sedištu isto razumem, ali to na drugom mestu, to je vrlo interesantno rešenje. Verovatno da ćemo čuti odgovor da je to precizirano nekim drugim zakonom, šta znači to „na drugom mestu“, ali za radnike u Srbiji „na drugom mestu“ znači da se ne zna gde. Konačno, mislim da je potpuno besmisleno da u 21. veku utvrđujemo formalno stanje nečije zaposlenosti tako što ćemo kopati po fijokama. Postoje savremeni uređaji, IT tehnologija, gde može da se napravi jedinstveni registar zaposlenih u Srbiji i gde svaki radnik, a naravno i inspekcija, mogu da provere…
Vreme, imate još 55 sekundi ukupno. Hoćete da trošite to vreme?
Ovo je moj amandman.
Dva minuta za amandman ste potrošili. Imate još 55 sekundi.
Ne.
Hvala. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Srpska napredna stranka će glasati protiv usvajanja ovog amandmana. Shvatamo činjenicu i situaciju da je za vreme važenja aktuelnog Zakona o radu 354.000 ljudi ostalo bez posla, da je stopa nezaposlenosti na istorijskom maksimumu, da ljudi u Srbiji žive teško, da ljudi u Srbiji da bi prehranili svoje porodice posežu za onim da prihvate i prihvataju da rade na crno. Shvatajući da radom na crno nemaju sigurnost ni u zdravstveno osiguranje, nemaju sigurnost koja ih u budućnosti očekuje kroz penziju. Ovim, i ovakvim zakonskim rešenjem predlagač zakona je želeo, ne da zaposleni dobije obaveštenje da li je prijavljen ili nije prijavljen, jer je zaposleni, nažalost, zbog velike stope nezaposlenosti koju nam je ostavila Vlada do 2012. godine primoran da radi na crno i svestan da radi na crno, ali na ovaj način želimo da se taj rad na crno svede na minimum. Zato što želimo da sprečimo rad na crno, zato što želimo da sprečimo ono što je inspekcija za rad u velikom broju slučajeva doživljavala na terenu. Znate, ne možemo da vam damo ugovor o radu zato što je kod knjigovođe. Ne možemo da vam damo ugovor o radu zato što je u direkciji u Malom Mokrom Lugu. Naknadno su dostavljali ugovore koji su bili naknadno potpisani, antidatirani. Mi želimo da ljudi u Srbiji koji rade budu bezbedni, da imaju penziono, socijalno, zdravstveno osiguranje. Želimo da pružimo mogućnost poslodavcima da naprave veći broj zaposlenih, da prošire posao, a da zaposleni budu sigurni, bezbedni i sa ugovorom o radu. Na ovakvo rešenje iz zakona su se saglasili svi. Saglasili su se i zaposleni, saglasili su se i poslodavci i zbog toga argumentacija podnosioca amandmana je krajnje nemušta. Zbog toga pozivam Narodnu skupštinu Republike Srbije da ovaj amandman odbije.
Ministar Vulin ima reč. Izvolite.
Naravno, ovo je Narodna skupština, naravno, ovde sede političari i naravno da se vodi politička rasprava, nije to meni ništa neobično. Ali, samo da ne bi bilo zbunjivanja građana koji nas sada gledaju i koji neće imati bogzna koliko vremena ili strpljenja da čitaju zakon, samo da pojasnimo. Dakle, šta je rešenje? Rešenje je da poslodavac mora da drži ugovor o radu tamo gde zaposleni radi. Kada dođe inspektor rada, on traži da mu se odmah dostavi taj ugovor, nema mogućnosti da ga pošalje u drugi grad, kaže – znate tamo je naša centrala. Dakle, to je jasno. Ali, šta poslodavac sada ne mora? Poslodavac ne mora da daje zaposlenom papir na kome piše prijava u PIO Fond, jer on to elektronskim putem dostavlja PIO Fondu. PIO Fond to dostavlja Centralnom registru, Centralni registar može da bude kontrolisan i od strane zaposlenog i, što je najvažnije, od strane inspektora za rad, koji te stvari upoređuje i uparuje. Kada drugu veliku stvar budemo uradili u Ministarstvu koje ja predvodim, kada budemo doneli socijalnu kartu, kada budemo digitalizovali potpuno našu administraciju i u državnoj upravi i kod poslodavaca, onda ćemo moći da govorimo da nam neće trebati nijedan jedini papir, ali ovo su sve koraci ka smanjenom administriranju i manjem broju papira. Dakle, radnik zna da je prijavljen, može da kontroliše prijavu, inspektor rada kontrolše prijavu, što do sada nije mogao da radi i njegov ugovor o radu se nalazi tamo gde on radi. Eto, to je istina, sad, možemo posmatrati kako god hoćemo.
Dr Vesna Rakonjac ima reč. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, evo ja ću da pokušam da objasnim šta znači to drugo mesto. Ako pažljivo pročitamo ceo član, znači, u nastavku stoji, u zavisnosti od procesa rada koji zaposleni obavlja to drugo mesto. Ne treba da navodimo da li je to hala, hladnjača, klanica, neki drugi pogon. Znači, jasno je precizirano da je to mesto u skladu sa radom i procesom rada koji se obavlja u nekoj radnoj organizaciji. Znači, ako zaposleni radi u sedištu firme ugovor će biti u sedištu firme, ako zaposleni radi u direkciji biće u direkciji, ako zaposleni radi u nekom isturenom odeljenju na primer škola, pa je istureno odeljenje na seoskom području, onda je to drugo mesto, a nije matična škola. To označava drugo mesto. Zamislite koliko bi nam trebalo onda prostora da sva radna mesta popišemo. E, to je drugo radno mesto. Sama prijava koju zaposleni dobija od poslodavca ne znači da će on u narednih šest, sedam, osam meseci od ustupanja prijave zaposlenom da uredno isplaćuje sve doprinose. To je nadležnost inspekcije rada koja dolazi u kontrolu. Bitno je da je ugovor o radu tu, na radnom mestu, da su sva potrebna dokumenta zaposlenog na radnom mesto, kao što je radna knjižica, da inspektora rada može jednostavno da proveri da li je iz centralnog registra, da li su ispunjeni uslovi koje poslodavac mora da ispuni. Hvala najlepše.
Reč ima Marijan Rističević.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ponovo sam iznenađen, dakle, predlagač amandmana nije predložio da se stava za koji se on zalaže – poslodavac je dužan da zaposlenom dostavi fotokopiju prijave na obavezno socijalno osiguranje najkasnije u roku od 15 dana od dana stupanja zaposlenog na rad. Da je predlagač tražio da taj stav ostane ugrađen u ovom članu, to bih razumeo. Međutim predlagač je tražio da se izbriše stav koji glasi – poslodavac je dužan da ugovor o radu, odnosno drugi ugovor u skladu sa ovim zakonom ili njegovu kopiju drži u sedištu ili drugoj poslovnoj prostoriji poslodavca ili na drugom mestu u zavisnosti od toga gde je zaposleni ili radno angažovano lice radi. Poprilično je zakonska odredba jasna. To na drugom mestu piše u zavisnosti od toga gde zaposleni, radno angažovano lice radi. Znači, nije na nepoznatom drugom mestu već na drugom mestu na kome zaposleno lice radi. Da vam to prevedem u praksu, to izgleda ovako. Ako je poslodavac recimo „Kuća vina Živković“, registrovan kao osnivač na Devičanskim ostrvima, suosnivač sa 50% na Devičanskim ostrvima. Ako je poslodavac osnivač na Devičanskim ostrvima sa 50% onda je iluzorno tražiti da zaposleni u „Kuća vina Živković“ traži svoj ugovor ili inspektori na teritoriji Devičanskih ostrva. Da nema ove odredbe, onda bi neki inspektor rada morao da odne na Devičanska ostrva, da traži u sedištu osnivača firme, „Kuća vina Živković“, pošto je taj osnivač sa 50%, da traži da mu se dostavi ugovor o radu za Petra Petrovića koji radi u „Kuća vina Živković“ u Krčedinu. Dakle, to je gotovo nenormalna situacija i naša inspekcija ne bi nikako mogla da se dokopa ili domogne tog ugovora o radu za zaposlenog Marka Markovića, Petra Petrovića koji radi sada već u „Kuća vina Živković“ Krčedin s obzirom da je osnivač firma sa Devičanskih ostrava i drugi osnivač koji je ovde pristuan, da su to prodali „Agrouniji“.
Poslaniče, molim vas govorite o amandmanu, ne razumem vas.
Govorim o amandmanu, ali morate da razumete šta to znači u praksi. U praksi to znači ukoliko vam je osnivač na Devičanskim ostrvima da nema ove odredbe zakona kada bi izbrisali na zahtev predlagača amandmana da se ugovor ne može držati na drugom mestu gde zaposleni radi. To znači da bi ugovor o radu za „Kuća vina Živković“ morali da tražimo na Devičanskim ostrvima. Zato postoji ova odredba koju ne treba brisati i ja se zalažem da se ona ne briše, da ne bi morali da idemo na Devičanska ostrva, to lepo možemo da prokontrolišemo u Krčedinu, a ne da idemo na Devičanska ostrva. Ako ste razumeli on je tražio da se izbriše ovaj stav zakona koji je glasio da se može ugovor staviti na drugo mesto u zavisnosti od toga gde je zaposleni i radno angažovano lice radi. On je traži da se to izbriše, ja tražim da se to ne briše, da ne bi morali da idemo na Devičanska ostrva da utvrdimo da li lice koje radi u „Kuća vina Živković“ ima ugovor o radu ili ne. Hvala.
Hvala na pojašnjenju. Razumela sam samo da Zoran Živković sada ima repliku. Izvolite.
Hvala vam. Naravno da je ovo laički parlament, kao i svi drugi na svetu, i da ljudi koji su poslanici ne moraju da znaju gotovo ništa o temi dnevnog reda, što se i ovde videlo. Naime, mojim amandmanom se traži da se briše novi član, što znači da ostaje stari, u kojem ostaje obaveza za 15 dana da poslodavac zaposlenom da foto-kopiju o socijalnom osiguranju. To je jasno kao dan. No, to nije važno. Mnogo je važnije, i ja bih voleo da čujem od ministra odgovor, šta se dešava ako je, recimo, osnovana firma za prevoz u Bujanovcu, a da ima angažovanje i ugovor od pet godina da vozi po teritoriji opštine Subotica. Kako inspektor utvrđuje to da li je neki vozač te firme iz Bujanovca koji sad privremeno radi u Subotici, gde nema predstavništva te firme iz Bujanovca, da je on zaposlen? Time što proverava gde je ugovor o radu. Da li je taj ugovor o radu negde u nekom pratećem vozilu koje ide iza kamiona? Ili, recimo, primer, koji je mnogo razumniji možda nekim poslanicima. Recimo, šta ako imate neku kompaniju koja se bavi proizvodnjom mesa, pa onda ima nekog čobana, recimo. Ta firma je registrovana na Čukarici, a čobanin je negde u Sremu. On je pašnjaku, odnosno na njivi. Kako inspektor utvrđuje da li je taj čobanin zaposlen ili nije i da li ga je njegov poslodavac prijavio, da li ima ugovor o radu ili nema? Da li će inspektor da zaviruje ispod ovna predvodnika ili će da gleda ispod drveta? Ja bih voleo da ministar da odgovor na ova pitanja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po istom osnovu kao i u slučaju kada je spomenut Petar Petrović, znači, kada se napravi presedan, moram svakom da dam repliku, svakom ko se preziva Živković. Da li ste sada spomenuti? Reč ima narodna poslanica dr Vesna Rakonjac pa vi.
Postoji jedan drugi zakon, kada su čobani u pitanju, a to je Zakon o bezbednosti hrane, gde sve firme koje se bave proizvodnjom hrane moraju da imaju tzv. „HACCP standard“ koji podrazumeva od njive do trpeze. Blago bi nama bilo kad bismo imali tako uređen sistem koji je trebao da zaživi još 2008. godine. Nažalost, ni dan-danas nije agencija za bezbednost hrane proradila, a ogromna sredstva su se slila u tu fondaciju za osposobljavanje te nacionalne laboratorije. Ne želim da pominjem neki prethodni period, ali, po tom standardu od njive do trpeze, svi zaposleni moraju da imaju uredne i sanitarne knjižice i radne knjižice i jasno je definisano tim standardom gde to treba da se drži, gde poslodavac to odlaže, počev od radnih knjižica, sanitarnih knjižica i svega ostalog. Znači, za svakog zaposlenog. Kažem vam da je to međunarodni standard koji smo mi prihvatili i koji je ušao u Zakon o bezbednosti hrane. Ako želite konkretan odgovor na konkretno pitanje, mislim da sam vam apsolutno jasno odgovorila. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Jelisaveta Pribojac.
Da pojasnim kolegi, u zakonu o radu piše da se ugovor radi u više primeraka. Jedan od tih primeraka se daje i zaposlenom. Kad je reč o vozačima, postoji Zakon o bezbednosti saobraćaj, gde jasno piše da svaki vozač kad krene na teren mora da ima ličnu dokumentaciju sa sobom, uključujući i ugovor o radu. Ako mu je sedište u Bujanovcu, a on je u Subotici, on će morati da ima kod sebe ugovor o radu ako ga kojim slučajem inspektor zaustavi i kontroliše. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Još jednom ću da pročitam član 10, čije se brisanje tražilo: „Poslodavac je dužan da ugovor o radu, odnosno drugi ugovor u skladu s ovim zakonom ili njihovu kopiju drži u sedištu ili drugoj poslovnoj prostoriji poslodavca ili na drugom mestu, u zavisnosti od toga gde zaposleni ili radno-angažovano lice radi.“ Ponovo napominjem da je ovo veliko unapređenje i prilikom prethodnog izlaganja nisam spominjao nijedno ime, nijednog narodnog poslanika, možda greškom Petar Petrović, ja se izvinjavam, ali bilo je više hipotetički. Ja sam spominjao nazive firmi koje su stvarne i nisu izmišljene. Naveo sam kako se to može desiti, pa ću opet reći da se može desiti da u nekoj firmi koja ima vinograd, koja ga ima na više mesta, može da se desi da zaposleni mora da ide po ugovor, odnosno inspektor rada, kod osnivača odnosno poslodavca. Poslodavac može da bude, kao što je već potvrđeno, na Devičanskim ostrvima, e, onda bi morali u tu kuću vina da idemo na Devičanska ostrva, da uzmemo taj ugovor o radu, odnosno inspekcija, da bi mogla da sačini odgovarajuću prijavu, zapisnik, itd, i sve što sledi. Da li bi ugovor trebalo da bude KO Krajkovac ili KO Krčedin, to je već manje bitno. Bitno je da kopija ili ugovor stoje u Krajkovcu, Krčedinu, a da ne stoji nikako na Devičanskim ostrvima. To je bila poenta mog zalaganja da se ovaj amandman odbije. Hvala.
Hvala. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Naša koleginica Vesna Martinović podnela je amandman kojim traži da se u članu 10. posle reči: „kopiju“ dodaju reči: „kao i original, odnosno foto-kopiju prijave na obavezno socijalno osiguranje“. Razlog da Vlada odbije ovaj amandman, i ja ću se u raspravi o amandmanima više baviti obrazloženjima koje nam je Vlada podnela, znajući unapred da je malo koga briga što su obrazloženja kontradiktorna, sasvim dokazivo nepismena i što su urađena toliko površno da to predstavlja, osim što je u suprotnosti sa propisima koji se u Rezoluciji o zakonodavnoj aktivnosti za koju smo svi glasali, jedan izričit nemar prema obavezi koje Vlada ima u poštovanju Narodne skupštine. No, biće amandmana pa ćemo o tome nadalje. Dakle, Vlada je odbila amandman da se ne prihvata iz razloga što je članom 108. Predloga zakona propisano da se podaci o prijavama na obavezno socijalno osiguranje mogu preuzimati iz jedinstvene baze centralnog registra obaveznog socijalnog osiguranja. Amandman koji je podnela koleginica uopšte se ne odnosi na ovu obavezu i predstavlja skoro pa uvredu poslanika koji je uložio trud da jasno napiše amandman i da ga obrazloži. Ovakvim obrazloženjem omalovažavati želju poslanika da precizno uradi jednu odredbu koja, mogu da kažem, može da proizvodi vrlo neprijatne posledice, prvo po zaposlenog, pa onda po sve nas koji ćemo u slučaju kada se ustanovi da nema prijave na obavezno socijalno osiguranje ponavljati posao koji smo radili tokom 2002, 2003, 2006. i 2007. godine, uplaćivanjem ljudima ono što je poslodavac propustio da uplati jer ga niko nije kontrolisao. Ovakav oblik amandmana i ovakav deo teksta u članu 10. koji je podnela narodna poslanica Vesna Martinović je u okviru onoga što je ovde samo reči da se zalažemo za prava i za sigurnost radnika. Mi ćemo kroz svaki amandman koji budemo komentarisali pokušati da jasno dokažemo da nije važno šta priča ko, nego da je važno šta ko radi. Ne bih volela da se pokaže da je ovaj amandman bio potreban, zato što će poslodavci raditi ono što su poslodavci već radili tokom 80-ih, tokom 90-ih i nakon 2000. godine, kada je u pitanju obavezno socijalno osiguranje zaposlenih. Hvala vam.
Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala. Vidite ovako, suštinski ovaj član se zapravo odnosi upravo na jedan od naših glavnih intencija zakona kako da sprečimo zloupotrebu u smislu rada na crno. Kako da otežamo poslodavcu da ne prijavi svog radnika. Sve ovo o čemu su kolege govorile, ja sam mislio da sam već to objasnio, ali sada sam hteo da podelim nešto sa vama što govori kako je po sadašnjem zakonu sve to funkcionisalo. Evo sada mi je stigao izveštaj Inspekcije rada koja je jutros imala nenajavljenu kontrolu u oblasti niskogradnje. Šezdeset sedam poslodavaca smo obišli, Koridor 10, Koridor 11, magistralnim putem jedan, gradilište „Železnice Srbije“, gradilište drugog koloseka na deonici Krnjača, most na Tamišu, gradilište fabrike „Tigar“ Pirot, itd. Podneto je devet zahteva za pokretanje prekršajnog postupka zbog nepoštovanja odredaba Zakona o radu, najčešće zbog ne prijavljenih radnika. Često nisu izvršene uplate dospelih zarada. Kašnjenje u isplati od jednog meseca do dve godine. Dakle, i do toga se sada došlo. Sedamnaest zahteva je podneto za pokretanje prekršajnog postupka zbog ne primenjivanja mera bezbednosti i zdravlja na radu. Sve smo to zapuštali svih ovih godina. Nismo dovoljno vodili računa o tome. Na jednom gradilištu, evo samo da vam dam kao primer, došlo je do masovnog bekstva sa gradilišta zato što od 30 lica, 19 nije imalo ni najmanji papir. E, vidite sada to više neće biti moguće. Zato smo doneli ova rešenja. To više neće biti moguće jer će on na gradilištu, tamo ima gde da čuva ugovor i tamo će moći da čuva ugovor. Do sada to nije imao, i sada gledate kako radnici beže preko plota jer znaju da su ne prijavljeni. Dakle, samom činjenicom da će inspektor moći da se kroz centralni registar odmah upozna sa tim da li ste prijavljeni ili niste. značajno smanjujete mogućnost zloupotrebe, a to da poslodavac ne plati doprinos i da radnik to ne zna je poseban problem koji moramo rešiti. Zalažem se za to rešenje da to bude javna stvar. Videćemo kako ćemo to rešiti. Znate, ne shvatljivo je, recimo, da PIO Fond uopšte nema predstavu ko uplaćuje kod njega.
Ministre, tri minute imate po amandmanu.
Izvinite.
Reč ima Gordana Čomić. Možete trošiti vreme od poslaničke grupe.
Tema kojom se bavio ministar je takva da iziskuje još malo vremena koje ću iskoristiti za prilog amandmanu koji je podnela narodna poslanica. To sve o čemu priča ministar ne može ni po ovom zakonu. Ponekad ne znam da li se ministri ovde hvale ili se žale. Ko je sprečavao bilo koga za dve i po godine poslednje da zaista radi Inspekcija rada? Ko je sprečavao bilo koga da obilazi gradilište juče, a ne danas kada ministar brani odredbe ovog zakona? Ko je sprečavao bilo koga ko dobija pare iz budžeta u izvršnoj vlasti, da radi svoj posao? Opozicija? Nedostatak para? Nije bilo plaćeno? Nema ljudi? Mislim da su suviše ozbiljne teme odredbe koje su u ovom zakonu da bi se moglo sebi dozvoliti, bez opaske,ovakve vrste da se kao predstavnik Vlade ponaša kao da je opozicija koja je, evo slučajno juče, počela da se bavi poslovima rada, zapošljavanja i rodne ravnopravnosti i evo sada je ustanovio da radnici u Srbiji nisu prijavljeni. Nisu bili prijavljeni ni pre tri meseca, ni pre šest meseci, ni pre godinu dana, ni pre 20 meseci. Ako želite da kažete da niste sposobni da obavljate posao ministra, ja ću vam to osporiti zato što ministar treba da pokaže sposobnost kroz pitanja koja mu postavljaju poslanici, tražeći da se utvrdi za čega je sve odgovoran, a sve te teme za koje je ostalo nejasno da li se hvalite ili žalite što sistem za koji ste vi odgovorni ne radi, ne morate. Možete naravno, legitimno je, lagati i ulepšavati sopstvene odredbe, to je skroz legitimno, to bi svako radio, ali nije legitimno pokušati predstaviti odredbu u zakonu koja postoji kao odredbu koja se menja i dati poruku da kada bude odbijen amandman Vesne Martinović i prihvaćeno novo rešenje, da će svi radnici biti prijavljeni, odnosno da će svi inspektori početi raditi svoj posao. Malo uvažavanja realnosti i malo poštovanja Narodne skupštine ne bi škodilo.
Reč ima doktor Vesna Rakonjac.
Hvala predsedavajuća. Mislim da sam dobro razumela ministra. Niko nije onemogućavao da se vrši inspekcijski nadzor, ali on je bio otežan po prethodnom zakonu jer je poslodavac mogao da drži ugovore gde god je želeo i gde god je hteo, pa su takvi ugovori bili antidatirani, dostavljani posle nedelju dana, posle mesec dana, tako da je u tome bio problem, a ne da neko nije od inspekcijskih organa radio korektno svoj posao. Druga stvar, radnici na crno nisu izmišljena kategorija u poslednjih 20 meseci, nego u poslednjih 15 godina. Prema tome, to je problem, mi trebamo da se bavimo uzrokom zašto su radnici počeli da rade na crno i da bivaju u sivoj zoni i da se plaše svojih poslodavaca. Trebamo se baviti time ko je doveo do toga. Prema tome, ovim novim zakonskim odredbama olakšava se posao inspekcijskih organa, a ja sam isto tako dobro slušala ministra, pa sam shvatila da je ovaj inspekcijski nadzor, znači ako znamo kako se radi inspekcijski nadzor, ne može da se uradi jutros od sedam sati pa do sada do 13.00 časova, nego je to kontinuirani proces koji je rađen u nekom prethodnom periodu, mesec-dva dana unazad, a da ovo što je ministar sada dobio su analize rada inspekcijskih organa na terenu nakon inspekcijskog nadzora. Hvala.
Reč ima Žarko Mićin. Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, ovaj amandman je neprihvatljiv i ja bih se takođe nadovezao na koleginicu i hteo da kažem šta je to što nas je sprečavalo. Naravno, sprečavao nas je loš Zakon o radu, međutim sada posle 12 godina, neko ko je imao hrabrosti da donese jedan ovako dobar zakon kao što ga sada imamo, mogu da kažem da ovim izmenama se štite prava radnika time što se olakšava rad Inspekciji rada, kao što je koleginica rekla i sprečavaju se zloupotrebe koje su poslodavci vršili na taj način što su nakon izvršenog inspekcijskog nadzora, zato što ugovor o radu nije bio na radnom mestu ili u sedištu poslodavca dostavljali antidatirane ugovore i time smo zaista imali puno rada na crno. Samo toliko. Hvala.
Hvala. Reč ima Gordana Čomić, vreme grupe. Izvolite.
Zahvaljujem. Bitna je stvar, pošto se radi o živim ljudima, a ovde se sa lakoćom izriču neistine i imaju vrlo čvrsti stavovi bez znanja o činjenicama. Dakle, u prilog amandmana Vesne Martinović da ima obaveznu prijavu na obavezno socijalno osiguranje, ja ću samo podeliti činjenice koje su dovele do ovakvog amandmana, a to je da od 2001. do 2003. godine za 340 hiljada zaposlenih je iz budžeta Republike Srbije, odlukom ove Skupštine uplaćeno doprinosa zbog toga što nisu plaćeni od 1982. godine do 2000-te godine, zbog toga što su radili na crno, zbog toga što poslodavac nije platio. Za još 54 hiljade radnika je to urađeno zbog toga što takođe poslodavac nije plaćao. Sada trenutno ima u Srbiji 67 hiljada radnika koji imaju ne uplaćene doprinose i koji nemaju ili imaju tek nakon intervencija, socijalno osiguranje. Jako je dobro biti približen nepogrešivosti ministra i sasvim je legitimno podržavati Vladu koju smatrate najboljom mogućom, ali realnost ume da ujede i treba paziti kada se izriču sa lakoćom stavovi koji ni u kakvoj vezi nisu sa činjenicama. Rad na crno je problem koji je zajednički, a amandman koji je predložen olakšava Vladi, koju ni Vesna Martinović i ja ne podržavamo, da se taj problem reši.
Reč ima doktor Vesna Rakonjac. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, osim reči činjenica, mi nijednu činjenicu konkretno nismo čuli, a to što od 1982. do 2000. godine nisu uplaćivani doprinosi je pitanje za neko drugo vreme, za neku drugu Vladu i za neku drugu vlast. Znamo da su doprinosi 2000. i 2001. godine isplaćeni, ali nažalost iz kredita koji su sada došli na naplatu, pa imamo ovakvu situaciju i ovakav dug kakav imamo. Ponoviću još jednom, da naši građani ne budu u zabludi. Znači, sama prijava i postojanje prijave ne znači da je zaposleni i uplaćivao u narednom periodu doprinose. Oni mogu jasno da se vide iz registra i to može da uradi i zaposleni, a može inspekcija rada. Znači, samo postojanje prijave ne znači da će taj poslodavac i kasnije uplaćivati doprinose. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Peranović. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsednice, gospodine ministre, smatram da, kao i moje prethodne kolege, ovaj amandman ne treba prihvatiti. Zašto? Svedoci smo da prethodnih 12 godina i više u zemlji Srbiji mnogo radnika je bilo na crno ili radilo u toj sivoj zoni. Da podsetim koliko je hiljada radnika otpušteno samo zadnjih sedam, osam godina. Ovim zakonom će se to sve ispraviti. Suština priče je da Vlada Republike Srbije, ministarstvo, ovim zakonom želi da uvede u legalne tokove sve firme i sve radnike. Ne želimo više da imamo crne radnike, sive radnike koji će dobijati otkaze preko noći, jer kada si prijavljen postoji jedna procedura koja je regulisana nekim drugim članovima. Na kraju, suština je da naši radnici rade i zarade platu i moramo da izbegnemo više jednu činjenicu, a pominjemo je više puta, radnici ne dobijaju platu, nego treba da je zarade pošteno na svojim radnim mestima.
Hvala. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad socijalnih pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč želi dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Posle ove opširne diskusije, pošto se amandman odnosi na isti član i iz elaboriranja gospodina ministra, ja mislim da će se složiti da će prihvatiti naš amandman. Amandman se odnosi na član 35. koji glasi: „Poslodavac je dužan da ugovor o radu, odnosno drugi ugovor u skladu sa ovim zakonom ili njihovu kopiju drži u sedištu ili drugoj poslovnoj prostoriji poslodavca ili na drugom mestu, u zavisnosti od toga gde radno angažovano lice radi“. Mi predlažemo da se doda stav 2. koji će glasiti: „Poslodavac je dužan da zaposlenom dostavi fotokopiju prijave na obavezno socijalno osiguranje najkasnije u roku od 15 dana od dana stupanja zaposlenog na rad“. Zakonodavac je ovim članom hteo da olakša kontrolu inspekcije rada i inspekcijskih službi, tako što će uz zaposlenog da ide i njegov ugovor o radu. Ono što je problem, o čemu je do sada vođena polemika, ugovor o radu i rad na crno, rad u sivoj zoni se odnosi na odnos prema državi i prema plaćanju poreza i doprinosa. Ugovor o radu kao ugovor o radu znači da je neko sklopio odnos sa nekim, da će biti plaćen za svoj rad i svi ti ljudi koji rade na crno i u sivoj zoni oni imaju platu. Oni ne rade bez plate. Problem je što se ne plaćaju porezi i doprinosi. Porezi i doprinosi se plaćaju kada se potpiše ugovor o radu koji nije obavezan nego je pravni osnov da se prijavi radnik u poresku upravu, gde ide plaćanje poreza, doprinosa za socijalno i penziono. Obrazac mislim da se zove M1 i njegova fotokopija, koja se daje radniku, je garancija da je vlasnik kapitala, vlasnik preduzeća, kako god da ga zovete, prijavio tog radnika da, sem plate, ima plaćen radni staž i ima plaćeno socijalno. To što vi kažete da neće da se vidi ako poslodavac ne uplaćuje, videće se posle tri meseca kada ne dobije markicu od Fonda zdravstva. Znači, na tri meseca se overavaju knjižice i ako se ne uplaćuju porezi i doprinosi za prijavljenog radnika onda se ne dobije markica i radnik zna da nije prijavljen. Ako želite da olakšate kontrolu inspektorima, kažite inspektorima da pre odlaska na teren i kontrole neke firme uzmu listing prijavljenih radnika tefirmi i treba mu samo lična karta osobe na gradilištu, ne treba mu ugovor, jer u listingu će videti da li je on prijavljen ili nije. Problem je što država želi da uvede u redovne tokove normalne tokove, a to je plaćanje poreza i doprinosa. Ako radnik nije siguran da je prijavljen na obavezno socijalno i penziono osiguranje i ako nisu plaćeni porezi, on će morati da… Šta sam hteo da kažem?
Da li ste završili?
Ne. On nije siguran da je bez te fotokopije, koju mi predlažemo da mu da poslodavac, prijavljen na socijalno i penziono osiguranje. Ideja našeg amandmana je da radnik ima pravnu sigurnost i da dobije papir u uverenje da je prijavljen. S jedne strane ministar predlaže način kako će olakšati rad inspektorima, ami samo predlažemo da radnik ima potvrdu da je, pored ugovora i plate koju će dobiti za svoj rad, i prijavljen na socijalno i penziono osiguranje. Zahvaljujem se.
Hvala. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Živković. Imate još 55 sekundi. Izvolite.
U sklopu rasprave o radničkim pravima po ovom zakonu, primetio sam da u ulaznom holu parlamenta su policajci koji nisu sastavni deo obezbeđenja ovog parlamenta sa oružjem.
Ne govorite o amandmanu. Oduzimam vam reč. (Zoran Živković, s mesta: Mislim da je ovo važna informacija. Ko se to oseća ne bezbednim u ovom parlamentu kada napolju imate…) Nemojte da remetite tok rasprave. Dala sam vam reč po amandmanu i vi ste to zloupotrebili. (Zoran Živković, s mesta: Pitam ko je njih pozvao?) Vi ste rekli da hoćete da govorite po amandmanu. (Zoran Živković, s mesta: Pitam ko je njih pozvao? Ima 50 policajaca. Ja vas molim da odgovorite na pitanje ko je njih pozvao.) Niste u prenosu uopšte. (Zoran Živković, s mesta: Zašto stoje policajci na ulazu?) Proučite zakon. Vi znate šta znači prijavljivanje iz klupe. Sedite, molim vas. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Zoran Živković, s mesta: Samo pitam da mi date odgovor.) Nemojte vikati. Dala sam jednu opomenu. Sedam puta ste držali konferenciju za štampu zbog opomene. (Zoran Živković, s mesta: Dajte opet.) Opet? Simpatično. Neću vam dati opomenu. Nećete me danas izazvati. Sedite, molim vas. Budite parlamentarni i zauzmite svoje mesto. Da li još neko želi da govori o amandmanu? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branika Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Predlogom zakona je predviđeno da stav 1. člana 36. glasi: „Ugovorom o radu može da se ugovori probni rad za obavljanje jednog ili više povezanih, odnosno srodnih poslova, utvrđenih ugovorom o radu“. Mi smo stavili amandman kojim predlažemo da se izmeni ovaj stav 1. i da on glasi: „Ugovorom o radu može da se ugovori probni rad za obavljanje poslova za koje se zaključuje ugovor o radu“. Predloženom izmenom predviđa se da probni rad može da se ugovori samo za one poslove za koje se zaključi ugovor o radu. Ukoliko bi se prihvatilo rešenje iz Predloga zakona da probni rad može da se odnosi na više povezanih, odnosno srodnih poslova, to bi značilo da lice koje je na probnom radu mora da obavlja više poslova u odnosu na lice koje nije na probnom radu, a na istom je radnom mestu. Lice na probnom radu bi moralo da pokaže veći stepen radnih i stručnih sposobnosti, budući da mora da obavlja više poslova. Pored toga, široko i opšte definisan krug poslova za koje se može ugovoriti probni rad stvara pravnu nesigurnost i otvara mogućnost zloupotrebe u pogledu ocenjivanja i davanja otkaza. U tom smislu je predložena i izmena stava 4. da se pravilnikom utvrde radne i stručne sposobnosti koje moraju biti pokazane u toku probnog rada. Vlada je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem da se ne prihvata iz razloga što je rešenje u Predlogu zakona adekvatnije i prilagođeno potrebama prakse. Ja kažem da je ovo obrazloženje ovako šturo i ovako nejasno uvredljivo za nas poslanike koji smo podneli amandman i ne mogu da ga prihvatim. Među nama ima i pravnika koji imaju 30 godina prakse. Radila sam i u organima lokalne samouprave, radila sam i kao advokat, pri čemu sam registrovala i preduzetnike i preduzeće i obavljala im sve pravne poslove, pa i iz oblasti rada. Muž mi je preduzetnik koji ima povremeno i po 10 radnika zaposlenih. Tako da, jesam dosta upoznata sa ovom materijom. Ovakvo rešenje iz Predloga zakona bi bilo adekvatnije samo za nesavesne poslodavce koji mogu da ugovore probni rad i da zaposlenog na probnom radu premeštaju sa posla na posao, iako to nisu poslovi koje zaposleni inače treba da obavlja prema ugovoru o radu. Tako npr. diplomiranog pravnika može da uputi na rad i na šalteru ili na prijemnom odeljenju, da stekne praksu koja mu apsolutno nije potrebna, što je bilo slučajeva u praksi o čemu mogu i sama da posvedočim. Ovo može da predstavlja mobing sa pokrićem probnog rada, a u slučaju da se zaposleni na probnom radu usprotivi, poslodavac će uvek imati izgovor da zaposleni nije pokazao odgovarajuće sposobnosti i da mu da otkaz. Pri tome, ne postoji način da se odredi šta su odgovarajuće radne i stručne sposobnosti. Amandmanom smo predložili da se pravilnikom utvrdi šta su odgovarajuće radnje i stručne sposobnosti, kako bi se sprečila situacija da poslodavac zloupotrebi ovlašćenje priliko davanja otkaza.Hvala.
Hvala. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Moj amandman predlaže da se briše član 12, zato što postojeći član 37. Zakona o radu ne menja i ne treba da se menja na predložen način. Zaposleni koji radi kod poslodavca na određeno vreme prinuđen je, kao što znate, da trpi najrazličitije ucene i kršenja svojih radnih prava od strane poslodavca, u nadi da će sa poslodavcem zaključiti ugovor o radu na neodređeno vreme, u slučajevima kada se radi o poslovima za koje je predviđena takva mogućnost ili da će poslodavac sa njim obnoviti ugovor o radu na određeno vreme. Kao što znate i to je vrlo česta situacija. Zaposleni se tako drži u stalnom strahu, a oblik rada na određeno vreme postaje sredstvo manipulacije poslodavca, što bi se posebno omogućilo produženjem vremena maksimalnog trajanja rada na određeno vreme na predložene dve godine. Predloženim drastičnim izmenama oblika radnog odnosa na određeno vreme, Vlada je kao predlagač svoj predlog pravdala usklađivanjem sa direktivom Saveta 99/70E3. Citirana direktiva sadrži potpuno drugačije uslove uređenja ovog oblika radnog odnosa, sa potpuno drugačijom namerom zakonodavca. Ukoliko je cilj ovog odstupanja da se tobože privuku strane ili nove investicije, mi smatramo da se isti cilj postiže izmenama drugih propisa koje se tiču poreza i doprinosa na zarade i slično. Ovom izmenom se dodatno opterećuje zaposleni i podstiču zloupotrebe rada na određeno vreme od strane poslodavca, a državni budžet se nesmetano puni. Zaposleni u radnom odnosu na određeno vreme, kod poslovnih banaka klijent, nižeg reda, kao što znate, uslovno rečeno, jer se isti smatra kreditno nesposobnim, ne može da dobije i koristi čekove, nema pravo na korišćenje dozvoljenog minusa i svega što građanima Srbije u vreme ove teške ekonomske situacije omogućava da prežive 30 dana i više. Na stranu što rad na određeno vreme može jedino da predstavlja izuzetak od pravila, a ne pravilo, rad koji je privremeni iz nekog objektivnog razloga, kako to terminološki i suštinski vidi Direktiva 90/70. Takođe, vaša predložena izmena predviđa, izmena premijera,da poslodavac sa nezaposlenim licem kojem do ispunjenja jednog od uslova za ostvarivanje prava na starosnu penziju nedostaje do pet godina može zaključiti ugovor o radu na određeno vreme u trajanju ne dužem od pet godina. Ovim se prvenstveno stvara jasna diskriminacija u odnosu na starost nezaposlenog lica ili lica koje se zapošljava, a to lice kome nedostaje još pet godina do starosne penzije, tj. ako ima oko 60 godina života, dovoljno je u dramatičnoj životnoj situaciji već što je nezaposleno lice u tim godinama. Ovim mu se dodatno stavlja na teret neizvestan radni odnos, čak i u slučaju da neki poslodavac ima potrebe za radom ovog lica, te želi da ga zaposli. U mnogo čemu smatramo da ovaj predloženi stav malo podseća na lapot, ako hoćete da budem potpuno iskren. Mislim da je prema direktivi poslodavac dužan da zaposlene na određeno vreme zaposli o radnim mestima, kako bi im se osigurale iste mogućnosti dobijanja radnog odnosa na neodređeno vreme, kao i drugim zaposlenim. Predložena izmena ne sadrži čak ni ovu obavezu poslodavca. Dakle, smatramo da ovaj član apsolutno treba brisati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Hvala. Zahvaljujem se podnosiocu amandman. Naravno, svakom od nas je jasno šta bismo svi voleli, a šta možemo. Bilo bi jako lepo kada bi svi bili zaposleni na neodređeno vreme. Mi se i ovim predlogom trudimo da to bude praksa, a da zaposleni na određeno vremebudu izuzetak, ali tako je kako jeste. Ne postoji nijedan zakon na planeti zemlji koji ima obavezu zapošljavanja na neodređeno vreme. To ne postoji nigde i, nažalost, ili na sreću, neće postojati ni u Srbiji. Šta je ideja, zašto smo ovo uradili? Do sada, kao što znate, svako od nas u sopstvenom životu i u svakom ministarstvu, pa i u ministarstvima koja su nekada vodili predstavnici nekih drugih političkih partija bi mogao sad da nađe odmah nekoliko primera ljudi koji i danas rade na određeno vreme i svakih godinu dana ili koliko već im se prekine na par dana, pa se ponovo zaključi ugovor i tako u nedogled. Imate primere višedecenijskog rada. Sada je određeno da tako nešto može da se dešava do 24 meseca i tačka, osim ovih izuzetaka, a priznaćete, onom ko ima pet godina do penzije, mislim da uopšte nije tužan ako ga neko primi na određeno vreme do penzije. Mislim da tu neće zbog toga izgubiti ali baš ništa. Mislim da je to jako dobra mera i dobro je za njega. Imate izuzetak kada se radi na projektima, a projekte ne možete ograničiti. Trebaju vam toliko koliko vam trebaju. To je opet jako važno i dobro. To je za najobrazovanije ljude u Srbiji, koji na drugačiji način rade i privređuju. Na ovaj način, mi smo zaustavili baš tu zloupotrebu i baš tu ucenu radnika na određeno vreme, gde kako istekne ugovor – prekinete, pa možda produžite, možda ne produžite. Sad imate 24 meseca maksimu, ili ćete produžiti ili nećete produžiti. Bilo bi lepo da možemo svi da radimo na neodređeno vreme. Nažalost, to nije moguće uvažiti ovim zakonom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući. Smatram da je apsolutno neprihvatljiv ovako koncipiran i ovako predložen amandman na član 12. Prihvatanjem ovog amandmana bi se direktno narušila suština člana 12, a kojim se menja član 37. dosadašnjeg zakona. Suština ovog člana je upravo u tome da se preciznije uredi oblast ugovora o radu na određeno vreme, odnosno oblast rada na određeno vreme. Upravo se time sprečavaju zloupotrebe u pogledu produžavanja ugovora o radu na određeno vreme u nedogled, što smo imali prilike do sada da gledamo na različite načine. Na koji način se sprečava ta mogućnost? Tako što se kaže – poslodavac može zaključiti jedan ili više ugovora o radu na osnovu kojih se radni sa istim zaposlenim zasniva za period koji, sa prekidima, ili bez prekida, ne može biti duži od 24 meseca. Zatim, taksativno se nabraja u kojim izuzetnim slučajevima može doći, opet kažem, u izuzetnom slučaju, do novih momenata. Kada tako sagledate stvari, vidite da je ovo jedan zaista konkretan benefit za radnike i za zaposlene. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Predlažem da ovaj amandman bude odbijen i ponovo koristim argumente najboljeg interesa samih radnika. Zakonsko rešenje koje je predloženo, na način dostavljen od strane Vlade u članu 12. sa predlozima da se izmeni član 37. postojećeg zakona, upravo predstavlja niz mehanizama kojima se izlazi u susret potrebama radnika. Rad na određeno vreme, zaista je nešto što bismo svi želeli da, ako je moguće, jednim potezom ruke pretvorimo u rad na neodređeno vreme i učinimo sve druge moguće ustupke, da obezbedimo status svakog zaposlenog u ovoj zemlji na najbolji mogući način i to će vam reći bilo ko ovde. Hajde da pogledamo praksu. Postoji potreba za radom na određeno vreme, to nije ništa novo. Ja danas ne govorim ništa što neko ovde već ne zna. Kada se uvede praksa da taj rad možemo da postavimo u startu na rad na 24 meseca, da li je to u interesu radnika? Svakako da jeste. Da li predstavlja veću sigurnost, bolje pouzdanje za radnika ako zna da će raditi dve godine, odnosno na situaciju kada je siguran samo na godinu dana? Naravno da jeste. Da li će sutra u banci neko ko je finansijski obezbeđen na dve godine stajati bolje nego sada kada je obezbeđen na 12 meseci? Naravno da hoće. To su sve razlozi zašto rešenje koje je predložila Vlada treba zadržati, a ne odbaciti. Ne samo to. Prilika da se sklopi ugovor na određeno vreme sa čovekom koji se nalazi na pet godina do penzije. Sama praksa govori koliko je danas tom čoveku teško da se zaposli, uopšteno uzev, i koliko je dobro kada se poslodavcu pruži prilika da reguliše taj status, da reguliše taj odnos, tako da to za poslodavca bude prihvatljivo. Samim tim neko će sutra dobiti posao, neko ko se nalazi na korak do penzije. Ni tu nije kraj, uz mogućnost da se omogući rad na određeno vreme u trajanju do 36 meseci za novoosnovane firme, firme kod kojih je poslovna neizvesnost najveća direktno se stimulišu novoosnovane firme, firme kod kojih je poslovna neizvesnost najveća, da ipak zapošljavaju. Time se, opet, pruža mogućnost da se neko zaposli. To je samo isključivo u najboljem interesu naših radnika i naših ljudi trenutno neraspoređenih na tržištu rada. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Zoran Jozić.
Naravno, neću podržati ovaj amandman iz prostog razloga što on, ovakav kakav jeste, stavlja u nepovoljniji položaj radnika u odnosu na član koji je predviđen novim promenama Zakona o radu. O čemu ovde zapravo radi? Svakako da nije dobro kada radnici u Srbiji mogu da rade na određeno vreme dve godine, četiri godine ili ne znam ni ja koliko. Ali, u čemu je problem? Zapravo, do sada su radnici u Srbiji radili tako dugo, a bez opravdanih razloga, jer su poslodavci na svakih godinu dana, šest meseci ili tri meseca nalazili razloga da otkažu ugovor o radu, pa da preinače to u novi ugovor o radu na određeno vreme. Ovim izmenama zakona se omogućava da maksimalno vreme koje treba neko da provede na radu bude 24 meseca, što je jako dobro. Brisanjem ovog člana došli bismo u situaciju da ono što je važno i bitno, kada dođemo u situaciju da neko ode na period duži od 12 meseci, na bolovanje, onda imamo problem oko njegove zamene. Ovim članom zakona definiše se pravo da se primi novi radnik do povratka radnika koji je otišao na bolovanje. Razumem da opozicija pokušava da bude konstruktivna. Nadam se da će tako i biti u narednom periodu, kao i da donosi konstruktivna rešenja koja će biti od interesa za sve građane Srbije. Moramo da shvatimo da ovim članom Zakona, koji je predvideo predlagač, se radnici stavljaju u nepovoljniji položaj i to je nešto što nije dobro, a to je nešto što građani Srbije moraju da znaju. Nešto simptomatično, vrlo često dolazimo u priliku da vidimo ove amandmane – briše se, briše se, briše se, a mislim da to nije dobro i nije utemeljeno na jednoj dobroj analizi, a što je svakako potrebno na opštu dobrobit građana i zaposlenih u Srbiji. Ovo je u duhu onoga brisanja koje je bilo između 2008. i 2012. godine najizraženije kada smo sa stopom nezaposlenosti od 14,40% došli do rekordnih 26,1%. Znamo ko je u tom periodu upravljao ovom zemljom. Molim da, ukoliko bude mogućnosti, ono što je kvalitetno za radnike, ono što je kvalitetno za građane Srbije u narednom periodu, pokušamo da donesemo i da pokušamo da napravimo dobre predloge, kako vlast, tako i opozicija. Još jednom, nikako neću i ne mogu podržati ovaj predlog, ovaj amandman, a na dobrobit zaposlenih u državi Srbiji. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Dakle, smatram da je amandman ne prihvatljiv, odnosno brisanje ove izmene zakona. Predlagač u izmeni zakona predviđa da zaključenje ugovora o radu na određeno vreme može biti na 24 meseca, a pod određenim uslovima može biti i na 36 meseci. Osvrnuo bih se na to šta je prethodna odredba zakona predviđala. Ona je predviđala da se radni odnos na određeno vreme može zaključiti na period od 12 meseci i da se dozvoljava samo u određenim situacijama, bilo da je u pitanju povećanje obima posla, rad na određenom projektu i drugi uslovi. Smatram da je ovako postavljena odredba bila krajnje ne fleksibilna, kako za zaposlenog, tako i za poslodavca, jer narušava slobodu dogovaranja poslodavca i radnika i upućivala je poslodavca na šire zapošljavanje na neodređeno vreme, kao nepovoljno za novozaposlenog, odnosno za novo zapošljavanje. Takođe, šta se u praksi dešavalo primenom ove stare odredbe? Dešavalo se da se nakon 12 meseci radni odnos prekida i zasniva po drugom osnovu. Dešavalo se da se određeni broj poslodavaca odlučuje da ne zaposli nove radnike. Radnici su nastavljali da rade bez ugovora o radu. Dakle, dešavalo se da rade na crno, kao i niz drugih nepovoljnih stvari, kojima se direktno smanjuju ili ugrožavaju prava radnika i povećava nezaposlenost. Izmenom ove odredbe će se izbeći nedostaci, koje sam spomenuo, i pozitivno će se uticati na investitore da zaposle nove ljude. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Naime, na početku moram da kažem da se ovaj predlog, jedan od najinteresantnijih i najbitnijih rešenja u ovim izmenama i dopunama Zakona o radu, briše. Prvo, to je jasan znak da onaj ko je podneo ovakav amandman, da se jedna takva značajna stavka briše, pokazuje svoju bezidejnost i neosnovanost svojih stavova, a s obzirom na to da je većina iz stranke, koja je podnosilac ovog amandmana, bila u vlasti 12 godina i bukvalno nam zakuvavao čorbu koju danas svi moramo da probamo, ma koliko gorka ta čorba bila. Ovaj amandman nije prihvatljiv, jer činjenica je da se u oblasti radnog prava javlja pojava da se ljudi zapošljavaju na određeno vreme i da rade na određeno vreme i da su radili na određeno vreme po čak i pet, šest, pa i desetak godina. Da je tako govori primer i moja malenkost, jer sam ja na tri godine radio na određeno, pa se niko nije brinuo zbog toga, niti se neko iz Demokratske stranke tada brinuo o tome da li će neko da sprovodi lapot nad radnicima…
Molim vas, gospodine Todoroviću, amandman je na član 12, koji je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Ne govorite po amandmanu
Ja govorim o amandmanu koji je pokušao da obriše rešenje da se ne dozvoli produženje rada na određeno vreme. Dakle, govorim o primerima koji su postojali do sada, koji postoje i sada i nije teško da se ode u bilo koju radnu organizaciju. Čak i ovde u Skupštini postoje primeri i savetujem ljudima iz Demokratske stranke da se raspitaju da li su neki od radnika ovde uslužnih u Skupštini, možda radili više godina na određeno, možda rade i dan danas. Dakle predloženo rešenje je pokušaj da se prevaziđe jedna vrlo loša situacija, situacija da se produženjem roka za zasnivanje radnog odnosa na određeno vreme sa 12 na 24 meseca, pokuša da se nateraju poslodavci, da poštuju striktno odredbe zakona i da nema više, kao što je bilo do sada, da može da se radi i na 12 meseci, pa se prekine nekoliko dana, pa se ponovo radi na određeno vreme. Normalno, rok koji je dat od 24 meseca moći će da se ispoštuje samo uz koordiniranu akciju i veliku ažurnost inspekcije rada, koja takođe, do dana današnjeg, ili do ovih najnovijih promena u toj oblasti nije pokazala veliku aktivnost. Zato, sačuvao bih reči kakve su upotrebljene malopre, prilikom obrazlaganja ovog predloga amandmana, da je ovo pokušaj sprovođenja lapota nad radnicima - nije gospodo, ili drugovi iz Demokratske stranke, ovo je samo pokušaj da se pomogne radnicima. Zahvaljujem vam se na brizi i zahvaljujem vam se što postojite ovakvi kakvi jeste, što ste dali svoj doprinos na ovakav konstruktivan način da brišete jednu od odredbi ovih izmena i dopuna Zakona, koja je baš u interesu radnika.
Zahvaljujem gospodine Todorović. Reč ima po amandmanu, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Da pokušam da objasnim kolegama među kojima ima nekih koji ne čitaju uopšte ono o čemu pričaju. Dakle, mi upravo pokušavamo da zaštitimo prava radnika i pokušavamo da sprovedemo direktivu onako kako ona kaže, a ona kaže – da je bolje i za novoosnovane poslodavce se predviđa da se zasnuje odnos sa zaposlenim u trajanju od 36 meseci, bez navođenja razloga potreba za ovakvim oblikom angažovanja ili rada. Potpuno je nejasno zašto je predlagač uveo ovaj slučaj odstupanja od opšte pravila, da rad na određeno vreme može najduže da traje 24 meseca. Zašto niste stavili u skladu sa ovim što ove kaže, 36 meseci? To pokušavamo da vam objasnimo. Vi ne znate više na šta se pozivate. Dakle, niti se pozivate na ono što pišete na šta se pozivate, a ono što je najgore u celoj ovoj situaciji, ta ironija nepotrebna, ako je ovaj zakon i ako ovaj amandman koji sam ja predložio nije u skladu sa radnicima, sa njihovim interesom, sa njihovim pravima, sa njihovom zaštitom, pozivam vas, i vas lično i ministra, da odemo zajedno sada ispred da se obratimo radnicima, pa da im vi kažete kako su ovi naši amandmani loši, a kako je vaš zakon odličan. Evo, ja mislim da bi to bilo baš korisno i lepo pošto čujem da nas zovu ispred da izađemo. Ja ću svakako izaći, a vas pozivam kao dokazanog socijalistu iz Pokreta socijalista da zaštite radnike. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Stefanoviću. Nemojte se obraćati drugom narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Uvaženi predsedavajući, ovo je dokaz licemerja. Neko predlaže da obrišemo član kojim se poboljšavaju prava radnika i predlaže da ostane ono staro, da bude na 12 meseci. Neshvatljivo mi je. Ovde nam kaže – što niste stavili 36 meseci. Da ljudima bude jasno, zato što medijskim manipulacijama i spinovima možete svašta da kažete i da to navodno postaje istina. Ovim članom posle 24 meseca morate da zasnujete radni odnos na neodređeno i to je velika prednost u odnosu na ono što smo imali ranije, gde ste imali 12 meseci, pa može da vam prekine i opet raznim manipulacijama da produžava taj rad na određeno. Ovim se poboljšava, čak se povećava i zaposlenost na neki način. Svakako imate nekoga ko će dve godine raditi. Godinu dana će sigurno primati platu i ne mora da se trese da li će dobiti otkaz, a ako se zadrži dve godine svakako će dobiti rad na neodređeno. Ne znam zašto bi neko ovo brisao, osim ako je destruktivan sam po sebi. Što se tiče ljudi koji su ispred, ja vas pozivam, znate koliko sindikata je pružilo podršku ovakvom Zakonu o radu, pa vas pozivam da se obratite i tim radnicima a ne samo ovima što se bore za svoje privilegije. Mislim na sindikalne lidere sa kojima ste sklopili raznorazne varijante i sa kojima pokušavate da izvršite ovakvu vrstu pritiska. Pred njima smemo da se pojavimo i sa njima smo razgovarali i uvek ćemo razgovarati.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, o amandmanu.
Hvala uvaženi predsedavajući. Zaista je sramota ovo što ste malopre rekli. Evo, ja pozivam Borka Stefanovića da zajedno izađemo pred građane pa da vidimo šta će vama reći gospodine Stefanoviću, za sve ono što ste uradili za 12 godina u Srbiji. Kako vas nije sramota? Ostavili ste 400.000 ljudi bez posla i sada vi govorite da ne smemo da izađemo pred građane.
Gospodine Jovičiću, molim vas. Nemate uključen mikrofon. Morate da govorite o amandmanu.
Gospodine Stefanoviću, u svojim rukama držim…
Nemojte se obraćati direktno poslaniku Stefanoviću, nego meni. Znate proceduru.
Obraćam se građanima Srbije i želim da ih podsetim šta je novoizabrani predsednik DS izjavio…
Gospodine Jovičiću, ne možete to da govorite. Juče smo se dogovorili zajedno sa šefovima poslaničkih grupa. To ne može.
Preformulisaću moj odgovor, ako dozvoljavate, s obzirom da niste opomenuli gospodina Stefanovića, koji je govorio da nemamo hrabrosti da izađemo pred građane.
Poslaniče, pravila važe za sve. Kao što znate nisam bila predsedavajuća. Preneću Igoru Bečiću, ali mislim da vas je čuo. Opomenut je gospodin Stefanović, ne kao opomena.
Pričaćemo o amandmanu. Ne možete govoriti da ne želimo da usvojimo amandman. Na osnovu izjava Bojana Pajtića iz 2001. godine gde je rekao – ukoliko se ne usvoji Zakon o radu, privatizaciji, reforme …
Ovo nije replika. Izvinjavam se poslaniče.
…koje su neophodne, Srbija će propasti. Kako vas nije sramota?
Poslaniče, ne možete upotrebljavati reč – sramota, kako nekog nije sramota. Molim vas pokušavam da uozbiljim situaciju. Svi, i radnici i građani Srbije očekuju dagovorimo o amandmanima i o zakonu na krajnje ozbiljan način. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po Poslovniku.
Želela sam da govorim o povredi Poslovnika, ali sam odustala, s obzirom da predsedavajući Igor Bečić i predsednica Narodne skupštine dosledno sprovode odredbe Poslovnika koje zabranjuju da se ne zna Poslovnik i da se staraju o redu. Izvinjavam se, kada sam već digla ruku samo ovo da kažem. Hvala.
To je vaše pravo. Inače, zbog građana Srbije, kako ste rekli, opomenut je poslanik Stefanović zbog onoga što je izrekao, što je pozvao da se izađe napolje. Tvrdi mi potpredsednik Bečić i ja mu verujem. Ne opomena kao kaznena mera, nego je opomenut kao što opominjem poslanike na komunikaciju. Samo zbog građana. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, po amandmanu.
Poslovnik, član 107. Predsedavajuća, dakle, vi ste prethodnog govornika opomenuli nekoliko puta, ali on sve što je planirao, izgovorio i seo na svoje mesto bez kazne, a juče je za isti slučaj predsedavajući izrekao opomenu i kaznio narodnog poslanika Marka Đurišića. Dakle, nemate iste kriterijume. Niste me slušali. Dakle, poslanik je izgovorio sve nameravano, govorim o članu 107. da je govornik na sednici dužan da govori o tački dnevnog reda koja je na dnevnom redu. Izgovorio je sve šta je planirao, na način kako je planirao, niste mu izrekli opomenu, niste ga zbog toga kaznili iako je to juče, vi nećete nikoga da kaznite, pa znači onda će se ovo pretvoriti u anarhiju. Juče je kolega koji sedi pored vas kaznio narodnog poslanika Marka Đurišića. Vi ne možete da kažete da nećete nikoga da kaznite, jer time predsednice kršite ovaj poslovnik. Vi ste dužni da kaznite i oduzmete reč narodnim poslanicima koji vređaju dostojanstvo Narodne skupštine, govore mimo Poslovnika itd. Dakle, vi ne možete da kažete da nećete primenjivati najviši akt ove Skupštine, i vi na taj način omogućavate da Skupština radi po anarhiji. Vi ste pozvali šefove poslaničkih grupa da oni brinu o redu u Skupštini, pa onda nam ne treba predsednik, izvinite, onda oni mogu da se menjaju na tom mestu na kom vi sedite.
Poštovani poslaniče, prvo se daje upozorenje, pa se onda izriče drastičnije kazne, ali nisam rekla da neću primenjivati Poslovnik, nego ću se danas truditi da ne izreknem opomenu. Mislim da postoji tendencija kod jednog broja poslanika, ne kažem ni ko, ni šta, da danas tok sednice krene u drugom pravcu i da tu izričemo opomene i drastične mere i da pokvarimo dobar ton kako je počela jedna ozbiljna rasprava, te vas time molim da se vratimo na raspravu, jer građani Srbije očekuju to od nas, a ne da pričamo o povredama Poslovnika koje ćemo pretvarati u replike. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Poštovani kolega, molim vas isključivo o povredi Poslovnika. Takav je dogovor napravljen juče sa svim šefovima poslaničkih grupa i sa poslaničkog grupom najvećom.
Povreda Poslovnika, član 27. Zamolio bih vas predsedavajuća da aršini budu prema svima isti. Gospodina Stefanovića ste opomenuli, ali mu niste oduzeli reč. Mene ste opomenuli i oduzeli mi reč.
Nisam bila predsedavajuća, niste u pravu.
U pravu sam. Ja bih voleo ako mogu u dva minuta da obrazložim ovu povredu Poslovnika.
Možete, izvolite.
Zaista je nedopustivo da gospodin Stefanović posle svega, posle 15 godina privatizacije i rada i pljačke u Srbiji …
Oduzimam vreme poslaničke grupe dve minute od ukupnog vremena zato što sada zloupotrebljavate instituciju Poslovnika.
Gospodine Stefanoviću hajde odmah vi i ja da izađemo napolje pred građane i da im dam ovaj izveštaj Bojana Pajtića da vidim šta će građani Republike Srbije reći.
Oduzimam vam reč, to je moje pravo. Odmah da vam kažem, juče sam rekla šefovima poslaničkih grupa da ću primenjivati meru oduzimanja dve minuta za zloupotrebu Poslovnika, bez obzira ko je u pitanju. Oni su se složili da mogu da oduzimam dve minute. Uostalom Poslovnik tako kaže. Koliko ko ima. Kolega, takvi su izborni rezultati, tu ne mogu ništa. Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać, podnosilac amandmana.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Predlogom zakona je predviđena izmena člana 37. osnovnog teksta zakona koji je važeći i koji reguliše radni odnos na određeno vreme. Uložili smo amandman kojim predlažemo drugačiji tekst ovog člana. Predloženom izmenom taksativno navodimo slučajeve u kojima je moguće zasnovati radni odnos na radno vreme, budući da ovakav vid radnog odnosa treba da bude izuzetak u odnosu na pravilo da se radni odnos zasniva na neodređeno vreme, jer ne pruža toliki stepen sigurnosti i izvesnosti u životu pojedinaca i zaposlenih. Ipak, u pojedinim slučajevima celishodno je da radni odnos traje određeno vreme i ti slučajevi treba da budu precizno navedeni u zakonu, tj. ne treba uopštenom formulacijom kreirati pravni okvir za situacije koje su izuzetak od pravila, jer otvaraju velike mogućnosti za zloupotrebe. Pojedine od predloženih izmena imaju za cilj da zadovolje kako zahteve poslodavaca na taj način što će uvažiti njihovu potrebu da rad bude vremenski ograničen u određenim situacijama ili u pogledu određenih kategorija radnika. U pogledu teže zapošljivih lica i lica koja prvi put zasnivaju radni odnos predložena rešenja mogu doprineti u velikoj meri njihovom zapošljavanju. Predloženom izmenom se takođe predviđa da radni odnos na određeno vreme postaje radni odnos na neodređeno vreme ukoliko zaposleni ostane da radi kod poslodavca po isteku ugovora na određeno vreme. Nije jasno kako Vlada može da navede da Predlog zakona koji su dali sadrži povoljnije rešenje, jer se prema mišljenju Vlade predloženim amandmanom rad na određeno vreme produžava bez ikakvog ograničenja. Naš amandman ima za cilj da precizno navede slučajeve kada se može zasnovati rad na određeno vreme, jer u Predlogu zakona definisanja rada na određeno vreme je toliko široko i ostavlja mogućnost poslodavcu da zloupotrebljava ovaj institut i da zapošljava na određeno vreme više nego što su objektivne potrebe za tim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Ostalo vam je 50 sekundi od vremena poslaničke grupe. Od vremena ovlašćenog predstavnika imate 10 minuta. Izvolite.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Vrlo kratko, želeo bih da dodatno argumentujem ovo što je koleginica Korać rekla. Ovim amandmanom, on je generalno, kao i većina naših amandmana, potekao ili proistekao iz onoga na šta su radnici kroz primedbe na ovaj zakon ukazivali, njihova bojazan da rad na određeno vreme postane pravilo i njihova bojazan da njihova neizvesnost postane veća. Naravno, nama je razumljiva želja poslodavaca da oni kada god požele otpuste radnike, kada god procene da će njima biti potrebno da profit uvećaju time što će imati manje radne snage, što će im manje platiti, da to čine. Nama je u tom smislu razumljiva podrška koja je prva stigla ovom zakonu od gospodina Miškovića, odnosno od „Delta Holdinga“. Dakle, on ima cilj da što manje plati, a da što više zaradi. Naravno, njegov kapital ne bi bio tako veliki da se nije na taj način ponašao i tako se ponašaju i svi drugi veliki privrednici ili, kako ih ne pežorativno nazivaju, tajkuni. Ali, nas ne sprečava da za to što su gospodin Mišković i „Delta“ dali podršku ovom zakonu mi ne pokušamo da ga menjamo. Nažalost, nemamo u tome uspeha, ministre, jer, kao i ovaj amandman, niste prihvatili ni ostale amandmane. Poslanička grupa Nove demokratske stranke će glasati protiv ovog zakona jer smatramo da je on veoma štetan za radnike. Dakle, konkretno ovaj amandman je imao za cilj da samo precizira, i to na najširi mogući način, kada se zasniva radni odnos na određeno vreme, zbog naše strepnje da rad na određeno vreme postane dominantna kategorija, a rad na neodređeno vreme izuzetak. Naša je želja bila da to preciziramo i ne znamo zbog čega niste prihvatili ovaj amandman, jer on nije bio usmeren protiv rada na određeno vreme, već samo da se tačno specificira kada se on zasniva. Hvala.
Povreda Poslovnika, Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice, član 107. - narodni poslanik je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Laž, laž je bila da smo za ovaj zakon tražili podršku Miroslava Miškovića i „Delte“. Laž je i da nam je takva podrška trebala, ali je istina da ste Miroslava Miškovića, kada ste vršili vlast, pravili ste zakone da mu odgovaraju, pravili ste zakone da bi postajao bogatiji, pravili ste zakone da bi postajao veći, pravili ste zakone da bi postao gospodar Srbije. Istina je i to da je jedino Srpska napredna stranka mogla takvog čoveka, a vi ste sa šapatom govorili njegovo ime, da stavi na optuženičku klupu. Ne tražimo podršku pojedinaca, tražimo podršku Unije poslodavaca, tražimo podršku sindikata, tražimo podršku onih ljudi koje ste ostavili bez posla u talu, u dogovoru sa tajkunima koje nam sada spočitavate. Sramota je da se takve stvari izgovaraju u Narodnoj skupštini, sramota je da se ne prekine neko ko ne govori istinu u ovoj Narodnoj skupštini i ko zloupotrebljava i Ustavom zagarantovano pravo da može da govori sa ove govornice. Oni koji su se ogrešili o zakon su bili u periodu kada ste vi vršili vlast, gospodine Veselinoviću, poštovani članovi zajednice. U vremenu SNS takvi ljudi koji krše zakone idu na optuženičku klupu, ma koliko veliki i silni bili.
Zahvaljujem. Smatram da nisam povredila Poslovnik. Trudim se zaista da vodim sednicu tako da ne pravim velike reakcije ni kod koga. Preteške reči su izgovorene, prihvatam. Vi ste odgovorili kroz povredu Poslovnika. Želite da seglasa? Zahvaljujem. Reč ima ministar, Aleksandar Vulin.
Hvala. Mislim da smo dovoljno potrošili vremena na objašnjenje da ovim predlogom kojim smo dali se sprečava produženje rada na određeno vreme. Maksimum je 24 meseca, a posle toga ćete ga ili zaposliti ili nećete zaposliti na određeno vreme. Nabrojani su izuzeci kao što postoje od svakog pravila, da sad ne govorim, od penzije, od novog poslodavca, od projekta itd. Dakle, to je više nego jasno. Ali, ne mogu da se otrgnem utisku da se ovde mi bavimo samo politikanstvom, ne bavimo se suštinski zakonom. Prosto sam šokiran da bilo koja od frakcija Demokratske stranke sada sme da kaže ime Miroslav Mišković. To nekada nije bilo dozvoljeno. To je velika demokratizacija u našem društvu. Nekada se sa puno pijeteta govorilo o tom čoveku. Pre dve godine je upoznao i zatvor, verovatno za vreme vlasti neke od frakcija Demokratske stranke, ali je upoznao zatvor zbog stvari koje je radio za vreme vlasti frakcija Demokratske stranke. Dakle, Miroslav Mišković, odnosno „Delta“, ako je podržala ovaj zakon, odlično i baš mi je drago da podržava sve zakone koje će podržati, samo ne mogu da razumem odakle odjedanput toliko gađenje prema dojučerašnjim saborcima, a još više odakle toliko gađenje prema svakom ko zapošljava nekoga ili nešto u ovoj zemlji. Mogli ste da navedete i predstavnike evropskih privrednih komora. Pa, i oni su podržali zakon. Verovatno je i to ružna reč. Ovim zakonskim rešenjem, ovim amandmanom mi sprečavamo nastavak rada na određeno vreme i trudimo se da što više možemo zaposlimo ljudi na neodređeno vreme. Naravno, to je naša intencija. Ali, hajde da ponovim još jednom, zbog zdravog razuma, ako ni zbog čega drugog, ne možete nikome narediti da nekoga zaposli na neodređeno vreme ili određeno vreme, to jednostavno nije moguće. Hvala.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje rad na određeno vreme jeste oblast koja je najviše bila po važećem zakonu zloupotrebljavana. Često su poslodavci baš tu priliku koristili da nekoga zaposle na 30 dana, 60 dana, da mu ne uplate doprinose, da mu vrate radnu knjižicu i kažu da njegovo angažovanje više nije potrebno. Kada se stalno pokreće priča oko Zakona o radu i o oko svega onoga što ovaj zakon treba da reši, da je prethodni možda bio i bolji, nisam primetio da su prethodni zakoni zaštitili toliko ljudi koji su ostali bez posla. Znači, možete vi u zakonu da stavite odredbe kakve god želite, da pokušate da zaštite prava radnika, ali dajte mogućnost, baš zbog tih istih radnika, da njihova prava ne budu zloupotrebljavana, kao što je to bio do sada slučaj, pogotovo kada je bio u pitanju rad na određeno vreme. Nije tu bilo samo zloupotreba kod privatnih poslodavaca, bilo je često zloupotreba i u javnom sektoru. Nemojte da o tome govorim i koji su tu sve bili zapošljavani. Hajde da malo razmislimo. Znači, najbolja zaštita za radnika i njegova prava jeste nizak broj nezaposlenih. Moramo jednom da krenemo sa mrtve tačke, da veliki broj nezaposlenih počnemo da smanjujemo. Kada počnemo da smanjujemo, a smanjuju se baš ovim odredbama koje su sada u zakonu, povećavamo prava zaposlenih. Onda neće poslodavac dobrog radnika da otpušta zato što mu je loš radnik mnogo jeftiniji, nego će da ga čuva. Kada bude tržište rada bez velike ponude radne snage, onda štitimo prava zaposlenih. Ovaj zakon, odnosno izmene i dopune zakona jesu baš taj prvi korak. Svakako da ovaj zakon i ovaj član 37. ne mogu sve da ispune što se od njih očekuje, zato dolaze i drugi zakoni na rad, ali u jednom smislu, u pravnom sistemu zemlje treba da stvorimo zakonodavstvo da baš pokrenemo stvari sa mrtve tačke. Ako mislite da je moguće napraviti idealan zakon, da motivišete poslodavce da zapošljavaju ljude i da zaposlenima date takav stepen da oni budu bukvalno pod apsolutnom zaštitom zakona, bez obzira šta da rade na poslu ili ne rade, a treba da rade, onda smo na pogrešnom putu. Znači, ovo pitanje rada na određeno vreme nije ništa drugo nego da se zaposleni iz sive zone, iz raznih zakonskih i nezakonitih akrobacija uvedu u zakonski okvir, da ostvaruju svoja prava kao zaposleni i da počnemo da smanjujemo zvanično i nezvanično broj nezaposlenih. Kako ga budemo smanjivali, tako će prava zaposlenih sama od sebe da jačaju i onda neće biti potrebno nekih eksperimentalnih, niti sistemskih zakona uvoditi u naš zakonodavni okvir. Ovaj zakon, odnosno izmene i dopune su prvi korak ka tome. Zato i mislim da je zakon dobar i da ćemo u danu za glasanje da usvojimo ovaj zakon.
Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Dajete mi repliku na izlaganje ministra?
Kako na izlaganje ministra replika? On je odgovorio poslanicima.
Ne, on je rekao da se gospodin…
Mogu da vam dam vaše vreme da trošite.
Mislim da nije u redu. Gospodin ministar je rekao da se gospodin Mišković obogatio za naše vreme itd. Mislim da imate razloga da…
Za koje vaše vreme? Vi ste Nova demokratska stranka, vi ste nastali pre nekoliko meseci.
Nije baš jako smešno.
Zaista, ja moram da vidim gde se koji poslanik ili poslanička grupa prepoznavala. Ne mogu da vam dam repliku ako javnost ne može da vas prepozna. Da li želite da govorite o amandmanu, da trošimo vreme? Vratiću vam ja to sve.
Vratite mi vreme.
Kao šef, odnosno zamenik šefa poslaničke grupe?
Jeste.
Hvala. Izvolite.
Predsedavajuća, smatram da vaše ulaženje u analitiku strukture opozicije nije baš najbitnije i najvažnije. Kao što bih ja mogao da se bavim činjenicom da smo sada imali dve različite diskusije poslanika vladajuće koalicije, odnosno iz iste partije, gospodina Arsića, sa kojim bih mogao da se složim ili ne složim, ali bismo mogli da diskutujemo, i gospodina Babića koji je vikao na mene, i ministra koji je govorio neistine. Gospodine ministre, gospodin…
Da li vi govorite po amandmanu? Moramo da definišemo.
Da, govorim o konkretnom…
Onda nemojte da spominjete druge poslanike i da li neko govori tiho ili glasno.
Ni to nisam govorio.
Jer, ako treba da pričamo o vikanju, ja bih trebala ovde da budem najpovređenija.
Trošim vreme poslaničke grupe, odgovoriću ministru.
Vi znate šta sam rekla – dve minute svima, vladajućoj većini, ako budu zloupotrebljavali Poslovnik.
Šta dve minute? Ja govorim da trošim vreme poslaničke grupe.
Poštovani poslaniče, vrlo dobro pratim debatu ovde. Znači, vi ste počeli da govorite ne o amandmanu nego o jednom o kolegi poslaniku. Izvolite, vratićemo vam sve vaše vreme, ako budete govorili o amandmanu. Izvolite.
Da. Dakle, mi smo ovim amandmanom tražili da se rad na određeno vreme precizira na način da radno vreme na određeno bude izuzetak, a na neodređeno da bude pravilo. I rekli smo da tu stav bilo kog poslodavca, pa i gospodina Miškovića, koji je prvi podržao ovaj zakon, nama ne znači ništa. Miškovića koji se obogatio u vaše vreme, gospodine Vulin. Koji sedi sa vašim premijerom i bistri politiku.
Poštovani poslaniče, zaista vas molim, vaša poslanička grupa inicirala je juče sastanak da obratimo pažnju na koji način govorimo i da li poštujemo Poslovnik ili ne. Zaista neću više moliti.
Pozivam ministra da, imajući u vidu ovo…
Vi vređate. Branite se od uvreda vređanjem.
Nisam nikoga uvredio. Pozivam ministra da razmotri još jednom sve ove okolnosti o kojima sam govorio i da prihvati ovaj amandman, kao i da razmisli o ostalim amandmanima, da ih prihvati. Jer, bolje je da prihvati amandmane opozicije koji ispravljaju ovaj loš zakon, nego da imamo probleme u narednom periodu eksploatacije radnika koji će biti prosta najamna snaga. Nismo mi ove ljude okupili ispred Skupštine, nego vi, gospodine Vulin.
Zahvaljujem. Replika, Zoran Babić, dve minute. Upravo sam to htela da sprečim. Vi izazovete repliku i o onda se pitate kako je replika? Pa, šta ste rekli – da viče na vas. Izvolite. Vi znate da nije replika na repliku, nego na izlaganje. Molila bih vas stvarno kada budemo imali malo pauze da svi pročitaju Poslovnik od prve do poslednje stranice. Zaista to molim sve poslanike. Izvolite, dve minute replike. Izvinjavam se što moram da vas prekidam.
Biću jako kratak. U periodu vladavine DS bilo koje frakcije, kako reče gospodin Vulin, Srbiju su nazivali „Deltalend“ zato što su pravljeni zakoni…. (Janko Veselinović, s mesta: Da li je ovo sada tema? ) …. Da bi tajkuni mogli da se bogate, da privatizuju. Tajkuni i taj isti Mišković, gospodine Veselinoviću, su podizali optužnice i hapsili ljude i naručivali i otvarali vrata nogom, i u Vladi, i u ministarstvima, i kod vašeg premijera. U vreme kada ste vi vršili vlast u ovoj zemlji se sa šapatom izgovaralo ime Miškovića, sa poštovanjem, sa pažnjom. Njegovo mišljenje se tražilo, ali njegovo mišljenje nije bilo mišljenje već naredba za vas i za režim DS i agregate DS-a. Nemojte da spočitavate nama, nemojte spočitavati SNS i Aleksandru Vučiću tu saradnju. Jedina saradnja sa onima koji su kršili zakon je preko tužilaštava, preko suda, preko pravosudnih organa. Tražili smo mišljenje svih poslodavaca u Srbiji i tražićemo. Tražili smo mišljenje svih sindikata i tražićemo. Tražili smo mišljenje svih ljudi u Srbiji koje ste ostavili bez posla, 354.000 ljudi ste ostavili, vi i vaša DS, bez posla, bez budućnosti, bez ičega.
Poslaniče vreme je isteklo, dve minute. Zahvaljujem. Doktor Janko Veselinović, po kom osnovu? Replika? Pošto će mene prozivati, da li mogu da vam pročitam rečenicu zašto je dobijena replika? Ne, ne želite. Nećete me prozivati? Dobro. Izvolite.
Molio bih samo gospodina Babića, da nam sledeći put objasni čiji je on i poslanici koji sede zajedno s njim u klupi – agregat? I u kojem su sada agregatnom stanju i kamo teku? (Zoran Babić, s mesta: U čvrstom.) Čini mi se da teku unazad kao što je tekao. Kako ste rekli, neke reke su krenule da teku unazad ka izvoru. Bilo je takvih izjava proteklih dana. Vi ste krenuli da tečete ka izvoru, ka radikalnom izvoru srpskog četničkog pokreta, odnosno SRS.
Pokušavala sam da vas spasim od prošlosti. Trudila sam se. Ako ćete da otvorite tu temu, ja ću sada da završim sa replikama, jer ništa neće biti o Zakonu o radu. Samo izvolite, ali ja sam dužna da vas upozorim.
Ne, gospođo Gojković, vi ste upravo bili demantirali gospodina Babića da mi nemamo razloga da se pozivamo na prethodno vreme.
Nisam ga ja demontirala, verujte mi, to je moj kolega iz stranke.
U redu, razumem, ali ste na neki način i vi sada potvrdili da podržavate njegovo izlaganje. I vi ste, gospođo Gojković takođe menjali agregatna stanja.
U redu, to prihvatam na svoj račun. Izvolite, imate još par sekundi.
Ali, ključna stvar je činjenica da gospodin Mišković i „Delta“ danas podržavaju ovu Vladu, a Vlada koju podržavaju Mišković i „Delta“ ja smatram da ne mogu radnici da podrže.
Zahvaljujem vam stvarno na vašem mišljenju, ono je potpuno privatno mišljenje. Da li ja podržavam neke govornike ili ne, to na sednici uopšte nije bitno. Dve minute i zatvaram krug replika. Dajem reč poslanicima koji se javljaju po zakonu. Kakva sad replika? (Dejan Nikolić, s mesta: Pet puta je pomenuta Demokratska stranka.) To nema veze sa vašim statusom. Zoran Babić je direktno prozvan imenom i prezimenom. Izvolite, samo molim vas da mi dozvolite da vodim sednicu. Daću i vama reč, ako ćete da pričate šire. Ali, ja zatvaram krug replika. (Dejan Nikolić, s mesta: Više puta je pomenuta Demokratska stranka.) Znam, ali je u kontekstu gospodina Veselinovića, a ne u kontekstu svih koji sede i koji su ikada bili članovi neke partije. Izvolite, ako ja izdržim uvrede, izdržaćete svi.
Možda je neko nekoga „demantirao“ ali ste vi, gospodine Veselinoviću, davno demontirani. To je velika razlika. Možda postoje neki ljudi koji kažu – podržavamo Vladu. Ali, taj tajkun je pravio vaše Vlade i tu je velika razlika. Ako već pitate za agregatno stanje SNS, ono je čvrsto, kompaktno i opredeljeno reformama u Srbiji.
Moje pravo je da zatvorim krug replika da bi sednica ušla u svoj tok. Srđan Dragojević čeka, verujte mi, 30 i nešto minuta, da govori o Zakonu o radu. Izvolite.
Poštovana predsednice, koleginice i kolege poslanici…
Ja se vama izvinjavam što dobacuju kolege. Verujte mi, ja ne čujem kad se dobacuje.
Rizikujući da se ne uklopim sasvim u generalni tok sednice. Slobodan sam da izrazim par afirmativnih misli vezane za zapošljavanje na određeno i za zapošljavanje po projektu. Reći ću da će mnoge delatnosti, pogotovu kulturne, delatnosti stvaralačke prakse imati jako puno benefita od ovog zapošljavanja po projektu i na određeno vreme. Svi znate da su pozorišta u Srbiji i Beogradu jako teškom stanju, da su prosto na ivici gašenja. Jedan od razloga jeste taj što kada zaposlimo glumca, mi imamo situaciju u kojoj mnogi od njih dođu prvog u mesecu, prime platu, ne igraju u svom matičnom pozorištu. U isto vreme jako puno mladih glumaca stotinu njih bi volele da budu zaposlene na određeno vreme, da daju svoj maksimum, da igraju u svom pozorištu svako veče. Ovaj zakon čeka već dugo godina da se uskladi sa Zakonom o kulturi sa dolazećim Zakonom o pozorištu i mislim da će proizvesti jako puno povoljnih efekata na rad pozorišta. Druga oblast gde ovaj zakon može da dovede do velikog napretka jeste visoko školstvo, jesu akademije umetnosti. Univerzitet umetnosti ima taj apsurd da na nekim smerovima, recimo Fakulteta Dramskih umetnosti imate profesore koji predaju montažu, profesore koji predaju produkciju, da nikada u život nisu montirali jedan film, niti su producirali bilo kakav film. Mislim da će ovaj zakon omogućiti da afirmisani umetnici mogu da predaju na period od dve godine, da predaju po projektu i da tako obogate obrazovni proces na akademiji umetnosti. To se svuda u svetu događa. Mi ne treba toga da se plašimo. Imamo svuda gostujuće profesore koji dođu i zaista mogu nešto da nauče studente. Takođe, postoji treći segment. To su institucije kulture. Vi imate situaciju u jednom velikom gradu u unutrašnjosti Srbije da Dom kulture ima 72 zaposlenih. Vi možete da shvatite kako Dom kulture može da radi i kako može da se uopšte bavi programima kulture, kada mora da plati platu za 72 ljudi. Vi imate primer Gradskog bioskopa u Rijeci koji ima četiri zaposlena. Čovek koji pušta filmove, on u isto vreme i cepa karte. Da bi uspeli da razvijamo kulturu, da bi imali novca za programe mi moramo da se orijentišemo na ovo, na rad po projektu, na rad na određeno vreme, jer mnogi od nas koji smo u stvaralačkoj praksi slobodni smo umetnici pa po nekoliko decenija i nije nam lako. Moram da kažem da je to suština stvaralaštva. Kada se zaposlite u nekoj instituciji postoji ozbiljna verovatnoća da ćete se po malo i ulenjiti, da ćete po malo i početi da hvatate krivine. U ovom poslu, pričam o sferi kulture, rad na određeno vreme i rad po projektu može da bude i vrlo koristan. Hvala puno na pažnji.
Reč ima doktor Aleksandar Radojević. Izvolite. Ako mogu da vas zamolim da sednete, da se čujete.
Hajde da krenemo od početka. Poštovana predsednice, gospodine ministre, koleginice i kolege, ja sam naravno protiv ovog amandmana jer zakonsko rešenje koje je predloženo od strane Vlade je bolje od ovog amandmana. Zašto? Zato što mislim da sam princip određeno ili neodređeno, nije suština onoga što je problem kod nas u Srbiji. Ako poslodavac ima posla, naravno da će zaposliti radnika ako je dobar, a naravno ako je radnik dobar, imaće posla kod poslodavca i biće dobro plaćen. Nekoliko primera iz onoga što se zove iskustvo o ovom cepkanom tzv. radu o određenom zapošljavanju, ima za posledicu da imate radnika koji se trudi da bude dobar, da dokaže da je prosperitetan za poslodavca. Onog trenutka kada dobije rešenje na neodređeno, tog trenutka se opusti i postane lošiji radnik nego što je bio pre toga. Ne mora nužno biti tako loše raditi i na određeno vreme. Da je rad na neodređeno vreme suštinski nešto mnogo iznad ovog rada na određeno vreme, ovih 400 hiljada ljudi koji su bili zaposleni na neodređeno, ne bi ostali bez posla ni oni ljudi „Sartidu“, Rakovici, nizu fabrika u ovoj državi koji su ostali bez posla, a svi su imali ugovore na neodređeno vreme. Dakle, suština je obezbediti reformama dovoljno radnih mesta, dovoljno posla za uposlene i dovoljno dobru osnovu za rad poslodavaca koji će, samim tim i upošljavati nove ljude, bilo na određeno, bilo na neodređeno vreme. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Ja kao i prethodni kolega Dragojević bih rekao da i ovaj amandman, a i svi koji se tiču ovog dela zakona, treba odbaciti kao što je uradila Vlada. Mnogo je bolje rešenje u zakonu i praktičnije i rešava nam situaciju u kojoj se nalazimo. Često pokušavam ovde da govorim i na nekim drugim mestima o nekim realnostima u kojima mi živimo. Kao što je kolega Dragojević govorio o umetnosti, kulturi, o pozorištima, o filmu, o muzici, imamo jedan deo privredni, koji se i te kako razvija i koji sve više donosi dobra Srbiji. Videli smo, recimo, da su mladi ove godine se najviše upravo opredelili za fakultete koji su u oblasti IT tehnologija ili IT sektora. Mi danas imamo procene i ovde smo čuli u različitim ranijim razgovorima da desetak hiljada ljudi, minimum, uglavnom mladih ljudi, sedi po nekim svojim kućama, sobama i možemo reći slobodno, crno privredno delovanje, rade na nekim projektima, rade neke softverske pakete, neke hardverske pakete, a da nigde to ne prolazi kroz sistem nije oporezovano, ne zna se, ne vidi se, ne evidentira se, nemamo nikakvu situaciju o tome. Ovako, kroz ovo projektno, mogućnost projektnog upošljavanja kao što zakon predviđa, mi ćemo i taj sektor u velikoj meri dovesti u jednu legalnu situaciju i svi zajedno i IT i sektor u Srbiji i privreda od tih mladih ljudi, sposobnih, pametnih koji znaju da rade će imati koristi, a na kraju krajeva i budžet i građani Srbije.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Gordana Čomić.
Amandman koji smo podneli menja stav, koji se odnosi na situaciju, kada zakon želi da reguliše, da je neko prekršio odredbe ovog zakona pri zaključivanju ugovora o radu ili da je radnik nastavio da radi i nakon isteka ugovora o radu. Sada čitam naš predlog preciznog definisanja ovakve situacije i ispunjavanja prava i obaveze zaposlenog i poslodavca. Dakle, amandman glasi - ako je ugovor o radu na određeno vreme zaključen suprotno odredbama ovog zakona, protiv lica koje je prekršilo zakon, pokreće se postupak saglasno kršenju odredbi zakona u bilo kom drugom slučaju. Ako zaposleni ostane da radi kod poslodavca najmanje pet radnih dana po isteku vremena za koji je ugovor zaključen, poslodavac je dužan da radni odnos sa zaposlenim zasnuje na neodređeno vreme, a za slučaj povrede na radu, kršenje radne discipline ili bilo koji drugih prava i obaveza zaposlenog smatraće se da je bio u radnom odnosu tokom tih pet dana. Vlada je odbila taj amandman. Obrazloženje Vlade glasi da je predložena odredba, takva kakva, preciznija i ja ću je pročitati. U postojećem Zakonu o radu koji ostaje ako se odbije moj amandman, kaže se – ako je ugovor o radu na određeno vreme zaključen suprotno odredbama ovog zakona ili ako zaposleni ostane da radi kod poslodavca najmanje pet radnih dana po isteku vremena za koji je ugovor zaključen, smatra se da je radni odnos zasnovan na neodređeno vreme. Obrazloženje koje Vlada kaže – za odbijanje je, ponavljam, da je ova formulacija preciznija. Predloženo rešenje je preciznije. Kako je preciznije osim ako onaj ko mi piše obrazloženja uopšte ne čita amandmane? Zamolila bih predstavnike Vlade da poštede ovakvog tona uvredljivosti obrazloženja i nas i Narodnu skupštinu, ja ću čak shvatiti sasvim dobronamerno da mi se kaže - neću da prihvatim amandman. To je poštenije, čestitije i značilo bi upravo ono što se u ovom procesu usvajanja amandmana i događa. Dakle, predlagač kaže da poslodavac ili neko drugi, znači zaposleni, ima prava da potpiše ugovor suprotno odredbama ovog zakona i nikom ništa, ako se to desi onda će ga zaposliti na neodređeno vreme jer je reč „ili“ u tekstu, a ako radnik bude pet dana nakon isteka ugovora, takođe će biti zaposlen na neodređeno vreme. To zovete preciznijim, nego što nema odgovora na pitanje, šta ako tih pet dana nakon isteka ugovora se dogodi nesreća na radu. Šta ako se dogodi bilo šta što podrazumeva neku drugu obavezu ili pravo ili poslodavca ili zaposlenog? Kako je moguće da smatrate da se u ovom jednom jedinom slučaju zaključivanje ugovora suprotno odredbama Zakona o radu smatra osnovom da bez obzira ko je neko od odredbi prekršio, da je to osnov da radni odnos bude zasnovan na neodređeno vreme? Da li vam je jasno koliki prostor korupcija i zloupotreba se stvara ovim stavom? Da li razumete da se svaki rad na određeno vreme može kobajagi uraditi tako što će biti prekršena neka od odredbi ovog zakona, pa će morati da bude zaključen ugovor o radu na neodređeno vreme ili obrnuto. Molim vas stvarno, ne samo kod ovog zakona i nije tu reč ova vlada, izvršna vlasti ima izrazitu sklonost da ne mari za temeljito obrazloženje kada hoće da odbije zakon, da se takvih navika polako počnemo oslobađati ako sebe hoćemo da zovemo privrženi pravnoj državi, poštovanje institucije Skupštine i zaista razumevanjem odredbi koje predlažemo narodnim poslanicima, ako je proizvode duboke, korenite promene na život ljudi koji su u statusu zaposlenog ili u statusu poslodavca. Ovde se ne radi o posebnim pravima zaposlenih ili poslodavca, ovde se radi o jednom nemaru na koji se nastavlja odgovor nemarni – baš me briga, neću da ti prihvatim amandman. Legitimno, ali štetno.
Hvala. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Naime, članom 14. se uređuje pitanje zaposlenih sa nepunim radnim vremenom i mi smo pokušali da intervencijom u stavu 3. i stavu 4. popravimo ovaj predlog člana 14. Naime, mi smo predvideli da se stav 3. i stav 4. menjaju i predviđamo da je poslodavac dužan da lice sa kojim zaključuje ugovor o radu, pre zaključenja ugovora o radu obavesti o dostupnosti poslova sa punim i nepunim radnim vremenom. Zatim, predvideli smo da je poslodavac dužan da u roku od 15 dana od dana prijema zahteva odluči o zahtevu zaposlenog sa nepunim radnim vremenom sa prelazak na puno radno vreme, kao i zaposlenog sa punim radnim vremenom za prelazak za nepuno radno vreme. Predvideli smo i jednu vrstu zaštite za zaposlene, pa smo dodali stav 5. i stav 6. u istom članu, gde kažemo – u slučaju odbijanja zahteva zaposlenog i stava 4. ovog člana, poslodavac je dužan da u pisanoj formi obrazloži svoju odluku; i stav 6. koji mislim da je izuzetno bitan, izuzetno važan, prelazak sa punog radnog vremena na nepuno radno vreme po osnovu zahteva zaposlenog, ne može se smatrati kao mera za rešavanje viška zaposlenih, niti može biti uzet kao otežavajuća okolnost za zaposlenog prilikom donošenja programa rešavanja viška zaposlenih. Mislim da je ministarstvo moglo da prihvati ovaj naš amandman. On ima sasvim čudno obrazloženje u kome se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što su rešenja u predlogu zakona usklađena sa direktovom Saveta Evrope 97/81 EC o radu sa nepunim radnim vremenom. Direktive, odnosno direktiva nigde ne zabranjuje da se zaposlenom pruži veći stepen zaštite. Direktiva postavlja minimume, prava zaposlenog, a Vlada je mogla da iskaže spremnost, pa da ode i korak dalje i da usvoji ovaj amandman. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za rad socijalna pitanja, društveno uključenosti i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatraju da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad i socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatraju da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavno pitanje i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Olena Papuga. Izvolite.
Liga socijaldemokrata Vojvodine je podnela amandman na član 20. koji se odnosi na ugovor o radu, odnosno predloženim zakonom je predviđeno da radno vreme je vremenski period u kome zaposleni dužan, odnosno raspoloživ da obavlja poslove prema nalozima poslodavca. Naš amandman se odnosi na to da smo dodali u skladu sa ugovorom o radu, odnosno, mišljenja smo da se radni odnos, radno vreme mora vezati za ugovor o radu, a ne samo za naloge poslodavca. Ugovorom o radu utvrđuje se naziv i opis poslova koje zaposleni treba da obavlja. U suprotnom, kako je predviđeno, zaposleni bi obavljao poslove samo prema nalozima poslodavca. Gubi se svrha ugovora o radu ako zaposleni radi samo kao što poslodavac nalaže, tako da molim vas ministre da još jednom razmislite, to bi sigurno olakšalo posao radnicima i ne bi samo poslodavac bio onaj koji raspolaže njihovim radom.
Hvala. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Dali neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi kao poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije naizgled smo dali i predložili amandman koji menja i dodaje reči – utvrđene poslove kod poslodavca u odnosu na ono što je rešenje samog ministarstva i ovog člana 20. zakona, a to je samo poslove. Naizgled to je sitna popravka, ali mislim da bi naša izmena da ide u duhu ovih zakona koje samo ministarstvo, naravno zajedno sa socijalnim partnerima, pokušalo da uradi i da doprinese da zakon bude što bolji, a odnosi se na to da svaki aspekt u organizaciji rada koji podrazumeva to da se sistemski uređuje i da se jasno zna šta zaposleni rade u organizaciji i sam zakon u više navrata pominje značaj sistematizacije radnih mesta, dovodi do toga da zaposleni i poslodavac lakše mogu da se dogovore oko toga šta je delokrug čijeg rada u samoj organizaciji. Prema tome, ako se ostavi na poslodavcu da može da izda nalog svom zaposlenom kakav on hoće, smatramo da se onda derogira potreba za sistematizacijom radnih mesta. Naš stav je da sistematizacija radnih mesta mora da bude detaljna. Postoji nešto što se i pominje i što je slobodno mogu da kažem „conditio sine qua non“ savremenog upravljanja ljudskim resursima, a to je dizajniranje i analiza radnih mesta. Ono što predstavlja zadatak menadžmenta svakog preduzećajeste da jasno definiše svako radno mesto i opis poslova koji obavlja taj posao treba da radi. Isto tako, kroz sistematizaciju radnih mesta definiše se i horizontalni i vertikalni aspekt nadležnosti i ovlašćenja između onih koji su nadređeni i oni koji su podređeni, odnosno oni koji su zaposleni u organizaciji i menadžmenta. Ako imamo u vidu da svaka organizacija zavisi danas od sistema, zato se danas uvodi i SAP u organizaciju i drugi informacioni sistemi, upravo da bi uveli red i da bi se znalo ko kome odgovara, za šta je ko odgovoran u organizaciji. Smatramo da ako bi se izostavilo ono što je naša poslanička grupa predložila, a to je da se striktno definiše sistematizacijom radnog mesta opis poslova i da poslodavac ne može, na kraju krajeva, da zloupotrebi sve to i da derogira tako što će u jednom trenutku reći – pa, ja mogu da dam nalog da se uradi bilo iz kog domena, ne iz domena onoga što definiše sistematizacija radnog mesta. Dakle, mislim da bi ova izmena dovoljno doprinela tome da bi radnici bili zaštićeni i da bi sistematizacija radnih mesta mogla da funkcioniše u punom kapacitetu u onome što se zove organizacija kao jedan od četiri glavna aspekta upravljačkog procesa uz proces planiranja, naravno vođenja, motivacije i procesa kontrolisanja u jednoj organizaciji. Eto jedna sugestija i molba ministru da, ako je moguće, i prihvati ovaj naš amandman, jer mislimo da ide u prilog kako poslodavcu, menadžmentu preduzeća, tako i zaposlenima u preduzeću. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 20. u izmenama i dopunama ovog zakona menja član 50. koji govori o pojmu radnog vremena. U tekstu koji je predložen na usvajanje u ukupno pet stavova definiše se šta je radno vreme, šta je zaposleni dužan, šta je poslodavac dužan, šta je vreme pripravnosti. Naš amandman se odnosi na to da se definiše vreme pripravnosti, a razlozi su u odredbama predloženog izmenjenog člana o pojmu radnog vremena, zbog toga što u 4. stavu ovaj član glasi: „Vreme pripravnosti i visina naknade za istu uređuju se zakonom, opštim aktom ili ugovorom o radu“. U poslednjem stavu kaže – vreme koje zaposleni u toku pripravnosti provede u obavljanju poslova po pozivu poslodavca smatra se radnim vremenom. Naš amandman preciznije definiše šta je sve radno vreme, šta poslodavac i zaposleni moraju da znaju pre nego što ugovor o radu, i to je bio amandman, da u ugovoru o radu budu elementi, precizne definicije pripravnosti, da to bude element ugovora o radu. Obrazloženje Vlade je bilo da to suviše administriranja, šta god to značilo. Dakle, naš zahtev je da se radnim vremenom smatra vreme u kome je zaposleni pripravan da se odazove na poziv poslodavca da obavlja poslove, a ne nalazi se na mestu gde inače takve poslove obavlja. Odgovor Vlade je da se ne prihvata zato što je radno vremedefinisano kao vremenski period u kome je zaposlenik dužan, odnosno raspoloživ da obavlja poslove prema nalozima poslodavca ne mestu gde se obavljaju poslovi. Pripravnost se ne računa u radno vreme, jer se zaposleni ne nalazi na mestu gde se obavlja rad, niti isti obavlja. To je obrazloženje zašto se ne prihvata amandman. U stavu predloga iste ove Vlade piše – vreme koje zaposleni u toku pripravnosti provede u obavljanju poslova po pozivu poslodavca smatra se radnim vremenom, pa vas molim da se odlučite. Ne može oba. Ne možete da u osnovnom tekstu zakona kažete da vreme koje zaposleni u toku pripravnosti provede u obavljanju poslova se smatra radnim vremenom, a moj amandman odbijate sa obrazloženjem da se vreme pripravnosti ne smatra radnim vremenom. Nije problem da se ne prihvati moj amandman. Problem je užasna dubina nesporazuma kada je u pitanju analiza amandmana i kada je u pitanju dijalog koji ne postoji, pošto razmenjujemo, bar većina od nas, monologe o tome šta je to što smatramo da će biti posledica ovog zakona. Čak ni ovako očite rečenice ja neću imati verovatno priliku da se iko zamisli – čekaj, kako možemo da u stavu koji definiše pripravnost, kažemo da se smatra radno vreme, a u obrazloženju da kažemo da se ne smatra. Nije problem ni što će biti odbijen. Problem je zaposleni koji ne zna da li će mu stanje pripravnosti biti računato u radno vreme ili ne i problem je poslodavac koji ne mora u ugovor u radu da uvede sve elemente pripravnosti i problem su sporovi koji će nastati, pri čemu je „lepota“ ovog amandmana to što on nije ni u korist zaposlenog, ni u korist poslodavca. Niti štiti jednog, niti štiti drugog, štiti pravnu državu, kojoj smo očitone skloni. Hvala vam.
Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovaj amandman se takođe odnosi na član 50. Zakona koji reguliše pojam radnog vremena. Mi smo amandmanom predložili da se posle stava 3. doda novi stav 4. koji glasi: „Poslodavac je u obavezi da zaposlenog unapred i blagovremeno obavesti o potrebi da bude pripravan“. Sledstveno tome, stavovi 4. i 5. postaju stavovi 5. i 6. Predložili smo takođe da u novom stavom 6. se na kraju dodaju reči: „S tim da se rad duži od osam časova smatra prekovremenim radom“. Vlada je odbila amandman sa obrazloženjem da se podrazumeva da poslodavac mora zaposlenog da obavesti blagovremeno o pripravnosti i imajući u vidu da je prekovremeni rad na adekvatan način uređen drugim odredbama zakona. Iz odredbe člana na koji je intervenisano ovim amandmanom ne proizilazi nikakvo podrazumevanje, niti je određen bilo kakav vremenski okvir za primenu podinstituta vreme pripravnosti. U interesu je i zaposlenog i samog procesa rada kod poslodavca da se ugradi ovakva norma o obaveznosti blagovremenog obaveštavanja zaposlenosti o pripravnosti. Takođe, u mišljenju Vlade navodi se da je prekovremeni rad na adekvatan način uređen drugim odredbama zakona, što smatramo neosnovanim, polazeći od potrebe da se jasno i nedvosmisleno, bez mogućnosti različitog tumačenja, precizira da se rad duži od osam časova i u ovim slučajevima ima smatrati prekovremenim radom. Zahvaljujem.
Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala. Još jedan primer lažne borbe za radnička prava. Izmena je utoliko u članu 56. da se umesto teksta u kojem je bilo predviđeno da poslodavac ima obavezu da obavesti zaposlenog o rasporedu i promeni rasporeda radnog vremena najmanje sedam dana. Ovde je uvedena norma da bude pet dana, a čak se daje i mogućnost da to bude i manje od pet dana, a ne kraće od 48 sati. To, kao i mnoge druge stvari, neće povećati zapošljavanje, investicije, monetarnu i fiskalnu stabilnost, niti će radnicima dati bilo kakva veća prava nego što sada imaju. Ovo je još jedan dokaz da ovaj zakon nema nikakve veze sa onim što piše u razlozima za njegovo donošenje.
Na član 24. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada nije prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nije prihvatio amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
U istom maniru kao i prethodni, ovde je definisano da kolektivnim ugovorom može da se utvrdi preraspodela radnog vremena na devet meseci, a u osnovnom tekstu zakona koji se menja je bilo na šest meseci, čime se praktično za 50% smanjuju prava radnika u ovoj oblasti i u ovom delu. To neće doprineti povećavanju stranih i domaćih investicija, neće dovesti do zapošljavanja, neće dovesti do smanjivanja rada na crno, neće dovesti do monetarne i fiskalne stabilnosti države i neće doneti radnicima nikakva nova prava, naprotiv, otežaće njihov položaj. Hvala.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 28. amandmane u istovetnom tekstu podneli sunarodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč?(Ne) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem. Ovim članom se regulišu pitanja odmora. Stav 1. ovog člana kaže – zaposleni ima pravo na odmor u trajanju od najmanje 12 časova neprekidno u okviru 24 časa, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Mi protiv tog stava nemamo ništa. Međutim, ovim našim amandmanom smo predvideli brisanje stava 2. ovog člana, koji kaže da zaposleni koji radi u preraspodeli radnog vremena ima pravo na odmor u okviru 24 časa u neprekidnom trajanju od najmanje 11 časova. Mislimo da se našim amandmanom obezbeđuje pravo na dnevni odmor u jednakom trajanju za sve zaposlene i ostvaruje se veći stepen zaštite zaposlenih, koji usled preraspodele radnog vremena rade duže od osam sati. Vlada nije prihvatila amandman, navodeći između ostalog da je rešenje dato u Predlogu zakona povoljnije u odnosu na dosadašnje rešenje. Amandman nije išao na redukciju vremena odmora, već naprotiv, na izjednačavanje prava na odmor između dva radna dana. Sem toga, amandmansko rešenje je u skladu sa Direktivom Evropskog parlamenta i Saveta 2003/88 o određenim aspektima organizacije radnog vremena i kvalitetnija razrada ovog dokumenta. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalnapitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč?(Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Nije mi jasno zašto je Odbor doneo takvo mišljenje. Mi smo predložili da se član 32. briše zato što smatramo da predloženim izmenama ovog zakona kojim se uređuje godišnji odmor uvodi se pravilo da se on može koristiti u više delova i to prvi deo dve nedelje, a ostatak najkasnije do 30. juna naredne godine, s tim da je propisano pravo zaposlenog da godišnji odmor koristi u dva dela. Briše se odredba po kojoj zaposleni ima pravo na naknadu štete ukoliko krivicom poslodavca ne iskoristi godišnji odmor, već se sada predviđa da ima pravo na naknadu samo ako mu poslodavac ne omogući da iskoristi odmor pre prestanka radnog odnosa. Iz razloga ostavljanja pravne praznine zakonskog uređivanja situacije u slučaju uskraćivanja ovog prava, prosto smatramo da je u toku radnog odnosa menjanje odredbi, koje se tiču prava na godišnji odmor, ne utemeljeno. Srazmeran deo godišnjeg odmora pripada i zaposlenom za svaki mesec i dan rada, pa je primena ove odredbe diskutabilna u slučajevima kada je neizvestan trenutak prestanka radnog odnosa, a zaposleni je iskoristio godišnji odmor u celosti ili više od srazmernog dela. Pravdanje vaše Vlade koja je predložila uvođenje i skraćivanje prava na naknadu štete zaposlenom, koji krivicom poslodavca ne iskoristi godišnji odmor, da je to iz razloga usklađivanja sa Konvencijom MOR-a broj 132, je ništa drugo do selektivno usklađivanje po kriteriju šta mi više odgovara da zaštitim poslodavca. Institut naknade štete koju poslodavac učini zaposlenom je institut preuzet iz propisa koji uređuje obligacione odnose i nije isto što i takozvana novčana naknada, kao zamena za neiskorišćeni godišnji odmor. Kako je to Konvencija MOR-a definisala. Kako god, pošto će ovo ukidanje vladajuća većina svakako da usvoji, praksa će kroz primenu važećeg Zakona o obligacionim odnosima zadržati primenu da zaposleni može pozvati na naknadu štete koju mu poslodavac učini uskraćivanjem prava na godišnji odmor. Dakle, on će i dalje po ovom zakonu imati to pravo. Ponavljamo da i godišnji odmor i institut radnog prava nastao iz međunarodnih propisa i medicinskih razloga, zaposleni koji bude prinuđen da radi bez godišnjeg odmora, svakako će biti ugrožena psihička i fizička stabilnost, koja će prouzrokovati dalja profesionalna i druga oboljenja, koja će biti dovoljan osnov za naknadu štete po Zakonu o obligacionim odnosima. Dakle, ovim članom Vlada neće u praksi postići mnogo, već će samo stvoriti konfuziju u pravnom sistemu i koliziju sa normama obligacionom prava.
Reč ima, po amandmanu, narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Uvaženi predsedavajući, izvinjavam se, vi ste rekli da se amandman odnosi na član 32. Da li je gospodin Stefanović pobrkao papire, ili već ne znam o čemu se radi, ali to što je sada ispričao nema veze sa ovim podnetim amandmanom? Naime, vezano za član 32, na koji je podnet amandman, to se odnosi na godišnji odmor, u smislu da se sada uvodi da posle mesec dana neprekidnog rada možete da tražite godišnji odmor. Ne znam, pošto je predložio da se to briše, ne znam zašto neko takav benefit za same radnike želi da obriše, pošto je do sada bilo da morate šest meseci kontinuirano da radite, pa da onda tražite mogućnost da idete na godišnji odmor. To mi je potpuno nejasno, a ovo što je gospodin Stefanović ispričao, možda je pobrkao papire, ali iskren da budem, mogli ste eventualno na to da mu ukažete. Hvala.
Gospodin Stefanović je podnosilac amandmana i on ima pravo da ga obrazloži kako god hoće, iako mislimo da nije govorio po amandmanu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, kao što je rekao moj prethodni govornik, očigledno je da je gospodin iz opozicije pobrkao papire, jer ako izbrišemo član 32, znači da želimo da ostane onaj stari sistem da je zaposleni mogao posle šest meseci da ostvari pravo na godišnji odmor. Naša promena je na strani radnika, a to je da posle mesec dana zaposleni ima pravo da koristi godišnji odmor, ali to nije ni čudo, s obzirom da jedna izjava kaže – ima li nečeg prirodnijeg od toga da radniku prestaje radni odnos ukoliko ne izvršava svoje radne zadatke, ukoliko ne poseduje odgovarajuće znanje, ukoliko zloupotrebi radne obaveze, ukoliko zloupotrebi bolovanje. Nema. To je izjavio Bojan Pajtić 2001. godine, a danas celoga dana slušamo kako je ta stranka na čelu radnika. Zapravo, Srpska napredna stranka garantuje sigurnost za sve zaposlene u Srbiji. Hvala.
Reč ima, po amandmanu, narodni poslanik Borislav Stefanović. Koristite vreme šefa poslaničke grupe? Izvolite.
Nije niko pobrkao nikakav amandman. Mi ne govorimo o tome o čemu pričate vi, dakle o institutu kada se koristi pravo iz godišnjeg odmora. Dakle, ni jednog momenta niko nije pričao o tome, od šest meseci, ili od mesec dana. Govorimo o dalekosežnim posledicama usled skraćivanja određenih prava na osnovu predloženih stvari, koje je Vlada predložila. Ukazujemo na to da će se ovim uskraćivanjem mogućnosti nadoknade štete po Zakonu o radu stvar preseliti u Zakon o obligacionim odnosima, stvoriće se dodatna pravna zbrka i ni na koji način ne vidimo benefit u tom smislu, a ne u smislu kada će se godišnji odmor koristiti. Sada, da li ćemo mi predložiti brisanje ili ćemo predložiti nešto što se tiče dopune samog člana, to je već na slobodi narodnih poslanika, kako će i šta da obrazloženje.
Reč ima ministar u Vladi, gospodin Aleksandar Vulin.
Ideja ovako regulisanog godišnjeg odmora je bila i jeste da radnik zaista iskoristi godišnji odmor. Dakle, ne da mu se zameni, što se do sada vrlo često dešavalo. Poslodavac da nešto novca ili jednu platu u najboljem slučaju i kaže ne ideš na godišnji odmor. Ovim članom je predviđeno da je poslodavac dužan da uradi raspored korišćenja godišnjih odmora i raspored korišćenja godišnjih odmora u ovom roku koji smo predvideli, a to je 30. jun. Dužan je da sprovede. Ako bude prekršio, to je već druga priča, to već ima odgovarajuće sankcije, to ide na sud, itd. Ne možemo mi sada odrediti da poslodavac ne sme da prekrši, jer ako prekrši, on će biti odgovoran za to. Dakle, ovim članom, nikako ga brisati, naravno, jer ovim članom se predviđa obaveza poslodavca da izradi plan korišćenja godišnjih odmora i radnik je dužan… Nekad se i radnici svesno odreknu godišnjeg odmora da bi uzeli nešto novca, da bi uzeli nadoknadu. To nije nikakva sreća, naravno, za njih, niti je to nešto dobro. Intencija ovog člana jeste da radnik koristi godišnji odmor, ne nikako drugačije, a pogotovo ne da mu se ukida.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, mogao sam da se javim i po povredi Poslovnika, jer mora da se priča o onom šta je na dnevnom redu, ali ja bih zaista zamolio podnosioce amandmana da pročitaju na šta se odnose određeni član, jer onda možemo da pričamo ovako o čemu hoćemo. Ovim članom o izmenama i dopunama ovog zakona se radniku daju veća prava, posebno po pitanju godišnjeg odmora, tako da ne vidim šta je to uskraćeno radniku. Naprotiv, stari član, starog zakona mu je uskraćivao mnogo toga. Ovim mu se daju veći benefiti. Ne znam u čemu je kritika, osim da neko nije pročitao izmene i dopune Zakona i prosto se javio da priča o čemu hoće. Hvala.
Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dizdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Enis Imamović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Samo bih na početku hteo da vas zamolim, ako možemo da razjasnimo, ovde smo dobili mišljenje Odbora koje kaže da amandmani nisu u skladu sa Ustavom i, kao takvi, mislio sam da se ne raspravlja o njima, a ako vi kažete da može, onda ćemo raspravljati.
Gospodine Imamoviću, vi imate pravo da obrazložite vaš amandman, bez obzira što je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatrao da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije.
Dakle, mi smo ovim amandmanom predvideli da se briše stav 2. ovog člana 32. i to sa jednim prostim ciljem, a to je da zaštitimo i odbranimo pravo radnika da za svoj neiskorišćeni odmor, koji nisu iskoristili, a što je bilo krivicom poslodavca, dobiju neku novčanu nadoknadu za tu krivicu, odnosno satisfakciju. Svi znamo koliko je odmor bitan za produktivnost radnika, ali je još važniji za mentalno zdravlje radnika, te stoga na odmor i na sve odredbe koje se tiču odmora, treba gledati sa posebnom pažnjom. Rešenje koje nudi ovaj zakon otvara mogućnost da radnik krivicom ili usled pritiska poslodavca ne iskoristi svoje pravo na godišnji odmor i na pripadajuće dane i pored toga da ne dobije nikakvu nadoknadu zbog uskraćivanja tog prava. Jedno je, kao što je i ministar malopre napomenuo, kada radnik odluči da mu nije potreban godišnji odmor i kada želi da ima neku novčanu nadoknadu u zamenu za to, to je njegova subjektivna stvar, svakog pojedinca, zaposlenog pojedinca ili pojedinke, ali sasvim druga stvar je kada to pravo ne može da iskoristi usled povećanog obima posla ili usled neslaganja poslodavca da on u tom trenutku ili u nekom drugom trenutku iskoristi svoje pravo i pripadajući godišnji odmor. Dakle, brisanjem ovog stava 2. mi pokušavamo da zaštitimo pravo radnika, da dobiju nadoknadu za neiskorišćeni godišnji odmor, koji je usledio krivicom poslodavca. Hvala.
Da li neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Mi smo predložili da se briše član 36. zato što predloženi izmene člana 74. Zakona o radu je vrhunac nebrige države za određene grupacije zaposlenih u specifičnim delatnostima, kao što je nastavno i vaspitno osoblje u vaspitno-obrazovnim ustanovama. Smatramo da ovim predloženim brisanjem odredbi člana 74. Vlada je i zaposlene u obrazovanju i nastavi svrstala u isti status sa drugim zaposlenima. Ovo može biti jedno vrlo realno od prinuđenih tumačenja propisa. Propisima koji uređuju oba zapošljavanja zaposlenih u vaspitno-obrazovnim ustanovama do sada se uređivao drugačiji režim prava na godišnji odmor, a u skladu sa potrebama njihove delatnosti. Ovim izmenama sekretari po vaspitnim i obrazovnim ustanovama prvi dan po usvajanju ovog zakona će pohrliti u resorno ministarstvo po mišljenje povodom primene ove odredbe, odnosno da li po ovom pitanju za njih važi da kažemo – njihov propis, kao leks specijalis ili krovni zakon za sve zaposlene kategorije, i to biste možda mogli da ovom prilikom objasnite kada smo već podneli ovaj amandman koji, kako čujemo nije ni u skladu sa Ustavom. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Za reč se javio ministar u Vladi, Aleksandar Vulin. Izvolite.
Vrlo kratko. Sve što ima veze sa našim radnicima u obrazovanju reguliše se posebnim zakonom koji se odnosi na njih, tako da jednostavno nema razloga da ovaj član stoji ovde, da ne govorimo što postoji i institucija kolektivnog ugovora kojim se ove stvari rešavaju kada je u pitanju obrazovanje. Dakle, nikakva prava neće biti povređena. Posebnim zakonom se ova stvar reguliše. Hvala.
Hvala. Na član 37. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Naš amandman traži da se član 37. briše, zato što predložene izmene člana 75. ZOR je više nego flagrantan primer Vlade Republike Srbije da poslodavcima omogući nesmetano uskraćivanje zaposlenima pravo na godišnji odmor. Zašto? Pre svega, nije jasno zašto se detaljno pojašnjavalo u kom trenutku poslodavac može da dostavi odluku zaposlenom o korišćenju godišnjeg odmora, pa da čak taj trenutak bude i tik neposredno pre korišćenja samog odmora. Ovo u praksi znači da zaposleni neće moći uopšte da planira svoj odmor, jer poslodavac svoju najavljenu odluku da će udovoljiti zahtevu zaposlenog može do dana uručivanja zaposlenom i pet puta da promeni. Svi znamo da svako pravo počinje da teče od trenutka dostavljanja odluke o tom pravu, od strane ko je nadležan za njeno donošenje. Uvođenjem napredne tehnologije u primeni elektronskog dostavljanja rešenja o godišnjem odmoru je uvođenje još jedne fantastične mogućnosti, izvrgavanja pružanja prava zaposlenom za korišćenje godišnjeg odmora. U ovoj siromašnoj zemlji pitanje je koliko zaposlenih ima mogućnost da priušti elektronsku komunikaciju od mesta prebivališta i da li uopšte umeju da koriste. Ovo može biti još jedan vid diskriminacije građana Srbije.
Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Da i to pojasnimo. Prvo, to je stvar usklađivanja sa konvencijom, a drugo na radnoj grupi i sindikati i poslodavci su se zalagali baš za ovo rešenje zato što je prošlo rešenje bilo 15 dana. Da se u startu koristi 15 dana i sindikati i poslodavci su smatrali da je to previše, pa su se dogovarali da i zbog samog procesa proizvodnje je zgodno da bude kao što je u konvenciji 10 dana, pa posle toga kako se dogovore poslodavac i zaposleni. To je da se ne bi desilo da dođete i kažete – imam dva dana godišnjeg odmora pa da koristite samo dva dana godišnjeg odmora, a ovo ćete kasnije. Ne, nego postoji mera koja je minimum i kako ide posle toga. Dakle, samo da ponovim, usklađivanje sa konvencijom i na radnoj grupi potpuna saglasnost svih koji su tamo učestvovali. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Predrag Mijatović, po amandmanu.
U vezi ovog amandmana, mislim da je i ovo na neki način stvar politike, a ne opravdanosti amandmana. Po sadašnjem zakonu i zakonu po kome radnici rade već godinama godišnji odmor se koristi 12 meseci. To ne znači da se koristi samo u julu i avgustu, nego se može koristiti i u januaru i u februaru itd. Ako bismo prihvatili ovaj amandman, onda bi mogli da dođemo u situaciju da se u pojedinim firmama zaustavi proizvodnja, jer bi radnici masovno mogli da koriste godišnji odmor samo u letnjem periodu. Tako da je potpuno opravdano da je zakonodavac i u ovom slučaj pisac ovog zakona, ovaj amandman odbio, jer na taj način obezbeđujemo kontinuitet u radu u svim firmama. Hvala.
Hvala. Na član 37. amandman je podnela narodna poslanica Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Na član 37. kojim se menja član 75. koji uređuje raspored korišćenja godišnjeg odmora, podneli smo amandman u smislu da se stav šest menja i glasi – rešenje o korišćenju godišnjeg odmora poslodavac može dostaviti zaposlenom u elektronskoj formi, uz saglasnost zaposlenog. I da se doda novi stav sedam koji glasi – dostava rešenja iz stava šest ovog člana smatra seizvršenom kada zaposleni u elektronskoj formi potvrdi prijem rešenja. Dostavljanje rešenja u elektronskoj formi treba da predstavlja izuzetak u odnosu na pravila o dostavljanju pismene, te se amandmanom obezbeđuje ova vrsta dostavljanja isključivo uz saglasnost zaposlenog, kao i dokaz o dostavljanju. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što je rešenje u Predloga zakona adekvatnije i obezbeđuje smanjenje nepotrebnog administriranja. Na poslodavcu je da utvrdi način na koji će obezbediti dokaz da je zaposlenom dostavljeno rešenje o godišnjem odmoru u elektronskoj formi. Mi kažemo – nije na poslodavcu nego na zakonodavcu. Ako je sve na poslodavcu kao što Vlada u svom mišljenju kaže, zašto uopšte zakonom i regulišemo ovu oblast? Amandman je dao kvalitetno obrazloženje zbog čega je bitna i saglasnost zaposlenog na prijem rešenja elektronskim putem i potvrda prijem rešenja. Od momenta prijema akta, ponoviću, počinju da teku rokovi i to se uči na prvoj godini Pravnog fakulteta. Rokovi kao procesne kategorije relevantni su za ostvarivanje čitavog niza materijalnih prava. Osim toga, smatram da je i za poslodavca važna činjenica da li je zaposleni primio pojedinačni pravni akt, kao što je rešenje o godišnjem odmoru. Zato postavljam pitanje Vladi koja je odbila ovaj amandman i predstavniku Vlade koji je ovde prisutan – šta je to nepotrebno administriranje u najjednostavnijoj elektronskoj komunikaciji?
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Mi kao društvo se trudimo da idemo ka digitalizaciji i trudimo se da sve što radimo radimo bez papira. I ovo je jedan pokušaj da se ide u tom pravcu. Zamislite samo neku veliku banku ili neko veliko preduzeće koje ima filijale u 160 opština i sada treba da dostavi rešenje svakom od zaposlenih. Priznaćete da je elektronskim putem daleko jednostavnije, daleko lakše. U današnje vreme evo i na sudu je čak mejl dokaz, smatra se da ste ga primili kada se dođe do toga. Tako da, mislim da ništa mi ne bismo dobili, naprotiv, dobijamo sada ovim. Ipak menjamo neke stvari i smatram da treba da idemo u pravcu digitalizacije i korišćenja elektronske pošte i svih sredstava moderne komunikacije. Na kraju, nadam se da me nećete pogrešno shvatiti, stvarno želim da vam se zahvalim, jer vaši amandmani, vi ste se trudili da nešto promenite, šta ja mislim o tome, da li ste svaki put u pravu ili niste, to nije važno, za razliku od onih koji samo napišu da se briše. Stvarno želim da vam se zahvalim na takvom pristupu.
Pravo na repliku, Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Samo jednu malu dopunu. Vi ste naveli dobar primer banke, ali moram da podsetim u kakvom je stanju zemlja Srbija i koliko imamo sela i zaseoka koji uopšte nemaju internet ni mogućnost korišćenja elektronske komunikacije. Zamislite jedno poljoprivredno dobro, jednu zemljoradničku zadrugu, kako mislite da se omogući da radnik ako nema internet, bez njegove saglasnosti da mu se dostavlja rešenje elektronskim putem. Zato smo i predvideli da je neophodna saglasnost radnika.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Vi koristite vreme ovlašćenog predstavnika? (Da) Izvolite.
Da. Želim da se zahvalim ministru što je cenio naš rad na amandmanima, ali žao nam je što nije prihvatio neke od amandmana, kao i ovaj. Da bude jasno šta smo mi predložili u odnosu na predlog iz Predloga za izmenu i dopunu zakona. U Predlogu izmena i dopuna zakona piše da poslodavac može dostaviti zaposlenom rešenje o korišćenju godišnjeg odmora, znači može dostaviti zaposlenom u elektronskoj formi, a na zahtev zaposlenog poslodavac je dužan da to rešenje dostavi i u pisanoj formi. Ono što smo mi predložili je da može dostaviti zaposlenom u elektronskoj formi uz njegovu saglasnost, upravo da ne bi se taj, ne u bankama, ne u velikim firmama koje taj vid elektronske komunikacije imaju svakodnevno, ali neke druge firme nemaju. Naš strah je bio da recimo neka građevinska firma odredi plan godišnjih odmora, pošalje radniku rešenje, a on radi na nekoj građevini i možda koristi internet jednom u 10 ili 15 dana. Onda smo mi dodali još jedan stav koji glasi – dostava rešenja iz ovog stava smatra se izvršenom kada zaposleni u elektronskoj formi potvrdi prijem ovog rešenja. Znači, mi upravo radimo i predlažemo u korist elektronske komunikacije i smanjenja troškova, ali smo samo želeli da zaštitimo zaposlenog, da on bude siguran da je dobio rešenje, da ima dokaz o tome da je dobio rešenje tako što će na mejl koji je dobijen, prethodno se saglasio da tako komunicira sa poslodavcem, odgovori – da, primio sam, i kako ide danas moderna komunikacija. Ovako se ostavlja mogućnost, naše je mišljenje, po ovom predlogu kako ste vi predložili da poslodavac pošalje i da se smatra da od tog trenutka počinju da teku rokovi, a zaposleni niti je pogledao taj mejl ili ga je pogledao posle pet, 10, 15 dana i nema mogućnost da odgovori i eventualno se žali na rešenje koje je poslodavac odredio. Hvala.
Hvala. Samo da obavestim vašu stranku da vreme poslaničke grupe je utrošeno, a ovlašćeni predstavnik ima još tri minuta i 15 sekundi. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Sabina Dazdarević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre reči poput „Bože“ i „ne mora se“ ne smeju se naći u zakonskim odredbama. Dakle, ne treba koristiti terminologiju poput – poslodavac može da uradi nešto, a ne mora da uradi nešto drugo. U članu 37. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu potrebno je jasno definisati šta je poslodavac dužan da uradi kako bi ispoštovao prava svojih zaposlenih. U ovom konkretnom slučaju potrebno je umesto „poslodavac može dostaviti rešenje“ staviti „poslodavac je dužan dostaviti rešenje o korišćenju godišnjeg odmora svom zaposlenom i to u pisanoj formi ili, ukoliko to zaposleni želi, u elektronskoj formi“. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim, onda on ne može ni biti predmet rasprave. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Ovaj član reguliše naknadu štete za neiskorišćen godišnji odmor. Poslanička grupa je sačinila amandman kojim predviđamo da se u stavu 1. nakon reči: „u slučaju prestanka radnog odnosa“ dodaju reči: „ili ako krivicom poslodavca zaposleni ne iskoristi godišnji odmor“. Mi smo u stvari ovim našim predlogom predvideli da prestanak radnog odnosa ne može biti jedini uslov za naknadu štete usled neiskorišćenog godišnjeg odmora. Amandman zadržava postojeće rešenje kojima se normira krivica poslodavca, a kao osnov za naknadu štete za neiskorišćen godišnji odmor. Posebno treba imati na umu odredbe člana 60. Ustava kojim se garantuje pravo na rad, odnosno na plaćeni godišnji odmor, te u tom smislu nedopustivo je da u slučajevima kada zaposleni ostane lišen svog prava na godišnji odmor, ne svojom krivicom, odnosno krivicom poslodavca, da mu šteta ne bude nadoknađena. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što, kako kaže, rešenje sadržano u predloženom amandmanu nije u skladu sa konvencijom Međunarodne organizacije rada 132 o plaćenom godišnjem odmoru. Upravo je amandman u duhu rešenja dokumenata MOR, kao i odredbi Ustava Republike Srbije. Intencija amandmana je pravni konstrukt štete usled neiskorišćenog godišnjeg odmora. Rešenje koje predlaže amandman zasniva se na opštim normama o šteti i odgovornosti za štetu konkretizovanu kroz obavezu poslodavca da ukoliko njegovom krivicom… (Predsedavajući: Vreme gospođo Karavidić.) Samo da završim rečenicu, ukoliko njegovom krivicom zaposleni ne iskoristi pravo na godišnji odmor, zaposlenom ide nadoknada štete. Ovo rešenje sadrži i zakonodavstvo zemalja EU.
Hvala. Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Samo zbog građana, da pojasnimo jednu stvar. Kada se ovde kaže da nešto nije u skladu s Ustavom, ne misli niko da je to sad neko antidržavno delovanje. Stvar je sledeća - ako je Ustavni odbor procenio da nešto nije u skladu sa Konvencijom Međunarodne organizacije rada, a sve konvencije Međunarodne konvencije rada su deo našeg pravnog poretka i automatski deo našeg sistema, onda se kaže da nije u skladu s Ustavom. Samim tim, postavlja se pitanje zašto uopšte raspravljamo o tome, jer ne možete, ako nije u skladu s Ustavom, kako može postati deo Zakona?
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Ne sumnjajući u vaše dobre namere, ipak sam više pristalica člana koji je Vlada dala. Zašto? Ako tražimo krivicu poslodavca, onda to valja i da se dokazuje. On to može i da ospori i da na kraju radnik ne dobije tu svoju odštetu. U ovoj situaciji ovde samom poslodavcu to visi kao Damoklov mač, da će morati da isplati naknadu za godišnji odmor ukoliko dođe do prekida radnog odnosa a nije iskorišćen godišnji odmor. Tako da mislim da ga ovde čak i više vezujemo za to da podstakne radnika da ide na godišnji odmor, da mu se slučajno ne bi dogodila ovakva omaška, jer svakako će morati da mu plati naknadu. Hvala.
Reč ima Branka Karavidić, replika. Izvolite.
Samo jednu rečenicu. Šta ako se desi suprotno i ako poslodavac ne predvidi situaciju pa zaposlenog pošalje na godišnji odmor? Mislim da je bitno da i u ovom zakonu stoji jasno da se i usled krivice poslodavca, ukoliko zaposleni ne iskoristi godišnji odmor, da mu sleduje nadoknada.
Hvala. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ovim amandmanom na član 38. predvideli smo dodavanje člana 3. u ovom članu i ovim amandmanom smo faktički, kao i onim prethodnim na član 32, pokušali da tretiramo oblast koja obuhvata korišćenje godišnjih odmora, odnosno da zaštitimo pravo radnika na korišćenje nadoknade u slučajevima kada on nije u mogućnosti da zbog krivice poslodavca koristi godišnji odmor. Prirodno je da svaki zaposleni, pored svog profesionalnog života vodi, odnosno i treba da vodi svoj privatni život, treba da ima vremena za porodicu, prijatelje. Sve to utiče, kao što sam rekao i u odbrani prethodnog amandmana, na njegovu produktivnost i na njegov, možemo reći, društveni život.Ovim amandmanom mi pokušavamo da zaštitimo to njegovo pravo, odnosno pokušavamo da zaštitimo mogućnost da u slučaju kada radnik nije u mogućnosti da koristi taj odmor zbog krivice poslodavca, on za to dobije naknadu. U ovom slučaju, ako zaposleni već ispašta zbog velikog obima posla koji mu poslodavac nametne i ne može da koristi to svoje pravo, on za to treba da ima adekvatnu nagradu i zakon to treba da predvidi i da mu omogući. Hvala.
Hvala. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman je podnet na odredbu kojom se regulišu obaveze i prava poslodavca i zaposlenih, kada je u pitanju žena. Dakle, žena koja je zaposlena, koja želi da bude zaposlena, da ima karijeru u bilo kom delu ekonomije, ali želi i da takođe rađa decu. Ono što smo mi predložili da se doda kao stav, da glasi da sva plaćanja trudnici na održavanju trudnoće, bolovanja i porodiljskog odsustva padaju isključivo na teret budžeta, odnosno nadležnog fonda i isplaćuju se direktno zaposlenoj. U raspravi na Odboru za evropske integracije sam rekla da imam punu svest o tome i kako se sada vrše isplate i da li ili ne treba Zakon o finansijskoj podršci porodicama sa decom da reguliše ovu oblast. Namerno smo podneli ovde amandman, jer u ovom zakonu hoćemo da uvedemo obavezu da se u budućem zakonuo finansijskoj podršci sa decom jednom zauvek sa poslodavca skine obaveza da plaća prvi mesec zaposlene žene koja ide na porodiljsko odsustvo ili da plaća porodiljsko bolovanje. Zašto? Imala sam amandman na ovakvu odredbu i 2005. godine, kada je donošen Zakon koji je na snazi. Imamo situaciju da žena koja ostane trudna, koja mora ili da održava trudnoću neki mesec ili da ide na bolovanje, prvu zaradu, prvu nadoknadu treba da dobije od poslodavca, pa sve ostale od republičkog fonda i u vremenu čekanja refundacije jednih od drugih. Ono što je realnost, to je da žena bude bez ikakvih prihoda, bez obzira što je zaposlena i što ima pravo i što je država, kao vrednosnu stvar, rekla – mi želimo da žene budu zaposlene i da rađaju.
Vreme, gospođo Čomić.
Mislim da ne postoji obrazloženje da će se ovo rešiti drugim zakonom, nego baš u ovom zakonu treba da bude odredba koja će nas sve zajedno naterati da u jednom drugom zakonu, o finansijskoj podršci, skinemo tu obavezu sa poslodavca i postavimo se kao ozbiljna država u odnosu na svoja vrednosna obećanja. Hvala i izvinite za ovo prekoračenje vremena.
Hvala. Da i vašu stranku obavestim da ste utrošili vreme koje imate na raspolaganju kao poslanička grupa. Reč ima ministar. Izvolite.
Mi smo razgovarali i sa nevladinim organizacijama koje su pokrenuli čitavu akciju oko drugačijeg plaćanja, isplate porodiljama, što smatramo da je sasvim dobro. Generalno, da potpuno pojasnimo stvari, do kraja godine biće donet novi zakon o finansijskoj podršci porodicama sa decom i to će se regulisati ovde. Intencija i ove Vlade i siguran sam svake sledeće će biti da Zakon o radu bude samo Zakon o radu, da što manje elemenata koji se ne tiču neposredno rada bude u ovom zakonu, a da nekim drugim zakonskim rešenjima regulišemo sve ove stvari. Ono što je do države Srbije, vidite, poslodavac ima važnu ulogu za sada po ovim rešenjima i ne bi bilo moguće sada promeniti to samo jednim zakonom. Ima nekoliko zakona koji regulišu ulogu poslodavca u isplaćivanju određenih prinadležnosti, od toga da on podnosi određenu papirologiju, skuplja silne papire koje moramo značajno da smanjimo i vrši neke isplate. Slažem se da ima puno zloupotreba i te zloupotrebe ćemo svakako rešiti. Što se države Srbije tiče, mi smo vrlo uredni po pitanju prinadležnosti. Evo, samo da obradujem sve korisnike dečijeg i roditeljskog dodatka, isplata za jun mesec počinje 19. jula.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Nastavljamo sa raspravom po amandmanima. Reč ima Gordana Čomić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem. Pravo koje ima zaposlena žena koja rađa je pravo koje je vezano za rad. Jako je lepo obećati da će to biti rešeno svim drugim zakonima i mi ćemo svi ovde biti za šest meseci i svedočićemo da li će biti rešeno svim drugim zakonima. Ono što ja ne razumem je tolika, skoro pa da kažem tvrdoglavost, da se uradi jedna dobra stvar za poslodavca, a još bolja stvar za zaposlenu ženu početkom u ovakvom zakonu. Ako moguće nekome smeta što je to amandman koji smo potpisali kolega Dejan Nikolić i ja, ja nemam ništa protiv da to bude i amandman odbora ili da bilo ko drugi na sebe u ovom zakonu preuzme obavezu da počne proces koji nam se ovde obećava na rečima kada su statusna pitanja zaposlene trudnice, odnosno zaposlene majke. Država je sebi vrednosno rekla – mi hoćemo da pomognemo ženu koja rađa da može i da radi. Ne može država to da prebacuje na poslodavca. Nadam se da će bar uz ovaj amandman kao i za amandman koji sprečava da trudna žena, odnosno zaposlena žena koja rodi dete ipak bude tehnološki višak, da će bar naše prijateljice iz Ženske parlamentarne mreže glasati za ovaj zakon. Znam tačno sa kolikom nelagodom razni mi ovde ćemo da podržimo i sa kojom još većom nelagodom da budemo protiv nekih očigledno dobrih amandmana i bez obzira na razumevanje koje imam za to ja vam stvarno upućujem poruku neka bar broj tih glasova bude jasna poruka Vladi da do kraja ove godine sa poslodavca sve ono što je država obećala da će da radi kada je upitanju zaposlena žena koja rađa zaista i uradi. Hvala.
Gospodine Nikoliću javljate se po kom osnovu?
Kao podnosilac amandmana.
Ne možete, nemate više vremena.
Da li mogu da koristim vreme poslaničke grupe?
Utrošeno je vreme poslaničke grupe, već sam vas obavestio. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Inače, moram da kažem da podržavam ovo što gospođa Čomić traži iz prostog razloga, jer je nevladina organizacija koja se bori za ovakav jedan član bila i razgovarali smo svi sa njima. Ali, moram da kažem da je to ne moguće u ovom trenutku sada doneti. Prvo, morao bi da se uradi rebalans budžeta za ovako nešto. To je naravno podsticaj gospodinu Vulinu kao ministru, da u rebalansu budžeta upravo tražim ovu stavku kako bi se i sam zakon onda mogao doneti i kako bi se ovako nešto regulisalo. Inače, namera je potpuno čestita, iskrena i dobro je da je podstaknuta, a verujem da će se u narednom periodu, kao što je i sam ministar to rekao, regulisati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijatović.
Gospodine predsedavajući, takođe bih rekao da treba pokloniti, sugerirao bih i ministru, da treba pokloniti određenu pažnju amandmanu koji je gospođa Čomić iznela i da možda, i ovo je sugestija gospodinu ministru, da kasnijim zakonima ipak regulišemo malo temeljnije ovu problematiku, i da jedanput za svagda stavimo, da li će bolovanje za održavanje trudnoće plaćati poslodavac ili plaćati Fond za zdravstveno osiguranje. Situacija koja se sada dešava, a to je da posle mesec dana koliko je poslodavac dužan da plaća, trudna, odnosno žena koja održava trudnoću dođe na posao, radi 15-ak dana upravo da bi izbegla to administriranje kod Fonda i onda ponovo otvara bolovanje i to se normalno svaljuje na poslodavca. Mislim da je to stvara određene probleme i samoj trudnici, tako da vam sugeriram da se to reguliše kasnijim zakonom, jedanput za svagda, a ovaj amandman u svakom slučaju ima smisla, ovo što je gospođa Čomić iznela. Hvala.
Gospođo Čomić verovatno je replika upitanju? Dobro, daću vam pravo na repliku.
Mislim da je važno i da ne smaram razjašnjenjima oko ideje za koju znam da nas većina smatra da je dobra. Samo želim da ohrabrim sve nas da jednom dokažemo zašto Narodna skupština uopšte postoji u našem sistemu. Zato da ono što mi vidimo kao vrednost, da pošaljemo kao vrednost, a replika je neposredno zbog činjenice da zbog usvajanja ovog amandmana nikakvog rebalansa budžeta ne treba da bude. Da ne bude nikakve zabune, dakle, ovaj amandman samo jasno daje poruku svih nas da će i Ministarstvo rada i zapošljavanja i rodne ravnopravnosti i Ministarstvo finansija, da će ući u proceduru koja će biti završena do kraja 2014. godine. Ako se već ne sporno slažemo oko toga, onda to zajedničko glasanje neće biti ni uspeh jedne stranke, jednog kluba ili jednog poslanika, biće jasna poruka da Narodna skupština ozbiljno misli da se bavi svojim poslom. Hvala svima koji će podržati amandman bez obzira da li će to biti glasanjem ili ga podržavaju ovako tokom rasprave. Hvala predsedavajućem na mogućnosti da tri puta koristim repliku.
Hvala. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da)
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, cilj amandmana kojim se menja član 43. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu jeste da se poslodavac obaveže da zaposlenom kod koga je utvrđeno da postoji opasnost od nastanka invaliditeta usled obavljanja određenog posla ponudi novo radno mesto u cilju očuvanja vitalnih funkcija i zdravlja kod zaposlenih, a ne da se poslodavcu ostavi na dobru volju da li će ih zadržati ili otpustiti što bi bilo u slučaju njihovog otpuštanja protivno Ustavu kojim je propisana posebna zaštita osoba sa invaliditetom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 43. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof. dr Dušan Milisavljević i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Darko Laketić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre…
Izvinjavam se, pošto niste vi podnosilac amandmana prvo moram da dam reč podnosiocu pa vama. Ja sam napravio grešku. Daću vam reč posle ali prvo reč ima gospođa Nada Lazić.
Hvala lepo. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman 43. odnosi se na zaštitu osoba sa invaliditetom i zaposlenog sa zdravstvenim smetnjama. Naime, u članu je predloženo da zaposlenom, odnosno osobi sa invaliditetom i zaposlenom iz člana 81. stav 2. ovog zakona poslodavac je dužan da obezbedi obavljanje poslova prema radnoj sposobnosti u skladu sa zakonom. Mi smo predložili amandman da se u ovaj amandman doda stav 2. u kome kažemo da je poslodavac dužan da zaposlenoj osobi sa invaliditetom obezbedi razumna prilagođavanja radnog mesta i procesa rada. U obrazloženju smo naveli da unošenjem ove odredbe bi se ostvarila Ustavom propisana posebna zaštita osoba sa invaliditetom u oblasti radnih odnosa, to je član 60. stav 5. i izvršile međunarodne obaveze Republike Srbije. Naime, Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom koju je Srbija ratifikovala 2009. godine predviđa pružanje razumnih prilagođavanja osoba sa invaliditetom, pa je nužno unošenje ove odredbe, odnosno smatrali smo da je nužno unošenje ove odredbe u Zakonu o radu. Takođe, direktiva 78/2000 EC Evropske Unije članom 5. predviđa obavezu obezbeđivanja razumnih prilagođavanja za zaposlene sa invaliditetom. Usvajanjem ovog amandmana dalo bi značajan doprinos harmonizaciji domaćih propisa sa propisima EU. Nažalost, Vlada je ovaj amandman odbacila uz obrazloženje da se ne prihvata jer je ovo pitanje već regulisano propisima o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom kojima je detaljno uređeno pitanje prilagođavanja poslova, radnog mesta itd. Očigledno, da se ovde ne prihvata mogućnost da je poslodavac taj koji može da prilagodi radno mesto u skladu sa pojavom invaliditeta osobe nego se to upućuje na postojeće propise. Hvala lepo.
Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Ja se zahvaljujem podnosiocu, ali tako jeste „leks specijalis de loga generalis“, dakle poseban zakon je precizniji, nego što može biti opšti zakon. Ali, istini za volju i nadam se da to razumete i cenite, a to je da smo ovim zakonskim rešenjem, već u sledećem stavu stavili da osoba sa invaliditetom, da je poslodavac dužan da joj ponudi radno mesto u skladu sa njenim sposobnostima, a ako to ne može da uradi, da mora da mu isplati otpremninu kao da je u pitanju tehnološki višak. To znate do sada nije bilo. Do sada bi samo slegao ramenima i rekao nisam u stanju da nađem odgovarajuće radno mestu u skladu sa vašim hendikepom i to je to. Sada morate bar da isplatite otpremninu kao da je u pitanju tehnološki višak. Dakle, značajnost, ipak smo poboljšali položaj osoba sa invaliditetom, ali je poslodavac dužan da pokuša to da nađe, a u specijalnom zakonu on lepo govori da mora da prilagodi odgovarajuće radno mesto. Dakle, ovo je, ako ništa od toga ne uspe, da imamo bar jedan mali osigurač. To je sve.
Replika, Nada Lazić. Izvolite.
Hvala lepo. Samo utoliko što zapravo poslodavac, kroz ovaj zakon smo želeli da on bude u obavezi da prilagodi radno mesto u skladu sa stepenom invaliditeta koji bi se pojavio, a ne da se poziva kroz neki drugi zakon, odnosno da ste spomenuli otpremninu, to znači da on može da ga otpusti, a nije cilj da osoba sa invaliditetom zapravo ostane bez posla ili da sa tom otpremninom, kako je zakon predvideo neće moći da preživi dva meseca. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Darko Laketić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, uvažene kolege narodni poslanici, pre svega, ministar je već objasnio i obrazložio zašto bi ovaj amandman trebalo da se odbaci, pre svega, zato što je, kako je on rekao, u narednim članovima, ovog zakona u narednim predlozima, već je regulisana ova oblast na način koji je definitivno bolji nego što je to bilo u ranijem periodu. Međutim ja predlažem takođe da se ovaj amandman ne usvoji iz razloga što prvo, sam termin „razuman“, mislim da nije poznat u radnom pravu. Drugi razlog je, koja je to institucija koja će procenjivati da li je nešto razumno ili ne i treće, to je kompletna argumentacija koja je već navedena u obrazloženju, a to je da je ova oblast već regulisana propisima koji se odnose na rehabilitaciju, medicinsku rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, gde je detaljno regulisana to prilagođavanje samih poslova. Ova tri razloga, smatram više nego dovoljnim da se ovaj amandman ne usvoji.
Na član 44. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Borislav Stefanović, narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević, zajedno narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić, zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dizdarević i Enis Imamović i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Prvo imamo kao govornika Borislava Stefanovića.
Smatramo da član 44. treba da se briše. Moram to da objasnim, ima nekih predloga za koje smo smatrali da su veoma diskriminatorski, a ovo je taj član. Jednostavno, nepopravljiv je. Ima nekih koji smo pokušali da popravimo našim predlozima i jasno je da je ovaj predlog članom 44. predviđena je dopuna člana 102. stav 2. zakona, tako da, ako poslodavac ne može da obezbedi odgovarajući posao zaposlenom kod koga je utvrđeno da postoji opasnost od nastanka invalidnosti na određenim poslovima i zaposlenog sa invaliditetom. Ovaj zaposleni se smatra viškom i dobija otkaz po tom osnovu, što se može uvrstiti u vid diskriminacija osoba sa invaliditetom i koliziji sa odredbama propisa o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom koji propisuju postupak i način nalaženja svakog načina da radnik angažovan na ovaj način bude zaštićen. Ovom dopunom se jasno nije vodilo računa odredbama drugih zakona i opet bi se stvorila pravna konfuzija kao kod nekih drugih članova na koje smo ukazivali. U primeni ove odredbe se nije izvršilo upućivanje na navedene druge propise. Postavlja se praktično pitanje u kom postupku, pod kojim kriterijumima će poslodavac moći da donese odluku da se osoba sa invaliditetom otpušta kao višak, verovatno kao organizacioni, a da je to tako, da je odluka poslodavca zakonita. Sa druge strane, kako će zaposleni dokazati da je takva odluka poslodavca nezakonita i da je poslodavac imao mogućnost da mu obezbedi rad na drugom odgovarajućem poslu. Dakle, zbog toga što ste ovakvu odredbu doneli, za koju mislimo da treba da izbrišete, vi stvarate takav sistem i takvu situaciju koja ide potpuno kao i druge odredbe koje ste predložili u korist, pre svega poslodavac, a onemogućavate ljudima koji su na ovaj način pogođeni da uopšte dokažu, kao što ni poslodavac ne može da dokaže, zašto je čoveka otpustio, a ima invaliditet.
Reč ima narodni poslanik Enis Imamović.
Mi smo takođe predvideli amandmanom brisanje ovog člana 44. a ja bih najpre na početku pročitao stav 101. pošto je on vezan za ovaj amandman. Dakle – zaposlenoj osobi sa invaliditetom i zaposlenom iz člana 81. stav 2. ovog zakona, poslodavac je dužan da obezbedi obavljanje poslova prema radnoj sposobnosti u skladu sa zakonom. I dalje, član 44. izmene i dopune, kaže – ako poslodavac ne može zaposlenom da obezbedi odgovarajući posao u smislu člana 101. ovog zakona, zaposleni se smatra viškom, u smislu člana 179. stav 5. tačka 1. ovog zakona. Dakle, ovim članom se otvara pravni okvir za otpuštanje osoba sa invaliditetom. Ova lica su jedna od najranjivijih grupa našeg društva i oni kao takvi zaslužuju posebnu pažnju i mere kojima će država podsticati zapošljavanje osoba sa invaliditetom, a ne otvarati mogućnost za njihovo otpuštanje. Ukoliko niste primetili, ovaj član je zaista otvorena diskriminacija. Predloženo rešenje, ne samo da omogućuje diskriminaciju, već omogućuje poslodavcima da koriste subvenciju za zapošljavanje osobe sa invaliditetom i da nakon toga što istekne taj rok za korišćenje subvencije, on jednom prostom sistematizacijom poslova, napravi upravo višak tog radnog mesta gde je zaposleni sa invaliditetom. Ne sumnjam i ne želim da sumnjam u dobru nameru predlagača ovog zakona da na neki način zaštiti i omogući bolje uslove rada osobama sa invaliditetom. Međutim, poslodavac nikako se neće oslanjati na dobre namere zakonodavca, već je u interesu poslodavca da traži rupe u zakonu i poslodavce ništa ne obavezuje da poštuje dobru volju zakonodavca, već da poštuje ono što u zakonu piše. Mi smo mišljenja da je ovo rešenje jako loše i da će za posledicu imati povećano otpuštanje osoba sa invaliditetom. Prilikom ovog amandmana, ja ne bih ulazio zaista dublje u razloge šta to posle može dalje da implicira na naš društveni život. Očekujem da ćete još jednom razmisliti o ovom amandmanu i da će ga Skupština u danu za glasanje usvojiti.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Nema ilustrativnije odredbe od ove za dokaz šta je ukupna posledica ovog zakona. Ovom odredbom se osobama sa invaliditetom stavlja mogućnost, predlagač kaže, povoljnija, da budu tehnološki višak. U celini, ovaj zakon znači manje zarade zaposlene prvenstveno kod privatnika i prvenstveno kod privatnika koji zapošljavaju iznad 750 ili 1.000 zaposlenih, 10% manje zarade i to ćemo videti za mesec dana. Za tri meseca ćemo videti da znači manje iznose za otpremnine i to znači da poslodavac, privatnik, nema uticaj na deficit, smanjuje sebi troškove smanjivanjem zarada zaposlenih. Zašto kažem da je ovo ilustracija? Zato što su osobe sa invaliditetom zapošljavane na osnovu drugog propisa, da imaju subvenciju i sada će se odredbom koja je predložena u ovom zakonu dogoditi da pojeftini i taj deo za poslodavca, pogotovo ako je veliki poslodavac, jer su oni na pasci javnosti i jasno se vidi rade li zapošljavanja osoba sa invaliditetom ili ne, imaće je, ili njega, zaposlenog dok ima subvencije i onda će koristiti ovaj član da bude osoba sa invaliditetom tehnološkog viška. Sve bi to bilo dobro da na i koji način ovo pomaže smanjivanju deficita ili da na i koji način pomaže većem zapošljavanju. Svaka vrsta ne glasanja da ostane odredba, podrazumeva da sve druge velike reči o dobrim efektima ovog zakona nažalost padaju u vodu. Nije moguće da je upravo svim poslodavcima u Srbiji to malo osoba sa invaliditetom koje su zaposlene i to uz podršku države, da su baš one te koje smetaju tržištu rada. Hvala vam.
Reč ima ministar Vulin.
Moram priznati, ja sam zbunjen. Znači treba da se vratimo na staro rešenje po kome ste osobu sa invaliditetom mogli da otpustite bez da joj platite bilo šta. Znači, loše je ovo što smo predvideli i da se traži novo radno mesto i da se obezbedi radno mesto i da se prilagodi potrebama, odnosno mogućnostima ne potrebama nažalost, i ako ništa od toga ne može, ako dođe ipak do nečega što niko ne želi, ako dođe do otkaza da se isplati nadoknada za to, dakle da se isplati otpremnina. Dakle, bolje je rešenje da poslodavac traži, ne nađe rešenje i naravno otpusti osobu sa invaliditetom bez ikakve nadoknade. Ja to ne razumem. Meni je to potpuno neshvatljivo. Niko ne želi da otpusti osobu sa invaliditetom, zato je zaštićena na nekoliko članova ovog zakona i hajde da i to raščistimo, ovaj zakon, on predvidi pravo a način kako se realizuje pravo, ako je posebno, kao što je u pitanju osoba sa invaliditetom, reguliše se posebnim zakonima. Ne može ovaj zakon to sve da reguliše i ne treba da reguliše. Stojim čvrsto pri ovome, ne da neće omogućiti otpuštanje nego će baš otežati otpuštanje jer ćete morati nešto i da platite. Do sada niste morali ništa da platite samo otpustite osobu sa invaliditetom.
Hvala. Gospođo Čomić, molim vas da odustanete od replike iz prostog razloga što sam ja vama i mimo Poslovnika dao reč, s obzirom da kao poslanička grupa nemate … (Gordana Čomić, s mesta: Imam dva posebna amandmana, ali to je u redu.) Dobro, hvala vam. Po Poslovniku gospodine Veselinoviću.
Poštovani predsedavajući, reklamiram član 27. a u vezi sa članom koji se tiče obaveze narodnih poslanika. Naime, obaveza narodnih poslanika jeste da budu u sali a ako nisu u sali, obaveza im je da sa sobom ponesu svoje kartice. Pogledajte aleju u kojoj sede poslanici iz SNS, četiri poslanika a 14 kartica u sistemu. Dakle, poslanici SNS zdušno brane Zakon o radu, ali tako što nisu u Skupštini i što ih ne interesuju prava radnika. Poslanici SNS krše Poslovnik a vi to ne primećujete predsedavajući ili ne želite da primetite. U delu gde sede poslanici SNS stoje samo njihove kartice. Da li možete da napravite pauzu pa da rešimo to pitanje?
Evo sada ćemo. Hvala vam. Prihvatam vašu primedbu i rešićemo odmah. Molim službu da kartice koje su ovde u poslaničkim jedinicama da ih izvade. Ja ih odavde sada vidim, jedna, dva, tri, četiri, pet, molim vas. Molim stručnu službu da to odmah reši. Po Poslovniku, izvolite gospodine Babiću.
Zahvaljujem predsedavajući. Molim vas da se dostojanstvo Narodne skupštine poštuje ali ovde se aludira na ljudski život. Ovde se kaže da poslanici SNS sede u alejama. Aleje su gospodine Veselinoviću na groblju, a ovde su velikani SNS. Ovde su velikani SNS i to je velika razlika. Sa jedne strane, kada debatujemo o svakom članu, o svakom amandmanu, o svakom zakonu, kada govorimo o ovoj Narodnoj skupštini, nađu se neki dušebrižnici pa kažu – evo ustaje onaj Zoran Babić pa na svaku reč opozicije on nešto govori. Ne valja vam kada vas pristojno slušamo. Kažite šta valja, ali da nas odstranite odavde, da nas bacite u neke druge aleje, e to nećete uspeti i to vam nećemo dozvoliti, ma koliko drski i bezobrazni bili. Uostalom, ovde je bilo juče, prekjuče, kada se raspravljalo o Izveštaju o poplavama, pa bilo je više ministara u Vladi nego poslanika u vašoj poslaničkoj grupi. Kada se tako nešto desilo? Nikada nego sada i našli ste da brojite kartice, pa brojte, zbunićete se do 136. Nikada niste imali toliko poslanika, nikada nećete ni imati, ni toliko poslanika, ni toliko poverenja građana Srbije.
Hvala. Pošto je povreda Poslovnika, dobro, može tako da se shvati, ja je nisam tako shvatio, u redu, može biti aleja cveća. (Zoran Babić, s mesta: Nismo cveće, nismo mi zasađeni ovde.) Dobro, prihvatam. Da li želite da se o povredi Poslovnika izjasnimo?
Ne.
Povreda Poslovnika, Borislav Stefanović. Izvolite. Molim vas birajte reči da ne izazivamo jedni druge. Stvarno nema razloga.
Moram da reklamiram 27. i 107. zbog toga što se implicira napad na nečiji život, a kada se govori o dahijama na Adi Huji, onda to nije, koje su tamo srpski ustanici sve od reda pobili. Ovo je pitanje hortikulture, u suštini. Mada, aleja je i širi put ili ulica, ukrašena sa obe strane. Mislim da treba da budu srećni oko toga „ukrašena sa obe strane“, a ne da se bave proročkim delatnostima, koliko nikad niko neće imati. Vikali su oni i ranije – nikad, niko, nikad, dođite, čekamo vas i ostale stvari pa znamo kako ste ovu zemlju i u kom pravcu odveli. Mislim da vi kao predsedavajući sada nepotrebno dovodite, možda ne želeći naravno, ovu situaciju kada smo taman lepo krenuli po amandmanima, dokazujući koliko ova vlast greši pravi štetu, a sada pričamo o hortikulturi, o tome koliko je neko jak, pri čemu kolega ima stalno tu potrebu da pokaže. Kada ima potrebu, tu nešto ne štima.
Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika?
Ne.
Dobro. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Spreman sam i da edukujem neke kolege, iako o hortikulturi ne znam mnogo, ali znam više od mnogih drugih. Razlika je između ulice uređene sa obe strane i velika je razlika između avenije i aleje. E ovo je avenija. Što se tiče debate o dahijama, više govori o veličini i o malom ostrvu na koje su te dahije svedene i apsolutno podržavam kolegu Martinovića u toj stilskoj figuri. Ono kako ste želeli da shvatite tu stilsku figuru, ostaje vama na razmišljanju. Nekako se stalno kaže - ova štetočinska vlada, ova vlada koja će napraviti štetu. Velika je razlika između…
Molim vas, gospodine Babiću.
Molim vas, to je upotrebljen izraz, gospodine predsedavajući, i ako niste prekinuli prethodnog govornika, nemojte da prekidate ni mene. Ako se kaže štetočinska vlada, ja imam podatke za štetočinske vlade DS koje su izmerene sa 354.000 ljudi, koliko su ostavili bez posla. To je štetočinski, a ne deskriptivni izraz koji koristi kolega.
Gospodine Babiću, ja mislim da ste bili prisutni kada sam zamolio i gospodin Stefanović je prekinuo svoje dalje izlaganje. Budimo do kraja onda korektni. Intervenisao sam kod njega, tako sam i kod vas. On je završio svoje izlaganje. Narodni poslanik Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Reklamiram povredu člana 103. stav 1. gde se kaže – narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi. Malopređašnji govornik preko puta je o svemu pričao, samo ne o povredi Poslovnika,zašta se i javio. Moram da priznam, najviše je voleo da priča o tome ko kome ukazuje poverenje. Tačno je, svi reprezentativni sindikati su podržali ovaj zakon o radu, a ovi što se bore za privilegije, svakako su podržali vas i da se nastavi nerad u ovoj državi. Hvala vam.
Ja mislim da sam postupao u skladu sa Poslovnikom i na vreme sam upozoravao sve govornike. Nastavljamo dalje sa radom. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Hvala lepo. Član 44. ima veze upravo sa prethodnimčlanom koji je ministar obrazlagao i upravo ono što smo napomenuli da će se desiti. Mi predlažemo da se ovaj član briše, a on kaže: „Ako poslodavac ne može zaposlenom da obezbedi odgovarajući posao u smislu člana 101. ovog zakona, koji se odnosi na osobe sa invaliditetom, zaposleni se smatra viškom u smislu člana 179. stav 5. tačka 1. ovog zakona“. Evo, ponoviću ono što sam rekla i za obrazloženje člana 43. Naime, ovim se predviđa mogućnost da poslodavac zaposlenog sa invaliditetom, kome ne može da ponudi drugo odgovarajuće radno mesto, proglasi tehnološkim viškom i time sedrastično krši Ustavom zabranjena diskriminacija po osnovu invaliditeta. Ustavom je propisana posebna zaštita osoba sa invaliditetom u oblasti radnih odnosa, član 60. stav 5. i garantovana zaštita stečenih prava. Predlog ovog člana nije u skladu ni sa odredbama Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom, koju sam spominjala i kod člana 43. a ovu Konvenciju je ratifikovala Srbija 2009. godine, odnosno radi se o direktnom kršenju člana 4. To je zabrana ukidanja važećih pravaosoba sa invaliditetom i člana 27. ravnopravnost i zaštita osoba sa invaliditetom o diskriminaciji u oblasti zapošljavanja i radnih odnosa pomenute Konvencije i stvara se mogućnost, ukoliko bi se zadržalo rešenje sadržanog u Predlogu zakona, da naša zemlja bude izložena kritici pri razmatranju inicijalnog izveštaja o sprovođenju Konvencije u Komitetu UN za prava osoba sa invaliditetom. U obrazloženju je rečeno da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženo zakonsko rešenje povoljnije za ovu kategoriju zaposlenih, jer je uvedena obaveza poslodavca da im obezbedi drugi odgovarajući posao, a u slučaju da poslodavac nema odgovarajući posao, zaposlenom može otkazati ugovor o radu po osnovu tehnološkog viška, uz obavezu isplate otpremnine ili obezbeđivanja odgovarajućih poslova kod drugog poslodavca. Interesantan je sledeći deo obrazloženja u kome se kaže: Zakon o radu ni do sada nije utvrđivao zabranu prestanka radnog odnosa osobama sa invaliditetom i zaposlenom sa zdravstvenim smetnjama, pa im je mogao prestati radni odnos bez isplate otpremnine. Znači, sada jepogodnost što može da mu da otkaz ako mu isplati otpremninu, a kako će dalje živeti, to nije važno. Hvala.
Hvala. Po amandmanu, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Kada se govori o pravima lica sa invaliditetom ili o pravima trudnica, porodilja, dojilja, svi mi prilazimo toj temi sa jednim posebnim senzibilitetom, sa jednom posebnom osetljivošću. Ne postoji Zakon o radu na ovom svetu, a koristio sam uporedno pravo, koji kaže da osoba sa invaliditetom ne može da dobije otkaz. Voleo bih da postoje takvi zakoni i voleo bih da postoje takve mogućnosti. Takve mogućnosti ne postoje nigde. Ono što je ovaj zakon o radu, još uvek postojeći, nekoliko sati još ili nekoliko dana, od 2005. godine na ovamo doprineo je da od 2005. do 2013. godine 354.000 ljudi ostane bez posla. Od tih 354.000 ljudi, koliko je ljudi sa invaliditetom, koliko je trudnica? Koliko ljudi se nije opredelilo za brak zato što je ostalo bez posla, za rađanje dece zato što su ostali bez posla? Za koliko smo manji zato što je 354.000 ljudi u Srbiji ostalo bez posla od 2005. godine, za vreme važenja ovog zakona o radu? Zbog toga ću se pridružiti mišljenju ministra Vulina i ne razumevanju. Ako smo mi ovim zakonom napravili jedan mali iskorak, možda ne svemirski, ali jedan mali iskorak, ukoliko bi se ovi amandmani ili ovaj amandman prihvatio, značilo bi da se vratimo na staro. Značilo bi da lica sa invaliditetom, a ima ih mnogo u onih 354.000 ljudi, koliko je prethodni režim ostavio bez posla, značilo bi da ponovo ostaju bez posla, bez ikakve šanse da im se nađe radno mesto u okviru firme, bez ikakve šanse da dobiju otpremninu. Otpremnina nije legalizacija otkaza. Otpremnina je samo dodatna podrška da tih nekoliko meseci da imaju preživljenih. Do sada nisu imali ništa. Ja bih bio daleko srećniji kada bi ova država imala javne finansije koje bi mogle da prate daleko bolje subvencije i trudnicama i licima sa invaliditetom, ali nema. Nema zato što je za prethodne Vlade, za Vlade do 2012. godine bilo bitnije da se povećavaju troškovi i plate javnom sektoru. Bilo je bitnije da se povećavaju plate u javnim preduzećima, da se na taj način kupuje neki socijalni mir, da se na taj način kupuju neki izbori, da se ne pravi i ne ide ekonomskom logikom. Kada imate pad proizvodnje, normalno je da imate i pad u javnom sektoru, a mi imamo pad ekonomije, a rast u javnom sektoru. Zbog toga smo došli do situacije da su rashodi na plate u javnom sektoru 24% ukupnih budžetskih rashoda. Rashodi na plate su u 2013. godini za 154 milijardi dinara veći nego 2007. godine. Da nisu tako neodgovorno povećavane plate u javnom sektoru, šta mislite koliko od tih 154 milijardi dinara bi moglo da ode trudnicama, moglo da se da licima sa invaliditetom, moglo da se da subvenicja da se ta radna mesta zadrže? Ne, bitnije i bolje je deklarativno se zalagati za trudnice, deklarativno se brinuti nad sudbinom lica sa invaliditetom, a povećavati plate u javnom sektoru i to partijskim kadrovima kojima je napunjen javni sektor. Najveće prosečne plate u javnom sektoru su očekivano u javnim preduzećima. Prosečna plata je 62.000 dinara ili 530 evra. U tom sektoru su plate i najbrže rasle od 2007. do 2013. godine, u tim istim javnim preduzećima za 68%. Ponovo ću se vratiti na isto pitanje. Ne možemo se deklarativno brinuti nad trudnicama, porodiljama, natalitetom koji je jako loš u Srbiji, brinuti se nad licima sa posebnim potrebama i sa invaliditetom, kojima ovaj zakon daje pravo da dobiju drugo radno mesto u okviru iste firme, pa ako ne može ni to tehnološki višak, ali sa otpremninom za razliku od dosadašnjeg zakona, koji nije davao ni mogućnost ni drugog radnog mesta ni otpremnine. Ali, za ta lica bi i za mnoga druga bilo mnogo više i posla i novca, da je bilo odgovornije vlasti do 2012. godine, koja je umesto ka tim kategorijama ljudi, ka razvoju našeg društva, novac trošila, sagorela hraneći svoje partijske kadrove u javnom sektoru. E, to je neodgovorna politika, kao što je i neodgovorno dati amandman kojim se smanjuju prava licima sa invaliditetom, a to predstavljati kao, Bože moj, brigu o njima.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Replika.
Zamislite vi da nije bilo rata, sankcija, zamislite vi da niste potrošili 45% bruto društvenog proizvoda, zamislite vi da niste 200.000 ljudi isterali iz zemlje, zamislite vi da za ove dve godine niste 50.000 ljudi otpustili, zamislite vi da 6 milijardi evra niste zadužili Srbiju za dve godine, zamislite vi da ste nešto uradili, umesto što samo pričate o nama. Zamislite vi, kada shvatite da ste vlast, bićete u opoziciji, jer nikako da shvatite da ste vlast. Kada shvatite, tada ćete najzad otići u opoziciju. To je ono što je strašno. Ne razumem ovakav pokušaj da nekome ko je davao više se spočitava što je davao više. To nigde u Evropi ne postoji, nigde. Ne verujem da u svetu postoji. Vi koji smanjujete prava i licima sa invaliditetom i trudnicama i porodiljama, recimo, u Beogradu i svim drugim ljudima i ukidanjem 13 penzije, vi koji ćete sada smanjiti penzije i plate, vi sada ustanete i nama spočitavate što smo ih podizali. Pa, da li vi slušate sebe? Pa, jeste krivi smo, krivi smo zato što su bile više plate i penzije, nego za vaše vreme. Krivi smo. Vi to pokušajte da objasnite tim radnicima napolju, lepo sam vas molio da izađete sa mnom zajedno da im objasnite kako je divan zakon. Niste izašli. Ja sam izašao. Što niste išli tamo da im objasnimo što je super zakon, i ministar je mogao sa nama? Ima tamo ljudi koji sigurno ne vole Demokratsku stranku. Ja ne bežim od odgovornosti naše stranke. Ali, ovo nije stranačka stvar. Ovaj zakon će pogoditi sve u Srbiji, ne samo članove stranaka. O tome mislite. Hvala.
Reč ima, ministar Vulin.
Znate, ko je kriv za ratove ili sankcije, u najmanju ruku postoji nekoliko različitih škola mišljenja, nešto misle građani Srbije, nešto misle političke stranke, nešto misle učesnici ratova. Ali, ko je kriv za 354.000 otpuštenih, postoji samo jedna škola mišljenja. Vlast koju je činila Demokratska stranka. Ko je kriv za 400.000 eura koje su nestale netragom iz Razvojne banke Vojvodine? Kriv je samo onaj ko je rukovodio time. Ne može biti niko drugi kriv. Dakle, oko nekih stvari se možemo raspravljati, a oko kriminala i lopovluka koji su bili u ovoj zemlji ne možemo da se raspravljamo, to je više nego jasno. Koristim ovu priliku da stavim tačku na sporni amandman, odnosno sporni član. Dali smo više mogućnosti osobama sa invaliditetom i ponosan sam zbog toga. Još jednom ću zbog građana Srbije ponoviti. Ukoliko poslodavac posle nekoliko pokušaja nije u stanju da nađe odgovarajuće radno mesto u skladu sa sposobnostima osobe sa invaliditetom, dužan je da mu isplati otpremninu kao tehnološkom višku i samim tim, kao tehnološkom višku, na to radno mesto ne može da zaposli nikoga tri meseca, za razliku od prošlog rešenja gde je mogao da ga otpusti bez nadoknade i zaposli bilo koga drugog na njegovo mesto. Stvarno ne razumem u čemu je ovde problem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Razgovarali smo sa sindikatima i razgovaraćemo sa sindikatima i sada upravo razgovaramo sa sindikatima. Čini mi se da smo se zajedno i videli smo se u prostorijama sindikata i nije mi trebala obezbeđenje da odem tamo, niti sam se udvarao sindikatima, ali ih nisam, kao što postoje neodgovorni političari u ovoj sali, pozivao na ulicu, pozivao na ukrajinski scenarijo, pozivao na lomljenje, pozivao na destabilizaciju, kao što ste vi uradili i ne samo sada, već i u nekim mesecima koji su iza nas. Da li ste davali više je diskutabilno pitanje, ali da ste uzimali više, uzimali ste. Uzimali ste i to nekontrolisano i iz Razvojne banke, ali i iz ostalih banaka i fondova i svega odakle je moglo da se uzme. Ono što hoću da vam kažem i što je činjenica, da je usled naglog i nekontrolisanog rasta plata i penzija neodgovorno između 2007. i 2013. godine javni dug Srbije vrtoglavo rastao i sada iznosi 21 milijardu evra. Da su rashodi za plate i penzije u skladu sa rastom javnih prihoda, javni dug bi bio manji za 705 milijardi dinara ili za 6 milijardi i 70 miliona evra manji. Da je pratio rast kako treba, danas bi javni dug Srbije bio niži za trećinu i iznosio bi oko 45% BDP da nije bilo nekontrolisanog rasta plata i penzija, kojima ste dobijali izbore, kojima ste formirali neke vlade samo zarad opstanka na vlasti. Odakle ste davali? Davali zaduživanjem.
Vreme.
Rashodi za plate i penzije su finansirani samo i isključivo nekontrolisanim zaduživanjem, zbog čega godišnjem plaćamo 28 milijardi dinara samo na kamate.
Vreme. Više nema replika. Idemo po amandmanima. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Zaista sam šokiran. Ovo je još jedan u nizu primera manipulacije. Pozivam stvarno ljude da se udube kada čitaju zakon. Odnos prema osobama sa invaliditetom se sada poboljšava. Dobijaju veća prava. Ovde zaista imamo neverovatne primere poslanike jedne partije čiji je lider svojevremeno, kada se donosio anticivilizacijski zakon o radu, u rudniku Bor rekao – ako ne možete da radite, sadite kikiriki. To je bio odnos tada prema radnicima. Danas se poboljšavaju i odnosi prema radniku posebno ovakvim amandmanom i posebno prema osobama sa invaliditetom, a partijske saborce koje ste doveli ispred zgrade slobodno možete sto puta da im objašnjavate, to vam je ionako kompletno biračko telo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku.
Član 106. Zašto? Znam da ste se menjali tog trenutka, gospodine predsedavajući, ali prethodni govornik apsolutno ništa nije govorio o amandmanu, apsolutno ništa nije govorio o tački dnevnog reda i pričao je o kikirikiju, znajući da su oni sadili pečurke u Smederevu dok su bili na vlasti, znajući da se u ovoj zemlji sipao benzin u plastične flaše dok su bili na vlasti. Sad ja moram da reagujem… Nijednu reč nije rekao o amandmanu.
U redu, ukazali ste na povredu Poslovnika. Moje neko viđenje je da je on bio u temi dnevnog reda.
Ali, nijednu reč kolega nije rekao o amandmanu. To je suština.
Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, reklamiram član 104, pravo na repliku. Dakle, kao predlagač amandmana, o kojem se vodila diskusija, pokušao sam da dobijem vašu pažnju, da dobijem reč. Ono što sam hteo da kažem jeste da je ovde rečeno da se ovim amandmanom zapravo umanjuju prava osoba sa invaliditetom što apsolutno nije tačno. Pitao bih predlagača ovog zakona – koji je to mehanizam kojim će da meri pokušaje poslodavca da nađe odgovarajuće mesto zaposlenoj osobi sa invaliditetom i koji su to mehanizmi kojim će to država, zapravo, uspeti da uradi? Pitam – šta je to što vi kažete da je povećanje prava osoba sa invaliditetom u ovom zakonu? Ovde govorim o suštini, a suština jeste da vi kažete da su prava osoba sa invaliditetom ovim članom povećana. Pitam vas - zar je otpremnina, koju ste vi predvideli, zapravo to povećanje prava osoba sa invaliditetom? Dakle, mi ovde treba da predvidimo, i vi kao predlagač ste trebali da predvidite, mehanizam koji će efikasnije zaštiti osobe sa invaliditetom od te otpremnine. Znamo dobro da su mahom te osobe nezaposlene i da mahom imaju mali radni staž, s tim da imaju i male otpremnine. Zar mislite da visina te otpremnine može da nadoknadi gubitak posla? To nije mehanizam o kojem mi ovde treba da govorimo i zbog toga smo predvideli brisanje člana 44. Hvala.
Da li još neko po ovom amandmanu želi reč? (Ne) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Olena Papuga, kao podnosilac amandmana. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, član 45. Predloga zakona menja se i glasi – u članu 104. stav 3. zamenjuje se stavovima: „Pod radom jednake vrednosti podrazumeva se rad za koji se zahteva isti stepen stručne spreme, odnosno obrazovanja, znanja i sposobnosti uz jednak doprinos i odgovornost. Poslodavacne može radniku da obračuna i isplati zaradu u iznosu manjem od iznosa određenim kolektivnim ugovorom. Ako osnova i merila za isplatu zarade nisu uređeni kolektivnim ugovorom, poslodavac koji zapošljava najmanje 10 radnika dužan je da ih utvrdi Pravilnikom o radu. Ako zarada nije određena prema kolektivnom ugovoru, odnosno Pravilnikom o radu, ugovor o radu mora da sadrži dovoljno podataka na osnovu kojih se zarada mogla odrediti. Zarada se isplaćuje nakon obavljenog rada, u tekućem mesecu za prethodni mesec. Zarada i naknada zarade isplaćuju se u novcu. Ako kolektivnim ugovorom ili ugovorom o radu nije drukčije određeno, zarade i naknade zarade za prethodni mesec isplaćuju se najkasnije do 15 dana u idućem mesecu.“ Predlog zakona ne sadrži dovoljno garancija za određivanje zarada i njenu isplatu, te se predloženim dopunama garantuje isplata zarade po merilima i kriterijumima za obračun zarade koji se utvrđuju u kolektivnom ugovoru, odnosno opštem aktu, a što je naročito bitno da tzv. mali poslodavci isplaćuju zarade po unapred utvrđenim merilima. Rad jednake vrednosti ne može da se vezuje za ostvaren doprinos, jer ako je ostvaren znači da je došao kroz postupak vrednovanja i valorizacije. Isplata zarade mora se utvrditi kao obaveza poslodavca sa određenim rokom. U Srbiji je trend da se kasni sa isplatama, da se one umanjuju i van ugovorenih odnosa. Krajnji cilj ovog amandmana je da svi poslodavci moraju imati unapred utvrđena merila za određivanje zarade i da se ona mora isplaćivati u određenom roku, a znamo da je to otprilike 15. u mesecu, pošto se 15. u mesecu puni i budžet. Ako je za tzv. PDV određeno da se isplaćuje 15. u mesecu, zašto se i zarade ne isplaćuju u ovom roku i zašto to ovim zakonom nije određeno?
Iskorišćeno je trideset sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko po ovom amandmanu želi reč? (Ne) Na član 47. amandmane, u istovetnom tekstu, su podneli narodni poslanik Vesna Martinović, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima podnosilac amandmana narodna poslanica Sabina Dazdarević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, predlažemo da se član 47. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu briše. Naime, ovim članom se zaposlenima, koji su radili kod više poslodavaca, ukida pravo uračunavanja kompletnog radnog staža u minuli rad, čime se takođe radniku smanjuje plata. Obrazloženje Vlade da se naš amandman ne prihvati iz razloga da se ne bi poslodavac opterećivao time šta je zaposleni radio kod prethodnih poslodavaca je neprihvatljivo. Molim narodne poslanike da još jednom razmotre ovaj član i da ne dozvole da nečijih 10, 15 ili 20 godina radnog staža ništa ne znače kod promene posla. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada nije prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Dali smo amandman na član 47, tj. ja sam, sa predlogom izmene ovog člana i sa konkretnim predlogom i rešenjem. Nismo saglasni da se ukine povećanje zarade za rad u smenama, već predlažemo da se uvećanje za rad u smenama izdvoji u posebnu tačku 2a) zakona, kako bi se uvećanje za rad u smenama odvojilo od uvećanja za rad noću. Ovo je iz razloga zato što se u praksi često dozvoljavala i izigravala pravilna primena ovih odredbi, tako da zaposlenom poslodavac nije pružao puno pravo na ukupno uvećanje zarade po dva osnova, i po osnovu uvećanja za rad u smenama od 26% plus uvećanje za rad noću od 26%, u slučaju ako noćni rad zaposleni radi u smenskom režimu rada. Predloženim izmenama omogućeno je poslodavcu da uopšte ne isplaćuje zaposlenom uvećanje zarade za rad u smenama. Jasno je da rad u smenama nije i ne može biti isto što i rad u jednoj smeni. Potreba zaposlenih, koji rade noću i u različitim smenama, drugačija je od onih koji rade u samo jednoj smeni. Oni nikako ne mogu, po našem mišljenju, imati istu zaradu, ali to očigledno Vlada ne smatra i ne doživljava na pravilan način, čim je ovu izmenu predložila i kojom se faktički ukida rad u smenama. Ukidanje obračuna minulog rada za svaku punu godinu, rekli smo puno o tome, ostvarenu u radnom odnosu ne samo kod poslednjeg poslodavca je suštinski uvedeno da bi poslodavac uštedeo i na taj način značajno oštetio radnike, a o čemu smo dosta govorili tokom prethodnih amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Nikolić. Izvolite.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nije suština amandmana, odnosno člana na koji ste podneli amandman da se uštedi. Vi se konstantno pozivate na direktive EU, predstavljate se kao stranka koja baštini evropske vrednosti, koja se zalaže za ulazak Srbije u EU itd, ali sve što danas radite, svaki amandman, svaki član koji ste tražili da se briše nema nikakve veze sa tim. Apsolutno nema nikakve veze sa tim. Sve što danas radite je apsolutna suprotnost toga. Minuli rad ovakav kakav je danas i kakav vi želite da ostane brišući ovaj član, tekovina je samoupravnog modela raspodele. Ništa više. Nađite mi jednu zemlju u svetu koja danas ima ovakav minuli rad. Nađite mi jednu zemlju u svetu gde je minuli rad univerzalno pravo zaposlenog kao uvećanje na zaradu. Ne postoji takva zemlja. Voleo bih da me demantujete i da mi kažete jednog profesora i jednog stručnjaka iz oblasti radnog zakonodavstva koji ne misli da je to relikt samoupravnog modela raspodele, već da je neko civilizacijsko dostignuće. Naravno, vaše pravo da se to briše kao što tražite za svaki član ovog zakona da se briše. Nama to ništa ne menja, samo potvrđuje našu odlučnost da se suprotstavimo vašoj demagogiji i nedoslednosti. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu? (Borislav Stefanović, sa mesta: Replika.) Samo pod uslovom da kažete zemlju u kojoj ima i onda prihvatam. Ako ne, onda ćemo odbiti od vremena kao predsednik poslaničkog kluba.
Opraštam vam gospodine Arsiću tu duhovitost, zato što želim da dam čistu peticu vašem poslaniku koji je sjajno uradio domaći zadatak. Ja ću imenovati zemlju kada vi jednog stručnjaka za radno pravo imenujete, a da nije gospodin Babić. Druga stvar, takođe hoću da kažem da ste morali reagovati, jer očigledno prethodni govornik nije slušao. Razumem zašto nije slušao, zato što je morao da piše literarni rad, ali čuo bi da mi predlažemo detaljnu izmenu ovog člana, ne tražimo da se briše. On je rekao, citiram – kao što sve brišete. Nije tačno. Pogledajte amandman. Imamo detaljan predlog. To sam vrlo jasno objasnio kroz obrazloženje ne želeći da idem u sve detalje koje smo predložili da se promene u samom amandmanu. Dakle, ponovo ljudi pričaju mimo amandmana i onda se ljute kada spomenemo aleje. Mislim da to nije korektno i da pokušaju da se vrate u suštinu ako znaju šta je to. Hvala.
Jako sam se trudio da čujem zemlju sa uporednim pravom, ali u redu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, po amandmanu.
Osnovna ideja oko promene vezane za minuli rad jeste i motivisanje poslodavca da može zaposliti čoveka koji ima veliko radno iskustvo, a da pri tome ne daje dve ili tri hiljade dinara više. Naš cilj jeste da ljudi koji imaju veliko iskustvo budu konkurentni na tržištu rada i da mogu da dočekaju godine za penziju, a ne da to rade na birou. Što se tiče domaćeg zadatka, što ste uputili mom kolegi, vi ste imali domaći zadatak koji ste uspešno uradili, a to su 644 privatizacije koje su propale u Srbiji i pljačkanje srpske privrede. Što se tiče gospodina Babića, ne znam zašto gospodine Stefanoviću imate neke duboke skrivene emocije prema šefu poslaničke grupe SNS, ali to pokazujete na jedan zaista čudan način, ali dobro. Ko se bije taj se voli, pa ću to shvatiti na taj način. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Zanimljiva rasprava. Vidim da su emocije proradile. U svakom slučaju, bar što se tiče radnog prava, polagao sam ga kod prof. Vlajka Brajića. Nažalost, čini mi se da čovek više nije živ, ali bio je izvanredan stručnjak za radno pravo. Moram inače da pohvalim koleginicu Janu Ljubičić, koja je prilično veliki stručnjak za radno pravo. Sama intencija SNS i to smo obećali ljudima u predizbornoj kampanji, jeste zapošljavanje ljudi. Danas ne možete da naterate poslodavca da zaista plaća minuli rad za sve prethodne godine nekome, jer bi to bilo potpuno suludo. Onda niko neće nikoga zaposliti, a nama je cilj da se ljudi, posebno oni koji imaju 40, 50 godina i koji su, dok su neki od vas postajali dobitnici u tranziciji, oni su postajali gubitnici tranzicije i tako ostali na ulici na pravdi Boga. Jednostavno želimo da ih zaposlimo i da im damo šansu da ponovo krenu da rade. Zato se donosi jedno ovakvo zakonsko rešenje i zato je ovo nešto što je dobro. Zato što stimuliše zapošljavanje. Da li je to moglo bolje da se uredi? Moglo je, da ova zemlja ima više novca, da imamo više para, da privreda radi, ali nažalost to je u nekom periodu bilo potpuno devastirano i uništeno, ovde se razvijala administracija, a privreda se gasila. Tako da biste mogli da se preispitate unazad šta ste uradili i zašto ste doveli možda do ovoga da se jedno ovakvo zakonsko rešenje donosi. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Analiziram predloženi amandman i pretpostavljam da je osnovni cilj predlagača bio regulisanje pitanja rada u smenama. Verujem da ću biti ispravljen ako grešim u ovome kako razumem predloženi amandman. Ne vidim razloga da predlagač prebaci težište obrazloženja na pitanje minulog rada, pošto mi se čini da ga obrazlaže na isti način kao što je to učinio i predlagač zakona. Suština zamerke jeste da se drugačije reguliše plaćanje rada u smenama. U obrazloženju koje smo dobili od Vlade jasno je naznačeno šta se želi postići ovakvim rešenjem, a to je jasna razlika između organizacije rada u dve smene, dakle smena koje će biti realizovane u toku dana, kako kažemo kolokvijalno pre i posle podne i rada u trećoj smeni, što već spada u rad noću, što je i predviđeno zakonom koji je predložila Vlada, da se posebno vrednuje, da se drugačije vrednuje. Smatram da ovaj pristup ima smisla, ali ovo shvatite kao moj lični stav. Ima smisla za sve one detalje koji spadaju u osnovni opis posla. U to svrstavam lično i vreme kada ćete raditi i da li će to biti u smenama ili neće. Postižete direktan dogovor sa poslodavcem prilikom sklapanja ugovora i unapred vam je jasno za šta konkurišete i šta se od vas očekuje, pa se u skladu sa tim formira i cena rada. Da završim sa ličnim stavovima. Napomena od strane predlagača je bila da ne stoji zamerka, da je najveći problem u današnjim amandmanima što se nešto briše. Nažalost moram da kažem da stoji. Sada ponovo je upravo to najveći problem kako ja vidim i kako ga čitam, jer na ovaj način predloženi amandman ignoriše dobro rešenje koje je uložio predlagač, koji je sačinila Vlada, a koje podrazumeva da u obračun minulog rada bude uračunato i vreme provedeno u radnom odnosu kod poslodavaca prethodnika iz člana 147. itd. Ako ćemo se složiti da je to u najboljem interesu radnika onda vam je jasno da ne treba da ga obrišemo, a samim tim ovaj amandman ne treba da brišemo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Nikolić.
Samo kratko. Nije tačno da niste podneli zahtev da se ovaj amandman briše. Podneli ste zahtev da se briše član 47.Doduše, ne vi, nego koleginica Martinović. Kada bih uzeo vaše amandmane koje ste vi predložili na ovaj zakon tu bi bilo 90% članova zakona – briše se. Što se tiče domaćeg zadatka, vi ste ti koji ste… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Nikoliću, reč je o amandmanu koji je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Ovo je jedan od ključnih amandmana i ne čudi nas da predlagač nije prihvatio. Ono što građani Srbije treba da znaju, pre svega se njima obraćam, je da kada se usvoji ovaj zakon i ova odredba njihove plate će biti manje, manje u odnosu na to koliko godina radnog staža imaju i koliko imaju trenutno radnog staža kod poslednjeg poslodavca. Da li će njihove plate kada ovaj zakon stupi na snagu biti manje 1, 2, 5, 10, 15% zavisi od toga koliko radnog staža imaju i koliko su zaposleni kod poslednjeg poslodavca. Da li će to pogoditi 500, milion ili milio i po radnika, ja ne znam. Naš predlog je bio da se ova odredba koji je ministar najavio, a to je da se ukida pravo na minuli rad, obriše, odnosno da ostane rešenje kako je sada, jer će ono dovesti do smanjenja plata, pre svega. Da li će poslodavci sada višak sredstava koji ostaje njima koristiti za to da otvore nova radna mesta ili će se dogovoriti sa zaposlenima da im ostane ista plata ili će to koristiti da unaprede uslove poslovanja, da ulože u neku novu tehnologiju ili će to na kraju iskoristiti da kupe sebi bolji auto, jahtu ili nešto drugo, to je na njima, mi to ne može da znamo. Predlagač je odbijajući naš amandman u obrazloženju rekao – poslodavac može opštim aktom i ugovorom o radu da ceni radno iskustvo svojih zaposlenih kod drugog poslodavca, ako zaposleni svojim radnim iskustvom stečenim kod drugog poslodavca može da doprinese kvalitetu rada, ali to treba da bude predmet kolektivnog pregovaranja, odnosno pregovara poslodavca i zaposlenog. To je mnogo možda, i može i biće, ali ono što je sigurno to je da će plate biti manje. To znači u avgustu će biti manje 1, 2, 3, 5, 10, 15%, a kada usvojimo neke druge zakone biće još dodatnih 10 ili ne znam koliko posto. To je posledica usvajanja ovakvog rešenja i zato mi nećemo glasati za ovaj zakon jer smatramo da građani sa ovakvim platama kakve danas imaju jedva mogu da prežive, ako i mogu da prežive. Ne vidimo da im ova Vlada nudi perspektivu povećanja plata, nego naprotiv smanjenja plata. Ovo smanjenje se ne odnosi samo na zaposlene u javnom i državnom sektoru, na njih se možda i najmanje odnosi, jer postoje tu i sindikati, kolektivno pregovaranje i možda će oni i uspeti da se odbrane, ali se pre svega odnosi na zaposlene u privatnom sektoru. Oni nemaju mogućnost kolektivnog pregovaranja, njima će poslodavci smanjiti plate. Da li će ceniti ili ne, pitanje je? Bojim se da u većini slučajeva neće i da će građani Srbije po stupanju ovog zakona na snagu imati manje para u svom novčaniku. Još jednom želim da apelujem da predlagač odustane od ovog rešenja, da prihvati naš amandman ili da iznađe način da građani Srbije zadrže plate, odnosno da stvori perspektivu da imaju veće plate. Još jedna stvar o kojoj se govori, sada će ljudi koji imaju više radnog iskustva moći lakše da nađu posao, jer poslodavac neće morati da im plati tih 10 do 15% više koliko bi do sada morao da im poveća platu u odnosu na radni staž koji imaju. Šta se dešava sa onima koji imaju veliki radni staž, a žele da promene radno mesto? O tome stalno govorim. Povećaćemo aktivnost na tržištu rada, ljudi će lakše menjati poslove. Zašto bi neko sada sa 30 godina radnog staža promenio posao i sebi smanjio platu za 12%? Ovo rešenje jedino do čega će dovesti to su manje plate zaposlenih građana Srbije. Hvala.
Ostalo vam je još dva minuta i 20 sekundi od vremena predsednika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, izvolite.
Znate šta, uvaženi predsedavajući, ukoliko bismo bili stvarno sebični, pa samo razmišljali o tome što je neko zaposlio familiju, rodbinu po administraciji ili po javnim preduzećima, onda je sasvim u redu da se ovakav jedan amandman podrži. Ako hoćemo da razvijamo privatni sektor i uopšte privredu, onda je prosto nemoguće podržati. Koji će to poslodavac da vam plaća kompletan minuli rad za sve godine rada gde ste kod nekoga radili? Vi ga time stimulišete da zaposli čoveka. Zaista ne mogu da shvatim da neko i dalje podržava taj relikt samoupravnog socijalizma, osim naravno ako neko nije baš toliko sebičan, pa brani kompletne svoje partijske drugove i svakoga koga je zaposlio u administraciji dok je bio na vlasti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragomir Karić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, poštovani predsedavajući, drage kolege i koleginice, mislim da ima mnogo sporenja amandmana i Zakona o radu, na žalost malo konkretnog. Voleo bih da nešto iz svog iskustva vam kažem baš u odnosu na ovaj amandman, a i drugih amandmana koji su prošli, a možda i onih koji su u toku, koje sam pratio i čitao. Ne postoji ni jedan poslodavac, bar kada su u pitanju privatni poslodavci, koji bi na bilo koji način ponizio, tj. obespravio zaposlenog. Razlog je prost i jednostavan, pa mi živimo samo zahvaljujući njihovom radu, njihovoj stručnosti, njihovom iskustvu i ne vidim uopšte nikakav razlog da postoji neki strah kada će se uređivati obaveze između poslodavca i zaposlenog, da će tu biti nešto nepravedno. Nema te sile koja će naterati poslodavca da bilo koga otpusti ili da umanji njegova prava u odnosu na obaveze. Zato smatram da bi možda dobro bilo da na svaki amandman reagujemo, ne zato što nas gledaoci i građani gledaju, nego naprotiv, da imamo mogućnost da njima predstavimo naša mišljenja za koja se mi zalažemo. Inače sam na jedan način razočaran. Recimo, sindikati odustaju od borbe za prava svojih radnika, kako je naveo gospodin ministar Vulin danas, 24.000 sindikalnih organizacija, 24.000 predsednika, sekretara, sekretarica, kola, 24.000 kancelarija, 24.000 mobilnih telefona, 24.000 kompjutera. Mislim da upravo te sindikalne organizacije su obesmislile uopšte želju i trud radnika za nešto bolje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala još jednom. U ovom amandmanu je već direktno neposredno reč o načinu na koji se obračunava minuli rad. Imali smo prilike da čujemo predlagača amandmana da je glavni razlog za podnošenje amandmana briga za posledice po radnike, odnosno za eventualno smanjenje zarada koje će proizaći iz ovakvog zakonskog rešenja. Odmah ću vam dati svoj sud, dakle, protiv toga sam da amandman bude usvojen i odmah ću vam reći, način na koji formiram stavove,pre svega analiziram rešenja kroz neposredni interes samih radnika. To radim čitav dan po svim amandmanima, tako ću pristupiti i ovom pitanju. Prvo pitanje, da li dolazi do efektivnog smanjenja zarada radnika ukoliko se prihvati zakonsko rešenje na način kako ga je formulisala Vlada? Ne nužno. I sami ste kazali – ne mora da znači, ali može biti i pitanje u koliko iznosu. Pre svega, čitav paket reformi odnosi se na tendenciju da se dodatno uposli, da se angažuje i da se dodatno razvija privatni sektor. Situacija iz prakse, kako funkcioniše pregovaranje o ceni rada kada razgovarate sa privatnim poslodavcem. On ima svoju predstavu koliko smatra da određeni posao vredi, koliko je spreman da ga plati. Vi sa druge strane kolike su vaše predstave i očekivanja od onoga što možete da pružite. Ukoliko nađete zajednički jezik dogovorena suma je ono što vam sleduje. U tom slučaju, minuli rad predstavlja način kalkulacije vaše zarade, predstavlja mehanizam kako će biti napravljen proračun. Ne utiče na vaš dogovor i ne utiče na ono što se dešava dalje. Šta će sprečiti poslodavca koji želi da zadrži dobro motivisanog i pri tom sposobnog radnika, da sutra zadrži njegovo primanje, bez obzira što smo mi zakon promenili? Pa, ništa, i to je ono što očekujem da će se dešavati u praksi. Istina je, u nekim slučajevima i može doći do smanjenja zarade, ali pre svega da vidimo šta dovodi do ovakvog rešenja. Pričamo o ekonomskoj i poslovnoj logici. Minuli rad kao pojam, šta bi trebalo da predstavlja? Da stavimo ruku na srce i da pričamo, što se kaže, po nekoj svojoj pameti, a bez potrebe da apriori nešto branimo ili nešto kudimo samo zato što ga predlaže neko koga politički možda ne volimo previše. Po mom skromnom mišljenju, minuli rad bi trebalo da predstavlja ono što opisuje dodatni kvalitet kod radnika koji je stečen iskustvom, s jedne strane. S druge strane, meru kojom se iskazuje poštovanje za sve ono što je radnik već uspeo da obezbedi poslodavcu, odnosno svojoj struci. Kada je reč o iskustvu, u neposrednim pregovorima oko angažovanja radnik je, po mom iskrenom mišljenju, dužan sam da vodi računa o tome koliko vredi i da svoje lično iskustvo ukalkuliše, a poslodavac da ga proceni na pravi način i da sam zaključi da li želi sposobnijeg radnika, sposobnijeg u smislu da ima određeno iskustvo, ili mu je možda to preskupo. Potpuno mi je normalno da je to stvar koja se ne definiše neposredno ciframa o minulom radu, već o tome hoće li se ili neće u tim razgovorima poslodavac i radnik naći na istoj vrednosti. S druge strane, potreba da se vrednuje nešto što je urađeno, što je stečeno u prošlosti. Slažem se, takva potreba postoji. Takva potreba i treba da postoji i da ostane definisana, ali onda niko ne može da kaže da nema smisla, da nema logike što se ta potreba meri od strane tekućeg poslodavca samo za vreme provedeno na radu kod njega. Ono što je radnik obezbedio svojim dosadašnjim radom, svojim dosadašnjim učinkom poslodavac meri, poslodavac vrednuje samo u onom domenu u kom je sam od toga imao koristi. Niko ne može da kaže da ovo nije pošteno. Dogodi li se potencijalno smanjenje zarade? Može da se desi u onim slučajevima kada finalna cena rada nije ona koja je neposredno dogovorena, precizirana ugovorom, već se na to dodaje ono što predstavlja minuli rad. Kolika će ona biti? Kalkulacije kojima sam imao prilike da se pozabavim, a kalkulacije koje dolaze sa relevantnih mesta u državi kažu – u proseku do 2%. Ovih 15% koje imamo prilike da čujemo i danas više puta, 15% kojima su napravili vest, agencijsku vest, dnevne naslove pojedini predstavnici samog republičkog vrha određenih sindikata, ne stoje ni kada pogledate njihovo obrazloženje. Ovo je papir sa sajta jednog od vodećih sindikata u kojem se obrazlaže šta to po njihovom sudu i stavu ne valja u ovom Zakonu o radu. Jedno od najvažnijih mesta u tim obrazloženjima, a kada ih pogledate, opet ruku na srce, iskreno govoreći, za sve postoji vrlo logično obrazloženje, a čuli smo mnoga već danas. Ne ostane ni kamen na kamenu kada sa tim obrazloženjima prođete kroz ovaj stav. Ovaj papir, ovaj spisak pogleda kaže da će prosečno plata biti smanjena do 15%. Eto problema, eto senzacije, eto vesti koja je plasirana smišljeno da unese nemir. Šta znači prosečno do 15%? Od 0% do 15% u proseku, što znači šta? Praktično ništa, da će oni kojima plata neće biti smanjena uopšte i oni kojima će biti smanjena više od 15% biti podjednako. Možda po dvojica, trojica, a svi ostali negde između. Šta znači negde između? Po 0,1 ili po 14,9? Jasno je šta ovo treba da predstavlja. Jasno je da to zapravo služi samo zato da bi se cifra 15% urezala u pamćenje. Onaj ko je ovo napisao, vidi se po tome kako ga je napisao koliko smatra da je dobro, a rekao sam vam šta su realna očekivanja za praksu. Sama suština ovog zakona, i završavam sa ovom napomenom, jeste upravo u onome o čemu govorimo već drugi dan u ovom časnom domu, a to je da se poveća konkurentnost na tržištu radne snage, da oni koji su radili dugo mogu sa podjednako velikim šansama da konkurišu ponovo ukoliko se nađu u prilici da ostanu bez posla. Nisu ova rešenja pravljena zbog toga što će neko godinu dana pred penziju želeti da menja firmu, nego jer će biti prinuđen na to, a nije to želeo. Šta se sa tim ljudima dešava? Koliko im je teško da pronađu posao, a koliko bi moglo da bude lakše ukoliko budu podjednako konkurentni sa ostalima na tržištu? Pri tom, ne manje važno od toga, podjednako važno da se ista šansa pruža i onima koji uopšte i nisu zaposleni. Zato predlažem da i ovaj amandman takođe bude odbijen. Hvala vam najlepše.
Pravo na repliku ima podnosilac amandmana, Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ne znam o kakvom papiru je gospodin prethodnik govorio. Ja ga nisam video, bavio sam se prostom matematikom. Ako imate više od 37 godina radnog staža prethodno, a sada promenite posao, vaša plata će biti manja za 15%. To je prosta matematika, 0,4% po godini. Tako sam došao do te cifre i rekao sam da je maksimalna. Vi ste rekli da će se prosečno 2% smanjiti plate. Voleo bih da ovaj zakon, i ta da bi ga podržao, dovede do povećanja plata makar za 2%, a ne smanjenja. Jedino što ova Vlada nudi i ovim zakonom i sledećim merama su smanjenja plata. Hajde ponudite građanima veće plate i bolji život, a ne manje plate i lošiji život. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Tatomir. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege i koleginice poslanici, očigledno da onaj ko je predložio ovaj amandman nikada nije radio u privatnom sektoru, pa tako tvrdi da će ovaj član pogoditi mnogo više ljude koji rade u privatnom sektoru nego u javnom. Objasniću prvo kako se to radi. Kada konkurišete za neki posao, dođete kod gazde, razgovarate o uslovima rada i, naravno, dogovorite i visinu plate. Obično sledi neki probni rad. Ako se pokažete na tom probnom radu, gazda vas angažuje dalje. Ako ste dobar radnik, gazda će dobro i da vas plati. Da li imali minuli rad pre toga 10, 15 godina, gazda će dobro da vas plati. Znači, ovaj zakon će najmanje da pogodi ljude koji rade u privatnom sektoru. Druga stvar, ako nekom ostane još dve do tri godine do penzije, njemu je valjda bitnije da nađe posao i da radi te dve-tri godine da bi ispunio uslov za penziju, nego to što će imate 10 do 15% manju platu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Aleksandar Vulin. Izvolite.
Siguran sam, kada televizijski prenosi ne bi bili u nekom gledanom terminu, da bi bilo dovoljno da jednom nešto kažete i da nema potrebe to da ponavljate iz dana u dan i da se svi prave kao da to nisu čuli. Juče smo precizno obrazlagali problem minulog rada i rekli smo da se ne ukida minuli rad. Kao prvo, ne ukida se. Iako nigde ne postoji osim u Srbiji, ali ne ukida se. Smanjuje se, važi samo kod poslednjeg poslodavca. Dakle, ne ukida se. Ponavljam, iako nigde drugde ne možete da ga pronađete, opet se ne ukida. Koliko je takvih koji imaju 37 godina radnog staža i sada menjaju poslodavca? Priznaćete da to zaista nije veliki broj. Kolega je potpuno u pravu, svi mi koji smo radili u privatnim firmama znamo da se zarada dogovori sa vlasnikom, sa poslodavcem i tu minulog rada nikad nije ni bilo, niti su računali minuli rad, nego vam kaže – tvoje iskustvo, tvoje znanje košta toliko i toliko, i to je to. Tu se nikakvo smanjenje zaista ne očekuje. Tražite da obećamo veće plate, bolji život. Znate, prethodne vlade su obećavale veće plate, bolji život i trošenje nezarađenog. Mi to da vam obećamo ne možemo. Stvarno ne možemo da vam obećamo da ćete trošiti ono što nismo zaradili. Trošićemo samo ono što smo zaradili. Nemam potrebu da budem popularan i da kažem – ne brinite, građani, povećaću vam plate 10%, a to da li radite, da li ima posla, to nije uopšte važno. Podići ću neki kredit, pa će neka sledeća generacija da vraća pare. Ova Vlada će rešavati probleme, neće ostavljati probleme nekoj sledećoj vladi i neće se zadužiti da neka sledeća vlada vraća kredit. Zato, kada kažemo minuli rad, budimo pošteni, nismo ga ukinuli, imate ga i dalje kod poslednjeg poslodavca, bez obzira što nigde drugde takvo rešenje više nemate, ali, eto, trudimo se. Nećemo kao prethodne vlade obećavati da ćemo potrošiti ono što nismo zaradili i podići jedno sedam-osam milijardi evra kredita. Nećemo.
Zahvaljujem. Gospodine Đurišiću, po kom osnovu? (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Nisam primetio da vas je spomenuo. (Marko Đurišić, s mesta: Prethodnik je govorio o meni, gde sam radio i kad sam radio. Lično mi se obratio.) Nisam primetio da se lično vama obratio, ali daću vam sada pravo na repliku. Izvolite.
Evo, da odgovorim kolegi gde sam radio i šta sam radio. Ja sam kao i mnogi moji vršnjaci počeo da radim tokom devedesetih, kada su stranke koje danas čine Vladu i tada činile Vladu. Radio sam kod jednog tajkuna, kako se danas popularno zovu određeni ljudi. Radio sam tako da sam četiri godine radio na crno, ne znam kako se to tada zvalo, probni rad, eksperimentalni, kako god, ni staža, ni zdravstvenog osiguranja, penzionog, ničega. Onda, posle te četiri godine sam valjda zaslužio poverenje pa sam primljen u radni odnos i radio sam nekoliko godina dok nisam prešao i postao narodni poslanik 2002. godine. Znači, imam to iskustvo u životu, tako da znam kako se dogovara, ali znam kako se radilo kada su iste ove stranke vodile zemlju. Nadam se da ne idemo ka tom periodu. Ono što samo želim da kažem, voleo bih da se ova Vlada ponaša tako da samo ono što ima raspolaže i deli, i da ne troši ono što nije zarađeno. Ali, otkuda onda preko šest milijardi za samo dve godine. To nijedna Vlada u prethodnih 15 godina….
Izvinjavam gospodine Đurišiću, nisam primetio da je kolega spominjao zaduženje Vlade, znači odgovarate na njegovo pitanje. Zahvaljujem se, ako imate još nešto iz radne biografije da dodate.
Mogu da nastavim o tome, ali nije relevantno, mislim i gospodin Vulin je govorio o jednom delu mog izlaganja. Znači, samo želim da kažem da je ova Vlada zadužila Srbiju za preko šest milijardi evra, i nastavlja i ne vidi se kraj tom zaduživanju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Prosto, moram da se javim ponovo po ovom amandmanu. I u diskusiji sam, kada je bila u celini, lepo saopštio novim drugovima i drugaricama iz tabora koji su nekada bili žestoki neoliberali, da je drug Kardelj umro, kao i samoupravni socijalizam. To ljudi više ne postoji. Ovo su sada potpuno neke nove stvari. U skladu, vezano za ovaj amandman pitam najiskrenije podnosioca, da je on privatnik da li bi zaposlio lice koje ima 37 godina radnog staža i da li bi mu platio kompletan minuli rad? Odnosno, da li bi uopšte razmišljao da zaposli takvo lice, a da li bi i kada bi ga zaposlio platio kompletan minuli rad? Samo bi ga zamolio ako je to iskreno, i ako bi to uradio, ima ako hoćete, ljudi koji su recimo, na ulici, pa evo ima prilike naravno da ih zaposli. Hvala vam.
Po poslovniku, gospodin Borislav Stefanović. Izvolite.
Povređen je član 106. i 107. Prethodni govornik je pričao o drugovima i drugaricama i Edvardu Kardelju. Vi ste ga pustili da priča o tome i tek na kraju se dotakao suštine amandmana. Vidite onda kako se nepotrebno pravi tenzija. Znate, i ne bi meni smetalo to drugovi i drugarice i Edvard Kardelj, ne bi. Ali, mi smeta kad neko kaže da smo mi, misleći na nas demokrate nekad bili žestoki liberali, a sada smo nešto drugo. A, ne vidi šta je on bio, a šta je sada. Kada vidiš prvo deblo u svom oku onda pričaj o trunu u tuđem. Mi smo bar stranka koja je znala da život nije statična stvar i da je Berlinski zid pao i da je pao 1988/89. godine i da ratovi nisu bili potrebni. Ali, da vi kao predsedavajući dozvolite ovo propitivanje ideološko i prišivanje Edvarda Kardelja nama, zato što smatramo da je ovaj zakon vrlo štetan i mnogo gori od Đinđićevog zakona. Vi sada pričate o tome da mi treba da pričamo ovde svi o nekim amandmanima. Mislim da to nije dobra praksa i molim vas da ovako nešto ne dozvolite, već da se vratimo na suštinu i raspravljamo o onome šta je ko predložio, a ne šta je ko ideološki, jer to nije zgodno za ljude koji to potežu. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Otkad su amandmani na sporan taj član 47. nekoliko učesnika u diskusiji je spomenulo da je to relikt socijalističkog samoupravljanja a ideolog je bio, odnosno jedan od ideologa je bio i gospodin Kardelj i do sada to nije bilo kršenje Poslovnika i ne razumem zašto se vi u tome pronalazite. (Borislav Stefanović, s mesta: Zato što se ponavlja 20 puta.) Pa ako jednom pustite nekog kolegu, onda imate pravo i drugim to isto pravo da dozvolite. Tako, ukoliko smatrate da je došlo do povrede Poslovnika, recite mi da li želite da se izjasnimo u danu za glasanje u vezi toga? Molim vas, da li želite da se izjasni Narodna skupština? U redu, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po povredi Poslovnika.
Reklamiram povredu Poslovnika član 103. čovek je obrazlagao, odnosno narodni poslanik je obrazlagao povredu, a da se uopšte nije dotakao, šta sam to prekršio ili šta ste vi prekršili, a uopšte nemam nameru da nekome sporim šta je danas, šta je bio juče Zakon o radu iz 2001. godine. Sasvim lepo govorim šta ste vi bili, kakvu ste ideološku sklonost imali. Vaš odnos prema radnicima je bio takav da je poslodavac bez ikakvog obrazloženja mogao da najuri radnika sa posla i toliko o tome kakvi ste bili neoliberali. (Borislav Stefanović, s mesta: To bar znači da smo bili.)
Hvala. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Po kom osnovu? Žao mi je, uvek ja predsedavam kada se vi javite? Vi se javljate po amandmanu? U redu, reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite [[Marko Đurišić, s mesta: Replika. Molim vas, replika.]] Nemam na listi nikoga, ali predsednik i predsedavajući su tu da vode sednicu, tri minuta po jednom amandmanu, sasvim dovoljno za 170 amandmana na zakon.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đurišiću imaćete pravo da odgovorite. Cilj ovog……
Predsedavajući i predsednik imaju pravo da odluče ko će govoriti i kada.
Cilj ovog amandmana jeste svakako da prebacimo ljude iz crne zone ili sive zone u legalne tokove i da se radnici legalizuju, što znači da nemamo zaposlene koji su radili baš kao i vi na crno, kod tajkuna kako ste rekli i mi se protiv toga borimo. Ali, u periodu od 2008. godine do 2012. godine došlo je do trenutka da isti ti ljudi, odnosno vi i vaša stranka, odnosno funkcioneri su od tih istih tajkuna primali po 50.000 evra mesečno i više vam nije bio problem da li neko radi na crno kada ste od tih istih ljudi uzimali pare. E, mi se borimo protiv rada na crno, … ali i protiv tajkuna kod kojih ste uzimali po 50.000 evra da njima sprovodite njihove interese.
Poslaniče, imamo mali problem. Uvek vas molim da se obraćate meni po Poslovniku. Poslaniče Jovičiću, molim vas.
….ali i protiv tajkuna kod kojih ste uzimali po 50.000 evra da njima sprovodite njihove interese. Hvala.
Molim poslanika Jovičića da se uvek i po amandmanu obraća meni, ako ima da kritikuje nekoga povodom prethodnih govora. Rekla sam da ćemo zatvoriti krug replika, jer mislim da je za 30 minuta moglo sasvim da se razjasni ko je kome šta imao da kaže. (Marko Đurišić, s mesta: Replika. Molim vas, imam pravo na repliku.) Kako? Ko vas je spomenuo? (Marko Đurišić, s mesta: Da li je uvredljivo da sam uzimao 50.000 evra? Dajte mi reč, pa ću vam objasniti.) Samo da čujem. Ako kaže vaše ime i prezime, ne znam, onda možemo da razgovaramo ceo dan, ne vidim ništa uvredljivo. Mora da kaže nešto uvredljivo. (Marko Đurišić, s mesta: Molim vas, da li je uvredljivo da sam uzimao 50.000 evra.) Nema to u stenogramu. Molim vas, ne možete se pozivati na članstvo u svim strankama. Molim vas kolega, nemojte da čitav dan imamo isti problem. Reč ima Janko Veselinović, po Poslovniku. Izvolite. Ne mogu da čujem kada dobacuju ljudi. Hoćete li reč vi Janko Veslinoviću ili nećete? Molim vas, poslaniče, po Poslovniku ja vodim sednicu, ne može da vodi svako kome padne na pamet.
Hoću reč. Dakle, prekšili ste Poslovnik član 106. upravo ovo što je gospodin Đurišić rekao. Dakle, prethodni govornik je rekao da su predstavnici, odnosno članovi nekih stranaka uzimali…..
Nekih stranaka, zahvaljujem.
…uzimali 60.000 evra od tajkuna.
Molim vas za red u sali. Da li vi želite pauzu? Mislim da niko nema želju za pauzom. Prvo je predsedavajućeg da smiri situaciju, na minut, na sekund. Sada izvolite, imate reč, završite, ali ste već rekli nekih stranaka.
Dozvolite mi da kažem, nisam hteo da pominjem imena stranaka, ali on je rekao - vi i vaših stranka.
Znači nije bilo imena, prezimena i ničega?
On je rekao – vi i vaših stranka uzimali ste od tajkuna po 50.000 evra. Dakle, molim vas…
A što sada to ponavljate?
Dakle, molim vas da tražite od poslanika da kaže ko je po imenu i prezimenu uzimao od tajkuna ili da mu izreknte opomenu, jer ovo nije sudnica, to smo već rekli nekoliko puta. Ne može niko, pa ni poslanik SNS da sudi ovde nikome niti da ga osuđuje na vešala, niti da ga osuđuje na neke druge kazne.
Taman posla.
Ovo ide ka tome. Dakle, ko je i kada uzimao od tajkuna 50.000 evra ili oni to znaju zbog toga što su oni možda uzimali pare na taj način.
Nećete izazvati repliku, neću dozvoliti ovo, džabe se trudite.
Na povredu Poslovnika, nema replike. Dakle, molim vas da vodite Skupštinu na način kako predviđa Poslovnik, da ne dozvolite vređanje drugih poslanika i poslaničkih grupa.
Zahvaljujem, vreme. Da bi smirila opštu situaciju, a nemate želju za pauzom, nego da nastavimo rad, moje je pravo da vodim sednicu na način na koji predsedavajući smatra da treba voditi sednicu. Prelazim na član 47. amandman da bi omogućila svim poslanicima da diskutujemo dalje o Zakonu o radu, a i ministru. Na član 47. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada nije prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nije prihvatio amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Niko ne želi reč. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, na član 47. amandman je podneo Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima ministar Vulin.
Ovaj amandman prihvatamo i to baš da bismo stali na put svim tim pričama o ukidanju smenskog rada. Nema ukidanja smenskog rada. Ovim amandmanom uvodi se i termin „smenski rad“, da ne bude bilo kakve zabune. Visina nadoknade za smenski rad će biti određena u pregovorima između poslodavca i zaposlenog, to jest sindikata, iz vrlo jednostavnog razloga, jer nije isti smenski rad kasirke i rudara. Nije isto. Za noćni rad je ostala nadoknada, potpuno ista 26%. Dakle, samo da ne bude nikakvih medijskih manipulacija i priča o tome i zato smo prihvatili ovaj amandman, da stvar bude jasna, da se zna da je smenski rad tu i to je sve.
Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Dejan Čapo.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, moje kolege i ja iz poslaničke grupe LSV smo podneli amandman na član 48. Predloga zakona koji definiše oblast minimalne zarade. Šta ta minimalna zarada predstavlja, kako i na koji način se isplaćuje? Mi se ne slažemo sa predloženim rešenjima u zakonu, a evo i zašto. Smatramo da koncept minimalne zarade se zasniva na zaštiti najslabije plaćenih zaposlenih. Smatramo da se minimalna zarada mora definisati kao minimalni bruto iznos koji radniku pripada za puno radno vreme, te da radni učinak ne sme biti određujući deo minimalne zarade. Vezivanjem minimalne zarade za učinak zaposlenog, otvaraju se vrata za zloupotrebe, kojih je, nažalost i do sada bilo. Zaposleni ne sme da primi zaradu ispod minimalne zarade. Po pitanju predloga isplate minimalne zarade u tekućem mesecu, za prethodni mesec, radi se o odredbi koja sadrže uporedna evropska zakonodavstva, a ja ću spomenuti Hrvatsku i Slovenačku. Utvrđivanje obaveze za poslodavce je da se minimalna zarada isplaćuje redovno za prethodni mesec i to je najmanje što država može da uradi, da garantuje egzistenciju zaposlenih i u krajnjoj meri, dostojanstvo zaposlenih, njihova ljudska prava. Minimalna zarada po nama nije pravilo, pa predlažemo da se briše odredba predloga zakona koja se odnosi na utvrđivanje razloga za donošenje odluke o uvođenju minimalne zarade opštim aktom, odnosno ugovorom, a da se tek nakon šest meseci obaveštava reprezentativni sindikat. Isplata minimalne zarade ukazuje na solventnost poslodavca, te je uputno da se predvidi obaveza poslodavca da nakon donošenja odluke o isplati minimalne zarade, o tome obavesti i nadležno ministarstvo i sindikat. Propisivanjem obaveze, obaveštavanje nadležnog ministarstva, onog u čijoj je nadležnosti Fond solidarnosti za isplatu zarada u slučaju stečaja poslodavca i određivanje roka za isplatu minimalne zarade, mislimo da se sprečava agonija i 1.000 zaposlenih koji su do sada zbog radnog zakonodavstva ostali na ulici bez isplaćenih zarada. Ja ću još jednom ponoviti da je cilj ovog amandmana, koji je podnela poslanička grupa LSV, da se zaštiti najslabiji deo plaćenih zaposlenih. Hvala.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem se predlagaču. Da pojasnimo. Ništa što ima bilo kakve veze sa zaradama, pa ni definicija nije menjano, na zahtev sindikata, čak smo uspeli da ubedimo poslodavce da se slože sa tim, ništa nije menjano. Tako je, kako je. Jedino što smo dodali u tome jeste ovo što niste dobro pročitali, obaveza poslodavca da u slučaju uvođenja minimalne zarade, nakon roka od šest meseci, obavesti sindikat o razlozima za uvođenje minimalne zarade. Nije to nešto što Bog zna šta menja, ali bar menja utoliko što unosi obavezu sindikata, obavezu poslodavca da se obrati sindikatu i bude deo socijalnog dijaloga i više nego što je bilo do sada. Što se tiče same minimalne zarade, način definicije i obračun se nije menjao ništa. Tako je, kako je i sindikat je to insistirao. Nisu hteli uopšte da razgovaraju o toj mogućnosti, a onda su se i poslodavci složili na naše insistiranje i tako je bilo.
Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Niko ne želi reč. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Uvaženi ministre, moje kolege i ja smo predali ovaj amandman koji se tiče, kako se to u ovom zakonskom rešenju, odnosno izmeni člana kaže, minimalne cene rada, a prvenstveno amandman se odnosi na to da minimalna cena rada, kao termin u savremenim industrijskim odnosima se više ne koristi, nego se koristi minimalna satnina. Apel ministru, kada se bude radio kodeks rada koji će obuhvatiti sve zakone, pa kolektivno pregovaranje, Zakon o sindikatima i sve ovo što će definisati i minimalnu zaradu koja je prvenstveno i prioritetno stvar kolektivnog pregovaranja između predstavnika poslodavaca i predstavnika sindikata, da se obrati pažnja na to da je ministar, ne samo ministar rada, već i zapošljavanja i da to treba da prati, minimalne zarade treba da prate određene izmene i modele koji se tiču same poreske politike, jer minimalna zarada, koju mi imamo i koja jeste netržišni institut, jer je to jedini institut na savremenom tržištu koji su sindikati izborili, a to je ta minimalna cena rada koje ponuda i potražnja ne određuju. Znači, svaka roba i usluga mogu da dođu do toga da koštaju nula dinara ili nula evra, sve zavisi od tražnje za njima, jedino potražnja za ljudskim radom i cena ljudskog rada ne može doći do te nule, jer se podrazumeva minimum dostojanstva, života jednog čoveka, pogotovo u 21. veku. Zato, mi iz Socijaldemokratske partije govorimo o jednom novom institutu i terminu koje ministarstvo treba da razmišlja, a to je takozvana „living vejdž“, ne minimalna zarada, jer minimalna zarada u razvijenim tržišnim ekonomijama i sami to znate je mnogo veća, tri, četiri, pet puta veća, pa u ekonomskoj teoriji imate stavove da kada se poveća minimalna zarada, smanjuje se nezaposlenost. Kod nas je ona izrazito mala, tako da se mora voditi računa o tome da se i poreska politika vodi tako da minimalna zarada faktički služi za to da minimalne zarade dobijaju možda oni ljudi koji rade neki posao paralelno uz nešto drugo, za studente koji imaju pola radnog vremena ili tako nešto i da se razmišlja o tome da se porezi na minimalnu zaradu potpuno ukinu a ne samo na iznos od 11.900 dinara. Postoje analize koje podrazumevaju da to može da se pokrije iz drugih izvora. Mi danas imamo poreski sistem koji one koji imaju zarade koje su preko 200.000 dinara, oni se faktički oporezuju po nižoj poreskoj stopi nego oni koji imaju srednji nivo zarade i to za nekoliko procenata. Zato vas molim da razmišljate u definisanju, u izradi kodeksa rada o toj životnoj, znači ne o minimalnoj zaradi nego o životnoj zaradi, jer promena samog instituta će doprineti da podstaknemo, kako da kažem, i privredni razvoj i podrazumevanje minimalne zarade, jer ono što je sigurno da minimalna zarada kod nas ne može da obezbedi ono osnovno, dostojanstven život ljudi, naravno radnih ljudi koji rade za tu platu. Ono što jeste isto tako veliki problem kod naše minimalne zarade, dakle kod minimalnih zarada koje su veoma niske u odnosu na razvijene tržišne ekonomije, što ona demotiviše zapošljavanje visokokvalifikovanih kadrova, jer imate desetine fabrika u Srbiji, desetine investitora koji zapošljavaju nisko kvalifikovanu radnu snagu i naravno ciljano im daju minimalnu zaradu što nije dobro, tako da vas molim da razmislite o tome i da promenimo ovu terminologiju, jer minimalna cena rada je nešto što se ranije koristilo, u prošlosti, uz svo uvažavanje da je ovakav model postignut u okviru tripartitnog dijaloga. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i odbor za rad, socijalna pitanja i društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Amandman se tiče člana kojim se sada po Predlogu zakona definiše cena rada odnosno kaže da će se utvrđivati cena sata, nabrajajući šta se sve uzima u obzir da bi mogla biti određena cena sata i ta minimalna cena rada sadrži obrazloženje i kaže da se utvrđuje po radnom času bez poreza i doprinosa za kalendarsku godinu, najkasnije do 15. septembra tekuće godine i primenjuje se od 1. januara sledeće godine. Amandman koji sam podnela glasi – da donosilac odluke o minimalnoj ceni radnog sata, dužan je da najkasnije 30 dana, pre poslednjeg roka za utvrđivanje te cene, objavi memorandum o obračunu i stavi ga na uvid javnosti. Vlada, koja odbija moj amandman u obrazloženju, odbija ga sa objašnjenjem da postoje učesnici koji su definisani u članu a koji treba da budu odgovorni za utvrđivanje cene rada i da će se odluka objaviti u „Službenom glasniku“. Dakle, daje mi obrazloženje za odbijanje nečega što ja uopšte nisam sporila. I svako obrazloženje, za svaki amandman je takav da u suštini svakom od nas poslanika pokazuje da predlagač ili ne čita ili ga jednostavno baš briga ili smatra da nije važno potruditi se, biti temeljit u obrazloženju koje se daje za odbijanje amandmana, da bi sebe radi, kao Vlade, ne nas. Da li smatra da niko od poslanika ne čita obrazloženje ili da ne čita zakone? Moguće je i to. Ali sve zajedno je to nedostojno rada bilo koje vlade i nije ovo prva Vlada koja to radi. Nadam se da će biti volje među nama poslanicima da Vladi objasnimo da, kada nam piše obrazloženje da piše obrazloženje za amandman koji se predlaže.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Na član 51. podneli smo amandman i ovim članom se menja član 115. Zakona. Amandman glasi – Zaposleni ima pravo na naknadu zarade za vreme odsustvovanja sa rada zbog privremene sprečenosti za rad do 30 dana i to u visini 100% prosečne zarade u prethodnih 12 meseci, pre meseca u kojem je nastupila privremena sprečenost za rad, s tim da ne može biti niža od minimalne zarade utvrđene u skladu sa ovim zakonom, ako je sprečenost za rad prouzrokovana bolešću ili povredom van rada, povredom na radu ili profesionalnom bolešću, ako zakonom nije drukčije određeno. Zadržavanjem različitog stepena zaštite u smislu visine naknade zarade usled bolesti ili povrede na radu i van rada, zaposleni se stavljaju u neravnopravan položaj. U obe faktičke situacije sprečenost za rad determinisane okolnostima na koje zaposleni ne može da utiče i koje su objektivne prirode posebno treba imati u vidu da je postojeće rešenje koje predviđa da se u slučaju privremene sprečenosti za rad isplaćuje naknada zarada u iznosu od najmanje 65% prosečne zarade, praksa u Srbiji, te da ljudi koji su u vreme bolovanja, imaju dodatne troškove u vezi sa lečenjem i nisu u mogućnosti sa smanjenom naknadom da obezbede sebi adekvatno lečenje, pogotovo kada se ima u vidu stanje u zdravstvu, pa im je dodatno i egzistencija ugrožena. Vlada nije prihvatila amandman, imajući u vidu da je uticaj posla na zdravlje zaposlenog bio presudan za odsustvo sa rada za slučaj profesionalne bolesti ili povrede, te da je opravdano isplatiti manju naknadu kada je bolovanje posledica…
Vreme.
… drugih razloga, a ne posla koji obavlja.
Janko Veselinović, da li želite 55 sekundi na ovaj amandman?
Da.
Izvolite.
Vratićete mi ovih deset sekundi. Ovaj amandman je veoma značajan zbog toga što mi imamo najgori zdravstveni sistem u Evropi i zbog toga činjenica da će neko imati 65% plate za vreme bolovanja nije sve jedno kod nas i recimo u jednoj Nemačkoj. Zbog toga mi insistiramo da zaposleni koji je na bolovanju do 30 dana prima platu 100%. Posebno bih voleo da se po pravima radnika i penzionera izjasne SPS, PUPS i DPS koji su se ovih dana prilično, prilično primirili, kao da se ovaj zakon ne tiče radnika i penzionera. Bili su vrlo glasni u prethodnom mandatu od 2012. godine kada su bila prava radnika i penzionera u pitanju.
Hvala. Ljubica Mrdaković Todorović, po amandmanu.
Hvala predsednice. Radi javnosti i mojih kolega koji nisu lekari htela bih da kažem povodom ovog amandmana da je Vlada opravdano odbila ovaj amandman, jer treba praviti razliku između bolovanja koje nije uzrokovano obavljanjem posla radnika i odsustva sa rada koje je posledica povrede na radu i profesionalne bolesti tako da ću pročitati definicije šta znači profesionalna bolest, šta znači povreda na radu. Profesionalne bolesti predstavljaju patološka stanja nastala u neposrednoj vezi sa redovnim zanimanjem radnika. To su određene bolesti prouzrokovane uticajem procesa i uslova rada na radnika koji taj posao obavlja. To su bolesti izazvane štetnostima sa radnog mesta. Što se tiče povreda na radu, povreda na radu je povreda uzrokovana neposrednim i kratkotrajnim mehaničkim ili hemijskim dejstvom, kao i povreda prouzrokovana naglim promenama položaja tela, iznenadnim opterećenjem tela ili drugim promenama fiziološkog stanja organizma pod uslovom da je nastanak povrede uzročno vezan za obavljanje poslova, odnosno radnih zadataka. Malo plastično da objasnim, nije isto kada u procesu rada na strugu, ne daj bože, izgubite prst ili kada na zabavi pokvarite stomak, pa zbog nus pojava ne možete da prisustvujete poslu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Milorad Mijatović, po amandmanu.
Replika, prozvao me je.
Ne, nemate pravo na repliku.
Molim vas, prozvao je SDPS kao Socijaldemokratsku partiju zašto ćuti.
Da li je rekao SDPS, Socijaldemokratska partija?
Da.
Izvinjavam se, imate pravo. Ja se vama izvinjavam. Tražiću stenogram.
Ja ću reći samo jednu rečenicu. O ovom i ovakvom zakonu o radu kao socijaldemokrata ja mogu samo da ćutim.
Vi sada nemate pravo na repliku. Izuzetno mi je žao. On je rekao – ja mogu samo da ćutim, ne znam zašto stvarno. Poslaniče, hvala vam na aplauzu. Konačno da sam i ja u pravu. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Predložio sam da se član 115. menja i da sada glasi da zaposleni ima pravo na naknadu zarade za vreme odsustvovanja sa rada zbog privremene sprečenosti za rad od 30 dana i to: najmanje u visini 65% prosečne zarade u prethodna tri meseca pre meseca u kojem je nastupila privremena sprečenost, s tim da ne može biti niža od minimalne zarade utvrđene u skladu sa ovim zakonom, ako je sprečenost za rad prouzrokovana bolešću ili povredom van rada, ako zakonom nije drugačije određeno i u visini od 100% prosečne zarade u prethodna tri meseca pre meseca u kojem je nastupila privremena sprečenost, itd. ako je sprečenost za rad prouzrokovana povredom na radu ili profesionalnom bolešću, održavanjem trudnoće, porodiljskim odsustvom, odsustvom radi nege deteta i odsustvom radi posebne nege deteta, ako zakonom nije drugačije određeno. Naime u članu 51. Predloga zakona propisana je i izmena visine naknade zarade u članovima 114. do 116. Zakona o radu, pa se utvrđuje u visini prosečne zarade u prethodnih 12 meseci umesto sadašnjih prethodna tri meseca, što mi smatramo da je mnogo povoljnije za zaposlenog. Za vreme privremene sprečenosti za rad zbog povrede na radu, godišnjeg odmora, državnih i verskih praznika i slično, zaposleni treba da prima zaradu kao da radi, jer ne sme da trpi štetu zbog nastupanja ovih okolnosti koje niti je izazvao, niti može na njih da utiče. Sadašnje zakonsko rešenje, zarada u prethodna tri meseca je manje štetno za zaposlenog nego prethodno predloženo, posebno ako uzmemo u obzir eventualno smanjenje zarade u prethodnih 12 meseci. Hvala.
Da li ste govorili o članu 52? Samo obaveštenje poslaniku, nije vas razumeo. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
U članu 52. piše lepo – promena mesta stanovanja zaposlenog nakon zaključenja ugovora o radu ne može da utiče na uvećanje troškova prevoza koje je poslodavac dužan da naknadi zaposlenom u trenutku zaključenja ugovora o radu bez saglasnosti poslodavca. Smatramo da, po ovom članu, ne treba ograničavati pravo na slobodu i ukoliko se neko kojim slučajem preseli i zasnuje porodicu ili nešto drugo, što su sporedni efekti svega toga, smatramo da bi ipak trebalo da mu se izađe u susret, jer to nisu neki veliki troškovi, to nisu toliko veliki slučajevi. Ukoliko postoji, kako je to pravdano u ovoj situaciji, zloupotreba po toj situaciji, smatram da već uglavnom svako preduzeće ima svoju određenu vrstu kontrole koja može odmah da sankcioniše taj problem i treba takvu osobu kazniti, da se ne bi zbog takvih osoba menjao čitav jedan član zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Vidite, razlog zašto je doneta ova mera jeste zbog brojnih zloupotreba. Posebno se to dešavalo u javnom sektoru, vrlo retko u privatnom. Znate, imate primer da se čovek zaposli u Beogradu, a onda se registruje kod roditelja u Vrnjačkoj banji i prijavljuje kao da svaki dan ima troškove. Vi ste u pravu da to treba rešavati drugim mehanizmima, ali vi ovde ne možete nametnuti obavezu poslodavcu da prati vaše menjanje. On je možda hteo radnika koji živi u Beogradu, on živi u Beogradu i on je za to spreman da plati. Naravno, ovde se zakonskim rešenjem ostavlja mogućnost poslodavcu da u dogovoru sa zaposlenim predvidi mogućnost da mu plaća te neke nove putne troškove i to ne zabranjujemo. Dakle, eksplicitno ostavljamo poslodavcu i tu mogućnost, ali ne namećemo mu obavezu da to apriori mora da uradi. Poslodavac je hteo to što je hteo. Ako dođe do promene statusa, on može da proceni da li mu se to isplati ili ne isplati. Nije to kao u Skupštini, kao što znate da smo imali takvih primera, pa to teško možete da sankcionišete, ali ovde možete.
Reč ima kolega Marković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Ovde imamo jednu čudnu situaciju koja se sada desila. Gospodin Stefanović, koji je podnosilac amandmana na član 52. Predloga zakona, koji kaže – član 52. briše se, malo pre u svom govoru je zapravo pričao o amandmanu na član 51. Verovatno je u pitanju obična greška. Ne želim ništa da insinuiram. Nije bio u sali. Verovatno je zabuna u pitanju, a o amandmanu na član 52. je pričao gospodin Milan Petrić. Ja bih se u svojoj diskusiji osvrnuo na amandman Borislava Stefanovića, gde kaže – briše se. Smatram da je tako koncipiran i predložen amandman krajnje i apsolutno neprihvatljiv za nas. Moram da postavim pitanje šta vam znači to – briše se?
Meni se obraćajte, poslaniče.
Izvinjavam se. Skoro svaki amandman je tako predložen – briše se. Šta vam to znači? Ja to iskreno ne mogu da shvatim. Članom 52. ovaj zakon uvodi obavezu poslodavca da zaposlenom isplaćuje troškove prevoza za dolazak i odlazak sa posla. Zatim, u članu 52. kojim se menja član 118. dosadašnjeg zakona, ta obaveza je precizno regulisana. Smatram da ne treba menjati ovako predloženo rešenje. Hvala.
Hvala. Sada moram da dam reč gospodinu Stefanoviću zato što ste se direktno obraćali, postavljali pitanja, polemisali o čemu je govorio. Imate dve minute. Izvolite.
Ništa ne zameram kolegi, pošto i on nije dobre članove citirao, a i stvarno mislim da je to nikakav problem. Potpuno ste pogrešne članove citirali sada na kraju. Važno je da smo Petrić i ja dosta kvalitetno amandmanski pokrili veoma loše odredbe koje se ovde predlažu, a mnogo je manje bitno da li je o delu izmena govorio ja ili on. U suštini, mislim da moram da odgovorim samo na ono pitanje – šta znači briše se? Ima nekih predloga izmena i dopuna Zakona o radu koje prosto smatramo da moraju da se izbrišu, jer je nemoguće amandmanski da se poprave. One su u svojoj suštini, u temelju suprotni onome u programskom, ideološkom, ljudskom, humanom smislu za šta se zalaže DS. Ako me pitate za motivaciju, to je motivacija. Ima nekih amandmana koji daju jasna alternativna rešenja. Izvinite ako sam pogledao u vašem pravcu. Sve vreme centriram onaj ugao tamo na krovu, ali eto, nekad mi pogled skrene. To su valjda te emocije što spominju i mislim da je to jako važno da se objasni. Nije ovde tema, i vi to znate, gospođo predsednice, rasprava o tome šta opoziciju motiviše da predloži u okviru amandmana. Nismo ovde ni na kakvom ispitivanju. Koliko ja razumem, vi možete da date kontra predlog i da kažete – ne valja vaš predlog i da kažete zašto, ali ne čujem zašto, niti čujem kako ćete smanjiti mogućnost da se neko otpusti, niti čujem kako ćete vi naterati privatnika da nekog ne otpusti, niti čujem kako mislite da motivišete nekog da napusti nekog poslodavca u poznim godinama i ode kod novog ako nema ono što ismejavate, a zove se minuli rad. Pa, gledaće da ostane do kraja samo da zadrži višu platu. To je prosto i jednostavno. Zaista sam pokušao kroz odgovor da preciziram stvari i da više ne razgovaramo o tome šta je motiv za donošenje nekog amandmana.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Nema replike, ali koristite vreme, pošto imate dosta vremena. Izvolite.
Hvala. Samo da pojasnim. Dakle, ispred mene je dokument, javni, koji smo dobili od stručnih službi, predlog amandmana na član 52. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Dakle, član 52. Predloženo je tako da kaže – član 52. briše se. Nije u pitanju moja greška. Samo sam pročitao ono što sam dobio službeno. Ali, gospodine Stefanoviću, ne vidim ni jedan razlog da budete duhoviti, da budete dobro raspoloženi. Zaista ne vidim odakle crpite povod i razloge za dobro raspoloženje.
Poslaniče, molim vas. Hvala. Razjasnili smo da li je 52. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Ovim se članom definiše pravo na naknadu troškova. Tu spada dolazak i odlazak sa rada, vreme provedeno na službenom putu itd, i ovaj član zakona bi bio prihvatljiv da ne postoji poslednji stav koji u stvari derogira, koji je protivurečan sa stavom 1, odnosno tačkom 1. iz ovog stava, koji u stvari kaže da zaposleni nema naknadu troškova za odlazak i dolazak sa rada ukoliko promeni mesto boravka, odnosno promeni mesto boravka i ode odatle. Amandmanom se otklanja situacija u kojoj poslodavac prevaljuje teret naknade troškova za odlazak i dolazak sa rada na zaposlenog u slučaju promene mesta stanovanja. Vlada je dala svoj odgovor i ministar ga je malopre još elaborirao, pravdajući se time da je dolazilo i do nekih zloupotreba. Naravno, slažem se da bi sve zloupotrebe trebalo da se preduprede i da za to postoje mehanizmi. Drugo, kao što je poznato, rizik na strani poslodavca, isto tako postoji i rizik na strani zaposlenog, koji je, ilustracije radi, primoran da promeni mesto prebivališta ili je morao da se preseli iz jednog grada u drugi zarad članova uže porodice, zbog bolesti ili bilo čega drugog. Sem toga, u jednoj opštini zaposleni može da se preseli na udaljenost od četiri kilometra i da je primoran da koristi prevoz, a da pre toga nije koristio prevoz jer je živeo u centru mesta. Zbog ovakve odredbe koju predlaže Vlada zaposleni u takvim situacijama praktično finansira poslodavca.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Predlažem da se predloženi amandman odbije. Obrazloženje koje smo dobili od Vlade vrlo je precizno. Daću sebi slobodu da dam nešto šire obrazloženje sa svoje strane. Kao što vidite, osnovna namera predlagača ovog zakonskog rešenja u ovom članu na način kako je predloženo jeste da se spreče zloupotrebe. Možemo da damo sebi još jedan minut konfora da porazgovaramo o poslovnoj logici, zašto je ovo rešenje dobro, koliko ono ima smisla. Predloženi član, odnosno sporni stav, konkretno, sporan za predlagača amandmana koji bi želeo da se taj stav ukloni, ne kaže ništa do da ne postoji dužnost poslodavca da automatski nadoknadi troškove prevoza koji nisu postojali u trenutku sklapanja ugovora, pa samim tim i ne predstavljaju deo ugovorne obaveze. Nigde ne stoji da će pod obavezno u praksi to značiti da neko ko ima veće troškove putovanja automatski mora da ih snosi sam. Ako nađe zajednički jezik sa poslodavcem i to bude rešeno na najbolji način direktnim sporazumom, zašto bi to predstavljalo bilo kakvu otežavajuću okolnost? Ako ne nađe, to je nešto što moramo da uvažimo, to je nešto o čemu moramo da vodimo računa. Dogovor je dogovor. Ništa više od toga i, naravno, nikakve loše namere u ovome nema, samim tim i negativne reperkusije. Traži se samo ono što je logično i što je fer, da ne bude automatizma koji krši dogovor, da dogovor i sutra bude dogovor. Hvala.
Hvala. Nema replike kada svako iznosi svoj stav. Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Samo da budem precizan ovaj put. Mi predlažemo da se briše ovaj član, što znači u prevodu da ostaje član kakav je bio i do sad u Zakonu o radu. Smatramo da bi se usvajanjem ovog amandmana omogućilo i sprečilo da se zaposleni dovede u nepovoljniji ekonomski položaj, jer se predloženom izmenom zaposlenom otpremnina pri odlasku u penziju smanjuje sa tri na dve prosečne zarade, što je zanemarljiva ušteda za poslodavca, a složićete se, veći udarac na zaposlene koji će prvu sledeću nadoknadu dobiti tek po dobijanju rešenja o penziji.
Hvala. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
zahvaljujem. U članu 54. koji se odnosi na član 121. govori se o načinu dostavljanja obračuna zarade. Mi predlažemo da se posle stava 4. dodaju stavovi 5. do 8, gde se kaže da dostavljanje obračuna u elektronskoj formi treba da predstavlja izuzetak u odnosu na pravilo o dostavljanju pismena, te se amandmanom obezbeđuje ova vrsta dostavljanja isključivo uz saglasnost zaposlenog, što mislimo da je jako bitno. Novim stavom se bliže uređuje uredna dostava obračuna u elektronskoj formi kao izvršne isprave, tako da je potrebno da zaposleni potvrdi da je obračun primio, što je vrlo bitno, te se na ovaj način izbegavaju mogući propusti u dostavljanju, a dostavljanje je od značaja za vršenje prava i eventualnog ulaganja pravnog leka. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što način dostavljanja, kako kaže, obračuna zarade i naknade zarade prvenstveno treba da bude odluka poslodavca u skladu sa njegovim mogućnostima, u cilju olakšavanja nepotrebnog administriranja itd. Mi mislimo da nije odluka na poslodavcu, već na zakonodavcu da takvu odluku donese. Ako je sve na poslodavcu, kao što kaže Vlada u svom mišljenju, zašto uopšte zakonom regulišemo ovu oblast? Amandman je dao kvalitetno obrazloženje zbog čega je bitna i saglasnost zaposlenog na prijem obračuna elektronskim putem i potvrda prijema. Od momenta prijema akta, ponoviću, počinju da teku rokovi. To je vrlo bitno, kao procesna kategorija relevantni su za ostvarivanje čitavog niza materijalnih prava. Seme toga, smatram da je za poslodavca važna činjenica da li je zaposleni primio pojedinačni pravni akt kao što je ovaj dokument. Voleo bih da dobijem objašnjenje zašto je nepotrebno obavezati poslodavca da ima potvrdu da je radnik primio obračun zarade. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Sabina Dazdarević.
Poštovana predsednice, amandmanom na član 54. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu daje se mogućnost zaposlenom da sam odabere način na koji mu se dostavlja obračun prilikom isplate zarade i naknade zarada i to na način koji njemu najviše odgovara. S obzirom da su generacije zaposlenih različite, potrebno je ostaviti mesta zaposlenim, iz različitih starosnih i drugih vrsta kategorija, da sami odrede kako im najviše odgovara prijem obračuna, da li će to biti elektronski ili pismeno, odnosno neophodno je da to bude njihova odluka. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Obrazloženje Vlade ovde je jasno i idemo ka digitalizaciji. Stvarno ne vidim neki veliki razlog da moramo da teramo poslodavca da sve to radi na papiru. Ovo jeste papir i to je tako kako jeste. Javljam se prvenstveno zbog ovog člana 121, kad smo već došli do njega. Odredbe člana 121. su nešto što je zaista revolucionarno u ovom zakonu. Radnik po prvi put postaje, u pravom smislu reči, gospodar svoje zarade. Nikada do sada on nije mogao da svoju zaradu prikaže, možemo slobodno da kažemo, kao menicu. Radniku se na kraju meseca izdaje obračunski list. Na osnovu tog obračunskog lista, on je u stanju da dokaže svoje potraživanje, ne treba mu advokat, ne trebaju mu veštaci. Poslodavac je dužan da vodi evidenciju o tome, potrebno je samo da se na jednom ročištu te dve stvari upare i ništa više. Dakle, prvi put, evo od 2000. godine, radnik je, u pravom smislu reči, vlasnik svoje zarade. Žalosno je što to moramo da radimo, ali to jeste tako, i to radimo.
Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima, narodni poslanik Blagoje Bradić.
Smatramo da u članu 56, u stavu 2, nakon reči „drugog privrednog subjekta“, umesto zapete stavlja se tačka i ostatak rečenice se briše. Zašto to mislimo? Odgovornost za poslovanje privrednog subjekta snosi osnivač, odnosno član privrednog društva, te je necelishodno i nelogično da ova lica ostvaruju prava u pravnom subjektu nad kojim je otvoren stečajni postupak, a čiji su osnivači, bez obzira da li su ili ne, zasnovali radni odnos. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što svako lice koje je u radnom odnosu treba da ima pravo na isplatu potraživanja u postupku pred Fondom solidarnosti. To je stav Vlade. Pitamo vas – da li vaš stav znači da vlasnik firme, koji je najčešće i direktor, ne može zloupotrebiti ovakvu situaciju na taj način što će sebi u periodu, na primer godinu pred pokretanje stečaja, propisati platu od 3.000 evra i tako steći pravni osnov da od Fonda solidarnosti potražuje iznos od 36.000 evra? Niste prihvatili amandman kojim se poslodavac obavezuje da zaposlenom dostavi kopiju prijave osiguranja. Niste prihvatili amandman da poslodavac mora zaposlenom dostaviti obračun zarade. Najblaže rečeno protivurečni ste. U ovoj konkretnoj situaciji štitite prava čak i tajkuna.
Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Dejan Čapo.
Poslanička grupa LSV je predložila amandman vezan za potraživanje zaposlenih u slučaju stečajnog postupka, a odnosi se pre svega na član 56. To je stav 4. Predlažemo da taj član glasi – pravo na isplatu potraživanja iz stava 1. ovog člana nema zaposleni ako je doneto rešenje o potvrđivanju usvajanja plana reorganizacije poslodavca nad kojim je otvoren stečaji postupak u skladu sa zakonom. Predlažemo da se stav 4. tog člana 56. izbriše, jer mislimo da se pravo na isplatu zarade, kao ekvivalenta za uloženi rad, derogira pravima zaposlenih u slučaju stečaja poslodavca. Zašto se uskraćuje pravo zaposlenih na nadoknadu zarade od Fonda solidarnosti, ako je poslodavac pokrenuo postupak reorganizacije? Fond solidarnosti je osnova da bi država zaštitila zaposlene od stečaja poslodavca i time je uskladila naše norme sa direktivom EU o solventnosti poslodavca. Mislimo da bi normalno rešenje bilo da se zaposlenima u postupku reorganizacije nadoknadi neisplaćeni deo zarade, jer se kod Fonda nadoknađuje samo minimalna zarada za devet meseci rada pre otvaranja stečaja. Postupak reorganizacije traje neki period i tada može da dođe do otpuštanja zaposlenih, pa se pitamo – kada će zaposleni ostvariti naknadu zarade i da li će je uopšte ostvariti? Zahvaljujem.
Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Tražimo da se promeni tekst člana 65. i da on glasi da se zaposlenom isplati otpremnina u visini utvrđenoj opštim aktom ili ugovorom o radu, a ta otpremnina ne može biti niža od trećine zarade zaposlenog za svaku završenu godinu u radnom odnosu, osim u slučaju da je zaposleni već ostvario pravo na otpremninu zbog prestanka radnog odnosa po osnovu viška zaposlenih kod prethodnog poslodavca. Dakle, predloženim amandmanom dolazi se do pravičnijeg rešenja i otklanja se nepovoljniji položaj za mlade i one koji zbog prirode posla često menjaju poslove i poslodavce. Predloženim amandmanom štite se sve kategorije zaposlenih i isplaćuje pravična otpremnina koja iznosi zbir trećine zarada za celokupan radni staž, a ne samo za staž kod poslednjeg poslodavca, kako je to predloženo od strane predlagača izmene zakona. Nismo za to da zaposleni više puta primi otpremninu za isti period rada, tako što bi menjali poslodavce, ali nismo ni za to da se svaka otpremnina svede na nekoliko godina rada kod poslednjeg poslodavca, što će biti slučaj usled rešavanja pitanja zaposlenih kod preduzeća u restrukturiranju. Zaposleni koji su već dovoljno svedeni sami na sebe, bez osnovnih prava na rad i normalne zarade, sada kada ih u paketu ekonomskih mera reše otkazima, isti koji budu imali sreće da se pod stare dane zaposle, ukoliko i tu budu proglašeni za višak, snaći će svečani odlazak po otpremninu u visini jedva jedne zarade, koliko bi imao za tri godine radnog staža kod novog poslodavca. Zato smatramo da nije pravedno i predlažemo ovu adekvatnu zamenu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Ovo je jedan od suštinskih razloga zašto menjamo Zakon o radu i naravno da je ovakav jedan amandman neprihvatljiv, jer smo imali do sada ovo što je do sada malopređašnji govornik isticao, ali smo videli potpuno destimulativan sistem za zapošljavanje. Znate, uvek valja poći od sebe. Uzmite da ste vi privatnik, da li biste osobu koja ima 20 ili 30 godina radnog staža zaposlili, pa da mu posle isplatite otpremninu? Teško. Hajde da budemo konstruktivni i realni. Ovo je član koji, slažem se, možda može da bude nepovoljniji po radnike, ali sigurno povoljniji u tom smislu što stimuliše zapošljavanje za razliku od ovoga što smo imali do sada, a gde smo imali potpuno destimulisanje zapošljavanja i gde nijedan poslodavac nije bio voljan da zaposli radnika, posebno ako je imao više od dvadeset ili trideset godina radnog staža. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Biljana Pantić Pilja.
Hvala vam predsedavajuća. Slažem se sa mojim kolegom koji je sada govorio, treba odbiti ovaj amandman. Mislim da je ovo u stvari najbolje rešenje iz ovog Predloga zakona koje smo dobili za otpremnine, da se isplaćuju samo kod poslodavca kod kog je poslednje radio zaposleni. Srbija je inače jedinstvena zemlja u kojoj se isplaćuje otpremnina za celokupan staž, a imali smo toliko zloupotreba da se kod poslodavaca isplati celokupna otpremnina, pa se zasnuje radni odnos u drugom javnom preduzeću. Na primer, 2010. ili 2011. godine ne znam tačno, imali smo državnu službenicu koja je radila u Penzijskom fondu uzela je otpremninu preko 20.000 evra i onda se zaposlila u Republičkoj direkciji. A, imali smo i primer iz Novog Sada dok je gospodin Igor Pavličić bio gradonačelnik grada Novog Sada, kada je isto državna službenica zaposlena u jednom javnom komunalnom preduzeću uzela otpremninu preko milion dinara i onda se zaposlila u drugom javnom preduzeću. To je sve bilo dozvoljeno, nažalost, zakonskim rešenjem iz 2005. godine. Zato smatram da je ovo zaista najbolje rešenje koje daje ovaj zakon, jer se ovako nešto više neće dešavati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Dakle, u prilog svemu rečenom ovo zaista jeste jedan od glavnih kvaliteta predloženog zakonskog rešenja i samim tim amandman koji predlaže korekcije i brisanja u ovoj stvari koja je nesporno dobra i nesporno jasna ne treba da bude prihvaćen. Kao što smo čuli reč je o situacijama koje neposredno regulišu postupanje u slučajevima kada je zaposleni čovek koji je ostao bez posla, a nalazi se pri samom kraju radnog veka, i samim tim zakonsko rešenje koje se nalazi u tekućem zakonu podrazumeva potrebu da u skladu sa ukupnim stažom, on dobije otpremninu ukoliko izgubi posao. Poznato iz prakse i na to zaista ne treba da trošimo reči koliko je samo ova okolnost otežavajuća za čoveka koji novi posao traži, razgovara sa poslodavcima. Poslodavac zbog neizvesnosti sopstvenog poslovanja unapred razmišlja o tome da li će tom licu sutra biti dužan da isplati pozamašnu otpremninu. Ovo je suština. Uz sve to potpuno stoje primeri iz prakse da smo imali višestruke zloupotrebe prava na primanja otpremnine, ali ovo je suština, i naša je dužnost, ponavljam još jednom da obezbedimo konkurentnost na našem tržištu rada, da se oni koji se nalaze neposredno pred penzijom ne nađu sutra zbog toga u teškom položaju u položaju koji onemogućava da reše pitanje svog rada, samo zbog toga što su pred penzijom. Da oni budu podjednako konkurentni kao oni koji ne povlače sa svojim statusom automatsku potrebu za velikim otpremninama od sutra od strane poslodavca. I to je bukvalno sve. Kada je reč o konkurentnosti na našem tržištu rada tačan je i nažalost, poražavajući podatak da smo prema međunarodnim istraživanjima na visokom pod znacima navoda 119 mestu od 148 ispitanih zemalja. Da smo samo zbog toga što nam zakonodavstvo nije bilo unapređeno u odnosu na prethodno merenje nazadovali, znači tada smo bili 100, sada smo 119, i samo zbog toga što, ne dešava se ništa dodatno loše kod nas i u našem sistemu, ali ne menjamo rešenja, ne pratimo vreme, ne hvatamo korak, mi nastavljamo da nazadujemo, i zato treba reagovati i odmah i na način koji je predložen od strane zakonodavca, odnosno predlagača. Hvala vam najlepše.
Daću vam reč, da trošite svoje vreme. Vreme šefa poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Moram da se zahvalim dr Orliću na konstruktivnom nastupu i razgovoru oko suštine amandmana, a ne oko nekih drugih stvari, ali moram da naglasim da ja i dalje ne vidim bilo kakvu konekciju između zakonskih rešenja koje je Vlada, koju podržavate, predlaže i upravo o tom zapošljavanju koje stalno ili zaposlenju, kako je gramatički ispravno, koje stalno ističete u ovoj Skupštini. Molim vas da mi objasnite kako će ova odredba dovesti u povoljniji položaj, dovesti do većeg stepena zaposlenja građana Srbije? Ja i dalje ne razumem. Šta je problematično u amandmanu koji kaže – da ne treba, osim ako je ostvario otpremninu na osnovu viška zaposlenih, dakle, mi izbacujemo zloupotrebu sa stola, a ostavljamo odredbu koja daje trećinu po godini koja je navršena. Baš zato da bi pokušali da spasemo ljude koji su u preduzećima u teškoj situaciji, i koji će na osnovu ovakve odredbe doći u znatno nepovoljniji položaj nego što su bili do sada, što je ako ja vas razumem u skladu sa vašim programskim konceptom. Ali, ne mogu da razumem kako ne vidite da je baš usmereno na te ljude koji su najviše patili u poslednjih 20 godina u našoj privredi. Ti ljudi će biti pogođenim ovim, jer će gledati po svaku cenu da ostanu i po svaku cenu da se grčevito drže za to mesto. Nećete pospešiti dinamiku zapošljavanja. Ja to ne vidim. Molim vas da mi malo empirijski ili na neki drugi način pokažete vezu između recimo, ove odredbe i novog zaposlenja. Hvala.
Reč ima ministar Vulin.
Vidite, ni jedan zakon sam po sebi neće omogućiti zapošljavanje, ali svi zakoni hoće. I sve to što radimo zajedno hoće. Hajde da ostavimo sve kao što je bilo i da uživamo u ovoj divoti u kojoj sada živimo, da ništa ne menjamo ako je ikako moguće. To bi bilo najbolje i najpametnije. Naravno da ćemo menjati, to moramo da radimo. Pošto ste govorili suštinski, mislili ste o amandmanu na preduzeća u restrukturiranju, u prelaznim i završnim odredbama ovog zakona predviđeno je da će se položaj preduzeća u restrukturiranju regulisati posebnim zakonom Dakle, kao što vidite, bez obzira na brojne kritike da suviše vodimo računa o preduzećima u restrukturiranju, mi vodimo računa o onima kojima je zaista najteže i baš zbog toga smo to predvideli na ovaj način. To je bio i dogovor na radnoj grupi između sindikata, poslodavaca i nas. Dakle vodimo računa o tome. Biće čak poseban zakon o ljudima kojima je stvarno najteže. Hvala.
Reč ima dr Vladimir Orlić, po amandmanu.
Biću kratak, pošto sam bio pozvan da pružim određeno obrazloženje. Mislim da kolega koji je za obrazloženje zamolio i ja vodimo računa o istoj stvari, ali iz različitih uglova. Dakle ako razgovaramo u najboljem interesu radnika, slažem se, da to je ono što treba da nas motiviše i u ovom zakonu, ali i generalno u poslu kojim se bavimo. Vrlo plastično, reč je o situaciji kada čovek koji se nalazi pri kraju svog radnog veka ne bira sam da promeni poslodavca, analiziram scenario u kome se nalazi u poziciji da ostane bez posla, i pitanje je šta se dešava dalje. Onaj koji je u prilici da bira, to je već daleko drugačija situacija, daleko pogodniji scenario i onda je daleko manja posledica ukoliko izabere da ostane da radi, ako je time rešio da smanji rizik po sebe. Ipak je to stvar slobodnog izbora. Mene zanima situacija u kojoj slobodnog izbora nema i u kojoj se čovek zbog toga nađe u neprilici. Neprilici, jer sa sobom vuče breme da će sutra poslodavac pre svega, kroz njega posmatrati potencijalnu otpremninu i zbog toga biti obeshrabren da ga radno angažuje i da zbog toga naš, hipotetički čovek, iz neke zamišljene priče, priče koje nažalost ima svuda oko nas, ali prosto se ne hvatamo za konkretna imena u primeru, ostaje bez posla jako dugo. To je ono što se ovakvim predlogom menja. On postaje konkurentniji na tržištu rada. To je suština ovoga o čemu pričamo danas. Verujem da je bilo više nego dovoljno jasno ukoliko neko želi da razume. Ukoliko ne želi, bojim se da dovoljno jasno ne postoji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, vreme poslaničke grupe.
Uvažena predsedavajuća, narodni poslanici, potrebno je u suštini gledati ove izmene i dopune zakona ne uvek iz ugla zaposlenih koji su u javnim preduzećima ili da kažemo na teretu države. Znamo kako se uvek zapošljava u javnom sektoru i svi imaju želju da rade u javnom sektoru. Međutim, ovi zakoni treba da olakšaju i moto razvoja privrede u Srbiji, a to je taj privatni sektor koji je neophodno da ojačamo kako bismo mogli da očekujemo da naša privreda krene napred. Zato danas u svim raspravama sa druge strane u većini slučajeva vidimo neku borbu za neke otpremnine, a znamo da se otpremnine najviše isplaćuju u javnim preduzećima, odnosno pod kapom države, a u većini slučajeva unazad, već deceniju, to je bilo veoma često zloupotrebljavano. Zato dajte da pokušamo svi zajedno da nađemo rešenja kako da ojačamo privatni sektor i da želja svih nas u Srbiji bude da radimo u privatnom sektoru, za privatnika ili da sami budemo privatnici, a ne uvek na državnim jaslama, a znamo u kakvom stanju je naš budžet i kako se privreda vodila u prethodnih 15 godina. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Miodrag Nikolić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, prvo da vam čestitam, celog dana od 10 jutros radite, ne napuštate klupu. Vidi se da ste premoreni. Moj predlog izmene i dopune po ovom amandmanu odnosi se na pravljenje razlike. Mi znamo da u Srbiji danas radi preko 140.000 preduzetnika koji uglavnom sami rade, nemaju pravnika, nemaju pravne službe, nemaju sredstava da izdvoje za eventualna angažovanja advokata itd, a hteli ili ne da se složimo sa jednom istinom, to je da bez malog deteta nema velikog čoveka, odnosno danas je realno zapošljavati jedino u toj maloj privredi, odnosno u privatnom preduzetništvu koje danas zapošljava preko 140.000. Ako bi stvorili neke povoljnije uslove u odnosu na ostalu privredu, veliku privredu, oronulu, propalu, pogotovo firme, znamo koliko ih ima u restrukturiranju, giganti koji sedam, osam godina grcaju, u restrukturiranju, kažem to češće puta – pacijent je doživeo kliničku smrt, ne ustaje, leži na stolu, a pored njega prolaze na stotine pacijenata čekajući na uslugu, a on niti ustaje niti umire. Dobro je da će već na jesen morati da dođe na temu i rešavanje firmi u restrukturiranju koje su na neki način po meni ljudi spretnog režima, donoseći takve odluke, kršili ustavno pravo ravnopravnosti. Niko nema pravo da bude izuzet iz plaćanja obaveza i iz nepoštovanja zakona, kao što su to do sada činili. Hoću da kažem – firme u restrukturiranju. To ima svugde u svetu, termin restrukturiranje se primenjuje i postoji pravilo i u razvijenim zemljama Evrope gde sam živeo, radio i vodio svoju firmu do 1985. godine, ali to je uslov da radi tri do pet meseci maksimum. Šta je to restrukturiranje? Da se sabere saldo minus-plus, da se sabere kojim resursima raspolaže, kojim sirovinama, koja su potraživanja, onda se sabere minus-plus, saldo plus ide dalje, minusni saldo ide u stečaj, kraj. Međutim, kršen je i Ustav koji garantuje jednaka prava i obaveze i te firme su punih sedam, osam godina, neka više, neka manje u restrukturiranju. Neka nam je Bog u pomoći kako ćemo rešiti taj problem. Normalno je tada sindikati koji su danas došli da nas ometaju ovde u radu, ne znam gde su bili tih sedam-osam kada su se raspadale „Zastava“, „MIN“, „Elektronska industrija“ itd. Da se vratim na temu, na predlog mog amandmana. Ovim amandmanom sam želeo kao iskusan industrijalac, punih 39 devet godina i poslodavac, da pomognem malim privrednicima, preduzetnicima da im se stvore eventualno povoljniji uslovi da se usude da zaposle nekoga ko je završio 55, 57, 58 godina itd. i na taj način da ih rasteretimo, za razliku od srednjih i velikih preduzeća, gde ja pripadam i gde moja kompanija pripada. Zašto? Zato što ako treba on da plati od 960.000 1/3 za svaku godinu, za pet godina to je negde oko 1,5 miliona dinara. Teško će se bojim se usuditi da prihvati da zaposli starijeg radnika, odnosno stariju generaciju koja čeka na posao ili čeka na penziju dve, tri, pet godina. Na ovaj način bi omogućili ili stvorili neke beneficije tim maloprivrednicima i preduzetnicima koji u 99% slučajeva ne koriste nikakve beneficije, nikakve povlastice za zapošljavanje, za razliku od velikih giganata i firmi, pogotovo ako je strana firma. Znamo kako je to do sada bilo, 10.000 evra po zaposlenom itd. On nikakve šanse nikada nije imao da to uradi, jer treba da zaposli preko 10 radnika i više. Molio bih da još jednom razmotrite kao nadležni ministar, kao predstavnik Vlade, to je vaša nadležnost, odnosno Vlada da eventualno, ako ne sada, u najkraćem roku nađete neka stimulativna rešenja za zapošljavanje. Realno, upravo u tom sektoru koji zapošljava 140.000, kamo sreće kada bi zaposlili svaki po 0,5 radnika, mi bi imali 70.000 i nešto zaposlenih u narednih šest meseci, godinu dana. Hvala.
Hvala. Na član 65. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vesna Martinović i zajedno narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Član 65. se odnosi na član 158. koji govori o isplati otpremnina i mi predlažemo da se stav 5. briše. Stavom 5. ovog člana propisano je da opštim aktom ili ugovorom o radu ne može da se utvrdi duži period za isplatu otpremnina, odnosno za određivanje visine otpremnine od perioda utvrđenog u stavu 2. i 3. istog člana. Ovakvo rešenje je u koliziji sa članom 8. i 9. Zakona o radu, kojima je predviđeno da opštim aktom ili ugovorom o radu mogu da se utvrde veća prava i uslovi rada u odnosu na pravo utvrđeno zakonom. Iz navedenih razloga amandmanom se traži brisanje stava 5. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što ne postoji kolizija Zakona o radu, jer isti propisuje sa opštim aktom mogu utvrditi veća prava samo ako zakonom nije drugačije određeno. Kako Predlog zakona tačno određuje da se period za koji se vrši isplata otpremnina može utvrditi samo zakonom, ne postoji kolizija na koju se u obrazloženju amandmana ukazuje. Osnovno načelo radnog prava je da se nižim pravnim aktom mogu utvrditi veća prava zaposlenih. Zakonom se ovo načelo može ograničiti samo izuzetno, nije jasno koji je bio motiv predlagača kada je odlučio da se unapred meša u odnose poslodavca i zaposlenog i da im zabrani da ugovore povoljnije uslove za zaposlenog. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin. Vreme Poslaničke grupe. Izvolite.
Dakle, amandman je neprihvatljiv. Još jednom ću podsetiti šta predlaže izmena člana 158. Izmenom člana 158. predlaže se da se pri isplati otpremnina prilikom utvrđivanja viška zaposlenih uzima u obzir samo period proveden u radnom odnosu kod poslednjeg poslodavca, a visina otpremnine se utvrđuje u skladu sa opštim aktom ili ugovorom o radu i ne može biti niža od zbira trećine zarade zaposlenog za svaku navršenu godinu rada u radnom odnosu kod poslodavca kod koga se ostvaruje pravo na otpremninu. S tim da ne može da se isplati za isti period za koji je isplaćena kod istog ili drugog poslodavca. Osnovni cilj ove izmene jeste sprečavanje pojave da zaposleni koji su ispunili uslove po istom osnovu dobiju više puta otpremninu, kao i zloupotrebe koje je koleginica spomenula. Takođe, ovako definisanom odredbom se direktno podstiču poslodavci da zapošljavaju nova lica i sprečava se diskriminacija starijih ljudi koje poslodavci nisu hteli da zaposle zbog obaveze isplate velikih otpremnina. Što se tiče stava 5. Dakle, stav 5. predviđa sledeće – opštim aktom ili ugovorom o radu ne može da se utvrdi duži period za isplatu otpremnina od perioda utvrđenog u stavu 2. i 3. ovog člana. Dakle, ovaj stav se upravo nadovezuje na ovu izmenu i onemogućava da poslodavci, na primer u nekom javnom preduzeću kao što se pre dešavalo, preko organa upravljanja izigraju cilj ove izmene koju sam spomenuo time što bi opštim aktima doneli odluku kojom bi isplatili otpremninu i za vreme provedeno na radu u drugom preduzeću i time, kao što sam rekao, izigrali zakon. Upravo zato smatram da ne treba brisati stav 5. ove izmene. Hvala.
Hvala. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U članu 66. piše – zaposleni može da bude privremeno udaljen sa rada ako je protiv njega započeto krivično gonjenje u skladu sa zakonom zbog krivičnog dela učinjenog na radu ili u vezi sa radom. Mi smatramo, iako ima elemenata nakon krivične prijave da se nastavi sa krivičnim gonjenjem, da jednostavno to još uvek nije dokazano i da tu može da se uđe u jedan problem. Šta ako se ta osoba ne osudi? Znam da u jednom preduzeću postoji situacija u kojoj se sedam godina ljudi tuže i zamislite štetu za poslodavca nakon toga, ukoliko mora da ih vrati nazad na posao, a da se jednostavno desi da oni ne budu osuđeni. Zamislite tu situaciju, koliki je to finansijski problem za poslodavca. Hvala vam puno.
Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Sabina Dazdarević.
Hvala, poštovana predsednice. Predlažemo da se član 70. briše. Ovim amandmanom vrši se usklađivanje sa amandmanom koji smo podneli, a u vezi člana 47, jer se i ovim članom Predloga zakona stvara dodatni okvir da se i putem izmene ugovora o radu zaposlenima koji su radili kod više poslodavaca ne uračuna ukupan radni staž u minuli rad. Dakle, ovim amandmanom se takođe otklanjaju posledice koje bi nastupile primenom ovog rešenja ponuđenog u Predlogu zakona, čime bi se napravio okvir za dodatno umanjivanje zarada zaposlenih lica. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Živkoviću.
Članom 72. se predviđa član 172a, tražim da se to briše, koji glasi – ako je potrebno da se određeni posao izvrši bez odlaganja, zaposleni može biti privremeno premešten na druge odgovarajuće poslove na osnovu rešenja bez popune aneksa ugovora u smislu člana 172. ovog zakona, a najduže na 45 radnih dana u toku 12 meseci. Vrlo sumnjiva forma. Šta je to određeni posao koji se vrši bez odlaganja? Koja je definicija toga? Svaki posao u ozbiljnoj firmi se mora izvršiti bez odlaganja. To je definicija jednog ozbiljnog poslovanja. Ne postoje poslovi koje možemo da odložimo. To ne postoji u bilo kojoj ozbiljnoj kompaniji, tako da je praktično nemoguće da dođe do situacije da poslodavca iznenadi neki posao koji je takav da mora nekog da premesti na drugo radno mesto na 45 radnih dana u toku jedne godine. To je mogućnost za razne manipulacije od strane poslodavca, pošto nije definisano tačno šta je hitan posao, da izmišlja poslove koji se moraju učiniti bez odlaganja i da na taj način natera nekog radnika da radi nešto za šta on nije školovan ili nema te sposobnosti, ili fizički ili psihički nije spreman da obavlja te poslove. Onda to može da dovede do raznih povreda ili radne discipline ili da natera tog zaposlenog da da otkaz zato što neće biti u mogućnosti da obavlja te poslove. Mislim da je ovo rešenje koje ne daje nikakvu sigurnost radnicima, a mislim da ozbiljnim poslodavcima nije potreban ovakav način da se obračunavaju sa svojim radnicima.
Zahvaljujem se, gospodine Živkoviću. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, gospodin Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, samo bih zamolio da narodni poslanici ne čitaju jedan stav u članu koji ima pest stavova, pa da komentarišu na osnovu jednog stava. Ako piše to što je predlagač ovog amandmana rekao – ako je potrebno da se određeni posao izvrši bez odlaganja, recimo, pri obnovi Obrenovca, pri obnovi firmi koje su pretrpele štetu, iz Beograda su, a imaju ispostavu u Obrenovcu, pa normalno je da će se taj posao raditi. Međutim, treba pročitati i stav 2. i treba biti dovoljno pošten i odgovoran i reći, a u tom stavu 2. se kaže – u slučaju premeštaja iz stava 1. ovog člana zaposleni zadržava osnovnu zaradu utvrđenu za posao za koga se premešta, ako je to povoljnije za zaposlenog. Šta će tu biti loši po zaposlenog? Ništa. Zadržava platu, pomoći će firmu u kojoj radi, ako je jedan deo te firme ugrožen ili ako je neophodno da 45 dana u godini dana provede negde drugde, van tog radnog mesta. U tome ne vidim ništa sporno, samo vas molim da u obrazloženju amandmana pročitate pažljivo stav po stav, član po član, šta predviđate za brisanje, jer ovako kako je predlagač predvideo zaposleni je i obezbeđen i materijalno i sa radnim odnosom.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Gospodine Živkoviću, nemate osnova za repliku. Za reč se javio po amandmanu narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam da se ovaj amandman odbije, jer ne nudi rešenje koje bi bilo takvo da unapredi ovaj član, da oplemeni i član i zakon, već se nudi nešto što treba da radnicima veoma oteža položaj. Ukoliko ste poslodavac ili ukoliko ste radnik, ukoliko se vaša firma bavi sa više poslova i ukoliko je to mali broj zaposlenih, uvek postoji nešto zbog čega neko može da bude premešten, da recimo uzore njivu. Dakle, može se desiti da postoji potreba da traktorista bude kombajner itd, s tim što je ovaj član još više oplemenjen time što on nudi da onaj koji je se na 45 dana premešta na neki drugi posao ne može biti na određen način ničim kažnjen, a ni manjom zaradom, sem ako ta zarada ponuđena nije povoljnija. Dakle, može biti samo bolje plaćen ukoliko se premešta da bi se neki posao odradio u roku od 45 dana. U praksi to izgleda ovako. Svi znate kakvi su poslovi sezonskog tipa. Ukoliko radnik radi u nekom poljoprivrednom preduzeću i ukoliko, recimo, treba orezati vinograd, vi nekoga morate premestiti da bi on taj posao završio. Taj posao se završava u roku koji je kraći od 45 dana i takav zaposleni koji bude orezivao vinograd ne može da ima platu manju nego što je imao pre nego što je krenuo da taj dodatni posao obavi. Takođe, posle toga on se vraća na svoje radno mesto i posle određenog perioda on vozi traktor. Međutim, postoji potreba da se vinograd oprska. Dakle, morate radnika da pošaljete sa prskalicom, jer postoji potreba. Da ga ne bi otpuštali, da ne bi zapošljavali nekog drugog, vi premestite radnika sa jedne pozicije i pošaljete ga da oprska taj vinograd. Znači, posle orezivanje dolazi to. Sada dolazi najvažnija stvar. Dakle, radnik se vrati na svoje radno mesto i sada postoji potreba da se vinograd i obere. Ukoliko je vinogradar bio vredan, ukoliko su radnici bili vredni, ukoliko je postojao ovaj član zakona, ukoliko nije izbrisan amandman, ukoliko nije izbrisan i predlagač amandmana, postoji potreba da predlagač amandmana pošalje svog zaposlenog privremeno da obere vinograd na Fruškoj Gori i takav zaposleni ne može imati u berbi manji lični dohodak nego što ga je imao pre nego što je u tu berbu krenuo. Dakle, može imati zahvaljujući tom što je rod bio dobar, što su subvencije i podsticaji bili dobri i za predlagača i za vlasnika. Pošto je rod, prinos bio dobar, pošto je gazda profitirao, tada zarada može biti samo veća i zato u ovom osnovnom članu zakona, bez amandmana, stoji da radnik ne može imati manju zaradu nego kad je vozio traktor, kada bude brao vinograd, mora da ima istu zaradu, a može da ima i veću. Verujem da bi poslodavac, u ovom slučaju predlagač zakona, da bi tog radnika ukoliko bi berba bila dobro obavljena, bogata, ukoliko bi to obećavalo jedno dobro plemenito vino. Dakle, verujem da bi takav poslodavac nagradio i radnika, a bogami zakonodavce koji su ovaj član ostavili i nisu izglasali ovakav amandman. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, izvolite.
Ne treba da tolerišete ovakvo podsmevanje radnicima u Srbiji. Mislim da nije korektno, ali vidim da se sjajno zabavljate. Jako vam je zabavno i jako vam je smešno, stvarno. Dakle, ova odredba uvodi da zaposleni može do 45 dana godišnje biti premešten na druge odgovarajuće poslove bez aneksa o radu, tačno je. Odredba stvara mogućnost za zloupotrebu i mobing o kojem nije govorio kolega. Mi zbog toga predlažemo brisanje ove odluke. Dakle, zadržava se ista plata, premešta se na drugo mesto, a odredba zakona o mobingu su u praksi, pokazalo se, potpuno ne primenjive, jer je to tema koja se u Srbiji, naročito u Srbiji, teško dokazuje i sankcioniše. Ukoliko poslodavcu omogući da premešta zaposlene na druge poslove kako mu je volja, a kako smo zabavno i žovijalno slušali malopre, ovo može biti odličan sistem kojim će poslodavac da mobinguje zaposlene i dodatno ih pritiska i zato smo smatrali da ga treba izbrisati, a ne da ovde pravimo pozorište u kući da ne kažem nešto drugo.
Zahvaljujem se gospodine Stefanoviću. Pretpostavljam da su narodni poslanici divili veštini kako je govornik obrazlagao amandman o kojem se sada govori. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Jovičić, izvolite.
Povređen je član 106. Prethodni govornik je rekao da naša poslanička grupa omalovažava zaposlene u Srbiji što je potpuno netačno. Da, ako već govorimo o omalovažavanju radnika u Srbiji, podsetio bih prethodnog govornika ko je omalovažavao građane i zaposlene i kako to da baš danas toliko vredno radite za njih, a u proteklih deset godina 644 propale privatizacije. Još jedna stvar, danas ste pozivali da sa vama neko izađe pred građane, tj. pred predstavnike sindikata i članove sindikata, ispred Narodne skupštine, ali ne znam zašto nije došao i onaj koji ih nije po vašem omalovažavao, a to je Bojan Pajtić, a videli smo kakve je izjave davao 2001. godine, da su reforme potrebne Srbiji, da samo zdrave reforme mogu da poprave stanje u privredi. A sada od liberalnog demokrate došli smo do boljševika, čoveka koji je, jel te revolucionar, koji se bori za prava građana. Prvo ih je opljačkao, a danas se bori za njihova prava. To je omalovažavanje, to je skandal za Srbiju.
Zahvaljujem gospodine Jovičiću. Povreda Poslovnika, Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dramatično kršenje člana 106. i člana 107. Neprimereno obraćanje, direktno obraćanje, potpuno van teme, potpuno van bilo čega o čemu smo pričali samo deset sekundi ranije, a potpuno takođe u sklopu ovog, rekao bih, zaista besmislenog kidisanja na amandmane opozicije koji pokušavaju ovako, deset na jednoga, kako su navikli poslanici većine. Da li je moguće da niko ovde ne može ništa da kaže, a da se ne priča o tome da je neko bio liberal, a sada je boljševik pri čemu mogu da garantujem da kolega, uz duboko uvažavanje na njegovu mladost, ne zna šta je boljševik inače ne bi tako nešto rekao. Pri čemu, tu se sigurno ministar slaže, nije to baš tako uvredljivo, znate, naročito ako se zna šta je sa one druge strane, a to sa druge strane, vi ste gospodo bili, ali mi bogami nikad. Prema tome, hoću da vam kažem, ako mislite da pričamo kvalitetno kao što je bilo slučajeva o amandmanima ili da se stvarno lepo povučemo, pa vi ovde izglasajte šta hoćete. Nema smisla ovo, razumete. Mi kažemo – krše se prava zaposlenih, i kažemo zašto mislimo da se krše, kažemo zašto mislimo da je nepovoljno, a samo se priča o tome, a što se ne priča o 50 miliona evra godišnje za „Etihad“ koje plaćaju poreski obveznici. Što se ne priča o tome koliko ste ljudi 60 hiljada ljudi, 70 hiljada ljudi stranačkih vojnika zaposlili u javnim preduzećima. Da li je to skretanje sa teme?
Gospodine Stefanoviću, upravo radite ono zbog čega ste malopre tražili repliku. Molim vas da se svi vratimo na amandmane. Tu je amandman na član 72.
Navodim vam baš primer, dajem vam primer na šta to liči. Ja vas molim da intervenišete.
Molim vas, kao što ste videli prekinuo sam prethodnog govornika i sada reč dajem šefu poslaničke grupe SNS gospodinu Babiću, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Povreda Poslovnika član 107. Znam da u ovoj sali ima i bili smo prisutni kada su narodne poslanike SNS slali u aleje, a sada nas smeštaju na neka druga mesta govoreći da kidišemo. Znate ko kidiše, gospodine predsedavajući? Zveri. I vi to trpite. Ja to neću trpeti, ni u ime 136 narodnih poslanika SNS, ne u ime parlamentarizma i discipline i poštovanja i dostojanstva Narodne skupštine. Mogu da razumem da neko mrzi, nije to dobro. Mržnja je kao bumerang. Bude poslat ka nekome drugome, okrene se, pa vam razbije glavu, onome ko mrzi. I to se dešava ljudima u ovoj sali, ali ako se spočitava SNS da je zaposlila 60.000 ljudi u državni sektor, odlično. Ali, ste vi zato gospodo zaposlili onih ostalih 720 hiljada. To je odgovornost za 720 hiljada. Još jedna stvar koja zaista mi smeta kao narodnom poslaniku u trećem mandatu. Traženje da ćutimo. Zašto kidišete? Zašto se javljate? Bože moj mi ćemo odmah izaći ako vi dalje pričate. Pa, kakvo je to shvatanje demokratije ako samo jedna strana može da priča. Samo ako može jedna strana da izražava svoje političke stavove. Svi drugi da ćutimo. Da li će sledeće biti da izađemo iz ove sale? Ne, nećemo zato što su nas građani ovde poslali. Brisali suze ili ne brisali, vi brišete suze još od 16. marta 2014. godine.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Milan Perić. Gospodine Stefanoviću, koji član Poslovnika je povređen? (Borislav Stefanović, s mesta: Reći ću vam, ako mi date reč?) Izvolite, samo mi recite koji član Poslovnika.
Povređen je član 108. dakle, staranje o redu na sednici. Zašto? Zbog toga što ste dozvolili prethodnom govorniku da replicira ponovo, da uđu u besmislenu raspravu, ponovo i da opet kaže ponovo nešto što niko sa ove strane nije rekao. Ponovo se bavi psihoanalizom i priča o mržnji, autoprojektujući se na taj način kao njihov lider. Niko nikoga ne mrzi. Moram sto puta to da ponovim.
Gospodine Stefanoviću, vi ste izazvali repliku poslanika. Vi ste izazvali repliku poslanika SNS. Vi ste počeli da koristite izraze. Vi tražite da se uvede red u ovoj sali. Vi prvi ne dopuštate da se to radi. Molim vas, da se vratimo na amandmane.
Koje izreke? Nije tačno. Rekao sam jednu reč, upotrebio nije vezana za zveri.
Da li želite sada na kraju rasprave da dođe do problema.
Ne želim.
Onda vas molim da se vratite na amandman.
Kako ja sada da ne odgovorim gospodinu Babiću na ono što je rekao, one uvredljive stvari koje je izrekao.
Vi upravo tražite da se ne pominju uvredljive stvari
Dajte vi meni savet. Dajte mi savet kako da postupim.
Molim vas, u ovoj sali vi to upravo radite. Molim, vas da se vratimo na amandmane.
Kako mislite da prvi radimo?
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Povređen je član 27.
Izvolite, molim vas, ponovo se prijavite. Mislim da se gospodine Stefanović pozivao na član 27.
Onda ću se pozvati na član 107. Ovo je vređanje svih narodnih poslanika. Ja znam da su neki narodni poslanici iz DS navikli na diktaturu, navikli na svu vlast, na bahatost. Znam da su navikli da pišu i optužnice, da presuđuju, da zatvaraju, da hapse. Znam da su navikli na sve bahatosti koje nosi vlast, ali vas samo molim kao predsedavajućeg ili kao predsednicu i ako niste bili u tom trenutku, šta je to i koje je to merilo da jedan narodni poslanik DS, šef poslaničke grupe, ocenjuje da li je neko izlaganje besmisleno ili smisleno. Ko to sudi? Ko daje tu ocenu? Sa kojim pravom?
Niko.
Sa kojim pravom omalovažava? Ovde smo nazvani „oni“, „kidišu“, „aleje“. Ja znam da bi nas vi smestili u aleje, ali građani Srbije su nas smestili u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Ako neko može da sudi, sude građani Srbije. Žao mi je što vi više ne sudite, ali to je dobro za Srbiju što vi više ne sudite.
Hvala. Zaista sam želela da se odmorim, ali hvala poslanicima što mi ne dozvoljavaju. Vladimir Đukanović, po amandmanu, javio se. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Zaista vredi prokomentarisati ovo što je predlagač podneo. Znate, ovde se polazi od logike da su svi poslodavci zli ljudi i svako ko je privatnik, otprilike jedva čeka da vrši mobing nad radnikom. I, to je otprilike neka logika samoupravljačkog socijalizma. Znate, ako pogledamo objektivno pošto se ovde pominjao mobing, najveći mobing se ipak odvijao u javnim preduzećima. Nije kod privatnika. Privatnik je neko ko hoće čak i da motiviše radnika ako dobro radi. Tako da, zaista ovakav amandman je potpuno besmislen, osim ako ne želimo da razvijamo samoupravni socijalizam, pa da prosto, možda ukinemo privatnike i da imamo svi državna preduzeća i svima će nam biti super. Da li je tako? Ali, to je jednostavno, prošlo vreme i dajte da prosto počnemo da razmišljamo malo savremeno. Privatnik je neko ko ne želi da vrši mobing nad radnikom, osim naravno, ako ne radi u sivoj zoni. Nadam se da nikad više u životu više se tako nešto neće dopuštati. Privatnik je neko ko želi da motiviše radnika da bi mu bolje radio i naravno da bi mu donosio veći profit i svakako da jednostavno svoj posao razvija. Tako da, pođimo malo tom logikom, a ne da idemo logikom da su svi privatnici zli i da svako jednostavno želi da vam izvrši mobing. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani ministri, dragi građani, dakle, ovde je rečena jedna velika neistina po pitanju moje diskusije po amandmanu. Rečeno je da sam se podsmevao radnicima. Niti sam se podsmevao onima koji orezuju, niti oni koji kopaju, niti sam se podsmevao onima koji prskaju, nisam se podsmevao ni onima koji beru, podsmevao sam se vlasnicima koji muljaju li, muljaju, muljaju. Muljao je ceo dan, a sad bi da menja član. E, neće da može.
Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Niko.) Na član 72. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Niko.) Na član 73. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici: Zoran Živković, Borislav Stefanović, Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Nataša Vučković, Dragoljub Mićunović, Vesna Marjanović, Marko Đurišić, Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Ko, i neko od svih ovih ima prava na dve minute, vi se dogovorite. Amandman u istovetnom tekstu zajedno podnet, grupno, ko će govoriti dve minute, ne možete svi da se javite kao predlagači. Izvinite, ovde piše zajedno u istovetnom tekstu. Ko govori? Pošto se javljate iz istih poslaničkih grupa, dogovorite se. Sabina Dazdarević, ona jedina iz njene poslaničke grupe. (Narodni poslanik Gordana Čomić, sa mesta: Po Poslovniku.) Zašto? Dala sam reč Sabini Dazdarević, nisam ništa pogrešila. Evo izvolite. Gordana nisam očekivala od vas ovo. Izvolite. Oduzeću dve minute ako niste u pravu, onda šefu poslaničke, takva su pravila. Izvolite. Poslanik Čomić po Poslovniku.
Zahvaljujem. Radi se, moguće da sam pogrešno čula, ali po članu 157. i raspravi u pojedinostima, amandmane su u istovetnom tekstu podneli različiti poslanici. Jedno je narodni poslanik Zoran Živković, ima pravo na dva minuta. Narodni poslanik Borislav Stefanović, dva minuta, grupa narodnih poslanika ima jedan od njih dva minuta…
To je jasno, nego ste se vi i Stefanović javili zajedno. Ne možete vas dvoje iz grupe zajedno, samo se dogovorite. Sve je jasno.
Ja nisam ni podnosilac ovog amandmana. Dakle, radi se o pojedinačnim, različitim podnosiocima amandmana. Ukoliko ja vas ja nisam razumela, da ste rekli da su u pitanju poslanici svi, a samo jedan da govori, onda se vama izvinjavam, ako sam čula.
Niste razumeli, zajedno, pa navedeno itd.
Nismo se razumeli.
Želite da glasamo?
Ne, u redu, nesporazum.
Sabina Dazdarević, izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Član 73. Predloga zakona o izmenama i dopunama treba da se briše, jer se ovim članom omogućava poslodavcu da zakonski omalovaži pređašnje iskustvo zaposlenog, time što mu neće u materijalnom smislu to iskustvo priznati. S druge strane, iskoristiće to isto iskustvo kao radno iskustvo zaposlenog, za potrebe svoje firme, što je na neki način dvolično. Ovaj amandman, dakle, ima za cilj da zaposlenom omogući da u slučaju kada bude upućen na rad kod drugog poslodavca ima ista prava koja je imao i pre upućivanja, kako je zakonom predviđeno. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, iz njegove grupe podnosilac, zajedno.
Hvala predsedavajuća. Pošto je ovde bilo dosta zamerki kako su amandmani koje su predlagali poslanici u tekstu briše se, ovo jeste ta vrsta amandmana na član zakona koji govori o tome da se briše. Briše se po predlogu predlagača stav 5. člana 174. koji govori da su ugovorom o radu zaposlenom, govori se o zaposlenom koji može biti privremeno upućen na rad kod drugog poslodavca, ne mogu utvrditi manja prava od prava koja je imao kod poslodavca koji ga je uputio na rad. Šta ovo znači i zašto smatramo da treba da se obriše, jer je ovo direktno kršenje prava radnika. Znači, član 174. govori da poslodavac može privremeno do godinu dana, ili eventualno duže, da uputi zaposlenog na rad kod drugog poslodavca, i ako pogledate sledeće članove, zaposleni koji odbije da ode kod drugog poslodavca, dobija otkaz. Ova situacija, jedina brana do sada, da se ovaj član i ova situacija ne zloupotrebljava kako bi neko bio otpušten iz dva koraka, tako što mu se prvo ponudi da pređe kod drugog poslodavca, pod lošim uslovima, a ja kažem to ne želim, oda mu poslodavac kaže, pa onda ništa, dobijaš otkaz i bio je upravo stav 5. člana 174. Znači da ne mogu da se utvrde manje prava od prava, koja je imao kod poslodavca koji ga je uputio na rad. Obrazloženje koje je Vlada dala je što se rešenjem predloga zakona obezbeđuje jednak tretman zaposlenih kod istog poslodavca. To je jednostavno neodrživo, s obzirom da zaposleni koji pređe, on će biti u najmanju ruku u neravnopravnom položaju od ostalih zaposlenih, jer će biti tu po ugovoru na određeno vreme najduže godinu dana. Mislimo da brisanjem ovog člana, se otvara prostor da će mnogi zaposleni biti stavljeni u nezgodan položaj da moraju da prihvate i lošije uslove i premeštaj kod drugog poslodavca, na svoju štetu. Zato vas molim da vrlo dobro razmislite o prihvatanju ovog amandmana, jer on čuva ono malo prava koje radnici imaju, da ne može ovom odlukom poslodavca da se utvrde manja prava. Ponavljam, ako zaposleni odbije potpisivanje aneksa ugovora i premeštaja na radno mesto drugog poslodavca, on će dobiti otkaz po članu 179. ovog zakona.
Zahvaljujem. Prekoračili ste vreme. Borislav Stefanović, da li ste podneli amandman sa Zoranom Živkovićem, Dragoljubom Mićunovićem ili nešto treće? Samo meni rastumačite. (Borislav Stefanović, s mesta: Ne, sam sam.) Samostalno. Pogrešno je ovde napisano, stavili su vas sa Živkovićem. Izvolite.
Nije to tako loše. Hvala. Mislim da u članu 73. se briše ova odredba tj. član 73. se briše zato što se ovom predloženom merom od strane Vlade se briše i potpuno nestaje u zaborav odredba da zaposleni ne može da ima manja prava kod poslodavca kod kog su upućuje, odnosno na poslodavca od kog se upućuje na rad, što u praksi naravno može dovesti do toga da je zaposleni dužan da ide da radi za manju zaradu i nepovoljnije i druge uslove rada od onih koje je imao. Vi znate da je to moguće. Nemojte samo da odgovarate – pa ne možemo idealno, ne možemo da znamo tačno, jer naša uloga i jeste da pokušamo da napravimo najbolje što može i da izbegnemo situacije koje nam život podmeće kroz svoje zamke i naravno zamke vaše nestručne vladavine. Ali u ovom smislu zaposleni ne može da bira, on nema jednaka prava i predlagač pravda ovu izmenu razlogom da je primena postojeće odredbe člana 174. stav 5. nejasna i da se u praksi različito tumačila i dovodila je u različit položaj zaposlene, itd. Predlagač je propustio da primeti da su to mahom zaposleni koji su privremeno upućeni na rad kod drugog poslodavca i koji se po isteku tog roka vraćaju kod poslodavca koji ih je uputio. Dakle, smatramo da u ovom smislu, samim tim što znamo šta se dešava u praksi i što nas ljudi neprekidno informišu, sada mnogo više od kada smo postali to što vi ismejavate, ja moram da kažem da ova odredba svakako nije u korist zaposlenih i mislimo da ne treba da stoji. Hvala.
Reč ima Zoran Živković, podnosilac.
Hvala. Bez obzira na ideološke razlike između mog prethodnog govornika, gospodina Stefanovića i mene, jer je on iz socijaldemokratske opcije, a ja iz liberalne, oko ovoga imamo isti stav i ja se pridružujem argumentaciji koju je moj prethodnik dao. Hvala.
Reč ima Zoran Jozić. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice. Vezano za ovaj član 73. još jednom priča da ono što je suštinski bitno trebalo bi do kraja da se kaže. Ako imamo u prethodnom zakonu definisano kompletan član koji kaže – zaposleni može da bude privremeno upućen na rad kod drugog poslodavca, ali jedna suštinska stvar koju niko ne pominje a to je, ukoliko je trenutno prestala potreba za njegovim angažovanjem kod trenutnog poslodavca, u tom trenutku je vrlo važno da on može biti upućen kod drugog poslodavca. Lakše je poslodavcu tog trenutka da ga proglasi tehnološkim viškom. Zašto onda ne bi imao manja prava kod drugog poslodavca? Ne vidim niti jedan razlog za to. Ako se desi da je ovde radio po sistematizaciji složenije poslove, kod prvog poslodavca, a ode kod nekog drugog kod koga radi manje složene poslove, poslove za koje je predviđena manja nadoknada ili nešto drugo, pa valjda je normalno da i on prima platu ili ima druga prava kao i oni radnici koji rade te iste poslove kod tog drugog poslodavca. Još jednom, samo da kažem ovoj specijalisti za radne odnose iz DS, kada kaže da pokušamo da učinimo najbolje moguće, pa šta to znači, da otpustimo još 350.000 radnika? Ono što ste najbolje mogli da uradite vi ste između 2008. i 2012. uradili, a to je posao manje za 350.000 radnika. Šta još? Pričamo više puta o nekim dugovanjima i o spoljnom i unutrašnjem dugu države Srbije. Ne znam gde ste našli onih šest milijardi evra, kada ste od 2008. do 2012. godine napravili dug za devet milijardi veći nego što je bio. To je statistika. Pogledajte to tamo. Sramota je da priznate ono što jeste. Hvala.
Reč ima dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, pridružujem se argumentaciji koju je upravo izneo kolega i još jednom tumačim predloženo rešenje na način kako ga je formulisao predlagač odnosno Vlada u članu za koji je predloženo da se koriguje, a ovu korekciju svakako ne podržavam. Dakle, smatram da treba da ostane definisano na način na koji je to učinila Vlada, ponovo posmatrano kroz prizmu interesa samog zaposlenog. Dakle, suština zaista treba da se pronađe u rečima kojima je kolega, prethodni govornik, započeo izlaganje. Propuštamo kontekst koji je suština svega. Privremeno je prestala potreba za angažovanjem radnika. Da li može kontekst da bude drugačiji? Logično je ako se poslodavac lišava usluga svog radnika da onda postoji nešto što se zove prestanak potreba, da to čini ne rado. Neće više sam uživati plodove njegovog rada, prepušta ga nekom drugom. Kakve su to okolnosti, uglavnom, vrlo nam je dobro poznato i koje su moguće posledice da radnik ostane bez posla, ukoliko za njim nema potrebe poslodavac ili da se nađe neko drugo rešenje da čovek nastavi da radi. Jeste, dobro je rešenje da čovek nastavi da radi, ako se to rešenje nalazi kroz angažman kod nekog drugog, neka bude i tako. Šta je otežavajuće po radnika? Možda, a možda ne, što taj neko drugi ko bi mogao da preuzme radnika ima drugačija pravila, što za isto radno mesto predviđa drugačiju platu, možda nižu i ne želi da preuzme sa automatski definisanim uslovima, samim tim taj radnik u toj situaciji nije konkurentan, ne dolazi u obzir. Pružimo priliku da se nađe rešenje onda kada je to zaista neophodno i kada je u samom interesu radnika, da nastavi da radi dalje. Ostavimo prostor da se dogovori sa potencijalnim novim poslodavcem. Hvala.
Po kom osnovu sada se javljate gospodine Stefanoviću? (Borislav Stefanović, s mesta: Replika.) Nema replike, stvarno vas niko nije spomenuo. (Borislav Stefanović, s mesta: Gospodin Jozić, DS, specijalisti za DS.) Vi se bunite, ne, nije rekao pežurativno, nemojte molim vas sada kad god spominjemo neke stranke da koristimo dve minute. Vi ste podnosilac amandmana, sada ćete govoriti, ne mogu da dozvolim repliku, nema osnova, ne možemo sada stvarno. Na član 74. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Reč ima Borislav Stefanović, o amandmanu, dve minute.Izvolite.
Zaposleni koji daje po ovom članu koji vi predlažete, specijalisti SNS, zaposleni koji daje otkaz jer je poslodavac učinio povredu svoje obaveze…
Poslaniče, Vlada predlaže amandman, ispravka samo vama.
Specijalisti iz Vlade – SNS…
Hvala, odgovoriće ministar.
Zaposleni koji daje otkaz jer je poslodavac učinio povredu svoje obaveze, mora da ima sva prava kao i u slučaju nezakonitog otkaza od strane poslodavaca. Zakon je do sad zbog nepoštovanja obaveze poslodavca prema zaposlenima, davao pravo zaposlenima da otkažu ugovor o ovakvom radu i da pored toga imaju sva prava kao i u slučaju da im je nezakonito prestao radni odnos. Ukidanjem ove odredbe, predlagač zaposlenih, čija su prava iz radnog odnosa na bilo koji način nezakonito ugrožena od strane poslodavca, dovodi u nezavidan položaj da se ne zna može li on da dokazuje da je na davanje ovakvog otkaza poslodavcu bio prinuđen, što bi svakako bio nezakonit prekid radnog odnosa sa svim svojim posledicama. Možda je ovo bila i direktna namera predlagača, ne bi li se zaposleni prinudio da trpi sve moguće nezakonite radnje iz radnog odnosa od strane poslodavca, bez prava na bilo kakvu sudsku zaštitu zbog ovakvog odnosa poslodavca prema njemu, jer to je budućnost u koju verujemo. Hvala.
Po amandmanu, narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Ovde još jednom imamo priliku da čujemo kako neko polazi od naopake logike, da su svi poslodavci zli, a ne želi da kaže a šta ako taj radnik radi dobro, zašto bi mu poslodavac uopšte davao bilo kakav otkaz. Zaista bih vas zamolio da shvatimo savremenost. Na kraju krajeva, ovaj zakon o radu i omogućava da lakše dobijete otkaz, ali i lakše da se zaposlite, tako da čak i ako se dogodi da dobijete negde otkaz, odnosno da date otkaz, sigurno ćete na drugom radnom mestu naći posao mnogo brže nego što ste to mogli do sada. Nemojmo polaziti stalno od naopake logike da su svi privatnici, svi poslodavci loši, da vrše mobing i ne znam šta da rade ili da vas pritiskaju, da žele da vam daju otkaz iz čista mira. Najčešće se to dešavalo, ako govorimo o mobingu, isključivo u državnim preduzećima. Hvala.
Na član 75. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Ne mislimo da su svi poslodavci loši, ali, ponavljam, naša dužnost je da pokušamo da onemogućimo one koji jesu da to budu u mnogo višem obimu, svih nas zajedno. Nemojte da inputirate ono što nije rečeno. Član 75. se briše po našem predlogu zato što predloženim rešenjima se dodaju novi razlozi za otkaz. Precizirani su neki od slučajeva koji se odnose na radnu sposobnost zaposlenog i njegovo ponašanje, nepoštovanje radne discipline i povredu radne obaveze - neopravdani izostanak sa posla, alkoholisano stanje, davanje netačnih podataka, itd. i na koji način poslodavac može da utvrdi da je zaposleni pod dejstvom alkohola ili drugih opojnih sredstava, odnosno da poslodavac može zaposlenog da uputi na odgovarajuću analizu u zdravstvenu ustanovu, što po nama može da bude osnov za ono što se zove legalni mobing poslodavca. Ja mislim da bi se predloženim amandmanom postiglo zadržavanje postojećih razloga za otkaz i forsiranje ugovaranja većih broja razloga za otkaz kolektivnim pregovaranjem i kroz zaključivanje kolektivnih ugovora spram specifičnosti delatnosti kod svakog pojedinačnog poslodavca ili grane. Dakle, to je ono što bi bilo mnogo korisnije u ovoj situaciji, a ne ova dosta nejasna stvar koja može otprilike, ako se najgrublje tumači, slažem se, da određenu osobu koja vodi određenu firmu mu da to oružje u ruke da nekoga pošalje kod lekara kad god mu padne na pamet, zato što on procenjuje da je taj neko alkoholičar ili koristi opojne droge. Slušajući neke ljude, to možda i nije toliko teško pomisliti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin. Izvolite.
Smatram da je amandman neprihvatljiv, pogotovo brisanje ovih izmena. Sada ću vam obrazložiti zašto. Ovim izmenama Zakona o radu su znatno preciznije definisani otkazni razlozi i to zbog potrebe prakse, jer se dešavalo da pojedini poslodavci u slučaju određenih povreda radnih obaveza i nepoštovanja radne discipline zaposlenog nisu mogli otkazati ugovor o radu, jer te slučajeve nisu predvideli opštim aktima i ugovorima o radu, a što je bio uslov za otkaz ugovora o radu. Takođe, precizirano je na koji način poslodavac može da utvrdi da je zaposleni pod dejstvom alkohola ili drugih opojnih sredstava. Novim odredbama su proširene mogućnosti poslodavca za izricanje mera umesto otkaza i tako je predviđena i sankcija novčane kazne u vidu 20% od osnovne zarade, udaljenje zaposlenog sa rada u trajanju od 15 dana i opomena sa najavom otkaza. Kada sagledam ove odredbe bez dublje analize i sagledavanjem efekata ove odredbe, možemo steći pogrešan utisak da su iste u korist poslodavaca. Međutim, to nije tačno, jer se upravo ovim odredbama precizno definišu povrede radnih obaveza i radne discipline, čime se onemogućava samovolja poslodavaca u širokom tumačenja prethodnog zakona. Takođe, precizno određeni primeri povrede radnih obaveza i radne discipline omogućavaju da se i opšti akti poslodavca znatno lakše sačine u ovoj oblasti, čime i zaposleni imaju mogućnost da se upoznaju sa njima i distanciraju od neželjenih oblika ponašanja i kršenja administrativne. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažene kolege, ovaj amandman je apsolutno, po mom mišljenju, neprihvatljiv i treba ga odbaciti, jer je, kao što je kolega malo pre obrazložio, vrlo jasno i precizno ovde mnogo toga, i ovaj deo o kome je govorio podnosilac amandmana, kristalno jasno o čemu se u stvari ovde radi. Mi od 1945. godine na ovamo imamo u suštini levicu u različitim agregatnim stanjima na vlasti u Srbiji do ove Vlade, a ovde smo čuli malopre da neko pripada socijaldemokratskom, neko pripada liberalnom delu političkog spektra, ja oduvek desnog centra, koji inače vlada Evropskom unijom već duže vreme i sa time se ponosim i to što se vidi, to je odlično što se vidi, jer dobro bi bilo da Srbija počne više da se okreće tom političkom spektru, kako bismo promenili neke stvari. Često danas slušamo o zaposlenima i o njihovim pravima, ali malo govorimo i o pravima poslodavaca. Njih matematički ima manje, pa manje glasova donose. U suštini, bez poslodavaca, bez investitora nema ni zaposlenih. To je toliko jasno. Ovaj zakon vodi računa i o jednima i o drugima. Reći ću konkretan primer. Dok je „US steel“ bio u smederevskoj železari, najmanje se u Smederevu tih godina prodavalo alkohola i pio alkohol na slavama. Čak su i žvake sa nekim procentom alkohola bile prestale potpuno da se prodaju u Smederevu. Hvala Bogu, u „Železari Smederevo“ i dan danas je to ostala praksa i nešto što je dobro naučeno od jednog dobrog poslodavca. I dan danas isti taj sistem funkcioniše u Železari, bez obzira što su problemi i svi radnici znaju da ne mogu u alkoholisanom stanju da odu na posao, da ne mogu da se alkoholišu na poslu i da je to kažnjivo, odmah otkaz. Takav je bio i kolektivni ugovor. Opet kažem, ne može sve da se precizira ni ovim zakonom. Nešto ostaje između poslodavaca i sindikata da se dogovore. To je tamo funkcionisalo i, hvala Bogu, funkcioniše i dan danas. Kada dođe novi investitor, nadamo se ove godine, u smederevsku železaru, on će zateći jednu disciplinovanu organizaciju, disciplinovane radnike, disciplinovane zaposlene koji će odmah moći da doprinesu boljitku i dobrom radu cele te kompanije, pa samim tim i profitu onoga ko je investirao, a i većim zaradama zaposlenih. Neke stvari moramo da shvatimo kako funkcionišu svugde u svetu, da zaboravimo nešto što je nekada bilo i nikada više neće biti i da se prilagodimo novim vremenima, a samim tim, ambijentom koji stvaramo, da prilagodimo i naše zaposlene. To ljudi u Srbiji mogu. Oni to rade svakog dana u firmama širom sveta. U kompanijama u mnogim državama, i u Americi, u Kanadi, u Australiji, u zapadnoj Evropi, u EU imaju čak i rigidnije zakone od ovoga koji predlažemo. Tamo su dobri radnici. Imamo i kompanije i ovde u kojima su dobri radnici, koji rade čak i po nekim strožijim pravilima od ovih ovde i ne žale se i dobro im je i imaju dobre zarade. To treba da primenimo kod svih i da svi građani Srbije to prihvate. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Ovaj član je baš jedan od onih članova koji odgovaraju i poslodavcu i zaposlenom. Izvinite, a šta ima logičnije od toga, šta ima bolje od toga da zaštiti zaposlenog nego da tačno zna kako može da dobije otkaz i šta ima bolje za poslodavca nego da zna tačno kako jedino zakonito može da raskine ugovor o radu, a sve ostalo je sankcionisano? Znate, ja sam levica, pripadam ideološkoj levici. Nije levica ta koja će da štiti nekog ko dolazi pijan na posao. To nema veze sa ideologijom. To nema veze sa zdravim razumom. Nije dobro da dođe, ne daj Bože, alkoholisan na posao, pa da se povredi. Da li treba to da mu se desi? Ovo su vrlo jasno predviđeni razlozi kako možete da izgubite posao i kako možete da sačuvate posao samim tim. Nikako drugačije. Za razliku od prošlog zakonskog rešenja, ovde smo bili vrlo precizni kako je to moguće. Čim niste precizni, tog momenta imate mogućnost arbitrernosti, pa dođe, pa kaže – neispunjavanje ovoga ili onoga vodi ka tome i tome. Ne. Ovde smo bili vrlo precizni i vrlo smo vodili računa o tome kako da ova norma mora da bude i u korist radnika i u korist poslodavca. Znati unapred je u korist radnika i u korist poslodavca. Uspostavljanje jasnih pravila ponašanja u radnom odnosu je i u korist radnika korist poslodavca. Zašto bi ostavljali nekoj arbitrernosti, gde se dešava bilo šta slično? Ovo je odredba koju svakako ne treba brisati, koja svakako treba da ostane u ovom zakonskom predlogu. Kao što znate, posle ove, nikad više ni jedna vlada i ni jedan zakon neće biti donet, a da nema jasno određenih pravila koje smo doveli ovde. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala, gospođo predsednice. Predlažem da se ne prihvati ovaj amandman gospodina Stefanovića, amandman na član 75. Opet imamo situaciju da se briše član. To stvarno ne mogu da shvatim. Ovo samo govori da su neki predstavnici opozicije odlučili da pisanjem ovakvih amandmana pokušaju da prikažu privid rasprave, ali bez argumenata. Član 75. reguliše slučajeve koji se odnose na nepoštovanje radne discipline i povredu radne obaveze i to u najrazličitijim situacijama. Reguliše ih, kao što je ministar rekao, na vrlo precizan način i ne dozvoljava mogućnost zloupotrebe. Zato mislim da ne treba da menjamo ovako predložena rešenja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Jozić.
Hvala predsednice. Ovaj prvi deo komentara koji sam želeo da kažem, to je i prethodnik i, svakako, mnogo kvalitetnije ministar obrazložio, a ja bih ovaj drugi deo koji se odnosi na predlagača amandmana i stručnjaka za rad i radne odnose, uz obrazloženje i opet škrto obrazloženje. Govorim o tome da je jasno dato i kaže – poslodavac može zaposlenog da uputi na odgovarajuću analizu u ovlašćenu zdravstvenu ustanovu koju odredi poslodavac o svom trošku, što je jako važno. Malopre je bila kritika da on može svakodnevno da šalje i da vrši mobing. Ukoliko želi poslodavac da svakog dana nekog šalje u zdravstvenu ustanovu da mu rade analizu krvi, a da to plaća sam poslodavac i istovremeno da nema radnika koji će obavljati neke možda važne poslove, pa neka izvoli. S druge strane, zbog čega, ako postoji sumnja? Zbog dolaska na rad pod dejstvom alkohola ili drugih opojnih sredstava, odnosno upotrebe alkohola ili drugih opojnih sredstava u toku radnog vremena i, još je važno, koje ima ili može da ima uticaj na obavljanje posla. Verujem da svi u svojim sredinama imate iks primera gde se često srećemo sa radnicima koji dolaze na posao u pripitom stanju. Ovim članom zakona se štite i oni radnici koji rade pošteno i kvalitetno svoj posao, jer neko mora da radi posao umesto nekog ko je pod dejstvom alkohola i koji gubi vreme na tom radnom mestu. Ne vidim razloga što bi se ovaj član zakona brisao i što bi amandman predlagača bio usvojen. Svakako da se na ovaj način štiti i poslodavac, štite i zaposleni i svakako podiže produktivnost i kvalitet rada u toj organizaciji. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala. Ovaj član zakona je nešto što su verujem mnogi poslodavci, ali i mnogi oni čestiti radnici jedva dočekali. Slažem se da se ovim članom pomalo određena prava radnika na neki način, hajde da kažemo, onemogućavaju, odnosno precizira se tačno kako možete da dobijete otkaz. Međutim, zakonom iz 2005. godine, a vidimo da predlagač amandmana želi da se to sačuva, tačno je, niste mogli da dobijete otkaz nikako. Međutim, imali smo obrnutu situaciju, 358.000 ljudi je ostalo bez posla, od toga 318.000 ljudi u privatnom sektoru. Taj zakon je štitio one ljude u javnom sektoru koji su se ponašali po principu – ne radim ništa, a primam platu. To više ne može. Zato je važno da se usvoje ovakve izmene i dopune i zato je ovaj amandman neprihvatljiv, jer suštinski zadire u nešto što se zove zaposlenje zato što destimuliše zapošljavanje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, kao podnosilac.
Slušajući raspravu jednog od kolega koji je iz Smedereva i koji je govorio afirmativno o „Ju-Es-stilu“ i o tome kako je jedna ozbiljna kompanija uspela da u „Sartid“ uvede neka pravila koja su pravila 21. veka, pravila koja su na korist i poslodavaca i radnika, bio sam spreman da povučem amandman, jer sam mislio da to znači promenu političkog stava SNS. To bi značilo da politika te stranke shvata da je to bilo jedno dobro vreme, kad su bile dobre privatizacije, iako „Ju-Es-stil“ nije došao kroz privatizaciju, nego kroz stečaj i da je to sećanje na jedan dobar zakon koji je tada postojao iz 2001. godine, koji je pokvaren 2005. godine i koji je nedovoljno dobro popravljen sada, tako da zbog toga glasa protiv toga. Kad se već vraćamo, ne mojom zaslugom, nego zaslugom prethodnog govornika, u to vreme, to je bilo vreme kada je u javnom sektoru u Srbiji radilo 504.000 ljudi. To je bilo vreme kada je evro bio 62 dinara. To je bilo vreme kada je spoljni dug države bio ispod 10 milijardi. To je bilo vreme kada se godišnje u Srbiji osnivalo 25.000 privatnih preduzeća, a taj proces se dešava kada ljudi pomisle da će u državi biti bolje. To je bilo vreme koje je apsolutno pozitivno suprotno onome što danas imamo.
Hvala. (Dragan Šormaz, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. (Dragan Šormaz, s mesta: Pogrešno sam protumačen.) Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Ne znam šta je razumeo i kako je razumeo kolega, ali evo da pojasnimo. Nikada niti od mene, a nisam čuo ni od SNS, niko nije izgovorio da je „Ju-Es-stil“ bio loš poslodavac ili vlasnik železare. Naravno da je bio dobar. Ja sam kao Smederevac žalostan što se „Ju-Es-stil“ povukao i napustio tu železaru i naše tržište. Ali, to ne znači da je privatizacija urađena na zakonit način. Prvo, nije korišćen Zakon o privatizaciji, nego o stečaju. Drugo, izmešten je nadležni Stečajni sud iz Požarevca u Trgovinski sud u Beogradu da vodi ceo proces. Treće, mnogo toga se tu dešavalo i sama cena i sve ostalo, čemu je pa i dug koji je prihvaćen na državu, tj. na poreske obveznike države. Mnogo toga je tu bilo nejasnog u tom vremenu i to kažemo i dan danas. To je činjenica. Nismo jedini. Evropska komisija je stavila privatizaciju Železare u Smederevu kao jednu od spornih, one 24, koje su tražene da se provere, tako da tu nema ničeg spornog. To treba odraditi. Da je „Ju-Es-stil“ bio dobar poslodavac, bio je odličan. Bio bih srećan da oni i sad žele da se vrate i da nastave tu železaru kao što su je i do sada vodili. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Spomenuta je Srpska napredna stranka, dve minute.
Spomenuta je Srpska napredna stranka, spomenute su te uspešne privatizacije u uspešno vreme, procvata Srbije. Ovo su podaci Agencije za privatizaciju, zvanični podaci Agencije za privatizaciju, koji kažu da je 2003. godine, odnosno od ukupno 217 preduzeća u restrukturiranju, okončano restrukturiranje u 55. Od čega je rodonačelnik restrukturiranja bila Vlada Zorana Živkovića iz 2003. godine, koja je uvela 21 firmu u restrukturiranje, a okončala restrukturiranje u nula, ni u jednoj. U 2004. godini nešto manje, ali 16. To nisu najgore godine, najgore godine tek dolaze. Godine 2010. 82 firme su uvedene u restrukturiranje, a restrukturiranje je okončano u pet. Odlični efekti zakona o privatizacijama i odnosa prema privredi u Srbiji. Te firme koje ste uveli u restrukturiranje, a kako radi Srpska napredna stranka, 2013. godine dve firme uvedene u restrukturiranje, u 19 okončano. U 2014. godini dve firme su uvedene u restrukturiranje i dve su okončane. Firme u restrukturiranju imaju veliki problem. Sedamsto pedeset miliona evra koštaju firme u restrukturiranju, koštaju iz budžeta Republike Srbije. Rodonačelnik načina i ophođenja, stavljanja na teret građana Srbije takvih firmi je Vlada Zorana Živkovića. Prema tome, o toj uspešnoj privatizaciji, najmanje ima prava da govori gospodin Živković. Sa druge strane, u 2003. godini je raskinuto 24 privatizacije. U 2004. godini u 90 firmi je raskinuta privatizacija. Razlika, odnosno firme u kojima je raskinuta privatizacija, ta uspešna privatizacija, 91.437 ljudi imate na duši, jer taj broj ljudi je radio u firmama u kojima ta privatizacija nije uspela. Podsetiću vas i na Evropsku komisiju, podsetiću vas na razmišljanje i na izveštaj Verice Barać, podsetiću vas na 24 sporne privatizacije za koje je bila potrebna promena vlasti. Bilo je potrebno da odgovorni ljudi, poput Aleksandra Vučića, preuzmu obaveze koordiniranja službi bezbednosti da bi se okončali postupci i istraga u tim preduzećima.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Vrlo interesantan govor i pominjanje potpuno van konteksta. Znači, govorim o vlasti od 2001. do marta 2004. godine. To je ono za šta ja, sa zadovoljstvom, snosim… Hoćete li mi omogućiti da govorim?
Molim vas, nemojte dobacivati sa mesta.
To je vreme za koje ja sa zadovoljstvom snosim odgovornost. Etičku, krivičnu i kakvu god hoćete. To je vreme bilo vreme dobrih privatizacija. To je očigledno. Firme koje su uvedene tad u restrukturiranje su restruktuirane nekoliko godina kasnije. Taj koncept tada je kroz kasniju vlast Vojislava Koštunice i njegovih kohabitacionih saveznika deformisan, kao što je deformisan Zakon o privatizaciji, kao što je deformisano puno toga. Govorim o vremenu prve tri godine demokratskih vlasti nakon petog oktobra i na to sam ponosan. Što se tiče 24 privatizacije, gospođe Verice Barać i EU, tu imate bar jedno pet slučajeva koji nisu privatizacija, imate bar jedno pet slučajeva, preko ovih pet, gde je to sporna privatizacija zbog krivice države, a ne zbog krivice slučaja „Putnik“ i „Srbija Turist“. Proverite. „Sartid“ i „US-steel“ apsolutno nemaju nikakve veze sa Zakonom o privatizaciji, ni u prenetom značenju, ni formalno. To je bila prodaja iz stečaja koju radi Trgovinski sud, a ne Vlada, niti njena agencija. Konačno, ni jedna, nažalost, ne od 24, nego od 224, kriminalnih privatizacija, koje su izvršene u Srbiji, nije dovedena pred sud, a vi ste imali dve i po godine da to rešite. To nije uradio niko, pa ni vaš visoko poštovani predsednik.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Završavamo po replikama.
Završiću, gospodine predsedavajući, mada bi mogli ovde da otvorimo pitanje privatizacije „Beopetrola“, mogli bi da otvorimo pitanje prodaje zemljišta i zgrade oko bivšeg CK, sadašnjeg „Ušća“, duvanske industrije. Mnogo anketnih odbora bi imalo tu da se bavi, mnogo UKP bi imalo da se bavi, ali iz poštovanja, iako se sa tom politikom nikada nisam slagao, nemojte se kititi perjem i onim što je neko drugi uradio, a naročito što taj neko drugi, nažalost, više nije živ. Nemojte se kititi onim što je urađeno 2001, 2002. godine. Vrlo pažljivo sam iznosio podatke vezane za Vladu koju je vodio gospodin Zoran Živković. Nisam govorio o vremenu pre toga iz poštovanja prema čoveku koji, nažalost, više nije među živima i iz poštovanja prema onome što je značio za ovu zemlju, slagao se ili ne slagao. Drsko je, bezobrazno je kititi se tuđim perjem i onim što je rađeno 2001. i 2002. godine do nesretnih stvari koje su se desile 2003. godine. Vrlo pažljivo sam pričao o vremenu od marta, aprila, maja 2003. godine i 2004. godine, kada je odgovornost za vođenje Vlade Republike Srbije imao Zoran Živković, kada je uvodio firme u restrukturiranje, kada ih je stavljao na teret i grbaču građana Srbije, kada nije završavao i okončavao restrukturiranje, jer ga nije bilo briga, jer nije imao znanja, jer nije imao kapaciteta, ali ume da se okiti tuđim perjem. To je bezobrazno.
Molim vas, daću još vama repliku i završavamo sa replikom. Neću više davati reč po ovome. Ovo više nije rasprava o zakonu, već ste prešli na sasvim drugi teren. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Bilo ko razuman u ovoj državi nikako neće da pomisli, na bilo koji način, da ja želim da unizim, smanjim ili na bilo koji način povredim sećanje na dr Zorana Đinđića. Mislim da je to potpuno besmisleno. Nisam ustao da se branim zbog toga. Kada sam rekao da snosim odgovornost za vreme od 2001. do 2004. godine, snosim deo odgovornosti za poslove koje sam radio, a ko ne shvata da je to deo odgovornosti ili cela odgovornost i ko ne zna da napravi tu razliku, ne mogu mu pomoći u tome, ali vidim da u poslaničkom klubu ima dosta ljudi koji bi mogli da pomognu na adekvatan način. Ono što je potpuna besmislenost, a to je pitanje rodonačelništva u restrukturiranju. Naravno, opet javnosti radi, a ne nekoga ko ne želi da shvati ili možda ne zna da shvati, prve firme u restrukturiranju su uvedene negde krajem 2003. godine, a kao što je javnosti poznato, tada su bili izbori, tako da ni u političkom, ni u formalnom smislu ne postoji odgovornost te Vlade što te firme nisu završile svoje restrukturiranje. Konačno, nisam čuo nikoga glasnijeg u Srbiji od 2004. godine do dana današnjeg ko je bio toliko glasno protiv restrukturiranja, protiv pljačkaške privatizacije, protiv izmene Zakona o radu koji vraćamo nazad, protiv svega onoga što je loše rađeno u Srbiji od 2004. godine do pre dve godine. Nažalost, u poslednje dve godine, to je duplo gore, nego što je bilo u tih osam godina. Nažalost, posledica toga je i to da ova vlast mora da se brani policajcima u Skupštini.
Hvala. Izvinjavam se, shvatio sam da vi želite repliku, a ne povredu Poslovnika. (Borislav Stefanović, s mesta: Izvinite, procenio sam da mi nećete dati repliku pa sam tražio povredu.) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Dakle, član 106. drastično ste tolerisali izlaženje iz teme, čime ste otvorili nepotrebno, čini mi se krug nepotrebnih replika i plus je još govornik govorio čak minut i 15 sekundi duže od onoga što je Poslovnikom predviđeno. Samim tim nismo mogli da čujemo kakav je to problem u „Beopetrolu“ koji je privatizovao gospodin Siniša Mali, pa se tamo zaposlio, pa ga je sramota da to stavi na svoj sajt.
Molim vas gospodine Stefanoviću.
Ja sam baš hteo da čujem šta je problem sa „Beopetrolom“? Jedva čekam to da čujem. Jedva čekam da UBPOK počne radi ono što ovi rade sada.
To nije tema. Molim vas nemojte gospodine Stefanoviću.
Znate vi šta će tu sve da bude predsedavajući?
Hvala vam. Znači ja prihvatam što se tiče povrede Poslovnika deo koji se odnosi na prekoračenje vremena od jednog minuta. Samo malo, molim vas. Znači, ja sam to prihvatio i odmah se izvinuo i taj minut smo na račun vremena koji imaju uračunali i na taj način smo taj problem otklonili. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Povreda dostojanstva član 107. Ponovo se kolege u ovoj Narodnoj skupštini nazivaju - ovi. Ne znam čemu više sve to. Ne znam čemu služi ta mržnja, to nipodaštavanje. Čemu? Pa, pričao sam o bumerangu, evo obleteo je oko moje glave i ponovo će se vratiti ka gospodinu Stefanoviću. To je tako pravilo u životu. Zar ne može da se ponese dovoljno kulture iz kuće? Zar ne možete vi kao predsedavajući da organizujete kao jedan, poštujući vaše godine da okupite i da kažete šta je dobro kućno vaspitanje, šta je dobro ophođenje prema ljudima. S druge strane niste reagovali gospodine predsedavajući i mogu da razumem kada je neko tamo u holu rekao neke stvari koje nemaju veze sa istinom, ali da se sad to iznosi ovde u Narodnoj skupštini da neko nas čuva naoružani momci, majice, farmerice, duge cevi, kratke cevi, znate, tu u toj sali u centralnom holu, tu su novinari, tu su kamere, tu su foto aparati. Kako to da niko nije video te duge cevi osim Zorana Živkovića, ili ih priziva? Zajedno sa onima koji prizivaju danima ukrajinski scenarijo, a evo hvala Bogu miran je Beograd, nema nikoga ispred Skupštine. Čitav Beograd, čitavi ljudi, propao projekat ukrajinskog scenarija, beogradskog leta ili tako nečega. Nije to dovoljno za povratak na vlast. Za povratak na vlast je potrebna odgovorna politika koju je vodila SNS. I onda kada smo imali 100.000 ljudi ispred Narodne skupštine iza nas, iza tih mitinga nije ostala ni jedna razbijena čaša, ni jedna flaša, pokupili smo čak i ono što je ostalo iza nas. E, to je odgovorno. To su građani Srbije cenili…
Vreme, gospodine Babiću
… već kažnjavaju prizivanje ukrajinskog scenarija u Beogradu.
Moram da odgovorim gospodinu Babiću. Ja ovde nisam zadužen da vaspitavam ljude. Onda otvorite poseban seminar i ja ću rado da pokušam da to odradim. Znači, ja vas molim, nemojte me doviti u poziciju. Ako mene pitate, ja bih stvarno voleo da se ovde vodi akademska rasprava. Ali, morate priznati da za to treba da postoji obostrana volja. I ministar i ja sam molio da se vratimo zakonu, ali morate i jedna i druga strana da mi to dozvolite. Evo, četvoro, petoro se javljaju kao reklamacije Poslovnika. Drugo, da je za vreme mog predsedavanja i ko govorio o načinu obezvređenja Skupštine. Molim vas nemojte mi to spočitavati. Šta imam sa tim? Prema tome, smatram da nisam povredio Poslovnik ni u jednom stavu. Ako mislite da treba da se izjasnite o povredi, ne? Hvala. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić, po amandmanu.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, da vratimo raspravu svom toku kako treba da izgleda. Imali smo po amandmanu predlagača pozivanje na zakon iz 2001. godine i upravo na onaj deo kada govorio o ugovoru o radu i o delu kada dolazi do raskida ugovora, odnosno određene izrade aneksa ugovora. Šta je rekao zakon u 2001. godini? Rekao je da poslodavac može da ponudi zaposlenom zaključenje aneksa, rekao je da može da ponudi određene delove u kojima će biti određeni deo gde će zaposleni sam prihvatiti mere u kojima će biti kontrolisan i po pitanju alkohola, i po pitanju analize krvi ukoliko su opojne droge. Šta smo dobili? U praksi su se dešavali mnogi sudski sporovi koji nikada nisu rešavani, a da ne pričamo o tome da otpremnine i obaveze i poslodavaca i zaposlenih su završile kroz sudske sporove koji nikada nisu procesuirani. Sudovi su bili zatrpani sa takvim procesima i jednostavno je došlo do umrtljavanja poslovnih aktivnosti i zaposlenih i poslodavaca. Rezultat toga je da je 318.000 otišlo iz privatnog sektora u državni sektor. Danas pričamo o Zakonu o radu, a ne o ne radu i danas je prosto ne čuveno da neko priča o tome da zastupa prava radnika koji ne rade, odnosno koji imaju nedovoljnu radnu sposobnost za vreme radnog vremena i koju mi podržavamo. Stoga predlažem predlagaču da povuče ovaj amandman i pokaže na neki način da zaista želi dobro ovoj Srbiji. Hvala.
Hvala. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
U članu koji je trenutno u pretresu radi se o odredbama koje predstavljaju zakonski osnov za davanje otkaza ili izricanje mera disciplinske odgovornosti. Drago mi je da je ministar u odbrani prethodnih amandmana sa kojima sam se složila, pogotovu što je rekao da je levičar, to je dobro, da sve odredbe moraju da budu jasno određene, tačno i precizno napisane, da bi mogle da budu primenjene. Upravo jednu takvu nejasnu, nepreciznu i diskutabilnu odredbu želim ovim amandmanom da uklonim iz člana. Odredba glasi – ako njegovo ponašanje, misli se na zaposlenog, predstavlja radnju izvršenja krivičnog dela učinjenog na radu i u vezi sa radom, ne zavisno od toga da li je u protiv zaposlenog pokrenut krivični postupak za krivično delo. Kažem da to brišete. Zato što time kažete da će poslodavac da ceni da li je nešto krivično delo, jer nema pokrenutog postupka i nema krivične prijave. Vlada meni u obrazloženju kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženi osnov za otkaz ugovora o radu odnosi se na ponašanje zaposlenog na radu i u vezi sa radom, koji predstavlja radnju izvršenja krivičnog dela i može da bude sankcionisano od strane poslodavca kao nepoštovanje radne discipline, uz mogućnost i izricanja odgovarajuće mere u zavisnosti od težine dela i njegovih posledica. Poslodavac ne utvrđuje krivično delo jer je to u nadležnosti krivičnog suda, to ja tvrdim. Vi neprecizno, nejasnom, lošom odredbom, ovom koju želim da se briše, stavljate da poslodavac bez pokretanja postupka ceni da je nešto krivično delo. S obzirom da je ovo jedan od poslednjih amandmana koje sam podnela na Zakon o radu, samo kratka opaska. U septembru mesecu kada radnici prvi put dobiju obračun zarada smanjenih za 2% u javnom sektoru…
Vreme.
… i oko 8% u privatnom sektoru, pašće u vodu sav politički folklor i ostaće samo ono što je trebalo da bude tema i sada – realnost u kojoj živimo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, po amandmanu.
Ovaj amandman apsolutno treba odbaciti. Ova definicija mora da ostane u zakonu. To je toliko precizno i jasno da meni nije jasno kako nije nekome jasno. Ne interesuje me folklor, opet govorim kao neko ko smatra da je Srbiji preko potrebna promena ambijenta i omogućavanje poslodavcima, ljudima koji žele da pokrenu poslove da imaju mogućnost da rade, a da radnici naši koji to žele i koji treba da se uposle, i mlađi i stariji, a to ovaj zakon omogućava, mogu da rade pod istim ovakvim uslovima kao što, ponavljam, rade u državama članicama EU, Kanadi, Americi, bilo gde u svetu, samo ne u Severnoj Koreji i Kubi, sa ovakvim rešenjima kao što piše i u ovom stavu. Apsolutno je jasno da kada bi se drugačije radilo to bi značilo sledeće, a pričali smo ranije i o bezbednosti i o tome kako je dužno da se obezbedi radno mesto radniku. Zamislite situaciju, fabrika čokolade, radnik voli da jede čokoladu, zaposleni stavi u džep par kutija i na kapiji ga obezbeđenje u tome uhvati. To je krivično delo, to je krađa. Šta sada treba poslodavac, a tu može da bude mnogo vrednijih stvari, da pokreće krivični postupak, da čeka da sud završi posao da bi tom radniku dao otkaz? Apsolutno je činjenica da je učinjeno nešto što, kao što ovde piše – ponašanje predstavlja radnju izvršenja krivičnog dela. Na primer, iz stava 4, dođe radnik pijan, obrišemo stav 4. kao što je traženo, i drugom zaposlenom razbije glavu i svi znamo da to krivično delo. Šta, da čekamo da sud, odnosno da poslodavac čeka da sud presudi? Ne. A da li će neko da podnese krivičnu prijavu, da li će da se sudi za to, to je sasvim nešto drugo, ali ako to njegovo ponašanje predstavlja radnju izvršenja krivičnog dela učinjenog na radu i u vezi sa radom, nezavisno od toga da li je postupak pokrenut ili ne, mi moramo da omogućimo da postoji jedna normalna, civilizovana atmosfera na radnom mestu i da ne može niko da se ponaša onako kako ne bi voleo niko od nas da mu se neko ponaša ni u kući ni na bilo kom drugom mestu, pa uostalom, ni u ambijentu u kome mi radimo. Zato je ovo jasno, precizno i ne predstavlja nikakvo kršenje prava radnika, nego upravo štiti čak i zaposlene od svih onih koji se ne ponašaju u skladu sa zakonom, pa čak i ako hoćemo, i sa Zakonom o krivičnom postupku itd.
Gospođo Čomić po kom osnovu? (Gordana Čomić, sa mesta: Replika.) Molim vas, nije vas spomenuo, on je govorio svoje viđenje o amandmanu. Prema tome, mislim da nemate prava na repliku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pajović, po amandmanu.
Rekao bih samo nekoliko rečenica o ovom amandmanu i povezao ga sa merama nepoštovanja radne discipline. Ukratko bih mogao da kažem da ovde isti interes treba da imaju i radnici i sindikati, i zaposleni i oni koji čekaju posao, i predstavnici stranaka koji su trenutno na vlasti i trenutno u opoziciji. Naime, u Srbiji treba da se popravi radni ambijent i da se jednom i za ubuduće razgraniči šta je rad kvalitetan, a šta je nekvalitetan rad i šta je odnos prema radu. Zato što moramo biti iskreni da ni pored određenog broja radnika zaposlenih u privatnom sektoru, sličnog broja radnika zaposlenih u državnom sektoru i velike armije nezaposlenih mladih ljudi koji čekaju posao i nama zaista jedan veliki problem kod radnika zaposlenih u državnom sektoru. Naime, hoću da kažem da nepoštovanje radne discipline i nekorektan, nekvalitetan rad i loš odnos prema radu i sredstvima za rad. Zato smatram da ovaj amandman treba u celini podržati, da moraju da postoje efikasne mere za sankcionisanje radnika, odnosno onih koji nisu radnici, a koje najčešće sindikati štite. Radnici zaposleni na neodređeno vreme u državnom sektoru, pogotovo u javnim preduzećima i u svim budžetskim ustanovama i te kako to koriste. Ne poštuje se radno vreme i radi se nekvalitetno. Mislim da će svima koristiti i u budućnosti omogućiti i nova radna mesta ako naš radni ambijent i radna disciplina bude na višem nivou. Smatram da jednostavno ovaj amandman ne treba prihvatiti, odnosno prihvatiti ovaj predlog Vlade za ove članove izmene zakona. Eto toliko.
Gospođo Čomić, daću vam reč da ne mislite da imam nešto protiv. Imate repliku, ali stvarno ne vidim baš pravi razlog. Izvolite.
Nikada ne bih pomislila da vi imate protiv bilo koga u ovoj sali nešto, naprotiv. Radi se o neophodnosti pojašnjenja, jer ako se tiče reda i poštovanja discipline, niko prvi od mene nije za red. Ja sam iz Vojvodine, ja i kada sam sama ja stanem u red. Ovde nije reč o radnoj disciplini, ona je definisana u drugim tačkama člana. Ovde je reč o krivičnom delu. Samo bih molila za oprez, kada sa takvom lakoćom tvrdimo da poslodavac zna šta je krivično delo koje je počinjeno i da to piše kao osnov da radnik dobija otkaz, ono što je najgore, ova se odredba može odnositi i na poslodavce. Nažalost moraćemo da vidimo primenu kada sa ovakvom lakoćom smatramo da možemo sami da odlučujemo, bez obzira na to što za to postoje drugi propisi u ovoj zemlji ko je u preduzeću počinio krivično delo i na osnovu toga dobio otkaz. Za poštovanje radne discipline - uvek, za otkaz zbog grubog kršenja – uvek, za lojalnost preduzeću u kojem radite – uvek, ali za samovolju da neko ceni šta je nekome akt koji će da bude procenjen kao krivično delo – nikad. To ugrožava sve nas ako razumemo šta su prava koja poštujemo iz Krivičnog zakona Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Miodrag Nikolić.
Poštovani ministre, u vašoj poslednjoj diskusiji jasno ste izneli stavove. Pohvaljujem stav 1, 2. i 3. i potpuno se slažem sa vama da je jasno svakom, pa i najmanjem poslodavcu, misleći na preduzetnika. U želji i nameri, kao iskusan poslodavac, da olakšamo rad velikog broja preduzetnika kojih ima preko 140.000 predložio sam amandman kojim bi se ovim zakonom definisalo da ukoliko radnik uzastopno pet dana ne dođe na posao, odnosno ne opravda svoj izostanak, da se takav izostanak može smatrati otkazom, što poslodavac samo konstatuje u rešenju o prestanku radnog odnosa. Na ovaj način bi izbegli veliko administriranje, ono što jeste cilj ove Vlade, da pojednostavi, da smanji administraciju. Zaista, ovo bi bilo, po mom velikom ubeđenju, veliko olakšanje za više od 140.000 preduzetnika. Jednostavno, ako radnik pet dana ne dođe da definišemo zakonom, kao što su ove četiri tačke prethodnog stava, tako da bude i ovaj četvrti. Moja molba još jednom je da razmotrite o ovom predlogu amandmana, dopuni amandmana, da ga prihvatite, jer će vam verovatno biti zahvalan veliki broj preduzetnika da se to pojednostavi, da ne moraju da koriste i daju sredstva za izradu nekakvih akata, specijalnih ugovora kod pravnika. Hvala.
Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Hvala. Član 76, koji se inače odnosi na član 179a, sadrži određene mere za kažnjavanje u procesu nepoštovanja radne discipline i povrede radne obaveze. Te same mere nisu problem. Smatram da poslodavac ima pravo da kazni onoga ko ne radi svoj posao. Međutim, sam proces kažnjavanja se odnosi na to ako poslodavac smatra da to treba da uradi. Kako mislim da u ovoj državi postoje dobri i loši sindikati, dobri i loši političari, tako postoje, složićete se i vi sa mnom, dobri i loši poslodavci. Ovde je sve u redu, sem što treba samo dodati jednu rečenicu – poslodavac može da izrekne jednu od mera iz stava 1. ovog člana ukoliko je sproveo dokazni postupak. Smatramo da se dokazivanjem postupka dokazuje krivica zaposlenog i da je to jedan od bitnih faktora ovoga i smatramo da je ovaj član u ovakvom obliku opasno oružje u rukama loših poslodavaca. Hvala.
Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Samo malo pojašnjenje. Naravno, ne bi bilo moguće da poslodavac uređuje ovakva pitanja bez da nešto proveri, ali to je prethodnim članovima 170. i 171. utvrđeno, utvrđeno je da je poslodavac dužan da upravo to uradi, da sprovede dokazni postupak, odnosno da to sprovede. Ovo jeste jedna novina, budući da je ranije suštinski jedina sankcija bila otkaz. Ovde sada imamo ipak neke gradacije, da ostavimo mogućnost da se ne otpusti odmah čovek, nego da probamo disciplinsku, pa 20%. Dakle, postoji i u drugim članovima i mora biti sprovedeno.
Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Smatramo da ovaj član treba da se obriše, zato što se predlogom jasno omogućava poslodavcima da svojevoljno daju otkaz zaposlenima koji ne ostvaruju nijedan razlog za otkaz, kako je to zakonom predviđeno, ali su žrtva slobodne volje poslodavca da im ovako nešto i bez razloga učine. Ovo zato što se neko proglašava viškom, ali se na isto radno mesto već u roku od tri meseca prima novozaposleni. Tri meseca je, složiće se sve kolege, pa i ako ne kažu, smešno kratak period u poslovanju, čak i u domenu npr. malo dužeg bolovanja, što svaka delatnost i radno mesto može da istrpi. Usvajanjem ovog predloga izmena omogućava se fingiranje otpuštanja zaposlenih po osnovu viška, što u kombinaciji sa izmenom visine otpremnine više nego jasno i povoljno deluje isključivo na poslodavca, da radi sa sudbinama zaposlenih šta i kako mu se prohte. Ovim će se omogućiti da zaposlenog otpusti poslodavac kome se on ne dopada jer se i nesimpatično osmehuje, a možda je i član Demokratska stranke. Hvala.
Po amandmanu, reč ima Vladimir Đukanović. Izvolite.
Naravno, prethodnik je pokušao malo lucidno da obrazloži svoj predlog amandmana, ali naravno da ga ne bi trebalo prihvatiti. Prosto, posao je dinamičan, menjaju se okolnosti vrlo brzo i nema nikakvog razloga da neko čeka čak šest meseci da na to mesto nekoga zaposli. Bolje je, naravno, što kraći rok, zato što je dinamika nešto što diktira i sam posao. Tako da, opet polazimo od onoga što smo ovde imali prilike da čujemo, da su svi poslodavci zli, da oni jedva čekaju da otpuste ljude, da samo pikiraju kada će nekoga da otpuste, pa da nekog drugog tu postave. Ne vidim razloga za ovakvu jednu naopaku logiku. Mislim da ovo treba odbiti i jednostavno prihvatiti ovo što je Vlada predložila. Hvala.
Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kada poslodavac otkaže ugovor o radu zaposlenom, tada, prema važećem zakonu, on može novog radnika da zaposli za šest meseci. U predlogu ovog zakona to može da uradi za tri meseca. Mi smatramo, ako je neko otkazao zbog tehnoloških razvoja ugovor o radu, da je tada dovoljno šest meseci da se stvore novi uslovi. Ovo je prekratak rok i može se zloupotrebljavati tako da radnici mogu i neopravdano dobijati otkaze. Naše mišljenje je da je bolje rešenje u zakonu koje sada postoji, koje je važeće. Kada sam već uzeo reč, želim da objasnim još nekoliko stvari. Socijaldemokratska partija Srbije je za reformski Zakon o radu i smatramo da ovaj zakon daje upravo okvir za to. Zašto? Mi hoćemo novo zapošljavanje, nova radna mesta, mi hoćemo da dođemo u mogućnost da radnik radi i zaradi. Hoćemo da se Srbija zaposli. Imali smo jednu tranziciju. Ovde oni koji su vršili pljačkašku privatizaciju govore i koji su stvorili nepristojno bogate i veliki broj ljudi koji nemaju posla. Upravo Socijaldemokratska partija želi da se Srbija zaposli, da se stvara nova vrednost i da se ta nova vrednost poštenije deli, da nemamo više enormno i nepristojno bogate, a veliki je broj ljudi koji nema. Da bismo mogli da stvaramo takvo društvo, moramo stvarati okvir da se otvaraju nova radna mesta, da imamo nove investicije, a to je ono što želimo. Isto tako, da nema nikakve dileme, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će glasati za ovaj zakon.
Na član 81. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Predloženim izmenama povećava se rok zastarelosti prava na davanje otkaza ugovora o radu od strane poslodavca u slučaju povrede određenih radnih obaveza, čime se opet poslodavcu omogućava da čak i u roku od godinu dana od nastalog događaja, kada je možda sve i zaboravljeno i čak nema ni posledica po poslodavca, zaposlenom da otkaz po ovom osnovu. Ovo je još jedan način indirektnog pružanja podrške i usluga poslodavcima i mogućnost da bez problema zaposlenom ekspresno da otkaz, iako ne postoji realan razlog za tako nešto. Što se tiče svih ovde deklamovanih levičara, i SDPS i SPS i PUPS, mislim da debelo moraju da razmisle šta ovo konkretno znači, za šta kažete da dižete ruku i za kakav zakon. Nemojte sada za šest meseci da se svi pravite da niste bili za ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Naravno, da predlažem da se odbije ovaj amandman na član 81. koji je podneo gospodin Stefanović. Opet smo, kao što vidite, u situaciju da je amandman u tekstu „briše se“, opet bez argumenata, opet bez stvarnog obrazloženja ali to govori o njihovom shvatanju i pristupu ovom poslu. Lično mislim da je Vlada Republike Srbije u svom obrazloženju kojim odbija ovaj amandman navela sve relevantne faktore, navela sve činjenice i argumente i zaista ne vidim šta je sporno, šta je tu nejasno? Šta vam je nejasno, gospodine Stefanoviću iz obrazloženja? Koji deo teksta? Koja rečenica?
Nemojte, nemojte se obraćati narodnom poslaniku. Molim vas.
Ali, mislim da se iza predlaganja ovog amandmana ne krije nerazumevanje argumentacije već namera da se na taj način stekne neki politički pojam. Hvala vam.
Hvala. Na član 81. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Milan Petrić i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Vlada je članom 81. u vezi člana 184. predložila da otkaz ugovora o radu iz člana 179. stav 1. tačka 1. i stav 2. i tačka 3. ovog zakona, poslodavac može dati zaposlenom u roku od šest meseci od dana saznanja za činjenice koje su osnov za davanje otkaza, odnosno u roku od godinu dana od dana nastupanja činjenice koje su osnov za davanje otkaza. Otkaz ugovora o radu iz člana 179. stav 1. tačka 2. ovog zakona poslodavac može dati zaposlenom najkasnije do isteka roka zastarelosti, za krivično delo utvrđeno zakonom. Mi mislimo da je mnogo bolje rešenje da ostane stari način tumačenja ovog člana gde se za rok „šest meseci“ zamenjuje rokom od „tri meseca“ od dana saznanja, i da rok od godinu dana se zamenjuje rokom od šest meseci od nastupanja činjenice koje su osnov za davanje otkaza jer se predloženom izmenom uvode subjektivni i objektivni rok zastarelosti od tri tj, šest meseci koji su premereniji u radnom pravu i garantuju veći stepen sigurnosti zaposlenima kod otkaza ugovora o radu. Pored toga rokovi koje je predlagač predložio su neprimereno dugi i mogu otvoriti velike mogućnosti, zloupotrebe, diskriminacije i mobinga od strane poslodavaca. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što su rešenjem u predlogu zakona, kakvo ona kaže, predviđeni adekvatni rokovi zastarelosti, a u cilju sprovođena obavezne procedure koja prethodi utvrđivanju odgovornosti zaposlenog i davanju otkaza ugovora o radu od strane poslodavaca. Mi mislimo, a to je naša ideja kroz sve ove amandmane koje smo imali na predloženi Zakon o radu, da trebamo maksimalno da se trudimo da zaštitimo radnika ugovorom o radu kao slabije strane u ugovornom postupku za razliku od vas koji štitite interese poslodavaca i što je vaše legitimno pravo. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 82. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vesna Martinović, narodni poslanik Zoran Živković, zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Ovaj član govori o tome, i ja vas molim gospodine predsedavajući da stvorite uslove da možemo normalno da se obraćamo. Hvala vam.
Molim narodne poslanike.
Znači, ja sam, gospodine ministre pročitao ceo član. Nisam ga čitao javno, ovde. Znači, rečenica ne može zaposlenom da otkaže ugovor o radu tačka. Takvo je bilo do sada rešenje. Vi uvodite rešenje osim ako su se stekli uslovi iz člana 179. stavovi 1 do 3. Ja sam pobrojao, recimo četiri samo tačke, a tu ih ima petnaestak, uslova pod kojima može da se da nekom otkaz. Znači, ovo o čemu je govorio kolega poslanik da se dešavalo do sada, nažalost se dešavalo, ali to nije bilo po zakonu. Ovim se otvara mogućnost da otkazi budu dati po zakonu. Ja sam namerno pobrojao tačke, gospodine ministre koje nemaju veze sa krivičnim delom. Ima i krivično delo, to nisam pobrojao. Vi kažete krivično delo. Ja vam kažem pored krivičnog dela postoji još petnaestak stvari i tačno sam ih pročitao, da ne bude zabune. Znači, ne ostvaruje rezultate rada, nesavesno i nenamerno izvršava radne obaveze, to su sve osnove. Ne, ne govori pre. Kako pre? Znači, osim ako su se stekli uslovi iz člana 179. znači, vi ste sada dali zakonske osnov da trudnice, žene na porodiljskom odsustvu i zaposleni koji koriste pravo na negu deteta mogu da dobiju otkaz. To se do sada dešavalo, ali je bilo nezakonito. Ja ne vidim kako je ovo veća zaštita ove kategorije stanovništva. Hvala.
Dobro, pošto ovde očito ima različitog tumačenja, znači potreban je stručnjak koji će to rastumačiti. Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala vam. Ovaj član je vrlo važan, ja vas molim za još malo pažnje, zato što se ovde govori o tome da trudnice, odnosno za vreme trudnoće porodiljskog odsustva, odsustva sa rada radi nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta poslodavac ne može zaposlenom da otkaže ugovor o radu. Tako je glasio prvi stav člana 187. Izmenama Vlade koja je predložena posle ove tačke dodaje se zarez i reči – osim ako su se stekli uslovi iz člana 179. stav od 1. do 3. ovog zakona. Govorili smo o tome, član 179. nabraja uslove za razloge za otkaz. Znači, do sada trudnice, žene na porodiljskom, odnosno zaposleni koji na odsustvu zbog nege deteta nisu mogli da dobiju otkaz. Ministar je rekao – sada se pruža veća zaštita tako što se dodaju reči „osim“ i nabrajaju razlozi pod kojima mogu da dobiju otkaz. Ne vidim logiku kako je to veća zaštita. Pročitaću, pre svega zbog građana da znaju koji su to razlozi zbog kojih trudnica, porodilja ili zaposleni koji ostvaruje pravo na negu deteta može sada kada se ovaj zakon usvoji, a verovatno će biti usvoje, da dobije otkaz. Koji su to razlozi iz člana 179. – ako ne ostvaruje rezultate rada ili nema potrebna znanja i sposobnosti za obavljanje poslova na kojima radi. Između ostalog, ako ne savesno ili nemarno izvršava radne obaveze, ako učini drugi povredu radne obaveze utvrđenu opštim aktom, odnosno ugovor o radu. Ako neopravdano odbije da obavlja poslove, izvršava naloge poslodavca u skladu sa zakonom i razne druge stvari o kojima smo raspravljali ovde kada smo govorili o članu 179. Hvala.
Replika, Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Amandman koji je podnela LSV, takođe se odnosi na porodiljsko odsustvo kao što su i naši prethodnici rekli. Predloženim amandmanom predviđa se zadržavanje zakonskih odredbi. Stav 1. i tri člana 187. su koliziji, jer ne može zaposleni da bude na porodiljskom odsustvu bez zvanične dokumentacije sa kojom poslodavac nije upoznat.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijatović. Izvolite.
Hvala lepo gospodine predsedavajući. Ovo što je uvaženi kolega izneo, je apsolutna neistina i dobro je da je zakonodavac regulisao kada može da dobije žena koja je trudna ili na porodiljskom bolovanju može da dobije otkaz. Znamo da su, i to je bilo u štampi do sada, i diskutovano je o tome, žene masovno su dobijale od privatnih poslodavaca otkaz kada zatrudne. Čak su dolazile u situaciju da su morale nekad da potpišu da ako se zaposle u toj firmi, neće ostajati u drugom stanju, što je surovo bilo do maksimuma. Velike korporacije, čak, kao što je recimo, firma gospodina Draškovića je masovno otpuštala sve žene koje su ostajale u drugom stanju ili su morale da u toku trudnoće budu na bolovanju. Tako da sada sa ovim zakonom bar donekle su žene koje su trudne, su zaštićene na izvestan način. Ne, možda u potpunosti, ali daleko su zaštićenije, nego što su bile do sada, jer surovost je bila apsolutno prisutna u dosadašnjim situacijama, dosadašnjim slučajevima zapošljava. Tako da ovo što je sada izrečeno, odnosno amandman koji je iznet dovodi u zabludu i dobro je da je to Vlada prepoznala situaciju do sada i da je dala uslove pod kojim eventualno može žena koja je na porodiljskom bolovanju ili koja vodi trudnoću da bude otpuštena sa posla. Hvala lepo.
Prijavite se ponovo da bih mogao da vam vreme. Sada se prijavite. Izvolite.
Ovaj član, ja vas molim, Poslovnik se krši, znači, po Poslovniku bi trebalo da dobije opomenu, pročitajte član 109. Poslovnika i ako možete da mi vratite vreme za ovo. Hvala vam. Ovo je vrlo važan član pošto se ovde radi o pravima…
Hvala. Na član 82. amandmane u istovetnom tekstu su zajedno podneli narodni poslanici Olgica Batić i narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Član 82. stav 1. mora da se obriše. Ja vas molim da prihvatite ovaj amandman. Ova stvar je toliko neprecizna, sa te strane, a sa druge strane, kako smo vam pokazali, potpuno je jasno, jer jasno piše – ako ne ostvaruje rezultate rada i još nekoliko stavki. Vi na ovaj način, kroz ovu odredbu privi put u naše zakonodavstvo uvodite situaciju da porodilja, trudnica i osoba koja ima pravo na negu zbog dece, može biti otpuštena. Privi put se ovako nešto uvodi. Nije sada to samo problem, nego je problem što je gospodin dr Nebojša Stefanović podneo zakon ovde o zaštiti dece u kojem je predvideo da je ovo nemoguće i vi ste u koliziji sa zakonom vašeg doktora, koji je ovo doneo u Skupštini i svi smo glasali za to, i ako smo znali da čovek samo kodifikuje samo ono što postoji u drugim zakonima. Tada smo vam govorili što to radite? to se zbog marketinga, ali hajde, ali sada idete i protiv toga ovom odredbom. Ljudi, ja ne znam da li ste svesni, bilo je toga i ranije, ali što kaže kolega Marko Đurišić, bilo je nezakonito. Sada će biti zakonito. Zašto i do koje meri svi vi, i vi koji ste kao levičar, i vi koji niste levičari možete da dozvolite ovu situaciju. Gospodine predsedavajući, ja vidim kako me gledate, da se slažete samnom. Pa bar hajde to potvrdite. Hvala.
Nemojte da izvodite zaključke. Po amandmanu narodni poslanik Zoran Babić.
Vidim gospodine predsedavajući, da imamo i Baba Vange u Skupštini. Čita se po pogledu, tumači se tuđ pogled i mišljenje, ali dobro, kada nema drugih argumenata dobro je i to. Stvari koje pokrenuo bivši predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Stefanović Nebojša, efekte toga što je pokrenuo, izmene zakona koje je pokrenuo vidljive su u našem društvu. Koliko su ljudi u te promene verovali, koliko veruju, pokazuje jedna serija dopisa, pisama, zahteva za zaštitu onih trudnica koje su i porodilja koje su dobijale otkaze, koje su šikanirane po nekim starim zakonima. To što je pokrenuo gospodin Nebojša Stefanović je na ponos i gospodina Stefanovića na ponos i SNS. Efekti toga se vide u našem društvu, poverenje porodilja, trudnica. Međutim, sada se postavlja drugo pitanje, mešaju se babe i žabe. Pošto se mnogi ovde sakrivaju iza iskustva u radu kod privatnika ili su privatnici, kada već govorimo o nekim stvarima koje se kriju iza pogleda, hajde odgovorite sami sebi, da ste privatnik, da ste poslodavac i da imate radnika koji nažalost u nekim situacijama ne izvršava svoje radne obaveze pošteno i ako je žena, ako je trudnica, da li bi onda rekli, pa nema veze. Napravili ste manjak na blagajni. Nema veze. Radite i dalje. Da li ćete davati priliku takvima ili reći, izvinite, molim vas, ne radite dobro, ne radite pošteno, morate da dobijete otkaz. Koliko puta se dešavalo, nažalost, da neko napravi neko krivično delo, da neko nešto proneveri, ostane u drugom stanju samo da bi imao zaštitu? Mislim da su to nepravilnosti. Ovde se ne govori o olakšicama da trudnice dobiju otkaze. Ne, ovde se govori da niko u našem društvu nema apsolutnu zaštitu. Oni koji rade nepošteno, dobiće otkaz. Oni koji ne rade dobro, dobiće otkaz, a porodilje, trudnice, rado su viđene i u firmama i na ulici, trebaju nam u našem društvu i to ovaj zakon promoviše i imaju zaštitu, ali apsolutnu zaštitu. Nemaju više ni sindikalni prvaci i aktivisti, ukoliko rade nepošteno, nemaju ni trudnice, ukoliko rade nepošteno, i niko ko radi svoj posao nepošteno, nema zaštitu. Ukoliko kažete, u redu je, neko može da bude u drugom stanju i da radi nepošteno i da radi protiv zakona i da bude zaštićen, pa recite. Zbog toga je predlagač zakona rekao koji su to uslovi i šta znači kada neko po ovom zakonu može da dobije otkaz. Ko radi pošteno, ko radi odgovorno, ne mora da ima bilo kakvu glavobolju. (Narodni poslanik Borislav Stefanović, sa mesta: Replika.)
Reč prvo ima ministar. Izvolite.
Znate, sada se opet vraćamo na ono da treba pročitati sve, ne samo ono što vam u odgovarajućem trenutku politički odgovara. Dakle, nije moguće, nije moguće otpustiti trudnicu na isti način, kao bilo koga drugog. Imate član 187. pročitajte ga - za vreme trudnoće, porodiljsko odsustvo, odsustvo sa rada radi nege deteta, odsustvo rada radi posebne nege deteta poslodavac ne može zaposlenom da otkaže ugovor o radu. Vrlo precizno je rečeno, samo stav 1. i 2. ovog zakona, a tamo imate nekih 14, 15 stavova. Dakle, nije tačno. Ne možete. Zaposleni iz stava 1. ovog člana rok koji je ugovorom zasnovao radni odnos na određeno vreme produžava se itd. Rešenje o otkazu ugovora o radu ništavno je ako na dan donošenja rešenja o otkazu ugovora o radu poslodavac bilo poznato po osnovu stava 1. Dakle, ne možete trudnicu otpustiti ako je napravila prekšaj pre nego što je bila trudna. Onog momenta kada je trudna ona postaje pravno nedodirljiva. Jedini način jeste da učini krivično delo, zato se ovde precizno to navodi, ništa drugo. Imate vrlo precizno, pročitajte to. Imate član posle toga gde vrlo jasno to obrazlažete. Jedini način jeste da učini krivično delo. Zato se ovde precizno to navodi. Ništa drugo. Imate vrlo precizno, pročitajte to. Dakle, imate član posle toga gde vrlo jasno to obrazlažete.
Gospodine Stefanoviću, ja vas molim, stvarno nema smisla da otvaramo replike. Nije ništa bilo uvredljivo. Dozvolite mi da ja obrazložim moje viđenje. Znači, vi ste dali svoje viđenje, jasno mi je, mislim da je svima jasno. Isto to je dao i gospodin Babić, ali nije bilo ništa uvredljivo. Otvarati repliku oko toga o starom zakonu koji smo mi ovde usvojili, mislim da nema smisla. Izlazimo iz teme, molim vas da me stvarno uvažite i poslušate i da odustanete od replike, da idemo dalje. (Narodni poslanik Borislav Stefanović, sa mesta: Moram da obrazložim.) Da se dogovorimo da to bude dostojanstveno. Izvolite.
Gospodine generale, ja ću svakako da … (Narodni poslanik Zoran Babić, sa mesta: U kojem vremenu, samo mi recite u kojem vremenu, kako kršite Poslovnik?)
Ne po Poslovniku, on traži repliku. (Narodni poslanik Zoran Babić, sa mesta: Repliku na šta?)
Repliku na to što ste se obraćali direktno podnosiocu amandmana.
On je podneo amandman, vi ste govorili o tom amandmanu, za koji on smatra da ste ga pogrešno protumačili. Po tom osnovu mu dajem pravo na repliku.
Da li možete da mi vratite vreme? Ne mora niko da se boji ko radi odgovorno, pošteno, savesno. Inače, to se zovu pravni standardi, za one koji ne znaju. To je ono što mi ne znamo ko će, ako nije iz Centralne otadžbinske uprave, da utvrdi šta je savesno i odgovorno. Ali ono što je nesumnjivo utvrđeno sada, jeste da su i trudnice i šefovi sindikata i porodilje u istoj korpi. Nema nezaštićenih. Da, po amandmanu. Dakle, šta je suština? Da pokušamo da vratimo razgovor u onome što jeste predlog, uz komentar da Ajhman nije bio komandant logora, bio je zadužen za više logora, ali dobro. Ja ovde primećujem da imamo jedno dubinsko nerazumevanje i nepotrebne emocije i nervozu. Vlada je smislila situaciju u kojoj je stavila zarez nakon suštinske odredbe koja je do sada onemogućavala otkaze za porodilje, trudnice i žene koje po prirodi nisu na poslu, ali je dodala Vlada zarez i rekla – osim ako su se stekli uslovi iz člana 179. stav 1. koji kaže: „Ako ne ostvaruje rezultate rada ili nema potrebna znanja i sposobnosti za obavljanje poslovima na kojima radi…“ Trudnica, porodilja? Da li razumete? Onda ja shvatam zašto neko ovde ustane pa viče, pa je nervozan, pa priča o mržnji, pa o privatizacijama. Pa, ovo je suština. Ima među vama dosta lekara, časnih ljudi. Zamislite šta ovo stvarno znači? Ovo stvarno znači da žena koja je po prirodi svog stanja kod kuće, na osnovu ove odredbe ima pravo da je čovek otpusti. Tako piše. Ja ne izmišljam ovo. Znači, to je cela filozofija. Sve ostalo jedan, čini mi se često nevešt pokušaj da se izvrda odgovornost. Ljudi, usvajate stvar koja je u koliziji sa zakonom koji smo mi doneli na predlog dr Stefanovića, doktora nad doktorima, koji je to ovde podneo i mi svi glasali za to. Zašto onda ovu stvar izglasavate koja je u suprotnosti? Vrlo jednostavno pitanje, čak retoričko, pošto ne očekujem odgovor. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, neću vam dozvoliti. Dogovorili smo se. Vi sad širite temu i to vam neću dozvoliti. Molim vas, prijateljski i drugarski, sedite da vam ne bih dao opomenu.
Čekajte, ovde to jasno piše. Zašto je to…
Povreda Poslovnika, Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja ću se pozvati na član 107, na dostojanstvo Narodne skupštine. Dostojanstvo Narodne skupštine ste prekršili zato što ne poštujete Poslovnik. Poštujem situaciju i činjenicu da je opozicija mala, sa sitnim argumentima, da ih treba podržati, da ne treba nikoga ugnjetavati, ni većina manjinu, ni manjina većinu. Ali mi samo objasnite na osnovu čega, ako sam govorio o amandmanu, ako nisam pomenuo ni poslaničku grupu, nikoga lično, na osnovu čega ste dali pravo na repliku gospodinu Stefanoviću, ukoliko je potrošeno vreme i poslaničke grupe i šefa poslaničke grupe? Koje vreme ste potrošili? Evo, recite, daćemo vam od poslaničke grupe SNS, imamo dovoljno vremena, hvala bogu, častićemo Demokratsku stranku, ionako imaju vrlo malo vremena, kao i poslanika. Nema nikakvih problema. Ali, nemojte kršiti Poslovnik i davati nešto na šta nemaju pravo. Onda ćemo se svi javljati. Onda ćemo svi misliti da imamo pravo na ne znam ti šta. Poslovnik je svetinja. Nije postojao razlog da se da reč gospodinu Stefanoviću, da bi opet vređao, da bi opet pominjao Centralnu otadžbinsku upravu. Kakve veze ima Centralna otadžbinska uprava sa trudnicama i sa pravom i sa ovim zakonom? Ovo je kršenje Poslovnika. Svako javljanje za reč je nova uvreda SNS. Jel možete tome jednom da stanete na put? Nemam protiv ništa da suočimo stavove. Ali, imam protiv kada neko vređa, i to ne zbog mene, ne dozvoljavam da vređa 135 mojih kolega. A to se permanentno radi u ovoj Skupštini.
Gospodine Babiću, počeću od poslednjeg što ste rekli. To što je u ovoj Skupštini permanentno vređanje, nisam ja kriv za to i uopšte se ne osećam u vezi s tim odgovornim. Drugo, molim vas nemojte sa mnom polemisati. Gospodine Babiću, ni ja ne dozvoljavam da vi uskraćujete moje pravo da vodim sednicu po Poslovniku. Dobro znate da je po Poslovniku isključivo moje pravo hoću li nekom dati repliku ili neću. Moja je procena i ne možete mi zbog toga osporavati to moje pravo. Pročitajte Poslovnik, molim vas. Isto ste tako svedok da sam mislio da je demokratski da se dogovorim sa čovekom, ako ima nešto da kaže, vezano za taj amandman, smatrajući da nešto nije u redu. Čim je počeo da govori, video sam da je odstupio od teme i ja sam mu praktično oduzeo reč. Smatram da nije povređen Poslovnik. Ja vas molim da u tom smislu i vi mene uvažavate, kao predsedavajućeg, da mi omogućite, i nemojte mi spočitavati ono što ja nisam ni doprineo, niti sam uticao, pogotovo ne na vređanje koje ja izuzetno osuđujem. Kamo sreće da se svi poslanici stvarno dostojanstveno ponašaju. Izvolite, povreda Poslovnika, ponovo Zoran Babić. Izvinjavam se, nisam vas pitao jel hoćete da se u Danu za glasanje izjasnimo? (Ne)
Povreda Poslovnika, član 27. Dve stvari. „Ukoliko bilo koji narodni poslanik vređa drugog narodnog poslanika, obaveza, pravo i dužnost predsednika ili predsedavajućeg je da ga opomene ili da mu oduzme reč“, bilo da je iz vlasti, bilo da je iz opozicije. Ukoliko to ne uradi, prekršio je Poslovnik. Druga stvar, spreman sam, gospodine predsedavajući, da iz stenograma, ukoliko nađete jedan zarez iz moje diskusije kojim ćete dobiti to diskreciono pravo da mislite da ima neko drugi pravo na repliku, ja ću se javno izviniti. Ali, ukoliko tog zareza i te tačke nema, a siguran sam da nema, očekujem takvo izvinjenje. Zato što to diskreciono pravo ne znači da svako može da radi šta god hoće. Ova knjiga – Poslovnik o radu Narodne skupštine, je svetinja, dok smo u njoj. I ja tražim i zahtevam da se svi poštujemo, da se svi krećemo u okvirima Poslovnika o radu. Ukoliko sam dao, a zatražiću ovog trenutka stenogram svega onoga što sam rekao, ukoliko sam dao pravo na repliku, jednim gestom, pogledom, bilo čime, izviniću se i vama i ostalim kolegama. Ali, ukoliko to nisam uradio, to izvinjenje ću tražiti od vas.
Gospodine Gvozdenoviću, moram da konstatujem da je vreme vaše poslaničke grupe utrošeno.
Čekajte da završim još jednu rečenicu.
Vreme poslaničke grupe je utrošeno. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović kao ovlašćeni predstavnik. Izvolite.
Zahvaljujem. Nema vremena više ni jedna poslanička grupa. Narodni poslanik Borislav Stefanović je iskoristio svoje preostalo vreme. Dakle, poslaničke grupe više nemaju vremena. Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine Babiću, ja sam stvarno uvek spreman da se izvinim svakome ovde i bili ste svedoci takvih pojava kada sam ja pogrešio i nema nikakvih problema što se toga tiče uopšte. Smatram da mi neće pasti dlaka s glave zbog toga što ću se ja nekome izviniti, i vama ću se izviniti i bilo kome, ako sam stvarno ja pogrešio. Znači, evo, sad vam obećavam, ako mi to dokažete, ali ja isto tvrdim da nisam rekao da je moje diskreciono pravo da li ću nekome, nego koristim član 104. po kojem kaže o korišćenju prava, govori se u ona dva stava, na repliku odlučuje predsednik odnosno predsedavajući Narodne skupštine. On je zatražio repliku, smatrao sam da on ima pravo iz nekih razloga, vi smatrate da nije, ali ja sam odlučio da ima pravo i dao sam mu. Prema tome, smatram da nisam prekršio poslovnik. Izvinite. (Borislav Stefanović, s mesta: Javljam se po amandmanu kao ovlašćeni predstavnik.) Kao ovlašćeni? Onda ćete morati da sačekate pošto ima još po amandmanu. Moraćete da sačekate, imate pravo pošto imate vreme kao ovlašćeni predstavnik, imate pravo po amandmanu, ali imaju još prvo Slobodan Gvozdenović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Mislim da bi bilo dobro da demistifikujemo neke stvari, kada su u pitanju ovi amandmani po ovim članu. Prvo, kada se radi o porodiljskom odsustvu, jasno je da žena koja je na porodiljskom odsustvu dobija doznaku koja važi godinu dana i od dana kada se porodila to bolovanje traje godinu dana, tako da se ona ne može nalaziti na radnom mestu i svi ovi navodi predlagača amandmana koji su navedeni, gde kaže – ako ne postiže rezultate rada, nesavesno izvršava radne obaveze, neopravdano odbija radne zadatke, apsolutno štite zaposlenu jer ona i nije na poslu. Ona je na porodiljskom odsustvu, samim tim ne može nečijom samovoljom dobiti otkaz. Ako se radi o trudničkom bolovanju, jasno je isto tako da otvaranjem bolovanja, radi održavanja trudnoće do porođaja, žena uživa punu zaštitu, upravo iz ovih razloga koje sam ja naveo, a koji je lepo ministar Vulin obrazložio. Do sada se radilo, ne uvek, ali u pojedinim slučajevima o samovolji pojedinaca gde su ženama i na trudničkom i na porodiljskom bolovanju davali otkaz i to upravo baš one firme koje su velike donacije dobijale od prethodnog režima, dobijajući i po 10.000 evra za otvaranje novih radnih mesta, da ih sada ovde ne reklamiram, jer reklama je skupa u ovom parlamentu. Moramo biti svesni činjenice da ne postoji poslodavac koji bi trudnu ženu, koja nije na trudničkom bolovanju, naterao da radi posao koji ona ne može da izvrši upravo zbog činjenice da je trudna, izuzev ako se ne radi o nekim ekstremnim slučajevima. Pa nije svaki privatni poslodavac Adolf Ajhman, šef logora pa će sada da tera svoje zaposlene kao da su u koncentracionom logoru. Ovaj amandman apsolutno ne stoji i ministar Vulin je lepo objasnio svrhu amandmana, da pruža bolju zaštitu trudnicama i današnja cela rasprava, gospodine predsedavajući, pokazuje nam da se ne može politika voditi histerično žlezdama.
Član 107. ponovo dostojanstvo i ponovo bezbroj uvreda od strane gospodina Stefanovića iz nemoći, iz srdžbe, iz besa, iz mržnje, iz ne znam više čega. Dokle će više i gde mislite da je prag tolerancije SNS? Šta znači doktor nad doktorima? Za vas jeste i doktor na kub je za vas, gospodine Borislave Stefanoviću. Izmislio je demokratiju i uradio je, a sličnih ste godina, ono što vi za tri života nećete uraditi zato što vas sprečava mržnja, zato što vas sprečava pakost, zato što vas sprečava zavist i zato što jednom moramo da stavimo tačku na bahatosti navike 2012. godine. Jednostavno, tačku moramo da stavimo na prošlost. Dokle više omalovažavanja? Dokle više ta pakost? Dokle više ta mržnja? Kuda to vodi? Na omalovažavanju Narodne skupštine. Recite kada je jednom dosta? Šta znači sve to? Koji je to put danas? Šta smo – centralna otadžbinska, oni, kozaci, doktori nad doktorima? Ne mogu da popamtim uvrede. U aleji smo. Na to sve se ćuti. Molim vas da jednom stavimo tačku, da uvedemo raspravu u jedan normalan, civilizovan, demokratski tok ako je ikako moguće. Inače, pozivanje na ovo što radi gospodin Stefanović, permanentno, to je najhrabrije kada čovek nije tu, kada nije tu gospodin Stefanović da mu odgovori. Kada je tu, onda je bio manji od makovog zrna.
Odgovoriću i onda dajem pauzu zato što smo potpuno izašli iz teme. Mislim da predsedavajući, bilo koji od nas, smenjujemo se, nisu krivci za to. Član 107. dostojanstvo Narodne skupštine, svi smo se menjali ovde, zaista mislim da poslanici snose veliki deo odgovornosti zajedno sa nama što nismo rigidni i što izgleda uopšte dozvoljavamo poslanicima da govore. Trebalo bi da prekidamo striktno ako ne govorite o amandmanu. Ja obećavam, posle pauze je striktno. Samo će se govoriti o amandmanima, verujte mi. To svi vi tražite. Da li želite da se glasa? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. (Predrag Mijatović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Po Poslovniku posle pauze. Predsedavajući smatra da smo izašli potpuno iz teme. Duže vreme se govori o povredama Poslovnika. Niko više ne govori o amandmanima. Uvrede sa svih strana. Određujem pauzu u trajanju od 15 minuta. Ceo dan nismo imali pauzu. Mislim da je sada pravo vreme. Nastavljamo i dalje sa radom, to da znate, dok god ne završimo raspravu. [[Posle pauze]] Na član 82. u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Olgica Batić i narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 82. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dakle, član 84. se odnosio na član zakona 189. koji je glasio, do danas, „Zaposleni kome je ugovor o radu otkazan zato što ne ostvaruje potrebne rezultate rada, odnosno nema potrebno znanje i sposobnosti u smislu člana 179. tačka 1. ovog zakona, ima pravo i dužnost da ostane na radu u trajanju od najmanje mesec dana, a najduže tri meseca“, u daljem tekstu otkazni rok, „u zavisnosti od ukupnog staža osiguranja i to, mesec dana ako je navršio 10 godina radnog staža, dva meseca ako ima između 10 i 20 godina radnog staža, tri meseca, ako je navršio preko 20 godina radnog staža“. Vlada to hoće da promeni i da član glasi – zaposleni kome je ugovor o radu otkazan zato što ne ostvaruju potrebne rezultate rada ili ugovorom o radu u zavisnosti od staža i osiguranja, koji ne može biti kraći od osam niti duži od 30 dana. Mi predlažemo da se reč „osam“ menja sa rečju „15 dana“, jer smatramo da je to jedan minimalan rok gde čovek može da se snađe i da eventualno traži pravnu pomoć. Nema potrebe da se nešto žuri. Sedam dana je irelevantno i mislim da je u skladu sa zakonom i mislim da Vlada treba da prihvati naš predloženi amandman. Zahvaljujem.
Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Dejan Čapo.
Zahvaljujem. Poslanička grupa LSV podnela je amandman na član 86, član koji je poprilično osetljiva tema za svakog zaposlenog, a tiče se institucije nezakonitog otkaza ili, kako je u novom predlogu definisano, kao pravne posledice nezakonitog prestanka radnog odnosa. Mi smo kroz amandman tražili da se u stavu 1. reči izmene, koje glase – ako sud u toku postupka utvrdi da je zaposlenom prestao radni odnos bez pravnog osnova, da se menja rečima: „Ako je pravosnažnom presudom suda utvrđeno da je zaposlenom nezakonito prestao radni odnos“. Naravno da smo tražili da se briše i stav 7. u predlogu, koji kaže – ako sud u toku postupka utvrdi da je postojao osnov za prestanak radnog odnosa, ali da je poslodavac postupio suprotno odredbama zakona kojima je propisan postupak za prestanak radnog odnosa, sud će odbiti zahtev zaposlenog za vraćanje na rad, a na ime naknadne štete dosudiće zaposlenom iznos do 6 zarada zaposlenih. Mislimo da je posledica nezakonitog otkaza ništavost koja podrazumeva vraćanje kako na radno mesto, tako i isplatu zarade. Postupak vodi sud i to po zakonu koji propisuje postupanje suda, pa je isključeno da se ta materija reguliše ovim zakonom. Nezakonitost može da bude i formalna i materijalna, te mislimo da odredba stava 7. kako je predloženo, i nije adekvatna. Mislimo da ova nova odredba ozbiljno narušava samostalnost i nezavisnost suda i zadire u zajamčeno pravo zaposlenog na pravično suđenje. Problem je što se predviđenim rešenjem praktično nalaže sudu kako da postupa u određenim situacijama. U slučaju da se utvrdi da je otkaz dat nezakonito, zaposleni ima pravo da se vrati na posao. Ovom odredbom poslodavcu je omogućeno da u toku postupka za nezakonit otkaz istovremeno zahteva i da se vreme…
Vreme. Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 86. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković, narodni poslanik Borislav Stefanović i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Amandman koji sam podnela odnosi se na uslove sticanja starosne penzije za žene, tako da menja ponuđeni predlog i zadržava pravo da žena od 2015. do 2020. godine sa po šest meseci odlazi u starosnu penziju, u punom iznosu sa 63 godine života. S tim što sam dodala stav da žena ima pravo na izbor, da stekne starosnu penziju i sa navršenih 40 godina radnog staža i 65 godina života. Predloženim izmenama se propisuju promene uslova za sticanje prava na starosnu penziju koje su počele u razvijenijim ekonomijama sveta nakon ekonomskog sloma 2008. godine iz dva razloga. Prvi je bio da je to bio uslovni ključ za buduće finansijske konstrukcije u EU i nešto manje u SAD, a drugi da se time koliko-toliko spasu penzioni fondovi koji su procenjeni da neće izdržati rad samo do 60. ili 62. godine. Uz punu svest da to znači opterećenje za državu, imala sam predlog i kada smo donosili prve izmene penzijskog-invalidskog osiguranja, odnosno uslova za starosne penzije, da budemo hrabri i da uvedemo porez crkvi i PDV na usluge i imovinu i da budemo još hrabriji i da zaista ili napravimo fondove kao što su RFZO ili PIO ili da nisu fondovi. Mislim da nas taj posao čeka pa nas čeka. Apelujem na sve nas koji znamo da je ovo pravedno zbog toga što žena koja radi radi dvostruko više nego zaposleni muškarac i zbog toga što je to način da pokažemo da znamo kakva je ekonomija brige i zbog toga što je to način da pokažemo poštovanje prema podeli rada u ekonomiji brige oko porodice. Mislim da je to sasvim prirodno, da ne zadržava nikakvo povećanje u deficitu i molila bih za podršku.
Hvala. Na član 7. amandman, sa ispravkom je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Očekujem od svih onih koji su služili vojsku, bili na vojnim vežbama da podrže ovaj amandman. Predvideo sam da se osiguraniku uvećava trajanje staža osiguranja za vreme provedeno na služenju vojnog roka, vojne vežbe i za vreme učešća u ratu, ukoliko za to vreme nije stekao staž osiguranja po drugim osnovama. Uvećano vreme staža osiguranja osiguraniku omogućava raniji odlazak u starosnu i prevremeno starosnu penziju a ne utiče na visinu penzije. Razlozi za ovo su mnogobrojni. Prvi razlog je da oni koji su služili vojni rok i bili sposobni, a to služenje vojnog roka je bilo i povezano sa nekom opasnošću, rukovali su oružjem, za to vreme oni koji nisu bili sposobni za služenje vojnih rokova su zarađivali svoje plate, imali doprinose koji su bili uplaćeni, imaju 15, ponekad 18 meseci, ponekad 12 meseci ranije pravo da odu u prevremenu penziju, odnosno starosnu penziju. S tim u vezi, predložio sam da se uveća staž svima onima koji su služili vojni rok za vreme koje su proveli na služenju vojnog roka, vojnoj vežbi ili u ratu. To uvećanje ne bi uticalo na visinu penzije, već bi samo ljudi stekli da u isto vreme kao njihovi vršnjaci odu u penziju, odnosno da napune onih 40 godina radnog staža. Drugi razlog za to je što su neki vojnici bili po ugovoru, a drugi vojnici su bili zajedno sa njima u rovu na odsluženju vojnog roka ili na vežbi. I jedni i drugi su jeli isti pasulj, skopčani sa istom opasnošću, izlagali se često i ratovima, ali jedan je imao staž, imao platu, dok drugi je recimo na košarama je bio samo pripadnik rezervnog sastava, nije imao pravo na staž i nije imao pravo u to vreme ni da primi platu. Mislim da treba makar delimično ispraviti nepravde vezane za one ljude koji su verno služili svoje domove ili koji su išli u ratove.
Prekoračili ste vreme. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Amandman traži da se precizira odredba koja je u postojećem zakonu. Odnosi se na decu koju je rodila zaposlena žena i koja ima neke godine radnog staža. Pri odlasku u starosnu penziju da joj se računa…
Izvinite poslanice. Molim vas, kasno je, samo da saslušamo jedni druge, ima još nekoliko amandmana. Izvinite, vratiću vam vreme.
Hvala vam. I da sam sklona cinizmu imala bih opasku o tome koliko vas zanima na rečima, a koliko na delima i na debati nizak natalitet u Republici Srbiji. Srećom nisam. Poseban staž po ovom osnovu je šest meseci za jedno dete, godinu dana za dva deteta. Moja molba i moj amandman u suštini predstavlja zahtev da poseban staž po ovom osnovu ne može umanjiti iznos penzije, odnosno da se računa jednako kao staž ostvaren tokom radnog odnosa. Pokušala sam da se raspitam kako se obračunava taj staž i dobila sam samo različite odgovore. Smatrala sam bitnim da ukažem da je ova odredba dobra u ideji predlagača i da bih je pozdravila. Znam tačno šta znači za budžet kada bih predložila da se daje dve godine za ženu koja je rodila troje i više dece i bojim se da bi se to smatralo i ličnim interesom, jer sam rodila četvoro dece, ali ja mislim da je i poruka o jasnoći šest meseci za jedno dete i godinu dana za dvoje je poruka koje tek trebaju da rađaju. Tačno znam sukob i dilemu između pripadnosti političkoj stranci, političkom klubu, između lojalnosti političkom programu i težini borbe koju treba da izneseš kao pripadnica političkog programa kada podržavaš Vladu i znam kako to može da bude u sukobu sa ličnim stavom. Molim sve muškarce iz poslaničkih klubova vladajuće većine da dozvole da Ženska parlamentarna mreža glasa za ovaj amandman.
Zahvaljujem poslanice. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić i Biljana Hasanović Korać. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Ovim amandmanom se predlaže brisanje člana 11. koji predviđa za slučaj odlaska u prevremenu starosnu penziju umanjenje iznosa penzije za 0,34% za svaki mesec pre navršenih 65 godina života, s tim da ukupno umanjenje ne može biti veće od 20,4%. Ovakvo rešenje je neprihvatljivo budući da se predlogom predviđa da prava odlaska u prevremenu starosnu penziju stiče osiguranik koji je mlađi od starosne granice za starosnu penziju, ali ima navršenih od 36 do 40 godina staža osiguranja prema predviđenoj skali, dok pravo na starosnu penziju ostvaruju osiguranici određenih godina starosti, pri čemu je dovoljno da imaju najmanje 15 godina staža. Rešenjem predlagača se osiguranici koji imaju duži radni vek, odnosno duži period su bili osiguranici i po tom osnovu su duži period uplaćivali doprinose za penzijsko osiguranje stavljeni u nepovoljniji položaj od osiguranika koji imaju kraći radni staž, te su samim tim kraće uplaćivali doprinose za penzijsko osiguranje. Obrazloženje Vlade je da se amandman odbija iz razloga što uvođenje instituta prevremene starosne penzije ima za cilj destimulisanje ostvarivanja prava na penziju pre navršene opšte starosne granice. Smatramo da je ovo određena vrsta diskriminacije, jer su određene kategorije osiguranika završavale zanate, trogodišnje ili četvorogodišnje srednje škole i odmah počinjali da rade i naravno da oni imaju mnogo više staža od onih koji su završili fakultete. Pri tome su radili i teže poslove i duže uplaćivali penzijski staž…
Vreme. Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Hvala, gospođo predsednice. Ovo je poslednji amandman po kojem se javljam danas. Smatramo da član 88. treba da se briše zato što se ovim članom ukidaju ranije zagarantovana prava radnika na delotvornu i blagotvornu sudsku zaštitu. Konkretno, predloženim brisanjem člana 195. stav 3. ukida se dosadašnji rok od šest meseci za donošenje pravosnažne sudske presude u radnim sporovima. I ne samo to. I pored činjenice da nije bilo imperativnog karaktera, nije bilo jasno definisane sankcije za njegovo kršenje, postavljeni rok od šest meseci bio je ipak jaka psihološka brana još masovnijem otpuštanju zaposlenih. Sada, pošto se to briše, sudovi imaju, inače ovako ne delotvorni i u jako lošem stanju, neograničen rok da drže ljude koji imaju radni spor u jednom iščekivanju i nerešenom stanju na jedan krajnje trajan način. Nesavesni poslodavac morao je bar da razmišlja da li će tužba radnika doći u ruke retko savesnih sudija, koji su pritisnuti zakonskom odredbom gledali da suđenje ipak okončaju u propisanom roku ili bar isti ne probiju u značajnoj meri, te se radnik mogao bar nadati i koristiti ovaj rok kao moćno oružje apela na svest i savest sudija. U ovim okolnostima kada se briše svaki vremenski reper za okončanje spora, kada se dosadašnja samovolja pravosudnog sistema i njegovih delova u brzini rešavanja istih praktično legalizuje i dovodi do nivoa apsolutne samovolje, radnici gube svaki oblik delotvorne pravne zaštite i sigurnosti. Put za masovna protivzakonita otpuštanja radnika oličeno u fingiranim stečajevima i navodnim tehnološkim viškovima potpuno je otvoren. Doslovce, u ovom slučaju, kroz ovu odredbu, ništa mu više ne stoji na putu. Moram da kažem da, recimo u Nemačkoj, na koju se rado pozivamo, taj rok za rešavanje radnog spora je svega nekoliko nedelja. Hvala.
Dve minute. Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Znate, ta odredba o trajanju od šest meseci dobra, plemenita i, nažalost, po praksi i po stavu sudija apsolutno neprimenljiva. Sada se ovde postavlja pitanje da li ćemo da zadržimo nešto što nema baš nikakvog utemeljenja u praksi i apsolutno se ne poštuje i pravićemo se da je to u stvari nekakva brana, a nije nažalost brana ničemu. To je kao kad kažete, ili kao kad kažemo da je društvena svojina najpravedniji oblik svojine. Jeste i ukinuli smo je zato što je tržišno neodrživa. To ne menja činjenicu da je društvena svojina pravednija od svih drugih oblika svojine, kao što ni ovo ne menja činjenicu da bi bilo sjajno da se to dešava u šest meseci, ali nažalost ne dešava se nikada. Pokušali smo da uradimo neke druge stvari, od uvođenja izvršne isprave, po kojoj su, kao što znate 95% svih radnih sporova, sporovi u oblasti naknade zarada, tu se ubrzava, pa smo, recimo, rok za pokretanje postupka smanjili sa 90 dana na 60 dana. Dakle, da se i to koliko god možemo maksimalno ubrza, ali ovo je samo da budemo pošteni. Taj rok od šest meseci, ma koliko dobro zamišljen i plemenito zamišljen, jednostavno nije bio moguć. Postoje možda neki drugi mehanizmi o kojima ćemo, ja se nadam, jednog dana raspravljati u ovom parlamentu, a to je uvođenje sudova rada. To je Nemačka. Tamo postoji taj mehanizam i onda specijalizovani sudovi i to tako tamo funkcioniše. Ne samo tamo, naravno. Da li će to biti moguće, da li će biti spremnosti? Ko zna. Evo, govorim ono zašta sam siguran da bi značajno smanjilo trajanje sporova u oblasti radnih odnosa i da bi to bilo to rešenje. Ostavimo to pred sobom, a ovo je moje obrazloženje. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 93. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 94. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 95. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 95. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na član 107. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 109. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Miodrag Nikolić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, izmenom člana 273. novčanom kaznom od 800 hiljada do dva miliona dinara kazniće se za prekršaj poslodavac sa svojstvom pravnog lica, pa kaže – ako sa licem koje radi nije zaključio ugovor o radu itd, ako nije isplatio zaradu, ako nije isplatio zaradu u novcu itd. U interesu je 140 hiljada preduzetnika. Mislim da je ova stavka povećanja sa 800 hiljada do milion, koliko je bilo ranije, na dva miliona kazne, to je zaista izuzetno velika kazna. Mislim da je suprotno od onoga što je cilj i Vlade i predsednika Vlade Republike Srbije da se poveća zaposlenost. Na ovaj način plašim se da će se ljudi zapošljavati, jer velika većina nema sredstava da plati pravnu službu, advokati su preskupi i na mislim da se na taj način neće postići cilj povećanja zaposlenosti. Plašim se, kao iskusan privrednik, da će doći do otpuštanja. Predložio sam sa timom Pokreta za privredu i preporod Srbije, na čijem sam čelu kao predsednik i predsednik Unije poslodavaca, zvaničan, u skladu sa zakonom Vlade Republike Srbije… Duboko sam uveren da će treći ministar po redu poštovati zakon Vlade Republike Srbije i na taj način upisati legalno izabranog, na vanrednoj Skupštini, održanoj u Uniji poslodavaca Srbije, koji je najveći organ, a u skladu sa najvećim aktom, statutom i Zakonom o radu, odnosno Unije poslodavaca. Predlažem da novčana kazna umesto 800 hiljada…
Vreme. Zahvaljujem. Gospodine Rističeviću, poslanička grupa više nema vremena. Na član 117. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marijan Rističević, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo, Vesna Martinović, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Goran Ćirić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Momo Čolaković, kao i Amandman Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima, kao i izveštaje Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Narodni poslanici Vesna Marjanović i Goran Ćirić, 16. jula 2014. godine, pisanim putem, povukli su amandman koji su zajedno podneli na član 8. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 1. se odnosi na obavezno osiguranje poljoprivrednika. Zakonom je predviđeno da nosilac porodičnog poljoprivrednog gazdinstva, odnosno najmanje jedan član domaćinstva porodičnog poljoprivrednog gazdinstva ili mešovitog domaćinstva se smatra obaveznim osiguranikom u smislu penzijskog osiguranja. Predložio sam da ukoliko su članovi domaćinstva stariji od 50 godina da nemaju tu obavezu, s obzirom da bi penziju stekli moraju da imaju 65 godina i najmanje 15 godina staža. Ukoliko su članovi domaćinstva svi, dvoje ili jedno ili više njih, ukoliko su stariji od 50 godina, onda je sasvim bez predmeta da se ljudi nateraju da moraju da se obavezno osiguraju i ako ne mogu da budu korisnici te penzije. Dakle, možemo biti generacijski solidarni, ali po meni je neprimereno stare zemljoradnike terati da se osiguravaju ukoliko ne mogu nikada da budu korisnici te penzije. Da bi se ta situacija prevazišla u stavu 2. sam predvideo da ukoliko su stariji od 50 godina da imaju pravo da dokupe neophodan broj staža i na takav način se osiguraju, a da kasnije imaju pravo na penziju, jer ukoliko imaju 52 godine u 65 godini će imati 13 godina staža i neće imati pravo da ostvare penziju. Zato sam predvideo da ukoliko žele mogu taj staž da dokupe. Takođe sam dodao da svaki osiguranik može da dokupi staž, ko nije zadovoljan sa 15, 18 godina staža može da dokupi staž i da se tako ojača poljoprivredni fond. Takođe sam predvideo da pravo na osiguranje iz ovog člana mogu da imaju radnici koji rade na poljoprivrednom gazdinstvu i da se na takav način…
Zahvaljujem. Vreme je isteklo. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nada Lazić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, ovaj amandman se odnosi na uslova sticanja prava na starosnu penziju, pre svega na granicu odlaska u penziju koji se odnosi na žene. Naš predlog je bio da se član 3. Predloga zakona briše, odnosno predlažemo da se zadrži postojeće zakonsko rešenje, kojim se predviđa da osiguranik stiče pravo na starosnu penziju, kada su žene u pitanju 60 godina života i najmanje 15 godina staža osiguranja. Ovo smo predložili zbog toga što je pitanje odlaska žena u penziju sa 65 godina jedno od najosetljivijih pitanja. Žene su najveći gubitnici tranzicije i u periodu sankcija, bez pomoći u odgajanju dece, lošeg materijalnog stanja. Položaj žena je ugrožen a briga za zdravlje žena je na niskom nivou. Uslovi života naših žena se ne mogu upoređivati sa uslovima života žena u EU. Recimo, po Izveštaju Svetske banke o položaju i pravima žena, od 15. maja Srbija je u pogledu zdravlja žena među najlošijim zemljama. Po jednom kriterijumu za očekivani broj godina života bez ozbiljnih bolesti i udeo ženske dece u ukupnom broju rođenja Srbija je na 111. mestu od 136 zemalja. Zbog toga smo smatrali da bez obzira na sve okolnosti ovo ne treba da bude pogoršanje za uslove odlaska u penziju. Ujedno sam i jako razočarana u Žensku parlamentarnu mrežu zbog toga što smo pali na ovom testu, jer smo obećale međusobno da ćemo kada su prava žena i zaštita žena voditi računa o tim pravima bez obzira koja je naša stranačka pripadnost. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, starosna penzija je penzija sa 65 godina starosti i 40 godina staža. Prevremena starosna penzija je 60 godina i 40 godina staža. Predvideo sam amandmanom da svi koji nastave da rade posle 65 godina da im se po istom osnovu kako se umanjuje penzija i uvećava, da svako ko posle 65 godine radi i ima više od 40 godina staža, da mu se penzija mesečno uvećava za staž 0,34%, kao što se i umanjuje ukoliko nema 65 godina. Dakle, da se nagradi onaj ko radi duže od 65 godina i onaj ko je duže uplaćivao staž od 40 godina. Takođe sam predvideo da lica koja su otišla u prevremenu penziju sa 60 godina sa 40 godina radnog staža i koja će imati manju penziju za 20,4% od istog osiguranika koji je počeo da radi pet godina kasnije, predvideo sam da u situacijama kada neko ima 60 godina starosti, a sa tom starošću ima recimo 44 godine staža, da mu se za one četiri godine po istom principu dodaje 0,34% mesečno, s obzirom da ima čak četiri godine staža više nego onaj ko ima punu penziju, koji je ostvaruje, a on će biti kažnjen tako što će imati penziju manju za 20,4%, iako ima četiri godine staža više. Što je ovo bitno? Bitno je iz razloga tog što lica koja dođu do 60. godine imaju 40 godina staža, mogu da se odjavljuju i da čekaju 65 godinu, da ne uplaćuju staž, da steknu punu starosnu penziju i time mi u kasi PIO fonda gubimo. Predložio sam da svaka godina posle 40, svaki mesec bude nagrađen sa 0,34% mesečno, kao što i lica mlađa…
Vreme. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Amandmanom se menja odredba o kaznenim poenima za prevremenu penziju. Kazneni poeni su uobičajeni u evropskom zakonodavstvu. Razlikuju se od Nemačke, gde se oni vraćaju osiguraniku ili osiguranici onda kada dođe do starosne granice normalne starosne penzije, do posebnog rukovanja tim umanjenjima od strane države, kao što je u Francuskoj ili u Danskoj. Predlažem da kazneni poeni, da kazneni iznosi za onog ko ide u prevremenu penziju budu manji iz razloga što duboko verujem, a volela bih da nisam u pravu, da će sva ova ideja o tome da svi radni ljudi, da ljudi koji rade i muškarci i žene da rade duže pet, sedam ili osam godina, proizvesti dodatne profesionalne bolesti, proizvesti dodatna teška zdravstvena stanja i da ćemo vrlo brzo, nažalost, ne mi, nego i druge razvijene zemlje, morati skraćivati i prava koja imamo trenutno u primarnoj i sekundarnoj zdravstvenoj zaštiti u zdravstvenim fondovima i zdravstvenoj nezi koju garantuje država, kako naša, tako i druge slične nama. Usvajanjem ovog amandmana pokazali bi da imamo svest o tome da je nepravedno da se kazneni poeni zadrže i nakon godina koje srećom žena koja odlazi u prevremenu penziju doživi do 63 godine. Još jednom vas pozivam, sve poslanice Narodne skupštine, sa apelom svim kolegama muškarcima u Narodnoj skupštini, da dogovorite glasanje o bar nekim amandmanima koji se tiču interesa žena. To neće biti dovoljan broj glasova da zaista popravimo, ali će značiti mnogo za mnogo nas koji znamo da su rešenja koja predlažemo ovim amandmanima o ženinom pravu na izbor do 65 da radi ako želi, do 63 da…
Potrošili ste vreme, hvala. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege i koleginice poslanici, poštovani ministre, ovaj amandman smo predložili upravo iz sličnih razloga kao i…
Molim poslanike samo za malo tišine. Govornici se javljaju, ništa se ne čuje. Polako privodimo kraju, ali molim vas za samo malo tišine. Izvolite, vraćamo vreme.
Amandman koji smo predložili glasio bi, odnosno član bi glasio – visina prevremene starosne penzije određuje se na isti način kao i visina starosne penzije, s tim što je iznos tako određene penzije umanjen, dok osiguranik ne navrši 65 godina života, za 0,34% za svaki mesec pre navršenih 65 godina života, a u članu 11. stav 2. Predloga zakona član 70b, nakon reči: „Izuzetno od člana 70a ovog zakona, osiguraniku ženi se prevremena starosna penzije određuje na način kako se određuje starosna penzija, s tim što se iznos te penzije“, briše se reč: „trajno“, a preostali deo teksta stava ostaje isti. Naime, radi se o tome da se u ovom predloženom amandmanu, u pogledu utvrđivanja visine prevremene starosne penzije, njeno umanjenje za 0,34% za svaki mesec ranijeg ostvarivanja starosne penzije u odnosu na opštu starosnu granicu sprovodi samo dok osiguranik ne napuni 65 godina života, čime bi se primenilo rešenje poznato, kao što smo već i čuli, u evropskoj praksi, primera radi u Nemačkoj, da se umanjenje vrši samo do ispunjenja uslova za dobijanje pune starosne penzije, a da nakon toga osiguranici primaju njen pun iznos. Takođe, ja apelujem, kao i moja prethodnica gospođa Čomić, da pogotovo članice naše Ženske parlamentarne mreže imaju u vidu kada su žene u pitanju kako će se ovakva norma odraziti na život i zdravlje žena i koliko će žena uopšte moći da doživi period korišćenja penzije. Hvala lepo.
Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva podneo je amandman na član 22. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč želi ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Vrlo kratko. Kao što znate, kada se usvoji Zakon o PIO, on će početi da važi od 1. januara, ali nema nijednog razloga da Upravni odbor PIO i Nadzorni odbor PIO nastave da funkcionišu sve do 1. januara. Dakle, ovim predviđamo različite rokove. Odmah od proglašenja ovog zakona u „Službenom glasniku“, on će početi da proizvodi efekte na Upravni odbor PIO i na Nadzorni odbor PIO. Samo da znate, to je 28 ljudi, u kojima je Vlada Republike Srbije imala dva čoveka, slovom i brojem, a to zadovoljstvo nas je ukupno koštalo blizu dva miliona dinara mesečno. Dakle, samo usvajanjem ovog amandmana uštedećemo preko 55.000 evra.
Da li prihvatate amandman? Izjasnite se, molim vas, zbog zapisnika.
Da, prihvatam, naravno.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o prvoj i drugoj tački dnevnog reda ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da dan za glasanje o predlogu pojedinog zakona bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem petak, 18. jul 2014. godine, sa početkom u 10.00 časova, kao dan za glasanje o prve dve tačke dnevnog reda ove sednice, odnosno o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Dakle, vidimo se sutra, u petak, 18. jula, sa početkom u 10.00 časova, na glasanju. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 115 narodni poslanik. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 179 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad i odlučivanje Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Vladimir Pavićević i Branko Ružić. Prelazimo na odlučivanje o 1. i 2. tački dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O RADU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 175, protiv - 16, uzdržanih - nema, nije glasalo pet poslanika od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre nego što pređemo na odlučivanja o amandmanima, podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali: amandman na član 17. koji su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić, amandman na član 78. koji je podneo narodni poslanik Dragan Todorović i amandman koji je na član 47. Predloga zakona podneo Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - tri, protiv - jedan, uzdržanih - nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - četiri, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 14, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 187 od ukupno prisutnih 201 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 13, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 203 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 18, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 186 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mirko Čikiriz. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - četiri, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 200 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - sedam, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 197 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 186 od ukupno prisutnih203 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 186 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 186 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 187 od ukupno prisutnih 204narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnelo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 186 od ukupno prisutnih 204 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 7, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 199 od ukupno prisutnih 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – nikouzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 208 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 8, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasao 201 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – nikouzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 6, protiv – jedan,uzdržanih – nema, nije glasalo 204 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko,uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika, od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – troje, protiv – dvoje, uzdržanih – jedan, nije glasalo 205 narodna poslanika, od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Nenad Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 narodna poslanika od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 narodna poslanika od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 209 narodna poslanika od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – jedan, nije glasalo 205 narodna poslanika od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 207 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 206 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 205 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 narodna poslanika od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 200 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 9, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 203 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 209 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 191 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 196 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 200 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 200 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 197 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejmana Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević i zajedno narodniposlanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 197, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 44. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Borislav Stefanović, prof. dr Dušan Milisavljević, zajedno narodniposlanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić, zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 190, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 44. amandman jepodneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 192, od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Martinović, Zoran Živković i zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman sa ispravkompodneo je narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Dragan Todorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 211, od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 48. amandman jepodneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 203, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 203, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 51. amandman jepodneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 52. amandman jepodneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 196, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 52. amandman jepodneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 196 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 191 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vesna Martinović i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 208 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 192 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 191 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 72. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – jedan, uzdržanih – dva, nije glasalo 203 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 73. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković, Borislav Stefanović, zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović, zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 187 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 74. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 75. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – troje, uzdržanih – nema, nije glasalo – 191 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Dejan Nikolić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 193 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – troje, uzdržanih – nema, nije glasalo – 209 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 195 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 79. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 194 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 189 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, prof. dr Vladimir Marinković i dr Milorad Mijatović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 200 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 81. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 189 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 81. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Milan Petrić i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 190 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 82. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Vesna Martinović, Zoran Živković, zajedno narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 189 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 190 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 82. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Olgica Batić i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 190, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 20 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Na član 82. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 198 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 194 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Slobodan Homen, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 189 od ukupno prisutnih 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 194 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 192 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 194 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 192 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 199 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – troje, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo –207 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 88. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković, Borislav Stefanović i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, prof. dr Dragoljub Mićunović i Vesna Marjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 196 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 93. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 94. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 192 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 95. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 95. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 207 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 197 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 107. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević i Enis Imamović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 201 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 109. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 208 od ukupno prisutnih 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 117. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 194 od ukupno prisutnih 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo se izjasnili o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 190, protiv – 21, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu. Prelazimo na 2. tačku. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 191, protiv – 18, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su pisanim putem amandman povukli narodni poslanici Vesna Marjanović i Goran Ćirić, na član 8. predloga zakona. Takođe vas podsećam da su sastavni deo Predloga zakona postali: amandman na član 15. koji je podneo narodni poslanik Momo Čolaković i amandman na član 22. koji je podneo Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Poslaniče, molim vas, u postupku glasanja sve poslanike molim da ne prilaze stolu predsedavajuće, tako je po Poslovniku, dok ne dozvolim. Na član 1. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 202 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 197 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 196 od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 208, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 214 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić i Biljana Hasanović Korać. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 200, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 211, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 196, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 195, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 190, protiv – 22, uzdržanih – nema, nije glasalo troje, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Molim članove Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da odmah u pauzi sednice Narodne skupštine održe sednice na kojima će razmotriti amandmane na Predlog zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji i o tome podneti izveštaje. Nastavljamo sa radom u 13.00 sati po sledećim tačkama. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Saglasno članu 91. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača svih članova Vlade, pozvala da sednici prisustvuje i Aleksandar Damnjanović, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Marko Blagojević, direktor Kancelarije za pomoć i obnovu poplavljenih područja, Danijel Nikolić, šef kabineta generalnog sekretara Vlade. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O OTKLANjANjU POSLEDICA OD POPLAVA U REPUBLICI SRBIJI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zlata Đerić, dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Meho Omerović, Suzana Spasić, Olgica Batić, Miletić Mihajlović, Dragan Jovanović, Velimir Stanojević, Ivan Karić, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Marko Đurišić, Dušan Petrović, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Narodni poslanici Dragan Jovanović, Velimir Stanojević, kao i narodni poslanik Miletić Mihajlović, pisanim putem su povukli amandmane na član 1. Predloga zakona. Primili ste Izveštaj Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, Dušan Petrović, dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.