Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Ako mi dozvolite da vam se obratim ili ću morati zatražiti pauzu, a tema je jučer objavljena informacija da je predsjednik Republike Hrvatske vama kao predsjedniku Sabora poslao pismo koje po interpretacijama iz medija odnosi se na ovlasti i ulogu Hrvatskog sabora u političkom životu u Republici Hrvatskoj. Moram li zatražiti pauzu da obrazložim?
Izvolite ako imate spreman?
Imam.
Odite, govorite. Je li netko još tražio? Da. HDSSB poštovani zastupnik Josip Salapić, dobro, Hrvatski laburisti, samo malo da zapišem, Vesna Škare-Ožbolt također, Jadranka Kosor, Damir Kajin. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Kolega Kajin, dajte kupite jedan put srećku pa onda čekajte dobitak. Podnesite neki materijal, napravite neki materijal, pripremite da svi mi možemo sudjelovati u vašim ocjenama i vašem prijedlogu, napišite nešto, napišite kolega Kajin nešto. … [[Upadica se ne čuje.]] Idemo po redu. Kolega Lesar je zatražio stanku, odnosno da govori vezano za pismo predsjednika, a zatim Salapić Josip, Vesna Škare-Ožbolt i poštovana zastupnica Jadranka Kosor, i Mlakar. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, nisam vidio, nije važno koliki je, nego di se gleda kolega Mlakar, ne mogu vidjeti otraga nikako, ni sa strane ne mogu vidjeti. Dobro, peti, Šuker ili kolega Mlakar? Kolega Mlakar. Imamo pet za jednu temu, šesti je Kajin za svoju temu. To su standardi. Izvolite kolega Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Tokom jučerašnjeg dana najprije samo medijska nagađanja, bila postojala da je predsjednik republike gospodin Ivo Josipović predsjedniku Sabora gospodinu Leki uputio pismo. Tokom popodneva i predsjednik republike i predsjednik Sabora javno su potvrdili postojanje takvog pisma i u medijima je prezentirano da se to pismo odnosi na ulogu, zadaću i poziciju Hrvatskog sabora u smislu odlučivanja i kreiranja djela izbornog sustava, dakle društveno političkog uređenja u Republici Hrvatskoj, ali su se bavili temom samo preferencijalnim glasovanjem. Ja nisam siguran da u tom pismu se predsjednik Republike bavi samo tom temom pa bih gospodine predsjedniče, a s onime što ste vi jučer javno najavili sazivanje predsjedništva Sabora, bio slobodan vam dati korekcije toga prijedloga i postupanja u vezi pisma koje ste primili od predsjednika Republike. Ja u ovom trenutku neću ulaziti ni u motive ni u kontekste ni eventualne ovlasti da se predsjednik Republike na taj način obraća Hrvatskom saboru, nego polazim od činjenice da je tako pismo došlo. S obzirom da na dnevnom redu Hrvatskog sabora postoje 3 zakonska prijedloga na istu temu, modifikacija, izmjena, promjena izbornog modela izbora zastupnika u Hrvatski sabor, po meni su stvoreni svi uvjeti da se o tome otvori rasprava. Ne smatram za potrebnim da o toj temi raspravlja predsjedništvo Sabora na kojem se može postići niti je predviđeno da se bilo kakvi dogovori postižu na predsjedništvu Sabora. Ja moram podsjetiti da na sjednici predsjedništva Sabora 09. rujna sam od predsjednika Sabora tražio da te točke dnevnog reda s 51., 52., 53. koje su bile tada uvrštene na ta mjesta budu dignuta više kako bi se u Saboru rasprava otvorila čim prije. Predsjednik Sabora je odbio podizanje tih točaka uz obrazloženje da će učiniti sve da Vlada da mišljenje o predloženim zakonima kako bi se stvorili neposlovnikom propisani uvjeti nego uobičajena praksa da se rasprava otvara kada Vlada da mišljenje. Nažalost, gospodine predsjedniče, ni matični odbori te prijedloge zakona ne žele uvrstiti na dnevni red iako je to od njih bilo traženo. Zbog toga smatram da je jedini način da otklonimo dileme i da saborski zastupnici kroz novine ne saznaju što predsjednik Republike poručuje Saboru, prvo, da pismo predsjednika Republike umnožite i dostavite svim zastupnicima. Mislim da imamo pravo znati cjeloviti sadržaj pisma koje po meni nije privatno nego službeno i ako se predsjednik Republike kao institucija obraća drugom predstavniku institucije, predsjedniku Sabora, da to ne može ostati samo između njih dvoje i da svi zastupnici imaju pravo dobiti na uvid sadržaj kompletno toga pisma. I drugo, ako je točno da je naglasak u tom pismu stavljen na izborni sustav i tobože samo uvođenje … glasovanja, da bi vidjeli postoji li mogućnosti dogovora u Hrvatskom saboru na tu temu, način je da se rasprava otvara u radnim tijelima za to propisana Poslovnikom i na plenarnoj sjednici. To tim više što je premijer Milanović nakon što u ladicama ima 3 zahtjeva za očitovanje i davanje mišljenja, javno nastupao i govorio o vođenju … glasovanja, a nije ispunio svoju obavezu da na dnevni red sjednice Vlade stavi točke davanja mišljenja na oporbene prijedloge. Na taj način ponovo on osobno kao predsjednik Vlade … otvaranje rasprava o oporbenim prijedlozima, a način da se tome odupremo u Saboru, gospodine predsjedniče, da otvorite plenarnu raspravu bez mišljenja Vlade i na taj način izvršimo dodatni pritisak.
Hvala lijepa. Hvala. Poštovani zastupnik, Josip Salapić u ime kluba HDSSB-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Kolegice i kolege zastupnici, nije ništa sporno ni čudno da se predsjednik RH, gospodin Josipović obraća Hrvatskome saboru. To smatramo, ispred kluba HDSSB-a, normalnom komunikacijom, prvenstveno jer se stvara u javnosti određeni pritisak, a pritisak je počeo već od 21. rujna kada je inicijativa "U ime obitelji" počela sakupljati potpise za referendum pod nazivom "Biramo zastupnike imenom i prezimenom". Podsjetiti ću javnost, a i Hrvatski sabor, da je klub HDSSB-a negdje sredinom mjeseca rujna poslao dopis predsjedniku Sabora gdje smo zatražili sastanak svih predsjednika klubova i predsjedništva Sabora da se prije početka prikupljanja potpisa sastanemo predsjednici klubova i da pokušamo pokrenuti inicijativu da sami krenemo u promjene izbornog zakonodavstva. Tako je kod nas u državi sve nakaradno, tako je i demokracija postala nakaradna. Pa kada vlast koja vlada postane nenarodna, kad se odnarodi, onda imamo svaki tjedan inicijativu za referendum, jednostavno iz razloga što narod želi preuzeti odlučivanje o bitnim pitanjima Hrvatske u svoje ruke. Mi ispred kluba HDSSB-a ne vidimo ništa sporno da Sabor ne kalkulira je li inicijativa skupila dovoljno potpisa, da li je to 350, 380 ili 450 tisuća, po nama Hrvatski Ustav je jasan, da se to odnosi na birače u RH. Dakle, sad ćemo tumačiti Ustav onako kako to nekome u određenom trenutku odgovara, onda ćemo pozvati Ustavni sud, što također podržavamo, da Ustavni sud da svoju ocjenu o tome. A bez obzira na ocjenu, je li dovoljan broj potpisa ili ne, smatramo da je već i 380 tisuća hrvatskih građana dovoljni … Hrvatskome saboru da krenemo sami u promjene zakona. Promjene zakona se ne traže zbog toga što se nekome sviđa ili ne sviđa biti na ovakvom ili onakvom izbornom sustavu, imenom i prezimenom ili bez imena i prezimena, iza skuta političkih stranaka, nego jednostavno stvara se nepovjerenje naroda u parlament, u politiku općenito, osim gospodarske krize, vlada i politička kriza i kriza morala. Ako mi sami ne prihvatimo to što narod od nas traži, bez obzira na brojku koliko ima potpisa, mi ćemo se sami odnaroditi, a predstavljamo narodni parlament, predstavljamo najviše tijelo vlasti u RH. Bez obzira kome je predsjednik uputio dopis vama predsjedniče Sabora je trebao predsjedniku Vlade ili predsjednicima klubova ili svim zastupnicima, bitno je da s obzirom na veliki broj građana koji su potpisali ovu inicijativu za referendum na okruženje koje vlada, na sve veće pritiske javnosti da Hrvatski sabor i Parlament vrati svoju zakonsku ustavnu ulogu. Vidite što se dešava sa monetizacijom autocesta, po svojoj prilici i taj će referendum uspjeti. Imali smo referendum oko definicije braka, imat ćemo mnoge referendume još ako nastavimo ovako. Pa mi pozivamo sve predsjedniče Sabora da se održi sjednica Predsjedništva Hrvatskog sabora, da zajedno sa svim predstavnicima klubova pokušamo dogovoriti sami da u ovom prvom dijelu barem krenemo u ovaj dio promjene izbornog zakona koji se tiče izravnog izbora ili preferencijalnog glasovanja za zastupnike imajući u vidu kratkoću vremena i da stignemo do Božića do kraja godine da ne uđemo u onaj rok od godine dana da mijenjamo izborne zakone. To je prije svega naša ustavna obveza s obzirom da narod to od nas narod traži. A svi oni koji se boje biti na listi iz razloga imaju li po anketama popularnost veliku ili nemaju nikakvu popularnost jednostavno predlažemo da se stave na zadnje mjesto, pa onda jedan glas ako daju sami sebi bit će dovoljan za uspjeh jer ne moraju se bojati onog ispred sebe. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt u ime kluba. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege. Kada predsjednik države piše pismo predsjedniku Sabora onda on piše pismo i svim zastupnicima u Hrvatskom saboru i držim da bi trebali svi zastupnici dobiti na klupe to pismo. U tome ne držim ništa sporno, ali očito je i predsjednik države zaključio da treba još jedan dodatni poticaj i samom Saboru odnosno saborskoj većini da konačno uključi i stavi na dnevni rad odnosno na raspravljanje izborni zakon. Ono što je po meni ovdje zanimljivo da predsjednik Republike u tom pismu, barem ono što se piše po medijima spominje i ustavne promjene. Dakle, izuzetno je važno da ovaj Sabor konačno zauzme stajalište, a imamo dovoljno vremena do 2.mjeseca kakav to izborni model, da li ostaje ovakav ili ćemo ga možda modificirati na mješoviti što osobno držim da je puno bolji jer će na taj način omogućiti jednu novu kvalitetu ljudi koji bi bili izabrani izravno u Saboru, dakle 1/3 bi mogla biti izravno birana, a 2/3 preko lista i na taj način bi se po nama u klubu mogao pomiriti onaj interes za stabilnost vlasti, ali i interes za jačem i kvalitetnijim dolaskom izravnog biranja ljudi u hrvatski Parlament. Prema tome, držim da bi ovo pismo trebali svi saborski zastupnici dobiti na stol. Nakon toga sazvati predsjedniče Sabora ne samo predsjedništvo nego i predsjednike i šire od samog predsjedništva Sabora i staviti ovo pitanje na dnevni red kako bi na vrijeme stigli pripremiti kvalitetne prijedloge, a rok je negdje do 2.mjeseca iduće godine. Hvala.
Hvala i vama kolegice Vesna Škare Ožbolt. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege. Ne mora nama pisati predsjednik RH da bismo odradili svoj posao, ali budući da je predsjednik pisao naravno da njegovo pismo treba uzeti u obzir. Slažem se sa kolegama koji su rekli to je pismo predsjedniku Hrvatskoga sabora ali onda i Saboru u cjelini jer predsjednike je prvi među jednakima i isto tako očekujem da danas na našim klupama bude tekst predsjednika RH, ali isto tako da se već danas gospodine predsjedniče dogovorimo o onom što ste jučer najavili, sjednicu predsjedništva sa predsjednicima klubova kako bismo dogovorili datum, dan u kojem ćemo otvoriti raspravu o promjeni izbornoga zakonodavstva. Zašto? Zato što na dnevnom redu evo od 35. Do 40.točke stoji nekoliko prijedloga zastupnika, klubova zastupnika, jedan koji je u startu podržalo tridesetak zastupnika u Hrvatskome saboru i o tome smo mi govorili i nekolicina nas na konferenciji za novinstvo prije nekoliko dana i tražili od predsjednika Hrvatskoga sabora da dogovorimo kada će se ta rasprava otvoriti. Dakle minimum onoga što očekujemo jest da dogovor o tome kada ćemo početi te rasprave. naravno tu možemo uzeti u obzir i ono što predsjednik Republike predlaže, ali prije svega pred nama su prijedlozi izmjena izbornog zakonodavstva koje dolaze iz klubova zastupnika. U sustavu parlamentarne demokracije mi danas možemo poslije ove rasprave tražiti pismo od predsjednika Vlada da Vlada da mišljenja na te prijedloge i da ta rasprava bude obavljena u najkraćem mogućem vremenu. Zato što s druge strane imamo prikupljene potpise inicijative "U ime obitelji" i po mom tumačenju Ustava dovoljan broj potpisa jer u Ustavu u članku 87.jasno kaže da se radi o biračima u RH, a da je onaj tko je pripremao Ustav dakle ustavotvorac, a to smo bili svi mi, htjeli nešto preciznije odrediti na koga se to još eventualno odnosi onda bi to i pisalo u Ustavu RH. I s treće strane naravno 78% građana koliko smo vidjeli i na prošlim euroizborima traži odlučuje se i zahtijeva preferencijalno glasovanje. Naša je dužnost i moje je mišljenje da Predsjednik Republike Hrvatske samo na to upozorava da je naša dužnost razgovarati o tome i donijeti neke odluke. Vremena ima, jer početak te izborne godine o kojoj svi puno govore, a malo tko se zapravo upušta u pravu analizu što to znači počinje u veljači 2015. godine. Prema tome, svi oni koji ne žele bilo kakve promjene uvijek se služe floskulom treba sveobuhvatna promjena, moramo imati puno vremena. Mi imamo puno vremena i o ovim prijedlozima zakona raspravljati u dva čitanja. Imamo vremena i u tri čitanja ako bude potrebno. Ali Hrvatski sabor ne može ignorirati s jedne strane ono što bi se možda populistički moglo nazvati glas naroda, a s druge strane inicijativu Hrvatskoga sabora, odnosno zastupnika. Predsjednik Republike naravno do kraja svog mandata bez obzira kako se to tumačilo ima pravo inicijative, a građanke i građani će ocijeniti je li to dobro na izborima koji će biti uskoro ili je to loše. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana kolegice. Na redu je poštovani zastupnik kolega Davorin Mlakar u ime kluba HDZ-a.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Iskoristili smo mogućnost da u ime kluba govorimo o istoj temi i razmišljali smo kako uopće početi na ovu reakciju, jer mi više znamo o ovoj korespodenciji iz dnevnih tiskovina, nego što bismo kao zastupnici vjerujemo imali pravo znati. Najkraće rečeno u medijima upoznati smo s činjenicom da je pisao predsjednik Republike Hrvatske predsjedniku Hrvatskog sabora. Nije pisao dr. Ivo Josipović gospodinu Josipu Leki, nego su svoja pismena izmijenili, odnosno pismo upućeno jedne institucije drugoj instituciji i onda smo doznali u medijima također da će na temelju toga pisma čiji sadržaj ne znamo, barem samo neke dijelove biti održana sjednica Predsjedništva Sabora. Kao što su i prethodnici rekli, ako je institucija Predsjednika Republike uputila pismo s određenim prijedlozima Hrvatskome Saboru onda je minimum korektnosti da zastupnici koji bi se o nekim pitanjima trebali izjašnjavati dobiju na klupe to pismo, da vide o čemu se uopće radi. S jedne strane to mi vidimo kao pomoć u predizbornoj kampanji Predsjedniku Republike koji je na isteku pete godine svoga mandata odlučio početi se dopisivati sa drugim institucijama i otkriva neke teme o kojima je dobro i konstantno šutio gotovo 5 godina. S druge pak strane čujemo da on otvara pitanje preferencijalnog glasovanja što je zakašnjelo barem tri ili četiri godine, jer je preferencijalno glasovanje na inicijativu Vlade HDZ-a uvedeno u hrvatsko zakonodavstvo za prve izbore za Europski parlament. Prema tome, predsjednik nije ništa uveo. Predsjednik se poslužio u javnosti prihvaćenim temama da bi skrenuo pozornost na sebe i na svoju predizbornu kampanju i to je bit ove teme o kojoj mi danas govorimo. S druge pak strane, mi ne znamo što je on sve u pismu rekao, a vjerujem da ćemo imati prilike barem nakon ovih nastupa dobiti kao saborski zastupnici pismo da vidimo o čemu to želi govoriti predsjednik Republike i o čemu to on Saboru koji je u konstantno podređenom položaju u odnosu na ovu Vladu Republike Hrvatske konačno da Sabor dobije poziciju u političkom životu koja mu pripada i da odlučuje o suštinskim pitanjima političkog života u zemlji. S obzirom na sve to jedino što smo mogli naći da ima veze sa ovom korespodencijom našeg Predsjednika Republike je članak 94. Ustava koji govori u svome stavku 2. da predsjednik Republike brine za redovito i usklađeno djelovanje, te za stabilnost državne vlasti. Da je državna vlast nestabilna, neoperativna i apsolutno daleko od zahtjeva današnjeg vremena to je nama svima jasno već pune tri godine. Dobro je da je predsjednik to uvidio barem pred kraj svoga mandata, ali bi bilo korektnije da smo o tome razgovarali dok je bilo vremena i dok se to ne bi diskusija o tim stvarima poistovjetila s njegovom predizbornom kampanjom. Podsjetit ću hrvatsku javnost i kolege u ovom Parlamentu da kada se govorilo o određivanju datuma za predsjedniče izbora za prvi mandat gospodina Ive Josipovića tadašnja oporba je mjesecima bombardirala Vladu da odredi točan datum izbora kako bi se svi koji su reflektirali u tim izborima imali vremena pripremiti. Danas manje, više dva mjeseca pred datum za održavanje izbora Vlada još ništa nije rekla o datumu održavanja izbora. To danas više nije političko pitanje, to danas više nikome nije važno. Konačno inicijativa gospodina Josipovića nakon medijskih saznanja o tome da je raspolagao dokumentima vjerojatno s državnim tajnama i to dostavljao nekim veleposlanicima govori o tome kako je on shvatio svoj prvi mandat. Krajnje je vrijeme da umjesto njegovog pisma Sabor preuzme svoju funkciju i odradi raspravu o izbornom zakonodavstvu na svoj način kako mu je to Ustav i odredio. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja razumijem da je zadaća zastupnika u Hrvatskom saboru kao predstavnika naroda da sačuvaju dostojanstvo i autonomiju ovog predstavničkog tijela kao pretpostavku za djelovanje autonomno i u skladu sa Ustavom svakog od nas 150 zastupnica i zastupnika Hrvatskog sabora. I zato sam se javio gospodine predsjedniče u ime Kluba zastupnika SDSS-a. Zastupnice i zastupnici i Hrvatski sabor u cijelosti, o tome sam govorio u nekoliko navrata, su predmet višegodišnjeg i ciljanog i sustavnog devastiranja kao institucije, ne govorim o nama kao pojedincima, govorim o predstavničkom tijelu naroda koji predstavljamo. Da li ovo pismo, koje mi nismo vidjeli, a koje s pravom kolegice i kolege traže da ga vidimo i koje je u jednom mediju najavljeno kao dramatično upozorenje na stanje države i nacije, da li ovo pismo sadrži takav sadržaj i ima takav motiv da zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora će na osnovi njega moći raditi na većoj autonomiji Hrvatskog sabora i na većoj stabilnosti političkog sistema Republike Hrvatske? Ja ne mogu reći da znam odgovor na to pitanje jer nisam vidio sadržaj toga pitanja, ali iz onoga što se u medijima može pročitati odgovor je ne može i neće. Zato što, gospodine predsjedniče, postoji opasnost da se Hrvatski sabor zloupotrebljava u vrijeme predizborne kampanje koja još nije proglašena. I mi to moramo izbjeći, pa makar dolazilo i sa adrese predsjednika Republike. I vaša dužnost gospodine predsjedniče je da to učinite i izbjegnete i minimalni rizik upotrebe Hrvatskog sabora u predizborne kampanje, kampanje koja nije počela. I od vas kao višegodišnji zastupnik u ovom Saboru koji je u nekoliko navrata govorio o tome što se događa sa predstavničkim tijelom naroda to ovdje zahtijevam. Drugo, Hrvatski sabor mora imati autonomiju u odnosu na druga tijela vlasti. Često je nema, vrlo često je nema. Ponekad je to razumljivo zato što postoje političke većine koje nose rizik Vlade koju podržavaju. Ali, Sabor mora imati autonomiju od drugih institucija, uključujući i javno mnijenje koje ne moraju diktirati ni političke stranke, a koje mogu diktirati razne druge grupacije. A mora imati autonomiju ako je potrebno i od predsjednika Republike ukoliko predsjednik Republike na bilo koji način pokušava utjecati na mišljenje, stavove zastupnika ili klubova zastupnika u Hrvatskom saboru. Ja bih razumio da je predsjednik Republike ovo pitanje postavio, uputio ovo pismo u vrijeme nereda u Vukovaru i narušavanja jednog od temeljnih vrijednosti Hrvatskog ustava a to je nacionalna ravnopravnost. Nije to uradio. Ja bih razumio da je predsjednik Republike sazvao ovo pismo i uputio ovo pismo i uputio je li moguće da između ključnih političkih aktera u Hrvatskoj, između SDP-a i HDZ-a već 4 ili 5 godina nema nikakvog relevantnog političkog dijaloga ni o kojem relevantnom političkom pitanju u Hrvatskoj. Nije to uradio. Da je sazvao i uputio pismo Vladi povodom ekonomske situacije koju imamo u zemlji koja ugrožava elementarnu sigurnost ne građana nego države ja bih razumio to pitanje i to pismo. Ali nije to uradio. Uradio je to na temu preferencijalnosti. U čemu je tema preferencijalnosti sudbinsko pitanje stabilnosti političkog sistema RH kada ionako znamo da je u Saboru i u Vladi pokrenut postupak da o tome razgovaramo i da nađemo rješenje, a ja osobno nemam ništa protiv toga jer sve mandate koje sam proveo u Saboru biran sam po preferencijalnom principu. I iz tog razloga gospodine predsjedniče
Hvala lijepa, isteklo je vrijeme. Damir Kajin o drugoj temi pa ću se onda naravno morati očitovati. Hvala lijepa.
Gospodine predsjedniče apsolutno slažem se sa gospodinom Pupovcem Sabor ne zlorabiti, autonomija Sabora mora biti condicio sine qua non, Sabor iznad svega, iznad Sabora samo Ustav odnosno ustavni zakoni. Kad smo kod ovog pisma predsjednika Republike meni se daleko više sviđa ona njegova ustavna inicijativa koja govori o redefiniranju referenduma i o drugačijem modelu izbornog sustava gdje bi se jedna polovica zastupnika birala neposredno u izbornim jedinicama, a jedna polovica sa lista. Samo tako građani će doći u poziciju da biraju neposredno. Sve ostalo je naprosto igra pa i sa ovim preferencijalnim glasom. Znači, zastupnike birati kao što se bira gradonačelnike, načelnike, kao što se bira konačno samog predsjednika Republike. Sviđa mi se isto tako ona njegova inicijativa da na listama ne mogu biti oni protiv kojih je DORH podigao optužni prijedlog ili koji su dobili neku kaznu od nadležnih sudskih institucija. Slažem se i sa onim o čemu je govorila gospođa Kosor da je i ovo tumačenje što je to 10% izuzetno bitno političko pitanje. Ako ne možete prikupljati potpise u inozemstvu, onda po nekoj logici naroda to se ne bi trebalo brojati, ali o tome će dakako odlučivati Ustavni sud. Znači još jedanput zastupnike birati neposredno u izbornoj jedinici i jedino tako će se onda vratiti dignitet Parlamentu. Izborni sustav htio to neko priznati ili ne je generator krize ove zemlje. Po onoj biblijskoj "Da u početku bijaše riječ" i isto tako kad je riječ o politici u početku bijaše izborni sustav ili neki izborni zakon. Međutim, ja želim ovom prilikom po ne znam koji puta sa saborske govornice pozvati pa i prozvati predsjednika Sabora da konačno iskoristi svoj autoritet i potrudi se dostaviti mi podatke koliko Grad Pula i ostali Istarski gradovi i općine troše za medije i PR agencije. Kada smo kod tih medija dole u Istri, niti onaj da ga ne imenujem Hitlerov propagandista nije bio toliko nemilosrdan svirep kao ova ekipa koja drži izvršnu vlast. Onih 15 milijuna kuna javnog novca troše na medije i PR agencije. Ako to nije korupcija onda ne znam što je korupcija. I namjerno to govorim i ispred predsjednika Sabora i hrvatske javnosti kao što sam govorio ispred gospodina Cvitana iz DORH-a tako govorim to i ispred ministra pravosuđa. Jasno po tom pitanju DORH ne radi ništa, policija ne smije ništa, a porezna uprava zapravo ni ne zna što će. Da to radi netko u HDZ-u prošao bi kao Sanader, da to radi netko u SDP-u znamo kako bi prošao, da to radi u nekoj drugoj stranci ili trećoj prošao bi kao oni u HDZ-u ili SDP-u, ali očigledno dole se može što se hoće. Inače samo da kažem da porezna uprava Republike Hrvatske kod 1240 građana u iznosu od nekih 470 milijuna kuna istražuje nerazmjer između dohotka s jedne strane i plaćenih poreza. U Istri je to slučaj sa nekih 64 njih. Mislim da će valjda ta porezna uprava to konačno učiniti kako treba, počev od sebe, od sudaca, direktora komunalnih poduzeća doći do lokalnih političara koji su, a ja znam barem 50 njih u dva ili tri mandata došli do imovine koja se procjenjuje na 2 ili više milijuna eura. Da se vratim još jedanput na te medije, krajem 80. pa ja ću reći to je bilo kad govorimo o medijima na ovim prostorima neko carstvo slobode, pisalo se što se htjelo, ranih 90. nije bilo više tako ali je bilo dobro, ali ovo što je dole poglavito od 2006. ili 2012. to je nešto što ja mislim je neviđeno na hrvatskom medijskom ili političkom prostoru. Kad se je ovaj Kim Il Sung ili Un kojega smo i ovdje u Saboru tražili prije sedam dana mjeseca dana nije pojavljivao u njihovoj javnosti ja sam mislio da je došao dolje kod nas i da od gospodina Mikulića, Miletića, Jakovčića, Borovečkog naprosto uči kako uređivati medije i drpati gdje se stigne. Još jedanput ću reći, 15 milijuna kuna javnog novca godišnje ide za medije i ide za PR agencije na istarskim prostorima i ta praksa se treba zaustaviti jer istrijanstvo nije pljačka, istrijanstvo nije otimačina i isto tako europeizam nije valjda pretvaranje Istre u carstvo medijskih nesloboda.
Hvala lijepa. Poštovane kolegice zastupnice i poštovane kolege zastupnici. Vrijednost Parlamenta u načelima je ovo što smo napravili danas, bez obzira što materija nije pripremljena. A predstavnici klubova su iznosili svoja stajališta vezano za jednu okolnost, okolnost da se u javnosti vodi neproglašena javna rasprava oko izbornog sustava. To je u demokraciji sasvim logično i inicijative u demokratskom društvu su dobro došle. Pa i u okviru Hrvatskog Ustava imamo nekoliko inicijativa za promjenu izbornog sustava i to različitih razina. Pošto nema i nije ni predviđeno da netko sumira tu javnu raspravu a potrebno je imati rekao bih minimum zajedništva da bismo mogli raspravljati strukturirano, jasno o čemu ćemo raspravljat. Onda ne vidim nikakvog razloga da izbjegavamo sastanak predsjedništva Sabora koje je radi javnosti moram reći sačinjavaju predsjednik Sabora, potpredsjednici Sabora, tajnik Sabora, svi predsjednici klubova zastupnika i Hrvatskom parlamentu. Naravno da takva rasprava neće nikome oduzeti autonomno pravo, bilo klubu, bilo pojedinom zastupniku da u skladu sa svojom savješću i Ustavom odlučuje bez imperativnog mandata o svakoj temi koja se nađe na dnevnom redu Hrvatskog sabora. Dakle, ništa nije uzurpirano. Drugo, Hrvatski sabor kao institucija nije ovisan o drugim institucijama, nije bio, niti sada i nadam se neće biti. Ali Hrvatski sabor je kako dio demokratskog sustava Republike Hrvatske također vezan načelom vladavine prava. da je to tako poznato je hrvatskoj javnosti i vama u Hrvatskom saboru da u skladu sa Ustavom i podjelom vlasti trodiobom vlasti koja je ustavna, ali i demokratska institucija i kategorija, Ustavni sud jedini ocjenjuje ustavnost naših akata. Nije u standardu, demokratskom standardu da predsjednik Sabora sva pisma koja dobije dijeli ili podjeljuje sa zastupnicima, ali ovdje se zaista radi o pismu predsjednika Republike koje ima ustavnu težinu i bit će dostavljeno pismo, ne samo zastupnicima u Hrvatskom saboru nakon što mi, barem pokušamo razgovarati na predsjedništvu o … stvari koje bi mogli staviti na dnevni red kad je riječ o prijedlozima za izmjenu i dopunu ili uopće o prijedlogu za izborne promjene. Dakle, pismo će biti dostavljeno. Pismo se temelji na istraživanju koje će predsjednik Republike, nadam se, poslati javnosti i to je njegova obveza da to učini, a ne predsjednika Sabora koje nije njegovo istraživanje. Različite ideje i različiti načini o kojima zastupnici i danas iznose različita stajališta je dobrodošlo za raspravu u Hrvatskom saboru, ali iz onog što proizlazi, a slažete se sa mnom čini mi se i danas, da je vrlo važno pokušati naći konsenzus političkih snaga u Hrvatskom saboru kako bismo ojačali utjecaj hrvatskih građana, birača na to tko će ih zastupati i predstavljati u predstavničkim tijelima, bilo Sabora, bilo županija, bilo gradova ili općina. Naravno da to nitko ne može vama u klupama narediti niti to ima netko za cilj, niti je netko u podsvijesti imao tako nešto, ali demokracija jeste, na neki način, kompromis, a pokušaj da se u parlamentu traži kompromis, ja mislim da je dobar način i nije uzurpirano nikome niti jedno od prava koje ima. Da li ćemo imati u utorak ili petak sjednicu predsjedništva Sabora, ja mislim da to nije dramatična stvar. Ako je u petak, u petak ćete dobiti pozive i pismo uz poziv. Ako je i u utorak, dobit ćete također sutra poziv i pismo uz poziv. A pokušaj je da predsjednici klubova u zajedničkom kontaktu osjete gdje bi mogao se naći taj konsenzus, na čemu bi se mogao postići taj konsenzus. To bi skratilo vrijeme, a možda bi skratilo i tenzije u hrvatskom društvu i ponešto i vrijeme rada u Hrvatskom saboru. Još nešto možda nije potrebno odavde govoriti, ali ni jedan izborni sustav, nema ga zasada u svijetu, koji određuje ili definira ili ograničava način na koji će vlast vladati. Za kontrolu vlasti potrebne su društvene demokratske institucije, potreban je dijalog i potrebna je odgovornost, a to podrazumijeva i odgovornost nas u Saboru i društvenih institucija. Od Ustavnog suda, građana također, udruga građana i drugih društvenih institucija. Dakle, vratit ćemo se na početak. Dobit ćete naravno svi pismo, i vi i hrvatska javnost, sutra. Zavisi da li ćemo sazvati predsjedništvo u petak ili u utorak sljedeći. Sutra ćete dobiti pismo predsjednika Republike koje je uputio predsjedniku Sabora. I već znate temu. Ne vidim nikakvog razloga da unosimo nervozu, to je poticaj koji je zakonit, ustavan i tako ga treba vidjeti. Nitko neće ni jednom članu Hrvatskog sabora niti klubu zastupnika narediti, jer to ne može niti želi, to je njegova autonomna volja. Time i Hrvatski sabor zadržava kao institucija potpuno autonomno pravo. Druga je stvar kako je tko od nas zavisan i ovisan, o tome možemo raspravljati. To je legitimna rasprava, legitiman zahtjev, ali ne u okviru ovako plenarnog zasjedanja. Sada bismo, ako dozvolite, prešli na utvrđeni dnevni red po točkama koje su utvrđene na dnevnom redu. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici nastavljamo sa plenarnim zasjedanjem Hrvatskog sabora. Imamo uobičajenu situaciju, iz kluba HDZ-a digla se ruka poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora uopće nije uobičajena situacija. Hvala dragom Bogu pa hrvatski mediji su jako dobro informirani i saborski zastupnici koji su često predmet javne sprdnje zbog nerada, zbog ovoga, zbog onoga su uspjeli konačno vidjeti pismo koje je predsjednik republike uputio vama kao predsjedniku Sabora. Mislim da je ovo nešto što je nedopustivo, nedopustiv je odnos prema saborskim zastupnicima, nedopustivo je da predsjednik u svom pismu govori o trodiobi vlasti a ovo je treći stup vlasti, a to je ovaj zakonodavni Sabor, vidite da praktički ne postoji. I nemojte govoriti da je nešto uobičajeno, ovo je pokušaj da se zaštiti ovaj visoki Dom i ovih 150 ljudi koje su izabrali hrvatski građani. Mi smo vas jučer, dakle 6 klubova je govorilo o tome da bi htjeli vidjeti to pismo, jer to pismo je upućeno svima nama preko vas i ovo je nažalost tragikomično što se događa u Republici Hrvatskoj. Da predsjednik države da papir van prije nego što ga vide saborski zastupnici. I ja vas molim stanku u ime kluba HDZ-a i mislim da bi bilo dobro da mi otvorimo raspravu o ovom pismo, jer ovo je nešto, ako se ovo dogodi, ovo je nešto što uvodi jednu praksu koja može biti pogubna za legitimitet Hrvatskog sabora, poguban. Jer ovo pismo nije nimalo bezazleno.
Poštovani kolega zastupniče, da li vi tražite stanku ili želite dramatizirati bez poslovničkih prava?
Tražim stanku gospodine predsjedniče. Ne, gospodine predsjedniče.
Dakle, vi ste već iskoristili tri minute da pričate o nečemu što po vašem osjećaju je, ili političkoj potrebi, dramatično a ja ne vidim nikakvu dramatiku niti razloga za traumatiziranje. Pismo upućeno predsjedniku Hrvatskog sabora je najnormalnija komunikacija među granama vlasti. Ako vi smatrate da predsjednik republike nema pravo na stajališta o političkim stvarima u Hrvatskoj to će biti vaš problem.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora vi ste zlorabili Poslovnike jer vi ne možete polemizirati samnom. Ja sam tražio stanku.
Molim vas lijepo. Dozvolite da ja završim i možete govoriti kad vam ja dam riječ.
Dobro.
Za sada je tako i tako će i ostati. Želite stanku?
Da.
Dat ću vam stanku 5 minuta. Iznesite svoje stajalište. Ima li još netko potrebe za stankom? Dakle, HDZ, SDP, HDSSB i Vukšić, klub zastupnika, tri zastupnika i Damir Kajin nezavisna lista, Vukšić i Slavko Linić ne mogu dva u istom klubu. Određujem stanku u 9,40. Deset minuta, 9.45. Hvala. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,42 SATI]] Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici, isteklo je vrijem za stanku. Počinjemo sa izlaganjem i iznošenjem stajališta klubova vezano za temu koju je otvorio klub HDZ-a. Molim poštovanog kolegu Davorina Mlakara da iznese stajalište Kluba zastupnika HDZ-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, kako je uvaženi kolega Šuker u svojem zahtjevu za stankom objasnio, tražili smo ovu 5-minutnu stanku da bi se očitovali o činjenici dopisivanja korespondencije između predsjednika Republike i predsjednika Hrvatskog sabora. Jučer je 6 klubova tražilo uvid u sadržaj pisma koje po prvi puta u hrvatskoj povijesti predsjednik Republike upućuje predsjedniku Hrvatskog sabora i zahtijevali smo, odnosno tražili, pristojno tražili od predsjednika Sabora da nas upozna sa sadržajem pisma. Izgleda da je to bila potpuno kriva adresa jer sa sadržajem pisma upoznali su nas urednici i novinari dnevnih listova u RH, a mi smo kao mala djeca čekali napeto kada će se konačno predsjednik Sabora odlučiti dostaviti nam na uvid to pismo. Od priča da će se prvo sastati predsjedništvo Sabora pa do obećanja da bismo konačno danas na klupama imali tekst toga pisma. Rekli ste gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora da nije ništa dramatično, ali sadržaj pisma i način kako funkcionira predsjednik Republike je itekako dramatičan. I sve ponovo kao kandidat SDP-a za budućeg, mogućeg predsjednika RH. On u svom pismu govori o dramatičnoj situaciji u zemlji, ali ne o onim stvarnim problemima gospodarstva, problema kako država iz dana u dan tone u svim svojim segmentima, nego isključivo zbog toga da bi osnažio svoju kampanju u izborima za predsjednika RH. Pa je iskoristio i Hrvatski parlament da bi upotrijebio ono o čemu piše u svrhu isključivo svoje predizborne kampanje. Vi ste gospodine predsjedniče bili dužni zaštiti dignitet Hrvatskog sabora i svih njegovih zastupnika. Vi ste odgovorni da mi nismo već jučer bili upoznati sa sadržajem tog pisma i razgovarali o činjenicama koje se u pismu navode, a navodi se primjerice da je predsjednik Republike predlagatelj Ustava pa je iz te svoje funkcije on smatra da treba pisati Hrvatskom saboru. Ali on ne piše o promjenama Ustava, on piše samo o nekim stvarima koje su mu se učinile kao sluhistu, kompozitoru, važnima jer ih je primjetio da su postale sporne u hrvatskoj javnosti. To je primjerice preferencijsko glasovanje na budućim izborima i ponovo zbog hrvatske javnosti. HDZ je stranka koja je uvela preferencijsko glasovanje u zakonodavstvo RH u izborima za Europski parlament. I zbog svih onih koji danas podmeću neistine, ponovo trebamo reći mi smo ti koji smo uveli preferencijsko glasovanje i mi smo ti koji ćemo podržati preferencijsko glasovanje. Ali nećemo podržati politiku da to bude uzmi ili ostavi, jedino pitanje o kojem ćemo razgovarati u promjenama izbornog sustava. Niti ćemo odšutiti da se danas predsjednik Republike ponovo zbog svoje izborne kampanje javlja kao nositelj ideje preferencijskog glasovanja jer mu se to čini dobrom idejom. A najmanje od svega ćemo dozvoliti da Hrvatski sabor bude žrtvom njegovih političkih ambicija, da mi budemo iskorišteni u njegovoj predizbornoj utakmici, a da o tome ne možemo ni govoriti. I zbog toga, gospodine predsjedniče, zbog činjenice da ste jučer propustili ono što ste trebali učiniti i umjesto da budemo upoznati iz medija sa bitnim stvarima i činjenicama, odnosno navodima iz ovog pisma, da smo mi o tome jučer raspravljali, tražimo od vas da danas prva točka dnevnog reda, a poslovnički vam je to moguće, bude tema o stvarima koje se rade u pismu predsjednika Republike. Umjesto ovih trikova za izborne svrhe, napravite nešto korisno za ono što je osnovna funkcija Parlamenta, a to je da mi ovdje kao predstavnici naroda razgovaramo o činjenicama koje se u ovom pismu nalaze. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. U ime kluba SDP-a u Hrvatskom saboru, poštovani zastupnik i potpredsjednik Doma, Nenad Stazić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Najprije, o pismo koje je predsjednik Republike uputio predsjedniku Sabora. Članak 94.stavak 2. Ustava za sve one koji ne znaju Ustav ili ga se ne žele držati ili ga ne žele razumjeti, članak 94.stavak 2.kaže: "Predsjednik Republike brine se za redovito i usklađeno djelovanje, te za stabilnost državne vlasti.", a članak 4.opet stavak 2.glasi: "Načelo diobe vlasti uključuje oblike međusobne suradnje i uzajamne provjere nositelja vlasti propisane Ustavom i zakonom.". Prema tome predsjednik Republike djeluje u skladu s Ustavom pišući predsjedniku Sabora. Nema nikakve dramatičnosti u tome, nikakve drame. Dramatičnosti nema vidi se to i po tome što je predsjednik Sabora rekao, najavio da će sazvati redovitu sjednicu Predsjedništva Sabora u proširenom sastavu na koju su pozvani i predsjednici klubova, te će ih upoznati sa pismom koji je predsjednik Republike uputio njemu, a predsjednici klubova onda mogu s time upoznati članove svog kluba ako to žele. Ne znam zašto gospoda iz HDZ-a pokazuju ovakvu nervozu, ne znam čim ih nerviram. Svojim nastupom, pa to vjerujem da vas nerviram. Treća stvar, pismo koje je predsjednik Republike uputio predsjedniku Sabora nije pismo upućeno svim zastupnicima kako vi to izvodite ne zna se iz čega jer gledajte da je predsjednik Republike htio uputiti pismo svim zastupnicima on bi ga uputio svim zastupnicima, a ne predsjedniku Sabora. Akademičar Reiner dajte se ponašajte kao akademik pa nemojte dobacivati. Ja razumijem i klub SDP-a to potpuno shvaća da je klub HDZ-a i HDZ u cjelini nervozan zbog anketa koja pokazuje da njihova kandidatkinja zaostaje 14% za predsjednikom Republike i mi potpuno razumijemo tu nervozu koju sada vi prenosite u sabornicu i ometate redoviti rad Sabora izmišljenim problemima [[Upadica Leko: Molim vas bez ometanja govornika.]] Pa gledajte, pustite ih predsjedniče pa svako se ponaša u skladu sa svojim kućnim odgojem pa tako i članovi kluba HDZ-a. To se ne da naučiti [[Upadica Leko: Vi nastavite molim vas.]] I vi sada imate potrebu da napadate predsjednika Republike zbog toga što on u anketa vodi pa ga nazivate ovdje kompozitorom. Sramotno, prozirno, jadno, bijedno. Ali izbori za predsjednika Republike pokazat će vam da je cijela ova aktivnost posve uzaludna i promašena. Poštovani predsjedniče Sabora, ja očekujem da će klub HDZ-a i sutra zatražiti stanku odmah na početku da bi govorio o istoj temi ili o nekakvoj drugoj izmišljenoj dramatičnoj temi, ali vas molim da iskoristite sve svoje ovlasti i da omogućite da se Sabor bavi poslom zbog kojeg nas građani plaćaju, da odrađujemo dnevni red. Građani svakako ne plaćaju naš rad zbog toga da bi HDZ ovdje pokušao provoditi jeftinu predsjedničku kampanju, to nije posao Sabora. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a u Hrvatskom saboru. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Evo danas smo počeli gubiti pomalo vrijeme pored sveg onog što Hrvatsku tišti mi svaki dan ovdje imamo bilo na hodniku, bilo u klupama napomenu ili raspravu o tom preferencijskom glasovanju. I onda čujemo i poneke da kažem laži, to je da je HDZ uveo preferencijsko glasanja u Hrvatskoj. Ma nemojte, ili su to pravila EU i glasovanja za Europski parlament koje smo dobili od Europskog parlamenta, niste ga vi uveli nego je to naputak Europskog parlamenta. To je jedno. Drugo, ima li predsjednik Republike pravo pisati predsjedniku Hrvatskog sabora, iako se to moglo i drugačije ne pismom, nije daleko Pantovčak i ovo mjesto ovdje, pa i da razgovara sa predsjednikom Sabora koji će nam s obzirom da smo izglasali povjerenje njemu prenijeti ono što predsjednik Republike piše prema članku 94. Ustava RH stavcima 2.i 4.koje je iznio moj prethodnik ima pravo i ja ne vidim što je tu sporno. To što to netko smatra predizbornom kampanjom što možda nije ranije krenulo se u to, to je stvar onoga tko je pisao pismo. To vi protumačite sami sebi. Zbog čega ste da kažem bijesni, zbog čega ovolika gužva oko toga, a toliko gorućih problema u RH ima, toliko nam gori pod petama evo i ministar Vrdoljak je ovdje danas kao rijetko kada i mi sada raspravljamo o jednom pismu predsjedniku Republike. To što su novine objavile sadržaj toga pisma, pa ništa neuobičajeno u RH. ne daj Bože da ti Andrija Jarak osvane pod prozorom ili da ti nazove dobro jutro kao što znamo iz istraga DORH-a kada se Jarak pojavi zna se da će ti uskoci uskočiti u kuću. Tako i ove novine, znamo svi čije su vlasništvo ili čak ne znamo čije su ali kako pišu pretpostavljamo, barem tako. I ako neki možda i znaju čije su. I nije točno da se predsjednik Republike nije obraćao Hrvatskom saboru do sada, da je ovo prvi puta. Pa zar nismo imali teze o promjeni Ustava koje je dostavio Hrvatskom saboru prije nepunih 6 mjeseci. Stvar je tehnike i predsjednika Sabora o tome kako će prezentirati pismo predsjednika, u stvari Predsjedništva Sabora, to pismo predsjednika nama zastupnicima. A to što su novine došle, pa dajte optužite novine kako dolaze do, dajte na njih napadnite, na te medije napadajte kako su oni to došli do toga. Čemu ovdje cijela gužva? Zapravo se radi o jednoj … [[Govornik se ne razumije.]] predizbornoj gdje ste evo jedni na jedan način, a drugi na drugi način pokušavaju nešto napraviti a u svezi predizborne kampanje za predsjedničke izbore. Nepotrebno! Vodite borbu negdje drugdje, a oko toga u Hrvatskom saboru zapravo ne trebamo uopće raspravljati, predsjednik Sabora, Predsjedništvo Sabora jasno da će nama zastupnicima ja sam uvjeren i dostaviti i predstaviti to pismo. A o preferencijskom glasovanju i o tome da je HDZ protiv preferencijskog to su sto puta rekli na. Zašto se sad bunite? Inicijativa građanska je rekla svoje, vi ste rekli ne, a kad je bio govor o dijaspori na koju se vadite onda ste dogovorili sa SDP-om prije četiri godine da će dijaspora imati samo 3 zastupnika i glasovanje u konzulatima i konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske. Vi iz HDZ-a i vi iz SDP-a i HNS-a. Ja sam bio nazočan razgovorima kad ste to. Vesna Pusić je predlagala jednoga zastupnika iz dijaspore, pa smo nekakvim nagodbama došli do tri. To je HDZ. Ja sam bio sam nazočan. Mi smo imali tri zastupnika onda, a vi gospodine Mlakar, odnosno HDZ je imao 40 zastupnika. Vi ste odlučivali i odlučili zajedno sa SDP-om da ima samo tri zastupnika dijaspora i da se glasa u konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske, a sad se vadite na dijasporu. Tako stoje stvari, tako. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Branko Vukšić u ime kluba nezavisnih.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Pa evo moglo bi se parafrazirati ova naša tema, parafrazirati jedan roman svjetskog klasika, predsjedniku ima tko da piše. Ne vidim ništa sporno da je predsjednik Sabora dobio pismo i ne vidim ništa sporno da predsjednik države piše predsjedniku Sabora, pa čak i ne vidim zbog čega se tolika bura digla oko tog pisma. Da li je to predizborna kampanja? Pa dajte molim vas recite tko u predizbornoj kampanji ne koristi sva sredstva? Međutim, ja smatram da ovo nije samo predizborna kampanja. Ovo je dobar potez predsjednika Josipovića. Reći ću i zbog čega. Zato što postoji u Saboru inicijativa 30 zastupnika. 30 zastupnika je poslalo u saborsku proceduru prijedlog kako urediti u što kraćem vremenu izborno zakonodavstvo koje bi bilo bolje od ovog i koje bi služilo hrvatskim glasačima. Tih 30 zastupnika je poslalo u proceduru prijedloge za preferencijalno glasovanje, za nespojivost funkcija tako da se ne događa ovdje da četiri godine traje pritisak na izvršnu vlast preko Sabora, načelnika i gradonačelnika. Zatim, nemogućnost kandidiranja onih protiv kojih je podignuta optužnica za teška kaznena djela, brisanje nositelja lista. Svaki glasač ima pravo 3 preferencijalna glasa, 5% prag i 1500 potpisa svih i stranaka i lista kako bi nestalo one papazijanije na izbornim listama onih stranaka koje se samo pojavljuju za izbore da ih ne nabrajam, a takvih je pedesetak koji ne postoje, ali su samo na izborima. I što se dogodilo sa tom inicijativom? Po starom lošem običaju ona je gurnuta u ladicu. Predsjednik Josipović čini mi se, nisam razgovarao s njim, nisam toliko prisan s njim da znam to, je osjetio da bi to moglo završiti u košu i da bi se to moglo protegnuti za iduće izbore, ne ove izbore 2015. godine. Predsjednik Josipović je sasvim legitimno i legalno izvršio jedan pritisak i mi ćemo nadam se jer je to i najjača stranka u vladajućoj koaliciji rekla neki dan ili jučer da će se raspravljati u Saboru o preferencijalnom glasovanju i da će preferencijalno glasanje se rabiti već na sljedećim izborima za parlament 2015. godine. Znači, sasvim legitimna stvar i čak je postalo i legitimno da mediji prije objave ono što bi trebali saborski zastupnici znati. To je nakaradno, ali za tu nakaradu smo krivi mi ovdje u Saboru, jer mi smo dopustili u Saboru da Sabor postane zadnja rupa na svirali. Mi dopuštamo svakog dana da saborski zastupnici budu izloženi hajkama, mi dopuštamo da izvršna vlast se ponaša kao da je ona nas izabrala, a ne kao da nas je izabrao hrvatski narod. Mislim da je još samo nekoliko rečenica izborno zakonodavstvo itekako važno. To je i svojevrsna polemika predsjednika države sa predsjednikom Vlade koji smatra da izborno zakonodavstvo ne znači ništa, jer je izjavio da se on bori za radna mjesta u Hrvatskoj, a vidi se kako se bori sve više je nezaposlenih, izborno zakonodavstvo je omogućilo da obavljaju one funkcije koje nisu zaslužili stranački poslušnici. Preferencijalno glasovanje je jedna od mogućnosti da na mjesta ovdje u Saboru dođu ljudi koji misle svojim glavama, koji nisu stranački poslušnici. Izborno zakonodavstvo je itekako važno i zbog toga je od velike važnosti da što prije u Saboru počnemo raspravljati o preferencijalnom glasovanju, da donesemo zakon na vrijeme i da prestane praksa da predsjednici stranaka postavljaju u Sabor svoje poslušnike. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega. U ime kluba liste, nezavisne liste poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, ministre, gospodo zastupnici. Ja se neću baviti sa time tko je to pismo dao u javnost, iako smatram da ako je to učinio predsjednik Parlamenta da to nije korektno prema ovome Saboru i saborskim zastupnicima i obrnuto. Ako je to učinio predsjednik države onda ni to ne jača dignitet ovoga Doma. Nije dobro da pismo koje je kod predsjednika Sabora ili za njega zastupnici saznaju iz javnosti. Međutim, ja osobno smatram da je ovo pismo koje je uputio predsjednik Republike predsjedniku Sabora, onda Parlamentu u cjelini, dobrodošlo. Međutim, ono što se nudi u tom pismu nije dovoljno. Meni se neusporedivo više sviđaju ustavne izmjene koje predlaže predsjednik Republike. I mislim da je to jedna dobra osnova za promjene koje onda mogu slijediti u državi Hrvatskoj. A u tim ustavnim izmjenama predsjednik Republike govori između ostalog o potrebi redefiniranja referenduma. Ja to doživljavam na način da to treba vratiti na pozicije na kojima smo bili prije glasanja za ulazak u EU. Predsjednik države govori i o izborima koji bi se odvijali na način da se polovica zastupnika bira neposredno kao što je bila praksa '90., '92., '95. godine, a jedna polovina sa liste. Jasno, onda preferencijsko glasanje je condicio sine qua non ali to nije ni na koji način dovoljno. Bilo bi dobro ukinuti i institut nositelja lista. I jasno, apsolutno se slažem da ako je pokrenuta ne istraga nego ako je podignut optužni prijedlog da ti dužnosnici ne mogu sudjelovati u javnom životu. Danas sam to vidio da piše, između ostalog, u ovome pismu, ali bi na to svaki način trebalo protegnuti i na dužnosnike u lokalnoj samoupravi. Bilo da je riječ o županima, bilo da je riječ o načelnicima, gradonačelnicima, bilo da je riječ o predsjednikovim savjetnicima itd. Ako je protiv nekog podignut optužni prijedlog taj netko bi trebao naprosto odstupiti. Međutim, što ćemo sa osuđenim gradonačelnicima i načelnicima? A takva je sigurno jedna četa u RH. Jasno da vidite to nitko ne spominje, a na to treba isto te ustavne izmjene protegnuti. Međutim, što bi po meni bila jedna izborna revolucija? Obvezati uz novčanu kaznu građane RH da moraju na izbore. Takav sustav ima npr. jedna Belgija, takav sustav ima jedna Australija, čini mi se Nizozemska, Danska i tome slično. I doista, to bi bila revolucija, a ne da 30% građana odlučuje o budućnosti države, županija, općina ne znam ili nekoga grada. I onda što vam se dešava? Da izbore dobivaju oligarhije, oni koji raspolažu javnim proračunima, onima koji su zapošljavali kroz 10, 15 ili 20 godina svoje kadrove, oni koji milijune i milijune kuna izvlače iz javnih proračuna za financiranje medija. I konačno, još jedanput po 25. put pitam predsjednika Sabora kada će smognuti građanske hrabrosti i upitati ekipu dole iz Pule i Istre koliko novaca troše za PR, odnosno za medije. Oni to jednostavno ne žele odgovoriti, a znamo i zašto ne žele odgovoriti. Međutim, kad bi se tako itko ponašao drugdje u RH znamo kako bi prošao. Hrvatska je sigurno zrela za promjene. Čega? Između ostalog i izbornog zakonodavstva. U početku bijaše riječ, kaže Biblija, a u početku jedne parlamentarne demokracije uvijek je Izborni zakon. Izborni zakon je ja tvrdim između ostalog generator krize u RH, ali kozmetički Izborni zakon neće pomoći Hrvatskoj kao što neće pomoći ni ove gospodarske strategije koje je RH do današnjeg dana ako se ne varam usvojila čak 58. I nakon svake gospodarske ili ne znam kakve strategije ovoj zemlji i građanima je lošije a nije bolje. I tako bi bilo i sa jednim necjelovitim izbornim modelom. Dignitet Sabora apsolutno treba štititi, što slabiji Sabor to jača izvršna vlast i obrnuto, što jači Sabor to slabija izvršna vlast, a to ja mislim da bi na neki način
Hvala lijepa.
Dobro, hvala.
Hvala lijepa. Dozvolite da odgovorim na sve. Prvo što mislim reći da se u Hrvatskom saboru iznose stajališta pred hrvatskom javnošću, a ja vjerujem hrvatskoj javnosti da zna razabrati što tko zastupa. Drugo, također radi hrvatske javnosti reći ću da je poziv za predsjedništvo Sabora otišao i da će predsjedništvo Sabora zasjedati u utorak u 12,00 sati. Treće što želim reći stajališta predsjednika Republike su stajališta predsjednika Republike, a Hrvatski sabor svoja stajališta utvrđuje glasovanjem. I ničim nije dovedeno u pitanje da Hrvatski sabor u skladu sa svojim ustavnim pravima i odgovornostima odlučuje o svim temama ali je dovedeno u pitanje stajalište predsjednika Republike i zatraženo da se Hrvatski sabor zaštiti od stajališta predsjednika Republike. O tim stajalištima i potrebi da se zaštiti Hrvatski sabor od stajališta predsjednika Republike ćemo razgovarati kad bude na dnevnom redu. A u skladu sa ovlastima predsjednika Hrvatskog sabora sazvao sam sjednicu ne radi parlamentarnog dogovaranja, a to će raditi drugi kako oni budu htjeli klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru i tu se predsjednik Sabora neće miješati, ali će upoznati predsjedništvo Sabora u proširenom sastavu sa stajalištima predsjednika Republike. I to je njegova dužnost i to će učiniti. Kada će sazvati to sam već rekao, kakav će odgovor biti pojedinih zastupnika, pojedinih klubova to ostavljam njima na njihovu političku ocjenu, na njihova politička stajališta i na njihovu odgovornost i prema Saboru i prema građanima. Pismo će dobiti članovi predsjedništva, a oni će ga distribuirati svojim zastupnicima. Ako vam ne treba, vi ćete ga prema uobičajenoj praksi u Hrvatskom saboru arhivirati. Ja sam rekao šta mislim sve. Dakle, još nešto predsjednik Sabora zaista ima pravo da odlučuje kako će se ponašati sa spisima koje on dobiva i to na njegovo ime, a kako će izgledati dnevni red to utvrđuje Hrvatski sabor u skladu sa Poslovnikom i toga ćemo se držati. Sve druge vrijednosne procjene i ocjene stajališta možda ću uzeti pravo pa govoriti za ovom ovdje govornicom, imat ćemo pravo na replike i na mene i na vas, odlučivat ćemo što je u našoj nadležnosti. Ne vidim tu nikakvu dramatiku, ako nekome nešto ne odgovara u skladu sa Poslovnikom, dizanjem ruke ili pritisnuti dugme, nadam se da će raditi, bit će zapisano i imat ćemo sve u skladu sa demokratskim standardima u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa. Sada bismo, ako dozvolite, prešli na utvrđeni dnevni red po točkama koje su utvrđene na dnevnom redu. To je - Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova, drugo čitanje, P.Z. br. 667 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog zakona ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, članak 194. do 202. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su o prijedlogu zakona proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješće ovih radnih tijela Hrvatskog sabora primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar pravosuđa, Orsat Miljenić. Izvolite gospodine Miljenić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici, pred nama je znači Konačan prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Kasnije ćemo imati isto to u odnosu na područja i sjedišta državnih odvjetništava. Tako da dio ovoga što ću sada iznijeti odnosi se i na ovaj zakon, makar se razlikuje. Dakle, kod ovog, kod izrade ovog prijedloga provedena je jedna izuzetno široka javna rasprava. Osobno sam obišao cijelu ili gotovo cijelu Hrvatsku, ovdje prezentacija u Saboru je započela za Odbor za pravosuđe sa svim podacima još negdje siječnja, veljače, razgovarali smo, konzultirali smo se, dogovarali smo i sada je ovo ono što je pred vama. Analize koje smo napravili prilikom izrade ovog su išle do u detalje. Meni je mi smo zbog ograničenog formata to prezentirali samo članovima Odbora za pravosuđe ali oni su imali priliku vidjeti do kud podaci sežu za svako područje, za svaki sud pa i za pojedine osobe o tome koliko ima predmeta do toga kakvi su prostori, koliki su troškovi, što se očekuje i što se ne očekuje. Sve to je također i na našim web stranicama, dakle komunicirano je sa javnošću konstantno. Možda jedna napomena, primili smo preko 200 primjedbi od kojih je dobar dio usvojen i nalazi se u ovome što je pred vama. Možda o tome i o kakvom se pitanju radi možemo vidjeti po tome što se od 2002.konstantno govori o racionalizaciji o smanjenju brojeva. Mislim da je evo tu su i bivše kolegice koje su i započele, mislim da je u vašem mandatu započelo, vi ste imali kolegice Škare Ožbolt test prekršajnih i općinskih sudova po finskom projektu itd. dakle to je nešto na čemu se konstantno radi. I do sada je napravljeno puno, ja ne mogu reći počeli smo od velikih brojeva, došli smo do jedne manje strukture. Međutim i ta manja struktura kada se usporedimo sa zemljama EU i Vijeća Europe i EU je apsolutno prevelik. I apsolutno ono što je točno da građani plaćaju puno, a rezultat nije dobar i to je tako. Ja sada ovdje govorim o pravosuđu, možda bi se mogli zapitati o svim sektorima ukupno, ali ajmo vidjeti što se događa u pravosuđu. A reći ću vam samo neke podatke koji su sada sadržani u najnovijem izvješću CEPEJ-a, dakle to je Komisija Vijeća Europe za komisiju pravosuđa iz kojeg i Europska komisija vuče bitne podatke za svoje one tablice koje su bile predočene javno prije jedno pola godine. Dakle, broj sudova, prosjek hrvatski u ovom trenutku za prvostupanjske sudove, a ovdje o njima govorimo danas je 3,31, prosjek Vijeća Europe je 2,37 ali kada uzmemo zemlje s kojima se volimo uspoređivati i koje imaju stvarno učinkovito pravosuđe, onda vam je to Austrija 1,9 dakle skoro dvostruko manje nego Hrvatska sada, to je Njemačka 1,27 skor 1/3 hrvatskog prosjeka, Mađarska 1,52, Poljska 0,81, Slovačka 1,16 itd. Dakle već taj pokazatelj govori da je ovo problem koji moramo adresirati. Ali ajmo dalje, što znači ovaj veliki broj? Broj sudaca i ovdje ću se odmah ograditi podaci CEPEJ-a uvijek se govorio o metodologiji znači nije sudac nema isti pojam u svim zemljama, predmet nije svugdje isti. Recimo mi imamo prekršajne suce u mnogim zemljama oni ne spadaju u kategoriju sudaca, isto tako i prekršajni predmeti, ali ponavljam ovo je metodologija koju koristi cijela Europa i na nju se poziva, pozivala se Europska komisija. Dakle po tome smo mi, a radi se o podacima iz zadnjeg izvješća to je 2012., oni su vrlo slični danas, mi smo na 45,3 suca na 100 tisuća stanovnika, prosjek Vijeća Europe je 21, Njemačka vam je na 24,7, Austrija 18,3, Mađarska 27,9, Češka 29,1, Švicarska 15,8 itd. stavite to u razmjer. Ajmo dalje, broj sudskih službenika na 100 tisuća stanovnika iz istog izvješća. Hrvatska 162 na 100 tisuća stanovnika. Znate koliki je prosjek Vijeća Europe? 65. Nije trećina ali skoro trećina našeg. Slovenija oni su negdje blizu nas, a Češka skoro dvostruko manje, Njemačka više nego dvostruko manje, Austrija 1/3 itd., a to su zemlje koje kada se gleda ona učinkovitost su puno bolje rangirane od naših i to je problem. Dakle to su podaci, znate bilo je dosta govora šta ste koja je naša analiza, što sadržava? Naša analiza se vidi kažem što smo svi napravili, ali ovo je ono kako nas i drugi vide. Ovo su podaci gdje se mi uspoređujemo s drugim zemljama. Dosta se govorilo o proračunu i sigurno će se govoriti i ubuduće, ali po izdvajanju proračunskom Hrvatska je u gornjoj polovici i to je također jedan apsurd da mi plaćamo jako puno svi kao građani, a uslugu koju dobijemo uvijek nije dovoljno dobra. Ponavljam opet, 2012.mi smo izdvajali 0,36 BDP-a po stanovniku za pravosuđe, prosjek Vijeća Europe 0,21 znači izdvajamo koliko, trećinu više. Hoćemo opet govoriti o Njemačkoj koja izdvaja manje, Češkoj, Švicarskoj, Nizozemskoj, Finskoj itd. ponovno iz istih podataka koji kažem nisu naši. To su podaci koji su službeni. To je relativno izdvajanje. Hoćemo govoriti o apsolutnom izdvajanju gdje smo mi na nekakvih skoro 37 eura bili, a prosjek je 34, dakle i tu smo iznad prosjeka čak mi sa zemljom koja ima ekonomske poteškoće, koje imamo iznad prosječno izdvajamo. I to je presjek koji je pred nama. Istovremeno, ako govorimo o prvostupanjskim postupcima recimo o parničnim i trgovačkim, prosjek tog istog Vijeća Europe je 246 dana, a hrvatski 457. Dakle, to vam samo kažem da dovedemo u korelaciju ono koliko plaćamo, jer i pravosuđe je dio usluge koju dobivaju građani. Dakle, građani izdvajaju iz poreza i moraju dobiti uslugu za to što plaćaju, a usluga je ovo što vam kažem skoro dvostruko duže nego u istim usporednim zemljama. Dakle, ponavljam nisu naši podaci. Jedna od, pa mi smo u ovom trenutku recimo 10000 predmeta iznad 10 godina, starijih od 10 godina. Problem je što neki građani čekaju 15, 20 godina, neki ovdje. Od 5 do 10 godina 28000 predmeta, od 3 do 5 50000, stariji od 3 godine 88. To je naša stvarnost. Frustrirajuće, izuzetno je frustrirajuće. Mi kao ministarstvo imamo, zapravo nemamo nikakvu mogućnost utjecaja i to je u redu da smo tu potpuno odvojeni od sudbene vlasti. Ali je frustrirajuće kad dobijete upit građanina zašto mi predmet nije riješen ne znam 12 godina. Neki dan sam potpisivao ja mislim baš na odgovor zastupničkog pitanja jednog od zastupnika. I onda ispadne da iz izvješća suda je sve u redu. Radnje su se obavljale, sve je bilo u redu itd. I vi trebate napisati. Jer mi nemamo, kažem ja nemam alata više osim pitati sud što se događa u predmetu. Tu priča završava, tako smo postavili sustav. I onda dobijete odgovor sve je u redu i vi trebate građanima odgovoriti da je u redu, da to traje 12 godina. Mislim to je apsurd, ali to je ono što je naša stvarnost. Istovremeno ovo ne govori da su ljudi koji rade u sustavu nisu dobri ili da ne rade maksimum koji mogu. Ovo govori da je sustav krivo postavljen, jer također mi možemo govoriti o drugim podacima jer smo mi od milijun i pol predmeta riješili skoro dvostruko zaostalih. Dakle, to su ljudi koji su u sustavu i suci i službenici riješili, gdje smo mi pojedine grane prava zapravo doveli u europski prosjek ili iznad njega. Govorim tu recimo o kaznenom. Dakle, to su ponovo ljudi koji rade i koji se trude. Dakle, pustimo, ja ovdje govorim ovdje o organizacijskim problemima i zato idemo s ovim prijedlogom zakona zato što organizacijski sustav koji ima dvostruko više zaposlenika nego paralelni sustavi u prosjeku, košta više nego oni, a ne daje rezultate, a daje nekad dvostruko lošije rezultate. On ima sustavni problem, on ima organizacijski problem i to adresiramo ovim zakonom. On nije kraj i ovdje sada vama reći da će s ovim sutra biti bolje. Ono će biti bolje samo ako svi nakon ovoga zapnemo raditi više i ako se budu vukli sljedeći potezi koji mogu naznačiti. Ali bez ovog ostat ćemo tu gdje jesmo feudalizirani, gdje mi zapravo se vrtimo u jednom malom području, gledamo sami sebe. Pa svi smo, mislim svi smo dovođeni u situaciju imamo problem, kako ćemo ga riješiti, hajmo zaposliti nove ljude i tako smo rješavali ne ovdje, tako smo rješavali u cijeloj državi godinama. Ali sad imamo, ja vam govorim ovdje u ovom sustavu do čeg smo se doveli. Nije bilo drugog rješenja, jer vi niste imali nikakvu mobilnost. Znači, vi ste stvarno trebali povećavati tamo stalno gdje ste imali problem. Ljudi koji uđu u sustav ostaju do kraja u njemu i vi ste, mi smo znači svi zajedno, ja govorim i o sebi u dijelu mandata adresirali problem tako da smo zapravo povećavali brojeve ljudi i došli smo do ovog do čeg imamo. Nedostatci, o njima sam govorio, oni se vide iz ovog. Dakle, ja ih neću sad ponavljati. Ali ako vi imate razmjere da je neko opterećenje nekad 1:4, 1:5, a ljudi rade za istu plaću to je stvarni problem. To je stvarni problem. Vidjeli ste o kojim brojevima se tu radi. Pa mi na plaće došli smo do toga da zapravo sve nam ide na plaće u sustavu. Normalno je onda da nema novaca za nekakve druge projekte koji su bitni, ali tako smo ga postavili, jer smo jednostavno ove brojeve napumpavali i došli smo do toga da sad moramo poduzeti radikalne mjere. Ovo je jedna od onih koja daje perspektivu da se može sustavno početi upravljati. Bez ovog mi ćemo ostati ovdje gdje jesmo. Sljedeće izvješće ćemo imati još veće brojke. Usporedite naše izvješće po … [[Govornik se ne razumije.]] mi u brojkama rastemo, ovim negativnim brojkama. Dakle, nedostatci osim ove neravnomjerne radne opterećenosti. Ona je povezana i sa mobilnosti. Mi smo jedna također zemlja koja nema nikakvu mobilnost. Znači gdje vi ne možete nekog preseliti 5 km dalje da radi, a tamo treba, a ovdje možda ne treba što je apsurd. To sa ovim saniramo, jer radimo područja. Znači u okviru područja mobilnost postoji. Nejednako trajanje sudskih postupaka. Mi, mislim imamo nekakve prosjeke, negdje nam je sudski postupak 210 dana, na nekom drugom sudu preko 1000. I sad ovisi gdje živite, kao građanin ćete imati 1:5 brzinu. Koliko plaćamo? Mi smo samo, znači od 2011. do 2013. skoro 90 milijuna kuna platili na suđenje u razumnom roku. A znate što je to? To je svaki građanin koji je doveden u situaciju da mora tražiti zaštitu jer nije dobio pravdu u roku u kojem je trebao dobiti i onda mu se daje ta jedna naknada, nema drugog izlaza. A često nam se dogodi da onda vodi isti taj postupak nakon toga, jer zapravo opet mu nije riješen u roku koji je ostavljen. To je sada palo, sad je drastično palo jer je pred vama bila izmjena Zakona o sudovima. Mi smo to promijenili. Mi smo sada na nekakvih bit će polovica, ove godine će bit negdje pola onog što je isplaćeno prošlu godinu. Dakle, to sada pada. Ali svejedno, dok plaćamo i kunu građanima koji nisu dobili suđenje u razumnom roku mi kao sustav nismo na pravom mjestu, nismo se postavili kako treba. Ovo opterećenje raste, ono se ne smanjuje. Znači ta razlika u opterećenju se također prema ovome kako je sada ne smanjuje. Hrvatska je, jedna od karakteristika koju imamo svugdje, a to je da imamo nekad puno šefova, a malo radnika. To se i ovdje vidi. Mi kad uzmete oslobođenja rukovodećeg osoblja koji će se ovdje smanjiti vi iz mreže zapravo izvlačite preko 100 ljudi koji bi trebali raditi nešto drugo. Dakle, to je ono što jesmo. Ponavljam, to nema veze s ljudima koji rade tamo. Mi smo svi zajedno kroz sve ove godine kreirali sustav, u jednom trenutku smo išli prema gore jako a onda smo ga počeli u zadnjih desetak godina spuštati dolje, svoditi na pravu mjeru. Ali kažem vraćam se na prvi podatak, i dalje smo na 3,31 prvostupanjskih sudova na 100 tisuća stanovnika a prosjek je skoro dvostruko manji. To je tako. Dakle, jednostavno ako svi rade nekako, a pogotovo uspješni, moramo i mi to tako raditi. Dakle, što mi ovdje predlažemo i što je razlika u odnosu na prvo čitanje? Ostajemo kod broja županijskih sudova, mislimo da je on definiran takav kakav je i reći ću kasnije zbog žalbenog postupka kako ga mijenjamo da će svaki od njih imati prostor raditi, obavljati i pružati uslugu građanima. Promijenili smo u jednoj mjeri kriterije za broj općinskih sudova. To je posljedica javne rasprave zato što smo zadržali, slijedimo županijski ustroj. Mi smo išli, prvi prijedlog je bio da idemo na ovih 15 županijskih pa da imamo 15 općinskih, a onda smo rekli idemo na općinske sudove u broju koliko ima županija uvećan za Zagreb koji se dijeli, Novi Zagreb se izdvaja, što je također bilo davno zacrtano a nije provedeno do sada, sad će se provesti. I u Zagrebu imamo specifične sudove, specijalizirane. Znači, kazneni i radni. Ali to je to. Znači, usvojili smo i ono što je bilo kroz javnu raspravu, što su htjeli građani, što ste htjeli vi ovdje, znači da idemo na tu takvu raspodjelu općinskih sudova. O učincima smo dosta govorili, međutim ajmo samo, i oni neće doći trenutno. Tog moramo biti svjesni. Ovo je samo jedan od alata, ovo je kao jedan, kao kad gradimo nešto, ovo je urbanizam, a do arhitekture nam još treba. U arhitekturi smo neke stvari poduzeli neovisno o ovom. Dakle, bili su i preduvjeti za ovo. Kazneno, vidjeli ste kako je uređeno koliko se smanjio broj predmeta i koliko brz sad ide, potpuno u prosjecima. Prekršajno, izmjenama zakona, to su sve zakoni koje ste vi usvojili, izmjenama zakona imamo konačno funkcionirajući sustav koji zapravo ima trećinu manji priljev na sudove. To smo napravili. U ovršnom smo također napravili pomak. Vidjet ćete po brojevima da oni padaju. U parničnom postupku smo neke izmjene napravili, ono što nas čeka su daljnje izmjene, čekaju nas daljnje izmjene na procesnoj disciplini. Moram reći da tu praksa nekad odstupa od slova zakona. Recimo, mi smo ovdje, vi ste izglasali da nema višestrukog ukidanja prvostupanjskih presuda. To još nije saživjelo na sudovima. Dakle, i dalje se ukida više od jedanput iako izričito je zakonski propisano da se ne smije, da se drugi put treba preinačiti. Međutim, to je jedna od stvari koja će sjesti s vremenom. Ali evo, to je ono što mi, dakle mi smo predlagatelj vi ste zakonodavac, sudbena vlast to provodi. Žalbeni postupak, dakle druga stvar kojom se ovdje diramo je, dakle princip je jednostavan, već sam govorio o njemu. Nema razloga da Hrvatska nije jedinstveno pravno područje. Vi danas, to vidimo jako dobro po delegacijama, vi ako ste građanin kojem predmet završi na nekom drugom županijskom sudu može vam se dogoditi da u istoj pravnoj situaciji dobijete drugačije rješenje. Dakle, zavisno o tome ili gdje živite ili kako se po delegaciji predmet poslao. To je nešto što je neprihvatljivo. Mi smo građani svi jedne zemlje i trebamo imati za istu pravnu situaciju isto rješenje, barem težiti prema tome. Nikad nije idealno, postoji autonomija i sudovi moraju imati autonomiju i suci u tome ali s vremenom se to treba usklađivati. Dakle, u perspektivi ne vidimo nikakav, dakle ne da ne vidimo nego mislim da Hrvatska sa brojem stanovnika treba funkcionirati kao jedinstvena pravna cjelina. Dakle, ideja je da žalbeni predmeti idu algoritamski. Što to znači? Ne odlučuje čovjek, odlučuje algoritam prema opterećenju vijeća da idu bilo gdje u Hrvatsku. Odmah pitanje i odgovor za građane, građani ne idu jer to su predmeti koji putuju. Mi smo ugradili ovdje već dosada u zakonske izmjene mogućnost da drugi stupanj odlučuje ako treba recimo provesti neki dokaz on ga može provesti putem prvostupanjskog suda. Znači, naložiti ispitaj tog i tog. Neće građanin putovati za predmetom. Ovdje sada smo u postupku i širenja toga i kroz video veze itd. Dakle, sve one alate koje koriste i drugi suvremeni sustavi i koji se pokazuju dobrima. Dakle, građani putovati neće, putovati će predmeti. U tome krećemo na početku odmah s kaznenim kojih je manje, koji je općenito sređeniji sustav dakle kazneni predmeti. Kad je donesena odluka u prvom stupnju ulaze u sustav i sustav kaže koje je vijeće u Hrvatskoj slobodno, spis se pakira i šalje tamo. I tamo se odlučuje. To kasnije uvodimo u parnicu. U zakonu vidite kako smo stavili rokove za to. Parnica je složeniji sustav, puno je više predmeta i zato idemo postupno. Znači idemo prvo radno, obiteljsko, zemljišno-knjižno, a kasnije cijela parnica. Kod ovoga, kad govorimo recimo o radnom, vi znate da je to bio zahtjev uveden je Radni sud u Zagrebu, u drugim područjima nije bilo dovoljno jednostavno predmeta da bi se uvodili Radni sudovi ali idemo prema specijalizaciji jer je to izuzetno bitno za radno pravo. Ali ovdje i specijaliziramo županijske sudove, jer kad se oni specijaliziraju radit će više tih predmeta, oni će međusobno komunicirati, oni će zapravo s vremenom funkcionirati jedinstveno. I mi ćemo zapravo tu dignut pravnu zaštitu, ubrzat je, ali dignuti pravnu sigurnost. Isto se predviđa za obiteljske i isto se predviđa za zemljišnoknjižne. Zašto? To su predmeti kojih ima i relativno manje, to su predmeti koji su specifični, gdje zapravo i znanja su i nekakvi odnosi su drugačiji i zato idemo na taj način. Dakle, ovo će biti moguće, dakle mi tehničke uvjete zadovoljavamo, mi smo konačno, E-spis će funkcionirati u svim sudovima konačno, znate od kad se radi na tome i koliko je novaca potrošeno, tu imamo podatke ako nekog zanima, jako dugo, jako puno, ali konačno će saživit. To znači i algoritamsku dodjelu na svim sudovima, znači kad vam dođe predmet dobijete kog dobijete, to znači čitav niz alata koji s tim idu, to nam je preduvjet za ovo, bez toga nismo mogli ići dalje, zato nismo išli prije s ovim. Pribavili smo preko 3 tisuće računala, sad pregovaramo sa svjetskom bankom, bit će još jedno 2,5 tisuće, dakle moramo ih obnoviti da bi opće mogle se vrtit sve ove stvari. Zgrade između ostalog zahvaljujući ovoj jednoj viziji prema kojoj idemo, mi smo sada u mogućnosti obnavljati zgrade koje će nam i u perspektivi trebati. Sljedeće godine će to biti Karlovac, Sisak, Osijek, govorim o zgradama sudova, u Splitu nešto sad radimo, Zagreb isto tako. Dakle, to je i prostorno u okviru mogućnosti koje imamo, je to ono što ćemo napravit zajedno s ovim. Dakle, to su stvari koje se koje se paralelno kroz ovo vode. Spomenuo sam neke od zakona koje smo dosada promijenili i koji omogućuju da napravimo ovo što ćemo sada, paralelno s ovim ide jedan paket zakona od Zakona o sudovima, malo izmjene ZKP-a itd. upravo sve ono što nam treba da bi mogli ovo provodit. Svi će bit na vrijeme, bit će u dva čitanja, tako predlažemo, naši idu u dva čitanja, dakle moći ćete ih raspraviti. Tako da bi ih pripremili za ovo. Međutim, to je ono što mi kao izvršna vlas i vi kao zakonodavna možemo. Ali ovdje ako igdje onda se kod ovog seta zakona pokazuje nužnost suradnje sve tri grane vlasti jer na kraju ovo je upravo ono, ovdje nije stvar donesete zakon i sad pustite šta će se s njim događati. Sudbena vlast ga treba provesti, suradnja i odnos koji imamo je sada odličan što se tiče ovog. Imamo s nekima drugima možda prijepore itd. ali ovdje smo zbilja na istom tragu. Uvjeren sam, prema svemu kako se događa da ćemo svi segmenti odradit svoje i da će građani kada stupi na snagu zbilja imat kvalitetniji pomak nego što je, dakle kvalitetniju situaciju nešto što je sada. Ali kažem, uvjet za sve to je suradnja, uvjet za sve to je da jednostavno razumijemo se među sobom što hoćemo, i gdje hoćemo ići. Izuzetno mi je drago, kažem da je sa strane sudbene vlasti u velikoj većini ovo prepoznato kao stvar koja se podržava, u kojoj se sudjeluje i to mi daje razloga vjerovati da ćemo s uspjehom to provesti. Ako tog ne bude onda se ovo neće provesti. Mi ćemo donijeti zakon koji, kad dođe građanin, kad se bude na njega lomio on neće dobiti ono što smo htjeli. Dakle, evo tu sam za sva pitanja, sve primjedbe. Razgovarali jesmo dosta o tome. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Prije nego što pređemo na replike i odgovore na repliku da uobičajeno kažem rutinere današnjeg zasjedanje je do uobičajenih 19 sati. Planirali smo obraditi i odraditi 4. točke, to je 1. koju sada radimo, 2. je Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava, 3. Prijedlog zaključka Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav u vezi zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma o donošenju Zakon o obavljaju pratećih i neosnovanih djelatnosti u javnom sektoru, onda bismo preskočili 4., ako bude vremena pa bi radili 5. točku Prijedlog Zakona o energetskoj učinkovitosti s konačnim prijedlogom zakona P.Z.708. A sutra bismo radili 4. Prijedlog Industrijske strategije Republike Hrvatske 2014.-2020. Molim da uzmete u obzir plan. A sada idemo na replike i odgovore na replike. Osam je replika. Prvi, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi ministre Miljeniću, dirate u pravosudnu močvaru. Vi ste sami rekli da građani plaćaju puno a dobivaju malo. Imam previše sudaca, imamo previše sudova, imamo previše sudskih činovnika, službenika. S tim da smo saznali iz medija ponovno kako je predsjednik Vrhovnog suda gospodin Hrvatin poslao konačno izvješće o pravosuđu, o stanju u pravosuđu i on je u velikoj opreci s vama. Rekli bi Srbi "Promašio je ceo fudbal." Gospodin Hrvatin jedino kuka, koliko smo mogli saznati iz medija, o tome kako nema novca i kako je pravosuđe u jadnom stanju. Ovi pokazatelji koje ste vi iznijeli, a znamo ih i od prije dokazuju upravo suprotno. Ovdje u zakonu se govori, u obrazloženju i o jednoj stvari koja je vrlo važna a to je kvaliteta suđenja. Vi ste isto tako govorili o kvaliteti suđenja. Ja sam osoba koja je i sama žrtva pravosudnog terora. Jedanaesta godina će uči kako se vodi spor, radni spor. Testirao sam prije nekoliko mjeseci, pa ću se obratiti međunarodnim institucijama, desetak sudaca koje ne poznajem. Donio sam 4 stranice ugovora koji su svi rekli, čisto kao dan, ako nije falsifikat, a 10 godina se moglo već utvrditi je li falsifikat ili nije. Ovo što se događa u pravosuđu je kriminalno i ovo što vi danas donosite je dobra stvar. Treba smanjiti broj sudova i treba uvesti reda u sudove. Samim ovim što ste vi kazali, smanjivanjem sudova nećemo učiniti ništa ako će to biti nedodirljive, svete krave, bez obzira kako radili.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle, možda nešto, spomenuli ste izvješće predsjednika Vrhovnog suda, dakle ono kada bude na redu mislim da će onda trebati o njemu razgovarati, ne sada unaprijed. Međutim, činjenica je da to je neracionalnost sustava, da svi ovi podaci koje sam naveo govore o velikoj količini novca, ali isto tako imate čitav niz sudova i sudaca i sudskih službenika, ne zaboravimo, koji rade u vrlo lošim uvjetima i mi upravo zbog ove neracionalnosti ne možemo u tome intervenirati. Imamo i sustav plaća, ajmo govoriti o sudskim službenicima koji su zbilja vrlo često, rade izuzetno naporno za plaće koje bi trebale biti veće. Možemo govoriti o sudačkim plaćama u nekim segmentima, ali mi se ovdje borimo sa problemom velikih brojki jer kad vi imate masu, onda vi ne možete ograničeno intervenirati jer intervenirate odmah u tolikom broju da jednostavno nemate prostora za to. Tako da, s jedne strane, ali to je naš problem kao društva, trošimo jako puno, ljude vrlo često koji rade držimo u lošim uvjetima, stvarno, a … svi zajedno rezultat koji nam treba. Dakle, to je nešto o čemu trebamo razgovarati i ovo je jedan korak. Ovo što ste rekli, ovo omogućuje, vi kad dobijete mobilnost, ja ovdje nisam imao ni vremena, mi ćemo govoriti recimo o dostavi. Zašto pošti plaćati 65 milijuna kuna, ako možemo imati sudsku dostavu puno veću i puno, onda će i ovi predmeti biti kraći, a dio službenika koji smo rekli da je višak će raditi nešto drugo. Dakle, o tome se radi. Mi kad ovo napravimo možemo početi resurse koristiti bolje i onda će nam možda ostati novaca za dizanje uvjeta koje ste vi spomenuli. Hvala.
Hvala i vama ministre. Poštovani kolega Josip Salapić, replika.
Hvala predsjedniče Sabora. Uvaženi ministre, ova reforma je krenula negdje 2008. godine, to pozorno pratimo do danas i siguran sam da to nije lako, s obzirom i na kompleksnost sustava, ali i na osjetljivost područja koje zadirete. Sjećam se, 2010., bili su veliki otpori tada iz pojedinih jedinica lokalne uprave i samouprave da se određeni sudovi pod nazivima sele iz jednog grada u drugi, što su građani tada krivo shvatili. Ja mislim da je ovo dobar put i to je za podržati, s obzirom da se ne radi tu samo o prekrajanju škarama broja sudova, nego se traži veća učinkovitost. Za mene je temeljno pitanje je li se ovom reformom koju ćemo izglasati sada i državno odvjetništvo poslije, jednako dostupnost svim građanima na cijelom području RH svih tih sudova. To je temeljno pitanje. A ovo sve ostalo dalje ste rekli, ovo je tek jedan alat u nizu onoga što trebamo napraviti. Dakle, nismo ništa napravili pa ću se osvrnuti na zgradu Općinskog i Županijskog suda u Osijeku, ako nemamo informatizirane prostore, ako nemamo dovoljno prostora u sudnicama, nadam se da se slažete sa mnom, i sudnica u kojoj se donosi presuda u ime RH je određeno lice i naličje države kao takve. Ako se donosi presuda u ime RH, onda taj prostor gdje građani traže svoje pravo sukladno zakonima koje smo donijeli, moraju se osjećati da su u prostoru koji pripadaju RH, a ne u nekoj štali. … [[Govornik se ne razumije.]] određene sudnice gdje rade suci, to izgleda katastrofa. Tako da imate potporu u smislu da racionaliziramo broj sudova i smanjimo troškove, da imamo učinkovite suce, da imamo funkcionalni postupak, da smanjimo broj predmeta, ali idemo osigurati ako nešto, dakle dovodimo u jedno središte, s obzirom na opterećenost predmeta, da svi uvjeti budu osigurani. I dajem punu potporu i tome da se educiranost sudaca nastavi jer nije sve u funkciji predsjednika suda, to treba odraditi Državno sudbeno vijeće, bit je u temeljnom funkcionalnom postupku da građani u što kraćem roku dobiju svoju pravnu zaštitu. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle, apsolutno tu jesmo zbog građana, to se slažem i svi mi zajedno, uostalom dobivamo plaću od njih. Dakle, građanima pravo na pristup suda s ovim neće biti ni na koji način ugroženo. Jedna od stvari koje posebno ćemo afirmirati, to su sudbeni dani. Zašto? Mislimo da su oni vrlo racionalni i da ih treba afirmirati, oni su i sada se koriste u vrlo maloj mjeri, imamo na 4 mjesta, za općinski i mislim, na 3 mjesta za prekršajne. Što je sudbeni dan? Ako vi na jednom području, pogotovo Hrvatska koja je takva, teritorijalno nije kompaktna, nisu uvijek dobre povezanosti, veze, itd., ako vi imate, nemate dovoljno predmeta za sud, nemate za stalnu službu, ali imate potrebu građana da im se riješi dio predmeta, građani iz financijskih razloga, ali i iz prometne nepovezanosti bi trebali putovati negdje drugdje, mi ćemo organizirati, predsjednik tog područja u suradnji s ministarstvom će organizirati sudbene dane. Što to znači? Vama kao građaninu će doći sudac. Doći će sudac, recimo, ponedjeljkom svaki tjedan ili tri puta mjesečno i on će odraditi predmete s tog područja, uzet će ih sa sobom, donijet će odluke gdje treba i ostatak vremena raditi nešto drugo u matičnom sudu i to je jedna fleksibilnost prema kojoj mi moramo težiti. To mi je žao što smo napustili s vremenom, prema tome se trebamo vratiti. Znači, idemo se koncentrirati čisto zbog specijalizacije, zbog razmjene iskustva s kolegama na jedno mjesto, a tamo gdje treba ćemo otići građanima i dati im uslugu koja treba. Što se tiče materijalnih uvjeta apsolutno se slažem, oni su na vrlo puno mjesta loši. Rekao sam, dok je ovakva struktura plaća poglavito, to je najmanje što smo dirali, negdje smo morali rezati, nažalost morali smo ići više na ove materijalne jer nemamo za sve. Popravlja se, evo Osijek će se uređivati sljedeće godine. Hvala.
Hvala i vama ministre. Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Poštovani gospodine ministre, ja jesam za racionalizaciju mreže sudova, međutim ono što ovdje po meni nedostaje u ovom prijedlogu, a mislim da je to na neki način i obaveza prema vladinom poslovniku, to su financijski pokazatelji. Naime, vi kada pogledate od 2007.kao što ste i sami rekli do danas bilo je racionalizacije mreže sudova i 95 sudova je praktički smanjeno. Međutim koji su učinci toga bili? Kada pogledate ovo izvješće predsjednika Vrhovnog suda o kojem ćemo tek raspravljati on kaže da nema dobrih učinaka, da stvari ne idu na bolje. Prema tome bilo bi dobro da nam izravno kažete kakvi su učinci ovih dosadašnjih reorganizacija upravo vezano za rješavanje zaostalih predmeta, onog što najviše muči hrvatsko pravosuđe, a zatim da nam kažete koliki su to troškovi ali baš brojkama. Koliki su to troškovi ne samo uštede, nego troškovi upravo ovog spajanja, pojačanje fluktuacije ljudi prema sudovima, ovog novog sustava upravljanja županijskim spisima i odlučivanja, mene to zanima. Nadalje, hoće li se ovakvom reorganizacijom doći na neki način do zastoja u onom prvom periodu, vi ste predvidjeli novi izbor svih predsjednika sudova odnosno u onim sjedištima gdje će biti. Prema tome, koji je to zastoj, što će se tu dogoditi. Bojim se da stvari u tom smislu nisu dovoljno ovdje u ovom vašem izlaganju naglašeni pa molim konkretne odgovore.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar Orsat MIljenić.
Dakle, idemo unatrag. U pola sata nisam ni mogao sve reći pa ću onda tijekom rasprave. Što se tiče predsjednika sudova, to je zakonsko rješenje koje mi ne diramo. Dakle tamo gdje se spajaju … razriješiti, ide imenovanje v.d.-a i DSV sve će tijekom godine dana izabrati tko će to raditi. Naša ideja je ovo nije kadrovska reforma u smislu micanja ili mijenjanje predsjednika sudova. Dakle mi ćemo ići gdje god to bude moguće, sada s tim ljudima radimo kao koordinatorima znači da će upravo najveća većina ostati kao v.d.-i znači u kontinuitetu i DSV će to odraditi. Dakle tu neće apsolutno nikakvog poremećaja biti, to sigurno. Naravno mi tu ovisimo i o DSV-u ali ja vam kažem što mi ovdje možemo i što vi kao Sabor. Vi znate DSV ima svoju razinu odgovornosti, ali u kontaktu jesam i rečeno mi je da će sve biti na vrijeme i u rokovima. Što se tiče troškova, troškovi su ono što vam mogu reći da ćemo da se sve što je ovdje predviđeno po fazama će se moći izvesti iz postojećeg proračuna. znači koliko bude uštede toliko ćemo moći investirati u neke druge stvari. Npr. informatika razdoblje 2008.-2012.i 2012.-2016.znači tu je i dio projekcije proračuna vam je 50 milijuna kuna manje će se potrošiti. Rezultati su i danas vidljivi ili vidljiviji nego što su bili. Dakle na taj način to ćemo preusmjeriti na nešto drugo. Dakle trošak, spominjali ste žalbeni postupak, tu neće biti troška zato što je sa sudskom dostavom … 65 milijuna kuna koji je trošak dostave sada srezati na pola i ostat će više nego dovoljno za ovo povećanje koje će tu biti, dakle tako radimo u okviru onoga, ne možemo potrošiti više.
Hvala lijepa. Poštovani kolega zastupnik Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, mislim da nam je svima cilj dobiti efikasnije, kvalitetnije pravosuđe i dostupno svima jer i svi potezi koji idu u tom smjeru naravno da će biti i podržani, međutim vrlo često ste u vašem izlaganju pozivali na prosjek Vijeća Europe. Ako mislimo na iste institucije, a vjerojatno mislimo onda treba reći da je to nešto što i nije baš nešto s čime bi se trebalo uspoređivati. Zašto? Zato što u Vijeću Europe imamo 47 država, osim 28 država EU tamo je i Rusija, tamo je i Azerbajdžan, tamo je i Gruzija, Moldavija, Ukrajina, Armenija itd. dakle još evo 19 zemalja koje nisu članice EU. I da bi se stvarno uspoređivali sa europskim standardima kojima doista i težimo i sa kojima smo usklađeni onda bismo trebali uzimati zemlje koje približno imaju ili broj stanovnika ili su na neki način razvedene kao što je Hrvatska, znači možda bi mogla doći u obzir Švedska koja ima više stanovnika, ali recimo ima jednu razvedenost pa možda Norveška itd. Međutim i one imaju svoje specifičnosti kao što ih i Hrvatska ima. Prema tome, trebamo razmišljati, možemo se uspoređivati ja se slažem da ipak neki podaci mogu biti u usporedbi, međutim mi moramo znati koje su naše specifičnosti i koje mjere će dovesti do stvarno racionalizacije i do efikasnosti pravosuđa. Imali smo slučaja ne pred kraj pregovora smo uspjeli smanjiti značajno bili zaostale predmete, mislim da je bilo sa 2,5 milijuna na milijun i nešto smanjenje, dakle bilo je značajno i to je priznala i EU u našim pregovorima, međutim nakon toga se opet povećavalo. Znači da racionalizacije koje su bile očigledno evo i prema predsjedniku Vrhovnog suda nisu dale neke konkretne rezultate, a i sada imamo činjenicu da se povećavaju zaostali predmeti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar Orsat MIljenić.
Hvala lijepa. Ja sam zapravo zato i nastojao izlaganje upravo ovo slažem se s vama da je Vijeće Europe puno šira organizacija od onog gdje mi jesmo, mislim jesmo i tu ali od EU. Zato sam i rekao pod 1 da i Europska komisija koristi ove podatke i dao sam primjer zemlja Austrije, Njemačke, Slovenije s kojima se volimo. Dakle svi ti podaci postoje pa evo oni su u ovoj plavoj velikoj knjizi dakle možemo ih izvući vani. Kada sam govorio o broju sudova onda vam je 3,31 je Hrvatska, ali je Austrija 1,9 ili Mađarska 1,51, možemo dalje, znate volio bih se ovdje ograditi. Ovo su podaci koje uvijek treba uzeti sa dozom rezerve jer upravo zato što ne postoji jedinstveno pravno područje, postoje uvijek specifičnosti. Rekao sam od pojma suca do pojma predmeta do pojma službenika itd. Radi se na ovome da se to uskladi, ali to je tako. Dakle, ovo sam dao kao ilustraciju. Naravno, veliki je pomak napravljen i to je također ono što sam rekao. Od milijun i pol mi smo došli na nekakvih 800 tisuća zaostataka i to je strašno. Mislim to je strahovito veliki uspjeh koji zapravo vrlo malo zemalja je napravilo u tako kratkom vremenu. Međutim, prema našim podacima u zadnjih nekoliko godina, negdje od 2010. mi smo počeli stagnirati. Znači, imali smo veliki pomak i onda se tu negdje vrtimo. I to je jedan od razloga zato što hoćemo ići sa ovim da nam da bazu da idemo dalje, da idemo dolje. Jer kažem, jedno je samo ovi podaci, ali vi primate građane, znate što vam govore. Dugo traje, nismo zadovoljni. Znači, ako nešto dugo traje i ljudi nisu zadovoljni, a vidite koliko plaćaju, onda moramo nešto mijenjati da to promijenimo. Ovo je samo alat. Na ovo ide čitav niz drugih stvari. Vidjeli ste prekršajni što smo napravili, kazneni, ovršni, ide drugi zakoni, doći će pred vas. Hvala.
Hvala i vama ministre. Poštovani zastupnik Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa i ja sam primijetio gospodine ministre ovo kad ste govorili o ažurnosti sudova, namjeri poboljšanja ažurnosti i efikasnosti, naravno i smanjenju troškova. I u načelu svatko od nas ovdje je za to svakako. Ali ja vam želim skrenuti pozornost na jedan momenat gdje to neće biti tako, a to se radi o sudovima za mladež. Naime, člankom 2. briše se članak 37. kojim više Općinski sud u Koprivnici nije nadležan sud za mladež, nego Općinski sud u Varaždinu. I sad zamislite, vi maloljetnici iz naših općina Kloštar Podravski i one iz đurđevačke strane, Podravske Sesvete sto kilometara moraju putovati u Varaždin. Preko sto kilometara moraju putovati. Pa znate li vi kakvo je materijalno stanje danas naših obitelji, kako oni žive. Druga stvar. Općinski sud u Koprivnici je jedan izuzetno ažuran sud, ažuran, jedan od najažurnijih i vi sad dajete predmet, dakle da se rješava kod manje ažurnog suda u Varaždinu. Dakle, Općinski sud je ažuran, opremljen je, ima stručnog suradnika, izuzetno je dobra suradnja sa Državnim odvjetništvom, ima i onaj link i sve ostalo. I u tom smislu, dakle ja odgovorno tvrdim na ovom mjestu da će se ovime napraviti još jedan udar na stanovništvo Koprivničko-križevačke županije, jedna nepravda koja je uistinu i na neki način sa maloljetnicima koji su rizična jedna populacija će se isto tako sa ovim. To treba prioritetno, brzo biti suđenje, a ovi rješavaju u roku od mjesec dana, a vi dajte manje ažurnom sudu. Napravit će se nepravda i ja ću u tom smislu podnijeti amandman. I ja vjerujem da ima prostora da se to riješi. Hvala vam lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Uvodno bih se složio sa ocjenom o Koprivničkom sudu, on je zbilja vrlo ažuran i vrlo dobar. To nije predmet ovdje. Znači, kad dođe Zakon o sudovima za mladež, gdje ćemo tu uređivati koji će ići vrlo brzo. Stavite, razmotrit ćemo kao što smo i sve do sad. Znate da kad smo govorili o sudu u Koprivnici, da smo također razgovarali i vidjeli koje je najbolje rješenje. Tako i u ovom smjeru isto nije ovdje mjesto, ali kad budu sudovi za mladež, znači zakon koji ide uz ovo koji će to rješavati razgovarat ćemo. Ideja je sljedeća. Ako govorimo o maloljetničkom, ono se s vremenom mora koncentrirat, maloljetničko sudovanje ono se mora koncentrirati i zbog zaštite maloljetnika i zbog boljeg postupka. Trebaju ga radit ljudi koji imaju posebni senzibilitet za to, ne samo suci nego i odvjetnici koji, razumijete koji u cijelom sustavu drugačije funkcioniraju. Dakle, mi moramo smanjivati točke. Kako ćemo i gdje, idemo, vodit ćemo javnu raspravu pa ćemo vidjeti gdje ćemo i kako ćemo to složiti. Dakle, svaki prijedlog u tom smislu je dobro došao. Hvala.
Hvala i vama poštovani ministre. Poštovani zastupnik Josip Đakić ima repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa gospodine ministre, u vašem ovom klasičnom prijedlogu Zakona o područjima i sjedištima sudova ima dobrih prihvaćenih primjedbi i sugestija koje ste uvažili i uvrstili. Ali bih želio reći da mogućnost da u daljnjem tijeku to što ste uvrstili možete svojom odlukom i poništiti na prijedlog predsjednika suda ili iz drugih onih odluka. Nadam se da neće biti političkih aplikacija kako bi određene momente koristeći svoju mogućnost iz ovog članka 11. primjenjivali na ukidanju ili osnivanju određenih stalnih službi općinskih sudova. Dobro ste primijenili na prekršajnom sudstvu gdje ste ostavili stalne službe zbog rasprostranjenosti županije. Ako je 100 km od jednog mjesta ili sjedišta do drugoga, onda je stvarno nužno da stalna služba funkcionira i radi. Ali to isto treba primijeniti i na Općinskom sudu, ako je to napravljeno i na Prekršajnom. Pa ja bih apelirao, da se to još jedan puta razmotri i da se i Općinski sud u Virovitici ima svoje stalne službe i u Pitomači i u Slatini kao što je definirano, ali i u Orahovici. Znači, Pitomača i Orahovica jednako tako i zemljišno-knjižni odjeli. To je ono što sigurno će zadovoljiti potrebe građanima, bit će racionalan pogotovo stoga što lokalna samouprava osigurava prostor i to besplatno. To je sigurno jedna dobra stvar koju želim pozdraviti. Kada govorite o učincima reorganizacije ova stvar koja se tu vidi da je veća pokretljivost sudskog osoblja tu moram reći da, je. U putovanju županijskih sudaca u bjelovarskoj također 75 km putuju svakodnevno na svoj posao. Je, jako su pokretni i troše previše sredstava za putne troškove. Tu bi trebalo učiniti još jednu moment, a to je da se i županijski [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] stalna služba formira u … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle jesmo, razgovarali smo o tome dosta. Dakle, prvo što se tiče stalnih službi vidjeli ste uvijek je predsjednik suda taj koji predlaže. Dakle, ministar i izvršna vlast i sudbena tu rade zajedno i zapravo procjenjuju koji su uvjeti, koji nisu. A bojazan da bi se bilo što radilo kako vi kažete politički, sve što mi radimo je na neki način politički, ali u ovom slučaju ako vi gledate kriterije koje smo mi primijenili oni su zbilja svugdje isti. I nitko ne može ovdje doći i reći da je bilo kome zato što je sjedio ovdje ili ondje pogodovano ili da nije. O tome smo dosta razgovarali, kriterije zbilja, ja bih rekao neću reći, i dosad su ljudi postavljali kriterije i trudili se biti u okviru njih ali ovdje nisam još našao nijednom da mi je netko rekao pogodovao si ovom ili onom. Dakle, tog neće biti ni u buduće. Što se tiče putovanja, naravno da vi imate stvarni problem s putovanjem i troškovima. Međutim, vi ga ako hoćete, a mi moramo ići prema koncentraciji, vi ga morate se s tim nositi. Dakle, koliko god bude novaca za troškove putovat će se. S vremenom, kad se ljudi novi budu imenovali, oni će se imenovati u sjedištu. Dakle, onda će potreba za putovanjem prestati. Dakle, tu neće biti drastično sad svi putuju, to će ovisiti o potrebama, ovisit će o potrebama građana. Ova pojedina područja koja ste spominjali upravo su to možda kandidati i za sudbene dane jer mislim da je to građanima najvažnije da on ostvari pravo na pravnu zaštitu. Dakle, to ćemo na prijedlog predsjednika suda razmotrit u suradnji sa lokalnom zajednicom koja će osigurati prostor, možemo ići u tom smjeru. Hvala.
Hvala i vama ministre. Sljedeća replika, poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa gospodine ministre kad nešto negdje traje više od 100 godina i proživi sve sustave onda u svakom slučaju ne može se pljeskati kad se nakon toliko vremena nešto takvo ukida. I to je tako, to je činjenica. Vi ovdje govorite o matematici, govorite o brojkama a mislim da bi prvenstveno trebali govoriti o građanima, da bi trebali govoriti o ljudima. Želio bih da uspijete u svojoj nakani i to na način ovako kako obrazlažete, ne onako kako piše nego ovako kako obrazlažete. To vam želim, da tako uspijete. Ali praksa u Hrvatskoj govori nešto drugačije. Kad su se spojili domovi zdravlja došlo je do toga da sustav ne funkcionira. Kad su se spajali uredi Agencije za plaćanje u poljoprivredi ne funkcionira. Kad su se spajale porezne uprave ne funkcionira, na štetu građana. I to je ono što je najopasnije u ovom dijelu i ovom trenutku i ovog zakona. Jer i danas predsjednici sudova, manjih općinskih sudova, rade kao suci, rade u sudnicama. Dakle, nije problem da oni možda i malo više rade, da imaju više predmeta ako imaju manji sud. Ukidanjem općinskih sudova i statusa ukidaju se statusi lokalnih samouprava. Jer kada se ukine jedna služba, druga služba, treća služba, lokalna samouprava odumire. To vam je kao ono u selu kad ode veterinar, ode škola, selo je gotovo, ljudi se sele. Tako se i ovaj proces događa i zato se bojim da ovo sve skupa i neće rezultirati tako dobrim efektima kao što govorite.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala. Prvo zahvaljujem na dobrim željama i mislim da ćemo uspjeti ako budemo svi zajedno radili u tom smjeru. Dakle, ja stvarno vjerujem u ovo što radimo. Bilo je, znate mogao sam ugodnije provoditi vrijeme i uopće ne otvarati ovo pitanje ali mislim da ga je trebalo otvoriti. Količina energije koju smo uložili, cijelu Hrvatsku smo obišli i razgovarali gdje god jesmo, to vam pokazuje da zbilja stojimo i vjerujemo da je ovo dobar pomak. On nije dovoljan, odmah mogu reći nije dovoljan. Isto kao što nije dovoljan ni argument da je nešto 100 godina negdje pa ne treba dirati. Znate, možemo za 100 stvari reći da su bile 100 godina, plinsko osvjetljenje pa više nije. Mislim znate? Svijet se mijenja. Ako govorimo o udaljenostima za građane, prije su ljudi išli pješke, danas se voze autom. Dakle, jedna udaljenost od 20 km prije 100 godina je bila jedno, a danas je sasvim drugo. Mi u Hrvatskoj moramo biti svjesni da moramo biti mobilni, moramo biti brzi u svim djelatnostima. Moramo pratiti trendove u svim djelatnostima. Očekivati statičnost, da ćemo mi sjediti i raditi tamo gdje smo radili prije 100 godina ili prije nekog vremena ja mislim da nam u budućnosti neće donijeti ništa dobro. Ovdje govorimo o pravosuđu, ali to je tako u svakom segmentu. Ako ne budemo brzi, ne budemo spremni biti mobilni mislim zaostajat ćemo još i više. Ja sam vam ovdje dao pokazatelje koliko mi plaćamo. Znači da mi plaćamo iznad prosjeka za uslugu koja je ispod prosjeka. To plaćamo vi i ja i svi ljudi koji ovdje sjede i svi drugi ljudi. Ne radi se o ljudima koji su u sustavu, koji ne rade, koji su lijeni, nikako. Radi se o loše organiziranom sustavu. Ako ih, i ovo je jedan pomak da se to počne rješavati. Vi ne možete riješiti problem skoro tri puta više službenika od prosjeka ako ih i dalje držite potpuno disperzirano svakog u svom malom mjestu.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre evo govorili ste i uvodno dosta o tome kakav je balans između onoga što dajemo i što ulažemo i onoga što dobivamo, mislim naravno na građane ne mislim na politiku. Govorili ste puno i o plaćama, evo i u replikama. I činjenica jest da i u Izvješću Vrhovnoga suda za odnosno predsjednika za prošlu godinu stoji dakle da je proračun bio ulaganje u sudstvo otprilike milijardu i 250 milijuna kuna, a 84% od toga ide na plaće zaposlenih pa onda naravno i sudaca, a ostatak dakle samo mali dio je na materijalne rashode. I to generira i neke druge probleme. Međutim, u tom kontekstu bih vas željela zamoliti za komentar, jer mislim da nam je to dozvoljeno i da nitko u sudbenoj vlasti neće krivo razumjeti, za jučerašnju izjavu gospodina Sese, predsjednika sudačke organizacije koji je na Hrvatskome radiju rekao da su vlade od 2008. različitim marifetlucima, takav je izraz upotrijebio, smanjivali plaće sudaca konkretno za, kako je rekao, pet puta. Pa smatram da prije svega, evo ovo podsjećanje neće nitko shvatiti kao bilo kakav pritisak na sudbenu vlast, ali činjenica jest da mi moramo otvoriti ovdje i pitanje trodiobe vlasti i činjenica da nitko nije otok, dakle ni jedan stup vlasti nije otok i nije sam za sebe. I činjenica da o plaćama sudaca naravno nisu odlučivale Vlade, samo Vlade nego su odlučivali i sazivi Hrvatskoga sabora i da to nikada nije bilo naravno u namjeri da se bilo koga u tom sustavu ošteti, nego dapače, ali da moramo tražiti načina jednako tako da onaj koji dobro radi, koji imaju odlične rezultate i u sudstvu budu odlično nagrađeni, a da onaj koji ne radi ili imaju loše rezultate onda na takav način i nagrađujemo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar Orsat Miljenić.
Pa ja se ne bih, dakle neću komentirati izjave nikog. Normalno je da se ljudi koji dolaze iz određenog segmenta bore i zalažu između ostalog za svoje plaće i da imaju što veće, i to je sasvim legitimno, to je, i da pri tome kritiziraju sve one za koje misle da im stoje na putu u tome. Dakle, Vlade od 2008. do danas. Prirodno, mislim da se ne trebamo na to posebno obazirat. Činjenica je da prema mojim podacima, a evo vi možda imate za ono prethodno razdoblje, te plaće su pratile opće trendove u Hrvatskoj. Ja ovdje nisam htio otvarati, pitanje se veže i u tom kontekstu, ali ako ga otvorite i pogledate onda ćete vidjeti da su relativno više opet od prosjeka, s tim da se slažem da su ti prosjeci pokrivaju puno više zemalja, ali kad se usporedimo s nama bliskim zemljama, te plaće su pristojno velike. S tim da, ovdje ću reći kad gledate individualno naravno da nije, neko odlučuje o 12 godina zatvora za 9 tisuća kuna, naravno da to nije dovoljno. Ali kad vi pogledate koji smo mi zbog neracionalnosti, zbog ovog sustava kako smo ga uspostavili, koju masu imamo. Vi vidite da zapravo nema prostora u ovom trenutku za rast. Ono što je ovdje osnova ovo što radimo je uvođenje rangova, znači mogućnost napredovanja i to je slijedeći korak koji će ići iza ovog da vi u jednom stupnju možete napredovat kroz karijeru kao sutkinja, i znači da onda kad ste početnik ste nešto niže, ali kad dođete pri vrhu da ne morate ići na viši sud da bi imali bitno veću plaću. Dakle, to je nešto što će nam, ovo će nam dati podlogu za to. Mi tu isto imamo i neke izračune i razrađujemo plan za to. Dakle, to je slijedeći korak i onda će se moći vrednovati i uspješnost itd. Evo, hvala lijepo.
Hvala i vama ministre. Krećemo sa raspravom po klubovima. Dragutin Lesar u ime kluba Hrvatskih laburista. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, ministre uvijek kad raspravljamo o pravosuđu, sudovima naravno da je interes javnosti postoji jer građani očekuju, iščekuju i traže što veću kvalitetu rada pravosuđa. Samo po sebi najveći interes imaju oni koji su stjecajem okolnosti neke stvari morali rješavati na sudovima, bilo da su s jedne ili druge strane zakona. Kvaliteta pravosuđa vjerojatno ovisi i o broju sudaca, ovisi i o broju sudbenih vježbenika, ovisi o stručnosti sudaca, ovisi i o čestoj promjeni zakona koji se u nekoj državi donose, pa ja bih rekao čak i o tome da li nakon recimo osamnaest izmjena i dopuna jednog te istog zakona Sabor objavljuje pročišćene tekstove zakona ili ne, pa se često i suci služe radnim tekstovima, pročišćenim tekstovima jer naprosto više nitko ne može pratiti osamnaest promjena jednog te istog zakona. Ali sam siguran da ovisi, ja se nadam da ministar ima uvjete slušati raspravu saborskih zastupnika, jer im je stalo do toga da dobijemo i neke odgovore. Vjerojatno ovisi i o edukaciji, stalnom stručnom osposobljavanju sudaca. Ministre vas nije bilo ovdje u Saboru kad smo raspravljali Izvješće o radu državnih odvjetništava. I unutra u tom izvještaju je pisalo da državni odvjetnici stručnu literaturu kupuju vlastitim novcem jer nema novaca predviđenih za to, da na stručne seminare idu na vlastiti teret jer nisu osigurani novci i za takvu vrstu stručnog osposobljavanja. Ja sam uvjeren, dakle nisam ekspert za pravosuđe i ustroj sudova ali da pitanje stalne edukacije i stručnog osposobljavanja sudova nije hir ili nešto što bi eto netko želio a da bez toga zapravo u suci teško mogu pratiti. Maloprije ste i spomenuli Sudove za mladež i vašu želju da tu budu posebni suci koji imaju senzibilitet prema takvoj vrsti sudovanja. Da bi netko postao takav sudac on osim školovanja za suca mora proći i dodatne, steći dodatna znanja, vještine i sposobnosti da bi dobili ono što ste vi rekli. Građane, dakle pitanje to osposobljavanja, edukacije ovisi o novcu koji se osigurava u proračunu. Građane zanima i učinkovitost ili brzina sudovanja, koliko dugo će čekati da njihovi predmeti budu riješeni, a posebno ih nervira, a ja ću reći i mene osobno, uvijek kada vidim da je neki sud, drugostupanjski sud ukinuo presudu prvog stupnja i vraća ga na ponovno sudovanje, to nikad nisam mogao razumjeti. Ako su našli nešto što nije prvi stupanj dobro odradio izvolite donijeti presudu i prestanite više igrat se smanjenja odnosno povećanja statistike. Samo zbog statistike se to radi očito jer oni si stavljaju kvačice da su riješili predmet i donijeli presudu i vratili ga na ponovno suđenje. Možda ja nisam u pravu, možda netko to bolje zna, tko je bio nekad ministar pravosuđa pa je osposobljen da to ocjenjuje, ali ne vidim smisao suda drugog stupnja koji vraća predmete na sud prvog stupnja, to raduje građane i time rješavamo problem. Ali dat ću jedan prijedlog oko kvalitete. Druga stvar su troškovi. Vi tvrdite da će se ovom promjenom uštedjeti novac ili da za isti novac ćemo dobiti veću kvalitetu. Oni koji se protive tome kažu da pitanje stalnih službi i sudbenih dana će zapravo ili povećati ili troškove ostaviti na istom nivou, ali da se neće dobiti ista kvaliteta jer će suci morati putovati, jer će sudbeni dani iziskivati hladni pogon i čuvanje tog prostora i u dane kada nisu sudbeni dani. Dakle, postoje dileme, tvrdnje, koje jedna potire drugu i izazivaju nervozu. Pa ću vam ja gospodine ministre dati sljedeći prijedlog. Ovaj zakon će biti usvojen vjerojatno i ovaj u sudovima i u državnim odvjetništvima, ovaj tjedan. Pripremite podatke s 30.09., koliko su troškovi državnih odvjetništava, općinskih sudova, prekršajnih, županijskih, trgovačkih i upravnih sudova. S 30.09. ove godine, a ja ću vam u 8. mjesecu iduće godine poslat zastupničko pitanje i zatražiti te iste podatke s 30. rujnom iduće godine i tada ćemo imati pregled točnih podataka i ocijeniti, verificirati kvalitetu promjena koje dajemo. Mislim da ćete se složiti da samo te činjenice, usporedba troškova na 30.09. ove godine, 30.09. iduće godine ćemo vidjeti financijske efekte promjene koje smo napravili, ali to nije sve, i broj presuda i brzina odlučivanja sudbene vlasti usporediti i dati vam za pravo ili će ti sami podaci i vama moći koristiti za nove promjene i prijedloge koje ćete predlagati. Jer sve ovo ostalo, jedni tvrde jedno, drugi drugo, ja mislim, predsjednik Vrhovnog suda veli da nema dovoljno novaca, da su sudovi loše. Idemo … i činjenicama koje će proizvesti pravosuđe i ništa drugo. Protiv tih argumenata, onda može biti samo politikantstvo i ništa drugo. Usporedimo podatke, pripremite podatke za ovu godinu, doći će zastupničko pitanje za iduću godinu, ja ću biti zadovoljan ukoliko ti podaci budu dokazali da je ovaj prijedlog iskorak ka boljem i da će od toga korist imati građani. Mislim da je moj prijedlog i prihvatljiv i korektan. I drugo, vidio sam zašto niste prihvatili prijedlog promjena nazivlja sudova. Općinski sud u Zagrebu, ne može u Zagrebu biti Općinski sud. Ti nazivi općinski, županijski sudovi se vuku još od … vremena. Zašto nešto zovemo Općinski sud ako to nije općinski sud? Zašto nešto zovemo Županijski sud ako to nije županijski sud jer ne pokriva županiju, niti jednu cijelu županiju ili dvije, nego jednu i pol, otprilike. Obrazložili ste neprihvaćanje tog prijedloga uštedom novaca. Table, žigovi, memorandumi, vizit karte, svašta. Ali dokle tako? Dokle ćemo u Hrvatskoj imati nešto što se zove Općinski sud, a davno je prestao biti. To su nastali nazivi za vrijeme Jugoslavije kada je svaka općina imala svoj općinski sud. Danas više nema i te općine … danas više nisu i mislim da su sada stvoreni doista uvjeti jer ovo, nazivlja koje ne odgovaraju u suštini nisu dobra. Ako ne ove godine, ali uzmite to u razmatranje. Općinski sud je osnovni sud, a Županijski sud je žalbeni sud. Trgovački sud je trgovački, Prekršajni je prekršajni. I točka. Onda iz nazivlja znamo da imamo osnovne sudove, da imamo žalbene sudove, a ovi teritorijalni nazivi izgubili su smisao u trenutku kada smo promijenili teritorijalni ustroj RH. I ne vjerujem da bi ti troškovi, ako se naročito protegnu u proračunu za iduću godinu mogli biti tako veliki da bi se netko protivio da ono što jest Osnovni sud, zovemo osnovni sud, da Žalbeni sud nazivamo žalbenim sudom, a ne da robujemo nazivljima koja su stvar povijesti, barem što se teritorija tiče i teritorijalnog ustroja od 1993., ako se ne varam. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo nekoliko replika. Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Kolega, spomenuli ste dvije važne imenice kada uopće govorimo o ovome, kvaliteta i brzina. Mi smo do sada uvijek govorili o brzini, da sudovi sporo rade. Došlo je vrijeme da sada kada ipak sve ove mjere, htjeli to mi priznati ili ne, urodile su plodom, da suci više predmeta rješavaju, a da manje dolazi ipak predmeta, a osim toga sve mjere koje smo i sada poduzimali čitav niz godina, ako ne već više od desetljeća, urodile su plodom da se ne oslanjamo samo na brzinu nego i na kvalitetu. Jer brzinom, ali i kvalitetom, kako suci, sudbena vlast radi, ona izravno utječe na gospodarske tijekove u jednoj zemlji, pa tako onda i kod nas i zato je to od krucijalne važnosti. Vi ste rekli da, istina je, da se pojedini pravosudni dužnosnici … osobe tuže da nema dovoljno novaca, međutim novac, … tiče o kvaliteti suđenja, nikad ne može biti opravdanje da suci ne sude čestito, da sude po svojoj savjesti i sude po zakonu. Kažete jednako tako da, evo će da je suđenje uvijek skupo i što je točno da košta, da sudovi su stalno koliko god država odvaja novca stalno su u nedostatku novaca što im je sve potrebno. Suđenje je uvijek skupo i za državu i za stranke. I zato upravo ova mjera vodi o tome računa i dobro je ovaj prijedlog koji ste dali. Ali me u svakom slučaju čude neki koji misle da sud mora biti odmah pored vlastitog kafića tek tako nek se nađe, ne vodeći računa o tome koliko to košta i što to uopće za stranku znači ako joj je sud i preko puta ulice ako čeka 10 godina, ako joj je i 100km ali zna da će biti za mjesec dana riješeno. Eto podržavam upravo ono na kojem tragu ste i vi raspravljali.
Odgovor na repliku kolega Lesar. Izvolite.
Kolegice Ingrid vi ste u replici meni replicirali ili polemizirali s nekim drugim ali o.k., ali ima jedna stvar koju ste rekli da novac ne mora nužno utjecati na kvalitetu suđenja, možda. Ali ja vas podsjećam da je državni odvjetnik ovdje prije dva, tri tjedna rekao da prijeti opasnost da više neće moći plaćati vještake i vještačenje. Koliko je meni poznato kao laiku koji nikad na sudu nisam bio osim dva, tri put kao svjedok i sudovi koriste vještake i vještačenje. Pa onda tom logikom pitanje utroška novaca i osiguravanja dovoljno novaca promatram ne samo ono što je trošak suda u materijalne troškove i plaće nego ovaj dio vještačenja recimo kao primjer koji je po meni, a vjerojatno ćete se i vi složiti bitni proces u kvaliteti donošenja presuda. Zato sam ovo apostrofirao i troškove u smislu svih troškova pravosuđa jer oni nisu vezani samo na materijalne troškove i troškove plaća.
Hvala. Stjepan Milinković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar drago mi je da ste i vi naglasili pitanje sudova za mladež i naznačili potrebu stručnih, dobro educiranih sudaca sa posebnim senzibilitetom, ali je potrebno reći i brzo i učinkovito sudovanje u tim slučajevima, brzo što je vrlo važno jer se radi o životnim egzistencijama i svemu ostalom. U tom smislu ja moram opet ponoviti efikasnost i ažurnost Općinskog suda u Koprivnici koji ima i stručnog suradnika i link i dobru suradnju, suradnju sa Centrom za socijalnu skrb, sve su to i uz adekvatan prostor Palaču pravde izuzetno dobri i efikasni. I u tom smislu je neprihvatljivo da se u prijedlogu sada kaže da se taj sud više neće za mladež biti nadležan nego bi trebao biti Općinski sud u Varaždinu. To nikako nije u smislu onome u kome ste vi govorili da se kvalitetno, brzo i učinkovito radi, a da ne govorim o onom dijelu o troškovima putovanja koji bi se morali iz mjesta reko 100km putovati recimo do mjesta suđenja, a o prostoru da ne govorimo koja je razlika u prostoru. Evo u tom smislu ja želim ponovno naglasiti na ovom mjestu da sudovi za mladež zahtijevaju poseban senzibilitet, brzinu sudovanja i naravno posljedično kvalitetno sudovanje. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Lesar.
Sada kolega MIlinkoviću ima i onih građana kojima brzina suđenja nije cilj niti ga ne žele jer odugovlačenjem postupka izbjegavaju puno toga. Neki dan sam vidio jedan takav manevar kada je optuženi svojim odvjetnicima išao na odugovlačenje postupka tražeći izuzeće suda, sudaca pozivajući se na pravo da pisano obrazlože zašto, a ne usmeno, dakle njima je u interesu da spor traje što duže, valjda će se zaboraviti pa onda na kraju osam godina će biti da mora oguliti tisuću kila krumpira kao rad za opće dobro. Ali većina građana želi brzo da se brzo donese presuda. Zato uvijek one mjere koje su se predlagale da bi sveli na minimum obijesno sudovanje, odugovlačenje postupka, neodazivanje pozivu suda sve su to mjere koje u društvu moraju postojati i biti efikasne da bi sudovi mogli brže donositi. Ali oni pak predmeti, oni suci ili sudovi koji jedan predmet rastežu, a naročito kod radnog sudovanja toga ima puno na 6 i više godina, možda ću sada reći nešto zbog čega ću doživjeti strašnu kritiku, ali tim sucima bi trebalo provesti stručnu lustraciju i izbaciti ih iz pravosuđa. I tako dugo dok to ne napravimo dok iz pravosuđa ne odu silom propisa i mjera oni koji ne zavređuju u tom kvalitativnom smislu da nose častan naziv suca, mi puno nećemo moći napraviti. To ja zovem stručna lustracija pravosuđa. I kad se kod jednog suca 3, 4 puta nađe ista stvar jedina mjera, jedina kvaliteta je tada njega odstraniti iz pravosuđa i ništa više.
Hvala. I posljednja replika Peđa Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih postavio pitanje kolegi Lesaru, a to je kako bi zvali žalbene sudove koje ste predložili kada sud u prvom stupnju kao što je primjerice u kaznenim predmetima, kao što je primjerice u stegovnim postupcima protiv javnih bilježnika, kao što je primjerice u parničnim postupcima radi poništaja arbitražnih odluka u određenim predmetima, primjerice u parničnim postupcima kao što je zabrana štrajka i sl. Kolega Lesar, županijski sudovi ne sude samo u drugom stupnju, to nisu žalbeni sudovi. To su sudovi čija je nadležnost puno šira od toga. Osim ovog što sam i naveo u prvom stupnju oni imaju čitav niz drugih još nadležnosti. Ako već predlažete neki naziv onda predložite naziv koji će obuhvatiti čitav niz poslova koje županijski sudovi obuhvaćaju. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Lesar. Izvolite.
Uvaženi kolega Grbin, ja sam uvjeren da u Ministarstvu pravosuđa i danas i za možda i za godinu dana kad će sazrjet vrijeme da ta nazivlja stara, hibridna nepostojeća budu mijenjanja će biti dovoljno kvalitetnih ministra, pomoćnika i savjetnika koji će naći adekvatne nazive i to nakaradnost koju sad zadržavamo od '93. nepotrebno riješiti na prihvatljiv način za sve. Vjerujem u stručnost i sadašnjeg ministra da će to moći predložiti adekvatno rješenje za nazivlje.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba DC-a, a pardon, ispričavam se. Ministar se javio za riječ. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Evo samo na ovo što je, dakle nazivi. Jesmo razmatrali to. Čak smo krenuli i u raspravu o nazivima. Iskreno, nije samo ovo promjena ploča. Mi smo išli računati, pa smo došli do 27 zakona koje bi onda morali mijenjati da smo promijenili nazive. Dakle, ovdje smo išli prvenstveno na sadržaj. Ali slažem se da je došlo vrijeme da se o tom počne razgovarati, da kad ovo zaživi da idemo razgovarati da li je to osnovni ili temeljni sud, da li je ovaj drugi, vi ste rekli žalbeni. On može biti viši. Mislim, to su nekakve stvari o kojima ćemo razgovarati. Ali ovdje smo htjeli izbjeći ako hoćete i jednu primjedbu da nam se kaže bavite se pločama i nazivima, a ne sadržajem. Dakle, prvenstveno idemo na sadržaj, idemo promijeniti ono što će se stvarno događati. Smatramo da građanima je to u drugom planu, ali se slažem da prije ili kasnije moramo razmotriti nazive i moramo ih stvarno prilagoditi onom sadržaju. Ali hajmo sad ovdje urediti sadržaj, pa ćemo naziv. Edukacija, spomenuli ste povezana sa troškom. Pa i ja ovdje odmah kažem naravno da nije dovoljno da bi trebali imati više. Isto kao što sam rekao da smo ukupno kao sustav i kao država neracionalni, jer da trošimo i više nego što zarađujemo. Dakle, to je ono što je, s čim smo svi zajedno suočeni i u ovom resoru i u svim drugim. To je na žalost tako. Međutim, ako govorimo o konkretnoj edukaciji, mi imamo Pravosudnu akademiju kojoj se dogodilo da nije potrošila sva proračunska sredstva, onda su bila smanjena. Dakle, morate uzeti da nije samo edukacija konkretno na tijelima, nego imate jedno potpuno neovisno tijelo koje nije u okviru ministarstva, koje zapravo provodi edukaciju. Dakle, edukacija se vodi na više načina, znate mi sad vučemo i neke programe iz EU. Ja bih vam ovdje mogao reći da dio ljudi ima i prilike učiti jezik i ovdje i u drugim zemljama. Dakle, radi se na tome. Da bi trebalo bit više? Slažem se. Međutim, stvarno smo mi tu da u okviru postojećeg moramo s tim moći upravljati. Sljedeće također trošak. Govori se o radu, međutim hajmo sad ovako pogledati. Imate Općinski kazneni sud u Zagrebu i Općinski građanski sud u Zagrebu. Općinski kazneni sud u Zagrebu mislim da u ovom trenutku ima ne znam točno, mogu vam reći točno, ali sigurno ima više od 10 milijuna kuna duga prema vještacima i braniteljima po službenoj dužnosti. Mogu vam točan podatak reći. Općinski građanski sud nema ni kune. Relacija s brzinom i učinkovitošću ne postoji, jer je ovaj kazneni koji ima dug puno brži i učinkovitiji, nego ovaj koji nema. Dakle, nemojmo gledat sve kroz prizmu novca, gledajmo to i šire. Jer stvarno, mislim novca nema ni u školstvu, nema ga u znanosti. Razumijete? Dakle, ne možemo, ovdje ono što imamo moramo koristiti na najbolji mogući način. Naš je veliki teret je ova masa plaća. I kad idemo po pojedinoj plaći ja ću se prvi složiti da ona nije dovoljno visoka i da ljudi rade odgovoran i težak posao za premalu plaću. Ali kad pogledate masu i koliko se izdvaja za nju, jednostavno nemate prostora za povećanje jer toliko smo brojeva, toliko smo u brojevima došli daleko da vi za jedno malo dizanje individualne plaće morate strahovito povećati masu. Rješenje je u onom što sam naznačio, znači rješenje je u nekim rangovima. Ne nekakvim, nego rangu. Ja ih sad radno zovem rangovima, da se napreduje kroz karijeru, znači da se može identificirati onog tko stvarno više radi, da bolje napreduje i da onda ima veću plaću. To je rješenje, jedino tako, usko. Podaci, troškovi može, 30.9. ću vam ih dati. 30.9. sljedeće godine pa postavite pitanje. Bez pitanja ću vam ih dati, vidjet ćemo gdje smo s tim. Što se tiče o podacima o brzini i riješenim predmetima također. Oni neće biti u cijelosti usporedivi zato što alati koje ćemo imati sljedeće godine u ovo doba nisu oni koje imamo sada, ali možemo naći. U osnovi predsjednik Vrhovnog će dati izvješće pa ćete vidjeti i kroz to se može pratiti. Vrlo bitno, otvorili ste pitanje višestrukog ukidanja. Jedna pojava o kojoj treba razgovarati, slažem se. Zakonom o parničnom postupku mi smo ukinuli tu mogućnost i Viši sud može ukinuti predmet jedanput, sljedeći put ga mora preinačiti. Na žalost, prema onome što dobivamo povratno, a ministarstvo to ne može ni nadzirati. Mi samo čujemo šta se događa se to ne poštuje uvijek i dolazi dalje do višestrukog ukidanja i to je jedna stvar koju moramo ali ja vam kao ministar, bit će vam tu predsjednik Vrhovnog suda, morate njega pitati za to. Hvala.
Hvala ministre. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje, Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre, govorili ste o problemu koji je vezan uz sudove i pravosuđe, koji je vezan i uz ostale dijelove institucija koji primaju plaću iz državnog proračuna, a to je pitanje mase plaća, to je pitanje načina kako tu masu smanjiti i založili ste se za koliko sam shvatila iz vašeg izlaganja za to da se mjere, rezultati rada u sudstvu i da se sukladno tome napreduje i povećavaju plaće. Pa sam vas stoga htjela gospodine ministre informirati da u saborsku proceduru jesu predani zakonski prijedlozi koji upravo nude načine kako se taj princip može primijeniti ne samo na pravosudne službenike, jer naravno pravosudni dužnosnici regulirani su posebnim zakonom, nego i na ostale i očekujem stoga i od vas i od ostalih kolega koji puno govore o ovoj temi da će podržati brzo uključivanje ovih zakona upravo u raspravu koja bi se održala na ovoj plenarnoj sjednici kako bismo vidjeli koji su i kakvi su to kriteriji i načini kako se ono o čemu vi i mnogi kolege ovdje govore može stvarno i provesti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Evo odgovorit će na vašu repliku ministar Orsat Miljenić, izvolite.
Svakako pročitao sam, vidio sam to što je rečeno. Ne može se u cijelosti primijeniti na ovaj sustav zato što je on specifičan. Sudbenu vlast i suce vi ne možete mjeriti samo kriterijima uspješnosti nego i … [[Govorniku isključen mikrofon, ne čuje se.]] Treba ga modificirano primijeniti koliko se može ovdje, ali ovdje treba biti posebno pažljiv da ne bi ni na koji način zadrli u neovisnost i da ne bi zapravo namećući nekakve standarde utjecali na ono što je ipak pretežito, a to je autonomija i neovisnost svakog suca. Dakle, vidio sam prijedlog, nije u potpunosti primjenjiv na ovo ali slažem se da i ovdje treba razraditi odgovarajuće mehanizme. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba DC-a Novog vala i Nezavisnih zastupnika Vesna Škare-Ožbolt, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja evo na početku ovog izlaganja moram izraziti na neki način žaljenje što mi prije ove rasprave nismo saslušali Izvješće predsjednika Vrhovnog suda. Mislim da bi i naše odluke onda oko ove izuzetno važne teme bile možda puno kvalitetnije. Naime, kada pročitate to izvješće koje evo još nismo raspravljali, a u pripremi za ovu današnju temu ja sam ga pročitala, onda ustvari vidite da tu postoji jedan nesrazmjer, jedna razlika u shvaćanju što će donijeti ovaj predloženi zakon. Naime, od 2007. godine do danas bilo je reorganizacije mreže sudova i smanjivala se mreža sudova. Pa je tako 2008. i 2009. 108 sudova se smanjilo na 67, govorim o općinskim sudovima, 2009. i 2010. došli su na udar prekršajni sudovi pa je od 110 smanjeno na 63 prekršajna suda, a 2010. na 2011. od 21 županijski sud napravljeno je 15 županijskih sudova. Dakle, određeni učinci nakon tih reorganizacija su danas prisutni. Dakle, ukidanjem određenog broja općinskih sudova ostale su 51 stalna služba od 2007. godine. Što znači stalne službe, zašto su one stalne? Ukidamo ih, ali zašto se onda zovu stalne? Možda bi bilo bolje da se zovu područne službe. Ako ih ukidamo postavlja se pitanje koji su to ponovno kažem troškovi, ono što sam vam na početku govorila. Prema tome, ima tu još prostora izdefinirati i same nazive u zakonu. Evo i sami ste rekli da ćete ukidati stalne službe. Onda ako se ukidaju onda nisu stalne. Koji su učinci te dosadašnje reorganizacije mreže sudova? To je ono što stalno pitam, a pitam namjerno jer kada pročitate prvih 10 strana Izvješća predsjednika Vrhovnog suda onda on kaže da nema pozitivnih učinaka. Prema tome tu nešto ne štima. Ne znam, osma ili deveta strana izvješća govori da tu nema pravih učinaka i poziva se na troškove veće pokretljivosti sudskog osoblja, troškove informatizacije. Vi ste u svom izlaganju rekli da je starih predmeta negdje oko 88 tisuća, to je rak-rana pravosuđa, barem ovog civila. Koji su to rokovi? Koje su to procjene do kada će se tih 88 tisuća predmeta riješiti? To je na primjer jedna konkretna vizija koju bi trebalo ponuditi ovom Saboru u cjelokupnim ovim mjerama kada će biti 0? Kada će 88 tisuća postati nula? Jel to za 3 godine, za 5 godina, za 10 godina, kada? E onda na taj način ćemo moći vidjeti i ove uštede u suđenjima u razumnom roku, moći ćemo vidjeti koje su to i kakve uopće refleksije ima ova reorganizacija mreže sudova koja je neophodna, apsolutno se slažem s tim. Ali da li je ona u ovom trenutku prioritetna? Prioritetna u odnosu na primjer na pojačan angažman na rješavanju ovih 88 tisuća predmeta? U pojačan rad u angažiranju i rješavanju pitanja predmeta na trgovačkim sudovima? Danas vam je u cijeloj Europi pravosuđe u funkciji gospodarstva. Nama je pravosuđe ovog trenutka na trgovačkim sudovima u funkciji ubijanja gospodarstva. Što ćemo s tim? Mi to nismo ovdje niti dotaknuli. Dakle, ova predložena reorganizacija prema ovom zakonu ide u 4 pravca. Teritorijalni preustroj, organizacijski preustroj, reforma žalbenog postupka i informatizacija. I sada kada pogledamo ovaj teritorijalni ustroj opet postavlja se pitanje koji su to kriteriji? Znate, spomenuli ste finski model, tada smo gledali udaljenost sudova, opterećenost predmeta, postojali su neki kriteriji, dobri, loši sudovi. Što su ovdje kriteriji da se to sve praktički išlo spajati u središta, praktički u sudove koji su u središtima županija, koji su to mjerljivi kriteriji? Koji su dobri koji su loši sudovi? Oćemo mi kad to javno, oće to javnost ikad saznati. Ovako smo ih sve na neki način potrpali u istu vreću pa me to podsjeća na onu izreku iz ranog srednjeg vijeka kad su vojskovođu pitali u ratu kako ćemo znati koji je pravi koji je krivi? Onda je on rekao treba pobiti sve a Bog će odabrati koji je pravi, a koji je krivi. E sad, tu se postavlja pitanje koji je ovdje dobar a koji loš sud i zašto smo sve išli i spajati, i da li je to baš najbolji kriterij? Ono što mi se čini, jedan od ozbiljnih pitanja i dilema je opterećenost samih sudova. Zagreb je apsolutno najopterećeniji, odnosno općinsko-građanski sud u Zagrebu je najopterećeniji sud u zemlji, sa najvećim brojem priliva. Iza toga ide splitski sud. E sad, ako u Zagrebu razbijamo sud na dva suda, na Zagreb praktički sjeverno od Save i sud južno od Save onda se postavlja pitanje zašto smo sve utrpali u splitski sud koji je po ažurnosti odmah iza zagrebačkog suda? A da o nekim prostornim uvjetima ni ne govorim, koji su kada dođete na Općinski sud u Splitu to ko da ste ušli u prognaničko naselje, tako izgleda otprilike. Dakle, tu treba poraditi i na smještajnim kapacitetima. A kako će to izgledati natrpavanje cijele županije u jedan općinski sud koji je i sada neažuran, to je doista misaona imenica ovog trenutka. Kada je riječ o razdvajanju suda, Građanskog suda u Zagrebu ili osnivanju novog suda na Zagreb jug, za mene a i za mnoge pravnike u gradu nije jednostavno najsretnije rješenje razbijati katastarske općine u dva suda, dakle da je granica rijeka Sava. To mislim da nije dobro rješenje. Na taj način će se dogoditi, a dat ću si truda i izdvojiti čak i uloške koji će se, gdje će se razbijati praktički zemljišnoknjižni ulošci na dva suda, sjeverni i južni. Ko to može jednostavno spojiti. I meni se čini da to, da bi cijelo praktički područje Grada Zagreba trebao ostati na jednom sudu. Ovdje se postavlja pitanje i prostornih mogućnost. Naime, Trg pravde je bio prostor za smještaj svih sudova u provom stupnju. Jedan dio tog Trga pravde je napravljen, najveći dio nije, evo ministre molim vas da mi odgovorite što se zbiva s tim projektom budući da je on dobio potporu svih Vlada do sada, zašto se s tim stalo i koji su to problemi koji su evo nastali da se svi sudovi u prvom stupnju u Gradu Zagrebu ne stave na Trg pravde i na taj način stvore se i prostorne mogućnosti za jedan kvalitetniji rad? Pod organizacijskim preustrojem, tu apsolutno, to treba podržati. Međutim, osim spajanja sudova i uvođenja funkcija ravnatelja pravosudne uprave opet kažem nema definiranih mjera kojima se namjerava provesti organizacijski ustroj i što se pod tim konkretno misli budući da još ni jedan ravnatelj pravosudne uprave, nismo ga uspjeli vidjeti i njegove efekte rada. Što se tiče preuređenja žalbenog postupka, ja sam već i u prvom čitanju iznijela svoje sumnje kako će to izgledati. Čini mi se da je još uvijek puno stvari nedovršeno i sama informatizacija nije jednostavno uhodana u onoj mjeri da bi se ova mjera mogla odmah nakon donošenja zakona ili u idućih pola godine konkretno primijeniti. Prema tome, naš klub je za reorganizaciju mreže pravosuđa, ali apsolutno mislimo da novce koji bi se uložili u ovaj trošak treba uložiti na one aktualne, vreće teme, a to je kako srušiti broj predmeta, zaostataka, reformu trgovačkih sudova nismo uopće načeli, a smanjenje broja predsjednika sudova, veća pokretljivost sudskog osoblja, ravnomjerna opterećenost sudova, ujednačavanje sudske prakse sve su to mjere ali tehničke prirode što ovaj zakon donosi. One prave mjere, a to su rušenje zaostalih predmeta mislim da sa ovim prijedlogom zakona nećemo dobiti odmah, možda jednog dana. Ali je pitanje koji su to rokovi? Vraćam se ponovo na te rokove. I zato naš klub predlaže da ovaj zakon ide u treće čitanje da se do kraja kvalitetno pripremi, imamo vremena, ionako su rokovi za neke dijelove provedbe ovog zakona duboko u idućoj godini, prema tome možda bi trebalo još malo razmisliti. Veliki je trud ministarstva uložen u ovaj proces, ne treba ga …, trebamo pomoći, ali mislim da postoje još neka bolja rješenja, nego što su ponuđena ovim zakonskim prijedlogom. Evo, hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na replike. Prvo se javila Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kažete, kolegice, što je samo djelomično točno, smanjivali smo, počeli smo, doduše vi ste rekli 2008. godine, što je točno, ali mi moramo se podsjetiti da smo mi od 2000. godine povećavali broj i sudova i državnih odvjetništva u težnji da se riješe zaostaci. Vidjeli smo da se troši puno novca, a da nema efekta, da nisu toliko efektni. Ali ključno pitanje koje postavljate, zašto, dakle, čitav niz mjera koje su poduzete od tada, pa evo i s ovim, kada tražite odgovor koji ne ovisi o izvršnoj vlasti nego o sudbenoj vlasti. Dakle, daje se zakonska mogućnost, čitav niz mjera da bi se ubrzali postupci pa … ovo tome doprinijeti, to je ako nitko drugi zaista ovaj ministar išao diljem lijepe naše, s općom javnosti, sa sudbenom vlašću razgovarao i mislim da je po prvi put, dakle nije se išlo linearno, ni na povećanje, niti na smanjenje tek tako, nego da vidimo koji su učinci za svako pojedino pravosudno tijelo i to je ključno. Ali ono što i vi postavljate pitanje, zašto i kad postavljate pitanje kod ujednačavanja sudske prakse, u jednom dijelu Hrvatske izvjesno je da će tužitelj uspjeti. Sa istim tužbenim zahtjevom u drugom dijelu Hrvatske bit će odbijen i to je nešto što ljude naše, ne samo da ih zbunjuje, nego ih izluđuje. Ali ono što je i ministar rekao, na neki način i vi kroz to potencirate, kako je to moguće da suci, čitav niz mjera pa i ovo, reforma žalbenog postupka da se ne može više od jedan put, da može drugi put, on ne može više ukinuti nego mora preinačiti, ali to se događa. Kako to da suci ne poštuju zakon? Ajmo vidjeti što je to, je li to možda nemoguća misija za njih? Možda to je nešto što suci uopće ne mogu promijeniti pa ćemo to promijeniti, ali nikako ne smijemo dozvoliti da suci, suci jesu nezavisni, trebamo štiti njihovu nezavisnost, ali nisu bome neovisni od zakona i od zdrave pameti.
Hvala. Odgovor, kolegice Ožbolt.
Pa, evo, kolegice Ingrid Antičević, ako pogledate ovo izvješće predsjednika Vrhovnog suda, a pogledat ćete ga sigurno ako ga niste do sada, ona ćete vidjeti da je tu postoji nesrazmjer u odnosu na ono što kaže ministar i onoga što kaže predsjednik Vrhovnog suda. Kada pogledate izjave predsjednika Udruge Hrvatskih sudaca, ista je stvar. Kada pogledate pismo Akademije pravnih znanosti koja apelira na, upravo na ove reformske korake da se jako pažljivo provode, onda se doista trebamo pitati je li baš ovo najpreći put i da li je ovo sada uvjet bez kojeg se ne može ići na one prave reformske korake, a to su upravo, ono što sam rekla, rušenje, brže rješavanje predmeta i reforma trgovačkog sudovanja. Ako ćemo biti, ako će nam pravosuđe biti u funkciji gospodarstva, a što se tiče reforme žalbenog postupka pa vi danas imate, a vi to jako dobro znate kao što zna i naš ministar, da na Županijskom sudu u Zagrebu suci građanskog odjela vam rade kod kuće jer nemaju prostora gdje se smjestiti. I logično je, ja sam bila prvi zagovornik da se samo jednom možete žaliti, drugi put mora odlučiti Županijski sud, da se ubrzaju stvari, ali vi njima niste osigurali, odnosno nismo im osigurali prostorne uvjete gdje će provesti postupak jer ako će u drugom stupnju meritorno odlučivati, onda će oni morati provesti postupak. Nemaju ga gdje sada provesti jer rade kod kuće. Pa neće im stranke dolaziti u kuću. To je problem.
Hvala. Sljedeća replika, Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Škare-Ožbolt, spominjali ste i vi stalne službe, dakle prelijevanje suda u nešto što se onda zove stalna služba, što je evo trend i u ovim prijedlozima izmjena i dopuna zakona, i moje mišljenje, slažem se s vama da mi ne možemo završiti ovu raspravu prije nego razriješimo dvojbu između prijedloga koji kažu da će to dovesti do racionalizacije pa onda naravno i do boljeg funkcioniranja sustava i mišljenja iz izvješća predsjednika Vrhovnoga suda koji jasno kaže, ja ću to pročitati, da u pravilu rad bivšeg suda kao stalne službe suda … u dužem razdoblju nije racionalan i s druge strane kaže da to ne doprinosi, u rečenici iza toga, da ne doprinosi smanjenju rashoda, dakle troškova. Moramo tu dvojbu razriješiti prije nego što donesemo … o ovim prijedlozima izmjena i dopuna zakona jer ako se ne postižu ova dva cilja, a predsjednik Vrhovnog suda, odnosno njegovo mišljenje o tome je takvo dakle da to nije osobito niti racionalan niti precizan niti dobar put, onda postoji opet i ovdje disbalans. Dakle, disbalans između onoga što misli najviši sud u Hrvatskoj i onoga što predlaže i dalje ministarstvo pravosuđa, odnosno Vlada. To je dvojba bez odgovora na čije pitanje mi ne možemo u pravom smislu odlučiti o ovim prijedlozima zakona. Dakle, tu mislim i o ovom i o Zakonu o sjedištima državnih odvjetništava. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolegice Ožbolt. Izvolite.
Poštovana kolegice Kosor, upravo, namjerno sam … ovo pitanje dosadašnje reorganizacije mreže sudova jer postavlja se pitanje koji je trošak tih 51 stalne službe koji su prije bili 51 općinski sud? Jel da su troškovi smanjeni, jesu postali efikasniji? To su konkretni rezultati, konkretni pokazatelji trebamo li ići dalje u reorganizaciju mreže sudova, opet ići na još veće smanjivanje ili nešto trebamo promijeniti. Ovo izvješće predsjednika Vrhovnog suda kaže da treba promijeniti, a ne da treba ići još drastičnije rezanje sudova. Dakle ako ćemo sve spojiti sudove općinskog suda ovog trenutka Općinski sud u Splitu i ostaviti stalne službe po otocima, šta smo dobili? Ili ja si sada razmišljam imat ćemo stalnu službu u Korčuli, a općinski sud će biti u Dubrovniku, sada smo zaključili na neki način zajednički da će ta stalna služba jednog dana biti dokinuta. Pa ja vas sada pitam kako ćete vi objasniti onom KOrčulanu da će morati 4 sata putovati do Općinskog suda u Dubrovniku i još 4 sata nazad da bi dobio nekakvu pravnu, pravosudnu uslugu da ne govorim o odvjetnicima i tko će plaćati taj trošak? Stranke. Mislim da to ovog trenutka nije najbolje rješenje. Dok god nismo uveli kompletnu informatizaciju sustava, dok god nismo uveli kompletan e-spis, ne da spis putuje nego da ga jednostavno imamo na ekranima u svim dijelovima županije ono što se veli, to su pitanja.
Hvala. Sljedeća replika Josip Salapić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena zastupnice Ožbolt, pa vi ste sami rekli da treba podsjetiti da smo 2008.započeli taj proces, a da je 2010.godine bio zahtjev za još drastičnijim smanjenjem broja sudova, a i državnih odvjetništava. Tada je postojao politički otpor da se uopće u to krene. Pa ja se bojim da bi svaka reforma koja je potrebna i svi se slažemo da je naišla na određene prepreke odnosno negodovanja upravo od onih na koje se te reforme odnose. Pa kada ste spomenuli izvješće predsjednika Vrhovnoga suda, a i mi smo dobivali kao zastupnici i klubovi dopise predsjednika određenih sudova, a vi ste bili ministrica pravosuđa, vas je tu troje ministara sadašnji i dvoje bivših, a osobno sam bio član DSV-a mogu sa sigurnošću reći da određeni predsjednici sudova nisu bili isto opterećeni svojim sudovima odnosno druge sudova. Pa mogu reći da neki nisu baš ni najkvalitetnije odradili svoj posao, pa mogu reći slobodno da neki nisu ni znali upravljati svojim sudovima, tako da je to isto jedna činjenica koja je istinita. Dakle ako smo izravno u sustavu ušli u problematiku vidjeli smo da i to postoji, pa onda ovo je samo možda peti korak reforme koju smo započeli, a sjetimo da se je to bio uvjet poglavlja 23 kada je veliki otpor upravo od sudaca i pojedinih sudova koji po meni nisu baš u dovoljnoj mjeri radili svoj posao. Protiv sam maksimalnog opterećenja velikih sudova, mislim da je intencija ovoga da postupak bude funkcionalan i brži, a ne obrnuto da on bude sporiji i da zatrpavamo predmete. Ako ćemo ozbiljno krenuti u reformu onda je prvo izvješće predsjednika Vrhovnoga suda koje smo dugo godina čekali treba promatrati i u sferi onoga kog on tu sve zastupa, a vjerujem da je i on bio izložen pritiscima raznih sudova i predsjednika sudova da sve ostane onako kako je jer je najbolje da neki rade puno, a neki ne rade apsolutno ništa. onda mi imamo sustav pravosuđa koji ne da nije nikakav nego ne jamči sigurnost našim građanima, tog se ja bojim.
Hvala. Odgovor, kolegice Ožbolt.
Otpora kolega Salapiću reformama je bilo i bit će. Ovdje nitko ne govori o otporima, barem ne ja, nadam se da ste me dobro razumjeli. Ja samo govorim o prioritetima i govorim o potrebi da jednostavno imamo konkretne pokazatelje. Mi smo do sada usprkos svim ovim otporima koji su postojali na sudovima smanjili upola pravosudnu mrežu. A koji su efekti toga, jel su to sada da li je sada ova iduća faza još većeg smanjivanja baš potrebna ovog trenutka ili je potrebno te novce uložiti u doista one bitne stvari, a to je rušenje svih zaostatka? I na što stalno upozoravam i na neki način navijam reformu trgovačkih sudova. Mislim ja ne znam da li vi pratite, ali u Europi vam je pravosuđe u funkciji gospodarstva. Imali ste u 6.mjesecu ne znam koliko okruglih stolova i konferencija u Europskoj komisiji upravo na temu pravosuđe u funkciji razvoja gospodarstva. Gdje je tu pravosuđe kod nas u funkciji razvoja gospodarstva? Za sada ga nema. A hoće li ovom reorganizacijom biti? Ja apsolutno želim da ministar uspije u svojim namjerama, ali idemo vidjeti idemo se sami uvjeriti koji su to pokazatelji dosadašnji nam dali, nas uvjerili da je ovo sada korak bez kojeg ne idemo dalje.
Hvala. Sljedeća replika Branko Vukšić. Izvolite.
Uvažena kolegice Škare Ožbolt ne trebamo roniti suze zbog činjenice da će netko putovati 8 ili 10 sati do suda. Danas građani 20 godina čekaju na presudu, 8 sati naspram 10, 20 godina to pomnožite vrijeme pa ćete vidjeti što se događa. Na početku ste vi dobro konstatirali da je u nesrazmjeru što sam ja prije govorio izvješće predsjednika Vrhovnog suda Hrvatina sa onim što smo čuli od ministra pravosuđa. S tim da se ja ne slažem s vama, dobro je da ministar pravosuđa danas govori o ovom, a da ćemo tek gospodina Hrvatina dočekati ovdje sa nekim činjenicama koje su ovdje podastrijeste i nekim saznanjima koje će nam itekako koristiti u raspravi kada bude gospodin Hrvatin davao izvješće. Reforme se neće provesti u pravosuđu jer pravosuđe samo, suci ne žele reforme. Sve što se događa na hrvatskim sudovima je jasno da suci ne žele reforme. Ali naše pravosuđe je u lošem stanju, ono loše funkcionira. Ono nije doraslo poslu pred koje se stavilo. Sustav je kriv, a sustav omogućuje upravo Hrvatski sabor. Takvo funkcioniranje kad netko ne obavlja svoj posao onda treba to javno reći i pronaći rješenje kako će ti sudovi profunkcionirati. Vi ste rekli, dobro kada će se ona hrpa do neba papira smanjiti i kada će ljudi dobivati pravdu u nekakvom primjerenom vremenu? To je odgovor na to pitanje. Tako dugo dok ne znamo odgovor na to pitanje i ne damo rješenje na to pitanje, tako dugo će sudovi biti enklave koje nikome ne odgovaraju [[Upadica Batinić: Hvala.]] i tada se trebamo upitati koja je zapravo njihova svrha rušiti, ne gospodarstvo. Ja se ne slažem sa vama [[Upadica Batinić: Hvala.]] da u gospodarstvu treba biti prioritet. Građani trebaju biti prioritet.
Hvala kolega Vukšiću. Imamo odgovor, kolegice Ožbolt. Izvolite.
Kolega Vukšić, puno ste toga naveli a počet ću od suza. Ja bih apsolutno ronila suze da sam sada u Korčuli i da moram ići na jednu raspravu kao odvjetnik u Dubrovnik i za to potrošit cijeli dan, a do sada sam mogla imati pet rasprava na Općinskom sudu u Korčuli ili ne znam još obaviti i Blato i Vela Luku i ne znam što. E ja vam o tome govorim. I apsolutno bih ronila suze i kao odvjetnik i kao građanin, kad nemam trajekta ili nemam prijevoza ili mi kasni autobus pa zakasnim na raspravu u Dubrovnik. Četiri sata mi treba tamo i četiri sata nazad i gdje smo onda? Gdje smo onda? E samo sam navela Korčulu. Mogu vam navesti bilo koji otok, mogu navesti sad i neka druga mjesta. A što se tiče, ja uopće nisam rekla. Ja sam rekla da je bilo, izrazila sam žaljenje da bi bilo bolje da smo saslušali izvješće predsjednika Vrhovnog suda, a nakon toga ministra. Idemo obrnutim korakom, a trebamo tu važne odluke donijeti. A naravno, nadam se da se tu nećemo sad preglasavati i trgovati ne znam ispod stola sa nekim sudovima. Nadam se da to nećemo raditi. I zato ja nisam apsolutno protiv. Dapače, treba ići u reorganizaciju mreže sudova. Ali hajmo to još malo, hajmo to još vidjeti. Apsolutno dati potporu i za informatizaciju, apsolutno dati potporu za sve oblike koji ubrzavaju rješavanje predmeta, rješavanje zaostataka. Ujednačavanje sudske prakse se neće postići da imate 15 županijskih sudova. Imat ćete 15 županijskih, imat ćete 15 različitih sudskih praksi. Treba uvesti i Visoki kazneni sud, treba uvesti apelacijske sudove, imaju sve europske zemlje. Hrvatska ga nema. Zbog čega?
Hvala. Sljedeća replika, Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Škare-Ožbolt, poredali ste kronologiju, dakle ovih Zakona o područjima i sjedištima sudova od 2007., 2008. pa sve do danas. Pri tome ste istakli da kako je smanjivano broj Općinskih sudova od tada sa 108 na 67 i evo sada na 24, pa onda broj Prekršajnih sudova sa 111 na 63, pa sada na 22 i Trgovački sudovi. Ima ih 4, sad će biti 5 u Pazinu ovaj uz 4 stalne službe. Pri tome ste i rekli da je, u jednoj rečenici ste rekli da postoje veliki troškovi mobilnosti sudaca koliko sam ja shvatio iz vašeg izlaganja. No, evo i ministar je ovdje. Jedno je bilo pitanje u prijašnjim raspravama kada je bila mreža sudova u pitanju koliko stranke u postupcima troše novaca na dislocirane predmete. Na primjer iz Slavonskog Broda se predmet dislocira u Đakovo ili pak u Zagreb, u palaču pravde i ljudi iz Slavonskog Broda putuju na svoj predmetni spor, raspravu u Zagreb, u plaču pravde zato što je Općinski sud u Slavonskom Brodu pretrpan predmetima i ne može. Uz to ste spomenuli i 88000 neriješenih predmeta, ali ste pri tome zaboravili reći [[Upadica: Zaostataka.]] Molim? Zaostataka. Da je bilo i ako sam ja dobro informiran i milijun zaostalih predmeta neriješenih. Sad o godini ne bih htio govoriti, ali ih je bilo sasvim sigurno toliko. Dakle, hoćemo li prebaciti troškove, dakle za mobilnost sudaca koji će otići onda u, doći iz Požege u Brod i potrošiti samo za sebe ili ćemo stotine stranaka slati iz, dakle na put negdje. Na čiji teret će to ići? I kaže nema efekta? Pa ima efekta, ali sad pitanje za koga. Dakle, ovdje zapravo [[Upadica Batinić: Hvala.]] država preuzima na sebe ministarstvo, te troškove, a rasterećuje donekle stranke. To je dobro za narod.
Hvala. Odgovor, kolegice Ožbolt izvolite.
Pa poštovani kolega Grubišić, ja ovdje upravo problematiziram učinke. Dakle, učinci su bitni. Dosadašnje reforme dosadašnjih reorganizacija, dosadašnjih smanjivanja i ove fluktuacije i ljudi, dakle i zaposlenika i stranaka. Koliki je to trošak? Kolika je to ušteda, a koliki je to trošak? Ušteda za koga, a trošak za koga? Da jednostavno to vidimo te pokazatelje. Ja nisam protiv toga. Ja jednostavno samo hoću vidjet brojke, a na žalost mi ih ne vidimo ovdje.
Hvala. Sljedeća replika Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa uvažena kolegice, Budimpešta, Bratislava, Beč, Beograd, Berlin, Bukurešt na B, a na druga slova Graz, Milano, Skopje, Stockholm, Lion, Prag itd. su gradovi koji sa Zagrebom ne dijelu jednu značajku, a to je da ti gradovi nemaju jedan nego više prvostupanjskih osnovnih sudova na svom području. Zagrebački općinski sud je već čitav niz godina na glasu kao najveći prvostupanjski sud u Europi. U tome leži jedan dio problema u njegovom postupanju, ne svi da se razumijemo, ne svi. Nemam uopće iluziju da su to svi problemi. Ali jedan značajan dio da. I ovaj pokušaj dijeljenja tog suda na dva je dobar korak. Vi ste našli zamjerku toj podjeli. Ja isto imam jednu zamjerku, a to je zamjerka da nismo ostali kod onog rješenja da sud dijelimo na tri jer mislim da bi tada dobili taj sud koji bi po veličini, odnosno po broju stanovnika koje pokriva bio u razmjeru i sa sudom u Splitu kojeg ste spomenuli i sa sudovima u Osijeku, Rijeci itd. Ali ovo je nužan korak u cilju ne samo racionalizacije mreže nego racionalizacije postupanja jednog pravosudnog tijela. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolegica Ožbolt. Izvolite.
Poštovani kolega Grbin ja sam problematizirala i napravila dvije poredbe, Split i Zagreb. Apsolutno se slažem s tim da je Zagreb potrebno rasteretiti jer je to najopterećeniji, Zagrebački građanski sud je najopterećeniji sud u zemlji. I s tim se slažemo. I treba ga podijeliti na dva dijela. Ali niste me dobro slušali kad sam govorila, zašto četvrti, cijeli Novi Zagreb ispada iz nadležnosti Općinskog građanskog suda? Zbog čega? I problematizirala sam pitanje zemljišnih knjiga. Vi dijelite, Sava vam dijeli zemljišne knjige na dva dijela što je potpuno krivo, loše, gotovo bih rekla izazvat će kaos u gradu. Vama će trebati poseban vodič što spada u sud na sjeveru, a što spada u sud južno od Save, po ulicama govorim. Trebat će poseban vodič, a da ne govorim o pošti. I samo sam to problematizirala. A problematizirala sam i to da drugi po veličini sud u zemlji a i po ažurnosti drugi, neažurnosti, a to je splitski, njega smo još više natrpali. E sad, zbog čega?
Hvala. Stjepan Milinković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Škare-Ožbolt postavili ste nekoliko vrlo interesantnih pitanja koja traže odgovor, a i mene zanimaju naravno sa posebnim onim naglaskom na lokalnu problematiku što su i ostali kolege potvrđivali da imaju u svojoj sredini. Prvo ste postavili pitanje koji su dosadašnji učinci reforme racionalizacije, spajanja kako god zvali to pravosuđa. I ja vam mogu reći da moji iz Đurđevačke Podravine, moji poljoprivrednici, oni kažu da je učinak toga recimo ukidanje gruntovnice u Đurđevcu ako ide kad gradi nešto ako ide po izvadak u Koprivnicu 100 kn tamo, 100 natrag pa još ako ima nešto i platiti parkiranje sigurno je štetan. I onda se na to nameće drugo pitanje. Koji su kriteriji, vrlo važno pitanje, ovog teritorijalnog ustroja? Mi se u Koprivnici ne možemo nikako doći zašto se upravo preferira Varaždin? Zašto? A Koprivnica ima Palaču pravde, ima ažurne sudove što je i potvrdio gospodin ministar i sad evo u bilo kojem konkretnom i konkretno glede sudova za mladež isto ponovno Varaždin. Ja se nikako ne mogu odati dojmu da tu svoje prste nema i politika. Jer ako hoćemo dostupnost, kvalitetu, ažurnost i sve ostalo ja jednostavno imam pravo tako razmišljati. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolegica Ožbolt.
Pa evo ja osobno mislim da se neće izmještati gruntovnice i da će one ostati kao što je ministar rekao u područnim službama jel' tako? A jednog dana, a ja čvrsto vjerujem da će se to dogoditi sa jednom doista potpunom informatizacijom, vi ćete moći iz Zagreba upisati, a možete i sada već u Zagrebu izvaditi zemljišno-knjižni izvadak za ne znam nekretninu u Koprivnici ili u bilo kojem drugom dijelu Hrvatske. I to je velika prednost. Međutim, ja sad govorim o ovim vremenima. Dakle, dok se to ne dogodi sve koliko će to novaca koštati i kakvi će biti učinci u smislu. Dakle, cost benefit analiza, evo mi je još nismo uspjeli čuti. Evo samo to tražim cijelo vrijeme.
Zahvaljujem. Za riječ se javio ministar Orsat Miljenić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Dakle, ići ću po određenim temama. Prvo Korčula, stalno se koristi Korčula. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, molim vas lijepo. Netko je danas gledao to i dobio od vas potpuno krivu informaciju da će putovati satima do Dubrovnika da bi ostvario pravo na pravnu zaštitu. Što naprosto nije točno! Ajmo biti, računati da nas gledaju građani i da oni jednostavno slušaju što se ovdje događa. Dakle, to nije istina. I ne znam zašto iznositi tako, plašiti ljude da će putovati satima brodovima, trajektima, ne znam ni ja čim a to se neće dogoditi. Ali ajmo govoriti o Korčuli, konkretno. A zašto bi Korčula imala svoje računovodstvo, zašto se ne bi obavljalo na jednom mjestu u Dubrovniku? Nek mi to, to mi recite zašto, što je u tome loše? Jasno da će sud, sudac ostati dolje da bi građanima pružio uslugu ali zašto bi ne znam financije ostale tamo? Ili takva nekakva popratna služba? Ili na bilo kojem drugom mjestu? Pa zar ne trebamo ići u ovoj zemlji da se koncentriramo logistiku i druge stvari na jednom mjestu da ne obavljamo za svaki mali sud, negdje imamo dva, tri suca, a moraju imati sve funkcije kao veliki. Pa to je ideja ovog. Govorite o Splitsko-dalmatinskoj, točno! Zašto bi Supetar, evo možemo govoriti o Braču, zašto bi Supetar imao cijelu logistiku koja se može raditi u Splitu? U perspektivi uopće pitanja da li se treba raditi u okviru suda ili negdje drugdje dio toga? Pa zar to nije dobra stvar? I zato ih treba staviti po jedno. Ali ako su oni razdvojeni kao što su sada, ako su mali feudi onda se to ne može napraviti. Jer svaka ima svog šefa, onda on mora imati cijelu logistiku, mora raditi javnu nabavu i sud od tri čovjeka ili sud od trideset i sud od tristo. Pa gdje je tu logika da to sve tako radimo? Pa vidjeli ste naša povećanja, mi stalno povećavamo brojeve ljudi u svim strukturama a nemamo dobre učinke. Pa do sada, vi ste to radili, do sada se rješavalo što treba, ajd daj još deset ljudi više, pedeset ljudi više, pa sad imamo brojeve, do mirovine ti ljudi, normalno, mislim ne zagovaramo da ljudi dobiju otkaz, ali smo to rješavali vatrogasno i nismo riješili. Pa mislim, ne možemo tako pristupa, idemo, znate ono fali nam ajmo još. Mobilnost je zato važna jer vi ne morate zaposliti nekog novog, vi ga možete premjestiti s jedne točke na drugu naravno uzimajući u obzir i kolektivni ugovor, i dužnost plaćanja putovanja itd. ali smo fleksibilniji. Nama treba u ovoj zemlji fleksibilnost u svemu. Stalno postavljate također i pitanje što je bilo pa koji su učinci. Ja sam se nadamo da zapravo nećemo ići predaleko u prošlost jer bi onda mogli jako puno govoriti o učincima. Oćemo govoriti o učincima brisanja nekoliko stotina tisuća ovršnih predmeta koji su riješeni zato što je doneseno rješenje o ovrsi, pa sad imamo sive predmete koji nisu nigdje, pa suci na njima moraju raditi a ne mogu biti nagrađeni za to, pa nemojmo ić. Svi su u svoje vrijeme radili ono što su mislili da je najbolje, ali nemojmo ići stalno otvarat neka pitanja, jer onda možemo stalno sve otvorit. Pa oćemo otvarat pitanje zgrade Standa u Splitu koja kad je kupljena nije bilo novaca, nema novaca, i ne može stat sud u nju. I sad imamo zgradu ni za što, a potrošeno je puno novaca i dana druga zgrada. Trg pravde, postavili ste pitanje za Trg pravde, da odličan projekt, ja stojim potpuno iza njega, ja mislim da je trebao ići i drugostupanjski sudovi, zašto samo prvostupanjski ako stanu, a stanu. Razradili ga jesmo, ali iskreno Ministarstvo pravosuđa iz svog proračuna za to novaca nema, ni u JPP-u, ni na drugi način. Mi jesmo donijeli rješenje da se financira i preko dudija, znači iz najma drugih državnih prostora itd. to je jedino logično, ali Ministarstvo pravosuđa to ne može podnijeti u svom proračun, i neće ga moći podnijeti godinama. Mislim to je tako, dakle projekt je tu, radi se na njemu, pokušava se zatvoriti financijska konstrukcija. Ja ovdje zbog poslovne tajne ne mogu govoriti o kojim se novcima radi, ali vjerujte novci su toliki da ih još dugo nećemo moći povući iz proračuna. Dakle to, mislim to su nekakve stvari. Govorimo ko s benefit analize. Ponovo oćemo ići u prošlost pa vidjet, pa ne možete vi raditi benefit analizu nečeg od prije ako nemate podatke za to od prije. Mislim vrlo jednostavno, mi imamo računicu koliko sad košta i koliko će koštat, ali neke stvari prije nisu, nije bilo metodologije. Dakle, ja ovdje sad ne prigovaram nikome ko je prije radio, ljudi su radili najbolje što su mogli. Imali smo, ne zaboravimo i ulazak u EU i postavljali su se određeni zahtjevi, i svi su se trudili najviše što su mogli, ali tu smo negdje. Evo, hvala.
Hvala ministre. Vrijeme. Bit će prilike. Imamo tri replike. Prva se javila Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Gospodine ministre, počet ću od Korčule, od Korčule ste i vi počeli. Dakle, ukinuli ste sud u Korčuli, pretvorili ste ga u stalnu službu, ja vas pitam namjera je da se jednog dana taj sud ukine, odnosno stalna služba da se ukine, zato i je stalna služba, tako ste barem rekli, a ja sad postavljam pitanje kako će kad se ukine sud, stalna služba koja više nije sud? Onda će se doći na ovo moje, a što možda neko gleda sa Korčule, da će četiri sata putovat i četiri sata nazad. A odvjetnici da ne govorim koliko će izgubiti na efikasnosti. Trg pravde, pa ne gradi se Trg pravde sve zgrade odjednom, radi se jedna po jedna. Da je svaki ministar do sada po jednu zgradu sagradio, već bi bilo tri četvrt Trga pravde napravljeno, ali nažalost to se nije napravilo i ne treba se ni očekivati da se sve počne odjednom. A dok god vi imate zagrebačku gruntovnicu u Sveučilišnoj biblioteci neće vam biti reforme prave pravosuđa. Dok god vi tamo imate predmete koji se ne rješavaju godinama, iz objektivnih razloga neće vam biti efikasno pravosuđe. Dakle, tu se morate koncentrirati. Jednostavno ne mogu prihvatiti činjenicu da nema ko s benefit analize za dosadašnju reorganizaciju mreže pravosuđa a da mi idemo u drugu, jednostavno ne mogu.
Hvala. Na repliku će odgovoriti ministar. Izvolite ministre.
Dakle, vraćam se opet na Korčulu. Hrvatska je različita i nije isto Zaprešić koji će teoretski također biti stalna služba, integriran je i povezan je ZET-ovom linijom i Korčula ili ne znam Stari Grad na Hvaru ili neko drugo mjesto. Dakle, sukladno tome će se neke stalne službe u perspektivi možda ukinut što će zavisiti i o vezama tada koje će postojat, prometu itd. ali neke neće, neke će ostati egzistirat, neke će možda preći u sudbene dana. Ali zato i moramo imati fleksibilnu organizaciju. Dakle, razumijete? Ali ponavljam, vi ako ne idemo prema tome da okrupnjavamo popratne službe, da ih stavljamo na jedno mjesto, da imamo mogućnost mobilnosti. Na toj istoj Korčuli, ako nedostaje dva suca pa zašto ne bi netko iz Dubrovnika radio dolje godinu dana? … [[Upadica se ne čuje.]] Je sad je problem, sad se to ne može o tom se radi, sad se ne može. Zašto neko iz Supetra ne bi u Splitu, ili iz Splita u Supetru obrnuto, šta vozi trajekt. A to se sad ne može, zato ovo moramo napraviti, jer se sad ne može jer je svaki pojedinačno, jer imate ustavnu zabranu premještanja i o tome se radi. … [[Upadica se ne čuje.]] ne i zato što je to jedan sud, razumijete to je jedan sud. Govorite o Zagrebu, možemo sad jako puno govoriti o Zagrebu, Zagreb imam strahovito puno problema, jednostavno sud je najopterećeniji, neke stvari su se radile, neke nisu, vi govorite o gruntovnici, ja ću vam sada recimo dati podatak da se, mislim od 2006. ni jedan predmet nije škartirao što znači da u ovom trenutku trebate 5 kilometara polica samo da ih negdje stavite, a po Poslovniku je trebalo. Ali što je tu je. Zgrada NSB-a, u ovom trenutku mi nemamo drugu, mi smo gruntovnicu dio ispravnih postupaka, znate i sami da smo uredili jednu od zgrada, kao što ste rekli i tamo smo ih izmjestili i to ide. Ide bolje nego što je išlo, tako da ćemo raditi u tom smjeru.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi ministre Miljeniću, izrekli ste jednu rečenicu, valjda u najboljoj namjeri, ljudi su radili najviše što su mogli. Pa ako je to tako, ako je to potencijal Hrvatskoga pravosuđa što imamo danas, onda mi u demokraciju nećemo zakoračiti još 1000 godina. 20 godina traje ostavinska rasprava, sutkinja koja drži ostavinsku raspravu, a vi čak i znate koja je to ostavinska rasprava, 20 godina. Nije otvorila predmet 3 godine. Osim što zagorčava život stanarima zgrade oko kojeg se tavana vodi ostavinska rasprava, zapravo stvari koje su unutra. I mi sada govorimo da oni rade što najbolje treba. U 10. koljenu ne bi smjeli njezini radnici u pravosuđu, ništa se ne može. To je problem sudstva unutar pravosuđa, sudova i sudaca koji su se pretvorili u jedan klan kojem nitko ništa ne može i urušavaju demokraciju u Hrvatskoj. Kakva je demokracija kad se ne možete na …, a to je sud, osloniti jer znate da će ili suditi po … ili će dobiti lovu. I to je istina, to ne treba …. Međutim, ja sam ovdje previše s vama slažem, da ja podržavam ovo što vi radite. Podržavam da se službe ukidaju tamo gdje su nepotrebne, da se racionalnije troši, a ono što ste rekli na početku, u svom uvodnom izlaganju, imamo previše suca, previše sudova i previše trošimo u odnosu na druge države. Sve treba racionalizirati, pa po čemu su to svete krave sudovi? Znači, ne radi se dobro, a mi smo odgovorni, Hrvatski sabor je odgovoran zbog čega sustav ne funkcionira jer ako mi kao zakonodavno tijelo vidimo da ne funkcionira, onda trebamo učiniti sve da počinje funkcionirati usprkos tome što su se oni začahurili i što ne daju pristupa nikome i kažu mi smo neovisni. Neovisni su u velikom grijehu.
Zahvaljujem. Nemamo odgovor. Sljedeća replika, Petar Baranović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, kao reformista bit ću izuzetno zadovoljan da ova reforma poluči rezultate koje ste previdjeli i bio bih izuzetno sretan kao hrvatski građanin, Saborski zastupnik da odista postignete cilj boljeg i efikasnijeg rada Hrvatskog pravosuđa, smanjenja troškova po pojedinom predmetu. Međutim, otvaraju se neke dileme i neka pitanja. Ne mislite li da bi možda puno bolje rezultate dalo inzistiranje na uvođenje mjerljivosti rada sudaca i na … za one koji imaju najlošije rezultate? Ne leži li možda u tome pravi lijek za smanjenje broja predmeta koji su u arhivama i za poboljšanje učinkovitosti? Neću se referirati na Korčulu, ali je to činjenica da u Hrvatskoj imamo jednu kategoriju u Ustavu koja je vrlo jasna, a to je da svi građani imaju jednaka prava i trebaju imati jednake uvjete kao građani ove zemlje. Da li ste vi spremni temeljem kriterija mjerljivosti ukoliko ovaj vaš projekt, ova reforma ne poluči rezultate, nego dapače dovede dio građana u nepovoljniju situaciju, snositi temeljem kriterija mjerljivosti … kao političar? Postojala je inicijativa za osnivanje sudbenih dana prekršajnog suda u Drnišu. Jedan dan postojali su uvjeti da građani iz Drniša ne bi putovali u Knin. Dovoljan broj predmeta, odbili ste. Smatrate li da su građani iz Drniša u kontekstu prekršajnih sudova u jednakom pravnom položaju kao građani Šibenika ili Knina? Dakle, ja vam želim uspjeha u ovome, ali ako se za nekoliko mjeseci pokaže da su rezultati dijametralno suprotni od onoga što ste zacrtali i ako ugrozite Ustavno pravo građana da budu jednaki u šansama, mogućnostima, da li ste spremni snositi konzekvence kao ministar, to je moje pitanje? Hvala.
Hvala. Ministar će odgovoriti na vašu repliku. Izvolite ministre.
Hvala. … [[Govornik se ne razumije.]] ste Drniš, apsolutno i zato sam i rekao da je jedna od zadaća ovog ovdje što radimo i ako vidite po prvi put, mi sudbene dane sada zakonom uređujemo, vidjet ćete i kroz Zakon o sudovima, na način da oni postanu funkcionalni i to vidimo kao jedan od bitnih alata za izjednačavanje mogućnosti pristupa građana sudu. Dakle, koristit ćemo ih svakako više nego što je sada, za Drniš vam ne mogu, sada možemo sjesti i proći, osnovno je, ali kod sudbenih dana, predsjednik suda na tom području mora inicirati zapravo taj postupak, mora procijeniti broj predmeta, dostupnost, sve okolnosti i onda ćemo o tome donijeti odluku. Dakle, to ne da bježimo od toga, nego to želimo afirmirati i mislim da je Hrvatska se treba razvijati u tom smjeru. Znači, ono što možemo, idemo …, ali isto doći građanima, njima, ne da oni dolaze k nama, u ovom segmentu i u svakom drugom, ali ne moramo tamo stalno biti. Ako nemamo posla za 7 dana, odnosno za 5 dana u tjednu, ajmo biti 2 dana u tjednu ili 3 dana mjesečno. Naravno da ću snositi konzekvence za sve što bude loše, kao što se nadam da ću nositi zasluge za ono što bude dobro. Tako da, apsolutno stojim iza toga. Rekao sam, ovo je nešto što mi kao izvršna vlast vidimo, nemojte gledati izdvojeno, ovdje će doći čitav niz drugih zakona, neki su već i usvojeni. Prije je spominjao i …, naravno, ide novi stečajni, on će biti mali dio za to, za pomicanje stvari u trgovačkom. ZPP će biti drugi dio, dakle to je cijeli paket. Ovo nije reforma, ovo je reorganizacija. Reforma je puno širi i veći zahvat. To ćemo napraviti mi. Vi kao Sabor ćete izglasati ili nećete, a onda sudbena vlast mora provesti. I mi svi moramo biti odgovorni za svaki svoj segment u tome. Hvala.
Hvala. I posljednja replika Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa većinom onog što je izrečeno s vaše strane se slažem, izgleda dosta racionalno, logično, stručno i obećavajuće u smislu racionalizacije. S onim što se ne slažem u generalnom smislu nije predmet ove replike. Taknili ste me kao splićana u vezi Standa-e. Pošto kolege ne znaju o čemu se radi, ja ću pojasniti u minut i po što mi je ostalo. Dakle država Hrvatska je mijenjala sa Kerumom poduzetnikom neke prostore u centru grada za tu Robnu kuću Standa i tada mu se vlast dodvoravala kao što se dodvorava i danas u Splitu jer danas Kerum drži partiju na vlasti u Splitu, a diže križ protiv koga je bila partija itd., a nije htio raditi cestu za bolnicu, a radio je sestri ispod svog Hotela Marjan. Znači to je jedna situacija koja se može nazvati užasnom. I tada je država sa Kerumom razmijenila jednu svoju vrijednu građevinu i dosta toga da jednu Robnu kuću Standa u koju ne može stat sud, to ne može tu biti. Ona se mora srušiti. Ja vas preklinjem i savjetujem evo poslušajte me, onu zgradu treba srušiti na način da država dade gradu Splitu, a dolje je SDP na vlasti pa to možete riješiti za pet minut, da grad Split promijeni DPU da onde dopusti nebodere od 18 katova jer je u susjedstvu neboder po principu privatno-javnog partnerstva. Ima ljudi javit će ih se 10 koji će napraviti 5, 6 10 katova za prodaju, a ostalo će napraviti sud u prizemlju pa pet katova koliko vam god treba i možete dobiti sud u Splitu za nula kuna i to napravite i zapišite izvedite i spasit ćete i Hrvatsku i grad Split i sud. Znači promijenite DPU nacrtajmo onda neboder katova za sud koliko treba, a ostalo privatnicima neka prodaju. Sve pošteno, nema mita, korupcije ni prevare.
Hvala. Na repliku će odgovoriti ministar. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Rekao sam principijelno tu smo gdje jesmo, radimo s onim što imamo. Svi su u svoje vrijeme radili to što su radili, sigurno u najboljoj namjeri i želeći najbolje. Dakle ja u to vjerujem, od toga polazim, toga se držim i uopće da nisam bio potaknut ne bi ni išao u prošla vremena. Svakako ovo što ste rekli je zanimljiva ideja i mi na njoj radimo upravo na jedan sličan način jer činjenica je da mi iz svog proračuna financirat to ne možemo i jedini način je da nađemo nekog zainteresiranog koji će dio za sebe moći, dio za nas urediti i onda da nađemo nekakav, hoćemo li uspjeti ili ne ali u nekom takvom smjeru idemo. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba SDP-a Peđa Grbin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o području i sjedištu sudova, a u nastavku ove rasprave i o području i sjedištu državnih odvjetništava. SDP će predmetne zakone, a to je već učinio i u prvom čitanju podržati i nadamo se da će podršku ovim zakonima pružiti i drugi klubovi zastupnika. A podsjetit ću u raspravi i u prvom čitanju ovi su zakoni dobili dosta pozitivna mišljenja i očitovanja. Moram krenuti od početka, a to je postupak donošenja ovog zakona. iako je ministar o tome govorio smatram da treba istaknuti da je donošenju ovog zakona prethodila jedna izuzetno široka javna rasprava. U donošenju ovoga zakona uključeni su svi subjekti kojih bi se na bilo koji način ovaj zakon mogao ticati. Ministar ga je osobno predstavio na čitavom području RH. saborski Odbor za pravosuđe je tri puta razmatrao reformu koju donosi ovaj zakon, a ministar i ministarstvo su čitavo to vrijeme pažljivo osluškivali primjedbe koje su dolazile sa svih strana i te primjedbe kada god je to bilo moguće učiniti bez štete za održivost čitavog sustava ugrađivali su u prijedlog. Rezultat takvog postupka je da mi danas pred sobom imamo zaokružen i dobar prijedlog zakona za koji sam siguran da će dovesti do znatne racionalizacije i poboljšanja kvalitete rada sudova. Bez obzira što sam o tome govorio već i u prvom čitanju moram podsjetiti na situaciju koja je bila redovna prije desetak godina, a u manjoj mjeri postoji i danas u kojoj je postojao čitav niz, možemo ih nazvati mikrosudova, koji su ponekad imali samo jednog suca. Na tim sudovima bi taj isti sudac ujutro sudio u građanskim predmetima, oko podne bi rješavao ovrhe i zemljišnoknjižne stvari, da bi svoj dan zaključio kaznenim predmetom. Kakva je bila kvaliteta takvog sudovanja? Mala. A zašto mala? Jer niti jedna osoba ne može biti jednako kvalitetna, jednako stručna na području građanskog, ovršnog, zemljišnoknjižnog ili kaznenog prava, to naprosto nije moguće. Koji je bio razlog takvoj situaciji? Uvjerenje koje je u Hrvatskoj zavladalo u jednom trenutku da dostupnost pravosuđa znači da gotovo u svakom selu moramo imati jedan sud. Mreža sudova se širila bez jasnih kriterija, nekad iz razloga što je netko bio dobar s ministarstvom, bez razmišljanja o tome da li smo imali osigurane materijalne ili kadrovske uvjete za rad pojedinog suda. Imali smo takve sudove koji su sudili kaznene predmete, a nisu mogli formirati vijeće jer nisu imali 4 suca. Da li je to dobro pravosuđe? Nije. Da li je to dostupno pravosuđe? Nije. Moram istaknuti, dostupno pravosuđe nije ono koje se nalazi pod vašim prozorom, niti ono koje nam je na udaljenosti od 10,15 ili 20 minuta od kuće. Dostupno pravosuđe je samo ono koje je nepristrano, nezavisno, koje sudi zakonito i koje donosi kvalitetne odluke, naravno i koje to čini brzo. Onda doista više nema, nema nikakve veze da li je sjedište suda u Puli, Poreču ili Rovinju, Krapini, Zlataru ili Stubici, Bjelovaru, Grubišnom Polju ili Daruvaru da ne nabrajam dalje. Jer tada imamo sud koji ispunjava svoju zadaću, ispunjava ono što mu je Ustavom i zakonima naloženo. Kada govorimo o pravosuđu u Hrvatskoj mislim da uopće ne moram napominjati da imamo problema i to znatnih, suštinskih, sistemskih. Točno je i da se oni neće riješiti samo ovom reformom. Međutim, ova je reforma jedan od koraka za koji ne dvojim da će nas uputiti u pravom smjeru. I nije ovo jedina reforma, odnosno nije ovo jedina stvar koja je učinjena u smislu i u cilju poboljšanja stanja u pravosuđu niti je to počelo sa ovom Vladom. Podsjetit ću, krenut ću od pomaka učinjenih na području kaznenog sudovanja. Još 2009. godine nakon novog Zakona o kaznenom postupku počelo je dovođenje kaznenog sudovanja u red do te mjere da danas možemo slobodno reći da je taj sustav ažuran, da dobro funkcionira i da u pravilu dovodi do zakonitih odluka. Nadalje, učinjeni su znatni pomaci i na području upravnog sudovanja prvo uvođenjem prvostupanjskih Upravnih sudova, zatim uređenjem da postupke na tim sudovima vodi sudac pojedinac, a ne tročlano vijeće, a sada i ujednačavanjem prava na žalbu i drugim promjenama koji su inicirane provođenjem zakona i koje su došle, odnosno inicijativa za te promjene upravo iz redova sudaca koji su kroz svoju praksu uočili što ne štima na području upravnog sudovanja. Nadalje, odlični su rezultati postignuti na području prekršajnog sudovanja. Izmjenama Prekršajnog zakona omogućeno je plaćanje kazne na licu mjesta uz oprost dijela kazne. To je institut koji odgovara ublažavanju kazne zbog priznanja u kaznenom pravu što je dovelo do porasta broja naplaćenih kazni bez vođenja postupka, a istovremeno je omogućilo Prekršajnim sudovima da se angažiraju na složenijim predmetima. Upoznat ću va, a vjerujem da mnogi od vas to znaju sa rezultatima te mjere. U godinu dana je za čak 120% porastao broj naplaćenih kazni iz nadležnosti MUP-a kada su u pitanju prometni prekršaji. Broj prekršajnih naloga iz nadležnosti MUP-a smanjen je za 21%. Za čak trećinu pao je i broj prigovora na prekršajne naloge, pa su se ti prigovori spustili ispod stotinu tisuća. I konačno i najvažnije u razdoblju prve godine primjene izmijenjenog Prekršajnog zakona broj novih predmeta pao je za trećinu pa ih je bilo 214000 dok je godinu dana ranije Prekršajne sudove zatrpalo 320 000 novih predmeta. Rak rana na žalost ostaje parnično, građansko sudovanje na kojem napredak budimo iskreni ipak postoji ali ni u kom slučaju nije dovoljan. E sad što u smislu tog građanskog, parničnog sudovanja donosi ovaj zakon? Glavna je značajka predloženih mjera racionalizacija. Druga, specijalizacija, racionalizacija i racionalizacija broja i mreže sudova. Već je jako puno govoreno o tome kada je ona započela, da ona nije nova i to nema potrebe posebno ponavljati. Ali što je zanimljivo kod te mjere? Svi je podržavamo dok ne zahvati naš grad, našu općinu ili županiju. Danas moramo prijeći preko takvog svojevrsnog feudalizma i moramo prestati razmišljati samo u granicama svoje jedinice lokalne samouprave. Moramo vidjeti šta je dobro za sve građane u Republici Hrvatskoj. Sustav sa mikro sudovima za nas nije dobar, to je praksa pokazala. Nije ispunjavao svoju zadaću, a ne moram niti govoriti o pritisku na suce takvih sudova, posljedično na kvalitetu odluka takvih sudova, niti kako su se viši sudovi odnosili prema tim odlukama. Pa kada pogledam iz svoje županije, vidljivo je koliko je u tim malim sudovima češće ukidao odluke nego na drugim. Ovaj zakon to mijenja. Sudovi se integriraju, objedinjavaju se. Time se na Općinskim sudovima omogućava specijalizacija sudaca za određeno područje. U Zagrebu smo s time već započeli i donijelo je dobre rezultate, pa kad se već spominje Izvješće predsjednika Vrhovnog suda za 2013. godinu ja ću ga ovdje i citirati. Predsjednik Vrhovnog suda u svojem izvješću navodi: "U tom kontekstu nužno je raspravljati o strukturi sudbene vlasti i predvidjeti specijalizaciju sudova, te sudaca za pojedina slična pravna područja." To je u ovoj mjeri, u ovom zakonu usvojeno. Konačni prijedlog zakona donosi i jednu novinu u odnosu na prvo čitanje. Dakle, ovim se prijedlogom uvodi specijalizacija za županijske sudove. Podsjetit ću, Županijski sudovi bi sada u drugom stupnju trebali suditi s teritorijalnom nadležnošću nad čitavim teritorijem Hrvatske što je dobro rješenje jer ćemo time dobiti ujednačavanje sudske prakse drugostupanjskih sudova na čitavom području Republike Hrvatske. Zakon je svugdje isti i svugdje se isto mora primjenjivati. Međutim, ovim se prijedlogom određuje specijalizacija pojedinih Županijskih sudova u određenim vrstama predmeta, pa će tako u sporovima iz radnih odnosa suditi Županijski sudovi u Bjelovaru, Osijeku, Rijeci, Splitu i Zagrebu. U obiteljskim predmetima u Puli, Splitu i Zagrebu, a za zemljišno-knjižne predmete Split, Varaždin i Velika Gorica. Pohvalno rješenje koje će osim ujednačavanja sudske prakse na ovim specifičnim i osjetljivim pravnim područjima dovesti i do kvalitetnijih i bržih odluka, podsjetit ću slična praksa godinama uspješno egzistira na Trgovačkim sudovima u pogledu donošenja odluka u pomorskim sporovima. Međutim, ministru moram postaviti jedno pitanje. Da li ovakva specijalizacija Županijskih sudova znači odustajanje od visokog zemljišno-knjižnog suda i da li ćemo zbog toga mijenjati i Zakon o zemljišnim knjigama? Osim što se ovim zakonom uvodi racionalizacija i specijalizacija sudova dobit ćemo i smanjenje troškova kroz činjenicu da ćemo imati manji broj predsjednika sudova. Pohvalna, iako ne i ključna novina koju ovaj zakon donosi. Značajnije je što će se racionalizacijom mreže bolje moći iskoristiti materijalni resursi sudova, a na područjima pojedinih Općinskih i Prekršajnih sudova biti će moguća preraspodjela sudaca u skladu sa priljevom predmeta i obimom poslova. Prilikom prvog čitanja govorio sam o potrebi postojanja posebnih Prekršajnih i Trgovačkih sudova, pa sada to neću otvarati ali ću ipak predložiti da o tome danas sutra razgovaramo primjerice na tematskoj sjednici Odbora za pravosuđe kako bi vidjeli da li je i na tom području potrebna određena korekcija. Osim navedenog, ovaj zakon je uveo i druge izmjene, odnosno ovaj konačni prijedlog u odnosu na prijedlog koji smo imali u prvom čitanju. Dakle, uvode se Općinski i Prekršajni sud u Velikoj Gorici što je ispravno rješenje, jer osim što se radi o jednom od 10 najvećih gradova u Republici Hrvatskoj, radi se i o sudu koji će pokrivati dobar dio županije koja broji više od 300 tisuća stanovnika. Korigirane su teritorijalne podjele u odnosu na određene sudove, korigirani su rokovi i slično. Ukratko, mi u SDP-u smatramo da se u slučaju ovog zakona radi o dobrom prijedlogu koji će donijeti znatne pomake u kvaliteti rada sudova i zbog toga ga treba podržati. Hvala.
Hvala i vama. Prelazimo na set replika. Prvi se javio Furio Radin. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Gospodin Grbin mi smatramo da ovaj prijedlog vodi samo do ukidanja dugoročno određenih sudova, a da to nisu na djelu poboljšanja nego samo dizanja ruku od nečega što postoji već tradicijski i dugo u Hrvatskoj. Govorit ću o Istri. To nije prvi put da se pokušaju ukinuti, a podcrtat ću, znam da ćete mi odgovoriti da ništa se ne ukida ali se ukida, da će se pokušati ukinuti sudovi koji zapravo vode postupke dvojezično. To se radi o sudovima u Bujama i o sudu u Rovinju. Puno puta sam se protiv toga borio. Nemojte misliti da u Puli da će biti takva atmosfera kao što bi mogla biti ta atmosfera tamo. I ako polazite od činjenice, jer je doista činjenica da se ne vode više predmeti na manjinskom jeziku onda ja ću vam reći zašto se ne vode predmeti na manjinskom jeziku. Jer sudac ne poznaje jezik. Sudac će vam reći trebate prevoditelja, sintetički rečeno. To će reći i Libijcu u Istri ako se slučajno zatekne, to će reći nekome iz Venezuele ili da može imati prevoditelja na španjolski ili iz Brazila za portugalski. To nije dvojezičnost. U manjim sudovima to je ipak drugačije mada ni to nije saživjelo. Umjesto da se ti sudovi poboljšaju, da im se daje mogućnost da imaju suce koji su Talijani, što se tiče Istre, jer toga već odavno nema osim jednoga u Rovinju koji je predsjednik suda ne znam koliko sporova vodi, umjesto da se poboljša mi idemo na rezanje. Mi to vidimo kao rezanje i naravna stvar da i kao zastupnik talijanske manjine i kao čovjek iz Istre ja neću glasati za taj zakon.
Odgovor, kolega Grbin. Izvolite.
Poštovani kolega Radin ja ne bih ulazio u nacionalnost sudaca u Istri ali vam mogu reći da predsjednik Općinskog suda u Rovinju nije jedini pripadnik talijanske nacionalne manjine koji sudi u Istri. Tako da to možete i provjeriti. Međutim, ova vaša rasprava me podsjetila na jedan termin iz pravne političke povijesti Velike Britanije, a to su tzv. rotten burrows ili truli okruzi koji su zbog tradicije opstajali iako u tim okruzima više nitko nije živio. I oni su birali svoje zastupnike u Westminister bez obzira na to što je tamo ostalo možda 20 ili 30 birača, a s druge strane susjedno mjesto koje je imalo 500, 600 ili 1000 ili više birača nije imalo prilike izabrati svog predstavnika u Parlament. E sad, što mi imamo u Istri? Imamo niz sudova koji imaju mali broj sudaca i koji imaju velike probleme. Od pitanja uređenosti prostora, od pitanja priljeva predmeta. I sad mi imamo razliku opterećenosti suca u Puli i suca u Rovinju ili suca u Bujama a ne možemo preraspodijeliti te suce među tim sudovima, ne možemo, jer su oni određeni za rad na Općinskom sudu u Puli, Rovinju, Labinu ili tako dalje. Vrijedi za cijelu Hrvatsku. Ovime ćemo na području Istarske županije dobiti jedan sud koji će i dalje imati stalne službe u svim tim mjestima i dalje će u Bujama i u Rovinju stalna služba suditi dvojezično dok god na tim sudovima predmeta ima. Ako predmeta ne bude bilo morat ćemo ih ukinuti. Ali ako predmeta bude i ako priljev naraste, lako će suci iz Pule otići na rad u Buje i obrnuto. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Grbin rekli ste da je u donošenje ovog zakona su bili uključeni svi subjekti na koje se taj zakon odnosi. Ja bih rekao da je ovaj prijedlog zakona dat kao prijedlog svima na koje se odnosi bez neke velike mogućnosti mnogih na koje se odnosi da utječu na njega. Ali upoznati jesu, to je sigurno. Vi ste govorili o reformi, gospodin ministar je govorio o reorganizaciji pa vas tu molim da malo možda pojasnite taj dio je li ovo reforma ili reorganizacija. I ono što mene isto zanima što je sa plaćama ljudi, što je sa plaćama? Govorimo svi o sucima, a ja ću reći što je sa plaćama svih onih ostalih zaposlenih u sudstvu? Da li će ovo ujedinjavanje, grupiranje možda donijeti do toga da će ljudi koji rade u tom sustavu ipak dobiti nešto veće plaće od onih koje sad imaju i koje se čak mogu zvati naknada za dolazak na posao, a ne plaća? Ono što također mislim da nije baš u redu s vaše strane da tako komentirate rekli ste da prestanemo razmišljati samo o svojim gradovima, o svojim sredinama. Pa kako da prestanem razmišljati o svom gradu, o svojoj sredini? Kako da prestanem razmišljati o gradu gdje je 1875. godine ustrojen sud, tadašnjom odlukom zemaljske vlade, gradu u kojem nakon 139 godina Kukuriku vlada ukida sud? Kako da o tome prestanem, o tome ne mogu prestati razmišljati. I nije mi jasno zašto baš mora biti sve u istim gradovima? Zašto nemamo nekakvu koncepciju da ne znam županijski sud bude u jednom gradu, a da općinski bude u nekom drugom gradu. Pa neka bude grupiran. A protočnost državnih službenika unutar sustava se mora napraviti za sve državne službenike, a ne samo za sud. I to je u svakom slučaju pohvalno u ovom dijelu. Ali mora biti generalno za sve.
Hvala. Odgovor, kolega Grbin. Izvolite.
Poštovani kolega bilo bi mi drago da ste se malo više informirali o ovoj temi prije nego što ste krenuli govoriti. Uvaženi gospodin ministar je saslušao nevjerojatan broj primjedbi, neke sam mu i sam slao, ne samo svoje nego i od nekih sudaca koje osobno poznajem a koji nisu bili zadovoljni rješenjima predloženima u zakonu. I ministar je vjerovali ili ne dobar dio tih primjedbi, odnosno radna ekipa njegova, dobar dio tih primjedbi je prihvatila. Samo znate u čemu je problem, što za jedno rješenje, ajmo govoriti primjerice o sudu u Zagrebu, dobiju različite primjedbe, dobije primjedbu da Zagreb treba podijeliti na više sudova, dobije primjedbu da Zagreb uopće ne treba podijeliti. I sad, unutar svega toga ministarstvo se odlučilo za jedan pristup različit od onog koji je bio u prvom čitanju. I normalno da oni koji su se zalagali za drugačiji pristup sad nisu zadovoljni, ali saslušati ne znači nužno i prihvatiti. Jer jednostavno sve prijedloge drugih ne možete prihvatiti. U slučaju da samo prepisujete što vam drugi govore, onda ne radite svoj posao, ne upravljate. E sad, rekli ste da od vas tražim da ne razmišljate o svojoj jedinici lokalne samouprave, ne poštovani kolega, ja od vas tražim da ne razmišljate samo o svojoj jedinici lokalne samouprave. Vi ste predsjednik stranke koja za sebe tvrdi da je nacionalna stranka, razmišljajte o interesima čitave Republike Hrvatske, a ne samo grada u kojem živite. Hvala.
Sljedeća replika Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Grbin, s velikim djelom vaše rasprave se u potpunosti slažem, naročito s onim dijelom, i sad ste završili tu repliku kad ste rekli, ne citiram, nego skraćeno govorim ono što ste vi rekli, svi bi reforme ali nemojte mene reformirati, nemojte dirati u mom dvorištu. Upravo malo prije ova replika koju ste imali s kolegom Hrgom, mi potvrđuje da se trebam i dalje boriti za nespojivosti funkcija u izvornom zakonodavstvu. Ovdje trebamo gledati, slažem se u potpunosti s vama na cjelinu, na funkcioniranje sustava, na sve sudove u Republici Hrvatskoj, od Državnom sudbenom vijeću, znači u funkcioniranju pravosudnog sustava. Taj sustav ne funkcionira. I građanima u Poreču, i građanima u Valpovu, i Murskom središću, i ne znam u Korčuli će biti bolje ako počne funkcionirati pravosudni sustav. Ako ćemo i dalje braniti samo dva, tri suca tada, a to je maloprije kolega Furio Radin govorio, teško je razumjeti i suce kad hrvatski govore meni koji govorim hrvatski. Kako razumjeti suce koji dvadeset, trideset godina drže u ladicama predmete, kako ih razumjeti? Pa da govore na eskimskom bilo bi isto kao da govore na hrvatskom. To je problem naš. Imamo previše sudaca, treba rezati, treba rezati sudove i spajati službe i polako svoditi na europski prosjek. Ali ne, nemojte dirati Istru, nemojte Međimurje, nemojte ovo, nemojte ono dirati, sve možete samo nas ne dirajte. Ja ću glasat ako mene ne dirati, e pa to, ako je to Hrvatski državni sabor onda nas i nas ne treba.
Hvala lijepa. Hvala. Nema odgovora. Sljedeća replika Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Poštovani kolega Grbin, rekli ste da ste postigli zavidne rezultate vezano za rješavanje jednog dijela opterećenosti prekršajnih sudova i s tim se apsolutno slažem. Tu ste postigli zavidne rezultate, i ja apsolutno kao oporbena zastupnica nemam problema sa priznanjem toga, dakle sve čestitke. Međutim, praktički ste oslobodili kroz rješavanje jednog dijela prekršajnih sudova oslobodili ste kadrovske kapacitete da mogu biti upotrijebljeni u nekim drugim dijelovima. I sad upravo ovo što ste izlagali, nametnula mi se teza, možda bi je bilo dolje razmišljati o spajanju prekršajnih i općinskih sudova pa jednostavno ovaj višak kapaciteta, slobodan kapacitet na prekršajnim sudovima upregnuti da funkcioniranja u smislu rješavanja velikih zaostataka predmeta, ne znam u ovrhama ili negdje drugdje, nego ovako ići na radikalno rezanje meže sudova bez kozbenefit analize. Evo tu sad gledam kolegu Furija Radina, dakle govorili smo o Rovinju da npr. spojimo prekršajni Sud u Rovinju i općinski sud možda bi postigli bolju učinkovitost samog suda iako ja osobno mislim da je Rovinj jako, jako ažuran sud, posebno mislim na gruntovnicu ali i u drugim dijelovima. Takav primjer možemo, na taj način bi praktički krenuli u ozbiljno rješavanje zaostataka jer vi ne možete povećavati broj sudaca, ne možete povećavati, možete ih samo smanjivati ali ovakvim spajanjem praktički dolazite do jednog velikog kapaciteta koji može odraditi ovaj ključni problem a to su rješavanje predmeta.
Hvala. Odgovor kolega Grbin.
Poštovana kolegice, evo ja sam već u prvom čitanju oko ovog zakona predložio razmatranje ideje spajanja i prekršajnih i trgovačkih sudova na ovako racionalizirane odnosno okrupljene općinske sudove jer mislim da bi pogotovo nakon ovog smanjenja prilijeva predmeta dio tih sudaca mogao raditi možda i na građanskim predmetima, možda i na kaznenim predmetima. Ali to nije nešto što možemo sada napraviti, nego nešto što tek zahtjeva analizu. Ovo je tek prva godina primjene ovog novog Prekršajnog zakona i ja se nadam da će se pozitivni učinci čak i multiplicirati kroz daljnju primjenu. Tako da ovo što ste govorili to je nešto što bi trebalo razmotriti, evo i danas sam predložio da bi bilo dobro da o tome napravimo jednu zajedničku, odnosno jednu sjednicu Odbora za pravosuđe gdje bi takvu jednu ideju zajedno sa kolegama iz ministarstva mogli razmotriti. Hvala.
Hvala vama. Josip Borić replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Grbin, ja se isto ne mogu složiti s onom vašom rečenicom da ne možemo prestati razmišljati samo o svojim sredinama. Ja ne mogu prestati razmišljati o svom otoku, o svom Rabu jer osjetim dnevno što se događa. Možda je to vama lakše. A prije svega ne mogu vjerovati ni vama ni ministru. A zašto? Jer ste pali na ispitu vjerodostojnosti na onom famoznom Lex Perkoviću. Ovdje ste stajali i lijepo nam govorili da se ništa neće desiti, a skoro smo završili u sankcijama. I sad nam kažete da se ni po ovome ništa neće desiti, a mnogi kažu da je ovo prvi korak do ukidanja općinskih sudova. Zašto bih vam vjerovao? Evo, uvjerite me. Sami suci govore da je dnevni pritisak izvršne vlasti na njih postao nesnošljiv. A što se događa u ruralnim područjima? Ne znam da li pratite. Ukidaju nam željezničke linije, ograničili su nam, nama na otocima, da možemo na kopno samo jedanputa dnevno, možete li to razumjeti, po povlaštenoj cijeni. Zamislite sebe da iz Pule izađete jedanput dnevno besplatno, a da vam drugi put netko to naplati po punoj cijeni. To nam radite. Ukidaju nam benzinske pumpe, ukidaju nam poštu, ukidaju nam poslovnice banaka. Sada čujemo da ćete nam sud pretvoriti u nekakvu službu i trebali bi vam vjerovati da je nećete ukinuti. Na temelju čega? Jednom ukinuto pravo, nikad se više nije vratilo niti za jedne vlasti. I to je pitanje na koje netko treba odgovoriti. Nije mi jasno recimo da predsjednik države šuti na to da mu je 60% stanovništva u ruralnom području obespravljeno, da mu se ukidaju Zakoni o …, o brdsko planinskim područjima sa 01.01., a da pričamo ovdje o nekakvom … glasanju koje će spasiti državu. U ruralnim područjima živi puno više građana. Vidjet ćete kako ćete proći na izborima zbog toga što im radite.
Hvala kolega. Hvala. Odgovor kolega Grbin, izvolite.
Ja ću se pokušati držati one vaše replike koja se odnosila na pravosuđe. Kolega, sud u Rabu ima opterećenje od preko 1000 predmeta po sucu. A znate zašto? Ima samo jednog suca. Ovom promjenom zakona omogućit će se da se na sud u Rabu koji će funkcionirati kao stalna služba Općinskog suda u Rijeci, … još jedan sudac, a pri tom nećemo morati povećati ukupan broj sudaca, kao što bi sada morali učiniti ako bi takvo što željeli. Dakle, to su jednostavne brojke. Ne morate vjerovati meni, provjerite podatke o broju predmeta. E, sad spomenuli ste i EU i drago mi je da ste to spomenuli. Hrvatska je tu jedna zanimljiva zemlja za koju s vaše strane sabornice dolazi podatak da ne izvršava svoje obveze unutar EU, da ne implementira europsko zakonodavstvo, ja vam mogu govoriti da to nije istina, možete mi ili ne morate vjerovati, srećom da ja to ne bih morao govoriti, postoji Europska komisija koja izdaje izvješće. Upravo je izdala izvješće o prijenosu direktiva u nacionalno zakonodavstvo i znate koja je Hrvatska po tom izvješću? Znate koja je Hrvatska u EU? Prva. Najažurnija. Ali naravno, o tome vi govoriti nećete, a nećete me sada niti slušati, ali neka, vama na dušu. Hvala.
Hvala. I posljednja replika, Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Grbin, spominjali ste među ostalim smanjenje broja predsjednika sudova, dakle Općinskih sa 64, oprostite sa 67 na 24, Prekršajnih sa 61 na 22, to sigurno može dovesti do smanjenja troškova, ali sasvim sigurno bi moglo dovesti, ako sve bude išlo po planu, i do dodatnog dobitka u smislu rješavanja, bržeg rješavanja predmeta jer će se očito veći broj sudaca uključiti u procese i to je nešto što je dobro. Ali ste spominjali i nešto o čemu puno puta razgovaramo ovdje, o reformama, dakle ovo je nastavak jedne reforme koja je započeta davno i rekli ste dobro poznatu rečenicu, svi bi reforme, ali nitko se ne bi reformirao ili svatko bi reformu, ali ne u svojem dvorištu. To je točno, to je tako bilo i prošlih godina i 2009., 2010., 2011., evo i danas je i kad razgovaramo o racionalizaciji u zdravstvenom sustavu i svim drugim, pa evo do sudbenoga sustava. Međutim, uvijek je odgovornost onih koji su na vlasti, dakle Vlade prije svega i vladajuće većine da zamišljene reforme ako imaju sve pokazatelje da će dovesti državu korak dalje u naravno pozitivnom smislu, da te reforme onda i obave.
Hvala. Odgovor, kolega Grbin.
Ma prije svega, u pravu ste. Kad govorimo o mjeri ukidanja pojedinih funkcija kao što su funkcije predsjednika sudova, onda je pitanje smanjenja troškova kroz plaće ili druga primanja doista minorno u usporedbi što ćemo time dobiti kroz rasterećenje tih osoba da obavljaju svoju sudačku dužnost, ali isto tako i puno bitnije što ćemo sada moći integrirati i računovodstvo i čitav niz drugih službi koje su sada bile dislocirane po svim tim malim sudovima koji su morali za sebe imati svaku od pojedinih službi u cijelosti, što definitivno nije ni racionalno ni funkcionalno. Ali ovaj drugi dio je nešto na što bih se posebno htio osvrnuti. Nismo mi počeli reforme. Sa ovom Vladom, sa ovim ministrom, sa mnom, svijet nit je počeo niti će završiti. Proces reformiranja pravosuđa traje čitav niz godina, sa većim i sa manjim uspjehom. Ja sam u svojem izlaganju govorio i o Zakonu o kaznenom postupku, govorim o 2009. godini, govorio sam i o Zakonu o upravnim sporovima, govorimo o 2010. godini. Mi samo korigiramo nešto što nam je ukazao Ustavni sud, nešto što smo sami primijetili, nešto što su primjerice evo ova zadnja izmjena koja je u proceduri što su primijetili suci upravnih sudova. Danas idemo sa ovim zakonom,rekao sam nije on sam po sebi dovoljan, on nije sam po sebi reforma, on je dio jednog velikog sveobuhvatnog reformskog procesa koji bi nas trebao dovesti nadam se nadomak cilju da imamo jedno ažurno, kvalitetno i pravosuđe koje će ustvari biti u službi i građana i trgovačkih društava i cijelog gospodarskog sektora odnosno cijele RH. Nećemo to sami postići, neće to postići ova Vlada, vjerojatno ni ona sljedeća, ni ona iza nje, ali to je ono prema čemu moramo težiti. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HNS-a Vesna Sabolić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnicom, uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Klub zastupnika HNS-a Liberalnih demokrata u potpunosti se slaže s uvodnim obrazloženjem prijedloga predlagatelja kao i zaključcima matičnog Odbora za pravosuđe i podržat će naravno ovaj Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova u RH. Kao članica Odbora za pravosuđe dijelim stav mojih kolega iz odbora da je predlagatelj odnosno Ministarstvo pravosuđa pred saborske zastupnike dostavilo izbalansiran prijedlog zakona koji predstavlja racionalizaciju ali i reorganizaciju pravosudnog sustava. Bez obzira na početne otpore i unutar sustava i u nekim lokalnim sredinama pa i u ovoj sabornici, mi vjerujemo da ovaj zakon neće izazvati veće prijepore. Razlog tomu su očito dobre komunikacijske vještine timova u Ministarstvu pravosuđa, a prije svega inicijativnost ministarstva. Čuli smo već da je Odbor za pravosuđe bio upoznat s ciljevima još u samom prednacrtu teksta, da su ministar i njegovi suradnici održavali sastanke s čelnicima pravosudnih tijela, s predstavnicima županija i gradova gdje su predstavljali potrebu i prednosti postupaka racionalizacije. Imali su empatiju odnosno sposobnost uživljavanja u situacije lokalnih dionika iako ne volim izraz dionici, ali to je moderan izraz za sve sudionike na koje se odnosi posredno ili neposredno ovaj zakon, a vodili su računa i o geografskim specifičnostima nekih županija kao što je recimo Ličko-senjska ili neki o kojima je danas ovdje bilo riječi, gdje udaljenost od suda ili stalne službe prelazi i stotine kilometara. Međutim znamo da problem nije udaljenosti već u nedostatku javnog prijevoza u tim područjima. Sve to naravno nema nikakve veze s dostupnosti sudova jer se ona ne odnosi na fizičku udaljenost ili brzinu. Ja mogu kazati da postoje velika mjesta ne sela, nego velika mjesta u koja ne dolazi dnevni tisak i to je veliki problem, ali dostupnost sudova bilo je o njoj riječi i mislim da će ovim zakonom se unaprijediti. Nadalje bih morala čestitati ministru na prilagodljivosti kojom su između dva čitanja prihvaćeni razumni prijedlozi iz javne rasprave pa i prijedlozi oporbenih zastupnika, a na kraju i uvjerljivost kojom je ministar kao predstavnik predlagateljice predstavio danas ovaj konačni prijedlog zakona iz kojeg iščitavamo da neće biti odstupanja od postavljenog cilja, a to je poboljšati pravosudne usluge građana stvaranjem moderne, učinkovite i svim građanima dostupne mreže sudova. Sadašnjim stanjem čuli smo nisu zadovoljni ni građani, nisu zadovoljni ni suci, ni sudski službenici, ni namještenici. Vidimo da nije zadovoljna ni Vlada ni resorno ministarstvo. Nitko ili malo tko je zadovoljan iako se reforma provodi još od 2005.godine. Vlada RH tada je usvojila Strategiju reforme pravosuđa s pripadajućim planom djelovanja. Među prioritetima bila je istaknuta i mjera reorganizacije i racionalizacije mreže sudova i državnih odvjetništava. Sama racionalizacija mreže sudova započela je tek 2008.i bila je usmjerena samo na smanjenje broja sudova, a ne i na reorganizaciju sudbene vlasti i zato su izostali očekivani učinci. U 9 godina od početka reforme bilo je za očekivati puno više od kozmetičkih zahvata. Analiza podataka u radu općinskih prekršajnih sudova u protekle dvije godine pokazuje da je unatoč tim mjerama racionalizacije postojeći ustroj sudačke mreže i dalje ne odgovarajući. Stoga je cilj ovog zakona da se u sljedećih godinu i pol s preciznim rokovima uz pomoć modernog informacijskog sustava napravi teritorijalni organizacijski preustroj i preuredi žalbeni postupak koji će onda izazvati niz kvalitativnih promjena kao što su ravnomjerno opterećenje sudaca, brže rješavanje tj. brži i jeftiniji postupak za građane. Neće se više događati da sudac sa tisuću riješenih predmeta ima istu plaću kao i onaj sa 300 ili da se jednostavni predmeti rješavaju ekspresno, a da se komplicirani vuku godinama jer ne nose jednake bodove pa je rad na njima sucima neisplativ. Na ovaj način će se ravnomjerno rasporediti zaostaci u radu i nadam se rješavati po hitnom postupku. Pitanje neujednačene sudske prakse da za potpuno isti slučaj čak i na istim sudovima suci različito presuđuju, a o tome je danas bilo puno govora, pa da nam onda pravda ovisi ustvari o sretnoj zvijezdi ovim zakonom će se bitno popraviti. Novi sustav omogućuje specijalizaciju sudova, ne u smislu stručnog osposobljavanja ili usavršavanja, barem to nisam nigdje pročitala, već po rješavanju predmeta grupiranjem, rješavanja predmeta iz određene pravne materije, odnosno iz slične ili iste oblasti. Kad sam već spomenula ovo stručno osposobljavanje i usavršavanje, gospodine ministre, znam da nije predmet ovog zakona, no mogao bi biti uvjet za postizanje cilja ovog zakona. Dakle, stručno usavršavanje važna je poluga za stvaranje modernog i učinkovitog sudstva. Bez obzira na Pravosudnu akademiju o kojoj ste govorili, ovom problemu treba posvetiti posebnu pozornost počevši od osiguranja stručne literature, pa do dostupnosti edukacije svim sucima i službenicima sudova. Predviđena reforma će biti uspješna i produktivna samo u onoj mjeri u kojoj je ozračje unutar sustava bude podržavalo. Zato je nužno pored ovog tehničkog i organizacijskog dijela pronaći motivacijski faktor da se podigne onaj sinergijski učinak najvrednijih stručnjaka među sucima ili i sudskim službenicima i namještenicima. Meni se to čini čak i puno važnijim od rješavanja prostornih problema. Postoje strukturni fondovi EU iz kojih se mogu osigurati sredstva za te namjene. A što se tiče pokretljivosti sudskog osoblja zakon predviđa mogućnost svakog predsjednika suda da godišnjim rasporedom poslova raspoređuje suce, službenike, namještenike u ustrojstvene jedinice suda kako ste rekli, pa i zajedničke službe. Te odredbe je nužno uskladiti sa odredbama Zakona o državnim službenicima i namještenicima da se ne bi događali neželjeni premještaji. I taj problem bi trebalo rješavati poticajnim mjerama kao što je na primjer mjera Ministarstva uprave poticanje mobilnosti službenika u javnoj upravi. U obrazloženju prijedloga stoji da će se provedbom zakona ostvariti i uštede radi smanjenja broja zaposlenih kao rezultat prirodnog odljeva piše u obrazloženju. To doista pomalo ružno zvuči. Dakle, zbog odlaska sudaca i službenika i namještenika u mirovinu. Ovdje bih vam morala postaviti dva pitanja gospodine ministre. Prvo, kako to da samo suci nisu imali mogućnost otpremnina za prijevremene mirovine i je li to točno. I drugo, vjerujem da ćete se složiti sa mnom kao što su se i mnogi ovdje složili danas, da je ovo važna reforma od izravnog interesa za sve građane, za sve javne i gospodarske subjekte i na koncu za realizaciju Strategije razvoja Republike Hrvatske koji je usvojila Vlada Republike Hrvatske. Brzina realizacije projekata i investicija uvelike ovisi o brzini rada sudova, da ne spominjem pitanje iz nadležnosti Trgovačkih sudova i zemljišno-knjižnih odjela itd. Je li moguće osigurati neke povoljnije uvjete i bolje uvjete? Moj stav je da je rješenje u poticanju mobilnosti sudaca i sudskih službenika i namještenika, u omogućavanju bržeg napredovanja, o tome je, istina ste i govorili, u otpremninama i omogućavanju stjecanja drugog dohotka umirovljenicima. Za mnoge javne, pa i državne tvrtke i ustanove našla su se sredstva za otpremnine. Zašto ne i u pravosudnom sustavu? Ja ne mislim da bi takvim poticajima sudovi ostali bez ogromnog znanja i iskustva akumuliranog u iskustvu sudaca u najboljim godinama. Naime, kada bi čak i postojala takva opasnost uvijek postoje modeli i načini da ih se zadrži kao vanjske suradnike, kao savjetnike, kao mentore. Ovo naravno pod uvjetom da se omogući umirovljenicima stjecanje drugog dohotka. Apsolutno pozdravljam predviđene uštede za suđenje u nerazumnom roku. Nevjerojatno zvuči podatak da je Republika Hrvatska od 2011. do 2013. godine građanima isplatila preko 80 i pol milijuna kuna na ime zaštite prava na suđenje u razumnom roku. Je li gospodine ministre se radila analiza ovih odštetnih zahtjeva za sporost sudova i ima li tu nečeg nerazumnog? Iako uvijek treba ponavljati spora pravda je nepravda, ali ima i ona niti se u bolnicu ide po zdravlje, niti u sud po pravdu. Za pravdu se bori upravo ovdje, a na sudovima se bori protiv nepravde. No, da se vratim na sporost i naknade na suđenje u nerazumnom roku. Uvjerena sam da se dobar dio odnosio na radne sporove. Kolega zastupnik je to spomenuo u raspravi i prije i to radne sporove protiv države ili javne vlasti uglavnom. Prošli put sam u ime kluba HNS-a govorila o Zakonu o upravnim sporovima. Bilo vas je ovdje jako malo, jer se rasprava o kaznenom zakonu bila puno zanimljivija i zato je ZUS došao tek na red navečer iza Dnevnika. Zato bih htjela ponoviti. Zakon o općem upravnom postupku i Zakon o Upravnim sudovima od najšire je važnosti za građane jer uređuje sudski nadzor nad radom uprave, odnosno sudski nadzor nad subjektima javne vlasti. Javna vlast bilo da se radi o lokalnoj, regionalnoj ili državnoj u upravnim postupcima, pa i u upravnom sudovanju gdje bi trebala imati potpuno ista prava i dužnosti kao i druge pravne osobe nadilazi snagu svih ostalih bilo zbog zakonitih ovlasti, bilo zbog moći, odnosno zbog mogućnosti zlouporabe moći. Zato je važan ovaj sudski nadzor, ali samo ako je brz i efikasan. Zamislite samo koliki su iznosi plaćeni tek za izgubljene sporove kad su ovoliki samo za naknadu za suđenje u nerazumnom roku i sve je išlo iz džepova poreznih obveznika. Poznato je da čak i onda kad je potpuno jasno da će spor izgubiti nositelji javne ili izvršne vlasti vrlo često odugovlače, jer ili nemaju novaca za isplatu svojih dugovanja ili po presudama, svojih dugova po presudama ili će doći pred izbore, pa tjeraju sudstvo, tužitelje, vjerovnike da troše svoje vrijeme, snagu i novac poreznih obveznika kako bi spor što duže trajao i to je najskuplje. Oni to mogu jer imaju vlast i moć. Svaka vlast teži održanju i jačanju svoje moći pa i sudbena. To su prirodni društveni procesi, a to onda otvara prostor i mogućnost za zlouporabe činjenjem ili nečinjenjem. Svaka odgovorna vlast, a ovu vlast smatramo vrlo odgovornom, mora imati oruđe za kontrolu i za izdavanje te moći. Jedan od instrumenata kontrole te moći jest brzo, efikasno i kvalitetno sudstvo. Sudstvo koje osigurava zakonitost, jednakopravnost svih građana i pravnu sigurnost. A ključno pitanje za pravnu sigurnost građana jeste efikasna vlast. Zato gospodine ministre prihvaćamo ovaj prijedlog zakona uvjereni da će njegova primjena biti brza i učinkovita. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo još malo vremena pa imamo jednu repliku, Branko Hrg.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice ne znam stvarno kako to udaljenost, neimanje javnog prijevoza nemaju veze s dostupnošću. Stvarno mi to, nekako tako ste rekli. Pa rekli ste da udaljenost i to što nema javnog prijevoza nemaju veze s dostupnošću građanima sudova, evo da kažemo tako. Pa bih onda ja malo dodao ovdje da mislim da itekako u ova 43 grada i općine gdje se uvodi sada stalna služba, a u drugoj fazi vjerojatno i ukidanje sudova će itekako imati veze sa dostupnošću građanima jer će oni morati putovati. I stvarno će imati problema jer neće imati linija s kojima će putovati, i sada nemaju o čemu je govoreno, a to je maloprije kolega iz vašeg koalicijskog kluba kolega Grbin kad je meni odgovarao rekao neka brinem o nekim drugim gradovima ne samo o gradu Križevcima. Naravno, radi se o 43 grada i općine pa onda sve što govorim za svoj grad, govorim dakle i za druge gradove. Opet ste ponovili jednu riječ o kojoj je maloprije bilo govora, vi opet kažete u ime kluba HNS-a kao koalicijskog partnera SDP-a u Kukuriku vladi reforma. Dakle, da li se radi o reformi ili se radi o reorganizaciji što kaže gospodin ministar da to malo razjasnimo i razriješimo. Kažete suci nisu ravnomjerno opterećeni pa treba smanjiti broj sudova. Pa to smo mogli rješavati vjerojatno na neke druge načine. Ne moramo zato smanjivati broj sudova i status sudova ako nisu suci ravnomjerno opterećeni poslom. To se može rješavati na neke druge načine. Vjerojatno u ovima koji se ukidaju ima dosta onih koji su bili dovoljno ravnomjerno opterećeni, a kolateralne žrtve su u krajnjem slučaju u ukupnom nekakvom dijelu reforme ili reorganizacije. I kad govorite o otpremninama za suce, govorili ste samo o otpremninama za suce što apsolutno treba napraviti, da li ste mislili samo na suce ili ste mislili na sve zaposlene u sustavu o kojem govorimo?
Hvala. Imamo odgovor, izvolite kolegice Sabolić.
Poštovani kolega vezano za vaše pitanje o dostupnosti i udaljenosti ja doista mislim, i slažem se s kolegama, da udaljenost u principu nema nikakve veze s dostupnošću. Možete stvarno biti udaljeni samo 10-ak metara od suda a da pravda bude za vas apsolutno nedostupna. Može biti nedostupna zato što su suci preopterećeni, može biti nedostupna zato što se nekvalitetno sudi. Mi živimo u moderno vrijeme, danas više neće biti potrebno fizički prelaziti udaljenosti, svi ćemo ili većina građana vjerujem u skoro vrijeme, svi građani će biti informatički pismeni i moći ćemo putem modernog informatičkog sustava dostavljati i molbe i žalbe i tužbe na rješavanje. Prema tome, nećemo morati putovati. Gospodin ministar je u svom izlaganju rekao da će biti moguće i videokonferencijski svjedočiti ili biti pozvan. Prema tome, moramo imati otvorene vidike prema suvremenom svijetu, odnosno već sadašnjem svijetu u kojem živimo. Mi smo svi informatički pismeni, važno je da u sva naša mjesta svi imaju Internet. A onda kad bude trebalo, na koncu puno je jednostavnije platiti putne troškove nego imati sudove tamo gdje nećemo imati i vrhunsku kvalitetu. Ono što je bitno to je kvaliteta. Zato govorimo o reorganizaciji, možemo reći i reformi, ali ona kako ju je sami ministar u obrazloženju rekao odnosi se samo na reorganizaciju. Reforme idu postupno, ova traje već osam godina i vjerujem da će u ovu godinu i pol dana ova vlast vrlo efikasno riješiti taj problem. I govorila sam samo o otpremnini sudaca.
Hvala lijepa, vrijeme vam je isteklo. Zahvaljujem. Sad ćemo napraviti stanku i u 15,00 sati nastavljamo sa raspravom. STANKA U 13,30 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege nastavljamo s radom. U ime Kluba Nezavisnih zastupnika govorit će poštovani Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici da kao što su neki prije govorili bilo bi sigurno dobro da smo dobili ovo izvješće predsjednika Vrhovnog suda paralelno s ovim Konačim prijedlogom Zakona u područjima i sjedištima državnih odvjetništva itd. ali mislim da to nije presudno. I dobro je, ako govorimo i o ovoj manjinskoj problematici što će uskoro vjerojatno na dnevnom redu ovoga Doma biti rasprava o provedbi Ustavnog zakona o manjinama. Točno je i to da su suci u ovoj zemlji vjerojatno svijet za sebe i jasno je da će taj status na neki način svim silama pokušati braniti. Neću reći da su nedodirljivi, neću reći da su nedostupni, ono što apsolutno moraju biti je autonomni. Međutim, jasno je da će braniti to svojstvo kako bih se izrazio svijeta "za sebe". Ono što bi bilo možda još bitnije da dobijemo ovaj primjerenije, sudske, odvjetničke tarife. Hrvatsko pravosuđe rekoh je svijet za sebe, prije svega radi tarifa koje usuđujem se reći nemaju veze sa stvarnošću. I svakodnevno se javljaju, vjerojatno ne samo meni, nego svima nama ovdje ljudi i tvrde da su im sva prava koja im zakonodavac naprosto omogućuje na neki način uskraćena upravo zbog tarife koju oni ni na koji način ne mogu pratiti. Autonomiju sudova jasno treba očuvati, ali mislim da i ove tarife treba redefinirati. Ono što je dobro u ovom prijedlogu zakona što se prati ovaj dvojezičnost područja i što je i ovaj zakon usklađen sa Ustavnim zakonima o pravima manjina, npr. Pula-Pola. To je dobro, to je pohvalno. Znači sjedište županijskog suda je u Puli i onda kao što ovdje vidimo proteže se za područje Bale-Bale, Barban, Brtonigla, Verteneglio, Fažana, Fasana, Fontana, Fontane, Grožnjan, Grisignana i da ne nabrajam sve ovo dalje. Zašto to navodim? Zato jer na području županijskog suda recimo u Vukovaru ne vidim da i jedno mjesto ispisano ćirilicom. Ja neću govoriti sad o dvojezičnosti u Istri, ona se jasno podrazumijeva, to ne može nitko dovesti u pitanje, to je jedan međunarodni standard, to je nešto što je konačno regulirano i Pariškim i Londonskim memorandumom, onim ih 47., onim drugim Londonskim iz 54. sve okrunjeno Ozinskim sporazumom iz 75. Zašto to spominjem? U tim ugovorima govori se o dvojezičnosti i razumljivo da to što je tamo između ostalog zapisano je naprosto dio identiteta i razumljivo da ni jedna vlast to ne može dovoditi u pitanje. 47., 54. Istra proživljava jedan stravičan, ja bih rekao egzodus ili jednu stravičnu agoniju, za 2. svjetskog rata isto tako preživjela stravične žrtve, ali ovo što govorim govorim prije svega zbog Vukovara. Dvojezičnost ili kako bi rekli naši biskupi dvopismenost ne smije ni na koji način biti upitna. Kad govorimo o prekršajnim sudovima stvar je isto tako ista, kad govorim o trgovačkim sudovima tu vidimo da je sjedište suda ponovno vraćeno u Pazin i to je nešto što treba pozdraviti, to se zahtijevalo i mislim da je to apsolutno nešto što je logično. Međutim, bit je u još nečemu, članak 7. na strani 8 koji otprilike glasi da mi imamo znači Trgovački sud u Bjelovaru za područje Bjelovarsko-bilogorske, Virovitičko-podravske županije, zatim Trgovački sud u Osijeku za područje tri ili četiri županije, zatim Trgovački sud u Pazinu, Trgovački sud u Rijeci za područje Ličko-senjske i Primorsko-goranske županije, Trgovački sud u Splitu za područje Dubrovačko-neretvanske i Splitsko-dalmatinske županije, zatim u Varaždinu, Zadru i normalno onda u Gradu Zagrebu. Osobno mislim da bi to trebala biti i neka prirodna podjela Republike Hrvatske. Hrvatska u ovom času čini mi se da ima 575 što županija, što gradova, što općina a tamo još 90. godine imali smo čini mi se 105, ili 107 možda 110 općina. Ali želim reći da se tada u ono vrijeme do 90. znamo što nas nije slijedilo nakon 90. Hrvatska i najbrže razvijala. Tada smo bili vjerojatno jedna od najdecentraliziranijih zajednica u Europi samim time administrativno možda i najučinkovitija administracija jer se nije činila distinkcija između uprave i samouprave, a samim time lako moguće i najracionalnije. Šta imamo danas? Imamo negdje oko 80 tisuća ljudi koji više, kojih je više zaposleno u nadgradnji nego što je bilo zaposleno 90. godine. U Istri npr. 4 tisuće ljudi u nadgradnji danas više zaposleno nego 90., u državnoj upravi radi negdje oko 7 840 ljudi, tu je normalno zdravstvo, školstvo, plus 1400 ljudi u policiji, u lokalnoj samoupravi preko tisuću ljudi i plus negdje oko 3 tisuće ljudi u komunalnim servisima. Što to znači da država 2014. za 80 tisuća ljudi više u nadgradnji jasno za plaće, doprinose, materijalne troškove izdvaja najmanje 10 milijardi kuna više no što je to činila ili bi činila '90. godine. Tada se taj novac mogao usmjeriti direktno u konkretan razvoj, gradili bi se tvornice, hoteli, itd. Ovdje na strani 8 između ostalog, članak 8., govori se da za rješavanje sporova koji se odnose na brodove i plovidbe na moru u unutarnjim vodama i na sporove na koje se primjenjuje plovidbeno pravo, zrakoplove, itd., znači nadležan je Trgovački sud u Rijeci za područje Trgovačkog suda u Pazinu. Reći ću da je i to naprosto logično. Članak 9. govori između ostalog o Upravnim sudovima u Rijeci, za područje Istarske, Karlovačke, Ličko-senjske, Primorsko-goranske županije gdje je prema tome to ili tu Hrvatska podijeljena na 4 makroregionalne ili ne znam kako bih ih nazvao, centra. Na članak 13., ovdje se na strani 10 govori, znači o Općinskom sudu u …, Općinski sud u Labinu, Pazinu, Općinski sud u Poreču, …, Općinski sud u Rovinju – Rovinjo, kao i, znači tu se otvaraju ove stalne službe Općinskog suda u Puli, odnosno Poli. Ono što me sigurno smeta, ja ću isto reći, misli lokalno, djeluj globalno, što je na neki način ukinut Općinski sud u Buzetu. Točno je da Buzet danas ima negdje oko 6 tisuća i 20, 30, nije bitno, stanovnika, sa … negdje oko 8 tisuća ljudi, ali je Buzet jedno staro administrativno središte i mislim da je bila svojedobno neoprostiva greška gasiti to općinsko, ne općinsko, nego sudsko središte. Ponavljam, 1990. u Hrvatskoj je bilo negdje oko 105, 107 ili 110, nije bitno, 115 općina. Buzet je bio svoj i po onoj narodnoj, kako bi rekli istrijani, tamo gdje se valja tovar, uvijek neka dlaka ostane. No članak sada 15. na strani 12. govori o prekršajnim sudovima i onda vidimo da imamo Prekršajni sud u Pazinu, Prekršajni sud u Poreču …, Prekršajni sud u Rovinju – Rovinjo, Prekršajni sud u Umagu …, kao stalne službe Prekršajnog suda u Puli - Poli. Ja sebi ovdje postavljam pitanje gdje je nestao Labin kao prekršajni sud? Taj Labin više nema niti stalne službe. U Labinu imamo Općinski sud, nemamo pod navodnicima Prekršajni sud ili stalnu službu Prekršajnog suda i mislim da to nije fer. Zašto? Jer Labinština, to je jedan prostor, normalno, Labin pod navodnicima kao centar, glavni grad pod navodnicima, koji pokriva …, Kršan, Pićan i on bi u svakom slučaju na neki način morao opstati. Ovdje između ostalog u obrazloženju na strani 15. se govori da s tim u svezi, citiram, analizirani su podaci u radu Općinskih, Prekršajnih sudova u razdoblju od 2011. do 2013. godine te su određeni nedostaci kao takvi uočeni, u sadašnjoj mreži sudova i to prvenstveno neravnomjernom radnom opterećenošću, postojeći značajni nerazmjeri u radnoj opterećenosti sudova, sudaca, negativno se reflektiraju na njihovu učinkovitost, itd., itd. Ako je negdje, evo da ovako parafraziram, policija 24 sata na cesti, onda je to u Buzetu, upravo … ispod … i Labinu, odnosno …. Prema tome, ako bi negdje trebala djelovati ta stalna služba Prekršajnog suda mislim da bi trebala biti i u Buzetu i u Labinu, a vidimo da se ovdje naprosto to gasi. Sve u svemu, zakon i nije dvojben jer će netko reći da sve manje-više ostaje kao što je bilo, kad je riječ o Istri vraća se Trgovački sud koji je bio svojedobno u mandatu, ako se ne varam Vesne Škare-Ožbolt, pod navodnicima, dislociran u Rijeci, ali mislim da bi ovaj zakon na neki način trebao pratiti novu teritorijalnu upravu, a to je onda puno, puno teži zalogaj od samog redefiniranja broja i sjedišta sudova, državnih odvjetništava, Prekršajnih sudova, itd., itd. Osobno smatram da bi se na neki način trebali približiti teritorijalnom ustroju iz godine '90. kada je zemlja bila i najučinkovitija. Jasno je da kao netko tko dolazi iz Buzeta, to sam govorio svakom prilikom, pa moram ponoviti i sada, jednostavno krivo mi je da u ovom zakonu nema ili da nije grad Buzet jer je taj sjever Istre prepoznat i mislim da bi to trebalo nekako vratiti i mislim da ponekad broj stanovnika ili građana na određenom području ne smije biti odlučujući. Treba jednostavno gledati kakve su bile, ne znam, neke povijesne, administrativne, geografske pa i nacionalne, političke, itd. potrebe, apostrofiranja teritorijalnog ustroja ili teritorijalnih jedinica. To što smo, ne znam, '45., '47. završili kako smo završili, što je prostor sa 13, 14 tisuća sveden na nekih 7, 7,5, možda danas 8, to je nešto o čemu se da raspravljati, ali Buzet je uvijek imao kotar, uvijek je imao sud i ja mislim da bi to trebalo vratiti kao što bi jedan Labin trebao imati "prekršajni sud" ili tu službu kako ih danas to nazivamo. Mi smo bili raseljeni, neki će reći protjerani i to je naprosto taj problem koji danas determinira broj stanovnika. Sve u svemu zakon može se braniti, ali poglavito kada je riječ o ovom Prekršajnom sudu u Labinu mislim da to treba u svakom slučaju na neki način nomotehnički pokriti i da taj ili ta stalna služba Prekršajnog suda u Puli mora djelovati i sa područja Labina. Šteta da nemamo raspravo o teritorijalnom ustrojstvu RH pa da onu raspravu koja bi trebala biti temeljna nadovežemo ovu o organizaciji općinskih, prekršajni, trgovačkih, upravnih itd. sudova.
Zahvaljujem. U ime HDSSB-a govorit će poštovani Josip Salapić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani ministre sa suradnicom. Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova ono što bi na početku svoje rasprave kluba HDSSB-a rekao mi smo i do sada u svakom pokušaju reforme bilo to sudova, bilo državnih odvjetništava, bilo područja državne uprave i svim drugima za koje se jamči da će našim građanima biti bolje kako u pristupu za zaštitu temeljnih svojih prava tako i u zaštiti državnih prava, tako i u onome što mi uvijek zovemo funkcionalnost postupka. Smatramo da je ovo jedna od stepenica koju se gradi,ne sada ove godine niti u vašem mandatu ministre nego od 2008.godine. A da podsjetimo javnost zastupnice i zastupnike koji nisu tada bile u sazivu Sabora, jedan od uvjeta Europske komisije prema RH i u poglavlju 23 bila je racionalizacija mreže sudova u Hrvatskoj, Državnih odvjetništava, onog tzv. pravosudnog aparata koji je kod nas i po analizama, a i po troškovima itekako nagomilan upravo i zbog razloga zbog kojih danas i razgovaramo o potrebi ovakve reforme i o potrebi da se ovaj sustav uskladi sa našim namjerama koje traju godinama. Tako da mislim povijest ne treba zaboraviti, treba živjeti za budućnost, ali sjetimo se da je bilo dosta napora i 2009., 2010., 2011.i svake godine kada se pokuša neka reforma. Ako zaista želimo dobro našoj zemlji, a svi govore da to žele i aktualna Vlada i svi oni koji trebaju odgovarati pred svojim građanima za odgovornost koju su dobili kada prođu izbori onda je ovo jedan od zakona za koje se treba tražiti konsenzus za koji bi svi ga u određenom dijelu trebali podržavati ako smatramo i ako su analize takve da taj zakon odnosno novo ustrojstvo općinskih prekršajnih sudova, nove nadležnosti županijskih sudova, nova rješenja kada je u pitanju žalbeni postupak u županijskim sudovima ako će oni biti bolji servis građanima RH. Za nas je bilo temeljno pitanje jeli ovim … konačnim prijedlogom zakona dostupnost sudova na naše građane ravnomjerna na cijelom području RH. tu smo tijekom prijepodnevne rasprave dobili odgovore na neka pitanja, tu smo prvenstveno mislili na otoke i na ove situacije gdje se pojavljuje mogućnost da građani imaju veće troškove u odnosu na dosadašnji sustav. Dakle odgovori su takvi da tako neće biti. Što se tiče fuktacije sudaca i odlazaka preuzimanja predmeta iz drugih sudova, mi to smatramo dobrim. Kada biste mene pitali kao zastupnika iz Osijeka i Osječko-baranjske županije da li ja želim da Općinski sud u Belom Manastiru, u Valpovu, u Našicama, u Đakovu ostane na razini kakav je bio, kada bih razgovarao sa predsjednicima sudaca onda bi to bilo da ostane, da se ništa ne mijenja i da to bude na način da sve tako stoji jel to funkcionira. No slažem se da sam kroz iskustvo u DSV-u ali i kroz rad na svim ovim zakonima od 2009.godine do danas i sam uvidio ako zaista želimo dobro prije svega građanima, ako želimo imati učinkovito sudstvo, da sada sve ne ponavljam ono što govorimo već godinama, a to je ta funkcionalnog postupka, uravnoteženost predmeta, rješavanje zaostalih predmeta i sve ono što muči hrvatsko pravosuđe godinama te dugi postupak suđenja onda moramo učiniti taj iskorak da svaka stepenica koja će učiniti dobro moramo vjerovati da će tako biti. Analize će pokazati i troškovi da li se tu zaista uštedjelo i ono što je najvažnije da znamo, imaju li naši građani koji traže zaštitu pred sudom, ali Hrvatska u onim postupcima koji se vode po službenoj dužnosti traži zaštitu interesa naše zemlje, jeli to bolje nego prije ili nije. Imamo mi vremena, dakle ako se pokaže da neka rješenja nisu dobra uvijek su moguće izmjene zakona i vraćanje na sustav koji je bolji. Klub HDSSB-a i naša stranaka u cjelini u svojoj politici se inače zalaže za preustroj kako pravosudnog ovog dijela sudova, državnih odvjetništava, a mi već govorimo godinama i o potrebi preustroja teritorijalnog ustroja Hrvatske, potrebi mijenjanja pratećih zakona i Ustava. Mi sada sve to radimo sada na malo, a svjesni smo da bilo koja politika, bilo koje opiranje reformama dovest će nas za možda sljedeći mandat neke buduće vlade ili za 8 godina da ćemo zaista razmišljati i o možda još jednoj racionalizaciji u okrupnjuju sudova ako se bude državni teritorij preustrojem županija, ako budemo uveli regije 5 ili 7 regija morat ćemo razmišljati i tada i o drugačijem ustroju sudova, drugačijem radu i prekršajnih sudova, općinskih i županijskih. Sve je to neka budućnost ako ćemo naše uvjeta članstva u EU koji nas čeka bez obzira na koji način mi sada sagledavamo situaciju tko to predlaže, jeli sada to u ovom trenutku dobro ili ne. Činjenice jesu sa se nama u budućnosti priprema nešto što ćemo morati poštivati kao zemlja članice, a s obzirom na financijska sredstva zemlje, na opterećenost i ove dosadašnje mreže sudova i državnih odvjetništava, ali teritorijalnog ustroja da sad ne širim raspravu mislim da je namjera HDSSB-a prije svega da sve ono što je funkcionalno podržavamo. I mi nemamo razloga, dakle mogli smo mi govoriti tražimo da ostane sud u kako sam rekao, nabrojao sve naše gradove. No međutim, to ne bi bilo ozbiljno ako želimo dobro našoj zemlji. I tu uz punu odgovornost kažem da je ovo što smo radili godinama ne samo vaša Vlada, nego i prethodna Vlada u ovom dijelu dobro i da će se sigurno pokazati da je bolje. Ono što smo mi i neki kolege jutros spominjali, a to je Izvješće predsjednika Vrhovnog suda prvo koje će biti pred Parlamentom. Ja bih rekao da i pogled sa ove strane od predsjednika Vrhovnog suda s obzirom na suce i na one rezultate i na moj eventualno nekakve prohtjeve koji dolaze od pojedinih sudova isto tako mogu biti u određenom dijelu rezultat toga da se nije napravila baš duboka analiza ovoga što se radi već godinama, pa da onda neka možda ocjena u prvom izvješću možda i je malo ishitreno rečena. Ja smatram, što smo onda radili 6 godina, ako sad nešto ne valja nakon 6 godina, onda nismo trebali ni početi prije 6 godina. Trebali smo sve ostaviti da stoji. Ali ponavljam, jedno je politički razlozi, drugo su ovi financijski razlozi, a najvažniji razlog je prije svega poštivati da se u ovom dijelu postupak modernizira, da budemo zemlja ne koja će imati stotine predsjednika sudova, nego koja će imati funkcionalne suce koji će biti dovoljno educirani, koji neće odugovlačiti postupak i koji se neće skrivati iza svojih funkcija predsjednika sudova pa da imaju manju radnu normu koju ne moraju ispunjavati ako su predsjednici sudova, a njihovi sudovi zjape sa predmetima poluprazni dok u isto vrijeme imamo veće gradove, zatrpane sudove, umorne suce koji ne mogu izdržati tu silnu, silni pritisak i koji ne mogu raditi cijeli dan na više predmeta jer to je jednostavno nemoguće. I to je ono što koči sustav i to je ono što mi smatramo da nije dobro. Mi ćemo snimiti, imamo mi vremena, snimamo to već 6 godina. Pratit ćemo dalje. Ali kažem, ono što se traži i od vas ministre i od Vlade i od ljudi koji se brinu za državni proračun sve je to dobro, ovo je samo jedan kotač u cijelom onom nizu kotača da bi pravosuđe funkcionirali. Imali smo i negdje prije Izvješće Državnog odvjetništva, ako nema dovoljno sredstava pomalo je čudno i da ravnatelj USKOK-a i Državno odvjetništvo, traži, moli Ministarstvo financija da se dotjera novac, da može funkcionirati taj sustav. Isto tako, sjetimo se jednog rebalansa kad ste ostali bez 800 milijuna. Možda ćete ostati sada na novom rebalansu. Smatramo da, znamo mi koje su okolnosti koje prate i rebalanse proračuna. Ali svaka reforma iziskuje i određena financijska sredstva, modernizaciju sustava. Svi suci će dovoljno imati vremena da se prilagode novom sustavu koji je predviđenim ovo. Čeka nas još reformi. Ali ako nema dovoljno moderniziranog postupka, informatizacije, educiranih ljudi, dakle dovodimo u pitanje i funkcionalnost sustava. Sve počiva na financijama i bez ulaganja i u modernizaciju i u same zgrade sudova i u samu edukaciju sudaca i savjetnika i svih ljudi koji rade u pravosudnom sustavu. Tu baš nećemo puno učiniti. Dakle, to je naša zajednička zadaća. Ovo nije tema za neka politička prepucavanja osim onog lokalnog patriotizma kada mi moramo, očekuje se od nas da kažemo da se jednostavno štiti ono što doma kad dođemo kući čujemo. Ali ponekad treba sve saslušati, ali razumno procijeniti što je interes naše zemlje. Mala je Hrvatska država. Imamo ogromni pravosudni aparat. Razlog toga je bio velik broj sudova, zapošljavanje ljudi, gomilanje tog sustava i administrativnog aparata i u samim sudovima. Jer sad ljude ne možete potjerati, izbaciti van na ulicu i reći vi niste potrebni. Treba ih dakle naučiti da i educirati da mogu sudjelovati u svim postupcima, da se neke nadležnosti sudova u budućnosti mogu prebacivati i na osoblje koje do sad nije radilo na tim predmetima, da ljude jednostavno iskoristimo, da učinimo sustav efikasnim, a da financije budu takve da to sve skupa ima svoju cjelinu. Bez toga mi baš nismo na dobrom putu. Ja vjerujem da će doći vrijeme kada ćemo o nekim pitanjima u Hrvatskoj o ovome što smo danas govorili, o sudovima, kasnije o Državnom odvjetništvu, a nadam se uskoro nakon, kad se stišaju sve te političke strasti i o potrebi drugačijih reformi i na teritorijalni ustroj Hrvatske da ćemo za nekoliko godina, za 4, 5 godina ili najkasnije 8 razgovarati o tome da će sudovi biti regionalno ustrojeni i državna odvjetništva i da ćemo imati suce koji se mogu nositi sa vremenom u kojem živimo, a to je da je Hrvatska članica EU i da naše sudstvo mora pratiti europske trendove jer smo mi jednostavno dužni da poštujemo ono za što su nam građani dali mandat. I zato u ovom dijelu, prema ovom zakonu, a i u ovom sljedećem o Državnom odvjetništvu imate potporu našeg kluba. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Poštovana Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa kolega Salapiću. Spomenuli ste i u ovoj raspravi razumljivo pregovore za ulazak u EU poglavlje 23. i rekli kako je Europska komisija među ostalim tražila i racionalizaciju sudova. Naime, oni su vjerojatno neke stvari vidjeli možda bolje nego što smo mi vidjeli iznutra. Narodskim rječnikom rečeno vidjeli su da za relativno dosta novca ne dobivamo dovoljno glazbe, dakle ono što se kaže puno para, a malo muzike, dakle manje muzike. Tako da je ta racionalizacija, međutim to je nekih desetak godina možda i više, mi korak po korak činimo kako bismo sustav učinili boljim, učinkovitijim, pravednijim, efikasnijim. Kako je danas jako popularno se podsjećati na promjene Ustava 2010. ja bih i ovu priliku iskoristila kako bih podsjetila da smo te promjene Ustava iskoristili i da bismo dodatno jačali neovisnost Državnog sudbenog vijeća, Odvjetničkog vijeća kroz te promjene. Tako je to bilo, ali jednako tako Državnog odvjetništva Republike Hrvatske. Znači, izmjenama Ustava iz 2010. mi smo učinili i te korake. Ali puno je posla pred nama. Dakle, puno malih ili velikih koraka, recimo proteklih desetak godina. Ali još uvijek vidimo da s nekim, primjerice postotcima neriješenih predmeta na primjer na Općinskom građanskom sudu u Zagrebu nismo zadovoljni i da će to zahtijevati nove i nove napore. Ali predlažem da budemo zajedno kao što smo bili upravo u pregovorima za ulazak u EU kojeg spominjete, gdje smo svi zajedno sjeli za stol, predstavnici i sudbene vlasti, i dogovarali korake koji su dužni kako bismo otvorili pa onda zatvorili Poglavlje 23.
Odgovor na repliku, poštovani Josip Salapić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena gospođo Kosor pa sjećamo se oboje te 2010. godine ali i 2011. kada se jednostavno krenulo u tu prvu reformu koja je bila naš uvjet, koliki su bili otpori upravo iz lokalne zajednice pa čak i od nekih naših kolega zastupnika koji su bili načelnici ili gradonačelnici u svojim gradovima. A što se događa? Dođete doma u svoju bazu, svoje gradove i općine i onda vam dođe predsjednik suda koji je gradonačelnik i kaže to je loše, građanima će biti lošije, imat će veće troškove, nemojte to raditi. I onda se stvara pritisak, i tada se stvarao, da to ne radimo. U isto vrijeme očekuje Europska komisija da izvršimo ono što nam je zadaća bila po Poglavlju 23. Mislim da je otpočetka ovdje krivo postavljeno jer se govori zašto bi nekakvo ministarstvo ili Vlada bilo koja lijeva ili desna išla u reformu ako će to ići na štetu svojih građana. Koja bi to normalna Vlada koja želi dobro svojoj zemlji i narodu išla u takvu reformu da se povećavaju troškovi, a ne smanjuju. Tu se jednostavno ušlo u sustav koji se godinama gomilao, kao takva neučinkovitost je bila na iznimno velikoj razini, i onda je lakše jednom sucu u manjem sudu raditi na 10 predmeta nego da bude zatrpan sa 100 predmeta. Onda kad se mjere učinkovitost i ocjenjivanje sudaca onda ima ovaj ocjenu izvrstan, a onaj koji se naradio da ne može disati od predmeta on nedovoljno nije izvršio svoju zadaću. I to je ta neuravnoteženost sustava i u samom pravosuđu. Pa upravo ovo sve što smo napravili i danas se cijeli dan o tome razgovara je još jedan korak i stepenica da nam bude bolje. A zaboravili smo mi na raznorazne pritiske, na raznorazne sastanke i pregovore što sad neki se ne sjećaju, ali eto postoje tu snimke i fonogramski zapisnici. Kad bi se ušlo u neke rasprave nekih kolega naših koji su 2011. ili 2010. govorili jedno, a danas zaboravili i govore totalno drugo, onda bi bilo da nekom nešto politički podmještamo. A ponekad će se trebati javno podsjetiti pa da se vidi kakva je bila situacija i kad su u pitanju sudovi i kad je u pitanju teritorijalni ustroj i autoceste. Bit će tu vremena da se o svemu progovori jer dosta je toga napravljeno na tom putu. Hvala lijepo.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba Jadranke Kosor i HGS-a govorit će poštovana Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. A zaista je već jako puno toga rečeno dosada. Mislim da u načelu svi govorimo slično ili isto, svi sa željom gospodine ministre da sve promjene zakona koje su pred nama i koje će uslijediti budu i da idu za tim da s jedne strane jačamo pravnu državu, vladavinu prava i naravno sve to na korist na prvom mjestu naših građanki i građana. Dakako da se to uvijek efikasnost pravosuđa reflektira i na gospodarstvo i na investicijski potencijal i na investicijsku klimu. I da veliki investitori itekako gledaju kakva je sudska praksa, kako brzo se rješavaju sporovi, to nije nevažno. Za svakog velikog investitora je da zna ako slučajno onaj koji ulaže veliki novac dođe i bude suočen sa sporom da zna da je to moguće riješiti unutar 6 mjeseci, godine dana a podaci da je moguće da se neki procesi provuku na 5, 6, 7, 8 godina sasvim sigurno nikoga neće ohrabriti da ulaže u Hrvatsku. Ali na prvom mjestu, i slažem se sa svima koji su o tome govorili, moraju biti naši građani i građanke, dakle ljudi kojima često sud jest i posljednja luka i posljednje uporište. U njega ulažu posljednje nade da bi izborili neko svoje pravo. Često puta se osjećaju iznimno zakinuti i troše veliki novac ali nije to najvažnije, osjećaju ogromnu nepravdu i ta nepravda se onda koju osjećaju kroz eventualno sporost nekoga postupka i činjenicu da uopće ne vide kad bi to moglo završiti onda se reflektira i na sve druge stupove vlasti. Dakle, ljudi su nezadovoljni onda vlašću, nezadovoljni su u konačnici državom. Tako da je ovo važna, iznimno važna rasprava. Da naravno, svi želimo učinkovito i učinkovitije sudstvo. Svaka reorganizacija, svaka promjena, svaka velika ili mala reforma na bolje ako je i korak na bolje treba biti pozdravljena i treba biti dobrodošla i treba biti podržana. Puno je tu problema o kojima možemo govoriti i o kojima bismo mogli dugo i naširoko raspravljati. Evo, kolegice i kolege, kolegica iz HNS-a je među ostalim spominjala i sustav ocjenjivanja i nagrađivanja, svega onoga zato što cijeli taj sustav odnosno taj stup vlasti čine opet samo ljudi. Dakle, ako je on pravedan onda od onih koji su najbolji možemo očekivati najviše ali ih moramo i najviše platiti, dakle moramo ih vrednovati. To je sustav isto koji mora imati mehanizme da eliminira one koji ne rade, koji loše rade, kojima padaju presude. Dakle, to je sustav koji je vrlo kompliciran, vrlo složen i zato zahtjeva i pozornu političku raspravu. Naravno da podupiremo ciljeve ovih izmjena i dopuna zakona. Evo od 2007. broj sudova smanjen je za 95. Dakle, ove izmjene i dopune događaju se na tragu dugogodišnjih reformi, dugogodišnjih napora da se učini korak dalje. I ništa tu zapravo moglo bi se reći nije novo. Evo treba možda spomenuti smanjenje broja predsjednika sudova, evo sa 67 na 24, predsjednika prekršajnih sudova sa 61 na 22. Smanjivanje broja sudaca koji obavljaju posebna zaduženja, dakle oslobađanje od radne norme i sve to sa jednim važnim ciljem koji najjednostavnije možemo formulirati u jednoj rečenici i vjerujem da je nitko neće shvatiti krivo, u tom drugom stupu vlasti, kad mi ovdje kažemo da i suci moraju više raditi, većina sudaca isto tako mora više raditi. Dakle, formula je u temelju vrlo, vrlo jednostavna. Vraćam se na tu veliku reformu smanjivanja, reorganizacije sudova. Treba još jedanput možda ponoviti, evo od 108 općinskih sudova 2007. na 67 2009., 2010., 2011. pa sada 68 županijskih, 21 2007. na 15 2011., prekršajnih 110 2007. na 63 2011. Dakle, to su podaci koje valja uvijek isticati jer ništa nije naravno završilo mandatom jednog ministra, ništa nije počelo mandatom slijedećega ministra, kao što ništa ne završava mandatom jedne Vlade, i ništa spektakularno ne počinje mandatom druge Vlade. Ako poštujemo ono što se zove kontinuitet u tim velikim poslovima, i ako jedna Vlada, i jedan ministar i jednom ministarstvo nastavlja na dobrim temeljima prethodnika onda naravno možemo sa dosta optimizma gledati i u obličenje rada sudova i sudske vlasti na onaj način kako svi zapravo zamišljamo. Idealno nikad ne može biti, uvijek će biti onih koji će kazati da je premalo novaca, međutim kad uzmete taj iznos za prošlu godinu koji je negdje oko milijarde i 250 milijuna kuna i ponavljam onda što sam spomenula u raspravi prije podne, odnosno u prijepodnevnoj replici da je 84% tih sredstava koje je državni proračun izdvojio za financiranje rada sudova i da 84% ide zapravo za izdatke za zaposlenike, najveći dio dakako za plaće. Onda to pokazuje da moramo i dalje uporno raditi. I mi nemamo dakako ništa protiv ove reorganizacije u smislu, odnosno ako će ona dovesti do toga da se bolje organiziraju radni procesi, da bude više rada ponavljam, ali isto tako onoga što mislim da je osobito važno i osobito česta boljka a to je ujednačena sudska praksa. O tome se već danas, i u puno navrata kad smo raspravljali o bilo kojem prijedlogu izmjena i dopuna zakona iz sustava pravosuđa, odnosno Ministarstva pravosuđa, ne ujednačena sudska praksa jest nešto što ne može pridonijeti pravnoj državi, onom što znači izgradnja pravne države i vladavina prava. Imali smo i u prošloj godini u velikim predmetima, u velikim sudskim predmetima, u primjeni Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima sa zemljama EU pravi primjer neujednačene sudske prakse u predmetima koji su bili i koji su izazvali veliku političku raspravu, ogromne političke prijepore i onda se tu očekivala spasonosna ujednačena sudska praksa županijskih sudova. Međutim, dogodilo se nešto potpuno suprotno. Svakako da bih spomenula još jedanput i ono, dakle u kontekstu ove rasprave, ono na što ukazuje izvješće predsjednika Vrhovnoga suda i jedva čekam tu raspravu iako sam čula da možda se razmišlja o tome da samo završi na tom izvješću a da mi u Saboru nemamo pravo na raspravu, mislim da bi to bilo jako loše. Jer predsjednik Vrhovnog suda, i to bi bilo jako dobro s predsjednikom Vrhovnog suda ovdje raspraviti, kaže: "Treba ukazati da u pravilu rad bivšeg suda kao stalne službe suda kojem je spojen u dužem razdoblju nije racionalan i otvara mogućnost narušavanja poslovnih procesa i ne doprinosi stvaranju racionalne i bolje organizacije što je bila osnovna ideja racionalizacije. Troškovi poslovanja zadržavaju se na prethodnoj razini." Dakle, predsjednik Vrhovnog suda ukazuje da od te racionalizacije nema za sad neke osobite koristi. I ono što je jednako tako važno da nema ušteda. Prema tome, gospodine ministre ja znam da bi bila široka javna rasprava, ali bih vas svejedno molila da možda i kažete koliko ste kao ministarstvo koordinirali i sa Vrhovnim sudom odnosno sa Uredom predsjednika Vrhovnoga suda. Jer mislim da je takva koordinacija u pripremi ovakvih pa usudim se reći i reformskih projekata važna i dobro došla. Mi smo tu praksu imali u vrijeme pregovora za ulazak u EU i često puta smo se na jednom mjestu bez obzira što jedna vlast ni na koji način ne smije utjecati na drugu, često puta smo se za istim stolom našli znači i predsjednik Vlade, predsjednik Vrhovnog suda, predsjednik Državnog sudbenog vijeća, glavni državni odvjetnik i govorili o zajedničkom interesu, a zajednički interes je bio Hrvatska u EU. tu praksu imali u vrijeme pregovora za ulazak u EU i često puta smo se na jednom mjestu bez obzira što jedna vlast ni na koji način ne smije utjecati na drugu, često puta smo se za istim stolom našli znači i predsjednik Vlade, predsjednik Vrhovnog suda, predsjednik Državnog sudbenog vijeća, glavni državni odvjetnik i govorili o zajedničkom interesu, a zajednički interes je bio Hrvatska u EU. Naravno da se slažem sa mnom konstatacijama oko reformi kao bi svi naravno reforme, ali tek kad oni dođu tih do njihovih vrata, i ni za milimetar dalje. Zato mislim da je dobro u ovom prijedlogu, dakle odluka da se specijaliziraju županijski sudovi, dakle odluka o specijalizaciji to će jednako tako sasvim sigurno pomoći onom što nam je ponovo važno, čemu se ponovo vraćam jer mislim da je osobito važno, a to je ujednačavanje sudske prakse. Spomenula sam evo Općinski sud u Zagrebu, mislim da to, Općinski i Građanski sud u Zagrebu, mislim da to rješenje i nije tako loše jer gotovo 29% od neriješenih predmeta na općinskim sudovima spada upravo na Općinski sud u Zagrebu i ako ne budemo tražili rješenja, naravno nisam za eksperimente, ali ako ne budemo tražili rješenja, onda nećemo doći do rješenja. Evo, to bi u načelu bilo sve uz naravno napomenu na kraju jer smo vrlo često u politici suočeni sa tim, takvim primjerima, o odnosu tri stupa vlasti, dakle zakonodavnu, izvršnu i sudbenu. Mislim da moramo imati i hrabrosti i otvorenosti govoriti otvoreno o problemima i onda spomenuti evo i … predsjednika sudačke organizacije, gospodina … jučer koji je, ponavljam to još jedanput, rekao da evo Vlada od 2008., a kako sam bila članica Vlade i Vlada, onda se osjećam i osobno prozvanom, raznim …, kako je rekao gospodin …, smanjenje plaće za 5 puta. Vodili smo računa i tim ću završiti i neću dalje širiti raspravu, ali vodili smo itekako računa o osjetljivosti sudačkoga posla, o njihovoj nedodirljivosti, to mora biti tako, ali da bismo dobili ono što građani i građanke žele, a i svi mi vjerojatno i u ovoj dvorani, da oni koji odlično rade i koji puno rade budu i pravično nagrađeni, a oni koji malo rade i koji loše rade da budu označeni i da budu u konačnici destimulirani za takvu vrstu rada. O tome se bez obzira što smo mi u politici i bez obzira na neovisnost sudstva, ne smijemo libiti i ustručavati govoriti. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Josip Salapić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Gospođo Kosor, ja sam zaboravio u svojoj raspravi, ali vi ste spomenuli. Mislim da bi bilo dobro do izvješća predsjednika Vrhovnog suda Sabora napraviti analizu koliko smo zatekli od početka reforme, od 2008. godine do danas, koji je to broj zaostalih predmeta bio tada, koliko je danas. Koji je broj neriješenih predmeta po velikim sudovima po opterećenosti, tu smo spominjali Zagreb i Split je danas spomenut, a dobro je tu staviti Rijeku i Osijek, da vidimo što se promijenilo od 2008. godine do danas, a isto tako i financijske pokazatelje toga svega. Jesu li stvarno uštede u svim fazama reforme bile takve da ono podržava našu značajnu pažnju, da ne bismo bili u disbalansu s našim raspravama, da imamo dobru namjeru i da želimo u dobroj namjeri reformirati sustav, a da on ne pokazuje značajne uštede pa onda do toga izvješća, a ja se nadam da ćemo mi raspravljati o tom izvješću jer to nema smisla da neko izvješće daje Sabor, a da se o njemu ne raspravlja, imati i te pokazatelje pa onda o nekom sljedećem koraku treba razmišljati o drugim potezima ili ići dalje ili napraviti određene pomake, ako praksa i sustav o kojem mi danas ovdje govorimo nisu ujednačeni. Mislim da je to jako važno za razumijevanje cijelog problema sustava pravosuđa.
Odgovara na repliku, poštovana Jadranka Kosor.
Da, ja sam sasvim sigurna da će ta rasprava biti jer bi bilo potpuno bespredmetno dobiti izvješće predsjednika Vrhovnog suda koje je odlično strukturirano, ja sam ga pročitala, pregledala i ne raspraviti ovdje i eventualno donijeti i kakve odluke koje će sigurno onda pomoći ministru, odnosno Ministarstvu pravosuđa. Međutim u tom kontekstu treba naravno uzeti jedan, koji nisam sada isto rekla, istaknula, recimo podatak o ukinutim presudama, upravo u izvješću Vrhovnoga suda, znači više od 22% 2008., evo na 20-ak i nešto više posto u prošloj godini. To je isto nešto o čemu treba raspraviti. Meni se čini da je to prilično velika broja ako se presude, ako se toliki broj presuda ukine pa se vraća na ponovno suđenje. Tako da je posla puno pred nama, međutim mislim da je važno da se, kao što sam pred kraj rekla, ta tri stupa vlasti na kojima počiva Hrvatska država, ni na koji način naravno ne smiju prtljati jedni drugima u posao. Ali da suvereno možemo govoriti o problemima u sustavu, to da i što više budemo govorili o problemima koji su evidentni, to ćemo sasvim sigurno pomicati granice na bolje.
Druga replika, poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Ovo kolegice što ste i sada u svom odgovoru na repliku rekli i to treba stalno isticati što na kraju krajeva i naš Ustav definira, o odvojenosti vlasti, sudbene, izvršne i zakonodavne, ali jednako tako i njihovoj međusobnoj suradnji kada se radi, dakle o strateškim pitanjima, a to uopće nije upitno što gdje spada. Međutim i kad ste govorili o nedodirljivosti sudbene vlasti, ja vjerujem da ste time, da niste mislili o, jer ste i sami kritizirali veliki postotak ukidnih presuda, ali evo vidite što ja želim posebno napomenuti i što je jedan veliki problem, ne samo kod nas, nego i u svijetu se dogodio, pogotovo u Europi, već duže vremena. To je od kad nema političkog utjecaja da se više jača ta unutarnja ovisnost. DSV, dakle Državno sudbeno vijeće, sami suci biraju članove u DSV. Sami suci biraju dakle i odlučuju o tome tko će biti primljen u njihove redove, tko će napredovati i kome će se zahvaliti na dotadašnjoj dužnosti. I sad ja vas pitam, i to je veliki problem, odnosno o čemu ćemo se mi morati također susreti, tu moramo mi kao zakonodavac pripomoći. Tko će birati suca za čelnu osobu da napreduje kad je on pedantan, kad se drži zaista zakona, kad je besprijekoran, kad ukazuje na probleme u pravosuđu među kolegama. Takvih osoba, tih sjajnih sudaca ima mogu vam reći da oni nisu omiljeni među svojim kolegama, a oni odlučuju o njegovoj promociji, dakle ne politika nego oni. A sudbena vlast je upravo i htjela taj dio odgovornosti. Međutim, evo ja mogu ipak reći da u zadnje vrijeme sve u većoj mjeri preuzima taj dio odgovornosti jer nije se lako sa kolegom obračunavati pa i na takav način da mu se kaže, čuj ti dobro ne radiš morat ću pokrenuti postupak protiv tebe. To nije ugodno ali sudbena vlast je sama htjela tu ovlast pa evo sada mora preuzeti i takvu jednu odgovornost. I naravno dužna je trpiti i kritike ka takav račun, dali ispunjava te … [[Govornica se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor na repliku poštovana Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Slažem se takav jedan sudac o kakvima vi govorite čini mi se radi baš u Zadru, to je predsjednik suda koji je vrlo kritički govorio o radu suda jako, a kritički govorio o tome kako se ispunjavaju zadaće koje je na kraju sebi dao neke ciljeve odnosno zadaće pa je bio nezadovoljan samim sobom i o tome javno govorio, to mi se čini kao izvrstan primjer. Kada spominjete rad DSV-a, ima nešto nadam se da neće nitko krivo protumačiti, naime u ovom sastavu DSV-a se igrom slučaja dogodilo da jedan od dva zastupnika koji predstavljaju Hrvatski sabor koji su članovi DSV-a jest i predsjednik Sabora gospodin Leko. Dakle on je izabran u DSV prije nego što je koliko znam postao predsjednik Hrvatskoga sabora i sada je kao predsjednik Sabora član DSV-a, a on je druga osoba u državi, dakle druga politička osoba u državi. Mislim da to možda nije osobito spretno i da bismo mogli i o tome razgovarati i o tome razmisliti jeli to sasvim prilično i u skladu sa zakonom odnosno sa Ustavom. Ono što smo zapravo htjeli, ponavljam, gospodin Leko je izabran u DSV prije nego što je postao predsjednik Sabora, ali sada kao predsjednik Hrvatskoga sabora sjedi u DSV-u i odlučuje o izboru sudaca. To je isto nešto što apliciram kao jednu od tema o kojoj možemo mirno razgovarati.
Sada se za riječ javio ministar Orsat Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Dakle postavlja se pitanje već kroz više rasprava o odnosima sa sudbenom vlašću, o tome koliko razgovaramo, dogovaramo, koliko se usklađujemo i koordiniramo. Dakle izravno ste pitali za predsjednika Vrhovnog suda, on je uostalom pitat ćete njega kada tu bude, ali ja mogu samo sa svog aspekta reći, bio među prvim osobama koje su vidjeli ovo što mislimo raditi i tome je dao i daje podršku. Dakle i njegovo izvješće ja kada ga čitam, ja ga neću sada komentirati zato što mislim da nije vrijeme dok se ono ne prezentira vani ali mogao bih vam navesti čitav niz sentencija odnosno čitav niz izvadaka iz njega koje govore upravo u prilog ovom što radimo, izričito. Što se tiče ovog pitanja stalne službe i njihovih učinaka,naravno da dugoročno to treba sagledate, ali vi kada to pogledate to nije rečeno za to nije trebalo raditi, to je rečeno da to kroz neko vrijeme ne izaziva učinak koji bi možda bio sinergijski da se odmah ukinulo i povezalo. Ali to kada bude vrijeme za izvješće bit će tu. Također sa drugim, ja sam razgovarao sa svim predsjednicima županijskih sudova, svim predsjednicima općinskih sudova isto tako i sa državnim odvjetnicima, gotovo od svih sam dobio javnu podršku za ovo što radimo, uostalom govori se u kamere pa se to da vrlo jednostavno provjeriti. Sa predsjednikom DSV-a razgovaram i koordiniramo odnosno dogovaramo dakle ne poteze što konkretno raditi nego jednostavno vremenski kako što slijedi ako ovo bude usvojeno u Saboru i tu smo svi zajedno na istom tragu. Netko misli možda da je nešto moglo drugačije, nešto ovako, na koncu odgovornost je moja ako tako hoćete reći i ja potpisujem stojim iza toga i nekad iz više predloženih stvari moram izabrati onu za koju mi se čini da je najbolja i da ću je vama predložiti. Govorite o izvješću predsjednika Vrhovnog suda, sjetimo se kad, prije dvije godine, koliko je bilo napada kada smo to mijenjali u zakon, a sada se to ovdje zapravo prihvaća kao nešto što je dobro i što je poželjno i gdje će se moći stvar otvoriti i o tome govoriti, a strahoviti su bili napadi, da rušimo neovisnost, da ne znam ni ja šta radimo. Propast će država zato što smo to stavili u Zakon o sudovima. Ništa se nije dogodilo loše neće se dogoditi, dapače iz svega ovoga većina ljudi je pročitala i želi razgovarati o tome jer misli da može u obostranoj komunikaciji napraviti nešto bolje za sustav. Ali sjetimo se kakva je bila atmosfera i koliko je bilo prigovora na to i na čitav niz odredbi. Neki drugi ljudi iz sustava oni jesu predstavnici, tamo nema sindikata, ali predstavnici jesu svojih strukovnih udruga i onda oni normalno da gledaju na jedan način, mi gledamo na drugi način, to je kao i uvijek. Vi ako nekom kažete trebaš više raditi za isto novaca, bit će manje sretan nego ako ste mu rekli radi manje za isto novaca i normalno da će se buniti i imati neke prigovore, dakle to je normalno u svakom segmentu. Ovdje je malo osjetljivije zbog odnosa između različitih grana vlasti. ali da govorimo o bilo kojem zakonu imat ćete uvijek tako nekoga tko će reći nemojte to dirati najbolje ovako kako sada je ovo je sada idealni svijet. Mene kod svih tih kritika kada dolaze dapače one su više nego dobrodošle. Evo i svi ovdje znate tko ste uputili neku da smo ih uvijek razmotrili i vidjeli što možemo, ali me smeta kada dođe kritika koja ne kaže kako drugačije. O.k. a imamo stanje s kojim nije zadovoljan niko, to smo ja mislim konstatirali. Mi nudimo ovo rješenje. O.k. To a propos nekih od ovih koje ste citirali. Pa recite što mislite drukčije? Ali ne možete reći nemojte ništa dirati, jer to podrazumijeva da je stanje idealno, a stanje nije idealno. Trošimo puno, a dobivamo malo. Dakle, tko god je rekao napravite drugačije, pa vidite koliko smo revidirali i ovu izmjenu i ovaj nacrt između prvog i drugog čitanja i to ćemo uvijek raditi. Ali idemo nekakvo konstruktivno rješenje i tko god ga da uvijek ćemo ga saslušati, vidjeti i uzeti u obzir. Ali kritika ne valja, a zašto ne valja, a zato što smo mi to tako rekli, a mi znamo najbolje ne služi ničem. Evo, hvala lijepo.
Josip Borić iskazuje želju da replicira.
Hvala lijepo. Pa uvaženi ministre, govorili ste o tome da su se svi složili itd. Ima nekih koji se i protive ovome, tako da ima i nekih. Samo sam htio podsjetiti na vaš stav, a koji je obrazložila 2011. gospođa Ingrid Antičević koja je tada najavila da će SDP podnijeti ustavnu tužbu zbog ukidanja sudova u Republici Hrvatskoj. I tada je utvrdila da mi ukidanja na žalost nismo dobili brže, nego samo skuplje pravosuđe. To vam je bilo u 2011. godini na vlasti. Mi sada govorimo drugačije, tj. vi govorite drugačije. I to je dozvoljeno. Samo moramo upozoriti ljude da je ovo ipak po meni jedan korak ka ukidanju koji će najviše zaboljeti one koji žive u ruralnim područjima, a u gradovima će biti više-manje slično kao i do sada. I meni je jasno da se gospodin Grbin neće ljutiti, jer on u Puli ima svoj sud i njemu je to jednostavno lakše odraditi. Ali mi na otocima zasigurno ćemo imati jedan problem koliko god se vi trudili nama objasniti da je to baš tako kako vi kažete. A opet vas upozoravam da vjerodostojnost baš i kad vi garantirate nešto i nije nekako. Razumijete? Vi ste nama garantirali na onom famoznom lex Perkoviću da se ništa neće dogoditi i da se Međunarodna zajednica čak s time i slaže, pa smo vidjeli kako je to završilo. Zato je to za mene jedan mali problem. Razumijte? To me muči. A znam kako će završiti, na žalost znam.
Na repliku odgovara Orsat Miljenić, izvolite.
Dakle, govorimo o vjerodostojnosti i kontinuitetu. Ja sam namjerno izbjegavao sada ulazit u ove, pitanja što je tko i kad govorio, pogotovo što se tiče ukidanja suda, pa što su govorili predstavnici vaše stranke. Ja 2011. nisam ništa govorio, ali bih mogao sada izvući strahovito puno citata od vaših kolega koji su upravo zagovarali i puno drastičnije od ovog što se sad radi i to sad ljudi i podržavaju uglavnom. Dakle, ostali su na svom. Ali vi se sad protivite i sad bih vam mogao reći, a vaš kolega xy je 2010. govorio nešto drugo. Dakle, ja vam to neću jer prvo svi mi govorimo za sebe, tako isto i vi. Ja govorim za sebe. 2011. mene sigurno niste čuli da sam nešto o tom govorio. Dakle, ne znam zašto mi sad stavljate bilo čije riječi u usta. Samo malo!
Kolega Boriću nemojte dobacivati! Replicirali ste, saslušajte odgovor.
To je što se tog tiče. Kao što ja ne stavljam ni vama. Rekoh svi, rekao sam više puta da sam uvjeren da su svi moji prethodnici koji su radili na ovom poslu radili u najboljoj vjeri s najboljim namjerama i želeći napraviti najbolje i rezultati ukupni pokazuju da mi imamo sve bolje rezultate. A jedan od tih stvari zašto ih imamo je i racionalizacija koja je napravljena. Čuli ste kad je počela. Počela je 2005., šeste, 2008. itd. i ona ide. Što se tiče, stalno govorimo o nekakvom strahu građana. Ja vam kažem, vama se, vašim sugrađanima može promijeniti samo da će imati više dolje ljudi koji će rješavati njihove probleme, nego manje. I to je tako. A vi sad vjerujte ili ne vjerujte, ali vrijeme će pokazati. Mislim, govorit ljudima što da će sud otići. Zašto bi otišao? Ako ima dovoljno predmeta za sud on će dolje bit. Ali da će imati logistiku, neće. Zašto bi imalo logistiku? I ne vidim zašto moramo imati mali feudalni sustav gdje svako malo mjesto mora imati svoj sud, ako se može riješiti na drugi način i da građanin dobije pravnu zaštitu.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Davorin Mlakar, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre kad vas puste na miru. Ja ću pričekati, ali vjerujem da već vam je poznato što ćemo reći da vas ne bismo ničim posebno iznenadili. Čuli smo u uvodnom obrazloženju ovog Zakona o područjima i sjedištima sudova čitav niz statističkih analitičkih podataka. Mislim da ih je važno znati i drago mi je da ste o tome govorili osobito za neki komparativni prikaz da se možemo usporediti i sa zemljama, drugim zemljama EU koje nam često puta služe kao uzor u nekim stvarima. Jedan podatak koji možda ste mogli unijeti, a koji bi dodatno osnažio vaš prijedlog je činjenica koliko godišnje Republika Hrvatska plaća zbog sporosti svoga pravosuđa, sudskih troškova pred Europskim sudom, ali to je za ovo konkretno pitanje manje važno. Moja je ugodna zadaća da danas mogu reći ispred svoga kluba da ovaj prijedlog zakona možemo pohvaliti barem sa dva osnova. Prvi je da je ovaj zakon uzeo u obzir prigovore oporbe, ne sve, ali neke bitne prigovore piše u obrazloženju zakona da je klub HDZ-a predlagao da se u Velikoj Gorici ostavi Općinski županijski sud. Imali smo razloge zbog čega smo to tvrdili. Govorili smo o gradu koji je šesti po veličini grad u Republici Hrvatskoj, gradu kojeg kad bi se dogodilo ono što je bilo predmetom prvog čitanja zakona postao iznimka od pravila o sjedištima sudova i evo za pohvaliti je i hvala na tome što ste uvažili naše argumente i što ste u Velikoj Gorici zadržali sustav kakav smo imali. Drugo je pitanje da li je sad baš najsretnije da Županijski sud u Velikoj Gorici bude nadležan za dio Grada Zagreba, međutim to se gotovo više radi o Zagrebačkoj županiji i prstenu pa je onda tim jednostavnije i logičnije podržati ovaj prijedlog. Ima još jedan razlog zašto bih pohvalio ovaj zakon. To je činjenica da u ovom zakonu, a ja ću evo uzet vam samo minutu vremena, reći da ovaj zakon utvrđuje sjedišta sudova na način da govori recimo da će sjedište Općinskog suda biti u Crikvenici, Glini, Novoj Gradiški pa govori o tome gdje je sjedište općinskih, županijskih sudova, gdje su stalne službe i navodi gradove i općine u kojima se ti sudovi nalaze. Nedavno su nam iz tabora iste Vlade ali drugog ministarstva tumačili kako je potpuno nebitno da kada se ustanovljuju određena tijela, bilo pravosudna bilo upravna, da u zakonu stoji i sjedište mjesta, grada ili općine u kojoj se ti uredi nalaze. Pa je tako Ministarstvo uprave predložilo da imamo umjesto 20 po novom 5 ureda državne uprave. Prvo su bili 1, 2, 3, 4 i 5 a onda kad su predlagatelji prihvatili kritike onda su to uredi bili određeni za pojedino područje nekih županija. Jedino nitko nije mogao pogoditi, s obzirom da toga u zakonu nije bilo, gdje bi bilo sjedište tih ureda državne uprave. I zato je za pohvaliti činjenicu da kod sudova je to puno normalnije i jasnije riješeno i da za svaki grad i općinu piše da tako kažem kolokvijalno imenom i prezimenom gdje je sjedište pojedinog suda. Ono što piše također u vašem obrazloženju je to što će biti učinci ove reorganizacije pravosudnog sustava, dijela, sjedišta i područja. Ravnomjernija radna opterećenost sudova i sudaca, smanjenje troškova delegacije predmeta s opterećenih sudova na sudove s manjim priljevom predmeta. Manji broj sudova osigurava ujednačeniju sudsku praksu i daje bolju mogućnost za specijalizaciju sudaca. To su ovako neki vrijednosni kriteriji, teško možda dokazivi ali hajmo vjerovati da manji broj sudova garantira ujednačenu sudsku praksu nego dosada. Mada mislim da bi tu više se trebalo govoriti o općim sjednicama Vrhovnog suda i onim stajalištima koja će zauzimati pa biti obvezna cijelom sustavu. Veća pokretljivost sudskog osoblja, ravnomjernija iskorištenost postojećih resursa. Ja ću ovdje i u ime pravosuđa reći da su ti resursi, a govori se o informacijskim sustavima, informatičkoj opremi, službenim vozilima, nisu na nekoj zavidnoj razini i da ćemo mi podržati da se informatički, osobito informatički ti sudovi ojačaju bez obzira na ove e-predmete i ovo što ste govorili o informatičkom obrađivanju predmeta. Smanjenje broja predsjednika općinskih sudova i prekršajnih sudova, to je sigurno stanovita ušteda. Smanjenje broja sudaca koji obavljaju posebna zaduženja to će ostati vjerojatno i nadalje problem, osobito na predsjednicima sudova i onim kategorijama koliko se njihova norma može umanjiti. Mogućnost bolje organizacije radnih procesa, okrupnjavanje sudova olakšava tijelima sudske i pravosudne uprave nadzor nad radom sudova, njihovih predsjednika i sudaca. Naravno da u cijelom ovom sustavu vjerujem da se može bitno unaprijediti i pravosudna uprava i da to je dosta rekao bih direktan utjecaj Ministarstva pravosuđa koje na to može utjecati. Mislim da pravosudna uprava, osobito kad vidite broj službenika s obzirom na broj sudaca može biti adekvatnije i kvalitetnije uređena. Ono što smo bez obzira na podršku željeli sugerirati, a vi ste u obrazloženju to i naveli, da je različit rok stupanja na snagu pojedinih odredbi ovoga zakona pa je tako naša sugestija ako je ikako moguće a odnosi se na ovaj članak 4. stavak 4. da ta norma stupa na snagu 1. travnja 2016. godine. Dakle, to je najduži rok za primjenu nekih od odredaba ovog zakona, da barem pokušate, znamo da se radi o žalbenim postupcima da se i to dogodi do kraja iduće godine, dakle do kraja 2015. Time bi i vaš prijedlog na neki način bio konzistentniji. Sve ove norme koje stupaju s odgodnim vremenskim uvjetom na snagu bilo bi logično da stupe, ima još godina i nešto mjeseci, da stupe do kraja iduće godine a ne da se proteže stupanje na snagu tih normi tek u 2016. godini. Tim više što je to jedna od velikih poboljšica dosadašnjeg sustava. Naime za, evo kako kažu našu javnost, to je odredba po kojoj će županijski sudovi moći odlučivati po žalbi bez obzira koji je teritorijalno nadležan općinski sud donio prvostupanjsku presudu čime vjerujemo da ćete stvarno ubrzati rad osobito u drugom stupnju u žalbenim postupcima. I to je sigurno jedna od stvari koja je neću reći da je bila rak-rana, bila je jedan od ozbiljnih prigovora našem pravosudnom sustavu. Dakle, ako je moguće naša sugestija bi bila da i ta norma stupi na snagu do kraja iduće godine. Vjerujemo da je ovakva teritorijalna nadležnost županijskih sudova kako se predlaže jedna od najboljih korekcija u ovom zakonu i da će na ovakav način drugostupanjskih sudova stvarno doprinijeti tome da pravda bude dostižna ali da ne bude i tako spora jer vjerujemo da je jedan od najvećih prigovora na pravosudni sustav u Republici Hrvatskoj ne samo gomila zakona nego i sporost u ostvarivanju interesa pred pravosudnim tijelima, odnosno sporost u donošenju odluka ili presuda. S obzirom na sve rečeno, još jednom pozdravljamo napore Vlade i ministarstva, osobito da pripremi konačan tekst zakona bez obzira što uvijek s obzirom na teritorijalno ustrojstvo bit će prigovora, govorili ste o tome, svako mjesto bi željelo imati čim više institucija na svom području. Ako se garantirano ono što sam pročitao da su prijedlozi da će se riješiti ovim zakonom, mada nismo sigurni u potpunosti ne dijelimo možda mišljenje da će se to sve dogoditi, ali i djelom ako pomaknemo stvari sa današnjeg stanja vjerujemo da će to biti pozitivan korak naprijed. Još jednom želim naglasiti da se zahvaljujem da ste prihvatili prijedlog kluba HDZ-a i odredili sjedište Županijskog i Općinskog suda u Velikoj Gorici, ono se sad poklada i sa nadležnošću kaznenoga suda, prekršajnog suda i mislimo da je to dosta koherentno pripremljen prijedlog. Na tome vam se zahvaljujemo i mogu reći u ime kluba HDZ-a da ćemo mi podržati ovakav konačni prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovana Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolega Mlakar, ja sam osoba koja se gotovo nikada ne javlja za replike jer smatram da svatko može svoje mišljenje izraziti ili kad govori u ime kluba, ili kad govori u pojedinačnoj raspravi, a nikada mi se nije dogodilo da se javljam za repliku prije svoje pojedinačne rasprave. Ali ova količina nekorektnosti koju ste vi sada, ne samo izrekli, nego rekli na početku i na kraju me doista izazvala da moram replicirati. Prije nego li ste u ime kluba HDZ-a govorili o Općinskom sudu u Velikoj Gorici, prije toga je bila sjednica Odbora za zakonodavstvo i sjednica Odbora za pravosuđe na kojim sam eksplicite o tome govorila. Pa mi je čak i vaš kolega, vanjski član Odbora za pravosuđe rekao da sam mu uzela sve riječi iz usta. Nakon toga sam u pojedinačnoj raspravi isto tako govorila o Općinskom sudu Velika Gorica. dakle, radilo se zajedničkim nastojanjima i bilo bi u najmanju ruku korektno …/Govornica isključena./… Posebnost naslova što ste u ministrovom uredu bili nakon što ste pisani poziv dobili od mene i vi, i kolega Šuker, i kolega Beus Richembergh, i gradonačelnik Grada Velike Gorice Dražen Barišić i tada smo razgovarali o toj temi. Hvala lijepo.
Odgovor. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Polako, nemojte dobacivati, molim vas prestanite dobacivati. Isključite mikrofon, budite ljubazni. Odgovor na repliku Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Fabijančić-Križanić, žao mi je da ste ovako nastupili. Ni jednom riječju nisam govorio tko se sve zalagao za ostanak suda, Županijskog i Općinskog u Velikoj Gorici kako je to riješeno do sada. Ono gdje sam vas mislio poštedjeti, a vidim da je možda i dobro da se ne javljate prečesto za pojedinačne rasprave, u ovom dijelu je činjenica da vi kao saborska zastupnica mene niste uopće ovlašteni pozivati na sastanak u Ministarstvo pravosuđa osobito ne kad taj sastanak organizira ministar pravosuđa. Pa smo se mi odazvali sastanku jer nam je bio interes Velike Gorice preći od nekih naših taština da li bismo se javili ili se ne bismo javili govoriti o sadržaju zakona i o sjedištu sudova. Vi ste se, točno je borili u svoje osobno ime, govorili na Odboru za pravosuđe gdje sam bio nazočan o potrebi da sud u Velikoj Gorici ostane. Ali ja nisam govorio o svima koji su se za to zalagali, to vam u ostalom piše u obrazloženju koje je ministar naveo. Ako vi mislite da bih ja morao u svojim istupima posebno vas hvaliti zato što ste vi govorili u svoje ime, a vaš klub se nije slagao s našim stajalištem, i nije imao primjedbi da se Velikoj Gorici ukine taj sud, to je drugo pitanje. Ali to je pitanje koje vi morate riješiti u granicama kluba SDP-a u Hrvatskom saboru a ne prebacivati odgovornost nekom drugom.
Druga replika poštovani Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Mlakar, mislim da je najbitnije da je sud u Gorici ostao, a sad ko si bude sve pripisivao zasluge, vjerojatno oni koji su najmanje učinili a to se ne odnosi na vas kolegice Fabijančić, najviše. Međutim, ja sam se javio za repliku za nešto drugo. Danas smo možda premalo spomenuli ono što je ključno, a to je da u proteklih ajde uzmimo samo u ovom tisućljeću, ili ovom stoljeću, u proteklih 14 godina na ime sporosti sudova isplaćeno nekoliko stotina milijuna kuna iz državnog proračuna. I po meni kad govorimo o ovoj točci dnevnog reda, a mislim da ste i vi to isticali u svojoj raspravi je to ključno. S tim novcima smo mogli informatizirati sve te sudove, s tim novcima smo mogli riješiti problem smještaja, a isto tako s tim novcima se moglo puno, puno toga riješiti. I daleko je bitnije da građani Hrvatske ostvaruju pravo na pravdu, nego da li će negdje sjediti računovodstvo i predsjednik suda. Daleko je bitnije da tu sjede suci, a u tehničkoj, informatičkoj opremljenosti se ta mogućnost daje. I ako u 2015. godini ovaj iznos za sporost sudova bude manji za 10-ak ili 20 milijuna kuna i ti novce se utroše za informatizaciju sudova, prije svega za sređivanje gruntovnice, onda možemo reći da smo napravili dobar posao. Druga stvar, ono što također želim reći, mi smo kao stranka koja je bila na vlasti pokrenuli određene procese racionalizacije i mislim da bi bilo danas krajnje nepošteno i nekorektno da zbog nekakvih parcijalnih interesa govorimo da to nije dobro.
Onda se za riječ javio ministar Orsat Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle, bilo je jedno od pitanja usklađivanja sudske prakse, opće sjednice Vrhovnog suda i stajališta. Slažem se apsolutno, to će biti materija koja će biti pred vama relativno skoro, kroz Zakon o sudovima gdje moramo naći jednostavno bolji mehanizam da bi se usklađivala sudska praksa i da bi nam građani imali bolju pravnu sigurnost. Ovako kako sada je, nitko nije zadovoljan i radimo na tome. Dakle, to će biti u nacrtu Zakona o sudovima, znači ne ovdje, bit će tamo pa ćemo o tome razgovarati. To je jedna stvar koja će se i povezivala se i sa Žalbenim sudovima, vi znate da se otvaralo pitanje Visokog kaznenog suda. Mi ovo što sada radimo … tamo gdje je najveći problem, a to su Prvostupanjski sudovi u ovom trenutku. Kada ovu fazu završimo onda je sigurno, moramo početi voditi računa o Žalbenim sudovima. Govori se o Visokom kaznenom sudu, iskreno mislim da Hrvatskoj treba više Visoki, Građanski ili Žalbeni građanski sud jer tu nam je praksa čak usklađenija i puno je više predmeta nego Kazneni, ali ne kažem da ne treba i on, ali onda se postavlja pitanje različitog stupnjevanja između Građanskog i Kaznenog, jedno imamo zapravo na dvije razine pa ide, itd. Tako da to je jedno pitanje od kojeg ne bježimo, dapače koje mislimo da moramo svi zajedno adresirati i koje će doći na red. Što se tiče roka za žalbeni postupak, razmotrit ćemo ovaj prijedlog, znači da se on skrati na 01.01., čisto možda da vidite o čemu se radi. Kaznenih predmeta ima oko 8 tisuća, znači govorim … kako ulazimo u to, zato krećemo s tim 1., jednostavno sustav je novi, nismo ga nikad imali u Hrvatskoj. Nismo htjeli i nismo se usudili cijelu parnicu staviti odjednom u žalbeni postupak jer tu kad bi nam bilo što u sustavu ne bi funkcioniralo, bio bi puno veći problem. Onda smo zamislili ući sa … kojih je 7,5%, obiteljski 3,5%, 6% zemljišno knjižnih i kada na tome istestiramo kroz neko vrijeme, znači jedno pola godine, onda ući sa ostatkom parnice, znači sa ostalih 83%. Znači, takav je nekakav … koji smo napravili. Možemo pokušati ovo skratiti, vidjet ćemo, složit ćemo znači jedno i drugo, nemam ništa protiv, jednostavno htjeli smo ići u više stupnjeva, da budemo sigurni u ono što radimo, da ne izazove problem kroz informatizaciju, kroz bilo što drugo. Informatizacija, osnovni alat koji imamo, alat koji je budućnost, ovdje se i pitalo, govorilo se o nekakvim rang listama, koji je sud dobar, koji nije, itd., vrlo brzo ćete to moći vidjeti na web stranici. I sada imate u nekim vrstama predmeta, recimo zemljišno knjižnim, ako odete, vidite točno koliko koji sud rješava, koliko mu dana treba za neki predmet. Ambicija je da to imamo za sve i to građani moraju znati jer oni to plaćaju. Gdje god možemo koristit, ćemo koristit. Mi imamo, znači predviđamo ovo što radimo i već smo sa 50-ak milijuna manje kuna za proračun, ako gledamo četverogodišnje razdoblje do 2012., 2012. – 2016., i stvari se razvijaju dobro. Nama je još ostao Općinski i Građanski sud u Zagrebu i nakon toga prema dogovoru dolazi i Vrhovni sud u sustav, VTS i svi su sudovi unutra. Prekršajni su posebno …, ali svi smo, konačno smo uspjeli staviti sve sudove u jedan sustav. Vi ćete vidjeti, jedna od stvari kad smo ovo radili, podaci jer svaki informatički sustav zapravo zavisi od podataka, kako su oni uneseni, znači vi njega možete napraviti idealnim i savršenim, ako netko ne unese korektan podatak, vi zapravo. Tako da smo, kao što ćete vidjeti u izvješću predsjednika Vrhovnog suda, oni su usklađivali s nama, mi smo usklađivali s njima tako da to jesu podaci zajednički koji su oni kakvi su u mreži. Da li su oni do kraja korektni, to nitko, mi ne možemo, mi znamo znači ono što sud unese kao svoj podatak. Dakle, to ćemo napraviti. Plaćanja su dosta velika. Mi smo ove godine bitno manji, znači mi smo išli u zadnjih 4 godine ukoliko se ne varam, išli smo 27 je bilo valjda 2011., nekakvih 32 je bilo 2012., 36 mislim 2013., tako nekako, sad smo na 8, znači do prije desetak dana, znači izvršenje će biti nekakvih 12-ak milijuna kuna ove godine. To je ono što smo promijenili u Zakonu o sudovima. Međutim, efekti će se tek za dvije godine vidjeti jer sad se plaća razumno suđenje za onaj period od prije 2010., razumijete, tako da, ali svakako, tu će biti uspjeha. … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva se javila poštovana Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, evo, moja rasprava će biti kratka s obzirom da smo doista o ovoj temi puno razgovarali, radi se o zakonu u drugom čitanju. Smatram da je ovaj konačni prijedlog zakona dobar, prvenstveno iz razloga što ćemo njime doći do ravnomjernije radne opterećenosti, do ujednačenije sudske prakse, ravnomjernije iskorištenosti postojećih resursa i skraćivanja trajanja postupka. Ovaj konačni prijedlog i da bismo došli do njega kao što smo čuli i u samom uvodu predlagatelja, a i u raspravama kolege prošao je jednu vrlo široku raspravu među sudstvom, na odborima, među stručnom javnošću i vjerujem da su nađena dobra rješenja i da su ta dobra rješenja upravo rezultat nastojanja svih i nas ovdje i na plenarnoj sjednici kod prvog čitanja i na sjednicama radnih tijela. Ni u kom smislu nisam mislila u raspravi isticati bilo čije zasluge, zato sam reagirala onako replikom na izlaganje kolege Mlakara. Ali očito onaj dio elementarne pristojnosti ne razumije pa i moj prijateljski poziv kolegi da mi se pridruži kod ministra Mlakara on spočitava kao da ja mislim da ja sam ovlaštena ili nisam ovlaštena njega pozivati. Sada bar znam kada i u kojoj mjeri ga mogu pristojno i kolegijalno pozivati, a kada mu se mogu obraćati samo na neki drugi način. Neravnomjerna radna opterećenost koja je sada prisutna je evidentna. Ako uzmemo samo neke primjere pa recimo da u Općinskom sudu Delnice imamo dva suca koji svaki ima otprilike preko800 predmeta u radu, u Općinskom sudu Rijeka je 400 predmeta u radu, Općinski sud Rab koji se vrlo često danas na raspravi spominjao ima jednog suca koji ima tisuću predmeta u radu, pa sada mislim da ne treba biti posebno pravosudno pismen i znati da niti kvaliteta sudovanja u svim vrstama predmeta kojih je ukupno tisuću, niti obrtaj predmeta i spisa na način da rasprave budu često zakazivane pa samim time i predmet završen ne mogu biti tako česte kao kod onog suca koji ima 400 ili 200 predmeta, a da ne kažem da imamo sudova u kojima po sucu ima 90 predmeta. Svi ti suci rade za jednaku plaću sa nejednakom kvalitetom i sa nejednakom uspješnošću, a u konačnici najnezadovoljniji su građani jer svakako onaj građanin koji pravnu zaštitu na sudu dobije na način da ima jednu, sada govorim o građanskim predmetima jednu raspravu godišnje ili eventualno u dvije godine, sigurno ne dobiva pravnu zaštitu. I zato ta racionalnost koja će pomiriti te nelogičnosti je sigurno na dobrom tragu. Složila bih se čak i sa izrazom ministra da u određenim dijelovima postoji feudalni sustav, doista ja ću opet spomenuti Općinski sud u Rabu u kojem imamo predsjednika suda koji je predsjednik suda jednom sucu, imamo ravnatelja sudačke pisarnice koji ima jednog upisničara i imamo biro računovodstvenih usluga koji obavlja financijske poslove za općinski sud. Naravno da racionalnost koja će pokazati fleksibilnost u kojoj će moći kolati i suci i službenici i rasporediti predmete kao i uvođenjem sudbenih dana će doći se do situacije da građanin neće ostati bez sudske zaštite samo će ona biti učinkovitija i brža. Naravno da posljedice dugotrajnosti su i veliki novci koji su se morali s naslova zaštite prava za suđenje u razumnom roku moralo isplaćivati, bez obzira što su ona sada u 2014.godini daleko manja nego do sada ali iznosi od 25 milijuna odnosno 36,5 ili 27 milijuna koji su se isplaćivali tokom 2011., 2012.i 2013.godine govore u prilog tome da uz to što građanin mora biti zadovoljan sa brzom i učinkovitom kako to laici nazivaju sudskom pravdom tako treba i gledati da se uštede i novci. Ovo što sam naprijed spomenula najava sudbenih dana je svakako dobra jel ona omogućava građanima da oni ostvare svoja prava, ali ne znači da cijela logistika mora biti na jednom mjestu. Dakle s jedne strane okrupnjavamo, a s druge strane dolazimo do građanina i on do svoje zaštite prava. Ono što svakako smatram da je isto tako dobro, a to je da smo odredili drugostupanjske sudove koji će rješavati po žalbama u drugom stupnju u određenoj vrsti sporova što će sigurno kod takve koncentracije donijeti i do uže specijalizacije, a samim time i do kvalitete sudovanja. Pa stoga svakako pozdravljam da od ukupno naših 15 županijskih sudova su za drugi stupanj nadležnih pet županijskih sudova, za obiteljske predmete tri i za predmete u zemljišnoknjižnim predmetima isto tako tri. Stoga ću podržati ovaj konačan prijedlog. Hvala lijepo.
Replika poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Pa kolegice Fabijančić drago mi da ste iznesli neke podatke iz jednostavnog razloga da ne ispadne da je Velika Gorica dobila nešto zbog političkog pritiska. I dobro je da se ovdje pokazalo da se mogu različite političke opcije dogovoriti kada su argumenti u pitanju, a argumenti za Sud u Velikoj Gorici su bili isključivo ovi pokazatelji o kojima ste vi govorili. I danas govoriti o tome da na jednom mjestu se treba obračunavati plaća u eri informatizacije kada podaci sa jednog kraja svijeta na drugi prolaze za par tisućinki sekunde je upravo put ka onom čemu cijelo vrijeme govorimo da se u ovoj državi trebaju provesti reforme. Jer nije ostvarivanje pravde nekakav administrativac u nekom gradu, nego sudac koji sudi i koji presuđuje. I to je smisao cijele priče. I bez obzira koliko si to netko danas politički boji ili ne boji reći, ali to je smisao svega onoga o čemu mi govorimo kad trebamo govoriti o reformama. I rekao sam i to ću ponoviti, bilo bi krajnje licemjerno od kluba HDZ-a koji je pokrenuo kresanje da tako kažem sudova prije nekoliko godina, da danas govorimo drugačije kao što su neki govorili prije. Ali to je nebitno. Mislim da je bitno da hrvatski građani dobiju ono što plaćaju, a to je da i sporovi traju neograničeno. Pa možemo danas i komotno reći da i ovaj dug od ovih 50-tak milijardi i velikim dijelom posljedica stoga što mnoge tužbe da se naplate nešto su trajale desetak ili više godina. To su činjenice i istine od kojih ne treba bježati. Dapače, treba ih reći iz razloga da se ne ponavljaju sutra. I možda smo danas premalo govorili o ovim konkretnim činjenicama, ali ne bih htio da Velika Gorica ispadne da je to nekakav politički dogovor, nego to je stvar argumenata i dokaz da ministarstvo može prihvatiti i neke druge ideje, ali koje se na kraju krajeva podržale i sve političke opcije.
Odgovor na repliku, poštovana Vesna Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, apsolutno se slažem sa vama. Općinski sud u Velikoj Gorici je ostao zbog svih onih argumentacija koje su isticane u raspravi između prvog i drugog čitanja. Općinski sud Velika Gorica, ne radi se o tome da je sud duge tradicije. On je sud sa 9 ili 10 sudaca, sud pune jurisdikcije. Dakle i kaznenog i radnog i građanskog prava i sada proširenjem nadležnosti na dio Zagrebačke županije i slažem se sa time da Županijski sud u Velikoj Gorici bude nadležan i za Općinski sud u Novom Zagrebu. Sad ćemo se malo nasmijati, pa ćemo reći da je Turopolje do Save zasigurno sa brojem sudaca i naravno da mu se moraju osigurati materijalni uvjeti, da će biti kvalitetan drugostupanjski sud. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Evo zapodjela se rasprava oko Županijskog suda u Velikoj Gorici, kažu nije politički rješenje, nije dogovorno, a je, znamo svi. Ali to je potpuno nebitno zapravo i ne znam oko čega se zapravo ovdje lome koplja. Čak smo mogli i na području grada Zagreba zajedno sa Zagrebačkom županijom s obzirom na broj stanovnika i s obzirom na, dakle razvijenost ekonomsku grada Zagreba i Zagrebačke županije imati i 3 suda na tom području. Nema uopće potrebe da ovdje oko toga lomimo koplja tko je zaslužan, a tko nije. Pa vi ste najzaslužniji zapravo, jer ste razumno prihvatili prijedloge koji su ovdje bili u raspravi i takav evo zakonski prijedlog i donijeli. Kada govorimo o mreži sudova onda su dvije stvari bitne. Jedna je ono Poglavlje 23. i potreba za racionalizacijom mreže sudova smanjenjem troškova i povećanju efikasnosti sudova. A drugo je dostupnost sudova našim ljudima, našim građanima, dakle svima. E sad kada se uzmu te dvije stvari u obzir, onda evo ovaj najnoviji prijedlog a imali smo ih od 2008. nekoliko i po pitanju općinskih i županijskih i trgovačkih, upravnih i svih ostalih sudova i mreže tih sudova. I evo imamo sad ovaj najnoviji prijedlog. I kada zbrojimo sve te promjene koje su nastale i tijekom bivše Vlade, dakle i ministra pravosuđa, Ministarstva pravosuđa u bivšoj Vladi i evo vas, vaše Vlade ja sam negdje izračunao da je oko 150 predsjedničkih funkcija, dakle predsjednika sudova što prekršajnih, što općinskih i ostalih, dakle ostalo bez te titule predsjednika suda. Nije mi donekle jasno da onda Izvješće predsjednika Vrhovnog suda kažu nema ušteda, nema ništa. Ali ako uzmemo samo taj dio i urede, dakle nije predsjednik suda sam tamo, on ima i činovnika jednog, dva, službenika itd., prateću da kažem službu pa mi nije baš ni jasno od kuda da nema ušteda ili smo na nekom drugom mjestu potrošili više nego što treba u pravosuđu. Kada sam u replici jedanput odgovorio ovdje da je upravo o toj dostupnosti suda. Pa puno je lakše, ako treba da kažem delegirati suca iz, dakle Općinskog ili Županijskog suda u stalnu službu negdje gdje je potreba, da ide jedan sudac ili dva. Dakle, da se dislociraju negoli da predmeti i stranke putuju u to mjesto, troše itd. Puno je jeftinije i puno je jednostavnije. Zbog toga mislim da, evo kako je i rekao moj kolega Salapić u ime kluba i klub HDSSB-a nema, dakle ništa protiv toga, a poglavito stoga što ste evo neću vas da kažem previše hvaliti da se ne bi to okrenulo naopako, dakle poslušali i glas iz, kod nas iz Slavonije u Slavonskom Brodu gdje suci u Slavonskom Brodu su i predsjednik suda izložio jasno i glasno argumente za ovaj naš sud u Slavonskom Brodu u odnosu na neke druge i gdje je zapravo to i da kažem razumno riješeno i učinjeno. Ono što se može vidjeti iz ovog materijala je da niste gledali na pripadnost, dakle administrativnim jedinicama nekih općina ili stalnih službi. Pa evo tu sam zamijetio da ima na primjer iz Splitsko-dalmatinske županije Vrgorac, pripada dubrovačkom, dakle području dubrovačkog suda. Pa onda Križevci iz Koprivničko-križevačke u Bjelovarsko-bilogorsku, Virovitica također, Pakrac i Lipik su također pripale Bjelovaru. Ja vjerujem i znam kad sam malo pogledao kartu i mjerio udaljenosti u kilometrima, a što je vrlo bitno našim ljudima, iako su komunikacije u Hrvatskoj s obzirom na ove moderne još uvijek ne monetizirane autoceste i sve ostale državne ceste relativno dobre i kada znamo činjenicu da na primjer ima ljudi i u svijetu se radi, da kažem iz Chicaga putuju u New York na posao, mislim. Dakle, Hrvatska je u odnosu na te svjetske globalne razmjere zaista i prostorno malena, iako ima malo zanimljiv oblik jel'. Da je taj izračun kilometara, udaljenost pojedinog suda ili pak navika, tradicija stanovnika prema sudu tako određena da zapravo ne vidim puno potrebe da danas ovdje ovoliko dugo dužimo sa ovom raspravom kada vidim da su evo svi klubovi takoreći su se izjasnili za i evo se tu danas već natežemo da kažem 4, 5 sati bez potrebe iako taj materijal treba usvojiti ovakav kakav je. Drugo nemam što za dodati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo još jednu pojedinačnu raspravu. Poštovani Milan Jurković. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Želi li ministar zaključno? Ne. Zaključujem raspravu.
Sljedeći je Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova, drugo čitanje, P.Z. br. 667. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je nakon roka predviđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Shodno i sukladno članku 199. Poslovnika Hrvatskog sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo tko je za? Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 100 glasova za, 5 suzdržanih i 6 protiv glasova, prihvatili smo prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika Vlade da obrazloži amandmane. Poštovana zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala lijepo. Nadam se da će biti više sreće nego prošli put. Poštovane zastupnice i zastupnici [[Upadica Leko: Amandman broj jedan.]] Vlada predlaže amandman u članku 14. stavku 1. podstavak 9. na način da isti glasi: "Stalna služba u Slatini i Prekršajnog suda u Virovitici nastavlja sa radom kao stalna služba Prekršajnog suda u Virovitici." U članku 14. Konačnog prijedloga zakona o područjima i sjedištima sudova navedene su postojeće stalne službe prekršajnih sudova koje nastavljaju sa radom kao stalne službe novo ustanovljenih prekršajnih sudova. S obzirom da su dana 15. rujna 2014. godine ispunjeni uvjeti za spajanje stalne službe u Orahovici i stalne službe u Pitomači Prekršajnom sudu u Virovitici, te su odlukama ministra pravosuđa izvršena spajanja stalnih službi u Orahovici i Pitomači Prekršajnom sudu u Virovitici bilo je potrebno izmijeniti tekst odredbe članka 14. stavak 2. podstavka 9. Konačnog prijedloga zakona.
Hvala lijepa. Poštovane kolegice i kolege, u raspravi o amandmanu mogu sudjelovali samo predstavnici klubova zastupnika. Za ovu raspravu javio se predstavnik kluba HDZ-a u Hrvatskom saboru. Otvaram raspravu i pozivam poštovanog zastupnika Đakića da dođe za govornicu u ime kluba zastupnika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospođo zamjenice. Pa ovaj amandman zapravo je lakrdija hrvatske Vlade koja dolazi u Hrvatski sabor onda kada je raspravljeno o zakonu i kada nismo upoznati 23. listopada danas je amandman napisan u kojem se nešto mijenja. A u samom tekstu zakona u podstavku 9. članka 14. i stavka 1. stalna služba u Orahovici, Pitomači i Slatini Prekršajnog suda u Virovitici nastavlja sa radom kao stalna služba Prekršajnog suda u Virovitici. To je dobar tekst, to je ono što je omogućeno i to je ono što se nema i nije trebalo nikakvim amandmanom Vlade u krajnosti mijenjati. To apsolutno zadovoljava potrebe građana, racionalizira troškove i sve ono što građanima dostupnost prekršajnih postupaka je u mogućnosti. Kakva je ovo lakrdija ja ne mogu sada s pravne strane reći, ali sada kada smo raspravili o zakonu, kada smo definirali gdje su stalne službe, kada se ministar s tim usaglasio, kada ste to jasno napisali sada želite da samostalna služba ostane u Slatini i Pitomaču i Orahovicu kada ste s lokalnom samoupravom dogovorili načine i mogućnost kako bi racionalizirali troškove osporit ćemo vam prostor i u Virovitici kako ne bi se stvorili uvjeti za daljnje funkcioniranje, pa ćete morati tražiti novi prostor za Prekršajni sud. To je ono što se može učiniti na ovakvo nerazumijevanje koje se dogodilo. Ovo je totalno nerazumijevanje, jer dati nekomu pod povoljnim uvjetima prostor na korištenje, a onda ovako izmanipulirati ga to stvarno nisu uvjeti koje bi odobravali bilo kome. Ja sam na razgovoru sa ministrom u raspravi jasno mi je rekao, da ostaje ti ovako kako piše u zakonu. Ostaje ti tako možeš prenesti svima onima građanima koji su zainteresirani kao i službenicima sudova, kao i sucima koji će sada putovati preko 75 km u Viroviticu raditi. Ovo ne liči na ništa. Hvala lijepa.
Poštovani zastupniče nisam vas upozorio niti opomenuo kad ste prijedlog nazvali lakrdijom. To je vaše pravo. Ocjenu vašu ne osporavam. Ali vas opominjem da ne možete uvjetovati di će Vlada raditi. Zato imate opomenu sa ovog stola. Ima li drugih prijavljenih za raspravu? Nema. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da smo većinom glasova, 79 glasova za, 4 suzdržana glasa i 32 glasa protiv prihvatili amandman i uvrstili ga u konačni tekst zakona. Amandman broj dva poštovana zamjenice minitra.
Hvala lijepo. Vlada predlaže brisanje članka 22. Konačnim prijedlogom zakona o područjima i sjedištima sudova u članku 22. propisana je obaveza Državnog sudbenog vijeća da u roku od 60 dana od dana objave ovoga zakona u Narodnim novinama donese odluke o premještanju sudaca i odluke kojima se utvrđuje prestanak dužnosti predsjednika sudova sukladno članku 60. i članku 85. Zakona o Državnom sudbenom vijeću kako bi se osigurali uvjeti neophodni za početak rada sudova ustanovljenih ovim zakonom. S obzirom da će do dana stupanja na snagu ovoga zakona biti dovoljno vremena za obavljanje svih aktivnosti Državnog sudbenog vijeća neophodnih kako bi se osigurali uvjeti za početak rada novo ustanovljenih sudova odredba članka 22. ukazuje se nepotrebnom.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu br. 2 Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 2 Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom, 83 glasa za, 12 glasova suzdržanih i 24 glasa protiv prihvatili amandman br. 2 Vlade RH i postao je sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Molim zamjenicu ministra, amandman br. 3 Vlade RH, obrazloženje.
Hvala lijepo. Predlaže se u članku 24. riječi 1. veljače 2015. zamijeniti riječima 1. travnja 2015., a riječi 1. travnja 2016. zamijeniti riječima 1. siječnja 2016. U saborskoj raspravi o konačnom prijedlogu Zakona o područjima i sjedištima sudova istaknut je prijedlog da se stupanje na snagu odredbe članka 4. stavka 4. konačnog prijedloga zakona odredi sa datumom 1. siječnja 2016. godine kako bi odredbe o nadležnosti županijskih sudova kada odlučuju o žalbama protiv odluka općinskih sudova u građanskim predmetima što ranije stupile na snagu. Kako je ovaj prijedlog osnovan predlaže se vrijeme stupanja na snagu članka 4. stavak 4. konačnog prijedloga zakona umjesto 1. travnja 2016. odrediti sa danom 1. siječnja 2016. Radi osiguravanja uvjeta za rad županijskih sudova u skladu s ovim prijedlogom potrebno je i vrijeme stupanja na snagu zakona odrediti sa datumom 1. travnja 2015., umjesto 1. veljače 2015. Hvala.
Hvala i vama. Otvaram raspravu o amandmanu br. 3 Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 3 Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem, većinom glasova, 98 glasova za, 13 suzdržanih glasova i 8 glasova protiv prihvatili smo amandman br. 3 Vlade RH i time je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Osim amandmana Vlade RH na prijedlog imamo amandmane zastupnika Josipa Đakića. Molim predstavnicu predlagateljice da se očituje o amandmanu poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Amandman br. 1, članak 2. točka 1.
Predloženi amandman se ne prihvaća. Predloženim amandmanom Općinski sud u Virovitici bio bi ustrojen kao stalna služba Županijskog suda u Bjelovaru, a to je suprotno načelima ustrojavanja sudbene vlasti prema kojem općinski sudovi nisu stalne službe županijskih sudova. Hvala.
Hvala. Ostanite za govornicom poštovana zamjenice ministra. Molim podnositelja amandmana poštovanog zastupnika Josipa Đakića da se očituje.
Pa što reći na ovo također nerazumijevanje koje je u svrhu olakšavanja pristupa građana te racionalizaciji i smanjenju putnih troškova sudaca i zaposlenika a svrha u zakonu je upisana da je to jedna od stvari i učinkovitosti ali i racionalizacija da je sudova ta koja bi bila na korist građanima. Znači, stalna služba Županijskog suda iz Bjelovara definirana u Pitomači tj. u Virovitici stvarno bi bila na korist građanima. Postoji prostor, postoje službenici, postoje suci koji sada putuju preko 50 km u Bjelovar. Kada zbrojite troškove njih i zaposlenika vidite koliko su povećani troškovi rada županijskog suda u Bjelovaru. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 1 poštovanog zastupnika Josipa Đakića kojeg Vlada ne prihvaća. Hvala lijepa. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman br. 2 poštovanog zastupnika Josipa Đakića također.
Amandman se odnosi na članak 7. točku 1. i predloženi amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona ne predlaže se ustanovljavanje stalnih službi sudova. Naime, stalne službe osnivaju se odlukom ministra pravosuđa u skladu sa Zakonom o sudovima i Zakonom o područjima i sjedištima sudova. Stoga se ovim konačnim prijedlogom zakona samo navode one postojeće stalne službe koje nastavljaju sa svojim radom kao stalne službe pojedinih sudova ustanovljenih ovim zakonom te sudovi koji nastavljaju sa radom kao stalne službe sudova ustanovljenih ovim zakonom.
Molim poštovanog Josipa Đakića da se očituje o obrazloženju.
Točno je, ministar ima mogućnosti svojom odlukom ustanoviti stalne službe, ali je mogao predložiti i ministar kao i vi zajednički uraditi u ovom zakonu da postoji stalna služba Trgovačkog suda iz Bjelovara u Virovitici. Tako bi poduzetnicima, obrtnicima i svima zainteresiranim građanima koji osnivaju nove tvrtke olakšali mogućnost da to rade ali i onim koji su u problemima ili na sudovima pred trgovačkim sudovima olakšali dostupnost tih sudova. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 2. poštovanog zastupnika Josipa Đakića kojeg Vlada ne prihvaća. Molim glasovanje. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman br. 3 poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo. Amandman broj 3 odnosi se na članak 13., stavak 2, ali ne i 11. Predloženi amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se ustanovljavanje stalnih službi sudova. Naime, stalne službe osnivaju se odlukom ministra pravosuđa kao što smo i prethodno rekli, u skladu sa Zakonom o sudovima i Zakonom o područjima i sjedištima sudova. Stoga se ovim konačnim prijedlogom samo navode postojeće stalne službe koje nastavljaju sa radom, kao stalne službe pojedinih sudova ustanovljenih ovim zakonom te sudovi koji nastavljaju sada kao stalne službe. Hvala.
Hvala lijepa. Molim očitovanje podnositelja amandmana, poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Gospođo zamjenice ministra, kada bi uzeli kartu županije Virovitičko-podravske i vidjeli da je rasprostranjenost prostora preko stotinu kilometara, da je Orahovica od Virovitice 78 kilometara, jasno bi došli do saznanja da potreba za stalnom službom ili službenim danima koja je mogla biti definirana, ovim zakonom bi stvarno bila zadovoljavajuća prema građanima. Ovo što je sada sigurno neće biti dovoljno i neće biti dobro. Stalna služba u Slatini, Orahovici i Pitomači je to što zadovoljava potrebe ili službeni dani eventualno Općinskog suda u Virovitici bi bili stvarna korist pa vas molim da u budućnosti sa ministrom razmotrite tu mogućnost i odlukom ministra ustanovite ili stalne službe ili sudbene dane. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim da glasujemo o amandmanu broj 3 poštovanog zastupnika Josipa Đakića kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandmane poštovanog zastupnika Milana Jurković. Amandman 1.
Amandman se odnosi na članak 13. u smislu dodavanja stavka 3 iza stavka 2. Predloženi amandman se ne prihvaća kao što je i prethodno rečeno, konačnim prijedlogom zakona ne predlaže se ustanovljavanje stalnih službi sudova. Naime, stalne službe osniva odlukom ministar u skladu sa navedenim zakonima. Hvala.
Molim podnositelja amandmana, poštovanog zastupnika Milana Jurković da se očituje. … [[Govornik se ne razumije.]]
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena zamjenice ministra, zanimljivo, ja sam očekivao da ćete prihvatiti amandman s obzirom na argumente. Prostor bivšeg Općinskog suda Otočac pokrivao je prostor grada Otočca, Općine Vrhovine i Općine Brinje. 2,5% prostora RH, preko 1100 kvadratnih kilometara, dakle prostor veći od 7 najvećih hrvatskih gradova uključujući i Zagreb. Putovanje sudaca i zaposlenika suda od Otočca, Korenice do Gospića iznosi preko 150 tisuća kuna godišnje. Zgrada Općinskog suda u Otočcu renovirana je neposredno prije neopravdanog zatvaranja. Ovime u jednom značajnom dijelu građana Ličko-senjske županije iz prostora grada Otočca, Općine Vrhovine i Općine Brinje na neki način se onemogućava Ustavna odredba da imaju pravo na sudsku zaštitu i sudske procese. Vjerujem, a znam da je bilo razmišljanje u ministarstvu, da se prihvati stalna služba Općinskog suda u Gospiću sa sjedištem u Otočcu, da će ministar razmotrivši prave argumente kroz članak 11. u dogledno vrijeme uvesti stalnu službu Općinskog suda Gospić u gradu Otočcu. Zahvaljujem ministarstvu što je od 1. nacrta prijedloga zakona odustalo i ostavilo Općinski sud u Gospiću i ne smatram vas u ministarstvu krivim za to što stalna služba neće biti u Otočcu, nego nesposobnu gradsku vlast SDP-a Otočac koja nije na pravi način prezentirala svoje probleme. Tražim glasanje. Hvala.
Hvala lijepa. Molim da se glasuje o amandmanu poštovanog zastupnika Milana Jurković kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Molim idemo na amandman broj 1 Kluba zastupnika DC-a, Novi val i nezavisni zastupnici Martinčev, Baranović.
Amandmanom broj 1 traži se izmjena članka 2., točke 12, stavka 3. Vlada ne prihvaća predloženi amandman. Naime područje nadležnosti Općinskog suda u Novog Zagrebu usklađeno je sa teritorijalnim ustrojem gradskih četvrti grada Zagreba, a prema tom ustroju su gradske četvrti Novi Zagreb zapad i Novi Zagreb istok. Kao gradske četvrti grada Zagreba južno od rijeke Save. Grad Dugo Selo i Općina Rugvica prema važećem zakonu o područjima i sjedištima sudova spadaju u nadležnost Općinskog suda u Sesvetama. A s obzirom da Općinski sud u Sesvetama nastavlja sa radom kao stalna služba Općinsko-građanskog suda u Zagrebu, područja grada Dugo Selo i Općine Rugvica spadaju u nadležnost Općinsko-građanskog suda u Zagrebu.
U ime podnositelja amandmana, poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospođo zamjenice, iz ovog vašeg izlaganja jako je vidljivo koliki je kaos ovim prijedlogom, ovim vašim zakonskim prijedlogom napravljen. Dakle, potpuno ste bespotrebno kao predlagač spojili sudove i onda ih razdvojili tako da granica je rijeka Sava, mislim da ste na ovaj način izbili iz džepa poreznih obveznika velike količine novaca da bi se uspostavio ovaj model koji tražite i umjesto da ste te novce potrošili za prave reformske poteze mislim da ćete sa ovim rješenjem koji predlažete za razliku od ovog koji je predložen u amandmanu našeg prijedloga kluba gdje se na neki način korigira ovaj vaš prijedlog i malo više uvodi reda i naravno pojeftinjuje ova reforma. Prema tome, tražim glasanje i pozivam kolege da doista ozbiljno shvate ovaj model koji će biti skup, izazvat će kaos i veliko nezadovoljstvo građana i pravne struke naravno. Molim glasanje.
Hvala lijepa. Molim da glasujemo o amandmanu broj 1 Kluba zastupnika DC Novi val nezavisnih zastupnika Martinčević, Baranović. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman broj 2 istog kluba zastupnika, poštovana zamjenice ministra.
Hvala. Amandmanom se predlaže izmjena članka 2. točke 15.u stavku 2. Vlada ne prihvaća predloženi amandman jer je područje nadležnosti općinskog građanskog suda usklađeno sa teritorijalnim ustrojem gradskih četvrti grada Zagreba. S obzirom da je trenutno Općinski građanski sud u Zagrebu najveći sud u RH i da pristup tom sudu ima najveći broj stanovnika ovim konačnim prijedlogom područje nadležnosti Općinskog građanskog suda u Zagrebu je podijeljeno na područje grada Zagreba sjeverno od rijeke Save koje će spadati u nadležnost Općinskog građanskog suda u Zagrebu i područje grada Zagreba južno od rijeke Save koje spada u područje nadležnosti Općinskog suda u Novom Zagrebu.
Hvala lijepa. U ime podnositelja amandmana poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt.
Naš klub je predložio da Općinski građanski sud u Zagrebu ostane jedna cjelina, a da se problem opterećenosti riješi na drugi način, a ne razbijanjem tog suda na dva dijela na način da rijeka Sava bude granica jer će i stranke i odvjetnici i suci morati imati kartu grada Zagreba kako bi se snašli kojem sudu pripadaju. Molim glasovanje iz razloga što i ovo rješenje koje je predložio predlagač odnosno ministarstvo i Vlada će bitno poskupjeti reformu pravosuđa u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Molim da glasujemo o amandmanu broj 2 Kluba zastupnika DC Novi val i nezavisnih zastupnika Martinčević, Baranović kojeg Vlada nije prihvatila. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu amandman. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. za donošenje ovog zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru na temelju članka 252. Poslovnika Hrvatskog sabora. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 87 glasova za, 13 suzdržanih glasova i 14 protiv glasova donesen zakon u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda. - Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava, drugo čitanje, P.Z. br. 668; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Orsat Miljenić, ministar pravosuđa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Znači ovo je zapravo zakon koji je prirodno nastavak na onaj prethodni koji ste upravo raspravili. Sve ono što vrijedi za sudove tim više vrijedi i za Državno odvjetništvo koje samo po sebi je hijerarhijska organizacija gdje očekujemo da će ovakvo sažimanje zapravo dati i veće efekte. Međutim, kod Državnog odvjetništva ukazao bih na još jednu stvar, jedan pogled na rad onoga što, dakle ono što oni rade već govori u prilog tome da koncentracija, izdvajanje na neki način iz lokalne sredine i okrupnjavanje može dati samo bolje rezultate. I to je u Hrvatskoj ali nije samo u Hrvatskoj, to je u svakoj zemlji na svijetu. Potrebno se nekad maknuti da biste mogli obavljati tako težak posao kao što je kazneni progon ili zastupanje imovinskih interesa nekad i suprotno onome što hoće vaša lokalna sredina. I zato ovo ima još jedan psihološki dodatni element uz sve ono što sam govorio o sudovima. Dopustite ponovno, govorili smo o proračunu pa ću vam samo ukazati na par podataka iz istog onog izvješća koje sam citirao prije. Dakle, broj tužitelja. Hrvatska 14,5, prosjek Vijeća Europe 11,8. Dakle imamo ih iznadprosječno. Ponavljam, kriteriji nisu svugdje, u nekim zemljama jesu uključeni građanski odjeli, u nekima nisu ali ovo je službeni podatak. Broj službenika isto tako u tim nekakvim je kategorijama. Proračuni, mi smo negdje malo u izdvajanju znači smo negdje malo ispod prosjeka Vijeća Europe i tu trebamo više dati, upravo na ovu stranu proračuna. Postavlja se pitanje zašto i ono što smo mi radili proračun sudova za obrane po službenim dužnostima i vještačenjima se treba smanjivati i treba se povećati onaj proračun koji ide za Državno odvjetništvo. Međutim, sad se postavlja pitanje kako je uopće moguće da ima sudskih istraga? Više ih nema ali kako je moguće kad ih od 2008. nije trebalo više biti? I što zapravo ti iznosi rade tamo osim ako su suđenja po službenoj dužnosti i zašto ona nisu bila provedena dosada? Znači najnovija ako je sada prebačena je 5 godina. Dakle, to je jedan problem. Sad je to sve na Državnom odvjetništvu i mi ćemo sigurno sada kod preraspodijele dakle kod novog proračuna morati to uzeti u obzir i preraspodijeliti ovaj dio koji je sada na sudovima zbog funkcija koje smo zbog ZKP-a još 2008. dali državnim odvjetništvima. Znači, da ide veći dio tamo. Evo, ja ne bih dalje dužio. Isti je kriterij, 15 pravosudnih područja, dakle 15 županijskih državnih odvjetništava ostalo je kako je, 22 općinska državna odvjetništva. Evo, hvala lijepo.
Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Branko Vukšić u ime kluba Slavka Linića, Branka Vukšića, Nedžada Hodžića. Nema ga, gubi pravo na raspravu o ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba HNS-a poštovana Vesna Sabolić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnicom još jednom. Klub zastupnika HNS-a u potpunosti se slaže s Konačnim prijedlogom Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Sve što je prethodno izneseno o konačnom prijedlogu ili što smo mi u ime kluba, što sam ja u ime kluba HNS-a iznijela vezano za Zakon o područjima i sjedištima sudova jednako tako vrijedi i za ovaj konačni prijedlog. Obzirom da su oba zakonska prijedloga dio Strategije reforme pravosuđa u kojoj je jedan od glavnih prioriteta reorganizacija i racionalizacija mreže sudova i državnih odvjetništava. Ponovno ističem ovim prijedlogom zakona povećat će se prije svega dostupnost državnih odvjetništava građanima, jednako kao i sudovima. Naravno pod tim podrazumijevamo kvalitetu odnosno učinkovitost. Ima samo jedna zanimljivost da kroz cijelu ovu široku javnu raspravu ni jedna lokalne samouprave nije podnijela zahtjev niti predložila da se državno odvjetništvo osnuje baš u njihovom dvorištu, zanimljivo jel tako? Hvala lijepa, ovo je samo jedna uzgredna primjedba.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Evo, gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicom poslušali su me i vrlo su brzo u raspravi, ubrzali su rasprave i ja vjerujem da ćemo mi to danas brzo i završiti. Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava koje ste predložili jednako su da kažem racionalniji prijedlog nego što je bio ranije i ovdje imamo 15 državnih odvjetništava da ih sad ne nabrajam kako ne bih trošio dragocjeno vrijeme. Klub HDSSB-a je za ovaj prijedlog koji ste predložili i koji je ajde da kažem u Brodskoj-posavskoj županiji za područje Požeške i Brodsko-posavske županije je jedno državno odvjetništvo, ovaj prijedlog je zapravo racionalizacija koja je korisna. I nadam se da ćemo u slijedećem razdoblju kao što je rekao i kolega Salapić da ga ne citiram, a s obzirom na administrativni preustroj koji nam slijedi i koji tak plašljivo najavljuju iz Vlade, iz građanskih udruga i svih ostalih uskoro donijeti i vjerojatno još racionalniju, još bolju mrežu ovih sudova. No, ono što bih htio reći da državna odvjetništva koja su ovdje u 15, dakle ima ih 15 u Hrvatskoj volio bih kada bi broj predmeta na tim odvjetništvima bio manji, kada bi bili manje zauzeti, manje angažirani, kada bi bilo manje kriminala i korupcije to bi bilo puno bolje pa da možemo onda razmišljati zbog toga u smislu racionalizacije i smanjenja broja državnih odvjetništva. Nažalost čini mi se da niti ova Vlada ne uspijeva u tome, a ne znam kako će se Hrvatska kretati dalje u tom smjeru. Uglavnom klub HDSSB-a će podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo vidim da smo počeli ubrzavat, ubrzat ćemo i mi svoje izlaganje. Zakon o područjima i sjedištima državnih odvjetništava kao kolateralna žrtva ovog prethodnog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Nema razloga kad smo govorili već afirmativno o onom prvom zakonu da ovom nešto osobito prigovaramo. Jedino je možda šteta što u obrazloženju ovog zakona nema istih onih konstatacija o tome što će ova reorganizacija donijeti, jer bi onda našli i onaj kriterij da bi se ujednačila praksa državnih odvjetništava kao što bi se trebala ujednačiti smanjenjem broja općinskih sudova i sudska praksa. I to me jednostavno asocira na činjenicu da praksa u radu Županijskih držanih odvjetništava je daleko od ujednačene, a jedan od rekao bih drastičnih slučajeva imali smo prilike vidjeti kod rješavanja pitanja europskog uhidbenog naloga, i ponašanja, i postupanja Županijskog državnog odvjetništva u Velikoj Gorici i onoga u Gradu Zagrebu. Ako će reorganizacija ipak područja, ja bih stvarno molio, evo neću dugo, ako će reorganizacija područja i sjedišta sudova imati iste implikacije i na područja i sjedišta državnih odvjetništava da ujednači praksu u radu Županijskih državnih odvjetništava mi ćemo to svesrdno pozdraviti i podržati, a s obzirom da ovaj zakon slijedi zakon koji smo prethodno raspravili podržat će klub HDZ-a i donošenje ovog zakona. Hvala.
Replika poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Kako je latinsko pravilo da nešto pogrešno treba ispraviti, dozvolite mi kolega, ja se slažem s vama što se tiče neujednačenosti i prakse i da to treba napraviti, ali primjer koji ste naveli nije adekvatan zato što je to državno odvjetništvo ostalo na svom stajalištu a sudovi su nailazili, mi smo kod sudova primijetili različitost postupanja. Dakle, državno odvjetništvo imalo je jedinstven stav, u slučaju kojeg spominjete tako rado.
Odgovor na repliku Davorin Mlakar.
Onda radi pune informiranosti kolegice Antičević u jednom slučaju se državno odvjetništvo žalilo na odluku suda a u drugom nije. U tom je razlika u postupanja ta dva Županijska državna odvjetništva, da bi u konačnici se dogodilo sa vašim projektom gospodina Perkovića upravo ono što smo od početka govorili, a to da bude izručen po primjeni europskog uhidbenog naloga što je državno odvjetništvo trebalo na vrijeme uočiti.
U ime kluba SDP-a govorit će poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava donošenje Zakona o područjima i sjedištima Državnih odvjetništava, kao što evo već svi znamo da se na takav način paralelno usklađuje čitav pravosudni sustav, da ćemo imati 15 županijskih državnih odvjetništava i 22 općinska državna odvjetništva. Ono što bih svakako htjela reći, što se odnosi i na prethodni Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova tako jednako i ovom Prijedlogu zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava, nešto što je nama prijeko potrebno u komunikaciji sa stručnom javnošću, a još više sa općom javnošću, ono što je učinilo ministarstvo, osobno ministar sa svojim suradnicima. To je bila jedna dobra komunikacija kako ljudima nešto što u startu su do sada bar doživljavali, već u startu su stvarali otpor da ne treba, evo i danas smo imali, ali srećom ipak jedno izuzetno, samo izdvojeno mišljenje da ne bi trebalo, da ne postoji uopće ni selo ni grad, ako nema škole, ako nema pošte, ako nema suda. Da to onda više nema ni takve atribute. Dakle, ostvarena je jedna dobra komunikacija u smislu da se obrazlaže što se time postiže. Mi smo i do sada imali, od 2008. mi smanjujemo mrežu, odnosno smanjujemo broj i sudova i državnih odvjetništava, ali rekla bih da je to često do sada ili se bar činilo da se to radi linearno. Mi smo ovdje imali čitav jedan prikaz, nama je po odborima bilo prikazano, to je također pravosudnim tijelima bilo prikazano i građanima, što, dakle, nisu samo ušteda, da se nešto ukida, nego koja je neposredna korist građanima. Koliko će oni uštedjeti što ministar često napominje, samo na kamatama, koliko ubrzanje svih vrsti postupaka znači prije svega za građane, ali jednako znači i za državu. Da se sredstva poreznih obveznika troše ondje gdje je puno važnije i gdje nije potrebno rasipati sredstva. Molim vas, nedavno, jedna Engleska govori, nemamo toliko sredstava, moramo naš sustav pojednostaviti, nemamo sredstava da trošimo toliko novca za naše pravosuđe. Dakle, sve zemlje gledaju kako taj sustav učiniti jednostavnijim, jeftinijim i za državu i za stranke. Mi smo imali često različita razdoblja u našoj povijesti pa i u nedavnoj povijesti, da evo se uspjehom smatra pa i ranije dok je Hrvatska bila u sastavu bivše države, Jugoslavije, da se smatra ako se osnuje jedno općinsko državno odvjetništvo ili sud, da je to pobjeda za tu sredinu. I sama sam svjedočila velikom slavlju i te lokalne zajednice pa i čitave sudbene vlasti u cjelini, kako eto će na takav način pravosudna vlast biti bliža građanima. I što molim vas građanin ima od toga kad njegov susjed živi u blizini suda, preko puta suda. Ja znam osobno, u Zadru, jednu ženu koja ima jedan spor koji traje desetljećima, a stoji na tom trgu preko puta suda. Pa ona bi rađe da joj je sud u Dubrovniku pa da joj se riješilo ne samo za 6 mjeseci, nego za 6 godina, nego koliko godina čeka. Dakle, i meni je drago danas što je to, samo imali smo jedan koji nije valjda iz te struke i misli da na takav način podilazi svojoj lokalnoj zajednici, ali bio zaista usamljen govornik, svi iz različitih političkih opcija i u ime kluba i pojedinačno, naravno izražavali su i neke svoje dvojbe, ali nitko nema dvojbu da zaista je ta naša mreža sudova pregolema, prekomplicirana i da Hrvatska kao mala zemlja ne može jednostavno trošiti toliko sredstava, da nisu efekti. Kad bi mi barem imali efekte da smo se riješili zaostataka, da su suci i državni odvjetnici jednako raspoređeni. Pa sama ta činjenica da jedan sudac ili jedan državni odvjetnik ima 15 predmeta, a drugi ima 38 ili 40, govori o tome da tu se već stvorila neravnoteža i nepravda prema onome koji treba dijeliti pravdu. A mi smo ti koji stvaramo uvjete i koji prije svega u startu, ti uvjeti moraju biti pravedni i pravični. Dakle, sama činjenica ukidanja nije dvojbena. Ono što će se postići i što želimo govoreći u ime kluba SDP-a posebno istaknuti, a to su i mnogi kolege rekli i evo, moj prethodnik koji je ovdje govorio, da se ubrzaju postupci i da se stvore uvjeti za stvaranje pravne sigurnosti građana, prije svega kada se radi o kaznenom sudovanju, odnosno o kaznenom progonu. Mi nažalost još uvijek moramo ustanoviti da ta kaznena politika je sasvim različita u različitim krajevima lijepe naše. Kolega Mlakar je iznio jedan neadekvatan primjer, ali je činjenica da ne treba biti prostorno udaljena dva državna mala odvjetništva, da sasvim drugačije postupaju, a kamoli još kad su udaljena. Ali primjer koji je govorio kolega Mlakar pa sada govori kako to, to je unejednačena praksa jer se državno odvjetništvo u istom predmetu, u jednom se žalilo, u drugom se nije žalilo, a molim vas, kad ste vi vidjeli i koji je pravni interes stranke koja je uspjela u prvostupanjskom da se žali? Vidite kako se manipulira ponekad činjenicama. Bilo kad je stranka uspjela, okrivljenik ako je oslobođen, sigurno se on neće žaliti na to, nema …. I tako i državno odvjetništvo, ako je postiglo ono što je tražilo, onda ako je uspjelo, naravno da se neće žaliti. Žalit će se ondje gdje nije uspjelo. Međutim to je abeceda i jedan pokušaj male digresije i neke sitne manipulacije koja čak i nije bitna u ovoj raspravi. Dakle, ono što je i ministar istaknuto, to je da se s obzirom na strukturu državnih odvjetništva koji su na neki način i dobili svoju određenu samostalnost, pogotovo zamjenici, ali ipak je to jedna više-manje … strukturirana organizacija, dakle gdje jednostavno male sredine koje su povezane i dugo godina gdje isti pravosudni dužnosnici rade, jednostavno stvara dojam kod građana da se ne postupka onako kako bi se trebalo postupati. Sad se otklanja na ovakav način i takav prigovor. Prema tome stvoreni su zaista uvjeti jedne veće pravne sigurnosti ali i jedne jedinstvene kaznene politike, tako da građanin zna. Ali mi još danas imamo slučaj i to treba otvoreno reći nešto je kazneno djelo u jednom kraju Hrvatske u drugom dijelu se to ne progoni ili možda još nije došlo na red, ne znam, ali vjerojatno će i ovaj prijedlog zakona tome doskočiti da će se postupci ubrzati i da se stvori jedno povjerenje građana toliko potrebno našem pravosudnom sustavu jer to je jedan začarani krug. Niti pravosuđe ne može funkcionirati bez povjerenja građana i obrnuta je situacija i građani i moraju i trebaju imati povjerenje u sustav. A da bi imali to povjerenje onda takve odluke trebaju biti brze, transparentne i trebaju u sličnim situacijama. Dakle i takav sustav mora biti na neki način … da stranka u postupku zna otprilike što je čeka, a ne da je potpuno sve neizvjesno. Evo ja mislim da se mnoge neizvjesnosti koje su pratile i ovaj segment našeg pravosuđa da će pridonositi boljitku, a prije svega na zadovoljstvo građana. Hvala lijepa.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo kolegice, lijepo ste vi opisali kako ste apsolutno u podršci ovakve racionalizacije mreže, no međutim podsjetit ću vas kako ste zaboravili u biti vaše nastupe 2011.godine, zaboravili ste tiskovnu konferenciju kada ste inzistirali i tražili te najavljivali i pisali ustavnu tužbu protiv nacionalizacije sudova. Zaboravili ste da ste tada tražili institucionalnu decentralizaciju, a ne centralizaciju, zaboravili ste da ste zajedno sa kolegom Ronkom u Požegi napravili tiskovnu konferenciju i ovaj demagoški nastup danas stvarno ne vodi ničemu. Da, općine i gradovi su stvarno bez institucija pustoš i pravna i logična i stvarna, ako nema sudova, ako nema odvjetništava, ako nema škola, ako nema doktora i veterinara onda stvarno oni počnu biti predmet iseljavanja, raseljavanja i zapostavljanja. Nema oporavka ruralnih prostora ako nema institucija. Mi smo podržali uz sve ove naše primjedbe koje su kvalitetne i adekvatne koje idu u korist racionalizacije i pomoći … građanima i predlažemo da sve ono što se može instalirati bude instalirano uz pomoć regionalne i lokalne samouprave tj. da daju prostor besplatno na korištenje sudskim vlastima.
Ingrid Antičević-Marinović odgovor na repliku.
Ja sam o tome javno govorila, ne samo govorila nego ja sam bila upravo osoba koja je osnovala 15 državnih odvjetništava i sudova. Devedesetih godina ste potezom pera osnovali ispod gotovo svakog stabla sud i državno odvjetništvo, imenovali predsjednike sudova kojima ste plaćali plaću, a oni nisu imali gdje raditi. zbog velikog zaostatka i 50% kadra koje ste potjerali prva je zadaća bila da se osiguraju sredstva i uspostavi ono što ste vi osnovali. Potezom pera ste osnovali, ali nisu radili, nisu imali osigurani ni mjesto ni ovo. Međutim danas nakon autocesta nakon toliko vremena i oni su polučili određene uspjehe u svojem razdoblju i riješili veliki dio zaostataka. Ali danas u ovakvoj krizi i kada imamo ovako transparentno dakle nije samo ukidanje radi ukidanja dragi kolega, vama je obrazloženo čemu to služi, ali vi još i dalje mislite da ispod kafića gdje pijete kavu ili nešto drugo mora biti odmah državno odvjetništvo i sud. Možda bi i moralo za neke, ali ja duboko vjerujem da ne treba.
Franjo Lucić, replika.
Poštovana kolegice govorili ste o spajanju sudova pa želio bih vas samo pitati koja je svrha. Da slažem se s vama da ne treba ispod svakog stabla biti ni odvjetništvo ni sud, ali ako Sud u Požegi postoji preko 200 godina, ako imamo državno, općinsko, ako imamo županijski sud, a znamo da i za vrijeme HDZ-a ja to javno kažem bivši ministar je donio jednu nepravednu odluku kada je županijski sud preselio u Brod, a to ste sada htjeli isto i sa općinskim sudom ministre također napraviti. Zahvaljujem vam na razumijevanju što ste doživjeli jedno prosvjetljenje i shvatili da Općinski sud u Požegi mora ostati. Stoga pitam vas koja je svrha spajanja? Ministre možete se smijati i ja ću vas pitati i tražit ću od vas pismeno da mi odgovorite koliko ste novaca uštedjeli spajanjem Suda županijskog u Požegi odnosno sa Brodom, ako u Požegi imate zatvorske sustave ženski, muški, maloljetnike i vozite ih u Brod. I onda kaže tamo sudac, znate danas je rasprava otkazana. Pa tko će snositi sve te troškove koje upravo činimo? Drugo, spajanje bolnica, evo Požeška bolnica sa pakračko-lipičkom 30 milijuna kuna je bila dubioza, sada je 50. Pa dajte mi objasnite koji je cilj spajanje bolnica? Ne da je situacija bolja nego 10 puta lošija, to je u sudstvu, to je u zdravstvu. I kakvu mi to politiku vodimo? Gospodarsku? Pa molio bih samo da mi kažete kakvi su financijski efekti, a oni su u minusu debelo. Hvala vam lijepo.
Ingrid Antičević-Marinović odgovor na repliku.
Pa ja ću vam odgovoriti iako očito vi se ministru obraćate. Govorite o institucijama i često smo zaista bili dugo vremena, nismo mogli izaći iz toga imamo zaista stara pravosudna tijela, nisu samo pravosudna tijela zaista po 100, 200 godina oni su dio naše ne samo pravne povijesti oni su dio naše kulture. I u tome sam i sama dugo vremena bila sentimentalna i to je, međutim vi jednostavno danas više ne možete tako razmišljati. Vi ne možete tako razmišljati jer morate znati da suci koji sjede u jednom određenom državnom odvjetništvu manjem ili su 3, 4 puta manje opterećeni za istu plaću nego drugi suci ili državno odvjetništvo. Samo taj jedan, nije to generalno, ne govorim vam generalno. To vam se radi o slučajevima o kojima vi pričate. Isto ste dobacivali ne znam da li baš vi, ali evo koristim priliku da i odgovorim zahtjeva za ocjenu ustavnosti koji mi kolokvijalno zovemo ustavna tužba, zato što su se sudovi, državna odvjetništva ukidala, dakle ne bez ovako provedene široke rasprave nego bez potrebne kvalificirane većine. I Ustavni sud je to ukidao, jer ustrojstvo državne vlasti i u koji spada i sudbena vlast, dakle i ustrojstvo kada se radi o ukidanju ili o osnivanju mora biti doneseno. Dakle, takve odluke, takvi zakoni moraju biti doneseni kvalificiranom većinom koju niste imali.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, rekli ste u jednom trenutku da kad su se otvarale takve institucije da su se građani okupljali, da su pljeskali, da su to bile proslave. Pa zar stvarno mislite da će se sada kod ukidanja opet građani okupljati da bi pljeskali. Ja ću vas pozvati kod sebe da dođete, da vi budete ta osoba kao zastupnica u Saboru koja će izaći pred građane i zajedno s njima pljeskati i veseliti se što se nakon 139 godina ukida neka institucija u jednome gradu. Dakle, nije bit u tome da bude ispod svakog kafića ili sud ili odvjetništvo. Bit je u tome da bude što dostupnije građanima, što bliže njima. I zanimljivo je kad danas slušamo rasprave da u principu većina kolegica i kolega koji se nalaze u gradovima, koji ništa ne gube statusno, naravno zalažu se za ovo. A da oni koji gube, da se naravno zalažu za drugu stvar. Ali činjenica jest da su ljudi pokazali time što ste vi sami rekli da im je potrebno to, da drže do toga da im je taj status potreban, da im je ta institucija potrebna i da su pljeskali kao što se sada građani bune, kao što su sada jako nezadovoljni. I to je činjenica. Dakle, ukidate nešto o.k. ali nemojte očekivati pljesak.
Odgovor na repliku, Ingrid Antičević-Marinović.
Ne treba pljesak. Ja mislim da neki zahtjevi kao što su, zahvati kao što je ovaj oni ne proizvode odmah učinke, oni su malo dugoročniji i često nisu popularni. A mislim da je to vrlina upravo koju pokazuje i ovaj ministar u Vladi, dakle nije bio prisiljen to raditi. Međutim, on treba to napraviti i on zna da ispočetka će se susresti i sa otporima ovakvim iako i nije kada se, generalno ne možete reći da je bilo toliko otpora. Ali možda u manjim sredinama još uvijek ovako razmišljaju kao i vi. I ja se tome ne čudim. Ali ja bih vam odgovorila vrlo precizno na vaš odgovor. Pitajte građanina, sugrađanina, sugrađanku, poznanika ili poznanicu u sudu ili u državnom odvjetništvu čiji predmet godinama stoji, a možda je 30 ili 50 metara udaljen od kuće takve osobe da li bi volio da to tako i dalje ostane i neizvjesno kada će se njegov predmet riješiti ili da potegne 50 ili 60 km i da njegov predmet bude riješen u roku od godine dana.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo najvjerojatnije u petak.
Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima Državnih odvjetništava, drugo čitanje, P.Z. br. 668. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora dostavila Vlada RH. u skladu sa člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade RH. Molim da glasujete. Tko je za? Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 97 glasova za, 9 suzdržanih glasova, 8 protiv prihvaćen prijedlog Vlade da raspravljamo i odlučujemo o njezinom amandmanu. Molim predstavnicu predlagateljice Vlade RH da nam obrazloži amandman broj 1 Vlade RH.
Hvala. Predlaže se brisanje članka 12. U tom članku je određen rok od 60 dana za postupanje Državnog odvjetničkog vijeća u smislu odluka kojima se određuje prestanak dužnosti državnih odvjetnika i odluka o premještanju zamjenika državnih odvjetnika sukladno članku 99.i članku 156.a Zakona o Državnom odvjetništvu kako bi se osigurali uvjeti neophodni za početak rada novo ustanovljenih Državnih odvjetništava. S obzirom da će do dana stupanja na snagu ovoga zakona biti dovoljno vremena za obavljanje svih aktivnosti Državnog odvjetničkog vijeća ukazuje se odredba ovoga članka nepotrebnom. Hvala.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Otvaram raspravu o amandmanu broj 1 Vlade RH. U raspravi mogu sudjelovati predstavnici klubova zastupnika u Hrvatskom saboru. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da glasujemo o amandmanu broj 1 Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 85 glasova za, 5 suzdržanih glasova i 23 protiv prihvatili amandman 1 Vlade RH i time je postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Molim obrazloženje amandmana broj 2 Vlade RH, poštovana zamjenice ministra.
Hvala lijepo. Predlažemo izmjenu članka 14.riječi 1.veljače 2015.se zamjenjuje riječima 1.travnja 2015.godine. Naime, s obzirom da je Vlada RH ponudila amandman na članak 24. Konačnog prijedloga Zakona o područjima i sjedištima sudova kojim se stupanje na snagu toga zakona određuje sa datumom 1.travnja 2015.radi usklađenosti stupanja na snagu ovoga zakona i Zakona o područjima i sjedištima sudova predlaže se da Zakon o područjima i sjedištima Državnih odvjetništava stupi na snagu 1.travnja 2015.godine. Hvala.
Hvala i vama. Otvaram raspravu o amandmanu br. 2 Vlade Republike Hrvatske. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 2 Vlade Republike Hrvatske. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 84 glasa za, 9 suzdržanih i 20 protiv prihvaćen amandman br. 2 Vlade Republike Hrvatske i postao sastavnim dijelom Konačnog prijedloga Zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona i naglašavam, za donošenje ovog Zakona potrebna je većina glasova od svih zastupnika Hrvatskog sabora na temelju Članka 252. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Molim da glasujemo. Tko je za? Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 99 glasova za, 14 suzdržanih donesen Zakon o područjima, sjedištima državnih odvjetništava u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Prijedlog zaključaka Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav u vezi zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma o donošenju Zakona o obavljanju pratećih i neosnovnih djelatnosti u javnom sektoru Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav predložio je Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Na temelju članka 127. stavka 2. Poslovnika Hrvatskog sabora poziva se Vlada RH da provjeri broj i vjerodostojnost potpisa birača i zahtjeva za raspisivanje referenduma o donošenju Zakona o obavljanju pratećih i neosnovnih djelatnosti u javnom sektoru koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavio Organizacijski odbor za izjašnjavanje birača o potrebi da se zatraži raspisivanje referenduma aktom pod brojem, da sve ne čitam od 16. srpnja 2014. godine. U ime predlagatelja predsjednik Odbora Peđa Grbin. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 70. sjednici održanoj dana 15. rujna 2014. godine raspravio je zahtjev za raspisivanje državnog referenduma o donošenju Zakona o obavljanju pratećih i neosnovnih djelatnosti u javnom sektoru koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavio organizacijski odbor za izjašnjavanje birača o potrebi da se zatraži raspisivanje referenduma aktom od 16. srpnja 2014. godine. Odbor je predmetni zahtjev raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 60. Poslovnika Hrvatskoga sabora kojom je odredbom propisano da u postupku raspisivanja referenduma ako to zatraži Ustavom Republike Hrvatske propisan broj birača, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav priprema prijedloge odgovarajućih akata. U okviru svoje nadležnosti utvrđeno je navedenom odredbom Poslovnika Odbor je dužan utvrditi ispunjenje pretpostavki iz članka 87. stavka 1. i 3. Ustava Republike Hrvatske. Obzirom da važećim zakonom koji uređuje pitanje referenduma u Republici Hrvatskoj nije propisano tko obavlja provjeru broja i vjerodostojnost potpisa birača, a imajući u vidu dosadašnju parlamentarnu praksu, da takvu provjeru na temelju zahtjeva Sabora vrši Vlada Republike Hrvatske putem Ministarstva uprave ili drugih tijela Odbor većinom glasova predlaže Hrvatskom saboru da donese zaključak kako ga je u uvodu pročitala gospođa potpredsjednica. Hvala.
Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Evo ispred Odbora za Ustav predsjednik Odbora objasnio je proceduru. Mi bismo željeli nekoliko riječi vezano uz ovu temu iznijeti za govornicom. Prvo, praksa koju je do sada primijenila Vlada Republike Hrvatske u provjeri potpisa Inicijativa za održavanje referenduma ne čini nam se ispravnom, niti ona može govoriti o vjerodostojnosti potpisa. Naime, u nekoliko navrata Vlada je provjeravala potpise referendumskih inicijativa na bazi reprezentativnog uzorka od nekoliko tisuća pa i desetak tisuća potpisa. I to je prema našim saznanjima radio Državni zavod za statistiku. Ako su te informacije točne onda mi držimo da to nije postupak koji može odgovoriti na pitanje da li su osobe koje se nalaze u potpisima određene inicijative birači u smislu našeg važećeg zakonodavstva jer jedino Ministarstvo uprave iz svoje potpune baze popisa birača može utvrditi tko su birači u RH i tko su naravno i birači koji nemaju prebivalište u RH. S druge pak strane osim Ministarstva uprave koje bi moralo provjeriti sve potpise, a ne bazirati se na nekom reprezentativnom uzorku s obzirom na mogućnost grešaka da ne kažem nešto drugo trebalo bi u slučaju sumnje ako je to, a moguće je barem na reprezentativnom uzorku izvršiti vještačenje tih potpisa, ne grafološka vještačenja koja bi uzela užasno puno vremena i sredstava nego vještačenja potpisa da bi se utvrdilo da li su ti potpisi vjerodostojni. No, ovo je još jedna od inicijativa za raspisivanje referenduma koja nas je čini mi se vladajuće zatekla nespremnima. Naime, ova Vlada je u desecima milijuna kuna iskazano počela svoju funkciju sa clean startom. Nakon clean starta vrijednog desetke milijuna kuna krenula je uvođenjem revolving doors u državnu upravu u sustav državne uprave i u službeničke odnose. Nakon toga krenuli smo sa outsorcingom da bismo nakon toga čuli da ćemo se baviti spin offom, a na kraju in house obavljanjem određenih djelatnosti. Moram priznati da su me ti termini koji su sigurno u duhu hrvatskog jezika zbunili. Nisam dovoljno vičan, a vjerujem da govorim u ime jednog dijela birača da i drugi razumiju o čemu se radi. Podsjetit ću ne tako davno donijeli smo i Zakon o fiskalizaciji za koji predlagatelj nikad nije mogao objasniti što taj termin konkretno znači. Nakon fiskalizacije imamo monetizaciju za koju nismo sigurni da li ćemo je provoditi ili ne, a slična je izgleda sudbina i sa outsorcingom. Možda bi valjalo bez obzira na valjanu odluku Odbora za Ustav da provjeri potpise na referendumskoj inicijativi da smanjimo ovo bauljanje u postojećim propisima odrediti se da li to nama treba, da li nam to ne treba jer je Vlada u nekoliko navrata putem svojih dužnosnika već iskazivala da će možda odustati od outsorcinga i preko spin offa da će na koncu se založiti za in house metodu obavljanja tih poslova. Sva tri termina su dosta magloviti s obzirom na činjenicu o čemu se govori, o poslovima koji se obavljaju i o mogućim uštedama ili troškovima koji bi nastali na jedan ili drugi način pa tako i primjenom ovih fenomenalnih metoda koje smo čuli. Svaka od tih aktivnosti bojim se da je vezana uz dodatne troškove. I umjesto da se bavimo suštinskim pitanjima da 12 kvartala za redom gospodarskog pada, recesije, depresije ili kako god hoćete nazvati stanje u kojem se nalazimo, usmjerimo sve snage da izađemo iz te duboke krize mi smo se zapleli trenutno in house u spin offu da bismo obavljali pomoćne i tehničke poslove u državnoj upravi i u tijelima javne vlasti. Ostaje nam samo pitati, mi smo dužni postupati prema ovom kako je govorio predsjednik Odbora za Ustav, postavljam pitanje sebi i vama što nam sve ovo treba i kuda to vodi i da li Vlada i mi ovdje koji se time bavimo imamo snage uhvatiti se u koštac s ozbiljnim problemima, raditi na propisima koji ovoj zemlji mogu donijeti perspektivu koja je bolja od dosadašnje i umjesto svih revolving doorsa, spin offova ili kick offova, clean startova da se primimo ozbiljnog posla da konačno promijenimo negativne trendove u društvu. S obzirom da je ovo tehničko pitanje, da se potpisi moraju provjeravati, da će to angažirati povremeno određene ljudske potencijale, dodatna sredstva, s obzirom da je takvo naše zakonodavstvo mi nemamo drugog načina nego podržati prijedlog odbora da se potpisi provjere. Jedino je pitanje da li to sve skupa ima smisla ukoliko je Vlada već odustala od svojih najavljenih mjera koje se ako sam dobro pratio nakon svih termina nisu još jedino teniski uvedeni, dakle nakon svih termina da smo ostali na modelu in house, a ako dobro razumijem to je upravo obavljanje poslova kakvo je bilo i dosada. Sugeriramo Vladi da ne osniva nova javna poduzeća za in house obavljanje poslova nego da se primi ozbiljnih problema a da ovo što funkcionira zadrži na sadašnjoj razini. Hvala vam lijepa.
Peđa Grbin replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa, donekle se slažem s vašim izlaganjem a to je onaj dio u kojem kažete da se posao provjere mora obaviti. Do sada je u ovih nekoliko zadnjih slučajeva taj posao vršilo Ministarstvo uprave uz pomoć drugih državnih tijela. Ne vidim što je sporno, osim što je na način kako se to sada čini postignuta dovoljna razina sigurnosti provjere broja potpisa uz daleko manje troškove nego što je to bilo 2010. godine, po meni je to pohvalno ali toliko o tehnici. Većina vašeg izlaganja nije bila o prijedlogu zaključka nego o pitanju outsorcinga. I dosta ste govorili o tome kako vam nije baš jasno što outsorcing znači. Pa ja bih vas podsjetio da ste u travnju 2010. godine, odnosno ne vi nego Vlada Republike Hrvatske u travnju 2010. godine usvojila jedan dokument a to je bio program gospodarskog oporavka. Taj dokument je obuhvaćao čitav niz mjera. U travnju 2010. godine vi ste već 10 mjeseci bili ministar u Vladi Republike Hrvatske i s obzirom da koliko ja znam taj je program usvojen jednoglasno, pretpostavljam da ste i glasovali za njega. Taj program je na svojoj 15 stranici uključivao mjeru "Outsorcinga". Pa vas molim, budući vidim da mi želite odgovoriti da mi kažete da li tada niste znali što znali outsorcing ali ste svejedno glasovali za njega ili ste u međuvremenu zaboravili značenje tog pojma? Hvala.
Davorin Mlakar, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Grbin, kad me već podsjećate na prošlo vrijeme onda ću vas ja podsjetiti na nešto što je puno važnije za današnju političku situaciju. Osim plana gospodarskog oporavka donesenog za ranije Vlade, vi ste donijeli za izbore čini mi se da se zvao Plan 21, koji nije govorio o promjenama Ustava, koji nije govorio o neispunjavanju međunarodno preuzetih obveza od strane Republike Hrvatske stupanjem u punopravno članstvo EU, a nije govorio ni o outsourcingu, spin off, clean start ili hoćete da dalje nabrajamo revolving doors kao metodi koja ni onima koji o tome govore nije jasna što znači. Ja se zalažem za to ako već želite ispasti tako učeni da nazivate sve engleskim terminima, da onda onima od kojih tražite izjašnjavanje objasnite o čemu se radi i što vi time želite postići, jer to nikome nije jasno. A važnije od toga statistički je moguće ustanoviti greške, ustanoviti i kvalitetu neke analize koja se bazira na reprezentativnom uzorku. Međutim, da biste utvrdili da li je pojedini potpis na bilo kojem dokumentu falsificiran ili nije, da li odgovara imenu i podacima osobe koja uz taj potpis stoji, uvjeren sam da morate provjeriti svaki pojedini potpis a ne raditi to metodom uzoraka, pokušaja i pogrešaka kako što to vi činite. I to ne može raditi tijelo koje se zove Državni ured za statistiku, nego to mora raditi Ministarstvo unutarnjih poslova i Ministarstvo uprave. Možda ćete u idućem mandatu imati vremena to izvježbati.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepa. Kolega Mlakar, pa lako što Hrvatski sabor tu raspravlja i treba utvrđivati da li su potpisi ovakvi ili onakvi i tumačiti engleske izraze, međutim ja mislim da je daleko veći problem što je ovo drugi šamar koji si je Hrvatska opalila prema Europskoj zajednici. Jer ako se ne varam taj outsorcing ili kako se već zove je naveden kao jedna od ključnih mjera za smanjenje deficita državnog, prekomjernog deficita i kako takav je poslan Europskoj komisiji. A kako naš proračun izgleda i kako izgledaju mjere najbolje je izjava ministra prosvjete od prije nekoliko dana da profesori neće imati plaću u 12 mjesecu. Dakle, nije problem u outsourcingu, nije problem u potpisima hrvatskih birača nego je problem u tome što je netko mislio da će nekoga prevariti i da će na takav način ušparati milijarde. Neko je zaboravio da se tu radi o živim ljudima i da se sa živim ljudima ne može igrati spin off, ili ovako ili onako, ili možemo sad koristiti nekakve druge teniske izraze, nego naprosto sa živim ljudima se treba ponašati ljudski. A zbog toga što se prema tim ljudima nije ponašalo ljudski je došlo do potpisivanja zahtjeva za referendum.
Odgovor na repliku? Ne. Jasen Mesić, replika.
Uvaženi kolega Mlakar, vidio sam da jako dobro baratate izrazima clean start, spin off, revolving door, drop off, kick off i tako dalje. Nešto od toga ste uspjeli i prevesti, poprilično točno. Mada vam moram reći da je ova interesantna mjera revolving door doživjela još drugu inačicu, evo vam jedan konkretna primjer. Recimo u jednom našem ministarstvu koje se bavi uglavnom kulturom zaposli se savjetnik za medije, on u novinama najavi medijski polis, ministrica ga na pressici mu da otkaz i nakon toga ga zaposli kao načelnika odjela za medije koji više ne podliježe pravilu, kako ste vi ovo nazvali revolving door što znači da je ostao stalno zaposlen kao načelnik odjela za medije. Dakle, ako ne valja, imate znači i tu varijantu, znači duble revolving door. Ako ga ne može zadržati kao savjetnika preko revolving doora onda lijepo izmislite novi odjel, odredite mjesto načelnika i lijepo ga stavite za mjesto načelnika i onda ga više nitko ne može preko noći smijeniti jer je načelnik, on ne podliježe čitavoj onoj državnoj proceduri kao i svaki državni službenik. Tako da ste i to propustili, da i tu još jednu mjeru posebno istaknete kao izuzetno uspješnu koja je evo našla svoju primjenu u nekim od naših ministarstava.
Davorin Mlakar, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Moram ispraviti kolegu Mesića jer ovaj princip koji ste sada nazvali double revolving door nije točan naziv. To se zove … revolving door i taj princip koristi upravo sada predsjednik RH sa svojim glavnim analitičarom i posebnim savjetnikom kojeg je uspio tolerirati i slušati u njegovim analizama 4,5 godine mandata. Međutim nakon svega što se s tim glasovitim savjetnikom dogodilo, na koncu je odlučio u ovom … revolving postupku riješiti se tog savjetnika, očekujemo samo da uskoro budemo informirani na kojem ga se mjestu uspije riješiti.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege zastupnici, zaista je, rekao bih impozantna ova rasprava o ovako važnoj temi kao što je izvješće o zahtjevu za raspisivanje državnog referenduma o donošenju zakona o obavljanju pratećih i neosnovnih ili osnovanih djelatnosti u javnom sektoru. I onda čujemo ovdje, evo različita tumačenja, umjesto da napravimo jedan zaključak kojim bi zapravo sve to zaključili, stopirali, kako bi rekao Hajdaš Dončić, stopirali bi. Kako? Pa evo ovako. Organizacijski odbor za izjašnjavanje birača o potrebi da se zatraži raspisivanje referenduma, s njim treba Vlada razgovarat da time sa adutom iz rukava da je odustala od outsourcinga i onda je referendum o outsourcingu bespredmetan. Zašto mi idemo u brojanje glasova zapošljavati Državni zavod za statistiku ili ne znam, u Ministarstvo uprave, za provjeru vjerodostojnosti broja potpisa? Hoćemo …, kako reče Mlakar, zvati? A uza sve ovo što je već izrečeno ovdje, zaista, naša politička scena poglavito za vrijeme ove Vlade, Kukuriku koalicije vrvi anglizmima i ne znam ni ja čime, od, ne znam, revolving, doors-a, double …, spin off, in house, faktoring, ne znam što sve ne. Pa građanima nije svima engleski blizak, engleski jezik, a nekima ni izgovor, tako da je vrlo teško, jer kako reče kolega Mlakar, revolving ili double revolving, ne znam kako bi se to zapravo išlo, … revolving, to je … revolving. Dva …. Tako da, što se tiče outsourcinga, rečeno je sve u raspravi kada se, prije nego što se kretalo u skupljanje potpisa za inicijativu, protiv outsourcinga, da to nije dobro. Građani su se izjasnili koliko ja znam u velikoj, velikoj većini, daleko nadmašuju i onaj Baukov cenzus od 4 stotine 62 tisuće 580, čak je i izračunao, 583 potpisa kada je zbrojio dijasporu, brojao glasova u dijaspori. I zašto se uopće krenulo u outsourcing? I to uporno, pa vidjela žaba da se konj potkiva pa i sama poželjela. Vidjela žaba da su u bankama uveli outsourcing upravo za ove djelatnosti u bankama, govorim komercijalnim bankama, u pratećim i neosnovnim djelatnostima, dakle i ugostiteljstvo koje može biti kafić u banci, itd., čišćenje i sve ostalo pa evo i ona poželjela da ima u svojoj kući outsourcing. A pitajte banke i pitajte, da kažem direktora banaka koliko su prije koštali djelatnici koji su radili u bankama, a koliko sada košta taj outsourcing banaka, pa ćete vidjeti, pa ćete poslušati, ali ne, nema tu sluha. Nikoga se ne sluša. Daleko je skuplji sadašnji outsourcing kojeg su uvele majke banaka, dakle iz inozemstva jer kod njih tamo toga nema nego upravo one daju poslove nekoj firmi koja lijepo zarađuje i živi na tome. A radnici, djelatnici će biti podvrgnuti novom Zakonu o radu, a znamo kako to ide sa neisplatom plaća i svim ostalima. I sada, umjesto da Vlada pomirljivo razgovara sa organizacijskim odborom ove inicijative, mi ovdje imamo raspravu u Saboru o zaključku kojim ćemo predati Ministarstvu uprave ili Državnom zavodu za statistiku da broji i provjerava glasove, da se bavi dva, tri mjeseca, a kako je inače brz Državni zavod za statistiku kad je vršio popis stanovništva 2011. pa ove godine imamo izvješće nakon 3 godine, tako će i ovo ići jako brzo i oni će brzo pobrojiti da se radi o nekih 600, 700 tisuća vjerodostojnih potpisa. Ne falsificiranih kako kaže Mlakar, on je to još iz Jugoslavije povukao, krivotvorenih, hrvatski izraz je krivotvorena, ne falsificirane. Evo, zahvalite mi lijepo gospodine Mlakaru. Dakle, ono što je potpuno izvjesno da neće biti ni outsourcinga, neće biti ni spin off-a, bit će tamo neki … koji je otišao u Sloveniju, neće biti ni in house-a i zbog toga ja ne vidim da nas ovdje u Hrvatskom saboru, pa evo da kažem Vlada koja je mogla intervenirati, kao što je recimo došlo do, kada je 2010. godine skupljeno 700, više od 700 tisuća potpisa protiv promjene Zakona o radu, to se ovi iz HDZ-a jako dobro sjećaju, čini mi se, je li tako? I kada je odlučeno da se ne mijenja Zakon o radu, nije bilo potrebe za referendumom i referendum nije ni proveden. Tek je sada Zakon o radu promijenjen. A sada kada već govorimo i ovdje se spominju neke stvari gospodine Grbin o referendumu tu ste malo načeli temu, kako to da niste kada je bio referendum za ulazak u EU niste postavili nikakve uvjete. Mogla su izići tri čovjeka na referendum za ulazak u EU, dva budu za, jedan protiv ode Hrvatska u EU. Tada nitko ovdje nije postavljao nekakve pitanja o provedbi referenduma o načinu ni o broju ljudi koji moraju izići na referendum. To nije bilo uopće riječi o tome, ne. E sada o tome da smo odustali, evo odustali smo i od master plana. Došao novi ministar i nema više ni master plana, a mogli smo reći i glavni plan, pa to uopće nije problem. pa zašto master plan, zbog čega master plan kada ima glavni plan u svezi razvoja i organizacije naših zdravstvenih ustanova, dakle bolnica prije svega. Glavni plan, tako je, kako to master plan lijepo hrvatski zvuči. O monetizaciji Hrvatskih autocesta, pa lijepo su preveli ovi.
Jel vas smijem kolega zamoliti da se vratite temi.
Referendum je tema o kojoj pričamo.
Nije referendum tema nego je tema …
Zaključak Hrvatskog sabora o referendum, dakle to je to. Dakle sada imamo stop prodaji Hrvatskih autocesta, to se zove monetizacija kaže ministar da je to koncesija koja se kapitalizira od jedanput i to se onda zove monetizacija. Jutros sam slušao na radiju kako objašnjava šta je to monetizacija, a mi ne znamo što je monetizacija. Uglavnom ne znam što reći o ovom zaključku odbora. Vidim da je bilo na odboru 8 za i 1 suzdržan. Ja ću ostati dok zaista Vlada ne kaže svoje i može se lijepo razgovarati ali izgleda je problem razgovarati sa hrvatskim narodom i sa građanima Hrvatske, puno veći nego što je prebaciti na Sabor pa idemo mi sada, prvo ćemo do Ministarstva uprave pa ćemo onda postaviti pitanje Ustavnom sudu jel je pitanje ustavno itd. rastezanje. Zbog čega? Djelotvorna, efikasna, djelatna Vlada to može riješiti bez nas ovdje da ima volje, ali nema očito. Hvala lijepo.
Peđa Grbin, replika.
Zahvaljujem. Idemo redom kolega Grubišić, auto je tuđica pa vam ne smeta što umjesto auto u riječi autocesta nego koristimo riječi vozilo. Budite onda dosljedni pa tražite da promijenimo riječ autocesta. Nadalje, o referendumu o ulasku u EU glasovali smo dva puta dvotrećinskom većinom u Hrvatskom saboru, dakle itekako smo prethodno provjerili da li je to nešto o čemu možemo ili ne možemo odlučivati o referendumu. I zaključno, ovo nije referendum o outsourcingu. U referendumskom pitanju nećete pronaći riječ outsourcing, pronaći ćete prijedlog za donošenje zakona o zabrani izdvajanja pratećih i neosnovnih djelatnosti. Primijetit ćete da sindikati predlažu usvajanje zakona koji bi zabranio da se bilo koja prateća djelatnost u javnom sektoru obavlja po osobama koje u tom javnom sektoru nisu zaposlene. Primijetit ćete da je ovo referendum o prijedlogu zakona koji bi praktički dokinuo tržišno gospodarstvo u RH. O takvom prijedlogu zakona mi zbog članka 87.stavak 1.i 3.moramo raspravljati u Hrvatskom saboru kada to od nas zatraži najmanje 10% birača. Procedura zahtjeva da provjerimo broj potpisa da nakon toga ako smatramo da pitanje nije dopušteno idemo na Ustavni sud. Demokracija je kolega Grubišiću u proceduri. I za kraj, znate zašto ovo nije referendum o outsourcingu nego o ovako jednom zakonu? zato što članak 87. Ustava koje bi valjalo s vremena na vrijeme pročitati zabranjuje raspisivanje referenduma o onome što je u domeni rada Vlade i dopušta samo o onome što je u domeni rada Sabora. A sam outsourcing je domena rada Vlade i zato sindikati idu sa jednim ovako širokim pitanjem, a ne sa samo outsourcingom. Hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Grbin, vidite kako je organizacijski odbor za izjašnjavanje birača dakle ovi koji su proveli inicijativu i skupljanje potpisa jako lijepo preveo što je to outsourcing i vi ste to rekli. dakle to je raspisivanje referenduma o potrebi da je izdvajanje donošenje zakona o obavljanju pratećih i neosnovnih djelatnosti u javnom sektoru. Potpuno je lijepo rečeno. Vaša Vlada je to prevela i najavila kao outsourcing. Oni su znali kako se to i o čemu se radi pa su to lijepo na hrvatskom i rekli. A što se tiče autoceste, ja mislim da bi vi rađe voljeli da se upotrebljava autoput što bi bilo primjerenije vašoj politici, pa onda možete onda pisati i autoput ja ću nadam se razumjeti da je to autocesta.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić ja se neću razbacivati stranim riječima jel ovo je ipak ozbiljno pitanje i najprije ću reći ono što sam rekao već davno, da nijedna Vlada do sada u RH nije uspjela zaraditi toliko referenduma koliko ova u svom mandatu. Sada smo već u ritmu da svaki tjedan imamo referendum jedan i to ide. Ljudi potpisuju jer shvaćaju da im je to očito način odbrane ili način na koji se protiv određenih odluka koje Vlada misli provesti. Tako su htjeli i impresionirati možda tim stranim riječima i te ljude, male ljude njih 25 tisuća koji rade posao od kojeg žive i za koji žive. Međutim podcijenili su ih. Ljudi su shvatili što im se sprema i organizirali su se i to vrlo dobro. I nije lako skupiti 612 tisuća potpisa koliko su oni skupili u 14 dana i donijeli ovdje u Sabor i na tome im treba čestitati. E sada treba vidjeti gdje idemo dalje. Hoćemo li nakon silnih najava što će se sve provesti, pa odustajanja od svega baviti formalnim stvarima jer možda još uvijek postoji prijetnja da se nešto i provede u sljedećih godinu dana, pa da se to pitanje stavi kraju ili zaista treba reći znamo o.k., skupili ste, odustajemo i nema više nikakve potrebe da mi o tome govorimo, niti ćemo mi to dalje forsirati. Jer evo ide sljedeći referendum i postavlja se pitanje što ćemo u tom trenutku reći, jer Vlada i dalje inzistira na monetizaciji iako je vidljivo da će građani skupiti dovoljno potpisa i za taj referendum. Ja nisam uspio naći u toj njihovoj priči koju su htjeli plasirati način na koji će netko voditi firmu od 25000 zaposlenih. Kako će to funkcionirati, vjerujem da to nisu znali ni oni, ali opet broji se pokušaj. To je bio jedan neuspješni pokušaj.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice, bio je, za lektiru smo imali kad sam bio gimnazijalac Viliem Tekerik: "Vašar taštine" tako se zvala knjiga. I u tom vašaru taštine ove Vlade [[Upadica Zgrebec: Valjda sajam.]] Dobro, možete kako god hoćete. Ja sam čitao vašar, tako je pisala knjiga. Ne smijem ja mijenjati citat, tako je pisalo na knjizi. Čije je izdanje bilo, nemam pojma. Dakle, možda i neko novosadsko, beogradsko itd. Dakle, u toj taštini, u svojoj taštini koju iskazuje nemjerljivo ova Vlada i njihovi i ministri jednostavno je nemoguće provesti ono što sam ja predložio. Da uštedimo 47, 50 milijuna kuna, da se uštedi, da se ne ide na referendum, a tako i tako se već osjeća i miriše gubitnički mentalitet ove Vlade i mislim da je pametnije da napravimo ono što sam ja predložio, evo slaže se i gospodin Borić sa mnom, nego da ide na brojanje i ustanovljavanje broja glasova, vjerodostojnosti potpisa itd., odugovlačenje, mrcvarenje i na kraju će opet u naletu ove narodne muke koju proživljava izgubiti i to na tom referendumskom pitanju. Pa ja ne znam, ja sam neki dan čuo da se pristalo na preferencijalno glasovanje. Rekao sam da je napokon netko došao do pameti, pa dajte i ovdje da dođemo do pameti jer ovo košta, referendum košta.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Goran Beus Richembergh.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Odmah na početku želim reći da će klub Hrvatske narodne stranke – Liberalnih demokrata podržati Prijedlog zaključka onako kako ga je formulirao Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i nećemo se pridružiti ovoj banalizaciji ovoga pitanja jer ovo nije pitanje koje treba služiti kao šlagvort za jezikoslovne mudrolije. Ovo je jedno od vrlo važnih pitanja u svojoj samoj srži, barem za nas liberale. Ovo je pitanje kako se tumači sloboda, nama najvažnija vrednota iz koje se onda izvodi između ostaloga i sloboda poduzetništva i sloboda tržišta. Ovo je pitanje demonopolizacije prostora u kojemu država itekako narušava tržišne odnose. Mnoge i lijeve i desne i socijalističke i konzervativne stranke, te su vrednote liberalne demokracije davno prihvatile kao svoje. I kada se u reformi i razgovoru o racionalizaciji javnoga sektora spomenu konkretne ideje, onda se zapravo te konkretne ideje koriste za ideološke prijepore, a zapravo za sitno politikanstvo u kojemu se ne postavlja pitanje kako reformirati javni sektor, kako ga racionalizirati i učiniti učinkovitijim, nego se potežu zapravo pitanja kojima nema mjesta u ovoj raspravi, o sudbinama malog čovjeka kao da mali čovjek, tzv. ne radi u privatnoj firmi, kao da tzv. mali čovjek ne živi od svoga rada i kad mu je poslodavac privatnik. Za nas nema razlike. Svatko tko živi od svoga rada zaslužio je dignitet i pravo da od toga doista živi i on i njegova obitelj. Ali ako je zajednički zaključak i lijevih i desnih i centrističkih stranaka ne samo u Hrvatskoj, nego u čitavoj Europi, da je jedan od načina kako da se suzbiju ili smanje posljedice krize, strukturna reforma javnoga sustava, reforma javne uprave, reforma javnih servisa kako bi postali učinkovitiji, bliži građanima, davali bolju, jeftiniju, bržu uslugu, onda to ne trebamo zaboravljati. Ako smo se oko toga suglasili onda pokušaji da se naprave kvalitetni pomaci u tome pravcu trebaju biti predmet konsenzusa, a ne političkog nadigravanja. Ideje o tome da se otpuštaju ljudi iz javnog sektora nisu prihvatljive nikome, ali ideje da se racionalizira javni sektor, da on bude učinkovitiji pogotovo one u kojima ljudi ne ostaju bez posla, nego se stavljaju u druge okolnosti, u tržišne okolnosti u kojima sada ne djeluju ne smiju biti ismijavane. U tome smislu što se HNS-a tiče naš je stav jasan. Sve ono što se može obavljati po istim uvjetima po kojima to radi i privatni sektor valja demonopolizirati i maknuti državu, omogućiti dakle da tržišna utakmica doista bude slobodna i da se u tome smislu svima koji žive od svoga rada omoguće jednaki uvjeti. Budemo li u ponedjeljak govorili o potrebi racionalizacije javnog sektora a u utorak demagoški podržavali sindikalnu inicijativu koja nota bene iza ugla radi to isto, dakle outsourca dio svojih potreba, pokazujući svoje licemjerje, što smo onda u politici? Jesmo li vjerodostojni? Nismo. Ono što je osnovna zadaća javnoga servisa, mora ostati kontrolirano, mora ostati upravljano od strane javnoga sektora. Ali ono što nije i ono gdje smo već dokazali kao u slučaju KBC-a Zagreb na primjer da se vrlo uspješno može obavljati i pod drugim uvjetima dohodovno, dakle što se nas tiče nema nikakve dvojbe. I u tome smislu HNS najavljuje potporu zaključku koji ide za tim da se poštuje procedura, da se prikupljani potpisi provjere i da se provjeri ustavnost ovoga pitanja. Što se nas tiče nama je potpuno jasno, odnosno mi smo stava da ovo pitanje nije dopušteno referendumom. I želim još reći na kraju samo jednu stvar, ovo referendumsko pomodarstvo, i to želim poručiti svima onima koji tako zdušno navijaju za referendumski sport, neće imati nikakav drugi učinak nego obezvređivanje i omražavanje jednoga od najvažnijih instituta neposredne demokracije. Nakon 4 ili 5 pokušaja održavanja referenduma, jer valja i tu napraviti distinkciju, prikupljanje potpisa za inicijativu za raspisivanje referenduma nije referendum i ne smije se tako ni postavljati. To je legitimna građanska akcija ali ona ne mora uvijek uroditi plodom, ne mora uvijek uroditi potporom dovoljnog broja birača. Ali ovakva inflacija inicijativa da se ide na referendum omrazit će referendum kao iznimno važan institut neposredne demokracije i sutra kada bude stvarno na dnevnome redu neko važno pitanje ponovno ćemo doći u problem jer će ljudi biti neraspoloženi prema takvoj vrsti izjašnjavanja. Svi oni koji danas taj institut kontaminiraju iz dnevno političkih razloga ili razloga da pokazuju zube ili mišiće ovoj Vladi snosit će odgovornost za to jer su oni zapravo u tome sudjelovali. Ova situacija iziskuje puno više ozbiljnosti i puno više dalekovidnosti. Hvala lijepa.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Beus Richembergh rekli ste i izrekli jednu frazu, referendumsko pomodarstvo. Pa otkud je počelo referendumsko pomodarstvo? Tko ga je izmislio? Upravo da ne kažem vaša predsjednica i još neki ovdje koji su za potrebe ulaska Hrvatske u EU nisu odredili ama baš nikakve da kažem granice recimo broj potrebnih birača koji moraju izaći na referendum o tako važnom pitanju kao što je ulazak Hrvatske u EU. Zato se ona zdušno zalagala, vaša predsjednica. Drugo, čak sad imamo izjavu da netko provodi referendum da bi baš on ušao sa nekakvih onih 3% jel' izbornog uspjeha u Hrvatski sabor kao da netko drugi ne želi ući u Hrvatski sabor, samo ti koji guraju referendum oni žele ući u Hrvatski sabor a oni koji već tu jesu nisu željeli pa su slučajno eto protiv njihove volje izabrani u Hrvatski sabor. Treće, o liberalnoj demokraciji, o liberalizmu dovoljno govore uspjesi Đure Đakovića kojima ste vi iz liberalne opcije nametnuli direktore i doveli ga pred stečaj. O stanju u HEP-u da ne govorim, gdje ste postavili sve svoje direktore. O Centru za energetiku gdje ste postavili sve svoje ljude i dali im automobile sa grijanim sjedalima to je vaša liberalna demokracija koja je već u svijetu pokazala vrlo loše rezultate i upravo ovaj outsorcing je upravo jedna od izmišljotina tog vašeg liberalizma. A trebamo dobro promisliti što učiniti sa 25 tisuća ljudi i očito oni pošli u ovo pomodarstvo referendumsko zato što im je drago stajati na trgu ili na opskurnim mjestima kako ste vi rekli, a to ste rekli da su crkve itd., to su za vas opskurna mjesta, citiram vas, i skupljati 15 dana potpise za referendum po kiši, snijegu, suncu.
Hvala. Odgovor na repliku, Goran Beus Richembergh.
Kolega Grubišiću na stranu to što vi ne razumijete elementarne pojmove kao što je liberalna demokracija, da nije liberalne demokracije vi danas tu ne bi sjedili i govorili. Ja pretpostavljam da vi brkate liberalnu demokraciju s njenim sadržajem sa pojmom liberalnih ideja, ideja koje zastupaju liberalne stranke poput moje, ali onda morate biti u tom smislu specifičniji, a ne se dovesti u situaciju da zapravo se rugate Hrvatskome saboru. Vi se izravno rugate ovome Zastupničkom domu koji je jednoglasno promijenio Ustav RH i definirao Ustav. … [[Upadica se ne razumije.]] Tih 8 protiv na 153 znači otprilike 5%. Dakle, vi ne samo da ignorirate više nego dvotrećinsku većinu u ovome Hrvatskome saboru nego preko pojedinačnih stavova pokušavate inputirati nešto što osoba koju spominjete nikada ne bi mogla sama odlučiti jer niti je bila na nijednoj izvršnoj funkciji niti je mogla utjecati na tijek donošenja tih odluka više od bilo kojeg drugog 153 čini mi se u to doba zastupnika. Podmetati takve stvari, govori više o vama. A što se tiče HEP-a i ovih poduzeća, da, HNS preuzima odgovornost za stanje i vođenje tih firmi, za razliku od onih u kojima ste vi kadrovirali gdje nikad to nećete priznati. Mi ne samo da preuzimamo odgovornost nego kažemo da je smiješno to što ste našli u sustavu od 11 tisuća ljudi 37 HNS-ovaca. Ja mislim da ih ima više iz HDSSB-a nego iz HNS-a. Da, HNS-ovi kadrovi će tamo obavljati svoje dužnosti kako treba i voditi tu tvrtku. I zato i jest pozitivna, i zato i jest među najboljima u Hrvatskoj.
Molim vas, i replike i odgovore uskladimo sa temom o kojoj raspravljamo. Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa. Poštovani kolega baš zato što ste tako čvrsto preuzeli odgovornost, baš zato se hrvatski građani odupiru upravo referendumima. Ja ne mislim da će ova poplava referenduma obezvrijediti referendumski način izjašnjavanja građana. Čak štoviše, mislim da je ona dobrodošla i da je poželjna i da se svatko u politici mora zamisliti da li baš može na takav način kako vi govorite preuzeti odgovornost i onda raditi građanima o glavi. Pa oni se moraju na neki način oduprijeti. Najbolje da se odupru na ovaj mirni način. Našli su pravi demokratski put. Bolje i poštenije reći je da čovjek nešto podržava i to javno napraviti nego biti licemjeran kao što sad imamo situacije evo u novom ovom referendumu gdje imate to skupljanje potpisa gdje imate situacija da ne znam koalicija na vlasti i Vlada kaže da daje ceste u koncesiju, autoceste, a s druge strane lokalni čelnici SDP-a su koordinatori za skupljanje potpisa protiv monetizacije. Evo vam primjera jednoga vrlo zanimljivog iz Koprivničko-križevačke županije. Dakle, koordinator za Koprivničko-križevačku županiju je čelnik lokalnog SDP-a za skupljanje potpisa protiv. To je licemjerno. A pustimo građane neka odlučuju sami na referendumu.
Odgovor na repliku, Goran Beus Richembergh.
Opće je poznata stvar, to nisam izmislio ja, da je u svim oblicima neposrednog izjašnjavanja građana najveći prostor manipulacije emocijama osobito u kriznim vremenima, osobito u vremenima u kojima ljudi moraju više razmišljati o svojoj egzistenciji. Njih je lako nahuškati i lako je ukazati na Pedra, lako je njihov bijes usmjeriti protiv nekoga u društvu. Nažalost, vidjeli smo bezbroj puta takve primjere. Prema tome, uzvisiti baš svaku referendumsku inicijativu, a ne referendum sam jer dosad je održan samo jedan od ovih koje spominjemo, ovo sve drugo su tek inicijative. … [[Govornik se ne razumije.]] sve dosadašnje neustavne, dakle uzvisiti sve te inicijative na razinu nedodirljivoga, svetoga građanskoga prava na neposredno izjašnjavanje zapravo je ruganje svima onima koji jesu zapravo iskreno demokratski raspoloženi, koji štite parlamentarnu demokraciju, ali jednako tako i ustavno načelo koje dozvoljava takav oblik izjašnjavanja kao što je referendum, a Hrvatski je narod, svi građani Hrvatske u dva slučaja pokazao kad su najvažnije odluke bile u pitanju a to je razdruživanje iz bivše federacije i pridruživanje EU punu zrelost takvim inicijativama. Ove partikularne koje pojedine društvene skupine pokreću da bi sačuvale samo svoje interese pod velikim su znakom pitanja. Jer konkretno u ovome slučaju kod ove referendumske inicijative teško da je itko ko radi u privatnome sektoru raspoložen na tom referendumu glasovati za to da neko bude u bolje položaju od njega, a da radi zapravo isti posao. To nije fer, to nije tržišno, to nije prema njima korektno.
Hvala. Mladen Novak, replika.
Hvala lijepo. Pa počet ću s onim kad ste spomenuli nevjerodostojne sindikate. Mogu se ja dobrim djelom složit s tim, ali po čemu je Vlada vjerodostojna. Pogledajte što piše u Planu 21, pogledajte iza toga što piše u programu Vladu i pogledate ovo sad što se dešava, gdje je tu vjerodostojnost? Zapošljavanje vlastitih kadrova u državnim ili javnim poduzećima je nešto što je vama normalno, a onda isto tako konstatirate da je država najlošiji poslodavac, država uopće nije poslodavac u tom slučaju nego pojedinci koje je imenovala politička vlast i postavila na ta mjesta, i nema odgovornosti kad upropasti bilo koje od tih poduzeća. Kažete da je referendumsko pomodarstvo, spominjete čak i obezvređivanje, ja vam mogu reći da obezvređivanje dobrim djelom ovog Doma je napravljeno upravo od strane vas i vaših koalicijskih partnera kada je masu ovlasti preneseno sa Sabora na Vladu. Pa između ostalog i rasprodaja državne imovine više nije predmet rasprave ovog Doma, nego o tome donosi odluku, neću reći jedna šačica ljudi ali jedan uzak krug ljudi. I na kraju postavit ću vam pitanje dal smatrate da je i u Švicarskoj koja ako sam dobro informiran imala najviše referenduma u zadnje vrijeme da li je i kod njih u pitanju pomodarstvo i da li je to primjer zemlje u kojoj demokracija jednostavno nije sazrila? Hvala.
Goran Beus Richembergh, odgovor na repliku.
Krenut ću od zadnjega. Da, referendumi su i u Švicarskoj, predmet manipulacije. Mislim da to zaslužuje takvu ocjenu, svaka zemlja u kojoj je moguće postaviti pitanje na referendum jeste li za to da se zabrani Crkvama graditi zvonike? Imamo presedan u Švicarskoj koji dokazuje da je i to moguće pitati u toj zemlji. Što se tiče kadrova, pa meni je jako žao što Laburisti nisu u stanju pokazati koja je snaga njihovih kadrova, ali mi je jako drago što je HNS u stanju u ovoj koaliciji preuzeti svoj dio odgovornosti, zajedno s koalicijskim partnerima upravljati razrušenim sustavom koji je 2011. godine preuzet sa gubicima, sa ogromnim problemima, bez strukturnih reformi sa velikom krizom i sigurno ni na ovoj Vladi, ni na kadrovima koje je postavila ne leži odgovornost za stanje u koje su bili dovedeni svi ti sustavi i svi oni koji su otišli u restrukturiranje, u stečajeve, u likvidacije, zapravo otišli su zbog toga što su prijašnje politike isisale iz njih svaku trunku života i bacili ih na smetlište ne brinući o sudbinama tamošnjih radnika. Ali nisam nešto primjetio, da smo tada bili tako na nogama i da smo tada iz krugova koji su danas opozicijski čuli zabrinutost na tu temu. Hvala.
Kolega Grbin, želite završno? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zaključka glasat ćemo u petak.
Prijedlog zaključka Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav u vezi zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma o donošenju Zakona o obavljanju pratećih neosnovnih djelatnosti u javnom sektoru. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Na temelju članka 127. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora poziva se Vlada Republike Hrvatske da provjeri broj i vjerodostojnost potpisa birača i zahtjeva za raspisivanje referenduma o donošenju Zakona o obavljanju pratećih neosnovnih djelatnosti u javnom sektoru koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavio organizacijski Odbor za izjašnjavanje birača o potrebi da se zatraži raspisivanje referenduma aktom pod brojem, klase: 01401/1402/05, urbroj: 74-14-03 od 16. srpnja 2014. godine. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno 116 glasova za donesen predloženi zaključak.
Još ćemo danas, kako je najavljeno, raspraviti - Konačni prijedlog zakona o energetskoj učinkovitosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 708 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra gospodarstva, gospodin Alen Leverić. Izvolite zamjeniče.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvažene zastupnice i zastupnici, pred vama se nalazi Zakon o energetskoj učinkovitosti koji se usklađuje sa direktivom EU o energetskoj učinkovitosti, a ima za cilj određivanje i postizanje ušteda neposredne i … energije i to primjenom mjera same energetske učinkovitosti, a sve kako bi se dostizao cilj povećanja energetske učinkovitosti EU za 20% do 2020. godine i olakšao put daljnjem poboljšanju energetske učinkovitosti i nakon '20. godine, znači 2030., 2050. … sad počela rasprava u komisiji. Zakonom o energetskoj učinkovitosti uređuje se postupanje javnog sektora u ugovaranju energetskih usluga, čime se stvaraju preduvjeti da država preuzme ulogu pružanja primjera za stvaranje tržišta za energetske usluge. Zakonom se isto tako stvaraju preduvjeti da se za investiciju u državnu imovinu koristi privatni kapital te da se pokrene investicijski ciklus bez dodatnih troškova. Zakon o energetskoj učinkovitosti također određuje dva instituta koji imaju utjecaj na vlasnike stanova u višestambenim zgradama i to energetska usluga i energetska obnova zgrade. Oba se instituta uređuju na način da je za sklapanje ugovora potrebna natpolovična većina suvlasnika zgrada, a ne kao što je do sada bilo uz suglasnost svih suvlasnika. Energetska usluga je posao u kojem tvrtka ulaže svoj novac u poboljšanje energetske učinkovitosti, npr. izolaciju zidova, stanar zbog toga ulaganja ima smanjen račun za energiju, a tu uštedu i plaća. Plaćanje uštede je račun za energiju, odnosno ušteda se tretira kao energent i plaća se na računu za ostvarenu uštedu. Kod energetske obnove zgrada odnosi se na izvođenje radova kojima se poboljšava samo energetsko svojstvo zgrade, provodi se prema nacionalnim programima u kojima se uređuju korisnici sredstava i drugi detalji vezano uz provedbu programa obnove. Suvlasnici mogu ugovoriti energetsku obnovu i bez korištenja sredstava iz programa. Bez uređivanja ovih odnosa suvlasnici nemaju mogućnost ostvariti ulaganje u smanjenje potrošnje energije bez suglasnosti svih suvlasnika što ih ograničava u raspolaganju vlastitom imovinom na energetski učinkovit način, a predstavljalo bi i značajno prepreku razvoja poslovanja za pružanje energetske usluge, odnosno energetske obnove zgrada. Usvajanjem ovog zakona stvorit će se uvjeti za postavljanje ciljeva, usvajanjem mjera za smanjenje potrošnje energije, mehanizama za poticanje energetske učinkovitosti kroz institucionalne financijski druge okvire za uklanjanje prepreka koje sprečavaju razvoj tržišta same energetske učinkovitosti. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime kluba DC-a, Novog Vala i Nezavisnih zastupnika, kolega Petar Baranović. Oprostite, Tomislav Klarić, replika.
Uvaženi pomoćniče ministra, zamjeniče ministra, shvaćam vašu želju da se ovaj projekt nastavi da bude učinkovit, ali si postavljam pitanje, to sam postavljao i na odboru i nisam dobio odgovor, kako mislite riješiti vlasništvo vezano za Zakon o vlasništvu, vlasništvo …, ukoliko netko, vlasnik određenog stana, dakle suvlasnik je čitave zgrade u nekakvom idealnom dijelu? Moglo bi se eventualno, vezuje se za Zakon o strateškim investicijama, međutim niste odbili prijedlog u kojem je dat amandman da se takva vrsta investicije može putem izvlaštenja u određenim dijelovima utjecat na vlasništvo. Dakle, vlasnik nekog objekta, suvlasnik u nekom omjeru, direktno podliježe Zakonu o vlasništvu. Kako prisiliti nekog da se na njegovom vlasništvu nešto radi ukoliko on to ne želi? A ovaj model kako ste vi to predložili to ne omogućava.
Kolega Baranović, izvolite.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. U ime Kluba DC-a, Novog Vala i evo danas Narodne stranke reformista jer smo registrirani, nekoliko riječi o ovom zakonu. Za početak ću reći da će naš klub i DC i Novi val i Narodna stranka reformisti podržati ovaj zakon, a vrlo kratko s obzirom na već kasni sat ću pokušati obrazložiti zašto. Stvar je vrlo jednostavna. Živimo u zemlji u kojoj se mnogo čemu pristupalo bez kriterija i u zemlji u kojoj je odgovornost jedna vrlo rijetka kategorija. Danas u Hrvatskoj u ukupnoj potrošnji distribucije energije bilježimo gubitke koji su među najvećim gubicima među zemljama europske zajednice pa čak i šire. Gubici u distributivnoj mreži el.energije u Hrvatskoj su enormno visoki. Gubici koje imamo na područjima jedinice lokalne samouprave konkretno u javnoj rasvjeti su enormno visoki iz razloga što smo dopustili da jedinice lokalne samouprave, gradovi i općine investiraju novac bez kriterija. Kada bi danas gledali strukturu rasvjetnih tijela odnosno tehnologija koje su prisutne u tom području onda bi shvatili da i danas na području Hrvatske više od 50% rasvjetnih tijela je daleko ispod onoga što bi trebalo biti i u kontekstu energetske učinkovitosti i odgovornog gospodarenja energijom. Kada bi sagledali u kakvom su stanju javne zgrade u Hrvatskoj od onih koje su u jedinice lokalne samouprave od onih koje su pod ingerencijom regionalne uprave odnosno županija, od javnih zgrada koje su pod državnom ingerencijom onda bi vidili da velika većina zgrada je u takvom stanju u kontekstu energetske učinkovitosti da mi danas zbog nepostojanja sustavnog pristupa energetskoj učinkovitosti u ovom društvu gubimo milijarde, doslovno milijarde. Da li smo dovoljno bogati da se rasipamo energijom? Naravno da ne, pogotovo kada smo jednako tako i zemlja koja u 20 godina svog postojanja od osnutka do danas nije našla za shodno da sagradi nijednu novu hidrocentralu, kada smo energetski ovisni u svim kategorijama energije pa čak i tamo gdje to ne bi trebali biti. U takvoj situaciji ovaj zakon koji ne samo da usklađuje hrvatsko zakonodavstvo sa uredbom EU kao što je naveo gospodin zamjenik ministra u uvodnom izlaganju, ovaj zakon predstavlja početak sustavnog pristupa i jasne regula kako i na koji način ubuduće odgovorno gospodariti, odgovorno investirati i voditi računa o potrošnji i energetskoj učinkovitosti. Ovaj zakon obvezuje bitne sudionike jedinice lokalne samouprave, distributere, isporučitelje, opskrbljivače na vrlo jasno planiranje, vrlo jasno evidentiranje provedenih mjera i na vrlo jano izvješćivanje centralnom državnom tijelu kojeg je također predvidio ovaj zakon, a kojemu je dužnost da kontrolira što se radi u ovoj domeni. Ovaj zakon uvodi mjerljivost učinjenog. To je njegova karakteristika koja se nama posebno dopada i iz tog razloga kao stranka koja želi da u hrvatskoj politici odgovornost stavimo na pijedestal, da na pijedestal stavimo efikasnost, da na pijedestal stavimo konkretno, racionalno isplanirano u potrošnji, u investicijama ovaj zakonski okvir koji načelno pokriva sva ta područja u kontekstu energetske učinkovitosti ćemo podržati. Hvala lijepo.
Tatjana Šimac-Bonačić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Baranoviću rekli ste da je odgovornost rijetka kategorija bila kod nas i mogu se složiti s vama, međutim da bi od nekoga očekivali odgovornost tada sigurno trebamo dati edukaciju odnosno znanje. Naime, svatko od nas bi sigurno trebao koristiti energiju u skladu sa obnovljenim izvorima, isto tako treba voditi računa o generacijama koje ostaju nakon nas. Ovim zakonom mi implementiramo direktivu EU, ali mislim da je cilj da ovaj zakon postane način života. I sada se možemo pitati na koji način, na koji način to može postati? Najveća vjerojatnost je razvojem svijesti. I upravo zbog toga se zalažem za edukaciju, a željela bih da se ovaj zakon implementira i u druga ministarstva ili Ministarstvo obrazovanja jer je vrlo bitno da od početka učimo čak i djecu u vrtićima o ovakvim na koji način se može energetska učinkovitost zadržavati. Naime, kada govorimo o štednji ako govorimo o energetskoj učinkovitosti tada možemo reći štednja. Međutim to nije štednja u pravom smislu riječi nego sa manje se može više. A da bi to očekivali, da bi mi očekivali tu odgovornost od nekoga moramo pružiti informaciju. Zalažem se za edukaciju od početka.
Petar Baranović odgovor na repliku.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Poštovana kolegice Bonačić nemam ništa osobno protiv edukacije i naravno zalažem se za to da informiramo javnost o ovakvim temama. Međutim ovaj zakon doživljavam prvenstveno kao pravni okvir koji će konačno prisiliti na racionalno ponašanje. Navest ću jedan kratki primjer, kada smo došli u gradu Šibeniku 2009.godine u mandat zatekli smo račune za struju od 7 milijuna kuna u ukupnom proračunu u realnom proračunu grada koji je realno iznosio negdje oko 165, 170 milijuna kuna. U situaciju u kojoj je to povlačilo gotovo kompletne prihode s područja komunalne naknade. Zbog čega? Jer se godinama nije investiralo u modernizaciju mreže javne rasvjete, nije se promišljalo o energetskoj učinkovitosti, a novac je i u toj jedinice lokalne samouprave kao i u ostalim drugim jedinice lokalne samouprave odlazio na neke puno manje prioritetne, a ponekad i potpuno neopravdane troškove. Ovaj zakon sve sudionike i sve bitne faktore, a posebice stavlja i ističe javni sektor kao primjer svim ostalim, stavlja u poziciju da planiraju, promišljaju energetsku učinkovitost, da je to mjerljivo, evidentirano i da moraju polagati račune o onome šta su isplanirali i šta su realizirali od planiranog. On nas konačno prisiljava da počnemo racionalno gospodariti i investirati u one investicije koje imaju svoju opravdanost. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Đuro Popijač.
Gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Sa svim ciljevima koje je gospodin zamjenik ministra iznio ovdje se apsolutno slažemo, podržavamo ih i ne osporavamo nužnost dostizanja tih ciljeva. Ovaj zakon u svojoj suštini unosi više promjena u energetski sektor i u druge segmente koje obuhvaća sve ovo što je ovdje napisano, dakle i graditeljstvo i promet robama vezanim uređajima koji su povezani sa potrošnjom električne energije nego sve ono što je doneseno u smislu regulacije u proteklih zakona, pravilnika u protekle dvije ili tri godine. Stoga držimo da je izuzetno nužno da ovaj zakon nikako ne ide ovim hitnim postupkom, jer je toliko složena materija i toliko stvari dotiče, da će proizvesti silan kaos u svim onim segmentima kod svih onih koji će biti primorani slijediti obveze iz ovog zakona i pravilnika koji će slijediti iza ovog zakona. Temeljni razlog mi se čini zašto se ovo donosi na brzinu je činjenica da je uredba donešena 2012. godine, da Hrvatska ništa nije učinila po pitanju ove teme, dakle energetske učinkovitosti generalno i dostizanje tih europskih ciljeva i standarda i da se mora na brzinu popraviti šteta i barem na formalni način zadovoljiti ono što je vjerojatno došlo u primjedbama od strane EU ne dvojeći uopće potrebu da se ova materija uredi upravo zakonom i možda čak i na ovakav način kao što je to ovdje predviđeno samo u bitno drugačijem sadržajnom i kvalitativnom obliku. Zakon vrvi greškama, kontradikcijama i netočnim ili barem dvojbenim definicijama, a to ostavlja prostor za potpuno kriva tumačenja obveza i onoga što će se stvarno posljedično dogoditi primjenom ovog zakona. Ovaj zakon ja ne pamtim dalje neki sličan to propisao predviđa donošenje jedne strategije, jedne uredbe, 8 pravilnika i čini mi se 21 akcijski plan plus jedan nacionalni, dakle županija i tehničke propise za proizvode koji se stavljaju na tržište i to sve u nekom ograničenom vremenu od tri mjeseca. Prvo se to neće dogoditi, to je nemoguće. I s tim da svaki pravilnik potpisuju dva ministra. Ništa nije rečeno da li uz suglasnost, ali je rečeno u svakom ovom članku da će jedan ministar zajedno s drugim ministrom donesti nekakav Pravilnik. Kako će to funkcionirati, kako će se to fizički odraditi to je potpuna enigma, a obveze će teći. U recimo donošenju, u prvim stranicama ovog zakona, pa evo pod poglavljem gdje piše sljedeće donošenjem Zakona o energetskoj učinkovitosti postigli bi se sljedeći ciljevi dvije točke i sad piše ovo. Ja očekujem popis ciljeva, ali što piše. "Usvajanjem ovog zakona stvorit će se uvjeti za postavljanje ciljeva." Mislim šta je ovo, čita li netko išta kada šalje na Vladu i na Sabor. Dalje, "usvajanja mjera za smanjenje potrošnje primarne energije u djelatnostima proizvodnje, prijenosa i distribucije energije mehanizama za poticanje energetske učinkovitosti kroz institucionalne, financijske itd. druge okvire". Ovdje se spominje proizvodnja, ništa u daljnjem tekstu o tome nije rečeno. Kakva proizvodnja energetske učinkovitosti? Naravno da može postojati, ali čega proizvodnja. Pretpostavljam da je to možda vezano za nekakav tamo članak koji govori za obveze distributera za priključak kogeneracije, ali ostavlja jako puno prostora da mi to tumačimo na način kako mislimo da bi trebalo to biti. Ne govorimo o svim ovim sjajnim ciljevima kao što je prethodnik moj govorio kolega uvaženi. Sve mi se to znamo, svi se s tim slažemo, ali treba nešto napraviti, barem napisati regulativu da je to provedivo, da se to može ostvariti. Dolazimo do recimo Poglavlja obvezne energetske učinkovitosti što je čini mi se suština, jer se čitava odgovornost za dostizanje ciljeva prebacuje na distributere i opskrbljivače. I to je suština zakona, to je tih nekoliko članova koji zapravo su suština. Sve ovo drugo su stvari koje će se možda dogoditi, ali vjerojatno neće. Dakle i energetska usluga i šta ti ja znam što još dalje tamo je navedeno kao krasne ideje. Dakle, obveza distributera energije iz stavka 2. ovog članka označava iznos uštede kojeg su distributeri energije dužni ostvarivati ulaganjem u poboljšanje energetske učinkovitosti u neposrednoj potrošnji. Šta to znači? Mi znamo šta je, tko je distributer. Što je neposredna potrošnja? Jel' to svaki štednjak, televizor i sve ono što mi imamo ili radijator, sve ono što mi imamo doma. Jel' to neposredna potrošnja? Možda krivo razumijem ali čim to sam u stanju tako protumačiti nedvojbeno bi trebalo napisati što je to. Dakle, distributer je odgovoran za postizanje ovih ciljeva koji su ovdje navedeni. A ovdje predviđamo da će se raditi i poboljšanje energetske učinkovitosti na javnim zgradama. Ali ovaj će platiti ako se to ne dogodi. Ja to razumijem da to tako piše. I platit će dakle sljedeće, ako distributer energije ne ostvari obveze iz stavka 3. dužan je plaćati doprinos fondu u iznosu koji je jednak ulaganjima potrebnim za ispunjavanje neostvarenog dijela uštede iz prethodne godine. Ja ne znam kakvu ste vi raspravu imali s tim ljudima, što su oni rekli na ovo? Dalje piše i dužnost opskrbljivača energije. Dakle, svaki opskrbljivač, to je samo pitanje kako će se to provesti, koliko vremena treba da se to provede, kad ovaj zakon stupa na snagu i obveza svih ovih da to provedu. Možda da je donesen 2012. pa da su se tri godine pripremali za to bilo bi normalno logično. Ja znam da oni to u jednom momentu će morati učiniti. Ali evo recimo opskrbljivač dužan je bez naknade na zahtjev krajnjeg kupca najmanje jednom godišnje dostaviti informacije o obračunu, uštedi i svemu onome što proizlazi iz ciljeva ovog zakona. Jesu li oni uopće opremljeni za to i kad će oni to početi raditi? A sve to trebaju napraviti da se uspoređuju sa tzv. referentnim krajnjim kupcem iz iste kategorije krajnjih kupaca. E da vidimo tko je referentan krajnji kupac za stanove u zgradama? Kako ćete to izdefinirati i tko će to biti? Sve to treba imati, naravno, sve to treba činiti a u kojem vremenu i sa kojom količinom priprema da se to može i odraditi? Distributeri energije osiguravaju da je u mjeri u kojoj je to tehnički moguće financijski opravdano i razmjerno s obzirom na potencijalne uštede energije krajnjim kupcima osiguravati po konkurentnim cijenama nešto, odnosno pojedinačna brojila. Kakve su to definicije? Po kojim to kriterijima, tehničkim karakteristikama, financijskim uštedama to tako može se provesti uopće? Što su to konkurentne cijene? Govorim o tome da su namjere sasvim sigurno silno dobre i korisne i potrebno je to sve učiniti, ponavljam po koji puta. Ali ovo će biti nemoguće provesti. Što se tiče dužnosti operatera prijenosnog sustava, operatera distribucijskog sustava i operatera tržišta energije. Dakle, dopada mi se ovo ako pravilno tumačim da će se sada drugačije morati odnositi operateri prijenosnog sustava i distribucijskog sustava kod priključenja investicija koje su vezane za kogeneraciju, dakle proizvodnja električne energije i toplinske energije jer to dosada je bio kaos i zato smo vrlo siromašni u tom području i investicija ali i same proizvodnje. No međutim, tu ostaje jedna dilema kod toga da operater prijenosnog sustava može rangirati prioritete. Da li je sad tu moguće manipulirati s time, da li netko više ili manje zadovoljava određene kriterije. Dosad je bilo dakle tko prvi dođe taj prvi i ide na red. Dobro je da se svakom novom proizvođaču električne energije proizvedene iz visoko učinkovite kogeneracije koji se želi priključiti na sustav pruži sveobuhvatne i potrebne informacije. To se dosada plaćalo institutima i HEP-u. E sad ovdje je pored toga što piše da su dužni pitanje naravno na koji način će se to provesti, hoće li to i dalje nešto koštati, da li će se to dalje raditi tjednima, mjesecima? Ali evo neka to opet nekim pravilnikom bude detaljnije i definirano. I sad nastupa isto jedna dilema. Dakle, mjerenje i informacije o obračunu. Tu se pojavljuje prvi put nešto što me je zapanjilo i ne znam o čemu se radi. Recimo, članak 18. stavak 2. piše: "Distributer, odnosno opskrbljivači energije i/ili vode dužni su prema potrebi u/ili s računima, ugovorima, transakcijama itd." sad to nije bitno. Sad se već prvi put pojavljuje voda, energija i voda. Kakva voda? Jel voda za piće, voda za grijanje, topla voda, hladna voda, što sad to znači? Dakle, to se prvi put pojavilo ovdje. I još, recimo članak 21., dužnost javnog sektora, piše isto tako da se mora imenovati pravna ili fizička osoba zadužena za praćenje potrošnje energije i vode. Možda i to ima nekakve veze s energetskom učinkovitosti ali bi trebalo pojasniti. Ništa se ranije o vodi ne govori, a sad se odjedanput počinje mjeriti energija i voda i to se negdje dostavlja. Kome? I nešto oko cijelog tog mehanizma provedbe i praćenja. Ovdje se predviđa tijelo koje je odgovorno za sva ta praćenja i provođenja u nadzornom smislu. I to je ovaj Nacionalni centar, a njega će, tu ulogu će igrati Centar za investicije u energetiku. Koliko se sjećam taj centar je formiran za potpuno neke druge stvari. Sjećamo se prije tri godine tsunamija investicija u energetiku pa zakona o tom centru jer bez tog centra investicija u Hrvatskoj u energetici neće biti pa na kraju niti investicija niti ičega, niti energetske učinkovitosti ali centar postoji. I sada da bi se taj centar vjerojatno zaposlio, već smo vidjeli ranije da svašta mu se dalo u nadležnost, sad ćemo mu dati još ovo. Samo da bi mu se ili opravdala svrha postojanja ili to nitko neće raditi. Neće ovo ministarstvo, neće ono, neće fond onda eto to gurnemo u taj centar. Da li je taj centar opremljen za to? Ovdje se predviđaju softveri za to. I još ovdje piše da ovaj zakon neće ništa koštati državu odnosno da za njega ne treba predvidjeti financijska sredstva, pa to nije točno jer je već centra opremljen sa nekim bivšim … [[Govornik se ne razumije.]] centrima da obavlja ovakvu važnu ulogu. Samo taj centar, da ne kažemo neke druge stvari. Nemam više puno vremena. Oko same energetske usluge i ugovora oko energetske učinkovitosti, možda će još to netko imati prilike dodatno komentirati. Kakav će to tek kaos biti, ako se uopće bude u stanju to provesti. Vjerojatno ćemo imati ponovno prilike kod neke slijedeće izmjene ovog zakona to komentirati. I još samo jedan detalj, dakle ovdje piše da proizvodi povezani s energijom mogu biti stavljeni na tržište samo ako su sukladni sa zahtjevima propisanim za eko dizajn. A proizvodi povezani sa energijom su definirani ranije, odnosno to su svi proizvodi koji se stavljaju na tržište pa i od ovog mikrofona na kraju krajeva, sve, tako to piše u ovom Pravilniku. I sad, će mi ministar, a opet zajedno s ministrom zaduženim za zaštitu okoliša napisati pravilnik kojim će se propisati opći uvjeti za eko dizajn proizvoda i zahtjeve za stavljanje proizvoda povezanih s energijom na tržište i uporabu. Onda će dalje taj ministar zajedno sa ministrom nadležnim za zaštitu okoliša donijeti tehničke propise kao provedbene mjere eko dizajna. Pa nemate to šanse napraviti, pa jeste li svjesni šta ste vi uopće napisali unutra? Ili naravno neki koji možda i malo čitaju detaljnije jednostavno nisu u stanju dokučiti genijalnost ovakvog proizvoda. Dvije riječi još samo. Držim da je ovo direktno prepisano direktiva, da je čak i krivo provedena ali da nije provediv zakon, o tome se radi. Hvala.
Hvala. Imate replike svog kluba pa ćete nadoknaditi. Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Popijač, potpuno se slažem s vama da je zakon kontradiktoran i da je najmanje što bi Vlada trebala napravit da ga uputu u drugo čitanje. Između ostaloga i iz razloga što je naš Saborski odbor za zakonodavstvo utvrdio u zakonu koji ima 45. članaka amandmane na 24. članka a tu tim člancima još čini mi se tridesetak stavaka, dakle više je promjena. E sada, kako ćemo kroz ovu raspravu i usvajanje ovog zakona u petak taj zakon urediti samo u nomotehničkom smislu nije mi jasno, samo mi nije jasno u nomotehničkom smislu, a da ne govorim o ovim kontradiktornostima koje ste malo prije spomenuli. Onda ste spomenuli i Centar za praćenje poslovanja i investicija u energetskom sektoru. Ovim se zakonom stavlja van snage Zakon o energiji u neposrednoj potrošnji, a tim smo zakonom najprije uveli centar i dali mu određene nadležnosti u praćenju također provedbe energetske učinkovitosti 2012. godine, a onda smo 2013. centar izbacili i te ovlasti, vjerojatno nismo bili zadovoljni s njegovim radom, prepustili Agenciji za pravni promete i posredovanje pri nekretninama. E sada ponovno donosimo novi zakon i opet vraćajmo i dajemo određene nadležnosti tom istom centru, a prije godinu dana smo rekli da, dakle izbacili smo ga iz tog zakona jer smo ocijenili da on to ne radi dovoljno kvalitetno i taj smo posao prepustili Agenciji za pravni promet. Prema tome, jako je puno, a o tome ću kasnije u pojedinačnoj raspravi, jako je puno ovih kontradiktornosti zbog kojih bi doista najmanje što bi trebali napraviti zakon vratiti u prvo, odnosno ići u drugo čitanje. Hvala.
To može napraviti samo Sabor. Odgovor na repliku Đuro Popijač.
Hvala lijepo. Kolega to je i bila namjera. Dakle, želimo zaista biti konstruktivni i ovdje ne postoji nikakav razlog da se politizira bilo što. I možemo tu jednostavno i dalje inzistirati na tome da se više ovakvi zakoni ne donose na ovaj način pripremljeni ili nepripremljeni. Dakle, ovo je očito bilo potrebno gurnuti u proceduru zbog brzine i obveza koje vjerojatno moramo ispuniti prema, formalnih obaveza prema EU. Zato još jednom, evo i ovo što ste vi rekli, i što ćete dalje govoriti bi trebalo još dodatno argumentirati i pojačati te argumente da ovo mora doživjeti ozbiljne promjene. Želimo zakon podržati, on nam je potreban ali ga napravimo da bude provediv. Hvala.
Kolege, po našem Poslovniku znate šta je kad je hitni postupak. Ako želite drugo čitanje znate što treba učiniti, ako želite amandmane znate ponovno što treba učiniti. Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Zaista, kolega Popijač je vrlo slikovito i jasno izrekao da se radi, o moglo bi se reći kratko i jasno nepripremljenom zakonskom prijedlogu ili pak prepisivanju … [[Govornik se ne razumije.]] ali iz EU, jasno iz uredbi. Uz ove kontradiktorne odredbe o kojima ste govorili uz maglovite definicije, uz to da smo mi obvezni do 2020. godine provesti ovaj plan 20-20-20 a kaskamo, i kasnimo jako za tim planom dakle smanjenja stakleničkih plinova, povećanja proizvodnje čiste energije itd. to je onih 20-20-20. Pa ja evo sam maloprije izišao van i vidim naš Hrvatski sabor, a mi donosimo i ovaj zakon i donijet ćemo ga, a pogledajte na što liči fasada i kakva bi bila energetska učinkovitost kada bismo da kažem legalizirali zgradu Hrvatskog sabora, kakvu bismo ocjenu dobili od ovog nadležnog tijela za energetski certifikat i kako bismo mi mogli popraviti energetsku situaciju i u Hrvatskom saboru da bismo bili primjer ostalima, dakle javna zgrada Hrvatskoga sabora, smo trebaju doći ili bar da novinari nešto napišu o tome da čovjek ne mora poginuti ovdje bez riječi kada iziđe van, a fasada mu pada na glavu. Evo to je ono što mi raspravljamo, o puno toga, o maglovitim pojmovima, a imamo primjer koji je deset metara ovdje od nas, vrlo slikovit za pitanje energetske učinkovitosti pa i u zgradi kao što je Hrvatski sabor.
Đuro Popijač, odgovor na repliku.
Hvala lijepo na primjedbama. Sad ću kratko pokušati upravo pojasniti što ovaj zakon predviđa, kako bi se ovo moglo riješiti. Dakle, ovdje se predviđa i zamjenik ministra je govorio o poticanju tržišta energetske učinkovitosti i energetskih usluga, dakle energetska usluga kroz ugovore o energetskoj učinkovitosti. Dakle, predviđa se da je moguće da privatni investitor ugovori sa vlasnikom obnavljanje ove fasade, promjene prozora, da to sve on financira i da onda Sabor plaća njemu tu investiciju, a to se računa kao potrošnja električne energije. To je predviđeno kao energetska usluga, ja ne kažem da to nije dobro. Nešto se slično pokušalo raditi sa obnovom fasada pa sa javno privatnim partnerstvom pa se sada ponovo pokušava sa energetskom uslugom. Ne znam da li je moguće plaćanje usluge za to provesti kroz državni proračun Ministarstva financija, a da se to tretira kao plaćanje cijene za električnu energiju. To ovdje piše i da li je uopće moguće u ovom zakonu govoriti kako će se u proračunu tretirati obnova fasade javne ustanove, a da to se prikazuje kao, knjigovodstveno, u proračunu da se prikazuje kao potrošnja električne energije. Ja ne kažem, ponavljam to da ne znam da li je dovoljno to jasno sve skupa rečeno, dakle to se može i to je vjerojatno dobar i smjer, samo je puno toga nedorečeno kako će se to zapravo …
Hvala. Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Popijač, dobro ste ustvrdili kako ovaj zakon vrvi kontradiktornostima i nejasnoćama koje sigurno donose kroz određene odluke i nove obaveze našim županijama, a onda kroz njih i općinama i gradovima. Pa tako kaže da se određuje da donošenje akcijskog plana županija i velikih gradova kojim se utvrđuje provedba politike za … energetske učinkovitosti u županijama, odnosno velikim gradovima, na trogodišnje razdoblje. Ako se prave planovi, onda se moraju praviti i projektna dokumentacija kako bi se ti planovi ostvarili. U 2. članku također kaže se godišnji plan županija i velikih gradova. Uz smanjenje proračunskih sredstava koje se predviđa za naše županije, gradove iz poreza na dohodak, sada još jedna od novih obaveza. Sve ono što se ne može, trebalo je napisati, da, fond za energetsku učinkovitost platit će … projektne dokumentacije … financiranje svih projekata u našim regionalnim jedinicama. Naime, kontradiktornost je i to da je ovo u suprotnosti sa Zakonom o vlasništvu i nemoguće je staviti da 50% vlasnika odlučuje o onom jednom koji je 35-40% vlasnik u zgradi prostora ili stanova i ne može mu se nametnuti volja onih koji imaju po, njih 20 koji imaju neke manje stanove u toj zgradi. Jednako tako liberalizacija mogućnosti korištenja sredstava fonda za zaštitu okoliša u obnovi fasada na zgradama kolektivnog stanovanja, sigurno nije dobro definirana i u ovom zakonu nema pravoga mjesta. Mi bi željeli da tu bude puno više onih koji će kroz energetsku učinkovitost u kolektivnom stambenom prostoru dobiti nove fasade, nove jeftinije grijanja, kao i novu …
Hvala. Odgovor na repliku, Đuro Popijač.
Dobro ste uočili, dakle, da će regionalna samouprava morati donositi i akcijske planove što vjerojatno i nije loše na kraju krajeva. Drugo je pitanje financiranja, na koji način i tko će to odraditi, ali i iza toga, što je puno važnije, dakle čime će se financirati same aktivnosti koje to pretpostavljaju. Ali evo, možda ponavljam, opet bi se to možda moglo razriješiti i ovim ugovaranjem energetske usluge uz naravno, definicije, uz pravila, uz čitavo okruženje koje će sasvim jasno i precizno, ne znam, u Virovitičkoj županiji, otvoriti prostor da angažira za, ne znam, sve svoje zgrade u vlasništvu takav postupak i proces angažirajući privatnog investitora. Ali sve to miriše i dalje na javno privatno partnerstvo koje u biti očito i unatoč tome što je najavljivano žestoko kao investicijski tsunami može završiti upravo tako sa jednom velikom nulom ukoliko se i dalje nastave forsirati ovakvi zakoni, nedefinirani, nedorečeni i koji samo otvaraju dalje prostor za, eto, nečinjenje ničega. Hvala.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Kolega Popijač, dakle, dobro ste rekli da je ovo ustvari skup dobrih, lijepi želja i mislim da Hrvatska više nije u situaciji da mora samo zbog nekakvih rokova donositi zakone koji su praktički neprimjenjivi. I zato u Zakonu o fiskalnoj odgovornosti upravo stoji to da se vidi koliko će nešto koštati i koliko će nešto ušparati. Međutim, mi smo ovdje zaboravili ključnu stvar, a to je na koga će ovaj zakon primjenjivati i tko će u ovom provedbenom zakonu sudjelovati. Da li u Hrvatskoj postoji privatni kapital koji je po takvoj cijeni, koji bi mogao investirati ovo sve skupa? Ne postoji. Jer da postoji on bi se već vjerojatno aktivirao sam i negdje drugdje. Da li jedinice lokalne samouprave dakle općine, gradovi, županije i država u situaciji kada su svi praktički sa prenapregnutim proračunima, da li su oni u stanju uložiti nekakve dodatne novce? Nisu. I ako se ovakav zakon donese mi smo ustvari nekome nametnuli obvezu, a pitanje da li taj tu obvezu može platiti. A da uopće ovdje ne govorimo o građanima kao o vlasnicima nekretnina koji nisu u stanju plaćati ovo što sada imaju. I opet nemojmo preskočiti jednu ključnu stvar, prošle godine je bila najblaža zima valjda u zadnjih 100 godina u RH. pogledajte cijene plina, a navodno plin nije poskupio, koji se griju na plin i na struju su bile nešto veće nego što su bile u prethodnoj godini koja je bila izuzetno hladna. Zar i to ne govori nešto? Pa tko je dao pravo nekome da promijeni formulu i da po toj formuli ja plaćam isto grijanje u onoj godini u kojoj uopće praktički nije bilo zime kao i u prethodnoj godini? Dakle niz, niz pitanja na koja će netko morati odgovoriti.
Đuro Popijač odgovor na repliku.
Hvala lijepo. To je jedno od ključnih isto pitanja, dakle da bi se barem što se tiče plina, ali naravno i sa el.energijom nije drugačije, mogla uopće uspostaviti infrastruktura čitava ili mehanizam praćenja ušteda ne potrošnje, dakle kako će se to izregulirati to tek treba vidjeti. Da opet ponovim, ti mehanizmi su i u direktivi i oni su dio europskog zakonodavstva i mi ćemo to morati implementirati pitanje u vremenu i sposobnosti što ste rekli kada smo mi to u stanju učiniti. Dakle mi prvo imamo temeljni problem što su nam plinomjeri na kubike, a ne na energiju. Možda neki od nas to mogu preračunavati i doma, svi manje-više moramo vjerovati tome da je taj preračun iz kubičnog metra plina jednak ekvivalentu energetske ne znam nečega. Mi moramo moći mjeriti energiju. Šta ja znam šta mi puštaju kroz cijev. Puštaju mi kubike. Ja ne znam da li oni meni puštaju tu kaloričnu vrijednost tog plina kao što mi je obračunaju. Koliko desetina ili možda stotina tisuća plinomjera je u Hrvatskoj potrebno zamijeniti. Ovdje govori da će to distributeri po konkurentnoj cijeni morati ponuditi, ako se mogu sada dobro prisjetiti svih detalja. Sve su to elementi koji će otvoriti mnoga pitanja kod implementacije ovog zakona. A o ovim drugim fiskalnim evo to će se vjerojatno još lomiti koplja da li se nešto može prebacivati iz ove ili one kategorije, a nije stvarno ta kategorija. Hvala.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista kolega Nenad Pleše.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa da iz ovih prijašnjih izlaganja možemo zaključiti da je ovaj zakon pisan na brzinu i da ima dosta potrebnih popravaka, vjerojatno to zbog vođenja direktive jer do 2020.godine svaka država članica EU, među njima i Hrvatska, dužna je smanjiti svoju potrošnju energije za 20% i olakšati put daljnjim poboljšanjima energetske učinkovitosti. Radi se o golemoj zadaći čije će ispunjenje zahtijevati promjenu u stilu života građana Europe kao i načinu poslovanja poduzeća i politikama samih zemalja. Energetsku učinkovitost u Hrvatskoj treba shvatiti kao jedan od ozbiljnih generatora budućeg gospodarskog rasta, te sredstvo za upošljavanje. Efikasno upravljanje potrošnjom energijom jedan je od najvećih izazova za EU. Hrvatska je usvojila Strategiju energetskog razvitka 2009.godine i u pristupnim pregovorima sa EU prihvatila međunarodne obveze o smanjenju potrošnje primarne energije i povećanju energetske učinkovitosti. Hrvatska se obvezala preuzeti paket energetskih ciljeva poznat kao 20+20+20 odnosno povećati udio proizvodnje energije i obnovljivih izvora na 20% povećati energetsku učinkovitost za 20% i smanjiti emisije stakleničkih plinova za 20%, a sve to do 2020.godine. U Hrvatskoj gotovo 50% stambenog fonda čine zgrade koje su izgrađene prije donošenja propisa koji uređuje područje uštede i energije i toplinske zaštite u zgradama. Procjenjuje se da te zgrade godišnje potroše i preko 250 kilovat sati energije na metar kvadratni za grijanje. Primjera rada, nisko energetske i pasivne kuće godišnje na grijanje potroše svega 70% od tog iznosa odnosno samo 15 kilovata na metar kvadratni. Ovakva smanjenja potrošnje energije nije moguće postići građevinskim sanacijama postojećih zgrada, ali to mora biti cilj kod rekonstrukcija zgrada i obveza kod projektiranja novih. U vremenima kada su iznenadni i oštri skokovi cijena energenata na svjetskom i domaćem tržištu uobičajena pojava, a njihova opskrba i nesigurne politički je uvjetovana i dok globalne klimatske promjene postaju sve izraženije Hrvatska mora osigurati svoju energetsku budućnost što zahtijeva ozbiljan pristup iznalaženja mjera za povećanje energetske učinkovitosti, mogućnosti korištenja obnovljivih izvora energije, daljinskog grijanja i hlađenja, smanjenje korištenja fosilnih goriva i zagađenja okoliša u kojem živimo. U listopadu 2008.godine Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva u suradnju s Programom UN-a za razvoj predstavilo je i prilagodbu i nadogradnju Strategije energetskog razvoja RH. ovaj dokument posebno naglašava potrebu povećanja energetske učinkovitosti, a u sektore kućanstva, stanovanja se ukazuje na niz mogućnosti kojima se može smanjiti potrošnja energije. Mnogi pri kupnji automobila novog ili starog obično je presudna potrošnja goriva dok pri kupnji stana mnogi do sada nisu i razmišljali o potrošnji energenata za grijanje ili hlađenje. Jedan od ciljeva energetskog certificiranja je i to da kupac stana zna što dobiva, odnosno da zna koliko je njegov stan kvalitetno energetski napravljen što itekako utječe na izdatke za potrošnju energije. Pravilnik o energetskom certificiranju zgrada definira zgrade za koje je potrebno izdati energetski certifikat. Prema Pravilniku stambene i nestambene zgrade svrstavaju se u 8 energetskih razreda, a prema energetskoj ljestvici od A+ do G, gdje je A+ oznaka energetske najefikasnije razrada pasivnih kuća, a oznaka B i C odgovaraju razredu nisko energetskih kuća. Energetski najslabiji razred označen je oznakom G i u taj razred ulazi većina zgrada izgrađenih prije Pravilnika iz 1970. Energetsko će certificiranje doprinijeti regulaciji tržišta nekretnina, te potaknuti investitore na kvalitetniju gradnju uz korištenje boljih materijala. Hrvatski propisi iz područja uštede energije i toplinske zaštite u zgradama, zahtjevi koje postavlja Europska direktiva o energetskim karakteristikama zgrada, te prijenos direktive u nacionalno zakonodavstvo putem zakona i podzakonskih akata u potpunosti prati trend kretanja u EU. Promjena zakonodavstva i implementacija Europske direktive o energetskim karakteristikama zgrada je proces u tijeku. Pod pojmom energetske učinkovitosti podrazumijevamo široki opseg djelatnosti kojima je krajnji cilj smanjenje potrošnje svih vrsta energija u promatranom objektu što rezultira smanjenjem emisija CO2 u nepromijenjenu toplinsku, svjetlosnu i drugu udobnost njezinih stanara. Energetska učinkovitost u zgradama za stanovanje i poticanje primjena obnovljivih izvora energija mogu promijeniti odnose energetskih potreba Republike Hrvatske, a što je u izravnoj vezi sa smanjenjem zagađenja okoliša u kojem živimo. Presudnu ulogu u Nacionalnom programu energetike zgradarstva čini i edukacija korisnika, tj. svih nas potrošača energije. Uzimajući u obzir stanje tehnologije kod nas i u svijetu usvajanost Strategije energetskog razvitka Republike Hrvatske 2009. godine i međunarodne obveze koje je Republika Hrvatska preuzela u procesu pristupnih pregovora sa EU u svim sektorima korištenja primarne energije moguće je smanjenje potrošnje. Tako je smanjenje moguće i u sektoru stanovanja, a da se psihofizički uvjeti, lagodnost boravka u prostoru održe na komfornoj razini. Strategija energetskog razvitka potiče učinkovito korištenje energije u Sektoru stanovanja i primjenu obnovljivih izvora energije posebno korištenje sunčeve energije i biomase. Toplinska zaštita zgrada jedna je od najvažnijih tema zbog ogromnog potencijala energetskih ušteda. Nedovoljna toplinska izolacija dovodi do povećanih toplinskih gubitaka zimi, hladnih obolnih konstrukcija, oštećenja nastalih kondenzacijom, te pregrijavanja prostora ljeti. Posljedice su oštećenje konstrukcije, te neudobno i nezdravo stanovanje. Zagrijavanje takvih prostora zahtijeva veću količinu energije što dovodi do povećane cijene korištenja i održavanja prostora, ali i do većeg zagađenja okoliša. Energetska učinkovitost u zgradama uključuje cijeli niz različitih područja, mogućnosti uštede toplinske i električne energije uz racionalnu primjenu fosilnih goriva, te primjenu obnovljivih izvora energije u zgradama gdje je to funkcionalno izvedivo i ekonomski opravdano. Analiza postojećih propisa pokazuje pooštravanje kriterija vezanih za uštedu energije i toplinsku izolaciju u zgradama čime su postavljeni temelji za ostvarivanje značajnih energetskih ušteda u Sektoru zgradarstva. Procjenjuje se da u sektoru zgradarstva postoje veliki neiskorišteni potencijali, uštede energije na razini do 30%. Primjena novih propisa stimulira se primjena bioklimatskih tehnika projektiranja, korištenje pasivnog sunčevog zračenja te iskorištavanje obnovljivih izvora energije. Što se tiče ovog zakona već u samom članku 13. koji kad smo i spomenuli kaže se u podstavku 4. ako distributer energije ne ostvari obveze iz stavka 3. ovog članka, a govori se o iznosu uštede dužan je plaćati doprinos fondu u iznosu koji je jednak ulaganjima potrebnim za ispunjavanje neostvarenog dijela uštede iz prethodne godine. Pitam zamjenika ministra tko će to utvrditi, je li to fond ili nacionalno koordinacijsko tijelo. Jer mi uz svaki novi zakon koji donosimo obavezno se ustroji i neko novo zakonodavno tijelo. U člancima 29. i 30. isto tako govori se o natpolovičnoj većini suvlasnika. Imam osjećaj ko da oni donose zakone pa je potrebna natpolovična većina, međutim znam i sam stanujem u zgradi koliko je problema kod rješavanja pitanja stanara kad jedan od suvlasnika stanova napravi neki problem i ne slaže se sa ostalim stanarima. Zato se nadam da ćete iznaći pravne mogućnosti da se to tako i odradi, jer inače ne vidim kako se ovaj zakon može provoditi. U članku 31. govorite u stavku 1. kad se provodi postupak javne nabave za nabavu proizvoda i povezanih sa energijom javni naručitelj dužan je koristiti kriterije za odabir ponude i tehničke specifikacije vezane uz povećanje energetske učinkovitosti u mjeri u kojoj je to u skladu sa troškovnom učinkovitošću, gospodarskom izvedivošću, širom održivošću, tehničkom prikladnošću i dovoljnom razinom tržišnog natjecanja. To bi trebao utvrditi ministar, ne znam po kojoj osnovi, po kojim kriterijima. U članku 42. navodite čak 12 pravilnika, propisa, uredbi kojima bi trebali nadopuniti i kojima bi trebali provoditi ovaj zakon. Neki se donose u roku 3 mjeseca, a neki u roku 6 mjeseci. Međutim, mislim da za jedan kvalitetniji Zakon o energetici da je puno toga već trebalo biti u ovom zakonu, a ne sa naknadnim propisivanjem programa, pravilnika i uredbi. Iako donošenjem ovog prijedloga zakona nije riješena dugoročna strategija obnova zgrada i izrada Nacionalnog plana energetske učinkovitosti kao strateškog dokumenta nadam se da će postizanjem ušteda i povećanjem energetske učinkovitosti približiti cilju od 20% do 2020. godine kao i olakšati put daljnjem poboljšanju energetske učinkovitosti nakon 2020. godine. Vjerujem da je to samo početak ka izvršenju toga cilja i nadam se da ćete u tome uspjeti. Hvala.
Replika, Tomislav Klarić.
Uvaženi kolega Pleše rekli ste na startu da se ovaj zakon donosi na brzinu kao uostalom i čitav niz zakona pa ih kasnije moramo mijenjati ili ustanovimo da su neprimjenjivi. A rekli ste i ono što sam ja u uvodu i postavio pitanje zamjeniku ministra, rekli ste da se nadate da će pronaći zakonsko rješenje na koji način riješiti taj problem suvlasništva inače ne vidite kako će se zakon provoditi. Ja opet postavljam to isto pitanje. Ustav je tu jasan, vlasništvo je jasno. E sad se postavlja pitanje zašto 50-50%, zašto ne bi bilo 20-30%? Jer bilo kojim postotkom u vlasništvu vi utječete na nečiju imovinu. Postavlja se pitanje da li tih 50% uopće živi u toj kući i da li im to treba? Ovim zakonom nije uopće riješeno, čini mi se da je kolega Grubišić tu spomenuo, zgradu Hrvatskoga sabora. Što u Gradu Zagrebu, kako postići energetsku učinkovitost kad konzervatori postavljaju uvjete na koji način će se obnoviti fasada na nekoj zgradi i ne dolazi u obzir nikakav stiropor niti nekakve toplinske izolacije, čak dapače traže tradicionalne mort miješane žbuke i ne znam što sve ne. Dakle, čitav niz pitanja je ovdje praktički, da ne govorim sve ovo što je gospodin Popijač govorio u samom ovom dijelu koji se odnosi na čitav niz članaka. A tu je opet onda i Zakon o javnoj nabavi, ovdje u članku gdje se spominje kao ekonomski najpovoljnija ponuda. Koja je to ekonomski najpovoljnija ponuda u onom smislu da svi putem javnog natječaja biramo najjeftiniju što u konačnici predstavlja nekakvo najskuplje rješenje.
Odgovor na repliku, Nenad Pleše.
Pa kolega Klariću da, slažemo se. Suvlasništvo u zgradama je veliki problem kad bi svi stanari bili svjesni koliko energetski učinkovito stanovanje znači. Ja iz svog primjera mogu samo reći, živim evo u Gorskom Kotaru gdje su zime velike, teške, duge i gdje treba mnogo drva i energije za zagrijavanje stanova. Nekad sam u stanu od 70 kvadrata trošio 12 metara kubičnih drva, promjenom samo stolarije smanjio sam to za 4 metra kubična. Nekima je to lako objasniti i dokazati, nekima je teško. I tu će biti jako velik problem. Dobro je zamislivo ovo, preko 50%, kao nas tu 50 plus 1 ruka u zraku i donosimo zakon. Međutim, puno je tih stanara koji tu ne žive, kojima je svejedno, koji se ne osvrću na one stanare koji tu provode vrijeme. Zakonodavac je nešto rekao po pitanju toga znači da će onaj distributer trebati uložiti sredstva o uštedi da to kao suvlasnike ne bi trebalo ništa koštati, a oni će to vraćati kroz uštedu. Sve je to pod jednim velikim znakom pitanja. Jer kad se donese ovakav zakon na brzinu onda mnogo toga je u zraku. Dobre su namjere ali da li će one biti u stvarnosti i provedive? Teško.
Franjo Lucić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Pleše rekli ste i spomenuli ste kako je Hrvatska se obvezala, u biti to nam je i obveza, do 2020. izgraditi 20% obnovljivih izvora energije. No postoji tu jedan problem što ova aktualna Vlada luta jednostavno a mi ćemo to učiniti ali učinili bi to još i prije, prije svega da osiguramo onaj dio sredstava koji se izdvaja iz cijene električne energije, no potencijalni investitori koji žele ulagati u Hrvatskoj u vjetroelektrane, u sunčevu energiju dolaze u biti u takav apsurd da započnu sa određenom dokumentacijom i da onda samo odjednom odluka ministra ovoga ili onoga kaže nije cijena više danas takva, cijena jednog kw, nego je ona znatno smanjena u odnosnu na prethodnu. Pa ja vas pitam, oni ljudi koji su danas, a ja znam evo iz Požeško-slavonske županije investitore koji su uložili silne novce u projektnu dokumentaciju za vjetroelektrane i došli su faktički do kraja njima je rečeno od danas više nije ta cijena nego je druga. Gospodine zamjeniče ministra ja vas molim da ubuduće takvim investitorima dadete garanciju da ih znate koji su započeli sa određenim kapitalnim ulaganjima da im dadete garanciju da će svi ti koji su od danas započeli imati garantiranu cijenu, a ne da čovjeka dovedete da potroši nekoliko milijuna eura i da jednostavno kažete mu cijena od danas nije takva već je znatno manja. I naravno da njegovo kapitalno ulaganje koje je planirao za 8, 9 godina proteže se na 14 ili 15 godina. To je jedna totalna nesigurnost i mi jednostavno potencijalne investitore odbijamo i naravno da ih nećemo imati i naravno da oni bježe od Hrvatske. I onda se nemojmo pitati zašto nam je ovakva gospodarska situacija, zašto nemamo potencijalnog ulagača kad mi sami pridonosimo upravo takvom stanju.
Odgovor na repliku Nenad Pleše.
Pa kolega Luciću, u pravu ste. Često donosimo zakone po preko i na brzinu i onda nam se događa veliki propusti, ali nema veze mi ćemo za dva, tri mjeseca imat opet takav zakon u raspravi pa ćemo ga onda vjerojatno popravit. Da činjenica je da investitori dolaze i onda imamo svakakvih apsurda da počinju sa investicijama, a da im se onda u zakonima stalno nešto mijenja. Primjer jedan takav je ugradnja solarnih kolektora na krovne konstrukcije di se čak elektroprivreda obaveže da će preuzeti višak energije, pustit u distribuciju, međutim onda se to obično korigira ili cijena smanjuje, ili se ne preuzima. Isto tako već je bilo dogovoreno da će se i raditi vjetroelektrane, pa onda dolazimo do čudnih situacija, do referenduma da onda građani odbiju na referendumu postavljanje takvih vjetroelektrana, a svi bi htjeli postavljanje alternativnih energija. Međutim, kad treba to postaviti onda su problemi na problemima. Hvala.
I Branko Bačić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Pleše, postavili ste pitanje zamjeniku ministra da vam neka odgovori tko će utvrditi obvezu distributera ukoliko ne izvrši ciljeve koji su propisani ovim zakonom. To je važno pitanje, ali vjerujte to je sekundarno pitanje, puno je važnije pitanje na koje bi trebao odgovoriti zamjenik ministra odakle će to distributeri platiti. Hoće li u nemogućnosti da izvrše obveze iz ovoga zakona, tu svoju obvezu prevaliti na krajnje korisnike, na građane povećanjem cijena električne energije. Jer upitno je koliko je distributer odgovoran zbog toga što APN primjerice nije podignuo, podignuo kad već govorimo ovoj zgradi, energetsku učinkovitost Sabora? I zbog toga što to nije proveo APN nije pronašao fizičku osobu ili pravnu osobu koja će urediti fasadu i podignuti energetsku učinkovitost Sabora, kaznu će platiti distributer koji distribuira električnu energiju. Ja ne vidim gdje je to, ili nek nam to zamjenik ministra objasni gdje je to pronašao to uporište, gdje je to uporište pronađeno da netko ko distribuira energiju budu odgovoran zbog toga što državno tijelo, u ovom slučaju APN nije izvršio i podignu zgrade javnog sektora na višu razinu energetske učinkovitosti. Ja to ne vidim, a da ne govorim da prema Zakonu o energiji distributer nije i opskrbljivač. Pa prema tome, tim i još više u tom smislu su i distributeri dali primjedbu javnoj raspravi da se njih to ne bi trebalo ticati, nego da ako se na nekoga već mora prevaliti ta obveza da to budu opskrbljivači. Jer jedno je distributer, drugo je opskrbljivač, treći je prijenosnik a četvrti proizvođač energije. Prema tome, u tom lancu smo ovim zakonom obvezali distributera na isti način smo mogli i proizvođača energije kažnjavati zbog toga što netko nije proveo ovaj zakon. Hvala.
Nenad Pleše, odgovor na repliku.
Pa kolega Bačić, ja bi vam volio dati odgovor na vaša postavljena pitanja, ali onda bi mora sjedit dolje na mjestu zamjenika ministra. Da u ovom trojcu što ste vi naveli distributeri, opskrbljivači, potrošači … [[Govornik se ne razumije.]] potanji plaćaju ceh potrošači. Distributeri ili opskrbljivači će uvijek svoje minuse na računima prebaciti na onog krajnjeg korisnika. Bojim se da je to gorka istina, ali tako se obično to događa u našem životu.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Marijan Škvarić.
Hvala lijepo potpredsjednice Sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o prijedlogu Zakona o energetskoj učinkovitosti s konačnim prijedlogom zakona onda se prije svega trebamo osvrnuti na pravi okvir toga zakona. A pravni okvir je sustav učinkovitog korištenja energije u Republici Hrvatskoj i koji je propisan Zakonom o učinkovitom korištenju energije u neposrednoj potrošnji, a kojim je u zakonodavstvu Republike Hrvatske prenesena pravna stečevina EU iz područja energetske učinkovitosti. Taj dio se definira ciljevima, a to je povećanje energetske učinkovitosti EU za 20% do 2020. godine te određuje sustav obveza i metoda računanja ušteda energije. Naravno stupanjem na snagu Zakona o energetskoj učinkovitosti prestao bi važiti Zakon o učinkovitom korištenju energije u neposrednoj proizvodnji. Kad govorimo o ovom prijedlogu zakona onda se … [[Govornik se ne razumije.]] osnovna pitanja kojim se uređuje, a tu su definirani planovi, obveze, mjere, ovlasti a i same procedure. U tom djelu bih ja napomenuo nekoliko, koje po meni osobno i naravno klubu HNS-a su itekako bitne. To je prije svega definiranje nacionalnog … [[Govornik se ne razumije.]] tijela za energetsku učinkovitost, a s time će se osiguravati sustavno planiranje za poboljšanje energetske učinkovitosti u Republici Hrvatskoj te će pratiti … [[Govornik se ne razumije.]] energetske učinkovitosti, rezultate provedbe planova i mjera politike energetske učinkovitosti, i voditi sustav praćenja, mjerenja i verifikaciju ušteda energije. Također je bitno i ugovaranje energetske usluge u suvlasničkim zajednicama, odnosno više stambenim zagradama na način da će se kroz ugovor o energetskom učinku više stambene zgrade suvlasnička zajednica ne ulaže u izvođenje radova, te za njih ne nastaje kreditna obveza i ne preuzimaju nikakve rizike vezane uz provedbu ostvarenja ušteda energije. Također, ovim zakonom se određuje zajamčena ušteda energije i to tako da mora biti jednaka ili veća od naknade po ugovoru o energetskom učinku čime se postiže suglasnost suvlasnika da ne plaćaju uštedu koja nije ostvarena. Također, pružatelj energetske usluge obvezan je uložiti isključivo vlastita sredstva čime se isključuje mogućnost ugovaranja na način koji predstavlja novi novčani trošak za suvlasnike jer se naknada može obračunati tek za ostvarenu uštedu. Provođenje energetske osnove više stambenih zgrada sukladno nacionalnom programom energetske obnove više stambenih zgrada definira se natpolovičnom većinom glasova u obnovi više stambene zgrade koju donosi suvlasnik i koja se računa po suvlasničkim dijelovima i po broju suvlasnika. To je dosta dobro definirano i to je u mnogim zakonskim … definirano na taj način, rješavaju se mnoge dvojbe, nelogičnosti, nerazumijevanje. Za možda jednu usporedbu i … većinom glasova suvlasnika zgrade može se pojedini i vlasnik stana iz te zgrade i izglasati i premjestiti u neki drugi prostor. Definira se i uređuje se postupanje javnog sektora o ugovaranju energetske usluge, stvaraju se preduvjeti da se investicije u državnoj imovini koristi privatni kapital, uvodi se sustav plaćanja, mjerenja … uštede energije i naravno uređuje se obveza informiranja kupca i svih zainteresiranih strana o mogućnostima ulaganja u energetsku učinkovitost. To onda govori, što se tiče informiranja i … svih sudionika u … provođenju energetske učinkovitosti. Tri stvari kad bi posebno napomenuli, koje se dobivaju ovim zakonom, a to je da će stvoriti uvjeti za postavljanje ciljeva usvajanjem mjera za smanjenje potrošnje energije i mehanizma za poticanje energetske učinkovitosti kroz institucionalne, financijske i druge okvire za uklanjanje prepreka koje sprječavanju razvoj tržišta energetske učinkovitosti. Ovdje smo razgovarali i tražili smo samo prepreke za sprečavanje razvoja tržišta u tom dijelu, mislim da ovaj zakon stvara uvjete za postavljanje ciljeva koje smo definirali na početku. Također će se urediti pitanje vezano uz specifičnost ugovaranja energetske usluge i energetske obnove zgrade kojima se stvara okružje za mobilizaciju investicijskog kapitala u projekte energetske učinkovitosti koje dovode do povećanja zaposlenosti i smanjenja ovisnosti o uvoznim energentima. To ne treba govoriti koliko je za nacionalnu državu bitno i za sve nas da smo itekako neovisni o energentima iz našeg područja. Resurse imamo, na nama je da to itekako ostvarimo. I naravno pridonijet će se ostvarenju nacionalnog cilja, uštede energije koja je definirana strategijom energetskog razvoja RH. Ono što bih još jedanput evo spomenuo na kraju, da će klub HNS-a, Liberalni demokrati podržati Prijedlog zakona o energetskoj učinkovitosti jer zaista imamo višestruke koristi koje su navedene i na početku, prije svega za državu kao energetsku neovisnost. Također koristi se za povećanje gospodarske aktivnosti, itekako je bitno u ovim teškim vremenima recesije, naravno govorimo i o zaštiti okoliša, ono što je i najbitnije, a to je korist našim građanima. I naravno, tu bih spomenuo da to nisu samo skup želja, ima itekako i konkretnih primjera o energetskoj učinkovitosti koje se provode u našoj državi. Ti primjeri su na sjeveru Hrvatske, u … županiji za koju zaista možemo reći da imamo mnoge projekte koji su već realizirani naročito na javnim dobrima, odnosno u školama, u dvoranama, a mogu reći također i kod mene, kao lokalni čelnik i gradonačelnik grada Lepoglave, ovog trenutka se provode projekti preko 5 milijuna kuna na razini energetske učinkovitosti. 3 milijuna kuna obuhvaća financijski 73 objekta gdje sad u ovom trenutku dolazi do izmjena stolarije i fasade. Govorimo recimo o našoj osnovnoj školi gdje smo izmijenili fasadu, izmijenili smo stolariju, postavili smo solarne panele i postavili smo također toplinske pumpe. Imamo i dvije toplinske pumpe koje smo financirali za naše individualnu stambenu izgradnju. Sve projekte koje radimo, radimo na način da nam objekti moraju biti A+ energetskog razreda. Ono što govorim, trebamo prije svega promijeniti način razmišljanja, način života i način ponašanja i ovaj zakon će nas itekako na to natjerati, za našu korist. Hvala lijepa.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Škvarić, kazali ste da ovaj zakon je stvorio uvjete za ostvarenje ciljeva. Nesporno je da su ciljevi navedeni, da su oni i jasni, da bi dobro bilo da ih i ostvarimo, ali sam zakon, čitao sam ga nekoliko puta, ja ga ne razumijem u tehničkom smislu. U provedbenom smislu je nemoguće ga razumjeti. On je toliko kompliciran i nejasan da će biti velikih poteškoća u primjeni. A evo jedan primjer samo. Kaže se u članku 26., stavak 7 za usluge, radove i robu prema ugovoru o energetskom učinku, obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost otplaćivat će se kroz … period. Pa pružatelj energetske usluge, po ovom ispada da će imati mogućnost otplate desetogodišnjeg PDV-a, ali on ima već kroz ulazne fakture plaćen PDV i većinom skoro odgovara ulazni PDV i izlazni PDV, usluga je, samo za razinu usluge je veći PDV. Što će se dogoditi kada on 10 godina može otplaćivati PDV koji je već platio, znači da će imati zahtjev za povrat PDV-a. Zar je to smisao zakona da netko može imati unaprijed predviđen povrat PDV-a, a imat će, i to više od 50%. A drugo, zakonom se mijenja drugi zakon. Kako je moguće da se može mijenjati zakonom Zakon o PDV-u? Ali o tome predlagatelj uopće nije vodio brigu, u tehničkom smislu ništa nije razjasnio. Članak 27., stavak 2, pa ne razumije ga se nikako, pokušajte ga simulirati u praktičnom primjeru. Nemoguće ga je izsimulirati, nemoguće je predvidjeti što je zakonodavac mislio u ovome, kako će se to, investicijsko održavanje je obnova zgrade. Kako može netko to knjižiti kao trošak energije? Nije mi jasno, nemoguće. A o tome predlagatelj ne vodi brigu, vodi samo o nekome, da, eto, lijepo bi bilo. A da se malo sačekalo i praktično riješile ove nedoumice, bio bi zakon kvalitetan i provediv. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Marijan Škvarić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega, moje osobno mišljenje je da je najveći grijeh u ovom dijelu … to je grijeh nečinjenja. I da, zaista ako govorimo o dijelu ovog prijedloga zakona, to je možda … jedan pilot projekt, odnosno ono što sad ulazimo sa puno iskustva ili neiskustva kojega ima u Hrvatskoj, možemo diskutirati o tome. Govorili ste o tome da li je taj zakon provediv tehnički, da li je … omogućeno? Pitamo se, ali ono što ipak je moj stav i mišljenje, taj zakon trebamo donijeti, ako bude kakvih problema, nedoumica u svemu tome, bolje ga mijenjati tri ili četiri puta jer ćemo puno više napraviti nego što ste rekli da malo pričekamo. Bojim se iz iskustva ono što uvijek radimo oko zakona čekat ćemo nekoliko godina onda ćemo se opet pitati i čuditi, a zašto nema investicije, zašto nismo ove ciljeve ostvarili, zašto nemamo gospodarski rast, zašto nemamo energetski učinkovitiju državu, zašto nemamo neovisnu državu što se tiče energenata itd. Bolje da idemo pokušati tu, pametni smo, ovdje Sabor naša je odluka i prije svega odgovornost da to raspravimo kvalitetno. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Ivana Posavec Krivec. Izvolite kolegice.
Poštovana potpredsjednice, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pred nama je još jedan zakon, zakon koji gledamo kroz različite prizme. Mi u klubu SDP-a energetsku učinkovitost prepoznamo kao jednu od najučinkovitijih i najisplativijih mjera kojima postižemo cilj održivog razvoja. Smatramo da na taj način osiguravamo suživot prirode i gospodarstva, da smanjujemo negativne učinke na okoliš koje proizvodi energetski sektor, da smanjujemo emisije ugljičnog dioksida, povećavamo istovremeno sigurnost opskrbe energijom i prekidamo povezanost između gospodarskog rasta i potrebe povećanja potražnje za energijom. Sve ukupno mi u klubu SDP-a smatramo kako je predlagateljica odnosno Vlada RH ovim zakonskim prijedlogom doprinosi i povećanju konkurentnosti nacionalnog gospodarstva. Stoga i energetska učinkovitost ima ključnu ulogu u općoj energetskoj politici. Procjenjuje se da Hrvatska gubi oko 1% BDP-a radi niske energetska učinkovitosti. To zasigurno predstavlja opterećenje i za gospodarstvo i za okoliš. Upravo ovim zakonom stvorit će se uvjeti za usvajanje mjera koje će utjecati na smanjenje energetske potrošnje i uspostavu mehanizama za poticanje energetska učinkovitosti. Zakonom se isto tako između ostalog uređuje i postupanje javnog sektora u ugovaranju energetske usluge, propisuju se mogućnosti da se u suvlasničkoj zajednici ostvare uvjeti za ulaganje u povećanje energetska učinkovitosti, određuje središnje mjesto za koordinaciju svih aktivnosti u ulozi nacionalnog koordinacijskog tijela za energetska učinkovitost, uvodi se sustav za praćenje, mjerenje i verifikaciju ušteda energije, te propisuje obveza informiranja kupaca i svih zainteresiranih strana o mogućnostima ulaganja u energetska učinkovitost. Isto tako ovim zakonom će se stvoriti uvjeti za smanjenje potrošnje primarne energije u djelatnostima proizvodnje, prijenosa i distribucije, te utvrditi mehanizmi za poticanje energetska učinkovitosti kroz institucionalne financijske i druge okvire. Općenito gledajući energetska učinkovitost je suma isplaniranih i provedenih mjera čiji je cilj korištenje minimalno moguće količine energije na način da razina udobnosti i stopa proizvodnje ostanu sačuvane. Pojednostavljeno rečeno energetska učinkovitost znači uporabu manje količine energije odnosno energenata za obavljanje istog posla, primjerice za grijanje ili hlađenje prostora, za rasvjetu, za proizvodnju raznih proizvoda, pogona vozila i ostalog. Pod pojmom energetske učinkovitosti podrazumijevamo učinkovitu upotrebu energije u svim sektorima krajnje potrošnje energije, to znači i u industriji i u prometu, uslužnim djelatnostima, poljoprivredi, ali u konačnici i u kućanstvima. Važno je istaknuti svakako da energetska učinkovitost nikako ne smije se smatrati štednjom energije. Kada bismo govorili o štednji energije to bi značilo da se na neki način određenog segmenta odričemo ili da podrazumijevamo određena odricanja. Kod učinkovite upotrebe energije nikako ne narušavamo uvjete rada i uvjete življenja već upravo smanjujemo količinu potrošene energije. Nadalje, poboljšanje učinkovitosti potrošnje energije ne podrazumijeva samo primjenu tehničkih rješenja. Svaka tehnologija, tehnička oprema ili bilo koje novo pomagalo bez obzira koliko učinkovito bilo gubi sva ta svoja svojstva ako ne postoje obrazovani ljudi, ako ne postoje oni koji će njome znati služiti na najučinkovitiji mogući način. Zato smatramo da se može reći da energetska učinkovitost prvenstveno stvar svijesti ljudi i njihovoj volji za promjenom ustaljenih navika prema energetski učinkovitim rješenjima. Već je danas u ovoj dvorani bilo rečeno da je energetska učinkovitost način življenja. Ako krenemo sa pozicije racionalnog poimanja i razmišljanja onda znamo da i EU, a time danas i RH još od 2007.godine kao cilj postavlja smanjenje godišnje potrošnje energije za 20% i to sve do 2020. Hoće li to biti ostvarivo, da li će biti potrebno uvesti neke jače mjere da se ti rezultati postignu vidjet ćemo, ali u svakom slučaju implementacija europskih regulativa na područje RH mora se dogoditi i vjerojatno već kasnimo kao što su mnogi rekli, ali zato to nije opravdanje da odustanemo. Europsko vijeće je primjerice na svojim sjednicama u ožujku ove godine istaknulo važnost energetska učinkovitosti za smanjenje cijene i troškova energije. EU je postavila minimalne standarde energetska učinkovitosti te pravila za označavanje i ekološki dizajn proizvoda, uslugu i infrastrukturu. tim se mjerama nastoji poboljšati učinkovitost u svim fazama energetskog lanca od opskrbe energije do njene potrošnje, promiču se konkurentnost gospodarstva što mi u klubu SDP-a u svakome smislu podržavamo. Upravo u europskom kontekstu potrebno je sagledavati provedbu Zakona o energetska učinkovitosti u RH. smatramo da je puno znanja i pozitivnih iskustava kao i upozorenja koja je dobro apostrofirala predlagateljica i implementirala ih u naše zakonsko rješenje. Mi cilj iščitavamo u želji za pokretanjem šire javnosti, onih nositelja politike bilo u jedinicama lokalne, regionalne ili središnje vlasti, tržišne sudionike te želimo da se i ovim zakonom uvedu promjene kojima bi se građanima osigurala infrastruktura. Ta infrastruktura očituje se kroz proizvode, kroz energetski sustav i to sve naravno na najvišoj razini energetske učinkovitosti. Primjerice Europski parlament je nedavno donio je i Rezoluciju o primjeni i utjecaju mjera energetske učinkovitosti u okviru kohezijske politike kojom pozdravlja nove mogućnosti koje pružaju europski strukturni i investicijski fondovi i kohezijski fond naročito u građevinskom sektoru. Pozvao je Europski parlament na podizanje osviještenosti i širenje informacija, te istaknuo potrebu za izgradnjom kapaciteta i tehničkom pomoći na tom području. Sigurno je to i prilika za Hrvatsku, jer mislim da smo svi kroz rasprave koje smo danas čuli se složili da nam educiranost i dovoljno znanja o tom području u Hrvatskoj nedostaje. Ako još treba nešto reći, onda svakako naglasiti da ovim zakonom se određuje način ugovaranja energetske usluge u suvlasničkim zajednicama, odnosno više stambenim zgradama kroz ugovor o energetskom učinku više stambene zgrade. Treba reći da predloženim Zakonom o energetskoj učinkovitosti između ostalog se uređuje i postupanje javnog sektora ugovaranju energetskih usluga čime se stvaraju preduvjeti da država preuzme ulogu pružanja primjera za stvaranje tržišta za energetske usluge. Zakonom se isto tako stvaraju preduvjeti da se za investicije uz državnu imovinu koristi privatni kapital i da se pokrene investicijski ciklus bez dodatnih troškova države. Važno je naglasiti da ovim prijedlogom zakona ulažemo napore kako bi se sve odrednice europske energetske politike vezano uz energetsku učinkovitost na odgovarajući način preuzele u nacionalno zakonodavstvo. To znači da energetska učinkovitost mora imati posebno značajno mjesto kao ekonomski i djelotvoran način postizanja Kyoto ciljeva za smanjenje emisije CO2 ispušnih plinova. Isto tako i ima pozitivne učinke kroz sigurnost opskrbe energijom, kroz konkurentnost i Lisabonski sporazum, zaštitu okoliša i obveze Kyotskog protokola. Ovaj zakon usmjeren je prema uklanjanju najvažnijih barijera za energetsku učinkovitost u Hrvatskoj. One se očituju u nedostatku jedinstvenih i transparentno definiranih procedura za primjenu mjera energetske učinkovitosti. Također je znanje o ekonomskim koristima od energetske učinkovitosti slabo u Republici Hrvatskoj. Ne primjenjuje se princip procjene troškova u čitavom životnom vijeku investicije, te se zbog toga rizici vezani uz energetsku uslugu smatraju visokim što ograničava i dostupnost kapitala za takve investicije. Na žalost, naši sugrađani još su neodlučni. Rekla bih slobodno čak i skeptični prema opravdanosti ulaganja u objekte u privatnom vlasništvu. Ovdje je bilo izneseno nekoliko primjera kako se sa malim projektima može dovesti do smanjenja energenata. Primjerice po nekim procjenama očekuje se da mjerama energetske učinkovitosti se može dovesti do ušteda na energentima na godišnjoj razini od 200 do 1000 eura po domaćinstvu. Građani se boje jer ne znaju, boje se jer nemaju slobodnog kapitala i nemaju sigurnih investitora na tržištu koji bi ih bili spremni pratiti upravo u tim projektima koji bi njima i njihovim obiteljima značili određeno smanjenje troškova. I zato je iznimno važno da se je u proceduru donošenja Zakona o energetskoj učinkovitosti uključila i druga ministarstva. Primjerice smatramo da je bitno da se je uključilo i Ministarstvo zaštite okoliša i prirode, da je uključeno u stvaranje niza zajedničkih podzakonskih akata kojima će se dalje regulirati ova materija. Ali ono što je možda najvažnije i što će naši građani najviše primijetiti je upravo uključenje u promociju i informiranje građana za energetsku, rekla bih zelenu i učinkovitiju Hrvatsku, za sve ono što je potrebno kako bismo svoje prirodne resurse osigurali, kako bismo u konačnici osigurali i energetsku neovisnost odnosno barem djelomičnu neovisnost. Zakonskom regulativom i uvođenjem sustava za praćenje, mjerenje, verifikaciju, uštede energije, predlagateljica Vlade Republike Hrvatske smatramo u klubu SDP-a čini značajni iskorak na polju energetske učinkovitosti. Upravo iz svih navedenih razloga klub SDP-a podržati će donošenje predloženoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice gospodin Popijač je iznio naš stav. Ja bih još iznio nekoliko mojih razmišljanja o ovome zakonu za kojega smo utvrdili svi zajedno da ima kvalitetno postavljene ciljeve koji uostalom proizlaze iz obveza koje je Republika Hrvatska preuzela temeljem trećeg energetskog paketa o, između ostaloga i smanjenju potrošnje električne energije za 20% odnosno podizanja energetske učinkovitosti. Svakako je da je Republika Hrvatska dužna te ciljeve realizirati, a kako bi ih i realizirala smanjenje potrošnje, odnosno podizanje energetske učinkovitosti je upravo moguće u ovom sektoru. To je u zgradama, u domaćinstvima gdje se uglavnom, koji su uglavnom i najveći potrošači energije. Prema tome, jasno da s te strane je zakon potpuno jasan i mi takve ciljeve podržavamo. Ali držimo da ovakvom provedbom zakona ti se ciljevi neće moći dohvatiti, neće se moći realizirati. Temelj ovog zakona praktično je utvrđen člankom 13. zakona u kojem je propisan sustav, obveze energetske učinkovitosti. Postavljen je kumulativni cilj koji se mora ispuniti do kraja 2020. godine. I taj se cilj ostvaruje putem obveze distributera energije da poduzima mjere kako bi se izvršili ovi planirani ciljevi, a to je rekao sam 20% smanjenja potrošnje energije u odnosu na stanje koje je zatečeno. Naime, nije jasno i bilo bi dobro da to ministar nam svima objasni, jer se iz zakona ne može utvrditi kako i na koji način će distributeri na kojima je položen ovaj zakon prisiliti krajnjeg korisnika da on izvrši i vlastitu zgradu, bilo da se radi o javnim zgradama pa se to onda odnosi na Agenciju za pravni promet i posredovanje nekretninama ili za suvlasnike u višestambenim zgradama može ih prisiliti da krenu u realizaciju i provedbu ovoga zakona kako onda distributer na kojem ovaj zakon i polaže ne bi plaćao kaznu Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost zbog toga što ciljevi nisu dostignuti. Dakle, ukoliko APN primjerice ne provede ovaj program energetske učinkovitosti javnih zgrada onda je distributer dužan plaćati kaznu Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost jer to nije postignut, premda taj isti distributer nema mogućnosti, nema instrumente, nema alate kako i na koji način će APN provesti onaj cilj koji je u zakonu predviđen. S druge strane distributer nema alat kojim bi prisilio stanare u višestambenim zgradama da krenu u proceduru uređenja fasada, postavljanje izostakala itd., itd. kako bi smanjio potrošnju energije, on tih alata nema, ali zbog toga će onda ako se to ne postigne on će plaćati kaznu i tu će kaznu plaćati fondu a govorim nije u mogućnosti nikoga prisiliti ovim zakonom niti je zakon našao model i metodu kako se to može realizirati. Pretpostavljam da s obzirom da distributer nema novaca da bi to sve skupa mogao poplaćati te obveze koje se neće moći provesti kroz realizaciju ovog zakona da će on onda potpuno je jasno morati povećati cijenu električne energije kako bi mogao izvršavati obveze koje mu iz ovog zakona proizlaze. Ako sam u krivu ja bih volio da me ministar demantira jer mislim da to, po meni je takva situacija alarmantna da mi ovim zakonom utvrđujemo nečiju obavezu a taj koji tu obvezu preuzima na nijedan mogući način ne može rješavati i provoditi ono što mu je zakon nametnuo. To je s jedne strane. S druge strane tijekom provedbe javne rasprave koja je uz ovaj zakon bila provedena sami su distributeri rekli da oni ne mogu odgovarati za potrošnju energije kod krajnjeg korisnika već da to mogu samo opskrbljivači jer oni niti imaju podatke o tome koliko i na koji način je potrošnja u pojedinim zgradama električne energije da oni prodaju praktično struju na veliko i onaj tko struju distribuira bi po njima trebao biti obveznik takve kazne ako se nije zakonom realizirao kako je to njime i predviđeno. Tim više što smo mi u ovom Saboru donijeli Zakon o energiji kojim smo utvrdili da opet provedbom trećeg energetskog paketa u energetskom sustavu postoji proizvođač, postoji prijenosnik energije, postoji distributer i postoji opskrbljivač. Zašto je predlagač zakona izabrao distributera meni nije jasno. Bilo bi posve primjereno ako je na to krenuo da je onda odredio opskrbljivača kao onoga koji prodaje električnu energiju ali da je uz to utvrdio i elemente, alate kako i na koji način će on to moći realizirati. S druge strane ono što je vrlo dvojbeno ovdje mi govorimo o pragu, kad se prilazi uređenju višestambenih zgrada da je nužno da više od polovice stanara da suglasnost za realizaciju energetske učinkovitosti. Postavlja se pitanje što ako dakle s ustavno pravnog aspekta pitanje vlasništva koliko je moguće nekoga tko nije zainteresiran ili tu ne živi ili taj stan ne koristi na bilo koji drugi način ga prisiliti da uđe u ovaj postupak ako nije zainteresiran ali sad na stranu taj ustavno-pravni aspekt ali što ako se u tim zgradama ne postigne ni suglasnost niti polovice stanara. Kako ćemo onda prići uređenju te zgrade i podizanju njene energetske učinkovitosti. Ja znam da je bilo rasprave na pojedinim odborima Hrvatskoga sabora i dvojba, odnosno upitnost takve formulacije zakona koji govori o natpolovičnoj većini ali ovdje idem korak dalje pa postavljam pitanje što sa onim višestambenim zgradama gdje čak ni polovica stanara nemaju interesa, ne žele, jednostavno ne da im se ići u uređenje fasada ili na bilo koji drugi način u provedbu ovoga zakona. S treće strane u brojnim gradovima u Hrvatskoj koji su pod zaštitom ili UNESCO-a ili na bilo koji drugi način pod zaštitom konzervatora kako će se prići realizaciji uređenja fasada također je jedan od vrlo važnih elemenata na koji nemamo odgovor. Ja sam puno puta u ovom Saboru kada je uspostavljen Centar za praćenje poslovanja i investicija u energetskom sektoru molio Vladu da s obzirom da ne vidim svrhu tog centra, tog jednog tijela koji je uspostavljen u RH, da nas bar Vlada, da nam se smiluje nama saborskim zastupnicima pa da nam prikaže što je u 3-godišnjem svom radu taj centar napravio, koliko investicija realizirao. Na njemu je bila jedna velika obveza u dijelu koji se odnosi na uređenje fasada i javnih zgrada koja je neslavno završila krahom, debaklom itd. Pa vjerojatno smo ga i zbog toga što nije realizirao jedan veliki projekt ove Vlade iz ovog zakona, odnosno iz zakona koji prethodi ovom zakonu izbacili. Sad ga ponovno u ovaj zakon vraćamo kao nacionalnog koordinatora koji će pratiti da li županije i veliki gradovi donose akcijske planove i da li su ti akcijski planovi na temelju kojih i ovaj zakon počiva da li su kvalitetno napravljeni, hoće li njihova realizacija omogućiti provedbu samoga zakona. Prema tome, držim da je bilo kudikamo boljih, pozvanijih, stručnijih državnih tijela pa i agencija i fondova koji su mogli s obzirom na stručnu opremljenost, s obzirom na kadrovsku ekipiranost kudikamo bolje pratiti akcijske planove koji donose županije i veliki gradovi nego sami centar koji se nije iskazao. A ako se varam bilo bi dobro da nas evo Vlada upozna koliko je i što je napravio taj Centar za praćenje poslovanja energetskog sektora od kada je osnovan. I još jedna stvar, za jedan relativno kratak zakon koji ima 47. članaka da na Odboru za zakonodavstvo prođe kao bos po trnju sa ovoliko nomotehničkih grešaka, sa ovoliko krivih formulacija, to je najmanje što bi trebalo napraviti da samo zbog tih, zbog tih nomotehničkih grešaka bi on morao ići u drugo čitanje jer je previše za tako mali broj članaka, amandmana od strane odbora da Vlada krene u drugo čitanje. Zahvaljujem gospođo potpredsjednice.
Hvala. Ne može Vlada krenuti nego Sabor i znate što morate učiniti. Franjo Lucić, replika.
A šta vrijedi to kad Vlada neće čuti apel ove manjine u Saboru, prema tome potpredsjednice vi pričate nešto što nije ostvarivo. Pa nek ljudi to isto znaju da vi provodite danas jednu politiku koja, eto dovela nas je do ovih rezultata u gospodarstvu gdje jesmo. Kolega Bačiću, govorili ste o novom zakonu koji slažem se apsolutno treba ići u drugo čitanje. Pa zašto tako bitan zakon i na brinu donosimo sa jednim čitanje, nemamo vremena za drugo čitanje, šta samo dosad radili kad nismo uspjeli ga napisati predložit prije? S druge strane, govori se o kaznama. Pa ja postavljam pitanje pa tko bi trebao plaćati kazne? Pa prvo treba plaćati kazne država, jel masu svojih zgrada, dakle govorim o školama, o policijskim upravama, stanicama i svim onim objektima kojima oni gospodare, oni još ni ne sanjaju da bi trebali raditi nekakve projekte. Pa ću navest samo primjer svoje škole u Požeško-slavonskoj županiji, točnije u Pleternici. Velika škola u kojoj je tisuću učenika. Ma do jučer su se grijali na mazut, pazite na mazut. Sada se evo griju na plin i činimo sve, upravo jedinica lokalne samouprave, a koje i provode najveći dio ovih projekata sada koje zakon omogućuje, činimo sve da bez obzira što nije u našem vlasništvu da smanjimo državi trošak. Oni pojma o tom nemaju da se do jučer na mazut grijali. Zamislite škola od tisuću učenika koji je to trošak. Prema tome, pa oni kazne trebaju prvi plaćat, pa oni kazne baš trebaju prvi plaćat, pa oni kažnjavaju sve nas poduzetnike a država je najveći krivac za sve. Oni ne plaćaju ništa i nikome, oslobođeni su svega. Pa evo baš po ovom pitanju, govorim o mojoj Pleternici, do jučer mazut, pa treba mu kaznu naplatiti, državnoj, Ministarstvu znanosti i obrazovanja, a di su druge zgrade? Imamo nakaradu od policijske postaje, pored zgrade u koju smo investirali 12 milijuna kuna.
Hvala lijepa. Ali ovo nije bila replika kolega Bačiću, jer opće o tome nije govorio. Odgovor na repliku, Branko Bačić. Replicirat ćete izlaganju.
Zahvaljujem potpredsjednice. Slažem se kolega Lucić, mislim da ako Vlada doista želi donijeti pravi zakon da ona može još danas tijekom rasprave, i zamjenik ministra predložiti da se ide u drugo čitanje. Ne samo zbog toga što bi se do drugog čitanja moglo doista na veliki broj ovih primjedaba koje su doista opravdane odgovoriti nego što nam je svima cilj da taj zakon koji kao što smo svi rekli ima dobre namjere, dobro postavljene ciljeve na kraju krajeva i obvezu da Republika Hrvatska ispune određene obveze koje je preuzela pristupanjem u punopravno članstvo EU, a s druge strane da doista građanima koji su krajnji potrošači električne energije smanje račune za električnu energiju. Ovakvim prijedlogom zakona ta dobra namjera i ciljevi koji su postavljeni nažalost neće biti realizirani jer je zakon u mnogim svojim dijelovima neprovediv. Sami ste pitali da država ovim prijedlogom zakona utvrđuje obvezu pojedinoj tvrci, to su distributeri električne energije, da u slučaju da se zakon ne provodi praktično se oni kažnjavaju. Bilo bi dobro da je država propisala način, model i metodu prema kojem je ona najprije odgovorna pa onda ako ona svoje obveze izvrši pa onda da distributeri odnosno opskrbljivači energije budu dužni ovaj zakon provoditi. A ne na ovaj način brigo moja pređi na drugoga. Ovaj zakon na taj način tu jednu obvezu Vlade Republike Hrvatske, odnosno Republike Hrvatske prebacio na pojedine pravne osobe koji su distributeri energije u Republici Hrvatskoj.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Bačić, spomenuli ste Odbora za zakonodavstvo, potpredsjednik sam tog odbora, da sam kojim slučajem ovakav doživio kao predlagatelj zakona od srama ne znam bih li pogodio izlaz iz saborske zgrade. Ali nije tu samo predlagatelj kriv, srećom da imamo Odbor za zakonodavstvo i dobre službe jer ured, Vladin ured ne radi svoj posao kako treba. Ovakav zakon nikada ne bi prošao, Vladin ured za zakonodavstvo da tamo služba funkcionira. Ali nažalost ne funkcionira. Zato što se mi upravo zakonima poigravamo kako sa pilot projektima, ali zakon je zakon za boga miloga, to je zakon a ne pilot projekt. Pilot projekt je eksperiment a sa zakonima se ne može eksperimentirati. I ovo je nešto što je najnužnije, što treba, što je potpuno opravdano. Mi konfuzno donosimo i nejasno, a opravdano trebamo ga. I može se napraviti bolje, ne bolje, može se napraviti jedino kako treba jer ovako nije dobro. Zamislite vi da imate ko razumije malo tehnologiju procesa, ko razumije računovodstvo, ko razumije Zakon o PDV-u i svi drugi zakoni, onda zna da ovaj zakon nije provediv i zna da nije jasan. Kako možete ako imate ulaz kao poduzetnik, stiropor, kupujete stiropor, kupujete izo stakla ste spomenuli, i to vam je ulaz. A izlaz fakturirate što, ako ćete naplatiti električnu energiju kako ćete fakturirat stiropor i uslugu postavljanja fasade? Naplaćujete nešto što niste izvršili. Kao je moguće to i kako je moguće da ako radi jedna osoba x zgradu, fasadu na novoj, ona mora platiti PDV u roku 60 dana najkasnije, a vi radite ili osoba y na zgradi za obnovu ona može na 10 godina plaćat PDV.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Slažem se kolega Mariću. Ja na vašu repliku i na vaše pitanje ne znam odgovor i ne znam kako će to i zamjenik ministra i Vlada na vaše pitanje, koje je posve logično, odgovoriti da netko tko sada uređuje zgradu plaća PDV u roku od 60 dana, odnosno plaća račun u roku 60 dana, a netko tko ide u tu proceduru može plaćati idućih 10 godina. Ali kad već spominjete sredstva i financijski dio ovog zakona, meni je neshvatljivo da ovaj zakon koji do 2020. mora provesti energetsku učinkovitost na svim zgradama javnog sektora, da ne treba osigurati sredstva u državnom proračunu. Ja to moram priznati, koliko god se trudio i razumijem da će troškovi, građevinski troškovi koji će omogućiti podizanje energetske učinkovitosti zgrade biti plaćani i refundirani i smanjenja računa energije zbog toga što će biti zgrada energetski učinkovitija, da će omogućiti uštede u državnom proračunu za obveznike plaćanje tih istih računa, ali da baš na ni jednoj zgradi u javnom sektoru neće trebati … više sredstava nego što će biti ušteđeno kroz energetsku učinkovitost, nije to prihvatljivo, nije logično. I zato držim da je i u tom dijelu shvaćanja težine ovog zakona na podizanje energetske učinkovitosti zgrada javnog sektora, trebalo malo ozbiljnije prići i definirati koliko to zgrada ulazi u ovaj zakon, koliko će to sredstava iziskivati i koliko će onda trebati osigurati sredstava u državnom proračunu, a ne jednostavno reći da neće trebati dodatnih sredstava u državnom proračunu.
Tomislav Klarić, replika.
Kolega Bačić, spomenuli ste akcijske planove županije jedinica lokalnih samouprava i centar koji kako vi govorite se nije iskazao. I ova Vlada i mi svi zajedno znali smo već, da ne kažem mjesecima, nego godinama da direktiva EU moramo ugraditi u naše zakonodavstvo i sada dolazimo u situaciju da zakone ovog tipa donosimo po hitnom postupku. A propos i onoga što je spomenuo i kolega Pleše pored situacije sa vjetroelektranama, sa potpisanim ugovorima, investitorima, sa uloženim sredstvima u mjerenja u Fužinama negdje preko 5 milijuna kuna, u Općini … oko 7 milijuna kuna sa ugrađenim akcijskim planovima u županijama, direktno je ministarstvo stopiralo te projekte i oni se nisu odradili. Iako je taj referendum, krivo ste rekli, je prošao jer je građani Opcije Fužine su bili za, većinom. Tako da je direktno direktivom iz ministarstva izbačeno iz prostornog plana Primorsko-goranske županije i ti investitori i Talijani i Nijemci su pokrenuli sudske sporove za naknadu svojih troškova. A propos ozbiljnosti, kada govorimo o ovakvom načinu donošenja zakona, po hitnom postupku, da ne govorimo sve ono što bi trebalo uskladiti da bi oni bili provedivi i u onom dijelu koliko će sve to koštati, a ne donošenjem je kazna negdje oko milijun i 800 eura godišnje pa a propos toga da će to biti praktički za Vladu besplatno i da ne treba osigurati nikakva sredstva.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Tako je, kolega Klarić, svojedobno je bio donesen jedan program, Zeleni razvoj Hrvatske, koji je podrazumijevao i podizanje energetske učinkovitosti zgrada. Tim je projektom, od kojega je Vlada odustala ne znam iz kojeg razloga, ali u jednom dijelu je mogao biti i s ovim zakonom nadopunjen, a to je mogućnost da se, jer mi ovdje ne spominjemo vlasnike zgrada, dakle one koji su sami radili svoje zgrade, a tih je vlasnika jako puno u Hrvatskoj, da im se kroz jednu kreditnu liniju omogući da uz subvenciju fonda za energetsku učinkovitost mogu svoje vlastite zgrade uređivati pa i da njima bude na određen način omogućena potpora kao što je to omogućena upravo vlasnicima zgrada u višestambenim zgradama, vlasnicima stanova u višestambenim zgradama jer ovim smo zakonom obuhvatili javne zgrade, za čije je uređenje nadležna agencija za pravni promet i … nekretninama, obuhvatili smo i višestambene zgrade koje će se uređivati ukoliko više od 50% vlasnika odluči te zgrade energetski podignuti. Međutim ovdje ne spominjemo vlasnike zgrada koji su sami izgradili svoje zgrade, koji su u pravilu i nisko energetski učinkovite, zašto ovaj zakon nije omogućio da se sukladno tome programu Zelenog razvoja Hrvatske i tim ljudima koji žive u svojim zgradama sa povoljnim kreditima uz potporu fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i njima omogući da i oni doprinesu ovim ciljevima koji su ovim zakonom postavljeni? Hvala.
5 minuta u ime kluba HDZ-a, Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani zamjeniče ministra, nismo mislili … 5 minuta, ali s obzirom da je predlagatelj odlučio ne komentirati ništa što smo mi iznijeli u ovoj raspravi, a ovaj primjer kako se konstruktivno raspravlja da bi se došlo do što kvalitetnijeg zakonskog prijedloga. Nisam čuo tijekom cijele rasprave niti jednu obojenu rečenicu, a kamoli nešto politikantski. Sve je bilo stručno, a da predlagatelj nije osjetio potrebu odgovoriti na postavljena pitanja, na toliko nejasnoća, onda sam morao reagirati pa u završnici se osvrnuti na još nekoliko stvari koje zakon ne smije sebi dopustiti. Zakon mora biti potreba i to je jedino što ovaj zakon zadovoljava, on je doista potreba. Ali zakon mora predvidjeti skoro sve mogućnosti, simulirati modele i simulirati pojave i otkloniti unaprijed zakonskim rješenjima eventualne nejasnoće. Kada se u raspravi iznijelo toliko problematičnih situacija zakonskih rješenja nemamo čak ni odgovora ni reakcije ni komentara toga. Ne znam to nije samo podcjenjivanje saborske rasprave nego i podcjenjivanje i onih koji izglasavaju zakon, to je svih nas. Ne može zakon niti smije biti zakon igračka nečija, ne smije Hrvatska biti igračka. Pa kada ćemo jedanput konačno donijeti jedan pravi zakon u ovoj sabornici da ga se ne moramo stidjeti? Hajmo jednom zakon donijeti kojega se ne moramo stidjeti kako samo ga izglasali i kako smo ga donijeli. A stidim se svaki put ako je nejasan i ako nije definiran i ne zna se zašto je baš to tako definirano, što se željelo time postići. I naglasili smo nekoliko članaka, nikakve reakcije, nikakvog odgovora. To znači da nije bitno kakav će zakon biti, bitno je samo da ga se donese. Kako je moguće da se mijenja Zakon o PDV-u, kako je moguće da se zakonom mijenja drugi zakon? To se ne smije događati. Kako je moguće da se zakonom privilegiraju određene skupine u odnosu na druge skupine koje se bave istom djelatnošću? Kako je moguće da će se dovoditi računovođe, a to su najvrjednije i najpreciznije osobe u RH, njima štima u lipu svaki konto? Ali onaj tko ne razumije što je konto on će knjižiti kako god bude htio. Ali kako će netko rasknjižavati nešto što nije u ulazu, kako? Kako će fakturirati nešto što ne naplaćuje? Fakturira stiropor, a naplaćuje energiju. Možda je to moguće, ja mislim da nije, ali ako je moguće onda bih volio čuti kako je to moguće i tko će to narediti i reći knjigovođama da tako knjiže sutra. Nemoguće, neće ni jedan to tako knjižiti. A onda ćemo organizirati seminare raznorazne, plaćat će poduzetnici seminare, kotizaciju da bi morali čuti eventualno, kasnije bit će izmjena i dopuna zakona pa će biti objašnjenja pa će se organizirati simpoziji, novi troškovi da bi netko se dokazao kako on zna tumačiti zakon jer kako on zna tumačiti zakon jer ako netko nije sposoban razumjeti onda moramo nekoga platiti da nam objasni kako zakon vrijedi. Pa zakon je jedino dobar ako ga svako razumije, a ne da ga ne razumije ni onaj tko je najškolovaniji da bi ga trebao razumjeti. Nije mi jasno ovakvo ponašanje, pogotovo kažem jer svi prijedlozi govoreći kolega Popijač u ime kluba gdje je iznio niz opaski koje su i tehničke i stručne naravi bile, pa od kolega Bačića i svih replika da se nema potrebe osvrnuti nikako na takve prijedloge koji su samo korisni bili. Ne znam, ako pogrešno govorim volio bih da čujem da imam priliku raspraviti jer je ovo mjesto za raspravu jeli to pogrešno što se govori ili nije. Ako je pogrešno prestat ćemo odmah. Hvala lijepa.
Franjo Lucić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Mariću u potpunosti se slažem s vama i postavljam si pitanje, a šta mi zastupnici ovdje na ovoj strani danas kao opozicija radimo, za čega ove rasprave koje traju danas do 20,00 sati možda i duže sa konstruktivnim razmišljanjima, a istovremeno da te nitko ne sluša ili bolje rečeno ništa se ne poduzima. Pa naravno da smo svi kao ljudi zabrinuti da pojedini ljudi koji su danas u ministarstvu uz dužno poštovanje i vas zamjeniče i ministra i svih onih ljudi koji tamo rade, štujemo vaše znanje o energetici, ali valjda smo ovdje u ovome Parlamentu da zajedničkim snagama, zajedničkim razmišljanjima pokušamo doći do najboljeg rješenja za Hrvatsku. I sami ste dolaskom na vlast prije tri godine bombastičnim najavama govorili o energetskom razvoju Hrvatske.
Kome vi replicirate?
Ja repliciram kolegi Mariću, ali … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] A gospodin Marić je govorio o nedosljednosti, ja govorim o nedosljednosti da upravo ne slušate ovu danas stranu koja je u opoziciji koja jako puno o energetici. Pa čemu onda mi ovdje sjedimo i za čega ove rasprave dugo u noć uopće traju. Stoga gospodine Mariću te bombastične najave koje je Vlada najavljivala početkom svoga mandata vidite i sami da od Omble nema ništa, od Plomina da nema ništa i u energetskom sustavu faktički nije ništa napravljeno. Stoga njihova strategija i razvoj je temeljen samo na njihovim razmišljanjima koja su nedostatna, a to je pogubno za građane RH jel se ne sluša i druga strana.
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Lucić, zadaća svakog saborskog zastupnika trebala bi biti sudjelovati u raspravi o svakom zakonskom prijedlogu u okviru njegove struke, naobrazbe da pridonese što kvalitetnijem rješenju. I ne mogu nikako nikada shvatiti da netko ne bi uzeo u obzir nešto što je dobro i kvalitetno i što poboljšava situaciju, bez obzira tko to govori. Ali ako izanaliziramo malo situaciju današnju, nitko iz vladajuće koalicije pojedinačno nije govorio o ovom prijedlogu zakona, nitko nije ni replicirao niti bilo koju sugestiju dao na ovaj zakon. To znači da se slažu sa svim onim što i ne valja. Ja se slažem da zakon se donese, ali ne slažem se da bude ovakav. Ali tko odgovara, poštujem isto što ste rekli, poštujem i zamjenika i sve u ministarstvu, svakog čovjeka poštujem ali ne poštujem nekvalitetu. Saborski zastupnici odgovaraju za kvalitetu zakona, samo se njih proziva, nikoga drugoga, a podcjenjuje ih se na svakom koraku, pa i danas svjedočimo podcjenjivanju. A podcjenjuje se, zamjenici ministra imaju veći koeficijent od zastupnika i to da se zna, a da ne govorim o drugim privilegijama. A onda čak kad treba izraditi nešto što je dobro za Hrvatsku, što treba za ljude, za narod hrvatski, onda se to paušalno radi ko da se poigravamo. Na žalost moram ponoviti što je kolega rekao dobri su pilot projekti, ali ne kao zakonska rješenja. Hvala lijepa.
Tomislav Klarić, replika.
Kolega Marić, rekli ste rečenicu nije mi jasno ovakvo ponašanje. Ja sam puno kraće od vas ovdje u Saboru i doista sam vidio tu ponašanje da je i gospođa stajući za ovom govornicom koju je izabrao ovaj Sabor rekla saborskom zastupniku da šuti. Neki dan smo čuli i glavnog državnog odvjetnika koji je zastupniku rekao da mu se mora ispričati. Danas i vi o tome govorite, a možemo iščitavati u novinama koliko su saborski zastupnici i kako se ponašaju i na koji način. Ali kad govorim o ovome zakonu i upozoravamo na ono što u njemu nije dobro, njega treba donijeti, njega je trebalo davno prije donijeti. Europska komisija je 22. srpnja pokrenula postupak i uputila pismo Vladi RH jer nisu postupili po direktivi EU i uskladili svoje zakonodavstvo. Pauza i sad smo već u 10 mjesecu i na ovakav način kao niz zakona do sad po hitnom postupku Zakon o poduzetničkoj infrastrukturi po hitnom postupku, nakon 6 mjeseci ga mijenjamo jer se vidi da nije dobar, a upozoravali smo isto ovako. Sad Zakon o strateškim investicijama navodno isto i on ide u nekakve izmjene. Ovaj sad također će biti neprovediv upravo iz ovih razloga o kojima ste vi i svi mi ovdje govorili dobronamjerno jer je zakon ovakvog tipa treba donijeti. Svi mi zajedno moramo se složiti u tome da treba pokrenuti konačno taj dio priče vezano za energetsku učinkovitost na čitavom području Republike Hrvatske.
Odgovor na repliku, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Klarić, naslušali smo se ovdje i ne dijeleći političku stranku na vlasti, ali naslušali smo se bez obzira tko je na vlasti da ćemo u hodu rješavati. Ne smije se ništa u hodu rješavati ako je zakon u pitanju. Zakon mora predvidjeti i ako netko ozbiljno želi raditi posao on mora simulirati, on mora točno znati što se očekuje i simulirati situaciju, izanalizirati i simulirati što ga očekuje u svakoj situaciji. Svako zakonsko rješenje da vidimo što znači u praksi. I ako je jasno što znači u praksi onda može ići, ali ako je nejasno, a nejasno je evo barem ovdje većini što sjedi. Evo barem 7, 8 članaka i to onih najvažnijih koji su provedbene naravi ne deklarativne, nego provedbene naravi. A najvažnije je za zakon provedba. Pa kako će se provesti? Znači nužno je, treba nam, pod svaku cijenu nam treba, a neće bit provediv. Pa vidjet ćemo kad budemo pokazalo se da je neprovediv mi ćemo onda izmjene i dopune, a nećemo vas slušati. Zato i je Hrvatska ovdje gdje je zbog takvih pilot projekta i zato što se zakoni, sa zakonima ponaša kao sa igračkama. Na žalost, na žalost ne znam ni jedan zakon koji je donesen onako kako bi ozbiljna zemlja koja brine o svom dostojanstvu, o svom narodu ga trebala donijeti. I vrijeme je da prestane! Ovo je bila jedna idealna situacija da se čuje, da se reagira, da se uputi na drugo čitanje [[Upadica Zgrebec: Branko Bačić, replika.]] i za mjesec dana imamo pravi zakon koji funkcionira. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Marić, postavili ste s pravom pitanje zbog čega na niti jedno od naših pitanja nije odgovoreno. Evo ja ću vam sada ponoviti ta tri pitanja na koje treba odgovoriti zamjenik ministra. Prvo pitanje zašto i na koji način Republika Hrvatska misli uspostaviti obveze distributera energije da ukoliko se na svim zgradama u Republici Hrvatskoj, pogotovo u javnom sektoru ne uspostavi energetska ušteda, da će kaznu plaćati taj isti distributer. Evo nek' mi to objasni koja je to povezanost između njegove obveze kad nema instrumenta da to provede. Drugo pitanje je bilo kakve će sankcije imati Vlada odnosno APN ukoliko se zgrade u javnom sektoru energetski, ne uspostavi energetska usluga i energetska učinkovitost. To je drugo pitanje, to je trebao odgovoriti. I treće, kako i na koji način će se iz državnog proračuna plaćati radovi na energetskoj učinkovitosti ako sredstva za to nisu osigurana u državnom proračunu, a kaže zakon da ta sredstva ne treba osigurati. Evo ta tri vrlo kratka i jasna pitanja smo očekivali da će zamjenik ministra odgovoriti pa bi možda takav odgovor i prihvatili. Ovako na tri najvažnija pitanja koja ovaj zakon određuju mi nismo dobili odgovor. Zato bi bilo dobro ono što smo već rekli u svom uvodu da to Vlada sama ocijeni i do drugog čitanja te odgovore pripremi.
Goran Marić, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Ovo prvo pitanje na koje ste tražili odgovor podsjeća me kao kad bih morao ja platiti kaznu zato što vi niste vezani u automobilu. Otprilike nešto tako. Drugo, kaznu bi morao platiti onaj tko namjerno, svjesno ne ispuni ono što se od njega očekuje i što mu je nametnuto. Ali ne može plaćati kaznu onaj na koji ne može utjecati ničim na obvezu koja mu je propisana. Što se tiče sankcija Vlade, Vlada bi trebala biti primjer u svemu, u komunikaciji, u kvaliteti, u ponašanju i primjer i u obnovi. Vlada bi morala dvostruko platiti kaznu ako ne poštuje ono što nameće drugima, dvostruko, kao primjer. Jer i dvostruko se u civiliziranim zemljama kažnjava onaj tko ponavlja grešku istu. Koliko traje, Hrvatska ustraje u primjeru kako ne obnavlja, a nameće privatnicima koje je istodobno svojom politikom ostavila bez posla, bez primanja, da ne mogu otplaćivati ni kredite. I treće, neshvatljivo je da iz proračuna ne treba osigurati sredstva za nešto što će biti tolika investicija. Kakva je to računica, kakva je to matematika ne znam. Možda u neku večernju školu ćemo se upisati pa ćemo saznati. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona ćemo glasati kasnije. Nastavit ćemo sutra u 9,30 sa prijedlogom Industrijske strategije Republike Hrvatske 2014.-2020. Doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 20,09 SATI.
Sljedeći je Konačni prijedlog Zakona o energetskoj učinkovitosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 708. Rasprava o tekstu konačnog prijedloga zakona je završena. Vlada RH podnijela je amandmane u poslovničkom roku pa su postali sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandmane je podnio i Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagateljice poštovanog Alena Leverića zamjenika ministra gospodarstva da se očituje o amandmanima Odbora za zakonodavstvo. Amandman broj 1 članak … [[Govornik se ne razumije.]]
Prihvaća se.
Nisam čuo. Svi se prihvaćaju.
Svi se prihvaćaju.
Hvala lijepa postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za, 9 suzdržanih glasova i 24 protiv donesen Zakon o energetskoj učinkovitosti u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Nastavljamo sa radom po utvrđenom dnevnom redu. Na dnevnom redu je: - Prijedlog Industrijske strategije Republike Hrvatske 2014.-2020. godine Predlagateljica je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog strategije ste primili. Kod donošenja strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, to su članci 194. do 202. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o strategiji proveli su Odbor za gospodarstvo, Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar gospodarstva Ivan Vrdoljak. Izvolite ministre.