62. Vládní návrh, kterým se předkládá Parlamentu České republiky k vyslovení souhlasu s ratifikací Smlouva mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů o vzdělání vydávaných v České republice a ve Slovenské republice, podepsaná v Praze dne 28. listopadu 2013 /sněmovní tisk 134/ - druhé čtení Nyní poprosím, aby se slova ujal ministr školství, mládeže a tělovýchovy pan Marcel Chládek. Máte slovo.
Děkuji, pane předsedající, takže potřetí. Vážené poslankyně, vážení poslanci, v krátkosti uvedu tuto smlouvu, která patří mezi další dědictví, které jsem převzal po svých předchůdcích, proto tady požádám i o součinnost bývalého ministra školství pana Petra Fialu, jestli poté mě může doplnit, protože samozřejmě ten proces probíhal i za něj, takže na některé věci může odpovědět i on sám. Příprava byla totiž zahájena již v roce 2010 a bylo to za působení ministra školství Josefa Dobeše, poté pokračovala ta debata za pana ministra Petra Fialy a za pana ministra Dalibora Štyse byla debata dokončena a smlouva byla podepsána 28. listopadu 2013. Byla podepsána tehdejším českým premiérem Jiřím Rusnokem a premiérem Slovenské republiky Robertem Ficem. Národní rada Slovenské republiky vyslovila souhlas s touto ratifikací 31. ledna 2014. S tím, že u nás nyní máme možnost toho druhého čtení rozhodnout, jestli budeme také doporučovat ratifikaci této smlouvy. Smlouva upravuje uznávání dokladů o vzdělávání, neupravuje profesní kvalifikace, upravuje rovnocennost dokladů o ukončení vzdělání na základní, střední škole, konzervatoři, vyšší odborné škole. Doklady budou na území druhé smluvní strany platit jako rovnocenné bez potřeby dalšího úředního postupu. O vysokoškolském vzdělání a možnosti používání získaných akademických titulů na druhé straně nebo v druhém státě také hovoří tato smlouva. Výjimkou, na kterou se nebude tato smlouva vztahovat, budou mimo jiné i české doklady o vysokoškolském vzdělání získané v pobočkách českých vysokých škol mimo území České republiky a slovenské doklady o vysokoškolském vzdělání získané v pobočkách slovenských vysokých škol mimo území Slovenské republiky. Ty budou nadále podléhat běžným nostrifikačním postupům. Tato nová smlouva má upravovat vzájemné závazky České a Slovenské republiky týkající se výlučně oblasti akademického uznávání dokladů o vzdělávání, nikoliv profesního, jak jsem již hovořil v minulosti. Neupravuje uznávání titulů docent a profesor, to již bylo debatováno i na školském výboru podrobně, já jsem byl i dotazem písemně dotázán panem profesorem Zlatuškou, který dost podrobně se ptal na jednotlivý celý proces, a dopisem jsem mu celý ten proces popsal tak, jak teď v krátkosti seznamuji i ostatní poslance a poslankyně. Jedna ze závažných výtek, která tam je a s kterou musím souhlasit, tak ta výtka je, že tato smlouva nebyla podle informací, které mám z dřívějška, projednána s reprezentacemi vysokých škol, protože bylo v minulosti konstatováno, že to není třeba. Já si myslím, že to třeba je, bohužel k tomu nedošlo. Na druhou stranu také cítím potřebu konstatovat, že odepřením souhlasu s ratifikací této smlouvy by mimo jiné došlo k velkým problémům a ty by byly spojeny, že by nedošlo ke zjednodušení situace českých občanů, kteří na své české vzdělání navazují studiem na Slovensku, přičemž se to stává v České republice velmi často. Takže vážené poslankyně, vážení poslanci, toliko úvodem z mé strany slovo předkladatele. Děkuji za pozornost.
Děkuji vám, pane ministře. Tento návrh byl přikázán zahraničnímu výboru a výboru pro vědu, vzdělání, kulturu, mládež a tělovýchovu. Usnesení výboru vám byla doručena jako sněmovní tisky 134/1 a 134/2. Já bych poprosil paní zpravodajku zahraničního výboru Janu Fischerovou, aby nás informovala o jednání výboru a přednesla návrh Poslanecké sněmovně. Děkuji.
Pane místopředsedo, já také velmi děkuji a nyní jako zpravodajka se opravdu jenom odkážu na jednání zahraničního výboru. Pak se ještě přihlásím do rozpravy. Takže vládní návrh, jak už bylo řečeno panem ministrem - bylo podepsáno 28. listopadu 2013, tehdy došlo vlastně k podpisu - za naši stranu to byl pan premiér Rusnok a za slovenskou stranu to byl pan premiér Fico. Následně 5. 3. 2014 byl text této smlouvy mezinárodní poslán nám všem poslancům. 26. 3. tohoto roku, vidím to jak včera, když zde vlastně pan ministr životního prostředí pan Richard Brabec toto četl. Představoval návrh této smlouvy a víme, že tehdy došlo k diskuzi, bohužel pan ministr školství zde tehdy nebyl, takže to bylo propuštěno do čtení do zahraničního výboru a do výboru pro vědu, výchovu, vzdělání, kulturu a mládež, všichni tomu říkáme, jak jsem slyšela od pana ministra, školský výbor. Je to asi nejpregnantnější, nejrychlejší. Čili do těchto dvou výborů. A už zde tehdy byly vzneseny dotazy, ale pan tehdy předkládající ministr životního prostředí, pan Richard Brabec, na místě samozřejmě jsme po něm nechtěli zodpovídat dotazy při prvním čtení, protože to nebylo z jeho resortu přímo. Čili ta přikázání byla naplněna, bylo projednáno v zahraničním výboru, to bylo dne... 15. dubna, byla to 9. schůze, a tehdy to dopadlo tak, že jednak byla široká debata kolem této mezinárodní smlouvy. A protože víme, že projednávání mezinárodní smlouvy není jen tak něco, je to opravdu důležitá věc, tak k tomu byla široká debata a na závěr bylo přijato usnesení, řeknu - osm členů zahraničního výboru přítomných bylo pro, nikdo nebyl proti, jeden se zdržel. Tolik konstatuji jako zpravodaj zahraničního výboru. A ještě tedy přečtu doporučení zahraničního výboru, s odkazem pak do podrobné rozpravy, dovolím si. Čili tento zahraniční výboru doporučuje Poslanecké sněmovně přijmout následující usnesení: Poslanecká sněmovna dává souhlas k ratifikaci Smlouvy mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů o vzdělání vydávaných v České republice a ve Slovenské republice, podepsáno 28. listopadu v Praze roku 2013. Dále, pověřuje předsedu výboru, aby toto usnesení předložil předsedovi Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky, a zmocňuje zpravodaje výboru, aby na schůzi Poslanecké sněmovny podal zprávu o výsledcích projednávání tohoto vládního návrhu na schůzi zahraničního výboru. Tolik krátká moje zpravodajská zpráva za zahraniční výbor a hlásím se tedy ještě do rozpravy.
Děkuji vám a nyní prosím, aby se slova ujal zpravodaj výboru pro vědu, vzdělání, kulturu, mládež a tělovýchovu pan poslanec Jiří Zlatuška.
Vážený pane předsedající, vážený pane ministře, dámy a pánové, na školském výboru jsme se věnovali tady této smlouvě nikoliv z hlediska jenom toho formálního procesu, kterým byla smlouva přijímaná, ale zejména z hlediska obsahového. Z hlediska obsahového ta smlouva je problematická v těch partiích, ve kterých se liší od smlouvy, která je dnes v oblasti uznávání dokladů o vzdělávání a dalších titulech v účinnosti. [[(16.50 hodin)]] Je tam oproti současnému stavu vynecháno uznávání kvalifikací docent a profesor. Někdy se tomu zjednodušeně říká tituly. Zdůrazňuji, že titul docent a profesor v žádném zákoně v České republice není. Byl v jednom návrhu od sociální demokracie z roku 1997, ale jako titul tady toto neexistuje a je to kvalifikace, kterou vysokoškolský zákon předpokládá pro výkon některých druhů činností, například členství v jistých komisích u státních zkoušek, u jmenovacích nebo habilitačních řízení a návazně v některých ustanoveních pro akreditace, resp. v registru docentů a profesorů. Vynechání docentů a profesorů, uznávání, se může jevit na první pohled jako logické z hlediska toho, že to opravdu není doklad o dosaženém vzdělání, nicméně předkládací zpráva k této smlouvě uvádí, a je to na první stránce v posledním odstavci - v návrhu smlouvy je přímo stanoveno, že smlouva neupravuje rovnocennost dokladů o vzdělání za účelem přístupu k regulovaným povoláním. S výše uvedeným souvisí skutečnost, že v návrhu smlouvy není zakotveno uznávání rovnocennosti akademických hodností docent a profesor. Tady tato pasáž z předkládací zprávy fakticky říká, že kvalifikace docent a profesor se považuje za doklad přístupu k regulovanému povolání, a v takovém případě by se na to vztahovala evropská úmluva z roku 2005. Znamenalo by to, že nepřímým důsledkem takovéhoto přístupu by bylo i uznávání dokladů anebo předchozí praxe z kterékoli jiné země Evropské unie, tedy paradoxně nikoliv zúžení uznávání kvalifikací docent a profesor, ale jejich rozšíření. Ta evropská úmluva z roku 2005 říká, že v okamžiku, kdy státy nevydávají zvláštní doklady o přístupu k regulovaných povoláním, tak že v takovém případě stačí, aby pracovník vykonával příslušnou činnost v plném pracovním poměru dva roky v uplynulých deseti letech. Jinými slovy, například pro získání profesury by stačilo najít si vhodnou evropskou zemi s nějakou relativně podřadnou nestátní soukromou školou, tam se nechat na dva roky zaměstnat a pak se vrátit do České republiky a trvat na tom, že tady toto musí být uznáváno. To by byl sekundární důsledek toho, pokud by to, co je napsáno v předkládací zprávě, bylo v pořádku. Co se týče tohoto, musím konstatovat, že to je předkládací zpráva, která byla připravována v předchozích obdobích, tedy jak již zde bylo řečeno, za působení ministra školství Fialy a jeho prvního náměstka Nantla, který měl podle všech záznamů o projednávání této smlouvy na Ministerstvu školství tuto věc na starost. Současný náměstek pro legislativu pan dr. Mlsna nám naopak poskytl jiný výklad a poskytl nám písemné stanovisko, ve kterém naopak říká, že není pravda, že by tady hodnosti docent a profesor mohly být považovány za regulovaná povolání. Označil ten odstavec v předkládací zprávě za chybný a 23. května letošního roku poskytl třístránkový dokument, ve kterém poskytuje jiný význam těchto pojmů, specificky s ohledem na evropskou směrnici o uznávání odborných kvalifikací, čili směrnici č. 2005/36/ES. Problém, který vzniká, je dále ten, že z hlediska toho, že se nejedná o tituly, ale o výkon oprávnění, tak je zde dvojí možná interpretace, která se týká toho, co by se stalo v okamžiku, kdy se přestanou habilitace a jmenovací řízení navzájem mezi Českou republikou a Slovenskem uznávat. Jeden výklad, ke kterému se kloní řada právníků, říká, že by tím do budoucna pozbylo oprávnění i těch, kteří získali habilitační titul nebo profesuru na Slovensku, vykonávat příslušné činnosti, tedy např. působení v komisích pro státní závěrečné zkoušky nebo ve jmenovacích komisích, poté co by tady tato smlouva vstoupila v účinnost. Náměstek pro legislativu operoval vídeňskou úmluvou o sjednávání mezistátních smluv, která zakazuje zpětné působení, nicméně vídeňská úmluva zavazuje státy a subjektem té úmluvy jsou jednotlivé státy, které sjednávají mezistátní smlouvy, nikoliv občané. Z hlediska dovolávání se důsledků té vídeňské úmluvy proto není jasné, jakým způsobem by se vlastně jednotliví nositelé kvalifikací měli na úmluvu obracet, měli na ni obracet jiným způsobem, než se s odkazem na tuto úmluvu dožadovat například zrušení této právě probírané smlouvy. Rozhodně přímá vykonavatelnost tam není. Interpretační problémy znamenají, že by vznikl potenciální problém, který na jednotlivých vysokých školách, jednotlivých univerzitách, budou fakticky řešit personální oddělení jednotlivých škol. Není zde nástroj, kterým by se dal harmonizovat nejasný výklad jiným způsobem, než že bychom spoléhali poté na nějaké pozdější judikáty, a tedy nejasný stav v této věci do budoucna. Co se týká -
Pane zpravodaji, já se omlouvám, já vám vstoupím do vašeho projevu. Já vás požádám, jestli je možné, abyste v tento moment jako zpravodaj přednesl usnesení výboru a s dalším potom abyste vystoupil v rozpravě.
Já sumarizuji to, co bylo probíráno na výboru. To je součást mé zpravodajské zprávy.
To je součástí vaší zpravodajské zprávy. Dobře.
Na výboru jsme dále probírali další věc, že totiž Česká republika má v tuto chvíli čtyři smlouvy s jinými státy, které upravují uznávání kvalifikací, a to smlouvu s Německem, smlouvu s Polskem, smlouvu s Maďarskem a smlouvu se Slovinskem. Ve smlouvě s Německem je explicitně stanoveno uznávání habilitačních řízení, jinými slovy uznávání docentur mezi oběma státy, a extenzivně je to tedy mnohem univerzálnější smlouva než dokonce ta, která v současné době platí se Slovenskem. Uznávání docentur a profesur je také obsahem smlouvy s Polskem a totéž se dá dovodit ze smlouvy s Maďarskem. Čili další problém, který by zde vznikl, by byl různý režim uznávání, který by platil pro tyto vyjmenované země a Slovensko, tak jak by to tady tato smlouva změnila. [[(17.00 hodin)]] Před jednáním našeho výboru jsem si také vyžádal stanoviska reprezentací vysokých škol a Akreditační komise, protože zase v době projednávání Ministerstvo školství nepovažovalo ani za ministra Fialy ani za ministra Dobeše za vhodné postupovat v konzultaci s reprezentací vysokých škol. Otázal jsem se na to, jaké by byly důsledky z hlediska jednotlivých vysokých škol. Předsedkyně Akreditační komise sděluje, že by to mohlo znamenat vytvoření lepších podmínek pro zabezpečování kvality ve vysokoškolském vzdělávání, a podporuje její ratifikaci. Nicméně s ohledem na to, co bylo řečeno náměstkem Mlsnou, by to znamenalo paradoxně to, že ty méně kvalitní tituly by se uznávaly a ty kvalitnější ne. Česká konference rektorů poslala svým členům, tedy jednotlivým vysokým školám, rektorům, dotaz na to, do jaké míry považují za ohrožení dosažených akreditací na jejich školách, pokud by tato smlouva byla přijata. Ohrožení akreditací vidí několik škol: Univerzita Palackého v Olomouci, Veterinární a farmaceutická univerzita Brno, Mendelova univerzita v Brně, dále Univerzita Hradec Králové, Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích, Slezská univerzita v Opavě, Univerzita Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, Západočeská univerzita v Plzni, Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně, Vysoká škola polytechnická Jihlava, Policejní akademie České republiky, Bankovní institut vysoká škola, a. ., Vysoká škola hotelová v Praze, Vysoká škola manažerské informatiky a ekonomiky, Vysoká škola mezinárodních a veřejných vztahů, Vysoká škola evropských a regionálních studií, NEWTON College, Vysoká škola logistiky, Vysoká škola zdravotnická. Vesměs se dá říct, že školy regionální by tímhle mohly být dotčeny a zároveň by tím mohly být dotčeny školy, které mají úzké vymezení oborové, takové, že spoléhají na kolegy ze Slovenska a na kontinuitu, která je zde od doby rozdělení Československa na dva státy. Rada vysokých škol také poskytla negativní stanovisko k téhle smlouvě a doporučuje, aby byla odmítnuta ratifikace. Stanovisko jste dostali i emailem, takže tady toto vynechám. Bylo to zase předmětem jednání na výboru. Celkově výsledek jednání výboru byl ten, že se drtivou většinou všech hlasů přítomných členů výboru s jedním zdržením výbor usnesl na usnesení, že výbor nedoporučuje Poslanecké sněmovně dát souhlas s ratifikací Smlouvy mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů a vzdělávání. Pověřuje předsedu, aby předložil tuto zprávu předsedovi Poslanecké sněmovny. Děkuji.
Děkuji vám, pane zpravodaji, za vskutku obsáhlou zpravodajskou zprávu. [[Velký hluk v sále, diskutující hloučky.]] Nyní otevírám rozpravu. V tento moment eviduji tři přihlášené. Současně bych vás chtěl poprosit, kolegyně a kolegové, jestliže potřebujete diskutovat, tak před Poslaneckou sněmovnu, abychom tady slyšeli ty, kteří se přihlásili do rozpravy. [[Úsměv mezi poslouchajícími s poznámkou, že stačí jen před jednacím sálem.]] Lepší před jednacím sálem [[s úsměvem]]. Správně. Eviduji zde - pan poslanec Marek Černoch má námitku?
Dobrý večer. Jenom pro stenozáznam. U hlasování číslo 33 jsem hlasoval proti zamítnutí, tak jestli můžu opravu. Díky.
Dobře. Takže pouze pro stenozáznam. Děkuji. Mám zde jednu faktickou poznámku - paní poslankyně Dobešová.
Dobrý podvečer, vážený pane předsedající, vážení členové vlády, dámy a pánové. Já podávám návrh, abychom přerušili projednávání tohoto bodu do příštího termínu řádné schůze. Děkuji.
Dobře. Vzhledem k tomu, že se jedná o procedurální návrh, budeme hlasovat bezprostředně. Každopádně mám zde připomínku k odhlášení, takže já vás nejdříve všechny odhlásím a poprosím vás o opětovné přihlášení do systému. Ještě přivolám kolegy zvenku, aby věděli, že se bude hlasovat. Budeme hlasovat o procedurálním návrhu na přerušení projednávání tohoto bodu do dalšího řádného zasedání Poslanecké sněmovny. Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro takto navržené usnesení. Kdo je proti? Končím hlasování číslo 38. Přítomných poslanců je 139, pro takto navržené usnesení je 133, proti 2. To znamená, přerušuji projednání tohoto bodu, tak jak bylo navrženo v usnesení. Než budeme pokračovat dál, mám zde ještě jednu omluvu. Omlouvá se ze schůze dne 11. 6. od 17 hodin do konce jednání z osobních důvodů paní ministryně Věra Jourová. Kolegyně a kolegové, než přistoupíme k projednávání návrhu zákona vráceného Senátem, navrhuji na žádost předsedy Senátu umožnit vystoupení těmto senátorům - budeme o tom hlasovat. Jsou zde dvě jména. Je to pan senátor Petr Bratský a pan senátor Jaroslav Sykáček. Ptám se, zda mohu dát hlasovat dohromady o obou jménech, nebo jestli máte někdo námitku. Nevidím námitku. V tom případě dám hlasovat o možnosti vystoupení obou senátorů. Zahajuji hlasování. Kdo je pro, aby zde bylo umožněno vystoupit těmto senátorům? Kdo je pro, zvedněte ruku, zmáčkněte tlačítko. Kdo je proti? Končím hlasování číslo 39. Přítomných je 140 poslanců, pro bylo 122, proti žádný. Návrh tohoto usnesení byl přijat. Informace k pozměňovacím návrhům Senátu vám byly rozdány do vaší pošty. A konstatuji, že návrh pro vystoupení senátorů jsme vyslovili. Takže zahajuji projednávání bodu číslo