Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, gospodine ministre, pošto je gospodin predsedavajući čestitao svima slavu Svetog Nikolu, ja se pridružujem njegovim čestitkama. Tokom jučerašnjih 10 minuta ukazao sam na brojne anomalije koje su se desile u zdravstvu od 2000. godine, a sada ću pokušati da ukažem na refleksiju ovih anomalija na Zdravstveni centar Negotin, kao jednu maluzdravstvenu ustanovu u jednoj maloj opštini, i sa kojim se problemom sreću ovakve i slične zdravstvene ustanove. Amandman se odnosi na Zdravstveni centar Negotin, gde otprilike 14.000 ljudi dobija zdravstvene usluge i koristi pravo iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, a država ne želi da prizna da postoje i da koriste svoje pravo u Negotinu. Naime, radi se o 14.000 ljudi koji su na privremenom ili povremenom radu u inostranstvu i koji redovno dolaze da se leče kod nas. Druga specifičnost naše ustanove je ta što naša ustanova pruža i usluge lečenja mnogim ljudima i pacijentima iz Kladova i Majdanpeka, naročito za one specijalnosti kojih nema u Kladovu i Majdanpeku. Zatim, još jedna specifičnost jeste da je negotinska opština područje balkanske endemske nefropatije, endemične bolesti koju prati i povećana incidenca, odnosno povećan broj tumora mokraćne bešike, mokraćnih puteva i bubrega. Takođe, još jedna specifičnost je prisustvo hemijske industrije, Industrije hemijskih proizvoda "Prahovo", koja je kancerogeni faktor i koja utiče na pojavu i ovih uroloških tumora, a i svih drugih tumora. Ovim amandmanom tražimo da se poveća broj radnika u Zdravstvenom centru, i to za 14 lekara specijalista, pet u sekundarnoj zdravstvenoj zaštiti i devet u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, kao i broj sestara, za 10, koje rade u bolnicama. Naime, šta se desilo posle 2000. godine? Uslovi za pružanje usluga u bolnicama i u domu zdravlja su se pogoršali. Kvalitet pruženih usluga, nažalost, preti da se pogorša. Jedna od prvih i najvažnijih anomalija jeste da nema dovoljan broj lekara i sestara koji će raditi na odeljenju. Naročito se to odnosi na broj sestara, tako da sada imamo pojavu da na odeljenju radi jedna smenska sestra, a to znači da ona treba da opsluži pacijente u intenzivnoj, poluintenzivnoj jedinici i na odeljenju, što je, na kraju krajeva, protivzakonito. Naime, zna se da svaka soba poluintenzivne i intenzivne nege, bilo da se odnosi na operativne grane, bilo da se odnosi na šok, odnosno na koronarnu jedinicu, na internom i na bilo kom drugom odeljenju, mora da ima jednu sestru koja će tamo raditi i koja neće smeti da napusti svoje radno mesto, a odeljenje treba da ima drugu medicinsku sestru. U ovom slučaju ovo je nemoguće uraditi u Zdravstvenom centru Negotin bez povećanja broja ovog kadra i to minimalno za 10 sestara. Ono što se dalje desilo, upravo po Pravilniku o bližim uslovima za obavljanje zdravstvene delatnosti, to je da je veliki broj odeljenja u Zdravstvenom centru Negotin izgubio određen broj postelja, neko manje, neko više. To znači da jedno odeljenje koje je imalo 20 postelja, na primer, kao što je slučaj sa urologijom, sada ostaje sa 10 postelja, ortopedija od 20 postelja ostaje bez pet itd. Šta će se desiti? Desiće se da ljudi koji treba da budu primljeni u bolnicu radi "hladne" operacije, na lečenje itd. neće moći da legnu u bolnicu odmah, već će se formirati liste čekanja, kojih inače već ima, a sada će biti mnogo veće. Postavlja se pitanje kako će moći da se zbrinu hitni slučajevi koji dođu kada, prvo, više nema mesta, nema tih kreveta u bolnicama, odnosno kreveta ima, ali oni moraju ostati prazni, po podzakonskom aktu. Kako će to pacijenti razumeti? Ko će im pružiti tu hitnu pomoć? Kako će jedna sestra koja radi i u poluintenzivnoj i u intenzivnoj jedinici i na odeljenju sada otići sa mnom u operacionu salu ili pružiti njemu hitnu pomoć? Uslovi za rad u Zdravstvenom centru Negotin zaista postaju nemogući. Postavljam pitanje - koja je to zdravstvena ustanova na području matične filijale kojoj je povećan broj postelja, povećan kapacitet da primi ovakve slučajeve? Nema takve, što znači da će ovakvi pacijenti zbog najbanalnijih stvari, zbog najbanalnijih operacija morati da idu u Niš ili u Beograd. Kako će se ti pacijenti snaći? Da li znate kako je izgledalo operisati se u svom gradu, kod lekara i sestara koje poznajete ili u drugom gradu, nepoznatom, gde nikog ne znate? Kako je za familiju, članove porodice tog čoveka koji treba da se operiše? Ono sa čime smo dalje suočeni, to je sve manji broj specijalizacija koje dobijaju ovakve zdravstvene ustanove, tako da ćemo imati ozbiljnih problema sa obnavljanjem stručnog kadra. Želim ovom prilikom da podsetim da se stručnjak ne dobija završetkom specijalizacije, da je to samo jedan od uslova da se postane dobar, zreo stručnjak i da svaki stručnjak u medicinskoj delatnosti mora da ima određeni broj godina radnog staža da bi sazreo i dostigao maksimum pružanja svojih usluga. Godinama smo se trudili, od 1990. do 2000. godine, da povećamo i kapacitete i broj zdravstvenih radnika, pa je zbog toga izgrađen i četvrti sprat bolnice u Negotinu. Gradio se 10 godina i više. Mnogo sredstava je bilo uloženo u taj četvrti sprat da bi se povećali kapaciteti na internom odeljenju, na neurofiziologiji, na urologiji, na ortopediji i svim drugim odeljenjima. Jedva smo, teškom mukom, uspeli da od urologije i ortopedije, što su bili odseci, stvorimo odeljenja, da od oftalmologije i otorinolaringologije, a to su bile ambulante, stvorimo odseke, da povećamo broj postelja upravo za ove pacijente koji ih nisu imali. Sve smo to uradili do 2000. godine, a onda dolazi restriktivno zdravstvo koje sve to anulira i vraća na početno stanje. Za kraj hoću da kažem još jedno – zdravstveni radnici ne mogu pružiti kontinuitet dežurstva 24 sata, celog meseca i cele godine. Ne postoji dovoljan broj lekara za dežurstva. Naime, Zakon o radu i podzakonska akta onemogućavaju da im se plati ono dežurstvo koje oni dobrovoljno urade preko 40 sati mesečno. Zatim, te kolege koje dežuraju noću moraju da ostanu i sutradan da rade 32 sata u kontinuitetu zbog zakazanih aktivnosti i u prvoj smeni, i nema ko da ih odmeni i da hoće, pa se ponovo dešava da će urolog dežurati za hirurga, očni za urologa itd., što je velika anomalija koja se ovakvim stanjem produbljuje. Ima još mnogo anomalija, meni je vreme isteklo, zahvaljujem se predsedavajućem koji me nije prekinuo. Hvala lepo. Biće još prilika da se priča o negotinskom zdravstvu.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po amandmanu, potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, od petooktobarskog puča do današnjeg dana zdravstvo Srbije je u izuzetno teškoj situaciji. Sasvim razumem nameru uvaženog kolege doktora Ninoslava Dimitrijevića da pomogne jednoj sredini, u konkretnom slučaju gradu Negotinu. Mi srpski radikali nikada ne zastupamo uske lokalpatriotske stavove, pa tako i ja, koja poznajem probleme zdravstva grada Kragujevca, imam potpuno razumevanje za problem u Negotinu, iako tamo ne odlazim tako često, ali odlazim kada su izborne kampanje i aktivnosti koje me upućuju da saslušam probleme i tog dela Srbije. Ono što je važno jeste da kažemo da je ministar za zdravlje, koji je nesmenjiv i kome je ovo treći mandat za proteklih sedam godina, po klanovima podelio poslovanje svojih tajkuna iz oblasti zdravstva i farmaceutske mafije u Srbiji. To vam otvoreno govorim i to će vam reći svaki lekar i svaki čovek koji drži do svoje struke i koji ne može da se izbori sa klanovima koji postoje u zdravstvu. Gospodine Dimitrijeviću, pošto vi niste, kao niti jedan srpski radikal, učesnik ove vlade Borisa Tadića i grupacije Demokratske stranke i ministra koga oni podržavaju svih ovih godina, teško da će ovaj amandman da vam prođe. Isti problem ima i Klinički centar u Kragujevcu, medicina rada u Kragujevcu... Moram da vas vratim na onu priču od pre 15 dana, koju sam pokrenula kroz poslaničko pitanje ministru odbrane Draganu Šutanovcu, vezano za VMA. Dakle, kada vidite jedan tako veliki zdravstveni sistem, jednu instituciju par ekselans u naučnom smislu, u radu, ne postoji, dakle, u Evropi, za neke segmente rada VMA, neko ko je pandan tim ljudima i njihovoj struci, onda vidite koliko je u stvari sve to jadno u državi Srbiji kada se vlast koncentriše u rukama klanova koji odlučuju šta će i ko da radi. Vi možete, i naravno da se sav novac koji je proistekao prodajom nacionalnog bogatstva slio, u iznosu od milijardu i više od 300 miliona evra, iz Nacionalnog investicionog plana, sada da kažete – pa, bio bi red da taj deo Srbije i Negotin dobije ta sredstva jer su neophodna, to nije samo preventivna zdravstvena zaštita, nego je očigledno da tamo, nažalost, ima građana Srbije kod kojih su registrovana najteža oboljenja. Ali, ko će vas da sluša? Dakle, iako se članovi Odbora za zdravstvo iz redova SRS, pre svega dr Paja Momčilov koji je noćna mora za ministra zdravlja Tomicu Milosavljevića, bave detaljnom analizom ne samo svih promašaja, nego lopovluka od strane ministra i njegovih klanova, ništa to ne vredi, gospodine Dimitrijeviću. Mene sada zanima, gospodine Cvetkoviću, da li je (iskoristila sam ovaj amandman da podržim ovo zalaganje dr Dimitrijevića) na sednici Vlade Republike Srbije bilo reči, pošto je to vest koja je emitovana na programu državne televizije, a propo onog mog pitanja ministru odbrane Draganu Šutanovcu, o tome da li je Vlada Srbije donela prošle nedelje ili će ove nedelje doneti takvu odluku da se Vojno-medicinska akademija inkorporiše u zdravstveni sistem Srbije? Dakle, ta vest je munjevito obišla celu Srbiju i građani su se obradovali zbog činjenice da će svaki građanin Srbije moći, kako je to državna televizija javila pre neko veče, da se leči na VMA ukoliko dobije uput u svom matičnom zdravstvenom ili kliničkom centru od lekara specijaliste, bez ograničenja da vam lekar specijalista kaže – to isto možete da uradite, primera radi, u kliničkom centru u Kragujevcu, Beogradu ili Nišu, vaše je pravo da vi ... Tako sam ja razumela tu vest koju je državna televizija emitovala, a to sam upravo i tražila u ime građana Srbije, u ime zaposlenih na VMA, u ime poslaničke grupe SRS, pa me zanima, gospodine ministre, da li je to objavljeno samo da bi se zabašurilo stvarno stanje stvari ili će to da se operacionalizuje u smislu da Vlada Republike Srbije potpiše ugovor sa Fondom i da to stupi na snagu. Ne samo zbog činjenice da VMA ima preko 30% kapaciteta kojima može da prihvati građane koji su civilni osiguranici, već i zbog činjenice da neke usluge, odnosno operacije koje se vrše tamo ne mogu da obave drugi klinički i zdravstveni centri u Srbiji, pa je valjda prirodna stvar da svaki građanin, bez obzira da li je on iz Kragujevca, Negotina, Niša, Pirota, Subotice, Novog Sada, ostvari svoje pravo koje mu garantuje Ustav i da dođe na VMA. Ukoliko se takva odluka što pre, do kraja godine, ne donese na Vladi Republike Srbije, VMA, koju ste inače potpuno zanemarili kada je u pitanju naučno-istraživačka oblast, to moram da vam kažem ... Da nije ljudi kao što su prof. Slobodan Arsenijević, koji je predsednik Akreditacione komisije, i dekan Medicinskog fakulteta, takođe, mlađi profesor Arsenijević, koji imaju posebne ugovore za naučno-istraživačku oblast sa VMA, ona bi u tom smislu, sa takvim kadrom, sa takvom opremom, bila u potpunom zapećku zbog nebrige Vlade. To je pitanje za vas i veoma je ozbiljno, gospodine ministre. Ono ne zanima samo zaposlene na VMA, njih je preko 3000, građane koji se tamo leče, ima ih isto toliko, već i građane cele Srbije koji očekuju da Vlada Republike Srbije odgovorno pristupi ovom problemu i da se konačno to reši, odnosno da se potpiše validan ugovor, ne da se samo navedu stavke po kojima je moguće da se vrši lečenje ili participacija ili refundacija za ta i ta oboljenja, već za sve ono što je na listi, za svaki zdravstveni, odnosno klinički centar u Srbiji. Svakako, kolega Dimitrijeviću, mada znam da je unapred bitka izgubljena jer oni nemaju sluha, to su za njih sitni problemi po nekim gradovima Srbije, verujem da nećete uspeti u svojoj zaista humanoj i dobroj nameri da ovaj amandman dobije skupštinsku većinu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Stupar, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, zahvaljujem se. Ja sam se odmah javio da želim da govorim po Poslovniku. Pošto ste vi u naše ime, u ime svih poslanika čestitali vernicima današnju slavu, ja ću pokazati na ovom primeru kako jedna gradska opština Zvezdara čestita vernicima slavu. Na osnovu članova 225. i 226. tražim objašnjenje i obaveštenje da bih mogao kao poslanik da se bavim ozbiljno svojim poslom. Danas je najveća slava srpskog naroda, a gradska opština Zvezdara,Odeljenje za komunalne i građevinske poslove, donela je rešenje da sutra, na drugi dan slave, iseli 11 porodica sa teritorije Zvezdare, usred zime. Molim vas, gospodo poslanici, da li znate ijednu normalnu zemlju gde će neko doneti odluku, prvo, kad je slava, drugo, kad je loše vreme, kad je zima, da se neko izbacuje na ulicu? Poslanici Srpske radikalne stranke neće dozvoliti da se iseli ijedan građanin koji se tu nalazi. Među građanima koji tu žive ima i ljudi koji su muslimanske veroispovesti. Vi ne poštujete nikakav praznik. Pogledajte šta oni kažu, radi se o društvenom preduzeću „Polet“ koje se nalazi u stečaju; kaže – prisutni poverenik je izjavio da Agencija za privatizaciju, ona je imenovana za stečajnog upravnika... Pošto se radi o izuzetnoj lokaciji, na kojoj treba sigurno nešto da se gradi, to je u potezu Partizanskog puta, nedaleko od benzinske pumpe OMV (a već ste prepolovili Zvezdarsku šumu, tamo su nikle vile, Zvezdarska šuma se uništava), sad je nekom stalo navrat-nanos da iseli te građane ne bi li započeo određene građevinske radove i zidao neku zgradu. Molim vas, gospodine potpredsedniče, tražim objašnjenje i obaveštenje da li će sutra policija izaći na lice mesta, na drugi dan najveće srpske slave, i dati asistenciju da se ovi ljudi izbace na ulicu? Ti ljudi, izbeglice, raseljena lica, uredno imaju priključenu struju, plaćaju svoje troškove. Da ste im ponudili neki drugi smeštaj, ljudi bi sigurno pristali. Nećemo dozvoliti sutra da ih izbacite na ulicu. Molim, gospodine potpredsedniče, da danas pokušate, sa predsednikom Skupštine, da dobijete informaciju da li će policija sutra učestvovati u ovome.
Pretpostavljam da objašnjenje tražimo od Ministarstva unutrašnjih poslova. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. razdele 57 i 59 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balint Pastor, Esad Džudžević, Bajram Omeragić i Rajko Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Savez vojvođanskih Mađara, Lista za Sandžak i Unija Roma Srbije su podneli zajednički amandman na član 6. Predloga zakona o budžetu za 2008. godinu. Taj amandman sadrži dva podamandmana i odnosi se na položaj nacionalnih manjina u budžetu Republike Srbije za 2008. godinu. Već sam više puta rekao, i u načelnoj raspravi i u raspravi o amandmanima, da smatramo neprihvatljivim da se nacionalne manjine u budžetu spominju samo na jednom mestu, samo na jednoj poziciji, bez obzira na činjenicu što nacionalne manjine, zajedno sa Kosovom i Metohijom, čine jednu trećinu stanovništva Republike Srbije, a bez AP Kosovo i Metohija čine 18% stanovništva Republike Srbije. Prvi amandman se odnosi na finansiranje onih učeničkih domova čiji osnivač nije Republika Srbija ili AP Vojvodina. Ima nekoliko takvih učeničkih domova. Kao primere takvih učeničkih domova želeo bih da navedem učenički dom Gimnazije za talentovane učenike u Senti, učenički dom Emaus u Mužlji, učenički dom Apacaj u Novom Sadu i zrenjaninski devojački učenički dom. U tim učeničkim domovima prvenstveno stanuju i žive učenici mađarske nacionalnosti, ali sam siguran da takve učeničke domove imaju i druge nacionalne zajednice koje žive na teritoriji Republike Srbije. Predviđeno je u budžetu, u ekonomskoj klasifikaciji 472, 1.250.000.000 dinara u Ministarstvu prosvete, a o raspodeli ovih sredstava će odluku doneti u toku godine Ministarstvo prosvete. Znači, to su neraspoređena sredstva. Mi smo amandmanom predložili da se od ovih sredstava, znači od 1.250.000.000 dinara, deset miliona dinara izdvoji za finansiranje ovih učeničkih domova čiji osnivač nije Republika ili Autonomna pokrajina. Ubeđen sam da zbog tih deset miliona dinara budžet ne bi bankrotirao. Znači, mislim da ukoliko postoji dobra volja u Vladi Republike Srbije, u Ministarstvu finansija i u Ministarstvu prosvete, onda se od tih sredstava može obezbediti deset miliona za te učeničke domove čiji su osnivači nevladine organizacije nacionalnih manjina i tradicionalne verske zajednice, odnosno crkve nacionalnih manjina. Molio bih gospodina Cvetkovića ovom prilikom da prihvati ovaj naš amandman i da se dodele ta sredstva ovim učeničkim domovima, prvenstveno nacionalnih manjina. Inače bih želeo da naglasim da Republika Srbija ima jednu međunarodno-pravnu obavezu da finansira rad ovih učeničkih domova. Naime, postoji bilateralni sporazum između Republike Srbije i Republike Mađarske o zaštiti srpske manjine u Mađarskoj i mađarske manjine u Srbiji. Dve sednice međuvladine mešovite komisije su održane poslednjih godina. Na tim sednicama međuvladinih mešovitih komisija usvojeni su zapisnici i u oba zapisnika postoji ova obaveza, odnosno Republika Srbije je preuzela na sebe obavezu da će finansirati rad ovih učeničkih domova. Prva sednica međuvladine mešovite komisije održana je 13. decembra 2004. godine i šesta tačka tog zapisnika govori o ovoj obavezi Vlade Republike Srbije, a druga sednica međuvladine mešovite komisije između Srbije i Mađarske održana je 10. novembra 2005. godine, a u tom zapisniku tačka 14) govori o obavezi Vlade Republike Srbije da finansira ove učeničke domove. Nije dobro što već više godina Vlada Republike Srbije krši svoju međunarodnu obavezu u pogledu finansiranja, odnosno nefinansiranja ovih učeničkih domova čiji su osnivači nevladine organizacije i tradicionalne crkve, odnosno verske zajednice nacionalnih manjina, pa smo predložili amandmanom da se to protivzakonito stanje promeni. Zbog toga apelujem na gospodina Cvetkovića da prihvati ovaj amandman Saveza vojvođanskih Mađara, Liste za Sandžak i Unije Roma Srbije. Drugi deo amandmana odnosi se na gradnju, održavanje, hitne sanacije i rekonstrukciju verskih objekata tradicionalnih crkava i verskih zajednica nacionalnih manjina. Na osnovu Ustava, sve verske zajednice i crkve u Republici Srbiji su ravnopravne. Mađari imaju tri tradicionalne crkve, a to su: katolička crkva, reformatska crkva i evangelistička crkva. Nažalost, iz Vlade Republike Srbije se izdvaja jako malo sredstava za rekonstrukciju verskih objekata katoličke, reformatske i evangelističke crkve, pa smo ovim amandmanom predložili da se 180 miliona dinara izdvoji u 2008. godini za hitne sanacije, rekonstrukciju verskih objekata crkava nacionalnih manjina. U budžetu je predviđeno 180 miliona za ovu namenu na poziciji Ministarstva vera, pa smatramo da bi bilo dobro da od tih planiranih 180 miliona 28 miliona bude izdvojeno za rekonstrukciju verskih objekata nacionalnih manjina. Nažalost, nijedan od ovih amandmana nije prihvaćen na sednici Vlade Republike Srbije. Želeo bih da citiram obrazloženje Vlade Republike Srbije zbog čega se ne prihvataju ovi amandmani Saveza vojvođanskih Mađara, Liste za Sandžak i Unije Rome Srbije. Vlada Republike Srbije kaže da nije moguće usvojiti ove amandmane iz razloga što je finansijskim planovima Ministarstva prosvete i Ministarstva vera precizno definisano za koje namene je moguće trošiti planirane iznose. Želeo bih da kažem da, prema mojim saznanjima, finansijski plan ministarstva nije iznad zakona, nije iznad Ustava. U hijerarhiji pravnih akata budžet Republike Srbije treba da bude iznad finansijskog plana ministarstva, pa jednostavno ne mogu da prihvatim da se naši amandmani koji su podneti na Predlog zakona o budžetu za 2008. godinu odbijaju iz razloga što nisu u saglasnosti sa finansijskim planovima ministarstava. Iz tog razloga molim gospodina Cvetkovića da prihvati ove amandmane. Prihvatanjem ovih amandmana bi položaj nacionalnih manjina bio drugačiji, bolji u predloženom budžetu za 2008. godinu, pa bih molio gospodina Cvetkovića da u ime Vlade prihvati ove amandmane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija godinama ne ispunjava deo svojih međunarodnih obaveza, a za rezultat imamo, s vremena na vreme, zastoj u evropskim integracijama. Ali, Srbija ne krši samo svoje međunarodne obaveze prema Haškom tribunalu, nego, nažalost, krši mnogo jednostavnije obaveze koje proizilaze iz bilateralnih sporazuma koji su zaključeni sa zemljama u okruženju. Gospodin Pastor je detaljno govorio o sporazumu o zaštiti srpske manjine, i mađarske manjine u Republici Srbiji. Ja želim samo da ponovim da je na osnovu tog sporazuma formirano jedno međuvladino telo, jedna međuvladina mešovita komisija koja je dva puta zasedala i na tim sednicama je Srbija nedvosmisleno preuzela obavezu da će rešiti pitanje finansiranja onih učeničkih domova koji ne dobijaju pomoć iz državnih izvora. Sa zapisnikom sa prve sednice, koja je održana 13. decembra 2004. godine, Srbija je preuzela obavezu da reši pitanje dotacija iz budžeta ovim đačkim domovima. Na drugoj sednici iste komisije, godinu dana kasnije, Srbija se obavezala da će sistemski da reši pitanje dotacije ovim učeničkim domovima. Dakle, sa jedne strane, Vlada Republike Srbije je priznala značaj i postojanje ovih domova učeničkog i studentskog standarda, domova čiji osnivači nisu Republika ili AP i obavezala se da će finansirati rad ovih domova. Mi smo amandmanom predložili jednu jednostavnu stvar, da se 10 miliona dinara, u skladu sa ovim obavezama Republike Srbije, izdvoji za finansiranje rada ovih učeničkih domova. Drugi deo amandmana se odnosi na finansiranje, odnosno pomoć crkvama i verskim zajednicama nacionalnih manjina. To je u skladu sa onim o čemu već dosta vremena govorimo, a to je činjenica da više od 15% stanovnika Republike Srbije, bez Kosova i Metohije, čine nacionalne manjine. Smatramo da bi se te proporcije morale uzeti u obzir i kada se raspodeljuju sredstva tradicionalnim verskim zajednicama, a među njima i verskim zajednicama nacionalnih manjina. Amandmani su odbijeni sa obrazloženjem da bi ispunjenje ovog našeg zahteva direktno ugrozilo ispunjenje ciljeva programa za koje smo predložili amandmane. Sa druge strane, u obrazloženju stoji da se ovi amandmani ne mogu prihvatiti zato što je u finansijskim planovima Ministarstva prosvete i Ministarstva vera već precizno definisano za koje namene je moguće trošiti bilansirani iznos sredstava. Dame i gospodo, ovo praktično znači da Narodna skupština ne odlučuje o trošenju sredstava građana Srbije, nego ministarstva. Dakle, ja ne znam na šta ovo liči. Prvo, izgleda da ministarstvo donosi finansijske planove, bar po ovom obrazloženju, a onda mi to u Narodnoj skupštini samo aminujemo i nemamo nikakvu mogućnost da izvršimo bilo kakve izmene u planovima ministarstva. Iz drugog dela obrazloženja proizilazi da smo mi predložili da se sredstva troše za sasvim druge namene u odnosu na namene koje je Vlada utvrdila, što jednostavno nije tačno. Naime, u delu amandmana koji se odnosi na učenički standard predložili smo da se deo sredstava namenjenih za funkcionisanje sistema učeničkog standarda, znači, od tih sredstava koja iznose 2,5 milijarde dinara, usmeri upravo ka finansiranju učeničkih domova. Dakle, u potpuno iste namene, samo smo proširili na ovaj način listu domova učeničkog standarda. Mislim da iznos od 10 miliona dinara sigurno ne bi ugrozio funkcionisanje sistema učeničkog standarda, za šta su planirana sredstva u iznosu od 2,5 milijarde dinara. Ista je situacija i sa delom amandmana koji se odnosi na pomoć crkvama i verskim zajednicama. Dakle, mi nismo predložili da se ta sredstva usmere za neke druge namene, nego za izgradnju, adaptaciju i rekonstrukciju crkava i objekata verskih zajednica. Samo smo tražili, i to ćemo i dalje tražiti, da se deo sredstava usmeri ka nacionalnim manjinama, jer ovu činjenicu da u Republici Srbiji živi nešto više od milion pripadnika nacionalnih manjina Zakon o budžetu ne bi smeo da ispusti iz vida. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović.
Gospodine predsedavajući, koleginice i kolege, gospodine ministre, prvo želim da u svoje ime, u ime LSV-a i u ime poslaničke grupe Vojvođanski poslanici zaželim srećnu slavu svima onima koji danas u Srbiji i širom zemaljske kugle slave Svetog Nikolu. Hoću da kažem da se ne slažem sa principom po kome se novac deli crkvama i verskim zajednicama. Navešću kako se to otprilike radi u lokalnim samoupravama koje su malo bolje uređene, pa ne vidim razloga da Ministarstvo svoje iskustvo ne prenosi lokalnim samoupravama ili da ne koristi iskustva onih sredina gde je to bolje rešeno. Radi se o sledećem: za funkcionisanje crkava i verskih zajednica novac treba da se dodeljuje po jednom kriterijumu; znači, treba izraditi kriterijume u zavisnosti od svega onoga što je bitno za ovaj rad. Druga vrsta raspodele novca je, po meni, na osnovu konkursa. To bi značilo da se crkve i verske zajednice mogu javljati na konkurse sa svojim projektima i tako pretendovati na sredstva koja su neophodna da bi održavali na postojećem nivou svoju crkvu, svoje objekte ili, pak, da to podižu na znatno veći nivo. Zašto ovo govorim? U Bačkoj Topoli početkom 20. veka je sagrađena rimokatolička crkva Pohođenje device Marije koja jeste najveći verski objekat u Republici Srbiji i visoka je 72,70 metara. Bačkotopolčani se trude i održavaju je iz svog budžeta, prošlo je sto godina, moraju da ulažu sredstva za održavanje. Od skromnih sredstava iz budžeta AP Vojvodine ponekad nešto i dobiju, ali iz sredstava Ministarstva vera ništa. Na teritoriji grada Bačke Topole nalazi se i crkva svetog proroka Ilije, izgrađena '39. godine prošlog veka. Ova crkva ima velikih problema, jer se prostorije u kojima je smešteno sveštenstvo nalaze odmah uz magistralni put i u proteklih šezdesetak godina dosta su ruinirane. Bačkotopolčani su počeli da prave novi parohijski dom, ali ne može da se uradi, jer sva sredstva koja se ulažu, ulažu se, pre svega, iz budžeta lokalne samouprave ili iz donacija lokalnog stanovništva, a ređe je to šire. Šta hoću da kažem? Sav novac koji je predviđen za renoviranje crkava i objekata verskih zajednica dolazi onima koji su na vrhu tih crkava i verskih zajednica. Oni po svom nahođenju raspodeljuju taj novac, tako da do nekih sredina ova sredstva ne mogu nikako da dođu, niti mogu da se koriste za ono za šta bi trebalo da se koriste. Šta onda vidimo po Republici Srbiji? Sam sam bio par puta u prilici da na nekima od manastira u našoj državi vidim okačene table, na kojima otprilike piše ovako - rekonstrukciju ovog manastira pomogao je najveći Srbin i pravoslavac, najčešće je to magistar Velimir Ilić. Ima ostavljen prostor, valjda kada bude nabavio novi kanu, pa će se slikati, pa onda na tu ploču da se ugravira ta slika. Stiče se utisak kod građana Republike Srbije da ovaj novac kojim se naši ministri reklamiraju diljem naše države nije njihov novac, da je to novac najverovatnije iz budžeta Republike Srbije. Ako nije tako, onda sam slobodan ustvrditi da je pomenuti ministar ovog trenutka bogatiji nego sam Mišković. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja povodom amandmana? Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, predsedništvo, gospodine ministre, želela bih da iskoristim preostalo vreme Poslaničke grupe manjina da još jednom naglasim značaj amandmana koji su zajedno predložili poslanici Saveza vojvođanskih Mađara, Liste za Sandžak i Unije Roma Srbije. Drago mi je što je ministar Cvetković u sali i što bi možda mogao da nam odgovori na pitanja, jer smatramo da je odgovor i mišljenje Vlade veoma čudno i nerazumljivo. Još jednom bih želela da naglasim značaj učeničkih domova čiji osnivači nisu državni organi, već tradicionalne verske zajednice ili nevladine organizacije. Možete da zamislite koliko je otežano funkcionisanje ovih učeničkih domova koji rade u Vojvodini, a ne dobijaju budžetska sredstva. Priča se kako svi vole nacionalne manjine, kako svi brinu za pitanja nacionalnih manjina a onda kada treba nešto uraditi konkretno, kada treba olakšati položaj najpre dece, pa onda i svih ostalih, jednostavno ne dobijamo pozitivne odgovore. Najpre, niste voljni da nas saslušate, a posle da nam objasnite zašto je to zapravo tako. Kao što smo čuli u obraćanjima gospodina Pastora i gospodina Varge, besmisleno je što je u obrazloženju zašto je odbijen ovaj amandman jedan od argumenata to da su finansijski planovi Ministarstva vera i Ministarstva finansija, tako ispada iz obrazloženja i odgovora Vlade, zapravo iznad budžeta. Zaista ispada da je sva ova rasprava uzaludna, da narodni poslanici služe kao mašinerija koja mora da prihvati ovaj budžet. Jednostavno, moramo da prihvatimo finansijske planove ministarstava, a sam ministar nije voljan da eventualno prihvati bar neki od ovih amandmana opozicije. Naglasila bih da imamo 108 amandmana. Sva mišljenja Vlade su negativna. Poslanici Saveza vojvođanskih Mađara, poslaničke grupe manjina i Vojvođana su predložili nekoliko amandmana. Još uvek se nadamo da ćemo u toku ovih dana dobiti mogućnost da ubedimo gospodina ministra i da će on eventualno izaći za ovu govornicu i reći da prihvata ovaj amandman. Kao što ste čuli, tražimo 10 miliona dinara za funkcionisanje učeničkih domova. Drugi podamandman u okviru ovog amandmana odnosi se na iznos od 28 miliona dinara koji je namenjen za gradnju, održavanje, hitne sanacije i rekonstrukciju verskih objekata tradicionalnih crkava i verskih zajednica nacionalnih manjina. Smatramo da ovi iznosi nisu toliko veliki da bi, kao što to stoji u obrazloženju, ugrozili normalno funkcionisanje ministarstava. Još jednom molim gospodina ministra, ako je to moguće, da prihvati ovaj amandman. Hvala na pažnji.
Po amandmanu se javio narodni poslanik Riza Halimi.
Onda ću da tražim reč i po Poslovniku.
Ne može, tražili ste po amandmanu.
Onda ću da podržim amandmane koje su predložile moje kolege iz poslaničke grupe u pravcu poboljšanja Predloga budžeta. Mislim da će to biti mogućnost, kada je u pitanju fond za studentski standard, da bar ovim putem, sa tih 10 miliona, počne ozbiljnije da se razmatra ova problematika, da onda i Albanci mogu da počnu da nešto ozbiljnije ostvaruju od sredstava iz ovog fonda, jer trenutno apsolutno nijedan dinar iz fonda za studentski standard ni studenti, ni učenici u srednjem obrazovanju ne ostvaruju. Usvajanjem ovog amandmana otvara se mogućnost da se ubuduće ozbiljnije razmatra i rešava ova problematika. Rekao bih par reči što se tiče diskusija o Koordinacionom telu u nacionalnom smislu, koji je istakao kolega Đurić ovde, sasvim neosnovano, i onih diskusija i predloga radikala da se ukine ova služba i Koordinaciono telo. To govori u prilog tome da se ne poznaje početna suština egzistencije Koordinacionog tela, jer ono nije na nacionalnoj osnovi, nego je uključeno u opštinama Preševo, Bujanovac, Medveđa kako zbog ekstremne nerazvijenosti, tako i zbog teških posledica koje su ove opštine imale u toku oružanih sukoba. Mislilo se da se dodatnim angažovanjem obe vlade u to vreme poboljšaju životni uslovi na tom području. To je suština.
Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 6. razdeo 57 amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 1. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od najvažnijih zakona, ako ne i najvažniji, jeste Predlog zakona o budžetu, od koga ja kao poslanik SRS ne očekujem mnogo, a nažalost ni građani Srbije. Inače, amandman sam podneo u ime poslaničke grupe SRS. Tiče se člana 6. razdela 57, glavni program/projekat 2007-05, funkcija 960, ekonomska klasifikacija 621 - nabavka domaće finansijske imovine. Ovim amandmanom tražim, mada ne očekujem, da se to promeni i glasi: 450 - subvencije. Argumentacija za podnošenje ovog amandmana jeste da je neophodno započeti realno finansiranje budžeta. Narodna skupština Republike Srbije svakodnevno radi na donošenju zakona, vodi se rasprava, podnose se amandmani i trebalo bi da ti zakoni, kao i ovaj predlog zakona, obraduju građane Srbije, donesu nešto bolje i da imamo taj osećaj da se širom naše zemlje građani raduju, jer je Vlada predložila, Skupština usvojila nešto što je u interesu građana Srbije. Međutim, toga nema. Malo mi je nejasna motivacija onih koji nam predlažu zakon o budžetu. Svaka država živi od poreza, od budžeta, od onoga što građani u budžet daju, i to nije sporno, međutim, državom treba da rukovode ljudi koji tu državu vole, koji brinu o njoj, o njenim interesima i, ono što je najbitnije, o interesima građana. Da li je Vlada složna, koliko vlada imamo? Koliko znam, malo sam informisan, imamo tri: jedna je Koštuničina, jedna Dinkićeva, jedna Đelićeva... (Predsedavajući: Jedna vlada, molim vas, jedna zajednička vlada.) Da, nisu mi baš nešto složni. Malo mi je diskutabilan odnos Dinkića i Đelića. Nešto mi tu ne štima. Malo to i brine građane Srbije. Bog hoće da blagoslovi uspešnu čeljad, hoće kuću u kojoj je sloga, a gde nije sloga, znate... Kakva će da bude 2008. godina, kakav će biti standard građana uz sve turbulencije u sferi finansija? Akcije NIS-a, ono što vi nudite i što bi trebalo da bude šarena laža za građane Srbije, a najverovatnije je motivacija kampanja za predsedničke izbore, pa ćemo onda kada od prodaje NIS-a stignu akcije, onda ćemo građanima da delimo, ali to neće da dobiju odmah, nego će dobiti retroaktivno itd. Većina građana Srbije već je uveliko prepoznala da ne treba da veruje ovoj šarenoj laži. Pogubna je politika Mlađana Dinkića u sferi finansija, agencija; ne jednom je Srpska radikalna stranka govorila o agencijama i protivila se tom konceptu. Smatramo da je to suvišno, nepotrebno, da nije racionalno. Državni aparat treba da bude racionalan, efikasan, brz, ali štedljiv. Država ne sme da bude skupa, na teret svojih poreznika. Normalno, agencije su i privilegovane, imaju monopol u poslovanju, neke od agencija su se odmetnule u hajduke; ni Vlada koja je njihov osnivač nema kontrolu nad njima, a i u samoj Vladi poslovanje nije dostupno javnosti, što biste vi rekli - nije transparentno. Imamo Agenciju za privatizaciju i, recimo, kada dođe do problema na lokalu, kada neka firma uđe u postupak privatizacije, kada radnici shvate šta ih čeka, kakva sudbina, krenu u borbu i traže da ih primi neko u Agenciji za privatizaciju... Ja znam za više takvih slučajeva, jedan želim da istaknem. Kada se oni jadni skupe, nabave autobuse i krenu puni nade da će u toj agenciji neko da ih primi, ljudski da ih sasluša, pa eventualno da se izbore za svoju sudbinu i sudbinu svoje dece, onda čovek iz Agencije kaže - nije trebalo da dolazite, bolje da ste popili pivo tamo u vašem gradu nego što ste dolazili u Beograd. Ja kao poslanik dolazim iz Smedereva i znam za aktuelnu situaciju u Fabrici železničkih vozila ''Želvoz'' gde su radnici već 26. dan u štrajku. Oni osporavaju postupak privatizacije, navode mnoge kriminalne afere, podnete su i krivične prijave, pa je to došlo i do Odbora za predstavke i predloge. Onda Odbor za predstavke i predloge šalje Agenciji za privatizaciju, Odboru za privatizaciju, a Agencija za privatizaciju je umešana u tu aferu, učestvovala u toj aferi. Neko od pametnih ljudi je rekao – moralni zakon u meni i zvezdano nebo nada mnom. Lepo to zvuči, ali akteri, eksponenti politike vlasti veoma malo veze sa moralom imaju, skoro nikakve, a i poznato mi zvuči – šta će nama moral, šta će nama etika, kome je do morala ne treba to da traži u životu, neka ide u crkvu itd. Dame i gospodo, jedan od velikih problema u gradu iz kog dolazim je i "Sartid", koji je gospodin Vlahović onako lepo prodao, lepa para, lepa provizija, ali, nećete moći da vidite ove fotografije, ne da se građani truju nego je to katastrofa, više tamo ni drveće ne zeleni, suši se, a deca od godinu dana astmu dobijaju. Skupi su ti filteri, Vlada nema para, a ne može da natera "US Steel" da poštuje elementarne zakone u Srbiji. Ako Vlada nema pare, mogli smo da uzmemo pozajmicu od Đelića, od onih 11 miliona evra, pa bismo mogli nešto da uradimo. Gospodine Cvetkoviću, vi ste stožer ovog predloga zakona o budžetu. Svaki vodeničar misli da žito postoji samo zbog toga da bi se njemu mlin okretao. Vaš mlin će, gospodine Cvetkoviću, da se okreće, ali samo do onog momenta dok, voljom građana Srbije, Srpska radikalna stranka ne bude preuzela vođenje Srbije i formirala Vladu, pa da Srbijom rukovode ljudi domaćini, patriote koji iznad svega vole svoju državu i svoj narod.
Da li se još neko javlja? Narodni poslanik Aleksandar Martinović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam ranije reagovao, ali amandman narodnog poslanika Dragana Čolića me je podstakao da ukažem na jednu lošu praksu u radu Zakonodavnog odbora. Gospodine Albijaniću, vodite računa o onome što ću sada da kažem da se ta praksa ne bi nastavila. (Predsedavajući: Tu je i predsednik Zakonodavnog odbora, tako da može i on da sasluša kritike.) Bilo bi dobro, gospodine Albijaniću, da me malo saslušate da bi ova rasprava konačno bila zaustavljena. Prosto, nije u skladu sa Ustavom. Neprihvatljivo je obrazloženje da se amandman ne prihvata zato što nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Mi raspravljamo, koliko znam, o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu. Ustav Republike Srbije u članu 105. propisuje da se pojedini zakoni, odnosno druge odluke koje donosi Narodna skupština donose apsolutnom većinom glasova. U pravnim sistemima pojedinih demokratskih država postoji pojam tzv. organskih zakona. To su zakoni koji se donose po strožoj većini nego tzv. obični zakoni. Takve zakone imate, recimo, u Republici Francuskoj. Ustav Republike Srbije je otprilike preuzeo taj princip, doduše, ne kaže da su to organski zakoni, ali jasno je da je reč o zakonima koji imaju veću pravnu snagu od običnih zakona, jer Ustav propisuje apsolutnu većinu za njihovo donošenje. Dakle, u članu 105. kaže se da Narodna skupština Republike Srbije većinom glasova svih narodnih poslanika, dakle, apsolutnom većinom, odlučuje o zakonima kojima se uređuju: referendum i narodna inicijativa, uživanje individualnih i kolektivnih prava pripadnika nacionalnih manjina, plan razvoja i prostorni plan, javno zaduživanje, teritorija autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave, zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora i druga pitanja određena Ustavom. Dakle, Ustav ne kaže da i Zakon o budžetskom sistemu spada u tu kategoriju organskih zakona za čije je donošenje potrebna većina glasova svih narodnih poslanika. Neprihvatljivo je da razlog za odbijanje amandmana bude to što amandman nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu kad su i Zakon o budžetskom sistemu i Zakon o budžetu jednake pravne snage. U pravu postoji onaj princip da kasniji zakon ukida raniji. Dakle, ako ne postoji saglasnost između dva zakona, onaj koji je kasnije donet ima prednost u odnosu na zakon koji je donet ranije. Taj princip treba da se primenjuje. Zakonodavni odbor može eventualno da kaže da amandman nije u skladu sa Ustavom, i to bi bilo u redu zato što je Ustav akt veće pravne snage u odnosu na zakon o budžetu, ali da se kaže da se amandman ne prihvata zato što taj amandman nije u skladu sa nekim drugim zakonom o kome mi sad uopšte ne raspravljamo, jednostavno, sa pravne tačke gledišta nije prihvatljivo. Dakle, skrenuo bih pažnju Zakonodavnom odboru da u budućnosti ukine, odnosno suspenduje ovakvu praksu, da se bazira isključivo na zakonu na koji se podnosi amandman i da vodi računa da li je taj amandman u skladu sa Ustavom Republike Srbije i, eventualno, da li je u skladu sa nekim od ovih zakona za koje Ustav propisuje da se donose apsolutnom većinom glasova narodnih poslanika. Inače, sa ustavnog aspekta nije prihvatljivo da se kaže da se amandman ne prihvata zato što nije u skladu sa nekim drugim zakonom, o kome mi trenutno ovde uopšte ne raspravljamo, pri čemu su i jedan i drugi zakon jednake pravne snage. Evo pozivam vas, gospodine Albijaniću, da skrenete pažnju narodnim poslanicima iz vladajućih partija koji su u Zakonodavnom odboru da se sa ovakvom praksom prekine, jer za to nema osnova po Ustavu Republike Srbije. S druge strane, neprihvatljivo je i da Vlada Republike Srbije ne prihvata amandmane SRS zato što nisu u skladu sa nekim drugim zakonom o kome trenutno Narodna skupština uopšte ne raspravlja.
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Zakonodavnog odbora. Izvolite.
Tačno je ovo što je uvaženi kolega Martinović rekao, da postoji ustavna odredba o kvalifikovanoj većini prilikom donošenja određenih zakona, no nisu organski ili sistemski zakoni samo ono zakoni koji se donose kvalifikovanom većinom. U našem pravnom poretku egzistira veći broj tzv. sistemskih ili organskih zakona koji se ne donose kvalifikovanom većinom, odnosno ovom većinom od 126 poslanika koja je određena Ustavom Republike Srbije. Ovde imamo specifičnu situaciju, raspravljali smo mi na Zakonodavnom odboru o ovoj formulaciji. Na određen način Zakon o budžetskom sistemu jeste organski zakon, a Zakon o budžetu je, da kažem kolokvijalno, derivativni zakon, odnosno on mora biti u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, kao organskim zakonom. Upravo ova formulacija je data zbog poslanika i zbog javnosti. Mi smo u izveštaju Zakonodavnog odbora išli na kvalifikaciju, odnosno ocenu da nije u saglasnosti sa Ustavom nego sa konkretnom pravnom normom iz konkretnog člana. U konkretnom slučaju ovde je u pitanju član 26. Zakona o budžetskom sistemu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ustavne norme su imperativnog karaktera. Ne može Zakonodavni odbor da kaže – pored organskih zakona, koji su izričito navedeni u Ustavu RS, eto, postoje neki drugi zakoni za koje mi smatramo da su organskog karaktera. Ustav je jasno rekao koji su zakoni organskog karaktera, odnosno koji se zakoni donose apsolutnom većinom glasova svih narodnih poslanika. Ne može Zakonodavni odbor da dopunjuje Ustav u tom smislu da kaže – to što piše u Ustavu nije konačno, mi smatramo da i neki drugi zakoni u Republici Srbiji imaju organski karakter i zato procenjujemo da li su amandmani ne samo u skladu sa Ustavom nego i u skladu sa tim nekim organskim zakonima. Dakle, vi možete da smatrate da je Zakon o budžetskom sistemu sistemski zakon, i iz naziva zakona proističe da nesumnjivo jeste, ali nije isto sistemski zakon i organski zakon. Moram da primetim da se od strane poslanika vladajuće većine u ovoj koaliciji često mešaju neki pojmovi. Recimo, kad smo raspravljali o Zakonu o predsedniku Republike, koji je za sve građane Srbije nesumnjivo sistemskog karaktera, ovde su se čule opaske da je to zakon tehničkog karaktera; pa je onda Zakon o izboru predsednika Republike bio tehničkog karaktera, pa je Zakon o vojsci bio tehničkog karaktera, sve sami tehnički zakoni. Sad kad se raspravlja o budžetu Republike Srbije odjednom je Zakon o budžetskom sistemu sistemski zakon i sad se procenjuje ne samo da li je amandman u skladu sa Ustavom, što je logično, nego da li je u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, a rasprava o Zakonu o budžetskom sistemu je završena pre nekoliko dana i mi sad govorimo o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu. Dakle, zaista je nedopustivo da Zakonodavni odbor kaže da pored onih zakona koji su izričito navedeni u Ustavu Republike Srbije, za koje je potrebna većina glasova svih narodnih poslanika, postoje još neki organski zakoni za koje Zakonodavni odbor tvrdi da su organskog karaktera. Dakle, takvo tumačenje nije u skladu sa važećim Ustavom i takva praksa bi zaista trebalo da se ukine. Da ne govorim o tome, gospodine Ratkoviću, da je upravo Vlada, čiji je ministar ovde, prekršila taj isti Zakon o budžetskom sistemu jer nije na vreme dostavila zakon o budžetu u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Danas je 19. decembar, Sveti Nikola, a zakon o budžetu je trebalo da bude donet 15. decembra. S druge strane, prebacujete poslanicima SRS da su njihovi amandmani neprihvatljivi zato što navodno nisu u skladu sa Zakonom obudžetskom sistemu. Dakle, krenite najpre od svog praga, objasnite vašim ministrima da oni prvi treba da se pridržavaju onoga što piše u zakonu, pogotovo što su te zakone predložili ti isti ministri. Zaista je nedopustivo da se neko drugi poziva da se drži rokova kad se sama Vlada ne drži rokova koje je sama odredila u svom predlogu zakona.
Hvala, gospodine Martinoviću. Molim vas da na Zakonodavnom odboru razrešite ovo pitanje. Mi nastavljamo da raspravljamo o amandmanima. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem stav Zakonodavnog odbora kada je u pitanju usklađivanje amandmana narodnih poslanika sa Ustavom. Ali, molio bih gospodu iz Zakonodavnog odbora da se ne petljaju u ono što ne znaju. Gospodine Vlatko, sledeći put kad budete ocenjivali da li su amandmani SRS-a u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu nabavite jedan digitron, dosta papira, nekoliko olovaka i počnite da računate. Videćete, kada sve amandmane SRS saberete i oduzmete na pozicijama, da su usklađeni sa Zakonom o budžetskom sistemu; saldo je nula, tačno onako kako računovodstveno treba da se dovede jedan zakon, jedan završni račun, jedan nalog za najobičnije knjiženje. To vi ne znate, zato vas molim da se sledeći put samo držite Ustava, a nama iz Odbora za finansije prepustite da mi ocenimo da li je nešto u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu ili ne, jer taj posao znamo da radimo. Zašto je tako? Zato što ste vi izmenama Poslovnika i svega ostalog instituciju narodnog poslanika sveli na poslaničke grupe. Kad ste tako hteli, morate da prihvatite i činjenicu da poslanička grupa SRS radi kao jedan tim i kao takva nastupa. Vaš je problem što ako prihvatite jedan amandman od člana 1. do člana 6. morate i sve ostale amandmane Srpske radikalne stranke. U tome i jeste caka. Nekoliko puta su čitavi zakoni zbog toga padali, zato što ste brzopleto odbijali, pa videli na kraju da je neki amandman stvarno prihvatljiv za vas, priznavali ga i onda ste povlačili čitave zakone iz procedure, zato što Vlada Republike Srbije unapred odbija bilo kakvu primedbu SRS. To je vaš problem od kad ste došli na vlast. Tu vam ne mogu pomoći, ali vam skrećem pažnju, skrenuo sam i ministru, tada je bio Dinkić, 2004. godine... (Dragan Todorović, sa mesta: Onaj lopov?) Taj lopov. (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Arsiću, nemojte da slušate gospodina Todorovića.) Skrenuo sam pažnju ministru sa čarapom na glavi da to više ne radi; Vlada je proveravala naše amandmane, videla da su u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu i više takvu primedbu nije ni davala. Molim vas da se ubuduće i vi toga držite. Proveravajte, nema problema, ali garantujem da će saldo biti nula.
Zaista vas molim da ne širimo priču nego da razrešimo na Odboru i da nemamo više ovakvih problema. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. razdeo 57 amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 1. Zakona o budžetskom sistemu. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 58 amandman je podneo narodni poslanik Laslo Varga. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu. Da li se neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre nešto više od godinu dana donet je novi Ustav Republike Srbije. Želim da pročitam stav 4. člana 87. Ustava: "Imovina autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave, način njenog korišćenja i raspolaganja uređuju se zakonom." Dakle, Ustav predviđa obavezu donošenja ovog zakona, a taj postupak, znači, prenos imovine autonomnoj pokrajini i lokalnim samoupravama (nad kojom autonomna pokrajina i lokalne samouprave u ovom trenutku imaju pravo korišćenja, koja je u državnoj svojini) zasigurno će iziskivati određena sredstva. Postoji nacrt zakona o imovini lokalne samouprave i u tom zakonu su predviđena određena sredstva za sprovođenje tog zakona. Dakle, mislim da je nesporno da će ako se krene u ovaj postupak biti potrebno dosta sredstava, a u budžetu za 2008. godinu nisu predviđena nikakva sredstva za sprovođenje postupka vraćanja pokrajinske imovine lokalnim samoupravama. Stoga smo predložili jedan amandman sa ciljem da se iznos od 20 miliona dinara predvidi za sprovođenje ovih zakona kojima će se urediti način korišćenja i raspolaganja imovinom autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave, i to u skladu sa citiranim stavom iz člana Ustava Republike Srbije. Mi smo to predložili da kasnije tokom godine ne bude izgovor da se ovaj postupak ne sprovodi zato što jednostavno nema sredstava u budžetu Republike Srbije. Odbili ste, naravno, i ovaj amandman. U delu koji ste odbili, koji se odnosi na umanjenje izdataka, mi smo predložili da se umanje izdaci u opisu Razvojni i drugi programi u oblasti lokalne samouprave, a vi ste odbijajući amandman u obrazloženju napisali da sredstva koja su opredeljena za ovaj program jesu sredstva od naknada za odobrenje za posebne igre na sreću i njihova namena je strogo utvrđena zakonom i stoga se ne mogu rasporediti za druge namene. U tom Zakonu o igrama na sreću stoji da se 20% ovih sredstava iz ove naknade namenjuje za lokalnu samoupravu. Dakle, to stoji u zakonu. Mi smo upravo to predložili, da se deo tih sredstava usmeri za lokalnu samoupravu, tj. za postupak vraćanja imovine lokalnim samoupravama. Vi, sa jedne strane, odbijajući ovaj amandman i, sa druge strane, ne planirajući sredstva za sprovođenje ovog postupka jednostavno unapred znate da ćete u 2008. godini prekršiti Ustav, da nećete doneti zakon i nećete vratiti imovinu Autonomnoj pokrajini i lokalnim samoupravama. Mislim da je to još jedan dobar dokaz zašto mi poslanici Saveza vojvođanskih Mađara nismo glasali za izbor Vlade; i tada smo tvrdili, a i sada tvrdimo da je decentralizacija jedan od poslednjih prioriteta ove vlade.
Hvala vam. Da li se još neko javlja? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marton.
Poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine podržavaju amandman našeg kolege iz Saveza vojvođanskih Mađara. Znajući kako se radi u Vladi Republike Srbije smatramo da će kada na dnevni red bude došlo donošenje i sprovođenje Zakona o vraćanju imovine lokalnim samoupravama i autonomnim pokrajinama biti vrlo mogući izgovori o kojima je govorio poslanik Varga; moguće je da jedan od izgovora bude nedostatak sredstava za povratak imovine lokalnim samoupravama i autonomnim pokrajinama. U tom smislu, amandman je jako dobar i mislim da bi ovo mogao da bude jedan od onih amandmana koji bi bili prihvaćeni u Skupštini Republike Srbije. Kada sam već ovde, iskoristiću samo 30-ak sekundi da kažem nešto o drugoj vrsti imovine. Tu su saradnici gospodina ministra, ako on već nije tu, mogu da prenesu ministru Draganu Jočiću. Naime, mi iz Lige socijaldemokrata Vojvodine smo uputili dopis, pismo (naravno, potpisao ga je predsednik Skupštine Autonomne Pokrajine Vojvodine Bojan Kostreš) ministru policije Draganu Jočiću sa zahtevom da se formira specijalna radna grupa pri Ministarstvu unutrašnjih poslova koja će ispitati sve detalje vezane za privatizaciju i stečajni postupak zrenjaninske fabrike za preradu mesa "Bek". Zrenjaninci, građani Vojvodine i mnogi građani Republike Srbije upoznati su sa svim aspektima privatizacije ove nekada veoma uspešne zrenjaninske klanice, jednog od lidera u izvozu sedamdesetih i osamdesetih godina u Republici Srbiji. Smatramo da bi samo formiranje specijalne radne grupe pri Ministarstvu unutrašnjih poslova moglo da reši brojne zloupotrebe, finansijske malverzacije, nezakonito otuđenje imovine i slične prekršaje. Saradnici ministra su svakako ovo zapisali i mislim da vaš autoritet može da utiče na ministra Dragana Jočića da se ova radna grupa formira. Na kraju, još jedanput, podržavamo amandman poslanika Lasla Varge. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Saša Valjarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS kolega Marko Milenković podneo je amandman na član 8. koji glasi – u članu 8. procenat 1% zamenjuje se procentom 5%, a posle reči „plata“ zapeta se zamenjuje tačkom i preostali deo teksta se briše. U Predlogu zakona o budžetu za 2008. godinu, a jedino što on garantuje našim građanima jeste privatizaciona rasprodaja našeg nasledstva, uzimanje novih kredita, porast spoljnog duga i upropašćavanje njihove budućnosti, posebno je loš predloženi član o kome sam govorio, gde se utvrđuje procenat od ukupnog iznosa sredstava za plate namenjen za ostvarene rezultate rada nameštenika i to 1% mesečnog platnog fonda za mesec koji prethodi mesecu za koji se isplaćuje plata, a za Upravu za zajedničke poslove republičkih organa i Avio-službu Vlade u iznosu od 15% mesečnog platnog fonda. Kada se čuje ovako nešto ne možete da ne odreagujete i ne uputite amandman da se izvrši ispravka ovakve formulacije, odnosno ovakve projekcije budžeta za 2008. godinu. Zašto Vlada privileguje zaposlene u Upravi za zajedničke poslove republičkih organa, zaposlene u Avio-službi Vlade? Zbog toga što kompletno rukovodstvo, na čelu sa predsednikom Tadićem, koristi usluge Avio-službe. U prošloj godini samo ministar Vuk Jeremić je leteo preko 23 puta. Da je leteo i više od toga, ali da je bar imao rezultateusvomraduidelovanjukaoministarinostranih poslova u očuvanju Kosova i Metohije i rešavanju državnih problema, ne bi bilo ničeg spornog. Isto tako, ministar pravde Dušan Petrović je prošle godine leteo na Kanarska ostrva, i samo jedan odlazak koštao je preko 20 hiljada evra građane Srbije. Jedan let „falkonom 50“ košta 1.800 evra, a ostajanje tokom noći košta 860 evra građane Srbije. Zbog svih tih privilegija i korišćenja Avio-službe i svih službi koje su navedene u ovom članu 8. pravi se velika razlika, tako da Vlada za radnike koji rade u Avio-službi odvaja 15%, a za druge radnike koji rade u državnoj upravi samo 1%. Kolega Marko Milenković je zbog toga podneo ovaj amandman da bi ukazao na veliku razliku u izdvajanju sredstava za njihov platni fond i da bi se ta nepravilnost ispravila. Predlažem vam, u ime SRS i kolege Marka Milenkovića, da prihvatite ovaj amandman i ispravite grešku koju ste napravili u projekciji budžeta za 2008. godinu.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Albijaniću, razumela sam da ćete vi da glasate za ovaj amandman narodnog poslanika Srpske radikalne stranke Marka Milenkovića. Ako sam vas dobro pratila, a jesam, i vaše zalaganje kao potpredsednika Narodne skupštine, čini mi se da ste pre nešto više od mesec dana izašli i sa skupštinske govornice tražili slično rešenje. Vi se zalažete, kao potpredsednik Skupštine i kao narodni poslanik, da položaj službenika i nameštenika bude bolji, jer je zakon koji je izglasan u Narodnoj skupštini Republike Srbije loš i zato što znate da ti ljudi, koji i vas kontaktiraju, kao i sve nas, žive izuzetno teško. Neprimereno je da privilegovani službenici u zajedničkoj upravi ili u Avio-službi, kako je to rekao kolega Valjarević, a napisao Marko Milenković u amandmanu, mogu da imaju 15 puta veće plate, da se bahato ponašaju, da je taj raspon 1:10 ili prema 20. A da ne govorimo o drugim javnim preduzećima, koja je već raskrinkao Dragan Todorović kao predsednik Administrativnog odbora, kolike su plate službenika sa istom kvalifikacijom u tim preduzećima, da ne govorim o direktorima i o Kontroli leta, Elektroprivredi, o NIS-u. Samo da govorimo o Avio-službi i o zajedničkoj upravi i zašto takav diskriminatorski odnos. Gospodine ministre, ako smatrate da vaš vozač, dakle, onaj koji se brine o vašoj bezbednosti, treba da ima platu od 18 hiljada, a pri tom 20 i više godina staža, a vi imate platu preko 100 hiljada dinara, ne znam ni kolika vam je plata, onda to vama neka služi na čast. Ili, da službenici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, koji isto tako imaju preko 20 godina radnog staža, imaju platu 21 hiljadu, a da ovi drugi budu privilegovani pa da imaju tri puta veće plate. Onda se svaki zaposleni pita... Pa, nije to kako je koga kolevka zaljuljala, pa kako je kome zapalo. Znate, neko se rodi u siromašnoj porodici pa se muči, pa se školuje, toliko ljudi sa sela, iz raznih krajeva, iz skromnih porodica dostigne zvanje i obrazovanje, neki drugi ne, ali časno i pošteno rade, a ovde se radi o tipičnoj diskriminaciji odlukom Vlade. Ispričaću vam za situaciju koja se desila juče. Juče smo kolega Jadranko Vuković, dr Cvetanović i moja malenkost u jednom danu, po odobrenju gospođe Tamare, pošto je to bio naš službeni odlazak, otišli u srpsko Sarajevo, odnosno istočno Sarajevo, u Lukavicu; desio se jedan tragičan događaj za našu stranku, izgubili smo jednog časnog člana, koji je juče sahranjen na groblju u Lukavici. Vozač Narodne skupštine Republike Srbije, koji ima gotovo 30 godina radnog staža, u jednom danu je, uz brigu za svoju bezbednost, ali vozio je i tri narodna poslanika, prevalio put od 780 km, a taj čovek nema 20 hiljada dinara platu. Da li je to vama normalno? Kako onda da ne prihvatite... I to po takvom snegu i takvom nevremenu kakvo je bilo juče, a morali smo usred noći prethodnog dana da krenemo, juče da to obavimo i da se vratimo sinoć, odnosno noćas kasno u Beograd. To nije u redu, gospodine ministre, jer ih je zakon doveo na najniže moguće grane. Krenite samo po zgradi Skupštine da razgovarate sa službenicima i nameštenicima. Svakog dana koristite, kao i mi, gospodine ministre, i vaša saradnica, mogućnost da ručate u restoranu Narodne skupštine. Da li ste pitali one ljude dole koji dnevno spreme možda 500 obroka, ne znam ni koliko je to, 250 poslanika, pa koliko zaposlenih, pa koliko novinara... Pogledajte te ljude, svi imaju srednju stručnu spremu, oni koji rade, a oni koji su na šefovskom mestu, što u restoranu ili kao šef kuhinje, verovatno i više obrazovanje, i koliko godina staža; njihove plate su 16 hiljada dinara. Oni svakog dana nastoje da budu maksimalno servilni, korektni prema ljudima koji dolaze tamo, a državni su funkcioneri, ili zaposleni, i da urade svoj posao najbolje moguće i to u kratkom vremenskom roku. Smatramo da to nije u redu i da ste morali da napravite drugačije, da prekomponujete budžet, poziciju u stavkama, da se tim ljudima pomogne. Jer, za tako odgovoran posao koji rade pošteni i vredni ljudi koji čitav život provode u državnim organima (kako ćete onda da motivišete nekog mladog čoveka), oni ne da nisu nagrađeni nego su kažnjeni. To je jedna vrsta socijalne pomoći, ako pogledate, jer oni nemaju striktno radno vreme. Reći će neko, i naravno, najteže je onome ko nema posao, a takvih je preko milion u Srbiji. Moram da vam kažem da ti ljudi, ja sam samo neke pobrojala, nemaju striktno radno vreme. Reći ćete, plaća im se prekovremeni rad. Ma malo sutra im se plaća, to je nekih 100 ili 200 dinara, ne znam koliko; kada nam ove naše saradnice koje rade kao tehnička lica pri poslaničkim klubovima ili kabinetima potpredsednika dostave koliko su imali sati prekovremenog rada, to je za mesec dana nekoliko stotina dinara. Oni ne postavljaju pitanja, svi su lojalni, svi hoće da rade u državnoj instituciji, svi rade za državu, pre svega, ali to stvarno nema smisla. Zbog toga je bilo potrebno da i na Odboru za finansije, što smo vam i rekli, i kao predlagač budžeta ispravite tu nepravdu i da prihvatite amandman kolege Milenkovića; da nađete vi neko drugo rešenje ako nećete da prihvatite amandman srpskog radikala, ali da se tim ljudima pomogne, jer zaista je njihov dalji opstanak i egzistencija u pitanju. Gospodine ministre, iako su svesni da rade odgovoran državni posao, oni ipak na neki način demoralisani dolaze na posao. Oni znaju da će to profesionalno da urade i trude se da ne naprave nikakvu grešku, ali zamislite vi kakav je njihov život kada u teškim uslovima žive, a rade za takvu platu, a ipak je odgovornost na njima i posao koji svi oni obavljaju je ozbiljan. Hvala.
Da, gospođice Jovanović, zalažem se da položaj službenika u državnoj upravi bude bolji, tu ističem i vozače, položaj svakako mora da se poboljša. Da li još neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo, čitav član zakona o budžetu, član na koji se odnosi amandman narodnog poslanika Marka Milenkovića, ima za cilj samo jednu stvar - da prikaže Vladu Republike Srbije tako da ona štedi novac građana Srbije. Štedi ga tamo gde najmanje novac može da se potroši. U čemu je problem? Još od dolaska DOS-a na vlast od 5. oktobra u raznim javnim preduzećima, na primer, uveli su ograničenje o primanju radnika u radni odnos. Međutim, stvari su se od 2000. godine, odnosno 2001. do kraja 2007. godine prilično promenile, i tu morate da se složite. Naravno da javna preduzeća koja rade imaju potrebe za novim radnicima. Međutim, ta uredba Vlade Republike Srbije ostaje ista, ne mogu nove radnike da primaju u radni odnos. Pitao sam se zašto na tome insistiraju. Navešću primer "Jugopetrola". Tamo isto važi ta uredba Vlade, ne mogu da prime nove radnike u radni odnos. Predali su zahtev za sistematizaciju radnih mesta koja ne podrazumeva nove radnike, međutim, došli su sada u situaciju da ne mogu da prodaju gorivo, jer nema najobičnijih manipulanata na benzinskim pumpama. Baš u tom delu se pojavljuje problem i zloupotreba. Pošto ne mogu da prime nove radnike, pribegava se nečemu drugom – angažuje se nekakva zadruga koja će da ustupi radnike koji će da rade za "Jugopetrol", odnosno manipulativnu mrežu NIS-a. Kako sada to izgleda? Angažuje se samo jedna kuća za čitavu Srbiju i za sve benzinske pumpe. Treba li da vam kažem kako se zove ta firma? "Sigurnost" Vračar. Gle čuda, baš komšije DS-u, baš komšije. Nikome drugome, nego baš DS-u. Sada pogledajte sledeću situaciju: znači, hiljadu i više radnika koji rade za "Jugopetrol" prima platu preko zadruge "Sigurnost" Vračar, i hajde da kažemo da je to u redu, međutim, nije, jer njihova plata je dva puta manja nego plata njihovih kolega koji rade u "Jugopetrolu". Gde je razlika? Uzima "Sigurnost" Vračar. Tako to radi Vlada Republike Srbije, tako to radi NIS. Izračunajte sada, hiljadu radnika, otprilike im se krade 15.000 dinara po radniku mesečno, to je 15 miliona. Dakle, 15 miliona "Sigurnost" Vračar strpa u džep zahvaljujući nesreći građana Srbije. Ko pomaže u tome? Vlada Republike Srbije. Ko realizuje? Direktor NIS-a. Ko deli pare? Verovatno i članovi Vlade i direktor NIS-a, a i vlasnicima firme "Sigurnost" Vračar nije loše. Ne može neko da mi kaže da Vlada Republike Srbije i NIS nisu mogli da reše ovaj problem i da reše status tih lica u "Jugopetrolu". Mogli su, isti novac i dan-danas daje "Jugopetrol" za te radnike kao da su u radnom odnosu. Ali, onda ne bi mogla zadruga "Sigurnost" Vračar da zaradi. U tome je problem sa vama, gospodo. Nemojte više ovakve lažne članove da nam podnosite. Ta ograničenja koja pravite, to su relativno male uštede u odnosu na sve one zloupotrebe koje sebi dajete za pravo da radite.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik dr Paja Momčilov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo neka i meni bude dozvoljeno da čestitam građanima Srbije koji slave danas slavu Svetog Nikolu, taj značajan praznik. Naravno, žalim što moramo ovog dana da raspravljamo o ovom budžetu. Ova rasprava teče na jedan određen način, čini mi se da je pomalo u senci drugih zbivanja koja nam se događaju na političkoj i društvenoj sceni. Tri su krupna događaja koja možda malo bacaju u senku i ovu našu raspravu o budžetu. To su zbivanja u vezi sa Kosovom; to je sigurno i brilijantna odbrana gospodina Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu kojom on uspostavlja pravu meru stvari i, naravno, raspisani izbori za predsednika Republike, gde se građanima Srbije pruža prilika da isprave neke stvari koje su krenule lošim putem. Ispred Srpske radikalne stranke uložio sam amandman na član 11. Biću slobodan da pročitam i član 11. koji je vrlo kratak. Kaže se u tom članu: "Direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava koji koriste poslovni prostor u državnoj svojini korisnika budžeta i u celini ili delimično se finansiraju sredstvima budžeta i poslovni prostor u državnoj svojini korisnika sredstava budžeta autonomnih pokrajina, gradova i opština ne plaćaju zakup u 2008. godini." Šta smo mi sada predložili amandmanom? Mi smatramo da treba dodati posle stava 1. novi stav 2, koji glasi: "Korišćenje poslovnog prostora u državnoj svojini iz stava 1. ovog člana vrši se prema godišnjem planu korišćenja koji Vlada Republike Srbije dostavlja Narodnoj skupštini Republike Srbije na usvajanje i on predstavlja sastavni deo Predloga zakona o budžetuRepublike Srbije." Dali smo vrlo kratko obrazloženje – smatramo da je neophodno započeti racionalno korišćenje poslovnog prostora u državnoj svojini. Svi smo svedoci od 2000. godine naovamo, ako pratimo zbivanja, da je postojao čitav niz zloupotreba u vezi sa ovim poslovnim prostorom koji je u vlasništvu države. To ću kasnije obrazložiti na konkretnim primerima. S druge strane, suočeni smo sada i sa već zabrinjavajućom pojavom uvećavanja administrativnog državnog aparata, uz priču da se racionalizuje služba, da se ide na jeftinu državu, što je floskula koja sigurno ne stoji. Šta imamo sada da se ova administracija počela agresivno širiti i zauzimati ove prostore? U kasnijem izlaganju navešću tipičan primer zdravstva. Pre nego što pređem na detaljnije obrazloženje ovog našeg amandmana hteo bih da se osvrnem na dve stvari. Interesantno je što je ministar Cvetković ovde uredno prisutan, moramo da kažemo da prati sa dužnom pažnjom ovo što mi pričamo; s druge strane, vidljivo je da on ne daje odgovore na pitanja koja mu postavljamo, a koja su ključna. U raspravi u načelu postavio sam dva ključna pitanja koja se tiču zdravstvene službe. Nisam dobio odgovor. Naime, zdravstvena situacija našeg naroda je teška, narod više oboljeva, narod više umire nego što je umirao do 2000. godine. Imamo belu kugu i biološki integritet nacije je uništen. Svake godine 30.000 se manje rodi, ili 30.000 više umre nego što se rodi. Mi biološki nestajemo sa ovih prostora. Ova vlada kroz ovaj budžet demonstrira da ona ulaganje u zdravstvo smatra potrošnjom. Sve razvijene zemlje Evrope i sveta ulažu u zdravstvo minimum 8% bruto nacionalnog dohotka. Te brojke sam ovde izložio u raspravi u načelu. Razvijenije zemlje, Nemačka, Francuska - 10%, a Amerika 16,6%. U Americi se godišnje izdvaja 6.600 dolara po glavi stanovnika. Sada gledajte, cilj ove vlade je strateški - da smanji izdvajanje iz bruto nacionalnog dohotka za zdravstvo sa 6,4% na 5,9%. To je, verujte, nešto što apsolutno nije dopušteno. Molim komentar ministra. Nije on komentarisao ni naše ukazivanje na direktno kršenje zakona kroz ove stavke koje su date u Ministarstvu za zdravlje, kroz različite projekte. Ponovo pitam, i želim da mi se odgovori, kako to mogu kapitalne donacije organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja da se dozvole ovim budžetom, a da se u obrazloženju kaže - izgradnja, investiciono ulaganje i tekuće održavanje zdravstvenih ustanova? Kako može donacija da se da osiguravajućem zavodu da bi on ulagao u tekuće investiciono održavanje i građevinske radove, kada je za to nadležan onaj ko je osnovao ustanovu? Zna se ko je to. To je država Srbija. Nemamo odgovore na ključna pitanja koja smo ovde postavljali. Isto tako, ukazivali smo kako je moguće da se vrši zloupotreba, da se govori, recimo, o programu sprečavanja bolesti izazvanih konzumiranjem duvana; onda u tom programu lepo piše da se odvajaju sredstva za nabavku skenera u dečijoj klinici. Odgovorite, molim vas, kako možete to da stavite u ovaj budžet i da smatrate da je to u redu? To je nešto što sam morao prethodno da kažem. Interesantno je da je kolega Dimitrijević iz poslaničke grupe SPS dosta govorio o zdravstvu. Sada bi čovek rekao, nije mesto, mi raspravljamo o budžetu. Zašto govori? Nemamo gde drugde da govorimo o mukama koje tište građane Srbije kada je zdravstvena politika u pitanju. U skupštinskom Odboru za zdravlje se o tome ne raspravlja. Skupštinski Odbor za zdravlje je postao manifestaciono polje gde se reklamira ministar i određena kategorija ljudi iz nevladinog sektora. Na poslednjoj sednici skupštinskog odbora imali ste potpuni fijasko, tema je bila - zdravstvena politika i dečija zdravstvena zaštita. Učešće je uzelo dvadesetak ljudi iz raznih institucija i organizacija, a usred rasprave, kada smo se prebrojali ko je prisutan od članova Odbora, imali smo tri, zamislite to - predsedavajući i dva člana iz SRS, koji inače ne učestvuju u radu. Potpun fijasko tog odbora! Ovo na šta smo ukazivali je razlog zašto ne učestvujemo u radu i nećemo učestvovati; taj odbor ne radi svoj posao, on štiti ministra zdravlja i on je postao jedna tribina gde treba samo da se glorifikuje njegov rad, a rad nije dobar. No, da se vratim opet samoj temi, a tema je ovaj amandman. Zašto smo predložili da Vlada daje svake godine Skupštini predlog korišćenja poslovnog prostora? Poslovnim prostorom upravlja u državi Srbiji Republička direkcija za državnu imovinu. Kaže se da ta direkcija nema podatke o celokupnoj imovini u državnom vlasništvu. Ono što znamo, u Beogradu imate 250.000 m2 tog prostora. Interesantno je da nema nacionalizovane imovine u opisu tog prostora, ona je nacionalizovana pedesetih godina, nego imate samo ono što je izgrađeno i što je dobijeno posle toga. Interesantno je da od izdavanja tog poslovnog prostora godišnje samo u Beogradu imate 10 miliona evra, što se troši na tekuće troškove. Po novom Zakonu o lokalnoj samoupravi, to će se koristiti za investicije i za infrastrukturu. Nadam se da će to tako i biti. Ovde je 1450 zakupaca. Znači, značajna sredstva se ovde ostvaruju. Samo ću da vas podsetim na nekoliko poznatih afera, koje nalažu da se treba odnositi prema tom prostoru na jedan bolji, domaćinski način. Gospodin Dinkić je 25. decembra 2001. godine Studiju B dao, ustupio 3.400 m2 prostora na Novom Beogradu. Kolika je bila zakupnina - 1.280.000, što znači mesečno 4,3 evra po m2, a na toj lokaciji prostor se izdaje, zna se, za daleko veća sredstva – od 20 do 30 evra po m2. Šta to znači? Država Srbija gubila je 70.000 evra mesečno, a na godišnjem nivou izgubljen je jedan milion. To je teška zloupotreba. Mi smo na to ukazivali. To nikoga ne interesuje. Ako se samo podsetite prostorija ZOP-a, kako su deljene komercijalnim bankama, na jedan naturalan način, kažu - dobro, mi uzimamo prostorije i delimo te prostorije komercijalnim bankama koje su sada ovde uspostavljene, ali, evo, preuzeće se radnici tih banaka kao kontrausluga. Da vas podsetim, setite se samo kriminalnih radnji u Subotici za koje su optuživali gospodina Kasu i gospodina Agoštona. Kaže se da je tamo 200 lokala jednostavno nestalo iz spisa. Da vas podsetim da je upućeno 20 krivičnih prijava. I "Otpor" je uputio krivičnu prijavu povodom nestanka ili izdavanja, od strane Kase, Prvoj preduzetničkoj banci prostorija državnih firmi, naravno firme "Magnohrom". To su poznate stvari. O tome je naširoko pisano. Ako gledate kako je prodat "Jugoagent" za 151 milion dinara, onda ćete videti da je izostavljen poslovni prostor u Skoplju, Kopru, Rijeci, Zadru, Dubrovniku, jednostavno nije postojao, ali taj prostor je kasnije prodavan. Ko je uzeo pare, veliki je znak pitanja. Sada bih mogao da ređam u nedogled, čitav je niz ovih primera gde je zloupotreba vršena. Da se vratim na teren zdravstva i na ono što je sporno. Država Srbija, i u Beogradu, ima 250.000 m2 poslovnog prostora. Da vas podsetim na zgrade SIV-a, SIV I, SIV II, SIV III, gde prostorije zvrje prazne, nemaju određenu namenu, niti se tamo događaju određeni sadržaji. Mada imamo ove prostore koji su sasvim namenski građeni za upravu, saznajemo da se gradi nova zgrada zavoda za osiguranje, koji ima svoje prostorije. U nestašici kakvu mi sada imamo, kada zavod za osiguranje iskazuje gubitke, naravno ministar finansija kriv je za to, neće da odvoji dovoljno sredstava, navodno po tački 22) zakona, neće da uputi potreban novac i već je gubitku taj zavod, taj zavod sada gradi na lokaciji bolnice "Dragiša Mišović" potpuno novu upravnu zgradu. Ono što je još gore, taj zavod koji je imao 60 zaposlenih 2000. godine i obavljao normalno svoj posao, sada ima 200 zaposlenih i najavio je da prima ove godine još 300 novih administrativnih radnika. O čemu se radi? Gde su odgovori? Mi tražimo odgovore na sve to. Šta smo dobili kao odgovor, time ću završiti, kaže ovako: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se u članu 11. regulišu pitanja vezana za izvršenje budžeta, u smislu da korisnici budžetskih sredstava koji koriste poslovni prostor u državnoj svojini ne plaćaju zakupninu." To znamo, nismo idioti. Što prepričavate sadržinu člana 11? "Iz tog razloga se ne bi moglo prihvatiti da se ugradi odredba prema kojoj plan korišćenja poslovnog prostora utvrđuje Vlada i da kao takav bude sastavni deo zakona o budžetu." Uopšte ovo prvo ne proizilazi iz drugog, ovo drugo ne proizilazi iz prvog, to je elementarna logika. Onda ide ono što možda smatrate da je primarno: "Predložena odredba je u suprotnosti sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu kojim je utvrđen sadržaj zakona o budžetu." Sada vam je lepo objasnio gospodin Martinović o čemu se radi. Opet, ako pogledate član 10... Ja sam citirao ovo u dva maha, pa to možete da mi odbijete i ja završavam. Ako pogledate član 10. na koji se pozivate... Evo, ministar je dobio poklone i vrlo je zadovoljan, verovatno je to važnije od ovoga što mi pričamo, ali nema veze. U tom članu 10. na koji se vi pozivate, ili ovi vaši saradnici, kaže se u jednom delu – poseban deo budžeta obuhvata finansijske planove direktnih korisnika budžetskih sredstava prema principu podele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Mi mislimo da je ovo mogućnost da se i ovakav plan dostavi i da bude sastavni deo budžetskog sistema, a plus ono što vam je Martinović lepo objasnio, daleko je pravno jače i sadržajnije. Prema tome, nećemo glasati za ovaj budžet, ali apelujemo na vas, uključite se malo i dajte neke suštinske odgovore. Ovaj budžet je, mogu slobodno da kažem, nenarodni budžet, jer on direktno atakuje na zdravlje naroda i građana Srbije.
Replika, narodni poslanik Balint Pastor. BALINT PASTOR (BÀLINT PÀSZTOR): Gospodine predsedniče, gospodine Momčilov, vi ste spomenuli da su gospodin Jožef Kasa i gospodin Andraš Agošton, po vama, izvršili neka krivična dela, da su vršili neke krivične kriminalne radnje. Želeo bih da vam kažem, gospodine Momčilov, da, kao prvo, to nije tačno, a kao drugo, ukoliko raspolažete određenim dokazima da su gospodin Kasa ili gospodin Agošton vršili bilo kakve kriminalne radnje, vi morate kao građanin da podnesete krivičnu prijavu protiv njih. Gospodin Kasa i gospodin Agošton nisu osuđeni ni za jedno krivično delo, pa nije dobro da se skupštinska govornica zloupotrebljava, da se blate određeni ljudi, jer to nije korektno. Još jednom bih želeo da vam kažem, ukoliko raspolažete određenim dokazima da su Kasa i Agošton izvršili neke krivične radnje, podnesite prijavu pa će sud prosuditi da li su oni vršili takve radnje ili ne. S druge strane, predsednik, odnosno predsedavajući je trebalo da vas opomene da sa skupštinske govornice ne smeju da se blate određeni ljudi bez ikakvih dokaza. Narodna skupština nije mesto gde o ovim temama treba raspravljati. Drugo, gospodine predsedniče, da se ne javljam ponovo po Poslovniku, biću vrlo kratak. Nije dobro što ću posle ovih reči to uraditi, ali da vam kažem još jednom, da se ne javljam ponovo. Želeo bih da čestitam svim građanima Republike Srbije koji danas slave slavu Svetog Nikolu. Želeo bih da pitam gospodina predsednika, pošto nemamo tu informaciju, da li će Narodna skupština raditi 24. i 25. decembra, to je Badnji dan i prvi dan katoličkog Božića, kako se to kaže. To, naravno, nije samo katolički Božić, ima puno građana, a i poslanika koji slave taj božić. Molio bih gospodina predsednika Narodne skupštine, imam jedan veoma konstruktivan predlog da se 24. 12. radi do 15 časova, kako se radi i danas, a da 25. 12. Narodna skupština ne radi da bismo i mi narodni poslanici mogli da proslavimo taj veliki praznik kod kuće sa našim porodicima, kako to treba svi građani da urade. Molio bih gospodina predsednika da odgovori na ovo pitanje. Pošto smo čuli u Skupštini da vi planirate, gospodine predsedniče, da Skupština radi i 24. i 25, ja vam moram reći da to ne bi bilo dobro, to tako nije funkcionisalo ni pre 10-15 godina. Ukoliko vi mislite da treba da radi Narodna skupština, Narodna skupština 24. neće raditi, vi ćete videti kako se pravi opstrukcija sa samo tri narodna poslanika. Mi ćemo čitati Poslovnik od člana do člana, ukoliko vi mislite da Skupština treba da radi 24. i 25. Iskreno se nadam da do toga neće doći. Ne želim da zloupotrebim poslaničko pravo, ali smatram da bi bilo u redu da 24. radimo do 15 časova, a 25. da Skupština ne radi. Hvala lepo i tražim odgovor od gospodina Dulića. Je l' vi hoćete da radite ili ćete da opstruirate? Ako se 24. i 25. radi, onda dođite da radite, a ako nećete da radite imate pravo da slavite. Kao što i ljudi koji danas slave Svetog Nikolu imaju pravo da slave. Mi možemo da se dogovorimo, sve je stvar dogovora, kao što smo se danas dogovorili, s obzirom na to da je ovo najveća slava. Koristim priliku da u ime svih vas čestitam građanima, da ne bi više izlazili ljudi i čestitali Svetog Nikolu. Hajde da sednemo da se dogovorimo kako ćemo da radimo. Nalazimo se u periodu koji ima jako mnogo praznika, a nalazimo se i u periodu kada imamo jako mnogo skupštinskih aktivnosti. Ako vi meni kažete kako da rešimo problem koji imamo, a to je da moramo da završimo raspravu o postojećim zakonima, da izglasamo zakone da bi se raspisali izbori u lokalnim samoupravama i pokrajinski izbori, i moramo da raspravimo o Kosovu, a sve to moramo da završimo u narednih pet dana, a da ne radimo 24. i 25, ako mi vi pronađete način ja ću biti veoma sretan. Svaka pretnja opstrukcijom je potpuno neprihvatljiva. Vi imate pravo da opstruirate, ali onda ćete imati i mogućnost da vidite kako mi odgovaramo na takvu vrstu opstrukcije. Molim vas samo jednu stvar. Dakle, sešćemo i dogovorićemo se o tome. Budite sigurni da ja poštujem katolički Božić i Badnji dan, kao što poštujem i sve druge praznike koje slave građani ove zemlje, ali sa druge strane morate da shvatite da je ovo institucija koja mora da funkcioniše. Dakle, katolički Božić jeste državni praznik; sutra je Kurban bajram, i to jeste državni praznik, ali smo se dogovorili da sutra radimo tako što će se ljudima koji slave Kurban bajram omogućiti da slave. Dakle, na isti način kao što je omogućeno poslanicima muslimanske veroispovesti da slave Kurban bajram, a da Skupština radi, pretpostavljam da ćemo rešiti i ovo, a možemo se dogovoriti o tome. U svakom slučaju, ja vas pre svega molim za razumevanje. Jako je teško organizovati rad do kraja godine u ovom periodu, ali vi morate da imate razumevanja. To je konkretan odgovor, a sada ću vam dati mogućnost da odgovorite. BALINT PASTOR (BÀLINT PÀSZTOR): Gospodine predsedniče, mislim da sam izneo jedan vrlo konstruktivan predlog koji glasi ovako: da se 24. decembra radi do 15 časova da bi svi koji praznuju 24. i 25. decembra Božić mogli stići kući do 18 ili 19 časova uveče, pa da sa svojim porodicama proslave Badnje veče, a da se 25. decembra ne radi. Naravno, mogu da prihvatim ovo što ste vi rekli, da oni koji slave nisu obavezni da rade, ali, kao što znate, SVM vrlo ozbiljno shvata posao u Narodnoj skupštini. Mi svakako želimo da učestvujemo u radu. Smatram da bi bilo vrlo dobro da tog jednog dana, znači 25. decembra, Narodna skupština ne radi, a da 24. decembra radimo samo do 15 časova, kako radi Skupština danas. Jednostavno, ne bi bilo dobro da Skupština radi 25. decembra, jer onda mi ne bismo mogli da učestvujemo u radu, a možda će biti neki vrlo važni zakonski predlozi na dnevnom redu. Mi želimo da kažemo svoje i o zakonu o lokalnoj samoupravi, i o zakonu o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije i o drugim vrlo važnim zakonima. Što se tiče toga što ste rekli, gospodine predsedniče, da Skupština mora da obavi vrlo važne zadatke do kraja godine, mi smo toga svesni ali ne mislim da ti vrlo važni zadaci neće biti obavljeni zbog tog jednog neradnog dana - 25. decembra. Svi vrlo dobro znamo da Skupština nije radila tri meseca zbog formiranja Vlade. Nije niko drugi, nego su DS, DSS i G17 plus krivi zbog toga što je to trajalo tri meseca. S druge strane, svi smo svesni da je Srbija jedina zemlja u Evropi u čijem parlamentu vladajuće stranke ponekad vrše opstrukciju. To je nedopustivo. Imali smo nekoliko slučajeva da su vladajuće stranke vršile opstrukciju kada nisu želele da glasaju o određenim zakonskim predlozima sve dok vi im ne obećate da će neki drugi zakonski predlozi biti na dnevnom redu itd. Mislim da bi bilo vrlo demokratski da Narodna skupština ne radi 25. decembra, jednostavno, ne smatram da zakoni ne bi bili usvojeni zbog tog jednog neradnog dana. Molim vas još jedanput, gospodine predsedniče, da prihvatite ovaj konstruktivan predlog SVM-a da se 24. decembra radi do 15.00 časova, a da se 25. decembra ne radi.Hvala lepo.
Meni je jako žao što me je uvaženi kolega gospodin Pastor pogrešno razumeo. Gospodine Pastor, nikog nisam blatio. Niste slušali šta sam govorio, niste pažljivo slušali, moguće je i to. Bio sam, nadam se, potpuno jasan. Bio sam protiv... Evo, i gospodin Batić je pre neki dan govorio o zloupotrebama poslovnog prostora. To je nešto što ovde realno postoji. Pozvao sam se, nabrajajući niz spornih primera i slučajeva, na ono što je u medijima bilo dostupno. Dobro sam proučio, lepo je pisalo da je "Otpor", znate koja je to organizacija, podneo krivičnu prijavu upravo protiv gospodina Kase i gospodina Agoštona, i dve firme su jasno naznačene: Prva preduzetnička banka i Magnohrom; oni su dobili državne prostorije, prisvojili to i sad koriste kao svoje prostorije. Čitao sam i koje je bilo obrazloženje; obrazloženje je bilo - pa eto, dugo su u tim prostorijama, pa sad su stekli neko pravo da to i dobiju. Znači, poklonjeno im je na neki način, nije bilo demantija. Samo sam to prepričao, to su reči gospodina Kase i Agoštona, koji su dali obrazloženje na ovakav način. Ne kažem da onih 20 krivičnih prijava koje su podnete stoje. To nisam tvrdio, ali moja intencija i razlog za podnošenje ovog amandmana je sprečavanje ovakvih pojava kao što su svi ti sporni nagomilani slučajevi, imamo gomilu mafija, da ih ne nabrajam sad... Zato je potrebno da i ovaj parlament ima nekog udela u raspolaganju tom državnom imovinom, naravno, preko Vlade države Srbije. Samo je to bilo u pitanju, nikako blaćenje, a ovo su citati iz medija, mogu da vam dam ako ne znate i nemate ih, i izjave gospodina Kase i Agoštona da su dali ovima u vlasništvo jer su smatrali da su ovi dugo tu pa mogu da budu i dalje. Samo je to. Nikakvog blaćenja nije bilo.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Šami, po Poslovniku.
Javljam se povodom ovoga što je govorio malopre gospodin Pastor. Mi u našem Poslovniku imamo odredbu da se mora uvažavati ličnost poslanika. Ja to ne doživljavam samo kao uvažavanje u smislu da se ne smemo međusobno vređati itd., već mislim da se radi i o tome da se uvažavaju svi aspekti ličnosti poslanika. Pravoslavne sam vere, dakle, ne slavim Božić po gregorijanskom kalendaru, ali mislim da ova skupština treba da uvažava najveće verske praznike svih svetski priznatih vera koje kod nas postoje. Razumem kad je ratno stanje ili neki bitan događaj koji zahteva da Skupština radi u nevreme. Lično podržavam ono što je rekao gospodin Pastor i molim predsednika Skupštine da razmotri da u utorak 25. decembra ova skupština ne radi, a isto tako da razmisli o tome da ova skupština ne treba da radi na dane najvećih verskih praznika, bilo koje vere. Hvala.
Zahvaljujem se, profesore Šami. Imaćemo sastanak šefova poslaničkih grupa gde ćemo se dogovoriti o radu u toku sledeće nedelje kada vidimo šta su još aktivnosti koje slede i onda ćemo znati da li će se raditi 25. decembra. Ne moramo svi da izlazimo za govornicu i da kažemo da uvažavamo ovo što je poslanik Balint Pastor rekao. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Poštovane kolege, poštovani građani, evo, i na ovom članu 13, koji je u vezi sa članom 22, oslikava se sva ozbiljnost rada Vlade i resornih odbora koji su nadležni da daju svoje mišljenje u vezi sa prihvatanjem nekog amandmana. Član 13. u Predlogu zakona o budžetu glasi: "Izdaci organa i organizacija Republike Srbije izvršavaće se preko trezora Republike Srbije, koji će obavljati kontrolu tih izdataka, a koja obuhvata upravljanje procesima odobravanja preuzimanja obaveza i odobravanja plaćanja na teret budžetskih sredstava." Dragi građani, ovo što deluje ovako suvoparno može se, prevedeno na narodni jezik, ovako razumeti – u trezoru neko odgovorno lice proverava da li nalozi za plaćanje na teret budžeta poseduju pravu knjigovodstvenu dokumentaciju i da li imaju pokriće u zakonu i u novcu na toj budžetskoj klasifikaciji. U svom obrazloženju za odbijanje ovog amandmana Vlada iznosi najnesrećnije moguće obrazloženje koje se svodi na sledeće: ovo se podrazumeva. Da se ovo podrazumevalo ne bi novinski stupci bili puni priča o tome da je političim strankama preneto više sredstava nego što im je to Zakonom o finansiranju stranaka i Zakonom o budžetu pripadalo. Znači, iako se podrazumeva, to u praksi ne znači da onaj ko je nadležan i odgovoran, a to je trezor, tu kontrolu i obavlja. Tvrdim, ta kontrola se ne obavlja i to se ne podrazumeva, iz dva razloga. Jedan je što Vlada i Ministarstvo ne dozvoljavaju kontrolu budžeta ni podnošenjem završnih računa; prvi je dat za 2006. i još o njemu nismo pričali, od 2001. nema završnih računa, pa Skupština, koja je nadležna za kontrolu, ne vrši kontrolu. Kontrola samog Ministarstva finansija i Vlade, koja podnosi Republičkoj skupštini budžet, nije zakonom definisana, uređena i ne postoji kaznena mera kad Vlada zakasni sa podnošenjem Predloga zakona o budžetu, kao što je slučaj ove godine, i za nju ne postoji bilo koja vrsta mere sem novinskih tekstova i prozivanja u štampi. Znači, ministar finansija i Vlada Zakonom o budžetskom sistemu, koji je sistemski zakon i jedan je od sledećih u raspravi, propisuju kazne za lokalne samouprave i sve svoje korisnike i fondove ako na vreme ne dostave predlog, ako isplate nešto iz budžeta a to nije bilo osnovano ili za to ne postoji knjigovodstvena dokumentacija kao podloga. Ali, za samog ministra, Vladu i Upravu za trezor ta odgovornost ne postoji. Upravo amandmanom na ovaj član zakona tražim da se precizno utvrdi odgovornost trezora i tražim da taj član 13. sadrži prvi stav koji postoji i da se doda stav 2. u kojem piše: "Dotacije političkim strankama izvršavaće se preko trezora Republike Srbije koji će obavljati kontrolu iznosa dotacija u smislu njihove usklađenosti sa Zakonom o finansiranju političkih stranaka i sredstvima opredeljenim Zakonom o budžetu." Ako glasate protiv stava 2, odnosno ovog amandmana, vi glasate protiv parlamentarizma i protiv elementarnog poštenja koje moramo da ustanovimo u ovoj državi. Znači, ovim amandmanom tražimo samo da onaj ko pare isplaćuje dobije rešenje od vas, gospodine ministre, koja je to knjigovodstvena isprava na osnovu koje strankama prebacujete novac. One ga ne trebuju same. Ne pišu vam ni pisma. Da bi neko popunio nalog i elektronski ga dao u obradu i preneo na račun strankama, koji je to dokumenat koji neko od vas u trezoru mora da ima kao podlogu? Šta mi to tražimo? Da takav knjigovodstveni dokument postoji i da neko ko za to prima platu pogleda - ima na budžetskoj stavci para, u skladu je sa Zakonom o finansiranju. Zar je to mnogo, ili je to elementarni odnos prema trošenju budžetskih para? Znači, političke stranke koje primaju taj novac, Srpska radikalna stranka, ja u njeno ime tražim od vas da pre nego što prenesete novac vidite da li je to u skladu sa Zakonom o finansiranju stranaka i Zakonom o budžetu. Šta vi kažete – nadležnosti nekih drugih organa bi bile dovedene u pitanje ako vi ovo prihvatite. Dragi građani, poštovani građani, čista laž. Postoji neka navodna nadležnost Odbora za finansije, koji kontroliše finansiranje političkih stranaka u ovom smislu. Znate kakva je ta nadležnost? Kad se, na primer, ustanovi da je Demokratska stranka, što je ustanovljeno, dobila 13 priloga više nego što Zakon o finansiranju političkih stranaka dozvoljava po pojedinačnom fizičkom licu, Odbor za finansije može da podnese prijavu preko nadležnog suda za prekršaje koji to treba da stavi u postupak. Pa vi sad vidite koliko je moguće da po prijavi Jorgovanke Tabaković ispred SRS i Odbora za finansije neki sud za prekršaje, iako ima dokaze za to, stavi u sudsku proceduru taj prekršaj po kojem bi, doduše, po slovu zakona Demokratska stranka mogla da izgubi redovno finansiranje iz budžeta za celu ovu godinu. Da li mi pišemo zakone da se građani zamajavaju i da veruju da ćemo ih primenjivati ili da ih zaista primenjujemo? Znači, taj ugled Odbora za finansije koji čuvate navodno, jer je on za to nadležan, u stvari je virtuelan, nije stvaran uticaj. Odbor za finansije nema pravo da direktno utiče bilo kojom vrstom kaznene mere za prekršaj Zakona o finansiranju, i ne treba da ima uticaj. Ministar za finansije, kao ključar državne kase, treba da obezbedi ovu kontrolu. Za to ima mehanizme, za to ima stručne ljude, za to ima pravo koje mi narodni poslanici od njega tražimo. Ovo je jedan toliko realan, normalan zahtev koji podnosimo kao amandman, a vi dajete obrazloženje koje u jednom delu nije istinito. I, vrlo mi je drago da je moj mladi kolega Aleksandar Martinović pravnički obrazložio neosnovanost pozivanja na zakon istog ranga. Ne ulazim u pravničku proceduru koju je on dovoljno obrazložio, samo ću ući u osnovanost vašeg navoda. Član 26. Zakona o budžetskom sistemu na neki način obesmišljava podnošenje amandmana, ali se mi njega držimo. Znači, kalkulator, cifre, brojke i papiri zaista stoje iza svakog amandmana koji je Srpska radikalna stranka podnela. Nijedno pravo nismo ustanovili a da na drugoj strani nismo oduzeli tamo gde smatramo da treba. To smo radili tako što smo oduzimali onu dokapitalizaciju Komercijalnoj banci i Poštanskoj štedionici koju ste već jednom dokapitalizovali prošle godine u 11. mesecu, kao tehnička vlada, sa 16,5 miliona evra dok je Dinkić bio ministar finansija. Gubitak Poštanske štedionice je iznosio milijardu i 150 miliona, a vi ste im dali milijardu i 320 miliona dinara. Znači, vi krađu pokrivate iz ovog budžeta i to možete da radite, a mi ne možemo da te pare skinemo sa te pozicije i da ih namenimo poljoprivredi, da namenimo za bolji rad države, za one slojeve stanovništva koji zaista teško žive. I još dajete obrazloženje koje ostaje dokumenat. Vi laž i neistinu stavljate u stenografske beleške, nešto što je istorija ove skupštine. Znači, ravnoteža pozicija u budžetu, prihodne i rashodne strane, sve vreme je poštovana, kod svih ostalih amandmana koji zadiru u iznose novca koji se namenjuju po određenim pozicijama. Kad je u pitanju ovaj amandman tražila sam da se vaša odgovornost ustanovi, da ne bi bilo moguće da vi članom 22, povodom koga ću verovatno opet morati da se javim i da govorim o tome, stavljate rešenje po kojem ... Pa, ovo je nešto najbesmislenije, posle ove dokapitalizacije, što sam pročitala. Vi u članu 22, koji je u vezi sa ovim o kojem govorim, pišete da političke stranke koje su u 2007. i u ranijim godinama utrošile sredstva opredeljena zakonom... Tu je ona sama došla političkim strankama, one utrošile opredeljena ... Znate, ''se'', ta povratna zamenica ''se'' ukazuje da ne postoji počinilac. Ne, ništa se ne dešava samo od sebe. Neki ljudi rade, greše, pišu namerno ili nenamerno, ali ovde ne postoji ni krivica ni greška stranaka. Vi kažete da one koje su to utrošile, opredeljena sredstva u toj i ranijim godinama, a nisu vratile, treba da vrate. Retroaktivnost, Ustavom zagarantovana, sa posebnim obrazloženjem kad se zadire u ranije godine, gospodine ministre, vrlo je ozbiljna stvar. Vi uvodite budžet trogodišnje jer je to svetska moda i praksa za unapred. Pa, vi ste unapredili tu modu da vraćate budžet tri godine unazad, da stranke vrate ono što nisu tražile, a što ste vi, i to je sad šlag na torti, budžetom, završnim računom za 2006. godinu, niste rekli da je prekoračeno. Pozicija na strani 128. završnog računa, piše - dotacije nevladinim organizacijama, ekonomska klasifikacija 481, izvršenje 99,99%. Ko sada ovde laže i koji od ova dva papira nije istinit? Završni račun ili ono što predlažete članom 22. u vezi sa članom 13. koji tražim da se promeni? Samo jedno znam, stranke ne trebuju sredstva, vi im prenosite. Kada imate pravo da raspolažete novcem vi morate da preuzmete i obavezu za to. Ova obaveza je toliko podrazumevajuća, toliko minimalna da zaista apelujem na sve kolege u Skupštini da, u ime parlamentarizma, izglasaju stav 2. člana 13. ovog zakona.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 14. Predloga zakona o budžetu sa predlogom da se ceo član briše. Inače, ceo ovaj član se odnosi na Nacionalni investicioni plan, koji izgleda služi samo za potrebe onih stranaka koje trenutno njime raspolažu. Najveća zloupotreba Nacionalnog investicionog plana dešava se najviše u vreme izbora i to je toliko očigledno i neprimereno da su se čak i u koalicionoj vladi, i u onoj bivšoj a i u ovoj sadašnjoj, najviše svađali oko toga, ali naravno to ne smeju da javno kažu. Stav Srpske radikalne stranke po pitanju Nacionalnog investicionog plana je dobro poznat građanima Srbije. Pre svega, smatramo da sredstva koja su dodeljena Nacionalnom investicionom planu posle privatizacije "Mobtela" treba da se preusmere konkretnim ministarstvima koja bi kroz tekući plan trošenja sredstava na najbolji način ta sredstva i utrošila. Ovako imamo ogromna sredstva namenjena NIP-u, koja su stavljena na raspolaganje bukvalno jednoj političkoj stranci. Ovog puta to je Demokratska stranka, i Dragan Đilas, kao ministar zadužen upravo za NIP i realizaciju projekata. Možete li da zamislite prioritete kojima će se baviti ministar Đilas? To će pre svega biti protežiranje projekata iz lokalnih sredina gde su na vlasti demokrate. Već sam imao priliku da čujem pojedine predsednike opština iz Demokratske stranke kako se hvale da će njima njihov prijatelj ministar Đilas da "izađe u susret", na sreću građana. Sada mi treba da se pitamo da li pare iz državne kase treba da se dele ako je neko nekome prijatelj, poznanik ili rođak. To je pre svega diskriminacija, a upravo potiče od onih kojima su usta puna reči kao što su - ravnopravnost, demokratija itd. To je svojstveno demokratama. Radikali tako nikada neće raditi kada budu došli na vlast. Ima da nam pripadne muka od Đilasa u ovoj kampanji kada se bude slikao ispred seoskih ambulanti, pored iskopanih šahtova za kanalizaciju, po farmama, nasred nekih pustih poljana kako polaže kamen-temeljac, kao što smo to nedavno mogli da vidimo itd. Rekao sam da se pojedini predsednici opština hvale da će im njihov prijatelj ministar Đilas izaći u susret i dati određena sredstva zato što su demokrate. Za ovo imam dokaz, tonske snimke. Pre demokrata, u onoj bivšoj vladi, NIP-om su se bavile kolege iz ovog demokratskog bloka, iz G17 plus. Razvlačili su kapom i šakom, promovisali sebe i svoju političku stranku kroz NIP u toku kampanje za parlamentarne izbore 2007. godine. Gde god da su ušli, a išli su samo kod svojih članova kojima su prvo davali preko Ministarstva poljoprivrede veoma povoljne kredite sa dugogodišnjim periodom otplate, nudili su im silne pare iz NIP-a po projektima koji su urađeni reda radi, kao uslov za dobijanje sredstava. Verovatno se svi sećate onog sloganaG17 plus od prošle godine - stručnost ispred politike. Nešto je o tome govorio juče poslanik Stupar; desilo se u Jagodini, a ja to hoću da kažem ponovo, da javnost dobro upamti, pošto dolazim iz Pomoravskog okruga. Glavni stručnjak Mlađan Dinkić je u Jagodini, u selu Ribare vlasniku farme bikova pred kamerama, sav srećan, ponudio sredstva NIP-a da unapredi proizvodnju. Nije to bio kredit za proširenje farme, nije to bio kredit za kupovinu novih grla. Ne trepnuvši, glavni stručnjak Mlađan Dinkić ponudi zbunjenom vlasniku farme bikova, verovali ili ne, kredit za kupovinu aparata za mužu, valjda kako bi čovek brže i efikasnije mogao da muze bikove. Toliko o njihovoj stručnosti. Na kraju, sredstva u iznosu od 18 milijardi i 800 miliona dinara su ogromna sredstva, skoro 230 miliona evra, od kojih se devet milijardi preusmerava budžetu AP Vojvodine. Stavljanje tolikog novca na raspolaganje Draganu Đilasu i Pajtiću svakog građanina Srbije treba da zabrine i natera na razmišljanje kuda ide ova država.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Najpre želim da svim pravoslavnim vernicima koji slave Svetog Nikolu svim srcem čestitam krsnu slavu. Dabogda da svi oni koji su morali da napuste svoja ognjišta dogodine slavsku sveću pale u svojim kućama. Sada bih rekla nešto o amandmanu kolege Radiše Ilića, koji je predložio da se član 14. Predloga zakona o budžetu briše. Čuli ste već da se član 14. odnosi na sredstva Nacionalnog investicionog plana. Čuli ste i jedan primer (da nije tragičan, bio bi smešan) kako su se sredstva Nacionalnog investicionog plana delila, kako se dele i dan-danas. Radi boljeg razumevanja onih koji nas prate i kolega poslanika koji možda nisu pročitali budžet, ja ću da pročitam. Član 14. je sadržan skoro na celoj stranici, a ja ću pročitati dva stava koja su vrlo bitna za razumevanje ovog člana i našeg amandmana. Stav 2. kaže: "Na predlog Kancelarije za Nacionalni investicioni plan, Vlada će uredbom urediti postupak po kome se biraju projekti za Nacionalni investicioni plan i postupak po kome se Nacionalni investicioni plan sprovodi." Dalje, u stavu 4. se kaže: "Aktom Vlade iz stava 3. ovog člana deo sredstava raspoređen u okviru razdela 3 - Vlada, glava 3.12 - Kancelarija za Nacionalni investicioni plan, može se raspodeliti, odnosno preneti drugom direktnom budžetskom korisniku za realizaciju projekata Nacionalnog investicionog plana iz nadležnosti tog budžetskog korisnika." Srpska radikalna stranka misli da je, u najmanju ruku, neozbiljno bilo kom pojedincu ostaviti mogućnost da raspolaže tolikim sredstvima koja se predviđaju NIP-om. Podsećam da je onaj ko vedri i oblači i ko raspolaže tim parama Dragan Đilas, ministar koji u narodu nije poznat baš kao pošten građanin; mislim na razne mahinacije vezane za poslovanje njegovih firmi, za njegovo diskutabilno stečeno bogatstvo. Mi smo već ranije govorili da je dati Draganu Đilasu da raspolaže državnim parama isto kao pustiti zeca da čuva kupus. Kada mi srpski radikali govorimo o Predlogu zakona o budžetu, ne govorimo to i ne podnosimo amandmane ni zbog Mlađana Dinkića, ni zbog Dragana Đilasa, mi to samo ilustrujemo primerima radi boljeg razumevanja. Svi naši amandmani su principijelne prirode. Mi ne želimo da ijedan ministar i da ijedna vlada može uredbama da raspolaže ovolikim sredstvima i da to bude na neki način državna tajna. Ja sam vam i juče govorila šta znače uredbe Vlade Republike Srbije. One se objavljuju u „Službenom glasniku“ i to jeste obezbeđivanje javnosti, ali „Službeni glasnik“ je glasilo koje koriste isključivo pravnici u svom poslu i to nije način na koji veliki broj građana, odnosno svi zainteresovani građani mogu da se upoznaju sa trošenjem njihovih sredstava. Zato mislimo da bi bilo dobro da je Vlada prihvatila ovaj amandman. Preporučujem, naravno, kolegama poslanicima da to urade u danu za glasanje. Sada ću još jednim primerom da vam pokažem zašto ne verujemo Vladi Republike Srbije, zašto ne verujemo Draganu Đilasu, zaduženom, gospodine ministre, za sredstva iz NIP-a, zašto sumnjamo u sve ono što Vlada radi, rekla bih, iza zatvorenih vrata, daleko od očiju Skupštine. Najnormalnije je upravo ono što smo predložili u obrazloženju - da je neophodno doneti zakon kojim će se regulisati postupak po kome će se finansirati, birati i sprovoditi projekti od nacionalnog značaja. Ova materija, kao što piše u obrazloženju ovog amandmana, ne može i ne sme da se reguliše uredbama. Zato postoje zakoni. Znate, mnogo je veća odgovornost onoga ko se ogreši o zakon, nego onoga ko se ogreši o uredbu. Naravno, postoji odgovornost i onoga ko se ogreši o uredbu, ali taj će pokušati da se snađe na taj način što će da objasni da nije imao zakonsku obavezu. Mi zato insistiramo da to bude regulisano zakonom, da se ne dešavaju situacije kao što je ona o kojoj sam takođe ovde jedanput govorila, a to je da sam na graničnom prelazu između Republike Srbije i Republike Srpske na jednoj livadi gde nema reke videla tablu gde piše – ovaj most finansiran je sredstvima investicionog plana. Dakle, zaista ima mnogo tragično-smešnih situacija, šta radite, kako obmanjujete građane Srbije, kako trošite pare. Pretpostavljam da ste svi već stigli da pogledate dnevne novine "Pravda". Gledajte, Šutanovac dobio vilu, tako piše. "Ministarstvo odbrane završava sa renoviranjem vile u kojoj će stanovati ministar Dragan Šutanovac. Radovi traju od septembra meseca...". Naravno, ne čitam sve, nego samo ono što je najinteresantnije. "Vila se nalazi u Ulici Jevrema Grujića. Na renoviranje rezidencije do sada je potrošeno oko 100 hiljada evra. Ugrađeni su američki plakari, cela vila opremljena je luksuznim nameštajem, zadivljeni onim što su videli u budućem domu ministra naši sagovornici kažu "Pravdi". Kažu, Šutanovac će dobiti četiri velika plazma televizora." Ne znam da li će dobiti ili će preneti one što je dobio od firme braće Brašnjević, pa je po tome dobio nadimak Šuki plazma ili su ovo neki novi. "Kao posebno luksuzne i najlepše komade nameštaja izdvojio bih, kaže sagovornik "Pravde", lustere; svaki je koštao, zamislite, po tri hiljade evra. Ispred vile je već postavljeno obezbeđenje u civilu, sede u "mercedesu" ispred rezidencije ministra vojnog, policijska kućica i prilaze, kažu reporteri "Pravde", i kažu – zabranjeno je fotografisanje, ne samo zbog Šutanovca, već zbog komšiluka." To je komentar "Pravde". Komšiluk je, dame i gospodo, ona čuvena zgrada u Ulici Jevrema Grujića o kojoj smo mnogo govorili i o kojoj ćemo još da govorimo. To je ona vila u kojoj se saslušavaju časni i čestiti građani Srbije, koji se na sve moguće načine pokušavaju naterati, uceniti, ubediti da budu lažni svedoci protiv dr Vojislava Šešelja u haškom procesu. Zašto sam ovo povezala sa amandmanom gospodina Radiše Ilića? Zato što, pitam vas, ministre... Vi ste juče rekli da ne znate odgovore na sva ova pitanja, ja vam to ne zameram, niste vi svemogući, vi ste dobili predloge od vaših kolega ministara, nego zameram ostalim vašim kolegama što nisu tu da nam oni odgovore na pitanja. Dakle, pitam Dragana Đilasa i molim neka se ovo evidentira kao poslaničko pitanje, da li je on izdvojio iz NIP-a sredstva za ovo bezobrazno i bahato luksuziranje Dragana Šutanovca u vili u Ulici Jevrema Grujića koju, kako piše "Pravda", Ministarstvo odbrane završava, odnosno završava renoviranje koje je započeto u septembru?
Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima prof. dr Mileta Poskurica.
Dame i gospodo narodni poslanici, o mogućim načinima kako će ti koji rade vilu za Šutanovca, kako se dobar deo tajkunske Srbije "otajkunio" i kako su postali novopečeni bogataši, kako se polako ljudi bez imena, politički, u javnosti poznatih kao bogati, polako šire Srbijom i kako je ovoj vlasti teško i nevoljno da na put stane takvim novopečenim bogatašima, govoriću u vezi sa članom o kome sada budem govorio, a njega ću, pre svega, citirati. Naravno, da stvar ne bi bila beznadežna u danu kada Srbija slavi i delom se čudi da eto tako radimo i delimo njihovu pažnju, ja ću reći da postoji nada. Nada će se roditi sa pobedom Tomislava Nikolića na izborima i lancem promena koji to bude prouzrokovalo, pa će se naći neko ko će i zakone dosledno menjati i sigurno moći da interveniše i traži i lovi ove za koje papiri stoje u fiokama, ali ih naravno niko ne otvara. Član 15, na koji sam podneo amandman, kratak je, pročitaću ga, jer tu ima dosta termina ekonomskog karaktera koji ni meni nisu preterano bliski, da pojasnimo građanima šta smo to hteli da kažemo: "Izvršavanje obaveza za projekte Nacionalnog investicionog plana, kao i obaveza za projekte koji se finansiraju sredstvima budžeta planiranim kao kapitalni izdatak, može se vršiti i", sada je taj veznik ključna primedba, "obračunskim oblicima plaćanja (asignacija, cesija, kompenzacija itd)." Dakle, u drugom stavu je ključno da će ministar nadležan za poslove finansija odlučivati, odnosno bliže uređivati način izvršavanja izdataka. Dakle, kako će se, kome, ko bude u ugovornoj obavezi za izvršenje nekih projekata iz NIP-a plaćati. Evo, recimo, tu leže mehanizmi kako neko može preko svega na neregularan način da se obogati. Mi smo predložili da se ovaj član briše i apelovali, kao i većina govornika koji su do sada izlazili, da se zakonom uredi ova materija, te da ministar i, u neku ruku, Vlada na određen način sami ne donose ad hok odluke koje bi se ticale i programiranja i planiranja, a i načina plaćanja, što je jako bitno, onoga što se finansira iz Nacionalnog investicionog plana. I, kada je Vlada sela da odgovori uglavnom je prepisan odgovor za članove 14. i 15 – amandman se ne prihvata, jer ovaj zakon sadrži odredbe, koje su, hajde da prepričamo, ukalkulisane u odluku, uredbu o Kancelariji za nacionalni investicioni plan. Dakle, odluke, rešenja koje sadrži akt o osnivanju Kancelarije i njeno delovanje imaju takve prerogative da bi se ovaj zakon bitno promenio, dakle, niži zakonski akt je dobio značaj višeg zakonskog akta, i o tome se ovde govorilo. Šta mi zapravo hoćemo i kako to da objasnimo? Zašto intervenišem na ovom delu? U delu ovih zastarelih, kažu ekonomisti, načina plaćanja, dakle, nečega što malo pripada prepotopnoj eri nekakvih mera, kao što su kompenzacija, asignacija, cesija, umesto jednog direktnog virmanskog plaćanja - trans posao, trans usluga, kriju se određene zamke. Ovo bi, istina, teorijski i u okolnostima nekakve dobre vlade koja pošteno i iskreno funkcioniše, poštenih ministarstava, jasno definisanih ciljeva NIP-a, možda mogao da bude mehanizam da se proširi delatnost i polje intervencija, pa da se iz tog NIP-a napravi nešto više korišćenjem mehanizma obračunskog plaćanja. Ali, ako vi uzmete da kompenzacija obično povezuje dve osobe sa namerom da se izvrši izmirivanje međusobnih obaveza i potraživanja, izraženo kroz neki novčani ekvivalent, ne plaćaju u novcu, to bi trebalo da se oni poravnaju po pitanju svojih međusobnih odnosa. Ili, asignacijom da se uputi jedan subjekat da bi mu sredstva platio neki drugi subjekat, ili treća varijanta - cesija, gde se ustupaju prava potraživanja prema trećem licu. Šta tu može biti zamka, kada se sredstva iz NIP-a odobre i raspiše se tender, da neko krene da realizuje nekakav projekat? Može se dogoditi, srazmerno i saglasno odlukama koje predviđaju rešenja u članu, da se isplaćivanja po tom osnovu vrše na različite načine. Možda će nekoj firmi zafaliti novac za plate, pa će imati direktno virmansko plaćanje i živ novac da isplate plate. Može se desiti da će biti dva ili tri izvođača u nekakvoj međusobnoj komunikaciji, pa će možda država prihvatiti da, potpuno štetno i nepotrebno, uđe u cesiju, pa da prihvati, recimo, određene naduvane gubitke koji se prilikom tendera mogu napraviti. Možda ministar bude u poziciji da izvesti nekog učesnika tendera - ti slobodno konkuriši, ja ću tebi plaćati živim novcem, nećeš morati u kompenzacije, ili će nekome reći - idi u kompenzacije, možeš da naduvaš troškove, mi ćemo to tebi na neki način prebiti, ti nećeš biti obavezan prema državi da platiš porez, ili nešto drugo, to ćemo nakalemiti nekome drugome ili trećem. Dakle, ostavljena je mogućnost Kancelariji, ministru, to je sve ista partija, da rešavaju, možda na gori način nego što je to bilo ranije. Oni su promenili vlasnika kapitala NIP-a otvorivši Kancelariju i stavili ljutog neprijatelja bivšem ministru koji je o tome odlučivao, da sada sami svojim uredbama i podzakonskim aktima kreiraju način vođenja politike i trošenja sredstava. Dakle, izlažemo se riziku da će, recimo, neka od ovih firmi koje budu učestvovale u realizaciji projekata iz NIP-a doći jednoga dana u poziciju da joj je potreban novac, u segmentnom plaćanju; inače, verovatno ugovor predviđa plaćanje po zakonu, ne definiše bliže, nego će se u hodu definisati. Ako je nekome novac brzo potreban za nešto, možda će ministar biti čovek koji će doći i reći - može, mi ćemo ti poslati novac koji ćeš ti imati na svom računu, ali ćeš se morati potruditi da to malo opereš, nešto mora da bude i za mene. Jer, prosto je nemoguće shvatiti da se posle velikih NIP investicija i u zdravstvu i u lokalnoj samoupravi, u malim siromašnim opštinama stvara sloj bogatih ljudi. Masa njih ima dobro skrivene pare po bankama, pa žele da pokažu silu i moć koju imaju, kupuju dobre automobile, stanove po Beogradu itd. To je jedan način kako se može državnim sredstvima, sredstvima naroda pružiti mogućnost pojedincima da zaista dođu do enormnog bogatstva. Konačno, sasvim direktno pitanje odnosi se na ono što će se direktno finansirati iz budžeta i što će NIP da daje, a to je unapređenje infrastrukture ustanova visokog obrazovanja, infrastrukture studentskog standarda. To je oko milijardu i po dinara. Tu će neko ko unapređuje infrastrukturu morati da radi konkretne radove. Ti konkretni radovi, da bi se dobili veliki iznosi, moraju da idu na tender, neće ga prebijati na milion dinara. Onda, eto mogućnosti za dogovor. Hteli bismo, ako stvar nije dovoljno jasna, da se ide čistim, jasnim virmanskim plaćanjem - trans usluga, trans pare, po jasnom tenderu koji će moći neko da prekontroliše, da se o tome povede računa, da izbegnemo mogućnost da ministar donosi odluku, kada bude segmentno plaćao, kako će i po kom nahođenju koga platiti. Jer, putevi neke deliberacije odnosa, od onog izvršioca na terenu i veze sa ministrom i ministarstvom, toliko su čudni da više nema nikakvog iznenađenja da vam potpuno anonimni lik iz neke lokalne sredine za nekoliko meseci bude neverovatni bogataš. To oni uporno i vešto skrivaju, ali brzo se provali; u ljudskoj psihologiji je da ako je neko bio siromašan, nemoćan ili nedovoljno bogat, sa večitom ambicijom da do nečega na kvaran način dođe, to vrlo brzo ispliva iz njega, probije se i on to manifestuje svojim ponašanjem, kupovinom skupih, luksuznih kola, kupovinom stanova po Beogradu itd. Ne može se novac niotkuda dobiti. Načine i mehanizme dobijanja, u koje Vlada može biti opasno uključena, a i ministar, na direktnu korist, najčešće mi izražavamo sumnju da i toga ima, ali sigurno na štetu građana Srbije, to je sasvim jasno, trebalo bi sprečiti zakonom koji bi ovu stvar preciznije uredio. Veoma se jasno znalo, na što široj platformi da se donese šta se želi, šta zaista jeste nacionalni prioritet, na što široj platformi ići u tendere, da oni budu što transparentniji, način isplaćivanja što očitiji i što bolje kontrolisani. Ne možete vi nekom privatniku, koji učestvuje... Kada ostvari dobit, kada se njemu nešto isplati, on plati porez na ostvarenu dobit i on je u stanju da svojim novcem, kao i mi našim platama, raspolaže; taj privatnik može da stavi milion, dva miliona u džep i da kaže - izvolite, hvala, završio si mi dobar posao. Ne možete ga kontrolisati mehanizmima, kao što možete javna preduzeća, državna i društvena preduzeća, u kojima ćete moći da propratite novac, pa on mora na drugi način da naduva troškove da bi došao do ekstraprofita, kojim će da podmiti. Uglavnom se i pere taj novac preko privatnika, preko posrednika. Mi im dajemo to pravo da oni mogu da budu, ali, naravno, da bi bili bolji i profitniji i da bi bili što bogatiji oni će koristiti mehanizme koji su im dostupni, jer im zakon to dozvoljava, da nakon plaćanja poreza na dobit mogu da raspolažu svojim sredstvima, kao što i mi našim platama možemo sami da raspolažemo, niko neće ući u to kako ih mi trošimo. Dakle, rešenja koja su predložena ovakvim načinom plaćanja ostavljaju mnogo mogućnosti da se stvore mahinacije i da se izvrše kriminalna dela, za koja verujemo da će sigurno biti drugačije tretirana, uopšte, generalno mnjenje, psihologija naroda biće promenjena u času kada lančanom pobedom, ja to ponavljam, posle predsedničkih izbora Tomislav Nikolić dovede do promene strukture vlasti u Republici Srbiji i SRS postane odgovorna i za ovaj deo vlasti i za promenu zakona. Hvala.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Moj kolega, koji je opravdano odsutan, svojim amandmanom je, kao i cela poslanička grupa SRS, želeo da ukaže na to koliko je štetan NIP i da smo već godinama u situaciji da uz pomoć NIP-a Vlada, vladajuće partije pokušavaju da kupuju glasače na predstojećim izborima. Siguran sam da je ovaj NIP osmišljen tako da bude pomoć Demokratskoj stranci na predstojećim predsedničkim izborima. Takvo ponašanje je jako štetno po državu, po našu ekonomiju i po budućnost Srbije. Srpska radikalna stranka se suprotstavlja pokušajima da se zarad nekih trenutnih političkih interesa budućnost naše privrede stavi pod znak pitanja. Nacionalni investicioni plan štetan je iz dva razloga. S jedne strane, zato što je očigledno da je privreda osušena, odnosno da vlast, Vlada skida kožu sa leđa građana i privrede, da imamo nelikvidnu privredu koja nije sposobna da vlastitim obrtnim sredstvima finansira proizvodnju, koja je primorana da uzima skupe kredite, nesposobna da investira i obezbedi nova radna mesta, što je očigledno kroz pad broja radnih mesta u Srbiji. Očigledno je da sa te strane poreskim olakšicama treba omogućiti privredi da lakše diše i stvori ozbiljniji profit. S druge strane, NIP podstiče inflaciju, koja je velika i biće velika i u ovoj godini i iznad one koja je projektovana od strane Vlade. Inflacija, znači, javna potrošnja brani se monetarnom politikom, apresijacijom dinara koja utiče na pad izvoza, i to je drugi razlog zbog čega je štetan NIP. Samim Nacionalnim investicionim planom obmanjuju se ujedno građani Srbije. Jednima se omogućava da do nekih ulaganja dođu, a drugima se daje lažna nada da ukoliko stanu u red i sačekaju jedno izvesno vreme biće u mogućnosti da i oni za sebe, za svoju sredinu obezbede neku ozbiljniju investiciju od strane Vlade. To je najobičnija kupovina glasova i neprihvatljiva je u situaciji u kojoj se nalazi srpska država danas. Zbog toga vas pozivam da u danu za glasanje porazmislite o amandmanu mog kolege Nikole Savića, da glasate za ovaj amandman i da jednom za svagda prođe vreme partitokratske države, jedne neefikasne, neracionalne državne uprave i svake institucije koja na taj način urušava ekonomski sistem, i da se za Srbiju i privredu Srbije pruži nova nada.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Maraš. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ja sam takođe podneo amandman na član 16, na stavove 4. i 5. ovog člana. Mnogo vremena bi prošlo kada bih čitao ceo član 16, koji je prilično obiman a odnosi se pre svega na nadležnosti, odnosno na odgovornosti prilikom sprovođenja NIP-a. Ono šta je nama u LDP-u zasmetalo kod ovog člana, a tiče se pre svega tih stavova 4. i 5, ja sam već više puta tokom rasprave u načelu i po amandmanima skrenuo pažnju na to, jeste da ne postoji decidirana odgovornost ministara u čijim se resorima nalaze sredstva za NIP. Jedino znamo da Kancelarija za NIP ima obavezu da preusmeri ka Vojvodini devet milijardi dinara za NIP. Iz tog razloga ja sam u ovom stavu 4. učinio jednu izmenu, a to je da se decidirano navede koja su to sredstva koja je ministar zadužen za NIP obavezan da prenese na teritoriju AP Vojvodine i uneo sam tih devet milijardi. U obrazloženju zbog čega se amandman odbija uopšte nije dotaknut ovaj deo, gospodine ministre. Ja sam pokušao da promenim dva stava. Vi na prvi stav uopšte niste odgovorili, odnosno na taj stav 4. Onaj ko je odgovarao uopšte se nije zanimao tim stavom. Drugi stav koji sam pokušao da promenim je stav 5. ovog člana. Ovom prilikom bih pročitao amandman, pošto je bitno da se shvati razlika u odnosu na sam član 16. stav 5, koji bi trebalo da glasi: "Izvršena sredstva iz stava 4. ovog člana namenjena za projekte na teritoriji AP Vojvodine evidentiraju se u budžetu Republike Srbije kao izvršeni izdaci budžetu AP Vojvodine u skladu sa članom 184. Ustava Republike Srbije, tako da budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Repubike Srbije, s tim što se tri sedmine budžeta AP Vojvodine koriste za finansiranje kapitalnih rashoda". Ovo je izmena koju sam ja uneo – da će se ova sredstva izvršavati prenosom budžetu AP Vojvodine prema dinamici koju određuje ministar zadužen za NIP u saradnji i na predlog nadležnog organa AP Vojvodine. Vi ste odbili ovaj amandman, mada ste u samom obrazloženju naveli da ništa ne sprečava ministra koji je zadužen za NIP, odnosno druge ministre da sarađuju sa nadležnim organom AP Vojvodine. Podvlačim još jednom, "idila" prilikom primene NIP-a, kada se prenose sredstva iz budžeta Republike Srbije ka budžetu AP Vojvodine, može da traje samo dok su iz iste stranke i onaj ko je zadužen za NIP, a to je čovek koji dolazi iz DS-a, Dragan Đilas, i predsednik Izvršnog veća Vojvodine, odnosno ministri, koji su takođe iz DS-a. Šta će se desiti posle pokrajinskih izbora, koje ćemo verovatno imati sledeće godine, ako dođe do promene vlasti u Vojvodini, odnosno ako neke druge stranke budu participirale u vlasti ili ako se neke druge stranke budu pridružile sadašnjoj koaliciji? Šta će se desiti ako ne bude bio predsednik Izvršnog veća Vojvodine neko ko je iz DS-a? Da li će tada prebacivanje sredstava iz budžeta Republike Srbije nesmetano teći ka budžetu AP Vojvodine ili će biti smetnji? Zaista imam osnova za sumnju da ta sredstva neće biti prebacivana na način kako je predviđeno Ustavom, odnosno u iznosu koji je predviđen Ustavom ni u ovakvoj situaciji, a kamoli ukoliko dođe do promene vlasti. Nadamo se da će doći do promene posle pokrajinskih izbora u Vojvodini, odnosno da će građani napokon dobiti odgovorniju vlast koja neće toliko biti u zavisnosti od Vlade Republike Srbije. Gospodine predsedavajući, hteo sam da kažem nešto i o nekim drugim stvarima, ali gospodin Dulić, nažalost, trenutno nije tu. Hteo sam da prokomentarišem atmosferu u sali, odnosno mali broj poslanika. To je ono na šta smo skretali pažnju – ukoliko je počela kampanja, pa još ako se desi da je u pitanju praznik, zaista od same diskusije neće biti mnogo toga. Međutim, ono što mnogo više brine, to je odnos Vlade, odnos onih koji su predložili ovaj zakon. Vi ste svi videli da je podneto 107 amandmana, 106 je odbijeno, samo je jedan amandman prihvaćen, i to amandman koji su podneli šef poslaničke grupe DS i njen zamenik. To je amandman koji je, po meni, maksimalno demagoški i koji utiče na to da se sredstva za plate zaposlenih u Skupštini, odnosno za službe koje rade u Skupštini, uvećaju. To se moglo uraditi na drugačiji način, to je mogao ministar finansija. Pošto ste pričali da ste sa svakim resornim ministrom vodili razgovore o tome kolika su sredstva, kako da se raspoređuju itd, da ste njima dali određenu autonomiju, to ste isto mogli sa predsednikom Narodne skupštine. Tako ne bismo došli u ovu farsičnu situaciju da jedini amandman koji je prihvaćen bude amandman koji je mogao na drugi način da se reši, faktički da ga uopšte ne bude i da to bude već rešenje u budžetu. Vi ste svih 106 amandmana koje je podnela opozicija odbili. Mahom su obrazloženja bila da nisu u skladu sa članom 26. Zakona o budžetskom sistemu. Postavio bih samo jedno pitanje, to se već danas čulo, ko je odgovoran za kršenje člana 14. Zakona o budžetskom sistemu zato što budžet nije usvojen do 15. decembra? Neko mora biti odgovoran. Poslanici Republičke skupštine nisu odgovorni za to, pogotovo poslanici opozicije. Za to je odgovorna Vlada koja je kasno dostavila Predlog budžeta. Ako ste mogli 50% amandmana da odbijete zato što nisu u skladu sa članom 26. Zakona o budžetskom sistemu, pa dajte jednom kažite da ni ovo što sada radimo, znači 19. decembra, na praznik, nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Prekršen je član 14, nisu ispoštovani zakonski rokovi, hajde jednom da neko bude odgovoran za to. Odgovorni su oni koji ovde ne sede, koji su samo vas poslali ovde. Bez obzira na to što ste verovatno najstručniji od njih, trebalo je još neko tu da sedi, a pre svega premijer i potpredsednik Vlade. Još jednom bih se osvrnuo, gospodine ministre, na amandman koji sam podneo na član 4, ako dozvolite da zloupotrebim ovo javljanje po amandmanu na član 16. Zaista mislim da bi bilo neophodno da se u tom članu 4. navede ko je odgovoran za to, odnosno ko ima obavezu da obaveštava Skupštinu Republike Srbije i Skupštinu AP Vojvodine o tome kolika su sredstva prikupljena na osnovu ona dva poreza o kojima smo pričali, a to su porez na dobit i porez na zarade. Moj predlog je bio da to bude Uprava za trezor i zaista mislim da je to jedini način da transparentno vidimo kolika su to sredstva koja se prenose AP Vojvodini ostvarena na bazi ta dva poreza. To je član 4, vi to dobro znate. Podneo sam taj amandman i on je odbijen, ali mislim da treba takvu vrstu odgovornosti malo više da uvedemo u rad ne samo u Skupštini nego i prilikom donošenja ovih zakona, odnosno prilikom predlaganja ovih zakona. Poslaničkom klubu LDP je u toku današnjeg dana stiglo pismo vaspitača i sestara zaposlenih u predškolskoj ustanovi "Biseri" iz Trstenika. Njihovo pitanje se pre svega svodi na to, gospodine ministre, da li je gospodin Lončar, ministar prosvete, obavio sa vama razgovor povodom povećanja sredstava u budžetu za zaposlene u predškolskim ustanovama. Molio bih vas da odgovorite na to pitanje. Vaša saradnica će to pribeležiti. Znači, da odgovorite da li su povećana sredstva za zaposlene, pošto upoređujući budžet za 2007. i 2008. godinu vidimo povećanje, s tim što ovde postoji jedna mala razlika, ovde su objedinjene predškolske ustanove i osnovno obrazovanje, tako da nije baš decidirano navedeno kolika su to sredstva i da li su povećana. Nadam se, gospodine ministre, da ćete još jednom dobro razmisliti i da ćete pokušati da utičete na one koji odlučuju o tome da li treba prihvatiti neki amandman. Bilo bi dobro da uvedemo malo odgovornosti u sprovođenje svakog zakona, pa i ovoga. Vlada je tu najodgovornija. Zaista, na osnovu svega ovoga što smo do sada pričali i onoga što smo do sada imali prilike da vidimo kako funkcionišu neke stvari smatram da treba više odgovornosti, treba da znamo za koja sredstva je odgovoran ministar koji je zadužen za sprovođenje NIP-a i bilo bi dobro da to radi u saradnji sa nadležnim organima iz AP Vojvodine. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Slobodanu Marašu. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović. Izvolite.
U više navrata sam u toku ove diskusije pričao o ovim sredstvima koja su opredeljena za nacionalni ili, kako ja to kažem, predizborni investicioni plan. Sve što je kolega Maraš govorio stoji, i sve ono što smo mi govorili. Razlog što je to tako ne leži ni u čemu drugom nego u tome da je Srbija centralizovana zemlja kao što nikada nije bila. Ali, u isto vreme, nikada nije bila manje efikasna nego što je to danas. Preduslov za demokratizaciju zemlje upravo je jačanje pozicija lokalnih samouprava i regionalizacija. Srbija nikako neće biti demokratska i jaka država ako ne otpočne što je pre moguće njena decentralizacija. Decentralizacija, kao što sam rekao malopre, ne znači samo jačanje vojvođanske autonomije već pogotovo jačanje lokalnih samouprava. Ovaj proces jačanja lokalnih samouprava valjalo bi otpočeti što je ranije moguće kako se ne bi ovakvim programima kao što je ovaj NIP, ili slično, odavde iz Beograda, iz jedne kancelarije određivalo šta će se raditi, da li će se okrečiti Dom kulture u Sečnju ili će se poboljšati rasveta u Odžacima. Ne treba odlučivati ovde, kako to narod voli da kaže, u "krugu dvojke" ili u nekoj kancelariji u Vladi, već to najbolje znaju i najbolje umeju sami građani u svojim naseljenim mestima, opštinama ili gradovima. Ovaj regionalni naboj nije prisutan samo u AP Vojvodini. U poslednje vreme onaj ko hoće to ozbiljno da sagleda može da ga primeti kako u Nišu, tako u Šumadiji, Sandžaku, a po nama, većini Vojvođana, i sam grad Beograd je zaslužio da u tom procesu decentralizacije dobije status regije i da ima posebnu autonomiju. Skupština AP Vojvodine trenutno je jedini regionalni organ koji funkcioniše u okviru državno-pravnog sistema Republike Srbije. Zato ovu skupštinu treba na teritoriji cele Republike Srbije, pogotovo u Vladi i ovde u Narodnoj skupštini, doživljavati kao pokretača inicijativa za regionalizaciju i jačanje pozicija lokalne samouprave. Ove inicijative koje se pokreću iz Skupštine AP Vojvodine sigurno će doprineti bržoj demokratizaciji Republike Srbije i njenom približavanju evropskim standardima. Setimo se samo Ustava iz 1999. godine. Ona centralizacija koja je usledila za alibi je imala probleme na Kosovu i Metohiji. Znači, onaj ustav je uslovio centralizovanu Republiku Srbiju, najviše iz razloga da bi se kroz tu centralizaciju bolje rešavali nagomilani problemi u našoj južnoj pokrajini - Kosovu i Metohiji. Do čega je dovela ta centralizacija iz ovog ustava? Dovela je do toga da je ta politika, pogotovo na današnji dan, bila pogubna, ne daj bože, za Republiku Srbiju, a ogledala se u činjenici da građani koji žive na teritoriji AP Kosova i Metohija nisu, što se tiče Republike Srbije, bili uopšte uključeni, niti su mogli da ispolje svoje osobenosti ili neka svoja razmišljanja. Znači, kroz tu centralizaciju mi smo isključili kompletno ili veliki deo građana Kosova i Metohije i uskratili im priliku da ispoljavaju sve ono što im treba ili što bi trebalo u okviru Republike Srbije da realizuju. Zato me i ne čudi da je Republika Srbija došla, što se tiče ove južne pokrajine, Kosova i Metohije, u poziciju u kojoj se danas nalazi. Ta pozicija baš na današnji dan nije nimalo ružičasta, jer i danas se o sudbini Kosova i Metohije rešava daleko, daleko od teritorije Republike Srbije, nažalost. Ni ova nova, demokratska vlast od 2000. godine nije se proslavila što se tiče decentralizacije Republike Srbije, niti jačanja vojvođanske autonomije. A, u programu Demokratske opozicije Srbije treći deo, treća stavka tog programa bila je upravo ova činjenica. Mršavi ili skoro nikakvi rezultati što se Vojvodine tiče ostvareni su u onom omnibusu ili, kako to Vojvođani vole da kažu popularno, dobili su nešto širu autonomiju minibusom iz Beograda. Novi Ustav Republike Srbije, koji je donet prošle godine, što se tiče decentralizacije naše države sigurno nije korak unapred. Ustav, na primer, sadrži samo načelne garancije o pravu građana na pokrajinsku autonomiju, bez definisanja tog prava. Za Vojvođane je poražavajuće što je jedina izvorna nadležnost AP Vojvodine po važećem Ustavu da donesu kako će im izgledati, odnosno kako će nam izgledati grb i zastava, dok su sva druga prava uslovljena donošenjem zakona. E sad, vezano malo pobliže za Nacionalni ivesticioni plan, juče je Izvršno veće AP Vojvodine razmatralo realizaciju budžeta AP Vojvodine za period 1. januar - 30. septembar 2007. godine. Podsećanja radi, malopre je kolega Maraš to pročitao, imamo u Ustavu RS član 184, pogotovo njegov stav 4. koji kaže šta to pripada, odnosno najmanje onih 7% itd., iz budžeta Republike Srbije. Za vašu informaciju, do 30. septembra prošle godine u budžet AP Vojvodine iz budžeta Republike Srbije je stiglo ukupno 25,42 milijarde dinara. Od toga, 14 milijardi su, više puta sam to govorio, transferna sredstva, znači za plate u obrazovanju i za plate u kulturi; tih 14 milijardi lako se izračunava jer je, u stvari, 55% sredstava koja su ukupno došla u budžet AP Vojvodine odavde iz ovog budžeta. Za Fond za kapitalna ulaganja, koji je spektakularno osnovan i započeo rad u AP Vojvodini, ukupno su došle svega dve milijarde. Znači, imamo, s jedne strane, Demokratsku stranku i Fond za kapitalna ulaganja koji oni vode, koji doslovce kažu da je ove godine kroz Fond prošlo 22 milijarde dinara, a u Fond je iz budžeta Republike Srbije došlo svega dve milijarde dinara do 30. septembra. Više puta sam govorio da smatram nemogućim da će ovih preostalih 19 - 20 milijardi stići u poslednjem kvartalu. Imamo najavu da će u narednoj godini kroz ovaj fond biti realizovano 29 milijardi dinara. Ovaj fond je neophodan kako Vojvodini tako i ostalim krajevima ove zemlje, ali na poziciji NIP-a predviđeno je svega devet milijardi dinara. Pretpostavljamo da su to sredstva koja će biti transferisana Vojvodini, a Vojvodina će ih uložiti u Fond za kapitalna ulaganja. Gde se delo ovih 20 milijardi? Kako ćemo to da nadomestimo? Verovatno kao i ove ovogodišnje. Niko ih živ videti neće. Interesantan je još jedan podatak koji moram podeliti s vama a to je da su za prvih devet meseci 2007. godine Vojvođani ukupno prikupili i direktno uneli u budžet Republike Srbije 138 milijardi dinara. Pošto je poslednji kvartal najjači kvartal, za pretpostaviti je da će u 2007. godini, bar po ovim podacima koji su dostupni Vojvođanima, u budžet Republike Srbije sa teritorije AP da se slije najmanje 200 milijardi dinara. A 200 milijardi dinara je i više od 1/3 našeg predviđenog budžeta Republike Srbije za 2007. godinu. Od tih 35%, kada bismo sve sabrali verovatno i više procenata, sa koliko građani AP Vojvodine pune budžet Republike Srbije, ni onih mršavih najmanje 7% koji su nam obećani nema. Nikako da ih dobijemo. Govorio sam ovde i o lokalnim samoupravama pa sam, ako se sećate, rekao da postoje razlike u tome koliko transfernih sredstava dobijaju lokalne samouprave. Na teritoriji AP Vojvodine, zanimljivo je, za prvih devet meseci od svog ukupnog budžeta najmanje je transferisanih sredstava dobila opština Zrenjanin, svega 17%, a najviše je dobila opština Bač - 62%. Da se ne bih ponovo javljao, podeliću s vama i svoja razmišljanja vezana za naše najstarije sugrađane, odnosno za penzionere. U uvodnom izlaganju gospodina ministra imali smo prilike da čujemo da će se otprilike 1/3 ovogodišnjeg budžeta, odnosno 177 milijardi dinara potrošiti na subvencioniranje fonda za naše penzionere. Govorio sam u načelnoj raspravi, pa želim da ponovim, znači, osnovica za penziju se izračunava na osnovu prosečne plate koja se isplaćuje u određenom periodu na teritoriji Republike Srbije. Ta prosečna plata koja prolazi kroz legalne tokove našeg finansijskog sistema ne odražava pravi iznos, odnosno prosečne plate u Republici Srbiji su kudikamo veće nego one koje mi možemo da izrazimo. Veće su na taj način što poslodavci, nedopustivo veliki broj poslodavaca, plate i prinadležnosti svojim zaposlenima ne isplaćuju na njihove žiro-račune, na njihove tekuće račune ili legalno kroz blagajnu, već to, kako se to kod nas kaže, rade, u nedopustivo velikoj količini novca, na crno. Na taj način prosečna plata biva manja, odnosno osnovica za penziju je manja i naši penzioneri ne dobijaju onoliko koliko im pripada. Nije ni čudo onda što mnogi koji ispunjavaju čak oba osnova za odlazak u penziju ne žele da odu jer ih tamo čeka više nego upola manje primanje od onoga što sad imaju. Odnos naših poslodavaca prema ljudima koji imaju četiri - pet godina do penzije je kao i prema ovima koji su upravo počeli da rade, odnosno i njima minimalac isplaćuju legalno a većinu ostalih prinadležnosti na crno. Kontrola svega ovoga nemoguća je, više narodnih poslanika je govorilo o tome, uz ovakav odnos prema Državnoj revizorskoj instituciji, jer oni čak nemaju svoju prostoriju, nije predviđeno da je imaju, a sa ovolikim brojem i ovakvim platama nemoguće je to sve kontrolisati. Ali, možda bi Ministarstvo finansija moglo da se pozabavi ovom problematikom malo više pa da možda razmotri ideje da se privrednicima za neki kreditni potencijal uzima i podatak kolike su im prosečne plate, da to bude jedan od elemenata. Možda one koji isplaćuju plate veće od prosečnih možemo stimulisati tako da im se umanje doprinosi preko tih sredstava ili možda čak da im se oprosti. Mislim da bi se možda štošta moglo saznati od država iz okruženja, da svi zajedno učinimo našim penzionerima život ne boljim nego podnošljivijim. Jer, kako sada žive, to je sramota za svakog od nas.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Javljam se po Poslovniku, povodom odredbe Poslovnika koja se odnosi na to da poslanik treba da govori o onome što je na dnevnom redu, a podrazumevalo bi se da poslanik govori ono što je tačno. Prethodni kolega je, verovatno u nameri da što više afirmiše politiku stranke kojoj pripada, govorio o odnosu Republike Srbije prema Kosovu i Metohiji na način koji nije apsolutno tačan. Očigledno ova tema budžeta kod dobrog broja poslanika koji su ovde prisutni izaziva takvo osećanje da možda jedan broj poslanika ne sluša pažljivo šta se priča, a nažalost, sada sam bio u situaciji da čujem, priča se svašta. Znači, za one neupućene, pošto se o politici države Srbije u čitavom prethodnom periodu priča na jedan krajnje negativan način, molio bih kolegu da malo pogleda šta se zbivalo u godinama pre. Ne govorim o devedesetim, nego govorim i o osamdesetim i o devedesetim, ne preskačem nijedan period ili ono što država čini sada. Sve su to napori da se reši jedno pitanje na način na koji to rade sve civilizovane zemlje i da manjine dobiju prava koja im pripadaju, sem onog koje im ne pripada, a koje bi želeli – da stvore državu na teritoriji koju naseljavaju. Ovo ne govorim slučajno. Osamdesetih godina, za one neupućene ili one koji se ne sećaju, pripadnici albanske manjinske zajednice imali su svog predstavnika u kolektivnom šefu države, čuvenom Predsedništvu SFRJ. Imali su sedamdesetih godina školovanje na svom jeziku na univerzitetu, što je tada bio jedinstven slučaj u svetu. Devedesetih godina očigledno su se opredelili za jednu drugu strategiju. Nije država njima uskratila mogućnost da imaju prava ni u oblasti kulture, ni u oblasti zdravstva, ni u oblasti penzijskog osiguranja ili bilo kojoj drugoj oblasti života u ovoj državi, nego su se oni opredelili da stvore paralelan sistem. Treba podsetiti da su koristili ono što im je država omogućavala, putne isprave itd, ali nisu hteli da plaćaju porez, nisu hteli da idu u vojsku. I to im je bilo malo pa su krajem devedesetih počeli terorističke aktivnosti; država je reagovala, a oni koji su podržavali teroriste opredelili su se za jednu drugu politiku itd. Napravljen je Račak, povod za bombardovanje, agresiju i, nažalost, tu smo gde smo, sa pokušajem države da nešto učini. Ovo govorim zato što se sa ove govornice može mnogo toga čuti. Bio bi red da poslanici koji žele da afirmišu svoju politiku, politiku stranke kojoj pripadaju, to rade na način da afirmišu, a ne da ruše državu, jer to uopšte nije korektno ni sa stanovišta uloge narodnog poslanika, a kamoli državljanina Republike Srbije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedniče, gospodine ministre, više puta smo rekli da poslanici SVM neće glasati za budžet i to iz više razloga, a najvažniji je svakako nastavak centralističke politike od strane Vlade Republike Srbije i, sa druge strane, nepoštovanje autonomije Vojvodine. Zbog važnosti želim da ponovim neke činjenice koje sam delimično izneo u načelnoj raspravi, a mislim da su veoma bitne. Dakle, stranke vladajuće koalicije su tokom poslednjih godinu dana više puta prevarile građane Vojvodine. Prvi put su to uradile prilikom donošenja Ustava Republike Srbije, pre nešto više od godinu dana, kada su u referendumskoj kampanji prećutale svoju pravu računicu, prema kojoj se, ispostavilo se, u tih sedam vojvođanskih procenata uračunavaju i plate zaposlenih u obrazovanju i deo sredstava u oblasti kulture i to iznosi ukupno nešto više od 23 milijarde dinara. Nažalost, to je svima jasno, uloga organa AP Vojvodine prilikom raspodele ovih sredstava svedena je na ulogu običnog poštara. Druga prevara se dogodila prilikom donošenja budžeta za 2007. godinu, dakle za tekuću godinu, kada ste u budžetu predvideli sredstva u iznosu od četiri milijarde dinara za projekte na teritoriji AP Vojvodine u glavi - Kancelarija za Nacionalni investicioni plan, a Vlada je umesto da te četiri milijarde dinara prenese budžetu AP Vojvodine ta sredstva, na osnovu jedne uredbe, potrošila. Da prevara bude još veća, potrošila je i organima AP Vojvodine propisala obavezu da ta sredstva evidentiraju u budžetu AP Vojvodine kao prihod iz budžeta Republike Srbije. Nažalost, ta sredstva su potrošena, ne ceo iznos sredstava, ali velikim delom, na projekte koji spadaju u nadležnost Republike – građene su zgrade poreskih uprava, zatvori, prekršajni sudovi itd. Mislim da je ovo čisto kršenje Ustava da jednostavno ne može biti čistije. Treći put smo prevareni, možda bolje rečeno pokradeni, nakon donošenja budžeta za 2007. godinu. Naime, članom važećeg Zakona o budžetu utvrđeno je da će se budžetu AP Vojvodine preneti preostali iznos sredstava, dakle pored sredstava od poreza na dohodak građana, poreza na dobit preduzeća, ostalih prihoda na teritoriji AP Vojvodine i pored sredstava za plate zaposlenih u obrazovanju i sredstva za kulturu, znači pored svih ovih sredstava preostali iznos do 7% će se transferisati budžetu AP Vojvodine, i to u skladu sa odlukom o budžetu AP Vojvodine za 2007. godinu. Ova rečenica stoji u budžetu Republike Srbije za ovu godinu. Pošto je u tom trenutku budžet AP Vojvodine bio donet, bilo je potpuno jasno koja su sredstva tom odlukom od strane organa, odnosno Skupštine Vojvodine planirana za Vojvodinu. Ta sredstva iznose 21,4 milijarde dinara, a nažalost, i o tome je bilo dosta reči, ostvarenje tih sredstava do 30. septembra iznosi 9,33 posto. Dakle, od 21,4 milijarde dinara dve milijarde su se slile u budžet AP Vojvodine. Naravno, postoje i drugi razlozi, ali prvenstveno zbog ovog razloga ostvarenje celog budžeta AP Vojvodine do 30. septembra je na nivou od 45,85 posto. To znači da je budžet AP Vojvodine u 2007. godini, kako sada stvari stoje, znači 13 dana pre kraja godine, oštećen za 19,5 milijardi dinara. Mislim da je ovo krivično delo. Naime, neko je građane Vojvodine pokrao za 19,5 milijardi dinara. Prilikom donošenja budžeta za 2008. godinu sprema se nova prevara. Sada se to radi u saradnji sa pokrajinskim rukovodstvom DS-a, što nije bio slučaj kada se donosio budžet za 2007. godinu. Sada se, naime, predviđaju sredstva u iznosu od 9 milijardi dinara za prenos budžetu AP Vojvodine za Nacionalni investicioni plan. Problem je u tome što će se ta sredstva, sa jedne strane, evidentirati u budžetu Republike Srbije i AP Vojvodine kao izdaci budžetu AP Vojvodine, međutim, raspodelu tih sredstava će vršiti Vlada Republike Srbije svojom odlukom. Dakle, preneće sredstva u iznosu od devet milijardi dinara formalno, ali će suštinski ta sredstva svojom odlukom jednostavno potrošiti. To znači da se pravo odlučivanja o tim sredstvima jednostavno oduzima od AP Vojvodine, umesto da se ostavi njima. To je takođe kršenje Ustava. Jednostavno, ovo nije u skladu sa Ustavom. Mi smo podneli amandman sa ciljem da se Predlog budžeta za 2008. godinu uskladi sa Ustavom Republike Srbije i da se ostavi pravo odlučivanja organima AP Vojvodine u odnosu na ovih devet milijardi dinara iz NIP-a. Naravno, nikakvo čudo nije, amandman je odbijen, ali je obrazloženje besmisleno. U obrazloženju zašto se amandman odbija stoji da se amandman ne prihvata iz razloga što je nalogodavac ministar zadužen za NIP. Mislim da ovo obrazloženje nikakve veze nema sa suštinom amandmana. Dakle, nažalost, u 2008. godini suština ostaje ista kao što je bila u 2007. godini – odluka o korišćenju sredstava iz NIP-a donosi se u Beogradu. Sada će organi AP Vojvodine biti formalno konsultovani, ali neće oni donositi nikakve odluke. U čemu je razlika u odnosu na 2007. godinu? U tome što će se u 2008. godini umesto četiri milijarde, kako je to bilo u 2007. godini, od organa AP Vojvodine oduzeti sredstva u iznosu od devet milijardi dinara, i to potpuno legalno, na osnovu Zakona o budžetu, i niko ništa kasnije neće moći u tom smislu da kaže. Šta je sa preostalim sredstvima do 7%? Ona će se prenositi budžetu AP Vojvodine kroz ostale projekte NIP-a, to stoji u Predlogu budžeta. To znači da čak i bez mišljenja organa AP Vojvodine, i o tome je bilo reči da sa veoma lošim izgledima, imajući u vidu odnos ministra Dinkića i ministra Ilića prema Vojvodini... Da se vratimo malo na 2007. godinu. Naime, postoje neki podaci koji zaslužuju da budu citirani. Sa jedne strane, ukupni prihodi budžeta AP Vojvodine u 2007. godini će iznositi oko 35 milijardi dinara, imajući u vidu finansijska kretanja do 30. septembra, što znači da će oko 6% u odnosu na budžet Republike Srbije za 2008. godinu biti ostvareno. Dakle, biće sigurno ispod Ustavom utvrđenog iznosa od 7% i formalno će se prekršiti Ustav Republike Srbije. Naravno, krši se i na suštinski način, i to je mnogo bitnije. Sa jedne strane, organi AP Vojvodine u 2007. godini će samostalno odlučivati o trošenju oko 15 milijardi dinara; dakle, umesto 7%, što bi značilo autonomiju, u skladu sa Ustavom, oni će odlučivati o oko 2,5% republičkog budžeta, znači, o tolikom iznosu. Sa druge strane, kapitalni izdaci će iznositi oko 4,5 milijardi dinara u 2007. godini; dakle, umesto 3/7, Vojvođanima će za kapitalne izdatke pripadati 1%. Mislim da je dobro jedno poređenje sa budžetom grada Novog Sada, koji iznosi 14 milijardi dinara. Naravno, o raspodeli tih sredstava odluku donosi Skupština grada Novog Sada. U odnosu na to, praktično, organi AP Vojvodine odlučuju o budžetu koji je približno iste visine. Postavlja se pitanje da li je ovo o čemu sam ja pričao ustavnost i zakonitost. Ja mislim da nije; vidi se koliko je licemerno da vi iz Vlade Republike Srbije postavljate pitanje zakonitosti i ustavnosti odluka AP Vojvodine. Ako ste zaboravili, želim da vas podsetim da ste pre nekoliko meseci doneli izmene i dopune Zakona o državnoj upravi i propisali organima AP Vojvodine da svoje odluke pre stupanja na snagu šalju na kontrolu nadležnim ministarstvima. Mislim da je ovaj položaj toliko podređen da ni "a" od autonomije ne postoji, da mesne zajednice u Severnoj Koreji imaju veću autonomiju od AP Vojvodine. Ono što predsednik Izvršnog veća AP Vojvodine radi, to je "marketing autonomija". Naime, on mnogo priča o autonomiji Vojvodine, a u saradnji sa vama poslanicima DS-a ovde u Narodnoj skupštini radi upravo na slabljenju položaja AP Vojvodine. Takve ciljeve dele i neke druge stranke sa sedištem u Beogradu. Međutim, problem je u tome što gospodin Pajtić priča nešto sasvim drugo, pravi neku pozorišnu predstavu, umesto da prizna ovo o čemu ja govorim. Naravno, po uzoru na Velimira Ilića i on posećuje gradilišta, otvara gradilišta kojih, na svu sreću, u Vojvodini ima mnogo, i to naravno priznajemo. Ne bi bio problem to što predsednik Izvršnog veća obilazi ta gradilišta, ukoliko bi on saopštavao istinu građanima na tim gradilištima. Istina je da bi se moglo pet puta više graditi ukoliko građani Vojvodine u 2007. godini ne bi bili pokradeni za 19,5 milijardi dinara od strane Vlade Republike Srbije. U raspravi u načelu sam postavio jedno pitanje gospodinu Cvetkoviću, ali nisam dobio odgovor. Sada ću to pitanje da ponovim i da ga dopunim sa još dva pitanja. Prvo pitanje, koji će iznos sredstava – gospodine ministre, vama postavljam pitanje, molim vas da me saslušate – biti prenet AP Vojvodini za kapitalne rashode u 2008. godini, a o čijoj će raspodeli odluke donositi organi AP? Sa druge strane, novim Zakonom o budžetskom sistemu ćete definisati pojam budžeta i iz toga će biti sasvim jednostavno utvrditi šta znači tih 7%. Drugo pitanje, koliko će do kraja 2007. godine iznositi ukupan budžet Republike Srbije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu? Ovu informaciju tražim zato da bih mogao i ja da izračunam koliko će to kršenje Ustava biti, koliko će sredstva biti ispod 7%. Sa treće strane, gospodin Elezović, predsednik Pokrajinskog odbora za DS, sinoć je u jednoj TV emisiji izjavio da do kraja godine ima još 13 dana i da će iz budžeta Republike Srbije biti preneta sredstva Fondu za razvoj Vojvodine u iznosu od milijardu i po dinara, dakle, u narednih 13 dana. Moje treće pitanje je – da li je ovo obećanje gospodina Elezovića utemeljeno na činjenicama? Na kraju želim da postavim pitanje predsedniku Narodne skupštine – da li ste spremni, gospodine predsedniče Narodne skupštine, da poslušate apel gospodina Balinta Pastora da se ne radi na dan katoličkog Božića ili i dalje stojite na stanovištu da imate nameru da na ovaj način ponizite poslanike koji tog dana žele da praznuju?
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam i u načelnoj raspravi rekao da će Savez vojvođanskih Mađara glasati protiv predloženog budžeta za 2008. godinu iz više razloga. Jedan od tih razloga je protivustavan položaj Vojvodine u Predlogu budžeta za 2008. godinu. Izneo sam već neke činjenice u načelnoj raspravi; gospodin Varga je malopre izneo neke dodatne činjenice, ali tu ima mnogo činjenica u vezi sa ponižavanjem Vojvodine i želeo bih još nekoliko činjenica da saopštim sa ovog mesta. U skladu sa članom 184. Ustava Republike Srbije Vojvodini pripada najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije. Hteo bih da naglasim da postoji reč „najmanje“ u Ustavu Republike Srbije; znači, tih najmanje 7% moglo bi da bude i 10%, ili 12%, ali, nažalost, Vojvodina ne dobija ni tih 7% koje bi trebalo da dobije na osnovu člana 184. Ustava Republike Srbije. Šta je tu problem? Problem je u tome što se krši Ustav, a drugi problem je u tome što se Demokratska stranka zadovoljava sa 7%. Jednostavno, nije mi jasno zbog čega 7% stoji u Ustavu Republike Srbije. Zašto ne stoji više? Ali, kada već stoji 7%, onda bi bilo dobro da se ta ustavna odredba poštuje i da se ta sredstva, odnosno taj procenat iz republičkog budžeta doznači AP Vojvodini. Nažalost, to nije tako. U Vojvodini je pokrajinska vlada, pokrajinsko Izvršno veće osnovalo Fond za kapitalna ulaganja. Pokrajinsko Izvršno veće je formiralo Fond za razvoj AP Vojvodine, a isto tako je formiran Fond za razvoj poljoprivrede AP Vojvodine. Taj fond je takođe osnovalo Izvršno veće AP Vojvodine. Ovi fondovi bi trebalo da deluju sa ciljem poboljšavanja ekonomskog položaja Vojvodine, poboljšavanja infrastrukture u Vojvodini, poboljšavanja položaja poljoprivrednih proizvođača, preduzetnika, malih i srednjih preduzeća. Nažalost, ovi veoma važni fondovi ne mogu postići svoje ciljeve iz prostog razloga što iz republičkog budžeta ne stižu ona sredstva koja bi trebalo da stižu na osnovu Ustava Republike Srbije. Ja sam i u načelnoj raspravi rekao da je planirani budžet Fonda za razvoj AP Vojvodine u 2007. godini 1.600.000.000 dinara. Od toga je, nažalost, realizovano svega 67 miliona ili 4,2% planiranog iznosa. Zbog čega je to tako? Naravno, to nije tako zbog neodgovornosti osnivača Fonda za razvoj, to nije tako zbog neodgovornosti pokrajinskog Izvršnog veća, nego je to isključivo zbog ophođenja Republičke vlade, zbog toga što Republička vlada krši, nažalost, Ustav Republike Srbije. Šta je krajnji problem? Krajnji problem je taj što je Fond za razvoj raspisao određene konkurse za poljoprivredne proizvođače, preduzetnike, mala i srednja preduzeća; ljudi i firme iz Vojvodine su konkurisali za ta sredstva, a Fond za razvoj ne može ta sredstva dodeliti onima koji su konkurisali jer je budžet Fonda za razvoj AP Vojvodine prazan. Sličan je slučaj sa Fondom za kapitalna ulaganja. To je onaj fond koji gradi po Vojvodini, to je onaj fond zahvaljujući kojem se predsednik Izvršnog veća i potpredsednik Demokratske stranke gospodin mr Bojan Pajtić slika svakog dana u nekom vojvođanskom mestu. On nastoji da pokaže da je ta izgradnja infrastrukture postignuta isključivo zahvaljujući Demokratskoj stranci, da je cela Vojvodina jedno veliko gradilište. Naravno, moram da priznam da se stvarno puno radi i gradi u Vojvodini, ali to nije rezultat rada isključivo Bojana Pajtića, to je rezultat rada Izvršnog veća AP Vojvodine. To Izvršno veće čine Demokratska stranka, Savez vojvođanskih Mađara, Liga socijaldemokrata Vojvodine i Pokret snaga Srbije. Gospodin Varga je vrlo ispravno rekao da je ono što radi gospodin Pajtić marketing autonomija, da tu nema ni „a“ od finansijske autonomije Vojvodine, a kamoli nekih drugih osobina autonomije. Želeo bih da vas podsetim da vladajuća koalicija nije smatrala važnim da predloži Narodnoj skupštini zakon o imovini Vojvodine, da je Vojvodina možda jedina regija u celoj Evropi koja nema svoju imovinu, koja jedva da ima svoje izvorne prihode. Nažalost, vrlo malo je urađeno od 2000. godine. Vojvodina je jedina regija u Evropi u kojoj zgrada Skupštine AP Vojvodine i zgrada Izvršnog veća AP Vojvodine nisu vlasništvo organa AP Vojvodine i Vojvodine nego su vlasništvo Republike Srbije, što je jedno ponižavajuće stanje. Da se vratim na Fond za kapitalna ulaganja. Ni ovaj fond nije mogao da uradi sve ono što je bilo planirano, jer ne stižu sredstva iz budžeta Republike Srbije. Kada sam ovo pitanje pokrenuo za ovom govornicom pre nekoliko dana, kada je načelna rasprava bila u toku, tada je gospodin Božidar Đelić, potpredsednik Republičke vlade, rekao da je tačno da nisu stigla sva sredstva koja su morala da stignu iz budžeta Republike, ali je to zbog toga što iz Fonda za kapitalna ulaganja AP Vojvodine nisu još svi predračuni stigli u Republičku vladu. Mislim da nedvosmisleno moramo reći građanima Vojvodine da Demokratska stranka, Republička vlada i lično Božidar Đelić smatraju da je Vojvodina malo dete koje mora da trči sa raznim predračunima u centralu u Beograd, da pravda svoje troškove i da čeka da li će eventualno Republička vlada da doznači ta sredstva AP Vojvodini. Mislim da bi trebalo da budu drugačiji odnosi između republičke i pokrajinske vlade, da bi ta sredstva trebalo doznačiti Vojvodini početkom godine ili periodično. Naravno da Izvršno veće i drugi organi AP Vojvodine treba da raspolažu tim sredstvima. Siguran sam da Izvršno veće AP Vojvodine zna kako se ta sredstva mogu najpametnije i najbolje potrošiti, u interesu svih građana Republike Srbije. Ali, pošto to nije tako, bez obzira na činjenicu što je Demokratska stranka u većini i u republičkoj i u pokrajinskoj vladi, meni jednostavno nije jasno zašto gospodin Božidar Đelić, zašto gospodin ministar Cvetković nemaju poverenja u Bojana Pajtića. Zašto ovi ljudi nemaju poverenje u svog partijskog istomišljenika? Zašto nemaju poverenja u potpredsednika svoje stranke kada već nemaju poverenja u druge članove pokrajinske vlade, pokrajinskog Izvršnog veća? Zašto ne doznačavaju ta sredstva, barem zbog Bojana Pajtića? Siguran sam da gospodin Cvetković i gospodin Đelić mogu imati poverenja u gospodina Pajtića. Pozivam ih i sa ovog mesta da ne tretiraju Vojvodinu kao malo dete i da ta sredstva koja pripadaju Vojvodini doznače ili početkom godine ili određenom periodikom. Malopre sam govorio o Fondu za razvoj AP Vojvodine i rekao sam da je stiglo svega 4,2% od planiranog iznosa za Fond za razvoj AP. Ta sredstva bi trebalo da stignu prvenstveno iz privatizacionih prihoda, ali nažalost, ti prihodi ne stižu takvom dinamikom kako bi trebalo da stižu. Problem je u tome što ova Narodna skupština i narodni poslanici nisu videli završne račune u Narodnoj skupštini već niz godina i mi jednostavno ne znamo koliko sredstava je dobila Vojvodina. Mi uvek znamo samo koliko je bilo planirano sredstava da dobiju organi AP Vojvodine, a to naravno nije dobro. Malopre je gospodin Varga rekao da je gospodin Elezović juče u jednoj TV emisiji rekao da je tačno da je vrlo malo sredstava stiglo iz republičkog budžeta u vojvođanski, ali da još uvek ima desetak dana i da će ta sredstva stići. Moram da kažem da sam i ja gostovao u toj emisiji i gospodin Elezović je ovo odgovorio na moje pitanje. Stvarno mislim da je smešno da Demokratska stranka obmanjuje ljude. Jednostavno, DS smatra da nije samo Vojvodina malo dete, nego su svi građani Vojvodine sa pravom glasa mala deca i da je moguće reći da je istina da nije stiglo skoro ništa za 50 nedelja, ali će sve stići za dve nedelje, do kraja godine ili za nedelju dana. Mislim da je to čista obmana. Što se tiče ovog našeg konkretnog amandmana, mi smo predložili da sredstva iz NIP-a budu dodeljivana na predlog, odnosno tačnije odlukom organa AP Vojvodine. Jednostavno, mi smatramo da ova sredstva iz Nacionalnog investicionog plana koja pripadaju Vojvodini, prema Ustavu, treba da raspoređuju organi Vojvodine. Još jednom bih želeo da kažem da Demokratska stranka čini većinu ne samo u Republičkoj vladi, nego i u pokrajinskoj vladi, pa bi bilo dobro da ljudi iz DS-a koji sede u Republičkoj vladi imaju barem razumevanja za Bojana Pajtića i za ljude iz DS-a u Izvršnom veću. Bilo bi dobro da ova autonomija Vojvodine ne bude samo mrtvo slovo na papiru, nego da stvarno zaživi i u praksi, da organi Vojvodine raspoređuju ta sredstva koja pripadaju po Ustavu. Ja bih sa ovog mesta na kraju želeo da apelujem na Vladu Republike Srbije da što skorije, na osnovu odredaba Ustava Republike Srbije, predloži narodnim poslanicima i parlamentu predlog zakona o imovini AP Vojvodine, da Vojvodina ne bude jedina regija u Evropi koja nema svoju imovinu.
Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 17. Predloga zakona o budžetu amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Mislim da mi neće biti težak zadatak i pretpostavljam da će ministar da prihvati ovaj amandman u toku iznošenja mojih argumenata za usvajanje ovog amandmana, tako da gospođa Vjerica Radeta, koja takođe želi da govori o ovom amandmanu, neće imati potrebe za tim. Poznato vam je da je narodni poslanik Zoran Krasić jedan od najboljih pravnih teoretičara i praktičara u Srbiji. To su priznale i mnoge kolege, ali najveće priznanje je dobio svakako svojevremeno od najmlađeg profesora, odnosno doktora pravnih nauka prof. dr Vojislava Šešelja kada je gospodina Krasića, zajedno sa Aleksandrom Vučićem i Slavkom Jerkovićem, imenovao za svog pravnog savetnika. Gospodine ministre, mi ovim amandmanom gospodina Krasića ne zadiremo u samu raspodelu sredstava po članu 5. ovog zakona, koja se raspoređuju na oko 500 pravosudnih organa, nego želimo da ukažemo na nešto drugo. Želimo da afirmišemo princip podele vlasti u Srbiji na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, jer ono kako ste vi predvideli u Predlogu zakona o budžetu za 2008. godinu sigurno ne dovodi do toga, nego do zavisnosti sudske vlasti od izvršne vlasti, a pre svega od ministra pravde. U članu 17. stav 1. ovog zakona je predviđeno da će ministar pravde sredstva dobijena od sudskih taksi koja se nalaze na evidencionom računu usmeravati prema određenim sudovima. Zatim, sredstva koja sudovi dobijaju kao indirektni korisnici budžetskih sredstava takođe će po nalogu ministra pravde moći da se koriste i da se troše, a naredbodavac za trošenje i raspolaganje tim sredstvima će biti predsednik sudskog organa ili tužilac, naravno, ukoliko bude tih sredstava, odnosno zavisno od mere u kojoj ona i postoje. Zatim, u stavu 4. ovog člana predviđeno je da će prilikom nabavke određenih sredstava za veći broj sudova o tome odlučivati ministar. Na kraju se kaže da Ministarstvo vrši nadzor nad trošenjem tih sredstava ukoliko ta sredstva nisu trošena na najbolji mogući način, a poznato nam je na koji način se vrši kontrola budžetskih sredstava, tako da sve to može i treba da bude izvan uticaja ministra pravde. Ovo Ministarstvo pravde, a i svi ministri pravde od 2000. godine trudili su se da pospeše negativnu selekciju. Mada mi u Srpskoj radikalnoj stranci smatramo da najveći broj sudija i tužilaca jesu časni i pošteni ljudi, na koje ne može ni na jedan način da se utiče da svoj posao rade u skladu sa Ustavom i zakonom i na osnovu svog sudijskog ubeđenja, nije isključena mogućnost da ministar pravde može da ostvari veliki uticaj na zaposlene u određenim organima pravosuđa, kao što su Tužilaštvo za ratne zločine, Specijalni sud. To su valjda miljenici u kompletnom sistemu pravosuđa i ministra pravde i mnogih ministara u Vladi Republike Srbije. Mi želimo to da sprečimo. Zapravo, odvode građane Srbije i zastrašuju ih tamo u tim sudovima. Mi poštujemo sud i sudske organe, ali smatramo da građani Srbije treba da izražavaju svoju slobodnu volju pred sudovima, a ne da budu ucenjivani, maltretirani, kao što to čine Tužilaštvo za ratne zločine i Specijalni sud u vrlo velikom broju slučajeva. Ovaj put bih želeo da zatražim objašnjenje od ministra pravde, kao člana Visokog saveta sudstva, kada planira da u jednom malom mestu, u Krupnju, izvrši popunu Opštinskog suda. Više puta sam ukazivao da u tom sudu postoje samo predsednik suda i još jedan sudija. Možete misliti koliko je spora pravda za građane Krupnja ukoliko imaju predsednika i samo jednog sudiju. Ukoliko bi ovaj član 17. ostao ovakav, onda bi došlo do velikih razlika u materijalnoj i tehničkoj opremljenosti među sudovima. Poznato mi je da u nekim sudovima postoji već broj automobila nego što ima sudija, a u drugim nema nijednog automobila. Zatim, postoje problemi sa kadrovima koji vrše programiranje u sudovima i to je nešto na šta se mora u narednom periodu obratiti veoma velika pažnja. Želim da iskoristim priliku da kažem da prilikom donošenja zakona o sedištu sudova, bez obzira na preporuke EU i drugih međunarodnih organa i onih koji vrše kondicione pripreme sudija i tužilaca u Srbiji, moramo voditi računa o teritorijalnoj udaljenosti onih ljudi koji se eventualno mogu pojaviti kao stranke pred opštinskim sudovima. Kao primer moram da navedem mesto iz kojeg ja dolazim, a to je Ljubovija, gde postoje sela koja su od sedišta Opštinskog suda udaljena i po 40 km; Ljubovija je od Loznice udaljena 70, tako da ukoliko bi došlo do ukidanja Opštinskog suda u Ljuboviji imali bismo situaciju da bi građani Srbije u slučaju potrebe zaštite svojih prava pred sudovima morali da putuju po 70 km, odnosno i do 140 km, što bi usporilo efikasnost suda, a samim tim učinilo i skupljim postupak za građane.
Zahvaljujem se, gospodine Periću. Reč, po ovom amandmanu, ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli ste obrazloženje kolege Srete Perića vezano za amandman koji je kolega Zoran Krasić podneo na član 17, odnosno kojim je predložio da se član 17. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu briše. Najpre ću da citiram dva stava člana 17. da bi bilo jasnije zapravo o čemu se ovde radi i zbog čega mi u Srpskoj radikalnoj stranci mislimo da ovaj član mora da se briše. U prvom stavu se kaže: "Ministar nadležan za poslove pravde nadležan je za davanje naloga za prenos sredstava koja se ostvare po osnovu naplate sudskih taksi na evidencione račune pravosudnih organa, kao i za prenos sredstava koja se ostvare po osnovu sudskih taksi sa računa budžeta na podračune pravosudnih organa." U poslednjem stavu kažete: "Ministarstvo nadležno za poslove pravde vrši nadzor nad trošenjem sredstava iz razdela 5 - Pravosudni organi, ako zakonom ili drugim propisom nije drugačije određeno." Brisanje ovog člana je predviđeno zato što je neprihvatljivo da izvršna vlast preko izvršavanja budžeta može na bilo koji način da utiče na sudsku vlast i da platama ucenjuje zaposlene u pravosuđu. Vi ste u obrazloženju rekli da ne prihvatate amandman iz razloga što izvršna vlast preko izvršavanja budžeta ne utiče na sudsku vlast, pa kažete: "Naime, predloženi član je u potpunosti u skladu sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu, jer su inače i sredstva za pravosudne organe utvrđena posebnim delom budžeta, koji obuhvata finansijske planove svih direktnih korisnika budžetskih sredstava, a prema tome i pravosudnih organa, shodno principu podele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Članom 17. Predlogom zakona je regulisano tehničko pitanje prenosa sredstava u skladu sa odobrenim aproprijacijama na podračune preko 500 pravosudnih organa, i to na način da je nadležnost za izdavanje naloga za ovaj prenos data ministru pravde, dok je izdavanje naloga za trošenje ovih sredstava u nadležnosti budžetskog korisnika tj. samog pravosudnog organa." Dakle, vaše obrazloženje, gospodine ministre, ili obrazloženje Vlade Republike Srbije, ne odgovara suštini onoga zbog čega smo mi podneli amandman i vi zapravo niste objasnili zašto ovaj amandman kolege Zorana Krasića nije prihvaćen. To što je vaše predloženo rešenje u skladu sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu, naravno, nema nikakve veze sa našim amandmanom. Govorili smo danas o tome šta znači da li je neki član ovog Predloga zakona o budžetu u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, i to je potpuno nebitno. Ja moram još jednostavnije od kolege Martinovića, koji je danas o tome govorio, da objasnim, pre svega zbog javnosti; volim da me građani Srbije razumeju, dakle, ne samo pravnici. Stručno se apsolutno slažem sa kolegom Martinovićem, ali ako mi podnesemo amandman na ovaj predlog budžeta, na bilo koji član koji je, kako vi kažete, u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu i ako vi u Vladi procenite da je naš amandman dobar i prihvatite taj amandman, ili ga prihvate narodni poslanici, onda je potpuno normalno da to podrazumeva da mora da se menja i Zakon o budžetskom sistemu. To i jeste naš cilj. Dakle, mi tvrdimo sedam godina da vi dosovci donosite zakone koji su štetni i loši za građane Srbije. Mi kroz svaki zakon pokušavamo da vam skrenemo pažnju amandmanima da taj zakon nije dobar, ali nije dobar ni onaj na koji se ovaj predloženi na ovaj ili onaj način naslanja, nadovezuje, dopunjuje ga itd. To upravo jeste suština delovanja poslaničke grupe SRS. Vi raspolažete, po ovom predlogu budžeta, gospodine Cvetkoviću, sa osam milijardi evra narodnih para i sa još više od milijardu evra za koje nameravate da zadužite građane Srbije. Vi ovde ne umete narodnim poslanicima da odgovorite ni na jedno postavljeno pitanje. Opet ponavljam, ne zameram ja vama, jer vi ne možete da znate odgovor na svako od ovih pitanja, ali ubeđena sam da bi na ovo pitanje o kojem sada želim da govorim znao da odgovori ministar Dušan Petrović. Onda biste i vi, ako ste saglasni sa ovim odgovorom Vlade ili ako ste ga uopšte pročitali, razumeli da smo mi u pravu kada tvrdimo da izvršna vlast preko izvršavanja budžeta ucenjuje sudsku vlast. To nam se desilo pre svega nekoliko dana, ne znam, petnaestak dana, koliko je prošlo od kada su zaposleni u sudskoj upravi štrajkovali zbog malih plata. Šta je tada bilo? Da li je tačno da je tada Tadićev ministar Dušan Petrović izašao pred te zaposlene koji su štrajkovali i rekao da mogu dobiti veće plate ako njih 2000 napusti pravosuđe, odnosno ako daju otkaze? S druge strane, obećava da će da zaposli 2300 ljudi u pravosuđu. Zar to nije ucena? Zar to nije najbolji primer kako izvršna vlast utiče i pokušava da utiče na zaposlene u pravosuđu? I šta će ljudi, preti im se otkazom, onda kažu - bolje i plata od 12.000 dinara nego otkaz. Vi na taj način vršite pritisak, gospodine Cvetkoviću, na sve sfere života u Srbiji. To je zaista nedopustivo. Nedopustivo je da vi objašnjavate nama, kao da smo mi debili pa ne razumemo ono što pišemo i o čemu vam ovde govorimo, i vi nas ubeđujete da nije tačno da vi vršite uticaj. Pa vi, gospodine Cvetkoviću, vi iz Demokratske stranke, od Đinđića do Tadića, sedam godina lažete građane Srbije da ćete doneti pravosudni budžet. To je ono za šta se zalaže SRS. Vi sedam godina pričate da ćete od narednog budžeta imati pravosudni budžet. Gde je pravosudni budžet? Nema ga. Nema ga zato što vama treba da utičete preko plata na onog nesrećnika Vukčevića, specijalnog tužioca za ratne zločine, na ovog Mrdaka, njegovog zamenika. Vama trebaju specijalni sudovi, specijalne sudije. Vi njima određujete duplo i tri puta veće plate nego ostalim časnim i poštenim sudijama koji su verovatno sposobniji od onih koje ste vi proglasili specijalcima u vršenju poslova. Specijalci su zato što obavljaju specijalne zadatke za Karlu del Ponte, za SAD, za NATO, za sve one koji podržavaju Borisa Tadića u ovoj izbornoj kampanji. Dakle, ne dozvoljavamo vam da obmanjujete građane Srbije. Naš amandman je potpuno u skladu sa stavovima SRS – jedini način da sudska grana vlasti bude apsolutno samostalna u vršenju svog posla jeste da raspolaže budžetom. Mi imamo na dnevnom redu i zakon o sudskim taksama. Opet povećavate sudske takse. Sudske takse su dostigle takav nivo da se građani ne usuđuju ni da se tuže i sude za nešto gde zaista imaju razloga jer im sudska taksa i sudski troškovi budu skuplji od onog za šta žele da dokažu svoje pravo na sudovima. Dakle, vi ovo nazivate samo tehničkim poslom Ministarstva pravde. Ne, mi srpski radikali ovo nazivamo direktnim uticajem Demokratske stranke Borisa Tadića i njegovih ministara na deo pravosuđa, na one na koje možete da utičete. To su oni, podsećam vas, što su bili sekretari zemljoradničkih zadruga, pa ste ih postavili za sudije. Nemam ništa protiv sekretara zemljoradničkih zadruga niti protiv zemljoradničkih zadruga, ali neko ko nema iskustva, ni pripravničkog, u sudu ne može biti predsednik suda. Podsećam vas i na one koje ste na istoj sednici Skupštine postavili za sudije, a 10 minuta posle toga za predsednike sudova. E, to su oni na koje vi utičete, gospodine Cvetkoviću, to su oni koji još uvek neće da kažu da je Boris Tadić slagao građane Srbije kada je obećao da će rešiti aferu Bodrum, ali o tome ću povodom nekog drugog amandmana.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Predlažem da obradimo još jedan amandman i da ostale amandmane ostavimo za sutra. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo želim da iskoristim priliku da ne samo mom kolegi Zoranu Despotoviću koji je napisao ovaj amandman, nego i svim vernicima čestitam slavu Svetog Nikolu. Obrazložiću amandman koji je moj uvaženi kolega Zoran Despotović podneo na član 19. tražeći da se član 19. briše. Inače, da bi građani znali o čemu se radi u članu 19, član 19. glasi: "Funkcioner koji rukovodi radom direktnog korisnika budžetskih sredstava može, uz saglasnost Vlade, preneti direktoru Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije ovlašćenje za raspolaganje odobrenim aproprijacijama utvrđenim ovim zakonom, koje se odnose na kapitalne investicije i održavanje objekata u svojini Republike Srbije, osim za kapitalne investicije iz NIP-a." Ovde se odmah nameće, već u prvoj rečenici, reč - funkcioner. Mene sad stvarno interesuje, a siguran sam i mnoge druge, šta to znači. Da li je to stranački funkcioner, funkcioner DS-a? To može da bude i funkcioner u fudbalskom klubu ili bilo čemu. Konkretno, funkcioner je visoko zvanje ali nema nikakvu konkretnu težinu niti ima baš ovako opisano zvanje, stručnost ili bilo šta. Funkcioner kao funkcioner ne mora da bude niti stručno lice, nego se jednostavno nalazi na toj funkciji. Znači, po samom položaju, zato što se nalazi tu, jer je funkcioner, njemu se daju toliko velika ovlašćenja i kaže se da funkcioner koji rukovodi radom direktnog korisnika budžetskih sredstava može, uz saglasnost Vlade, preneti direktoru Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije ovlašćenje za raspolaganje odobrenim aproprijacijama utvrđenim ovim zakonom, koje se odnose na kapitalne investicije i održavanje objekata u svojini Republike Srbije. Sad se ja pitam, šta ovo znači? Ovo znači bukvalno da funkcioner po nalogu Vlade, što bi moglo stvarno izazvati sumnju... I, postavlja se odmah pitanje da li je on poslušnik; taj funkcioner mora da bude poslušnik stranke koja ga je delegirala. Da li će ta sredstva stvarno biti preneta tom direktoru, kako će biti, da li će biti sa nekom pozadinom. Stvara se mogućnost za manipulacije i postoje velike sumnje da ta sredstva neće biti usmerena tamo gde treba i da se neće adekvatno trošiti. Iz ovog se vidi cilj ovog člana, jer će Vlada da manipuliše bukvalno sredstvima budžeta i da to sve naizgled pokrije zakonskim propisima. Postavlja se pitanje da li su određeni uslovi pod kojima se taj funkcioner, koga vi ovde navodite kao funkcionera koji rukovodi radom direktnih korisnika budžetskih sredstava, može obratiti Vladi za dobijanje saglasnosti radi prenošenja sredstava direktoru Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije. E sad, koji su to kriterijumi, kako će on objasniti Vladi da će Vlada da mu da odobrenje da on usmeri ova sredstva ali da ne sme da dira sredstva NIP-a? To nikako ne sme, to će Đilas sve da pokupi, da podeli, da utroši u kampanju DS-a, Tadića, iako će građani vrlo dobro da prepoznaju i već znaju da je Tomislav Nikolić jedini pravi predstavnik i kandidat za predsednika Srbije; bez obzira na pare koje ćete vi usmeriti na kampanju Tadića, građani već znaju. Ovde se sad stvarno nameće da je ova konstelacija vaših članova sve po stranačkoj hijerarhiji; Vlada je ovde, funkcioner je iz vaše stranke, on sprovodi na nižu instancu, jednostavno usmerava pare i gde će te pare završiti, videćemo. Obrazložiću ja posle i ovaj vaš koncept gde ćete usmeriti pare. Na ovaj način se direktoru Republičke direkcije daju ogromna ovlašćenja i odrešene ruke da troši ogromna sredstva, a građani na lokalnom nivou najbolje mogu videti gde se i koliko manipuliše tim sredstvima. To je tačno ono kad se pogledaju opštinski budžeti. Ovo je stvarno perfidan član i omogućava da se sumnja u ispravnost ovih odluka i da se sumnja gde će se pare potrošiti. Ali, vi ste kroz ovaj član hteli da sve to pokrijete, da to sve tako izgleda pravno i legalno i da se pokrijete kroz legitimitet. Međutim, ako se malo vratimo unazad, to su sredstva koja su se koristila a i koja će se koristiti isključivo u političke svrhe, kada to Vlada proceni da je potrebno radi opstanka na vlasti. Brisanjem ovog člana bi se sprečila ta vrsta manipulacije sredstvima iz budžeta. Ta sredstva iz budžeta bi bila vidljiva i lakša za proveru od strane nadležnih organa, a i građana Srbije. Na ovaj način Vlada ostavlja mogućnost da se sumnja u način raspolaganja narodnim parama. Ujedno želim da iskoristim priliku i da ispunim obavezu prema kolegi Despotoviću koji je više puta i u vašem prisustvu, gospodine ministre, ukazivao na problem graničnog prelaza na Jabuci. On je to govorio, ukazao je na problem u više navrata i vama i Ministarstvu poljoprivrede; i policiji se obraćao, zato što je to veliki problem na graničnom prelazu Jabuka između Srbije i Crne Gore. Na graničnom prelazu Jabuka postoji stvarno nelogičnost, a to ću povezati sa ovim sredstvima koja izdvajate iz dela Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije. Vidim da su odvojili 2.900.000 dinara za rekonstrukciju graničnog prelaza Horgoš. SRS nema ništa protiv toga, gospodine ministre, da se popravi stanje na graničnom prelazu Horgoš, daleko od toga, i treba da se sve uredi i popravi, ali moramo da znamo da se Srbija graniči sa Crnom Gorom, pa je taj prelaz Jabuka... Sada ću vam reći konkretno zašto. Bio sam ovih dana u Prijepolju i obilazio sam to. Postoji jedan veliki apsurd na Jabuci. Imate naš granični prelaz, pa imate pet kilometara, da kažemo, ničije zemlje, pa tek onda dolazi ispostava Crne Gore. Sad vi vidite kako će sad tu građani koji žele da pređu, da dođu pet kilometara, znači idu, a to je većinom prelaz gde ljudi prelaze, nose prehrambene proizvode iako, moram da naglasim, na tom graničnom prelazu Jabuka ne može niko da prenese nijedan poljoprivredni proizvod... Nijedan poljoprivredni proizvod ne možete preneti preko tog graničnog prelaza, jedino oni koji nekako uspeju da pređu plaćaju 18% PDV na robu koju koriste. Verujte, stvarno se očekivalo da ćete vi uvrstiti i ovaj granični prelaz i da će se on srediti. Evo, reći ću vam konkretan primer: Žunić Savo je gospodin koga su svi... Pošten, najbolji zemljoradnik i poljoprivrednik tamo, poznat po proizvodnji krompira. On ne može nikada da ode i proda taj krompir u Crnoj Gori zato što, jednostavno, ni fizički ne može to da se uradi, a drugo, zabranjeno je da se prenosi roba. To je nešto što ste stvarno mogli da uradite... Nemamo ništa protiv toga što ste izdvojili sredstva za revitalizaciju objekta na Horgošu, ali ste mogli i ovo. Ovo je problem na koji se dugo ukazivalo. Reći ću vam da Republička direkcija za imovinu Republike Srbije za plate izdvaja 88 miliona, da ima stalne troškove u visini od 107.500.000. To su stvarno veliki troškovi. I, ono što se standardno kroz budžet pojavljuje, to su usluge po ugovoru i tekuće popravke i održavanje i onda imamo specifikaciju za šta ste vi dali pare. Zgrade i građevinski objekti - aproprijacija u iznosu od 484 miliona dinara, namenjeno za izgradnju kompletnog emisionog objekta RTS-a na Avali. Niko vam ništa neće reći da se ne uloži, jer Avalski toranj je bio simbol Beograda. Svi znamo da je taj toranj bio prepoznatljiv, ali morate da kažete, gospodine ministre, da se zna ko je srušio taj toranj, i ne samo ovaj toranj, pa sada srpski narod plaća sve ovo što su vaši prijatelji srušili. Bombardovali su ovu zemlju, pa su izginuli nedužni ljudi kada su nas NATO agresori, njih 18 u koaliciji, bombardovali. Na kraju srpski narod iz budžeta odvaja za ono što su vaši prijatelji ... Kažem, vaši prijatelji, jer oni vas podržavaju i na njihovim krilima ste došli na vlast 5. oktobra. Sada srpski narod plaća ovo. Avalski toranj treba da postoji, i to je odlično da se pojača signal, ali da bude servis građana, a ne servis jedne ili dve stranke. Građani treba da znaju da su ovolike pare izdvojene zato što su NATO zlotvori srušili ovaj toranj i sada će morati da se plaća. Za rekonstrukciju i adaptaciju poslovne zgrade Agencije za privredne registre predviđen je iznos od 2.900.000 dinara. Te pare idu tu, ova sredstva će se usmeriti i onda će taj funkcioner moći da usmeri ova sredstva i da se kroz izvođenje radova neko obogati, da uzme pare. A mi dolazimo u apsurdnu situaciju da Srbi iz Pljevalja, Prijepolja, Jabuke ne mogu da pređu granicu prema Crnoj Gori. Objasnite nam, gospodine ministre, kolika su finansijska sredstva bila potrebna da se taj punkt koji je na Jabuci pomeri 5 km prema crnogorskoj granici, da ljudi jednostavno za minut mogu da pređu granicu. Očito je da vaša vlast ne misli na građane koji žive u perifernim delovima Srbije, u tzv. devastiranim područjima, u prevodu - opustošenim i osiromašenim područjima; e, tu je već sasvim druga situacija. Ako se Srbija svodi na ovo što vi zamišljate - Beograd, Novi Beograd i sva ova gradnja, to nije tačno. To uopšte nije tačno, Srbija je na granicama koje sada postoje. Možemo biti nezadovoljni mi srpski radikali jer mi imamo našu teoriju o velikoj Srbiji. Kažem vam, gospodine ministre, mogli ste da izdvojite pare i za ovo, ali očita je nebriga Vlade, i ne samo Vlade. Srećom, biće izbori 20. januara pa će građani cele Srbije, a videćete i ovo što sam vam pričao, srpski živalj u ovim opštinama i muslimanski u Raškoj oblasti glasaće za Tomislava Nikolića, jer su prepoznali ko brine o tom narodu i ko će uložiti sredstva. Siguran sam da će 20. da se prepozna ko je pravi predsednik, ko će brinuti o interesima svih građana Srbije, ne samo u Srbiji, već i u dijaspori, i o građanima koji žive dobro, a i o onim najsiromašnijim koje ste vi doveli dotle. Pravi čovek, pravi domaćin je gospodin Tomislav Nikolić, kandidat Srpske radikalne stranke, što ćete videti 20. januara.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili raspravu o amandmanima za danas, dao bih reč ministru Cvetkoviću.
Dame i gospodo, na kraju rasprave želeo bih da vam se obratim i dam neka svoja zapažanja, možda odgovore ili komentare na ono što sam danas čuo. Zapravo, pošto je juče ispalo tako da nisam mogao da se javim, obuhvatio bih i deo rasprave koja je vođena juče. Istovremeno bih želeo da se zahvalim što je parlament radio u okviru dnevnog reda u najvećoj meri, sa vrlo malo pozivanja na Poslovnik, i što su diskusije uglavnom bile vezane za amandmane, mada su neke bile malo šire, ali ipak je to bilo jako dobro. Koncentrisao bih se na ono što je bilo vezano za dnevni red. Juče je bila jedna diskusija vezana za dug koji se pojavljuje prema Vojsci u širem smislu, da li su to civilna lica, aktivna lica, penzioneri itd. Postavljeno je pitanje da li je ovaj budžet to predvideo, sa nevericom da je mogao to da obuhvati. Upoznat sam sa tim problemom, imao sam nekoliko razgovora sa tim udruženjima, ali još uvek nismo uspeli da sagledamo veličinu tog problema. Prema mišljenju tih ljudi, tu se radi o ogromnim ciframa tipa 800 miliona evra itd., tako da je ovaj budžet obuhvatio samo jedan skromni deo za koji se očekuje da će ići u narednoj godini. Ukoliko se ispostavi da je sve to tako kao što se govori, onda bismo morali da planiramo jedan pristup, koji bi krenuo od 2009. godine, da to prihvatimo kao jedan javni dug na isti način kao što će biti obuhvaćena i restitucija, kao što je sada stara devizna štednja. Dalje, juče je bilo govora o dokapitalizaciji i tu ste apostrofirali nekoliko stvari: Komercijalnu banku, Poštansku štedionicu, a isto tako i Korporaciju za osiguranje stambenih kredita, pa je bilo pomešano tu oko agencije ove ili one. Naravno, mi možemo imati različite stavove o svim tim pitanjima, ali suština jeste otprilike sledeća: vi imate opcije da nešto uradite i da nešto ne uradite i u zavisnosti od toga šta uradite takvi će efekti da budu. Znači, mi imamo Komercijalnu banku gde je država ne većinski, ali jedan od značajnih akcionara; sama država neposredno je vlasnik preko 40%. Tu imamo profesionalnog investitora sa 25%. Dakle, ova dva akcionara drže većinski komad u toj banci i ta banka je trenutno jedna od naših najjačih banaka. Ona vrši ekspanziju na okolna tržišta, kao što su Republika Srpska, Crna Gora, Makedonija, i u okviru toga organi banke su doneli odluku da zbog svih tih potreba i razvoja idu u dokapitalizaciju. Znači, mi se sada nalazimo u opciji da kažemo - da, mi ćemo učestvovati u toj dokapitalizaciji, ili - ne, nećemo učestvovati. Iako to može da se uvije u razne stručne rasprave, efekat je prosto sledeći: ako ne učestvujemo neko drugi će učestvovati, a taj koji će učestvovati povećaće svoje učešće, a naše učešće će pasti. Ono za šta smo se založili u ovom budžetu nije da osvajamo neka nova učešća u Komercijalnoj banci, već da zadržimo naše učešće i u tom smislu jeste predlog da se u okviru budžeta predvidi participacija u dokapitalizaciji do nivoa aktuelnog učešća. Mi možemo da kažemo - u redu, odustajemo od toga, neka neko drugi uđe. To je isto jedna od opcija, ali moramo biti svesni da ta opcija izaziva da naše učešće ide dole i da jednog trenutka možemo biti daleko manjinski partner koga niko ništa neće da pita. Mi smatramo da to nije dobra opcija, pogotovo što je banka u ekspanziji i što svako učešće nama omogućava da ta sredstva koja uložimo višestruko naplatimo ako jednog trenutka budemo želeli da to uradimo. Što se tiče Poštanske štedionice, situacija je vrlo slična. Poštanska štedionica se nalazi u lošoj situaciji i ona će praktično ovom dokapitalizacijom biti ozdravljena i pojaviće se mogućnost da odigra vrlo značajnu ulogu u periodu koji je pred nama. Mi, naravno, možemo doneti odluku da ne ulazimo u dokapitalizaciju, da pustimo Poštansku štedionicu, da se onda otvori pitanje njenog funkcionisanja. Ona opslužuje masu penzionera i tako dalje, a šta će se dalje desiti, ne bih hteo da spekulišem. U svakom slučaju, odluka koja je ovim budžetom data jeste da učestvujemo u toj dokapitalizaciji i da kroz tu dokapitalizaciju omogućimo Poštanskoj štedionici da stane na noge. Imamo i dalje programe kako da se ona dalje razvija u jednom pozitivnom smislu. Takođe, bilo je pitanje vezano za dokapitalizaciju Korporacije za osiguranje stambenih kredita. Dakle, mi smo pustili jednu liniju koja je omogućila jednom širem krugu zainteresovanih da dođu do povoljnih, beneficiranih kredita, i to je bio jako povoljan uticaj, a sa druge strane ljudi su bili jako srećni što im se pružila jedna takva mogućnost. Naravno, kada osiguravate kredite morate da imate neki kapital koji stoji iza tog osiguranja. Mi smo iscrpli onu mogućnost koju smo imali sa postojećim kapitalom, i postavlja se pitanje da li sa tim da nastavimo ili ne. Jedna opcija je da završimo dokapitalizaciju, nastavimo to i u narednoj godini, a druga opcija je - stavimo to ad akta i neka ta firma prestane da radi ili zovimo nekog privatnika sa strane da on uđe. Verujte da takvih privatnika ima jako mnogo i oni bi jedva čekali da uđu u takvu firmu. Naravno, mi smo doneli odluku da treba da podržimo tu firmu, ali je moguća i ta odluka koja je predložena - da se mi povučemo i da damo nekom drugom. Mi smatramo da to nije dobro. Eto to je ukratko izložena priča, vezano za te dokapitalizacije. Imali smo dosta rasprava o tom famoznom Zakonu o budžetskom sistemu, pitanja da li nesklad sa tim zakonom ima nekog smisla, pravnog ili ne. Ja ne bih ulazio u pravne formulacije, jer se ne smatram tu baš kompetentnim, ali obrazloženje kaže da taj amandman koji je dat remeti neku ravnotežu koja je u profesionalnom i stručnom smislu neophodna i zbog remećenja te ravnoteže ti amandmani se ne prihvataju. Čuli smo ovde izjavu da to nije baš sasvim tačno jer su amandmani deo jedne šire priče i da kada bi se uzelo ne pojedinačno, nego njih 10 ili 15, da bi onda došlo do tog uklapanja, što je verovatno tačno; ja nisam probao, možda to jeste tako gledajući paket tih amandmana, međutim, pojedinačno se oni zaista ne uklapaju. Osim toga, u mnogo slučajeva postoje zahtevi za nekim promenama, tekstualnim, koje potpuno odudaraju od smisla. Evo, ja ću vam navesti neki primer. Na primer, predlaže se da se pozicija koja se vodi na šestici prekategoriše u poziciju na četvorci, evo da kažem, da se nabavka domaće finansijske imovine prebaci na subvencije. To su sasvim različite stvari. Mora se razumeti da subvencija sa stanovišta budžeta predstavlja definitivni trošak, a to je rashod. Znači, subvencija, to, prosto rečeno, na srpskom znači poklon. Nekome ste dali nešto, poklonili mu, on je to uzeo, vi to više nemate i to je vaš trošak. Ako idete u nabavku te finansijske imovine, što malo rogobatno zvuči, ali to je formalni naziv te pozicije, vi u suštini ne poklanjate nikome ništa. Vi ulažete pare i postajete vlasnik nečega. Sama reč nabavka znači da ste vi nešto nabavili. Kada odete u samoposlugu, pa nabavite hleb, vi niste ništa potrošili. Vi trošite tek kada taj hleb pojedete, a dokle god je on kod vas, onda ste vi u istoj situaciji kao i pre njegove nabavke. Takođe, bilo je primedaba na smanjenje pojedinih pozicija, na uštrb nekih drugih. Ja bih izvukao kao karakterističnu onu koja je data a vezana je za podsticaj poljoprivrede, što smatram da je jako dobro, ali je dat predlog da se smanje sredstva za železnicu. Treba imati u vidu da je železnica, nažalost, mi bismo voleli da nije tako, u situaciji da se fond plata finansira iz budžeta. Pare koje su predviđene u suštini pokrivaju rashode zaposlenih, kojih ima oko 20 hiljada. Sada vi kažete u svom predlogu - skinite od tih para, pa dajte poljoprivredi. U poljoprivredi je to u redu, ali verujem da bi ljudi koji rade na železnici bili jako uzbuđeni da saznaju da im je skinuto 20% od plata koje idu prema njima iz budžeta. Znači, kada dajete takve predloge bilo bi dobro da razgovarate sa resornim ministrima i da vidite o čemu se tu radi. Meni se čini da je jedan od glavnih razloga za odbijanje amandmana taj što to nije usaglašeno sa njima. Moguće je da negde imaju uštede i da ne bi bio problem da se onda to prihvati. Bilo je jedno pitanje što se tiče visine budžeta i njegovog rasta, odnosno, da budem precizan, prihoda u budžetu za koji je ocenjeno da je jako mali - 9,9%, ako se ima u vidu da će inflacija biti između 9 i 10% ove godine, i plus imamo rast BDP-a od nekih 7%, što je rečeno da je negde oko 15 ili 16%, a sami prihodi rastu za manje od 10%, tako da te nominalne cifre izgledaju neupareno. Ta primedba je u osnovi tačna. Međutim, ovde se radi zapravo o tome da smo mi u prihodima koji su služili kao osnovica za upoređivanje u 2007. godini imali jednu stavku koja se zvala treća licenca, koja je praktično podigla prihod ove godine na nerealni nivo. Kada vi izvučete tu treću licencu i smanjite taj prihod na realni nivo, uporedite prihod koji je planiran u 2008. godini, onda rast nije 9,9%, nego je vrlo sličan tome o čemu se sada govori - znači, oko 16 ili 17%. Dalje, bio je jedan veliki broj primedaba koje su se odnosile na agencije, da se ukinu, da im se obriše finansiranje, da im se promene nazivi, i u osnovi tih primedaba je bio jedan negativan stav prema agencijama, da li su to sada neki novi centri moći koji su samostalni itd. Mislim da je taj stav politički stav i ne bih davao odgovore na to. Ono što je sigurno jeste da budžet nije mesto gde se one ukidaju. Znači, postoje zakoni kojima su te agencije osnovane i ako neko smatra da one ne treba da postoje, jednostavno, ukinite te zakone i kada ih ukinete budžet će automatski da izbaci te cifre, bez ikakvih problema. Znači, budžet je refleksija nečega što je regulisano drugim propisima. Bilo je pitanja o transfernim sredstvima i naveden je primer Bora, da su dobili manje sredstava. Moram da vam kažem da je tačno da je Bor dobio manje sredstava ove godine. Ja sam se isto pitao zašto, međutim, morate razumeti da raspodela sredstava od republičkog budžeta ka lokalnim samoupravama nije ostavljena na arbitrarnu procenu ministru ili njegovim saradnicima u Ministarstvu finansija, već je napravljen jedan komplikovan model koji je nepristrasan u odnosu na bilo koju pojedinačnu lokalnu samoupravu. Dakle, to je model koji postoji u Trezoru; imate ulazne parametre, imate cifru i na bazi ulaznih parametara koji su karakteristika svih tih opština i na bazi ukupne cifre generiše se izlaz prema svim opštinama. Ono što mogu da vam obećam jeste da za svaku opštinu, odnosno lokalnu samoupravu koja želi da sazna koji su ti parametri i kako je to određeno, molim vas da mi date zahtev, ja ću vam dati te izvorne liste da pogledate i da vidite kako funkcioniše taj model i zašto je došlo do povećanja, smanjenja itd. To mogu da vam dam. Naravno, smatram da je ova okolnost mnogo bolja nego da ministar ili neko drugi može samostalno da deli, neke voli, neke ne voli, tako da je to stvar modela, s tim što u okviru toga postoji komisija koju vodi naš predstavnik iz Ministarstva, a nju inače čine predstavnici različitih stranaka. Bilo je pitanje da li se VMA inkorporirala u naš zdravstveni sistem. To je pitanje danas postavljeno. Mogu da vas obavestim da je na Vladi doneta izmena plana mreže zdravstvenih ustanova i u okviru te izmene VMA bi trebalo da uđe u sistem od 1. januara 2008. godine, odnosno tada će Republička zajednica zdravstvenog osiguranja da zaključi ugovore sa VMA i onda će iz toga da slede prava koja proističu... Ne znam detalje, ukoliko želite još detalja, napravite poslaničko pitanje, pa ćemo vam dostaviti. Ali, ovo je informacija koju imam. Takođe, iznete su određene primedbe i predlozi, naročito od strane predstavnika manjina, da se nekih 10 miliona skine sa nekih pozicija itd. Međutim, moram da kažem sledeće: mi se nalazimo u fazi kada polako iz tzv. linijskog budžetiranja prelazimo na programske budžete. Programski budžeti jesu takvi da umesto da se prave ukupne stavke koliko treba za plate, za troškove, za ovo i ono, u suštini se pravi neka vrsta mini-projekata, od kojih svaki ima svoje pojedinačne stavke, a zbir tih mini-projekata predstavlja aktivnost jednog ministarstva. To se zovu programski budžeti. Mi ove godine imamo pet ministarstava sa programskim budžetima. Znači, to je novo, u budućnosti ćemo imati da su sva programska. Ti predlozi koji su dati odnosili su se na Ministarstvo vera i Ministarstvo prosvete, a to su upravo ministarstva sa programskim budžetima. Kod programskih budžeta vi ne možete iz jednog programa da iščupate stavku. Morate da kažete - ceo program mi ne treba, supstituišem ga drugim programom. Ako iščupate iz jednog programa jednu stavku, vi obarate program i obesmišljavate one ostale stavke. Znači, vama se obraćam, trebalo je da izađete, ako želite neki poseban program, i da kažete - ovaj program nam ne treba, umesto tog programa predlažemo taj i taj, da to usaglasite sa resornim ministrima i ne bi bilo nikakvih problema da to bude prihvaćeno. Ovako uzgred da kažem, vi ste tražili da se smanji ishrana u domovima za određeni iznos, koja je u okviru tog programa, što je, naravno, bilo neprihvatljivo. Imamo niz pitanja vezanih za Vojvodinu. Dao bih samo sledeći odgovor, a pošto ćemo se sutra videti potražiću još malo detalja. Znači, sam Ustav kaže da se budžet Vojvodine izračunava na neki procenat, to je 7% od budžeta. Rekli smo da budžet nema jasnu definiciju. Mi smo dali da iznos budžeta u suštini predstavlja rashode budžeta, a rashodi budžeta su, prema ovoj godini, oko 650 milijardi, što znači da bi budžet Vojvodine trebalo da iznese sedam puta šest, oko 45-46 milijardi, to možete sami izračunati. To je onako kako mi vidimo taj iznos. Odakle će se on puniti, to je sada druga stvar, tu ima raznih stavki. Gledajući na ono što će, bar sa strane republičkog budžeta i drugih izvora od Republike, da dođe mislim da će on skoro sigurno biti veći, tako da ćemo opravdati to što se kaže - najmanje 7%, pogotovo ako imate u vidu da će polovina sredstava od DDOR-a, koji će se realizovati u 2008. godini, biti preneto, a to ipak za budžet Vojvodine nije tako malo. Malo sam bio duži nego što sam nameravao. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem se gospodinu ministru. Izvolite. Reč ima Jorgovanka Tabaković.
Ja ću vrlo kratko da iznesem tri primedbe koje zaista ne bi bilo u redu da ostavim za sutra. Znači, još ćemo mi o ovome pričati, ali osnovno je - ko je i iz kojih razloga doneo odluku da se dokapitalizuju Komercijalna banka i Poštanska štedionica, a svojevremeno je odustao od održavanja učešća u Nacionalnoj štedionici? Vlada u istom sastavu, mislim na politički sastav, svojevremeno je odlučila da izađe iz Nacionalne štedionice da bi gospodin Dinkić i ekipa koja je to formirala na lažnom imenu i zloupotrebom državnih para izvukli enormne profite. Šta mene danas brine? Šapu nad Komercijalnom bankom ima ponovo Dinkić. Vi kažete - organ upravljanja je doneo odluku o dokapitalizaciji. Ko čini organ upravljanja Komercijalne banke, ako država Srbija ima učešće od 24 - 25%? Znači, vaši delegirani predstavnici, a u nadležnosti Agencije za osiguranje depozita, moraju imati uticaja na tu odluku. S pravom sumnjam, zbog štete u budžetu i zbog para svih građana, da je gospodin Dinkić ponovo osmislio varijantu da što bolje proda državnim parama udešenu mladu, a kako će se sutra trošiti pare, mi opet o tome nećemo imati jasne račune. Zašto sumnjam? Ko je doneo odluku da se tri šećerane prodaju za po tri evra? Ali se dug od 20 miliona evra prema NIS-u, kao preuzeta obaveza kupca, političkog prijatelja tadašnjeg predstavnika Izvršnog veća Vojvodine, gospodina Kostića i Čanka, našao kao sporan, i dan-danas se o tome vode ne rasprave, nego sporovi. Znači, Javno preduzeće NIS, koje koristi beneficije od ove države, a na štetu budžeta, oprašta dug, a onaj ko je kupio šećeranu za tri evra i preuzeo dug nije izmirio dug prema državi. Ne generalno i principijelno, i pojedinačno me brine što uvek država trpi štetu i uvek budžet ostane kratak za iznos tih i takvih dokapitalizacija. Znači, organ banke nije nezavisan od države. Ili se ponaša isto kao organ uprave u Mobtelu, gde niko od tih članova Upravnog odbora nije štitio imovinu Javnog preduzeća PTT Srbije i države. Drugo, kažete - nabavka finansijske imovine i subvencije. Gospodine ministre, teška je ona moja tašna koju nosim; pozicija 621 kaže - nabavka finansijske imovine, u istoj korpi su i krediti i akcije. Vi kažete - nisu subvencije, ne dajemo na poklon. Mi namerno tražimo da poljoprivredi bude poklon, da penzije za poljoprivrednike budu poklon. Iz vaše pozicije ne znam da li je to kupovina akcija ili je kredit, kao što iz pozicije - pokriće deficita ne znam šta je donacija, šta je kredit, a šta je u stvari pokriće tih troškova iz budžeta. To je ona primedba koja se iznosi od prvog dana. Ne možete reći - imam 100 dinara, ako je od tih 100 dinara 50 kredit, 20 poklon, a samo 30 je ono što građani prihoduju. Imam primedbu i na ono što kažete da je programski deo budžeta. Ne možete da nam predlažete programski deo budžeta, a niste strategije, koje vam predviđa i Zakon o budžetskom sistemu, a i ovako koncipiran budžet. Da li da se usvoje? Koliko znam, samo energetika ima strategiju za razvoj. Znači, vi morate pred ovu skupštinu, i na to imam amandman, kao Vlada da predložite, mi da usvojimo, pa onda da proizađe trošenje programskog budžeta. Ali, da ne dužim, nastavićemo sutra.
Zahvaljujem se. Stali smo kod amandmana na član 20. narodnog poslanika Jovana Daje. Želim vam prijatno popodne. Nastavak je sutra u 10.00. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 104 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Meho Omerović, Mujo Muković, Munir Poturak, Milorad Belić, Vladan Vučićević i Aleksandra Jerkov. Koristim ovu priliku da, u ime Narodne skupštine Republike Srbije, poželim sretan Kurban bajram svim poslanicima i svim građanima Srbije muslimanske veroispovesti. Pre nego što pređemo na rad u pojedinostima prve tačke dnevnog reda - Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu, po Poslovniku, narodni poslanik PetarKuntić.