Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 76. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena, drugega odstavka 60. člena ter 93.a člena Poslovnika Državnega zbora in na podlagi odločitve Kolegija predsednika Državnega zbora, sprejete na 108. seji, 1. 6. 2021. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Branko Simonovič od 15. ure, Vojko Starović, Marko Bandelli, Maša Kociper, Janja Sluga, Samo Bevk, dr. Franc Trček in mag. Dušan Verbič. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil kolegij, sodelovanje na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za seje na daljavo v obliki videokonference ni najavil noben poslanec oziroma poslanka. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! V skladu z drugim in četrtim odstavkom 93.a člena Poslovnika Državnega zbora dnevni res seje Državnega zbora na daljavo določi Kolegij predsednika Državnega zbora s sklicem, zato o njem ne bomo glasovali. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ODLOKA O RAZGLASITVI USTAVNEGA ZAKONA O DOPOLNITVI II. POGLAVJA USTAVE REPUBLIKE SLOVENIJE. Državni zbor je na 75. izredni seji, 27. maja 2021, sprejel Ustavni zakon o dopolnitvi II. poglavja Ustave Republike Slovenije. Državni zbor v skladu s prvim odstavkom 182. člena Poslovnika Državnega zbora razglasi ustavni zakon najkasneje osmi dan po njegovem sprejetju, razen če najmanj 30 poslancev zahteva, da se sprememba ustave predloži v potrditev volivcem na referendumu. Zahteva za razpis referenduma ni bila podana, zato Državni zbor lahko razglasi Ustavni zakon o dopolnitvi II. poglavja Ustave Republike Slovenije. Ustavni zakon Državni zbor razglasi s sprejetjem odloka o razglasitvi. Predlog odloka je v obravnavo Državnemu zboru predložila Ustavna komisija. Za dopolnilno obrazložitev predloga odloka dajem besedo predsedniku komisije mag. Dejanu Židanu.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Lep pozdrav tudi vsem prisotnim gostom! Pred nami je zadnji korak v ustavno-revizijskem postopku tokratnega dopolnjevanja Ustave Republike Slovenije. Na zadnji izredni seji Državnega zbora smo sprejeli dopolnitev II. poglavja Ustave Republike Slovenije. Z njo smo v ustavo, v novi 62.a člen, zapisali, da sta v Sloveniji zagotovljena svobodna uporaba in razvoj slovenskega znakovnega jezika. Na območjih občin, kjer sta uradna jezika tudi italijanščina in madžarščina, je zagotovljena svobodna uporaba italijanskega in madžarskega znakovnega jezika. Uporabo teh jezikov in položaj njihovih uporabnikov ureja zakon. Glede jezika gluhoslepih smo, prvi v svetu, v ustavo zapisali, da je v Sloveniji zagotovljena svobodna uporaba in razvoj jezika gluhoslepih, kar bo uredil zakon. Skladno s 171. členom ustave začne veljati sprememba in dopolnitev ustave z razglasitvijo v Državnem zboru. Poslovnik Državnega zbora v 182. členu določa, da Državni zbor razglasi Ustavni zakon o spremembi ustave najkasneje osmi dan po njegovem sprejetju na seji Državnega zbora. S sprejetjem Odloka o razglasitvi, posledično, je Ustavna komisija po pripravi predloga ustavnega zakona za plenarno obravnavo in odločanje, kar je bila tema 75. izredne seje Državnega zbora, pripravila vnaprej tudi predlog odloka o razglasitvi predmetne dopolnitve ustave. Ustavna komisija je namreč na podlagi druge alineje 2. točke 2. člena Odloka o ustanovitvi in nalogah delovnih teles Državnega zbora pristojna, da pripravi predloge odlokov o razglasitvi ustavnih zakonov za spremembo Ustave Republike Slovenije. Ker najmanj 30 poslancev oziroma v našem primeru nihče od poslancev v roku osmih dni predlagal, da bi o sprejetju dopolnitve drugega poglavje Ustave odločali volivci na Ustavno-revizijskem referendumu lahko Državni zbor pristopi k razglasitvi predmetne ustavne dopolnitve. Spoštovane gospe in spoštovani gospodje, predlagam, da ta visoki zbor na današnji 76. izredni seji sprejme predloženi odlok in z njim razglasi enajsto spremembo Ustave Republike Slovenije. Tokratno dopolnitev drugega poglavja Ustave in zapisa znakovnega jezika ter jezika gluho slepih v Ustavo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanski skupin. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Danes smo v Državnem zboru priča pomembnemu trenutku, saj smo poslanke in poslanci prisluhnili tistim, ki nas ne slišijo. V Poslanski skupini SMC smo zadovoljni in ponosni, da smo enotno sledili pričakovanju gluhih in naglušnih ter gluho slepih se poenotili in z dopolnitvijo Ustave Republike Slovenije z 62.a členom zagotovili svobodno uporabo in razvoj slovenskega znakovnega jezika in jezika gluho slepih na območjih občin, kjer sta uradna jezika italijanščina ali madžarščina pa tudi italijanskega ali madžarskega znakovnega jezika. Slovenski znakovni jezik in jezik gluho slepih sta materna avtohtona jezika teh skupin v Sloveniji. Uvrščata se med jezika manjšin v Sloveniji do sedaj pa še nista uživala ustavnega varstva. Osebe z okvaro sluha so se namreč vrsto let prizadevale za enakovredno družbeno obravnavo in ustavno priznanje slovenskega znakovnega jezika to se bo danes tudi zgodilo. Čeprav Ustava Republike Slovenije med človekove pravice in temeljne svoboščine med drugim uvršča tudi svobodo izražanja, volilno pravico, izobrazbo in šolanje, pravico do uporabe svojega maternega jezika in pisave in tako dalje. Sporazumevanje in jezik ter pravica do njune uporabe sta bistvena za socialno vključevanje in uveljavljanje temeljnih človekovih pravic. Danes tako sledimo plemenitemu cilju, da se na ustavni ravni gluhim uporabnikom slovenskega znakovnega jezika in gluho slepim uporabnikom taktilnega znakovnega jezika zagotovi ustavno pravne podlage za ustrezne ukrepe, s katerimi jim bo dejansko omogočeno polno uveljavljanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki jih določa tudi konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov. Slovenski znakovni jezik vse do tega trenutka še vedno ni bil enakovreden slovenskemu jeziku, saj prevladuje izrazito nepoznavanje in neznanje v javnosti. Tako so gluhi otroci danes v izobraževanju izrazito prikrajšani. Učijo se v jeziku, ki v resnici ni njihov materni jezik. Osebe z okvaro sluha si kot svoj avtohtoni jezik uporabljajo slovenski znakovni jezik se tako soočajo z številnimi ovirami na področju izobraževanja, zaposlovanja, uveljavljanja državljanskih pravic, političnih in kulturnih pravic. Od tega trenutka bo drugače, bolje za vse gluhe, naglušne in gluho slepe. V Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo zapis slovenskega znakovnega jezika v Ustavo, saj menimo, da je skrajni čas, da slovenski znakovni jezik postane prepoznan kot ustrezno varovana ustavna materija. In še enkrat več, čas je, da gluhim, naglušnim in gluho slepim prisluhnemo v njihovem jeziku. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gostje! Danes je pred nami še sklepno dejanje povezano z vpisom slovenskega znakovnega jezika v Ustavo. Od prvega srečanja Ustavne komisije na to temo so postopki tekli dve leti. Na določenih točkah se je tudi malce zataknilo, toda pomembno je, da smo zadeve v letošnjem letu pohitrili in jih zdaj v manj kot treh mesecih s ključnimi obravnavami spravili do končne točke. Marca smo na seji potrdili sklep, na podlagi katerega je bilo omogočeno, da stečejo postopki za vpis v ustavo. Prejšnji teden pa smo potrdili predlog ustavnega zakona, ki ga je treba danes samo še razglasiti. Tako marca, kot maja, smo slišali predstavitve stališč poslanskih skupin in pravzaprav je težko najti ali izpostaviti še kaj, kar ni bilo povedano. Praktično vsi smo se strinjali, da gre za izjemno pomemben mejnik, ki bi moral poskrbeti za to, da se bo gluhim, naglušnim in gluhoslepim v primerjavi s slišečimi oziroma polnočutečimi zagotavljalo vsaj približno enake možnosti in prispevalo k njihovemu lažjemu vključevanju v družbo. Prav tako smo poslanci delili prepričanje, da se stvari ne smejo ustaviti zgolj na tej simbolni ravni. Današnja razglasitev ustavnega zakona je pravzaprav prvi pogoj, da gluhim in gluhoslepim omogočimo tisto, kar jim pripada. Zadeva se namreč ne bo končala pri današnji razglasitvi, temveč se bo zdaj pravzaprav šele resnično začela. Vlada je tista, ki ima moč, pa tudi dolžnost, da poskrbi, da bo imel vpis v ustavo dejanske učinke in da bo pravica do uporabe znakovnega jezika tudi dejansko udejanjena. Največ učinkov bo seveda prineslo zadostno zagotavljanje sredstev, s pomočjo katerih bo možen kontinuiran razvoj tega jezika, zato pričakujemo, da bo Vlada pri naslednjem proračunu slovenski znakovni jezik ustrezno upoštevala in zagotovila potrebna sredstva. Resnično si ne želimo, da bi se pri udejanjanju zapisane pravice v praksi zgodilo kaj podobnega kot z vodo. Pravici do pitne vode smo mesto v ustavi na našo pobudo zagotovili že leta 2017, nato pa so stvari precej zastale. Področni zakoni, ki bi se morali spremeniti, se niso oziroma so se v času trenutne Vlade celo na slabše, zaradi česar gremo 11. julija na referendum. V primeru uporabnikov znakovnega jezika, ki so bili že tako ali tako dovolj prikrajšani, se to preprosto ne sme zgoditi. Državnega sekretarja, ki je zagotovil, da stvar ne bo mrtva črka na papirju in da bodo na Ministrstvu za delo bdeli nad potrebno zakonsko prilagoditvijo, bomo zato seveda držali za besedo. Kot že poudarjeno ob prejšnjih priložnostih, naj znova povem, da se zavedamo, da vpis v ustavo ne bo izbrisal prezrtosti, zapostavljanja in krivic, ki so se desetletja dogajala številnim gluhim, naglušnim in gluhoslepim. Upamo pa, da bo bistveno pripomogel k spremembi položaja, izhodišč in možnosti vseh tistih, za katere še ni prepozno. V stranki SAB smo ponosni, da smo del te pomembne zgodbe in spremembo ustave seveda podpiramo in enako z velikim ponosom podpiramo razglasitev ustavnega zakona.
Hvala lepa. Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Predsednik, hvala za besedo. Vsem v dvorani prav lep pozdrav! Kot že slišano mnogokrat, je komunikacija bistvo človeka. Nezmožnost komuniciranja s preostalim svetom pomeni odrezanost od sveta in s tem prikrajšanost pri udejanjanju mnogih človekovih pravic in svoboščin. Komunikacija s svetom v najširšem smislu je ključno za vključevanje v družbo, je ključna za opolnomočeno in polnovredno življenje. Naglušnost, gluhota, gluhoslepota so specifične invalidnosti, ki jih marsikdo ne jemlje kot takšne, ampak to vendarle so, saj osebe s slušnimi, govornimi in okvarami in primanjkljaji v vsakodnevnem življenju trčijo na mnogo ovir. Znakovni jezik in jezik gluhoslepih sta pravzaprav materna jezika oseb, ki jih pestijo slušno-govorne težave. Sta osnovna in edina jezika za stik z zunanjim svetom. Priznanje in pravica do svobodne rabe na vseh področjih življenja, ter možnosti za razvoj teh jezikov so tako popolnoma utemeljene, ustavne predpostavke, na katerih je pričakovati, da se bo v prihodnosti gradil mozaik boljših možnosti in priložnosti za ljudi, ki zaradi slušno govornih hib danes še ne uživajo enakovredne pozicije slišečim. Danes formalno pravno zaključujemo s spremembo najvišjega pravnega akta Republike Slovenije. Ustava tako z današnjim dnem dobiva nov člen, s katerim dobivajo slovenski, italijanskih in madžarski znakovni jezik, ter jezik gluho slepih svoje mesto, ter možnost za nadaljnjo skrb in razvoj. Besedilo, ki smo ga potrdili na 75. redni seji Državnega zbora je dobilo več kot potrebno večino. V Poslanski skupini Desus bomo tudi danes prispevali naše glasove za sprejem odloka, ki bo omogočil veljavnost besedila novega 62.a člena naše Ustave.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani, na ta lep trenutek, vsem prav lep pozdrav. Slovenija je pravna in socialna država, pravi 2. člen slovenske Ustave. To seveda pomeni obveznost, da nihče ne ostane pozabljen, da država vsakomur, ki je zaradi neke objektivne danosti prikrajšan, omogoči, da sodeluje polno, da živi polno življenje, da je pomemben, enakovreden del slovenske družbe in države. V politiki pa je tako, da štejejo dejanja, ne besede in današnje dejanje, vpis pravice do uporabe jezika gluhih in gluho slepih v Ustavo, je pomembno dejanje, ki dokazuje, da v Sloveniji spoštujemo vsakogar, cenimo vsakogar in želimo, da vsakomur omogočimo vse tisto, kar mu daje slovenska Ustava, kar izhaja iz človeške etike, kar je skladno z vrednotami, na katerih je bila ustanovljena samostojna slovenska država. Proces, ki se je začel pred tremi leti in ki sem ga vodil kot takratni predsednik Ustavne komisije, je danes na tisti točki, ko doživi svoje udejanjenje. Nadaljevala ga je potem komisija, ki jo je vodil mag. Židan. Ta proces se na nek način oblikuje v členu slovenske Ustave, ki bo pomenil pravico in dolžnost, da se vsakomur zagotovi, da ima možnost komuniciranja, v vseh ključnih točkah svojega življenja, tudi v izobraževanju, v jeziku, ki ga razume, kajti, če hočemo nekomu omogočit, da je enakovreden člen družbe, je zagotovo prvi korak, da se mu omogoči, da komunicira z ostalimi na način, ki ga razume in ki mu v celoti omogoča, da razvije svoje človeške potenciale in seveda, da jih uresniči kot enakovreden del slovenske družbe. Iz tega vidika je kot simbolno dejanje, ta današnji trenutek izjemno pomemben in dragocen. V SDS smo veseli in ponosni, da smo sodelovali pri oblikovanju in oblikujemo danes ta prostor in slovensko Ustavo, z vpisom znakovnega jezika, jezika gluhih in gluho slepih, v slovensko Ustavo. Ko gre za jezik gluho slepih, ne pozabimo, smo prvi na svetu.
Hvala lepa. Jani Möderndorfer bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Za vse nas je to danes en lep dan. Mi se srečujemo v bistvu z problemi, ki jih nekateri živijo že več kot 200, 300 let. Pa vendar, danes, govorimo o slovenskem znakovnem jeziku. Kaj to sploh pomeni? To v resnici pomeni, da smo v bistvu enakopravni z vsemi skupaj, z nami. Smo res? Ko sem bil star 18 let sem mojo mamo vprašal samo en stavek, to so bili moji prvi začetki tolmačenja, ko sem v bistvu pomagal gluhim osebam v razumevanju, bom rekel, v slišeči družbi, sem jo vprašal en stavek: »Mama, koliko časa potrebujem, da razložim nekemu gluhemu, ki ne razume, je to enkrat, je to dvakrat, trikrat?« Pa mi je odgovorila en preprost odgovor, ki ga nekaj let, priznam, nisem razumel. »Veš, sine, toliko časa dokler ne bodo razumeli.« No in toliko časa se oni borijo, da bi mi vsi skupaj slišeči razumeli njih, da živijo v svojem kulturnem svetu s svojimi pravicami. Mi vsi govorimo, da imajo oni nek primanjkljaj. Veste, oni ga ne čutijo, oni nimajo primanjkljaja, imajo pa primanjkljaj pravic in to je tisto kar potrebujejo. Nekdo je v diskusiji, ki je bila različna, rekel naslednji stavek: »Nekdo si gradi spomenik.« Oni ne potrebujejo nobenih spomenikov, oni potrebujejo samo enake možnosti in od tam naprej bomo enakopravni. Hvala vsem za to podporo in v poslanski skupini LMŠ podpiramo in bomo podprli in podpirali tudi ves nadaljnji razvoj tega lepega, prečudovitega jezika. Hvala. [[Aplavz]] .
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovani vabljeni! Po teh besedah kolega Janija enostavno skoraj ni kaj več povedati, ampak kljub temu. Socialni demokrati smo proces dopolnitve Ustave z zapisom znakovnega jezika vseskozi podpirali. Podprli smo ustavni zakon, na podlagi katerega se v Ustavo zapisuje ne le znakovni jezik, ampak tudi jezik gluhoslepih in tako sledi tudi logična poteza, da enotna podpora Poslanske skupine Socialnih demokratov k odloku o razglasitvi Ustavnega zakona. O Ustavnem zakonu je bilo že veliko povedanega, a kljub temu mi dovolite. Vpis slovenskega znakovnega jezika in jezika gluhoslepih v Ustavo je pomembno zgodovinsko dejanje, to dejanje pa pomeni predvsem zavezo države in njenih institucij, da se na obravnavanem področju naredijo ustrezni koraki naprej, torej dosledno izvajanje že sprejetih zakonskih norm Zakona o slovenskem znakovnem jeziku in priprave zakona, ki bo olajšal življenje gluhoslepih. Ob tem pa bi morala postati naša prioriteta tudi omogočanje širšega prenosa znakovnega jezika in jezika gluhoslepih med mlade. Sicer bo ta pozitivna namera nas poslank in poslancev zopet ostala zapisana zgolj na papirju, seveda si tega ne želimo. Socialni demokrati seveda bomo ta predlog soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav vsem! Predsednik Ustavne komisije je uvodoma dejal, da je to zadnji korak v tej poti spremembe Ustave, kar seveda drži, današnji odlok o razglasitvi Ustavnega zakona je zadnji korak v tem formalnem procesnem smislu, opozarjamo pa, da mora biti to tudi prvi korak, ta zadnji korak nas je pravzaprav pripeljal na začetek, na začetek iz katerega je še veliko dela na katerem je potrebno zavihati rokave i to bo predvsem naloga te ali pa naslednjih vlad. Kot smo slišali že v ostalih stališčih, predvsem v stališču, ki ga je predstavil Jani Möderndorfer, je to eno ključno civilizacijsko vprašanje, ki prihaja, seveda, prepozno, ki pač kot družba dajemo posluh, kot smo že slišali danes, neki skupini ljudi, ki je, žal, bila dolgo marginalizirana in s tem tudi, seveda, izključena ob nekih enakih možnostih, predvsem kar se tiče izobraževanja in nadaljnjega udejanjenja v družbi. Tako da bo treba res hitro zavihati rokave. Spremembe Ustave se velikokrat slišijo všečno, jih sprejmemo z ustrezno večino, ampak na koncu, žal, ostanejo samo to, se pravi zapisi v Ustavi. Tisto, kar bo ključno je zagotoviti ustrezno zakonodajo, tudi podzakonske akte, da bo ta sprememba tudi dejansko zaživela, da bo lahko dejansko omogočila ljudem, ki so gluhi, gluhoslepi ali naglušni, da bodo bolj aktivno lahko sodelovali v naši družbi. Jaz mislim, da danes ni čas za polemike, da ni čas za politiziranje, ampak predvsem čas za slavje, dajmo temu reči tako, ampak seveda z zelo jasno, z nekim zelo jasnim sporočilom v ozadju, da bo potrebno zavihati rokave in narediti vse, kar bo potrebno za to, da ne bo to ostalo samo dejanje, samo simbolna gesta, ampak da bo dejansko tudi zaživelo za neko skupino ljudi v vsakdanjem življenju. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji bo stališče predstavil Jožef Horvat, in sicer za Poslansko skupino Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Drage kolegice, dragi kolegi! Spoštovani dragi gostje na galeriji. V zadnjih desetih letih smo se velikokrat srečevali, razumeli smo vas, slišali smo vas, morda z zakonom o osebni asistenci naredili prvi korak, danes je morda drugi, ampak potrebno je narediti neskončno število korakov, da se zagotovijo pravice vsem. Človek je družbeno bitje in zato nujno prisiljen v izbiro bolj ali manj dobrega načina sporazumevanja. Dobra komunikacija je naša človeška odgovornost. Danes Državni zbor obravnava in sprejema odlok o razglasitvi ustavnega zakona, po katerem bo naša slovenska ustava dopolnjena s pravico do uporabo in razvoja slovenskega znakovnega jezika. Zakon določa tudi, da svobodno uporabo in razvoj jezika glohoslepih ureja zakon. In prav danes, kolegice in kolegi, ko smo pri zadnjem dejanju ustavnorevizijskega postopka je ponovno smiselno citirati starogrškega filozofa. Pravi takole: »Ljudje se ne srečujejo kot živina na paši, ampak zato, da se bodo pogovarjali.« Tako je pred približno oziroma nekaj več kot 2 tisoč 300 leti zapisal Aristotel. Aristotelova misel je bila tudi temelj, na katerem je gradil pisec vladnega predloga spremembe Ustave Republike Slovenije državni sekretar na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve gospod Cveto Uršič. Tekst je nastal pred več kot dvema letoma. Gospe in gospodje, brez komunikacije posameznik v družbi ne more postati učinkovita in produktivna odrasla oseba ali obveščen državljan. Pomembnost komuniciranja in jezika za osebe z okvaro sluha je tako osnovna, da razprava o tem ni dopustna. Gluhi, naglušni, glohoslepi in otroci s polževim vsadkom, ki kot svoj avtohtoni jezik uporabljajo slovenski znakovni jezik, se soočajo z ovirami, med drugim na področju izobraževanja, odrasli pa pri zaposlovanju, uveljavljanju državljanskih pravic, političnih pravic, političnih pravic na področju kulture in podobno. Glede na zgodovinske težave, s katerimi se od nekdaj soočajo osebe z okvaro sluha njihove ogrožene komunikacijske in jezikovne spretnosti ter izobraževalne, družbene, kognitivne in psihološke posledice je ustavna pravica do komunikacije zakonita in nujna. Če Ustava določa pravico do govora je pravica do komunikacije in jezika enaka ali še celo večja vrednost. Poslanke in poslanci naše poslanske skupine bomo predlog odloka soglasno podprli. Drage kolegice in kolegi verjamem, da bomo začeli pri sebi, kar pomeni, da bo od danes naprej od razglasitve spremembe Ustave naša razprava nekoliko drugačna vsaj takšna, da se bo dala z lahkoto tolmačiti v znakovni jezik. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Obveščam vas, da so se prijavljeni poslanke in poslanci odjavili od razprave tako, da prehajamo v sklepni del razprave. Želi besedo še predstavnik predlagatelja? [[Ne.]] Torej vsi, ki ste želeli ste dobili besedo. Sprašujem ali želi še kdo na podlagi 71. člena Poslovnika zbora razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o Predlogu Odloka o razglasitvi ustavnega zakona o dopolnitvi drugega poglavja Ustave Republike Slovenije. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. [[Aplavz.]] Spoštovane poslanke in poslanci prekinjam 76. izredno sejo, ki jo bomo nadaljevali čez 30 minut to je ob 11. uri. Vabim pa vas, da ostanete v dvorani in da ta zgodovinski dohodek razglasitve dopolnitve Ustave z vpisom znakovnega jezika in jezika gluho slepih obeležimo skupaj s predstavniki Zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije ter Združenja gluho slepih Slovenije Dlan, ki se nam bodo čez nekaj trenutkov pridružili v dvorani. (Seja je bila prekinjena ob 10.33.) (Seja se je nadaljevala ob 11.15.)
Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo prekinjeno sejo. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O INFORMACIJSKI VARNOSTI, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Petru Geršaku, državnemu sekretarju Ministrstva za javno upravo.
Spoštovani! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o informacijski varnosti (ZInfV-A), druga obravnava, nujni postopek. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o informacijski varnosti prinašajo ureditev sistema kibernetske varnosti, kot jo pozna več kot polovica članic Evropske unije, kjer so pristojni nacionalni organi za kibernetsko varnost odgovorni neposredno vladi. Z novo umeščenostjo pod Vlado Republike Slovenije se organu daje nova strateška teža pri opravljanju nalog, ki so izrazito horizontalne in medresorske ter zahtevajo koordinacijo številnih resorjev. Ocenjujemo, da je ta sprememba zakona nujna tudi iz razloga, ker je Evropska komisija 9. marca 2021 predstavila vizijo in poti za digitalno preobrazbo Evrope do leta 2030. Torej, nahajamo se na začetku novega digitalnega desetletja Evropske unije. To je razvidno tudi iz Načrta za okrevanje in odpornost, kjer mora biti najmanj 20 % sredstev namenjenih za digitalizacijo in digitalno preobrazbo. Zahteva za uspešno digitalno preobrazbo je zagotavljanje varne digitalne infrastrukture in s tem tudi kibernetske varnosti. Kibernetska varnost zato predstavlja ključno prioriteto Vlade Republike Slovenije in smo jo kot tako tudi umestili kot eno izmed vsebinskih prioritet predsedovanja Republike Slovenije Svetu EU. Spremembo zakona predlagamo s ciljem, da bo koordinacija kibernetske varnosti na nacionalnem nivoju v prihodnje bolj učinkovita. Tako so ključne spremembe in dopolnitve iz predlaganega zakona naslednje. Prvič, spreminja se umestitev pristojnega nacionalnega organa za informacijsko varnost po Zakonu o informacijski varnosti. Uprava Republike Slovenije za informacijsko varnost, organ v sestavi Ministrstva za javno upravo se preoblikuje v samostojno vladno službo. Drugič, v novo vladno službo se umesti tudi CSIRT organov državne uprave. Odzivni center za kibernetsko varnost se odziva na incidente na področju informacijske varnosti, sprejema prijave o kršitvah varnosti, izvaja analize in pomaga priglasiteljem pri obvladovanju incidentov in se oblikuje kot samostojna notranja organizacijska enota Uprave Republike Slovenije za informacijsko varnost. Tretjič, ta organ dobi novi nalogi na področju priprave predpisov s področja informacijske in kibernetske varnosti in nacionalnega certifikacijskega organa za kibernetsko varnost, ter hkrati, četrtič, tudi pristojnost izdaje podzakonskih aktov, ki se prenese iz Ministrstva za javno upravo na Vlado Republike Slovenije. Petič, ostale rešitve se nanašajo na področje poimenovanja nacionalne strategije, jasnost zapisa vložitve tožbe v upravnem sporu v postopkih nadzora, ter področje revizije, ocene varnosti, omrežje in informacijskih sistemov. Šestič, posegamo tudi v Zakon o dostopnosti spletišč in mobilnih aplikacij, ker želimo ohraniti pristojnost na ministrstvu, ki je pristojno za informacijsko družbo. Sedmič, ohranja se rešitev, da ima pristojni nacionalni organ tudi nadzorno funkcijo, zato bo v vladni službi organizirana enota inšpekcija za informacijsko varnost. Osmič, finančne posledice izhajajo predvsem iz naslova vzpostavitve samostojne vladne strokovne službe, predvsem iz naslova popolnitve delovnih mest. Ocenjujejo se na 385 tisoč evrov letno. Torej, spoštovani, predlaga se nujni postopek obravnave predloga zakona v Državnem zboru Republike Slovenije na podlagi prvega odstavka 43. člena Poslovnika Državnega zbora, ker je sprejem zakona nujen zaradi interesov varnosti države, ter da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Najlepša hvala. PREDSEDNIK IGOR ZORČIČ: Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, mag. Branku Grimsu.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o informacijski varnosti obravnaval na svoji 46. nujni seji, dne 31. maja 2021. V uvodni predstavitvi je predstavnik predlagateljev, državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo, mag. Peter Geršak pojasnil, da gre za uveljavljanje pač pristojnega nacionalnega organa, ki ga želi oblikovati kot samostojno vladno službo in da je to potrebno storiti čim prej, saj se želi na ta način okrepit varnost tudi med predsedovanjem Sveta EU, kar je dodaten izziv. Nato je predstavil še nove pristojnosti in finančne posledice zakona. V sami razpravi je bilo največ pripomb s strani opozicije, v čem bo pravzaprav ta prenos oziroma nova služba dodatno bolj učinkovita in v čem naj bi bila večja varnost. Zdaj, državni sekretar je poudaril, da je treba dvignit kibernetsko varnost na naslednji nivo in pa da je sedanja ureditev pripeljala tudi do delne kadrovske podhranjenosti. Potem pa je še dr. Uroš Svete, direktor Uprave Republike Slovenije za informacijsko varnost predstavil svojo vizijo razvoja, zgodovino in podal oceno stanja kibernetske varnosti v Sloveniji. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije k 6., 10. in 11. členu in na koncu z večino glasov – 11 za, 8 proti, izglasoval besedilo predloga zakona. Dopolnjen predlog zakona z izglasovanimi amandmaji je sestavni del tega poročila in je danes pred nami.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani, še enkrat lep pozdrav! V času, ko se tehnologija razvija s svetlobno hitrostjo, je kibernetska varnost izjemnega pomena za nemoteno delovanje družbe. Uporaba informacijskih sistemov se nenehno povečuje, kibernetske grožnje pa so postale že stalnica. Konstantno se spreminja tudi njihova struktura, saj se pojavljajo v vse bolj sofisticiranih oblikah. Kibernetske grožnje postajajo ena največjih nevarnosti, zato so tudi države primorane na visokem nivoju poskrbeti za informacijsko varnost. V Sloveniji za odpornost na kibernetske grožnje skrbi pristojni nacionalni organ, ki je v skladu s trenutno veljavno ureditvijo, organ, v sestavi Ministrstva za javno upravo in se imenuje Uprava Republike Slovenije za informacijsko varnost. S predlaganimi spremembami želi Vlada po nujnem postopku preoblikovati v samostojno strokovno službo Vlade. Naj spomnim, da je bil leta 2018 sprejet Zakon o informacijski varnosti, ki je pristojnost upravljanja nalog na tem področju prenesel iz Urada Vlade za varovanje tajnih podatkov, na Upravo za informacijsko varnost, ki je s svojim delovanjem nato pričela 1. januarja 2020. Po samo letu in pol delovanja, pa se bo sedaj selila izpod okrilja MJU na sedež Vlade. V Poslanski skupini SAB smo že večkrat poudarili naše zavedanje, da si vsaka Vlada sama koordinira in organizira način dela. Prav tako podpiramo vse napore in težnje po večji odpornosti na kibernetske grožnje in s tem večji informacijski varnosti. Le tako lahko ohranimo varnost prebivalcev in preprečimo škodo za gospodarstvo. Ob takšni nesistemski rešitvi, ki jo imamo danes na mizi, pa se nam je odprlo kar nekaj vprašanj in pomislekov, ki smo jih izrazili tudi ob obravnavi predloga na matičnem delovnem telesu, vendar konkretnih odgovorov, ki bi nas prepričali, da je sprememba resnično potrebna, žal nismo dobili. Omenjena je bila kadrovska problematika, pa vendar na takšen argument ne moremo pristati. Ministrstvo za javno upravo je namreč tisto, pod pristojnost katerega spada med drugim tudi upravljanje oziroma število kadrov, zaposlenih v javni upravi. Več pomislekov v povezavi s predlogom je izrazila tudi Zakonodajno-pravna služba. Gre namreč za povsem nesistemsko rešitev, ki je v neskladju z Zakonom o državni upravi. Ta namreč jasno določa, da upravne naloge opravljajo upravni organi. V skladu s 14. členom ZDU-1, so to ministrstva, organi v njihovi sestavi in upravne enote. Vladna služba torej ni pristojna za upravljanje upravnih nalog. Posledično tudi ne more izvajati inšpekcijskega nadzora. V Poslanski skupini SAB se torej še vedno sprašujemo, kako bodo predlagane rešitve vplivale na večjo odpornost na kibernetske grožnje, katere cilje se zasleduje s predlaganimi spremembami, ali so morebiti v ozadju kakšni drugi nameni. Na prvi pogled se namreč zdi, da je skriti namen predlagane rešitve neposreden nadzor nad delovanjem uprave in da predstavlja še en korak Vlade pri vztrajnem uresničevanju njihove agende, s katero našo državo spreminjajo iz dneva v dan. Ker nismo slišali nobenih utemeljenih argumentov za spremembo zakona, v poslanski skupini ne vidimo potrebe po spremembi in predlaganega zakona seveda ne bomo podprli.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Vrednost informacije izvira iz njenih treh glavnih lastnosti – zaupnosti, neokrnjenosti in razpoložljivosti. Informacijska varnost je tako pojmovana kot zaupnost, neokrnjenost in razpoložljivost podatkov, glede na njihovo obliko; elektronsko, tiskano ali pa kakršnokoli drugo. Gre torej za varstvo podatkov in informacijskih sistemov pred nezakonitim dostopom, uporabo, razkritjem, ločitvijo, spremembo ali uničenjem. Vlada, vojska, policija, finančne institucije, zdravstvene ustanove in zasebna podjetja zbirajo enormne količine zaupnih informacij, večina teh informacij je zbrana, obdelana in shranjena na računalnikih in prenesena skozi omrežne povezave na druge računalnike. Varovanje informacijskih sistemov je postala ena osrednjih dejavnosti v sodobnih informacijskih okoljih tako na poslovnem, zasebnem in javnem področju in znotraj tega še posebej na državnem nivoju. Bistveno pri tem pa je zavedanje in prepoznavanje pomena kibernetske varnosti in groženj nacionalni informacijsko-komunikacijski infrastrukturi. Zagotavljanje učinkovitega delovanja tem področju zahteva stalno in sprotno prilaganje ter nadgrajevanje virov, mehanizmov in procesov tako na strateški kakor na izvedbeni ravni. Leta 2016 je bila sprejeta strategija kibernetske varnosti kot posledica evropske direktive iz istega leta. V zadnjem letu preteklega mandata leta 2018 pa je bil sprejet osnovni Zakon o informacijski varnosti takrat brez glasu proti, a ključno pri tem je ali imamo kot posamezniki pravo predstavo kaj dejansko pomeni nezakonit dostop, uporaba, razkritje, sprememba ali uničenje varovanih podatkov iz informacijskega okolja kot celovitega prepleta družbenih omrežij in kibernetskega prostora. Informacijska varnost je nikoli dokončan proces, zato je danes v spreminjajočem se svetu zagotavljanje varnosti v širšem pomenu ena najpomembnejših nalog države. Ključna novost tokratne novele zakona je organizacijski prehod uprave za informacijsko varnost, ki sedaj deluje kot organ v sestavi Ministrstva za javno upravo v samostojno službo Vlade Republike Slovenije. V Poslanski skupini Desus temu predlogu ne nasprotujemo, opozarjamo pa na izjemno skopo utemeljitev predlagatelja, menimo, da prenos pristojnosti ne predstavlja nikakršne nevarnosti, še manj nezakonitosti zato, ker gre za prenos znotraj iste izvršilne veje oblasti. Potrebno pa je glede na obsežnost predvsem pa zahtevnost nalog varovanja opozoriti na kadrovsko in finančno šibkost tega organa. Zagotovitev usposobljenih ljudi in virov za njihovo delovanje v prihodnosti je veliko resnejša stvarna zadeva, ki jo je treba razrešiti, kakor pa aktualno iskanje zarot pod vsakim kamnom. Pri naših odločitvah se opiramo tudi na izkušnje vodilnih držav na področju informacijske varnosti, Avstrije, Francije in Češke, ki dokazujejo, da so pristojni nacionalni organi za področje informacijske in kibernetske varnosti postali ključni deležniki pri zagotavljanju nacionalne varnosti. Organizirani so linijsko, njihova naloga pa ni samo zagotavljanje kibernetske varnosti marveč tudi svetovanje predsedniku Vlade pri izpolnjevanju njegovih nalog v zvezi z nacionalno obrambo in nacionalno varnostjo. Urad Vlade Republike Slovenije za informacijsko varnost bo imel kot vladna služba enak status kakor denimo slovenska Obveščevalno-varnostna agencija, Urad za makroekonomske analize in razvoj in Statistični urad Republike Slovenije. Podatek je ilustratitven za tiste, ki ga obravnavajo dobronamerno in za tiste, ki razumejo, da ima v Sloveniji vsak predsednik Vlade mandat, ta mandat pa ne traja večno. Poslanci poslanke skupine Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o informacijski varnosti podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep pozdrav vsem prisotnim! S predlogom zakona se predlaga umestitev pristojnega nacionalnega organa za informacijsko varnost izpod okrilja MJU v samostojno vladno službo. V to službo se bo umestila tudi skupina, ki se odziva na incidente na področju informacijske varnosti, ki je trenutno prav tako pod okriljem Ministrstva za javno upravo. Tovrstna rešitev je dobra, saj gre za združevanje služb, ki imajo enotno poslanstvo. Predlagatelj sistemsko ureja in nadgrajuje področje informacijske varnosti, tako na strateški kot tudi operativni ravni. Izkušnje iz drugih držav namreč dokazujejo, da so pristojni nacionalni organi za področje informacijske in kibernetske varnosti postali ključni deležniki za zagotavljanje nacionalne varnosti sodobnih držav. Prav je, da se to področje krepi z dodatnimi kadri in sredstvi ter se skladno z razvojem tehnologij posodablja oprema za informacijsko varnost. Dejstvo, da v skupini, ki se odziva na incidente na področju informacijske varnosti, delajo le štirje zaposleni je skrb zbujajoče. Ta primer dosledno pokaže kako se javna uprava v letih tehnološkega napredka ni oziroma ni zmogla prilagoditi. Da je to področje treba sistemsko prerediti kaže zadnji incident, ko pravno informacijski sistem Republike Slovenije ni deloval več dni. Domnevno naj bi šlo za hekerski napad. Delovanje takšnega portala je zagotovo vitalni interes države, saj si je težko predstavljati, da bodo ljudje hodili v knjižnice brati uradne liste, kot so to počeli nekoč. Vsaka oblast je zavezana k temu, da so državljanom javno dostopni predpisi, saj če ni tako lahko kaj hitro pride do pravnih zmot. Sprašujem se, kako si lahko na tej stopnji razvoja v letu 2021 privoščimo, da ljudje nimajo dostopa do veljavnih pravnih predpisov in to več dni. Takšno stanje nas skrbi in pozivamo vse pristojne, da se naredi vse potrebno, da do takšnih motenj v prihodnosti več ne bo prihajalo. Upamo, da je tokratna zakonska sprememba korak naprej v tej smeri. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Brako Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem prav lep pozdrav! Danes je informacija vse. S tega vidika, seveda, postaja informacijska oziroma kibernetska varnost alfa in omega našega življenja in je tisto področje na katerem mora vsaka vlada zagotoviti ustrezno varnost. Kako zelo pomembna je kibernetska oziroma informacijska varnost pokažejo praktični primeri. Najlepšega vsakomur razumljivega ste lahko videli pred nekaj dnevi v Združenih državah Amerike. Pod Bidnom so se pojavile kilometrske kolone čakajočih v vrsti na bencin in vsem ljubiteljem socializma, gotovo tudi v Sloveniji, se je zagotovo kar orosilo oko, prave socialistične kilometrske kilometrske kolone čakajočih v vrsti na bencin. Socializem par excellence! Ampak v tem primeru je šlo za nekaj drugega. Šlo je za kibernetski napad, za vdor v informacijski sistem dobavitelja pač goriva za celotno obalo ZDA. In zaradi blokade, ker je bil hekerski napad uspešen, je prišlo do pomanjkanja, ki je sicer značilno za socializem in imelo na pogled pač take, za vse oboževalce socializma, tako zanimive in domače posledice. Vsekakor to nekaj pove. Pove, kako zelo pomembna je danes informacijska varnost in kako zelo pomembno je, da vsaka vlada ima vso pravico in tudi dolžnost, da oblikuje vse kar zadeva področje kibernetske varnosti na način, kot bo po njeni oceni zagotavljalo maksimalen možen učinek in seveda zato prevzame tudi vso odgovornost. Danes je pred nami zakon s katerim sedanja vlada želi preoblikovati ustrezen organ, namenjen, torej nacionalni organ za informacijsko varnost, namenjen zagotavljanju varnosti na področju vseh elektronskih in drugih oblik podatkov, pa potem seveda v širšem pomenu besede tudi celotne kibernetske varnosti. Vsekakor bomo v SDS iz tega razloga, ker je ta varnost tako izjemno pomembna in danes se marsikateri napad ne samo hekerski kot je bil tisti, ki sem ga opisal, ampak tudi med državami, ko do njega pride odvija na področju računalništva, na področju informatike, na področju kibernetske varnosti iz vseh teh razlogov bomo, zato da zagotovimo ustrezno raven varnosti v SDS predlagani zakon seveda v celoti podprli. Prav tako pa bomo zavrnili predlagane amandmaje opozicije, ki gredo v smeri, da vse, kar je bil namen predlagatelja zakona praktično izničijo in s tem zagotovo vržejo še eno dodatno oviro ali pa, če želite kamen v kolesje, ki poganja slovensko državo in katere namen, ko gre za posredovanje Vlade v tem primer je zagotavljanje večje varnosti. Varnost mora biti na enem mestu, varnost je ena in nedeljiva. Tisti, ki zanjo odgovarja pa ima vso pravico, da jo zagotovi na način za katerega sam oceni, da je primer, da bo uspešen in seveda s tem in samo na tak način, potem lahko od njega pričakujemo tudi vso odgovornost.
Hvala lepa. Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Nerazsodno poseganje v pravni red se v Sloveniji nadaljuje, da se ti orosi oko, ko še tisto, kar deluje zakonito Vlada Janeza Janše spravi v nezakonito stanje in tako hoče upravo za informacijsko varnost, ki smo jo v Vladi Marjana Šarca kot organ v sestavi umestili v okvir Ministrstva za javno upravo v skladu z veljavno zakonodajo sedaj preoblikovati v samostojno vladno službo. Lahko, spoštovani državni sekretar, da je v polovici evropskih držav organiziranost približno takšna kot jo vi predlagate dvomim pa, da je v polovici evropskih držav nezakonita. Pravniki v Vladi in v Državnem zboru v Sloveniji so si namreč enotni, gre za popolnoma nesistemsko rešitev, ki je izrazito pravno sporna. Vladna služba s pristojnostmi pripravi normativnih aktov ne more imeti hkrati tudi inšpekcijskih nalog. Kaj je tukaj nejasnega? Ali bo Vlada sedaj postala še prekrškovni organ? Gre za vzpostavljanje nezakonitega stanja in popolnoma normalno bi bilo, da bi že poslanci koalicije in njenih podpornikov imeli kakšno vprašanje za Vlado na primer ali vsaj minimalni standardi pravnih norm v naši državi sploh še veljajo. Ali je res mogoče v tem parlamentu podpreti čisto vse, kar vam prinese ta Vlada? In ker ne sprašujete vi seveda sprašujemo mi, zato v Listi Marjana Šarca sprašujemo zakaj je sploh potrebna ta organizacija, reorganizacija? Sprašujemo, ker v gradivu tega odgovora ni in ne premore ga tudi predstavnik Vlade, ki sedaj že drugič ta zakon klavrno zagovarja. Slišali smo nekaj floskul kako bo sistem kibernetske varnosti nadgrajen, kako bo boljša mednarodna izmenjava. Še posebej za lase privlečeno je, da bo to pripomoglo k dvigu odpornosti v času predsedovanja EU. Slovenija bo že globoko globoko v predsedovanju, ko bo nova služba šele preoblikovana kaj šele, da bi delala s polno zmogljivostjo, še posebej, ker v kakšni kadrovski popolnitvi ni niti govora. Skupina za odzive na kibernetske incidente pa naj bi začela delati šele na začetku prihodnjega leta, ko bo predsedovanje seveda že mimo. Če nadaljujem s temi prhlimi recimo jim argumenti zakaj je potrebna ta reorganizacijska aerobika, zaradi interesa varnosti države pravijo in da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Uprava za informacijsko varnost je v pol drugem letu, od kadar deluje uspešno vzpostavila koordinacijo kibernetske varnosti pripravila nacionalni načrt odzivanja na kibernetske incidente in dobro sodeluje v mednarodnem prostoru. Kaj je zdaj torej storila napak, da je ogrožen interes varnosti države, kakšne težko popravljive posledice za delovanje države so nastale. Zato v Listi Marjana Šarca sprašujemo: kaj bo vladna služba lahko naredila, česar ni zmogla uprava; kaj pomeni fraza »nadgradnja kibernetske varnosti«; kako bo to povečalo kibernetsko odpornost v času predsedovanja; kakšen je kadrovski načrt; kako bo služba izvajala inšpekcijski nadzor, če ji tega zakonodaja ne omogoča. Mnogo vprašanj, pa popolnoma nobenih odgovorov. Kaj potemtakem lahko iz tega sploh potegnemo? En sam sklep se ponuja – namreč, da Vlada Janeza Janše hoče s podreditvijo Službe za kibernetsko varnost prevzeti nadzor nad informacijskimi sistemi v državi. Popolnoma nič drugega se ta hip ne ponuja kot odgovor. In to je tisti cilj, ki ga Vlada pri tem zasleduje. V Listi Marjana Šarca bomo zato proti sprejetju tega zakona.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Na podlagi aprila leta 2018 sprejetega Zakona o informacijski varnosti se je oblikoval nov organ v sestavi Ministrstva za javno upravo, to je Uprava Republike Slovenije za informacijsko varnost. Njeno osnovno poslanstvo – tako je zapisano v predstavitvi organa – je dvig odpornosti na kibernetske grožnje, ki lahko ogrozijo posameznike, podjetja, državne organe ali družbe kot celote. Kaj uprava počne: povezuje deležnike v nacionalnem sistemu informacijske varnosti na strateški ravni, koordinira operativne zmogljivosti v samem sistemu. Posebno pozornost posveča zavezancem po Zakonu o informacijski varnosti iz skupine izvajalcev bistvenih storitev na področju energije, digitalne infrastrukture, oskrbe s pitno vodo in njene distribucije, zdravstva, prometa, bančništva, infrastrukture, finančnega trga, preskrbe s hrano in varstva okolja, iz skupine ponudnikov digitalnih storitev in tudi iz skupine organov državne uprave. Izvaja naloge enotne kontaktne točke za zagotavljanje čezmejnega sodelovanja z ustreznimi organi drugih držav članic Evropske unije in z evropsko mrežo skupin CSIRT ter druge naloge mednarodnega sodelovanja. Z lastno inšpekcijsko službo izvaja nadzor nad izvajanjem Zakona o informacijski varnosti; namenoma sem poudaril to, kajti v nadaljevanju bom predstavil tudi to problematiko. In ker uprava obvešča Vlado in Svet za nacionalno varnost o stanju povečane ogroženosti zaradi verjetnosti realizacije kritičnega incidenta ali kibernetskega napada, je seveda umeščena tudi v sistem nacionalne varnosti. Spoštovani! Uprava, ki je z delom pričela šele po sprejetju Zakona o informacijski varnosti leta 2018, je že na tnalu te Vlade. Vlada si želi upravo na podlagi predlagane novele zakona podrediti v novo vladno, sicer samostojno strokovno službo, ki se ji v najkrajšem možnem času priključi tudi CSIRT organ državne uprave. Organizacijska struktura uprave je sledeča: sektor za strateško načrtovanje in krizno odzivanje, sektor za dvig odpornosti, sektor za skupne zadeve in inšpekcija za informacijsko družbo. Zato ne vidimo razloga, da se v to organizacijsko strukturo Uprave za informacijsko varnost kot organa v sestavi MJU ne umesti tudi Skupine za obravnavo incidentov s področja varnosti elektronskih omrežij in informacij organov državne uprave. Socialni demokrati predlagane novele Zakona o informacijski varnosti ne podpiramo. Ne podpiramo zato, ker nam predstavniki Vlade oziroma predlagatelji na matičnem odboru bodisi niso znali bodisi niso hoteli ali, bolj verjetno, niso upali podati pravih razlogov za novo vladno službo. Nenazadnje ste predlagatelji ignorirali tudi pripombe Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Prav tako na dvakrat zastavljeno konkretno vprašanje državnemu sekretarju, kako namerava Vlada po spremembi zakona izvajati inšpekcijski nadzor s področja kibernetike in tudi prekrškovne postopke. Odgovora nismo dobili. To vprašanje je izjemno pomembno, kajti Vlada oziroma samostojna strokovna služba Vlade inšpekcijskega nadzora in prekrškovnih postopkov ne more in ne bo mogla izvajati, ker ni pristojna za izvajanje teh in še nekaterih drugih upravnih nalog. Inšpekcijski nadzor pa je eden od bistvenih nalog nacionalnega organa za kibernetsko varnost. Zmotil nas je tudi predlagateljev zapis, da zaradi notranje organizacijske zadeve državne uprave sodelovanje javnosti pri pripravi novele tega zakona ni bilo potrebno. Socialni demokrati smo že večkrat poudarili, da razumemo katerokoli Vlado, ki si skuša organizirati delo tako, da bo uspešno izpeljala zastavljene predvolilne cilje. Pa vendar ocenjujemo, da si trenutna Vlada s predlagano novelo želi zgolj in samo ponovno podrediti še eno, za državo strateško in strokovno službo. Informacijsko varnost bi namreč morali razumeti drugače, kot si to predstavlja sedanja Vlada. Informacijska varnost v Sloveniji [[znak za konec razprave]] ter njenih prebivalk in prebivalcev postaja ključnega pomena, saj vpliva na delovanje družbenih sistemov in ne sme postati igrača v rokah katerekoli stranke ali katerekoli politične opcije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav! Ko se Vlada Janeza Janše odloči za reorganizacijo v državni upravi, je potrebno takoj zastriči z ušesi. Vse ima svoj zakaj in svoj zato. Še posebej, ko gre za premestitev nalog z enega od ministrstev na Vlado, kjer ima predsednik Vlade glavni nadzor in besedo pri delovanju take službe, in sploh, ker je značilnost te Vlade koncentriranje moči v eni osebi. Čudi nas, da se zakon sprejema po nujnem postopku in brez sodelovanja javnosti. Zakon namreč ni bil v javni obravnavi. To, da gre za reorganizacijo v državni upravi, še ne pomeni, da reorganizacija nima vpliva na delovanje služb in s tem tudi na ostale deležnike v družbi, in te bi bilo treba vključiti v javno razpravo o nameravani spremembi, ampak ne. Tako imamo pred sabo rokohitrsko spremembo zakona, ki prenaša pristojnosti Uprave Republike Slovenije za informacijsko varnost z Ministrstva za javno upravo na Vlado Republike Slovenije, kjer se bo oblikovala posebna vladna služba, ki bo imela vlogo nacionalnega organa za informacijsko oziroma kibernetsko varnost. V gradivu ni ne jasne in ne prepričljive obrazložitve zakaj je takšen na Vlado sploh potreben. Tudi na odboru odgovorov na številna vprašanja nismo dobili. Še več, poveden je bil tudi molk koalicijskih poslank in poslancev, ki se očitno zavedajo, da resnih argumentov, razen pavšalnih navedb, da gre za pomembno in prioritetno področje in domnevno večjo učinkovitost, ni. Še posebej ne ob dejstvu, da nas Zakonodajno-pravna služba opozarja na sledeče. »Upravne naloge opravljajo upravni organi ministrstva, organi v njihovi sestavi in upravne enote. Vladna služba s pravno-sistemskega vidika ni pristojna za izvajanje inšpekcijskega nadzora«. Kako bo torej ta vladna služba izvajala inšpekcijski nadzor, ko pa zanj ni pristojno. Odgovora seveda nismo dobili. Očitno je, da gre za osebno kaprico predsednika Vlade, ki želi z vzpostavitvijo vladne službe za kibernetsko varnost pridobiti dodatno moč in predvsem nadzor nad tem področjem. Da takšna služba po svojih nalogah ne spada v Vlado, je v svojem mnenju jasno izpostavila Zakonodajno-pravna služba in s tem mnenjem se lahko le strinjamo. V Levici smo zadnji, ki bi nasedali raznim teorijam zarote, raznim paranoidnim scenarijem. Vsa dejstva se trudimo kritično pretresati, analizirati in šele nato povleči zaključke. Za nas dve korelaciji še nista nujno vzročna zveza. A ko se dvig korelacij pojavita pod Vlado Janeza Janše, zdaj dobi to povsem drugačne pomene. Recimo v nekih drugih časih bi se nam tudi to, da že nekaj časa ne deluje pravni informacijski sistem Republike Slovenije zdelo nekaj, kar se v sodobnem času pač dogaja. A ko se tako pomemben portal, ki zagotavlja večjo pravno varnost med državljani, pa tudi med državnimi organi, ki ga uporabljajo pri svojem delu, domnevno sesuje zaradi hekerskega napada, sočasno, ko je v obravnavi dotična sprememba Zakona o informacijski varnosti, je pa to res že čudovito naključje. O spornosti predlagane ureditve s pravno sistemskega vidika, je v svojem mnenju vse že zapisala Zakonodajno-pravna služba. Poanta njenega mnenja je, da predlagana združitev nalog v vladni službi spreminja temeljni koncept zakona, ter povzroča protislovja in neusklajenost znotraj zakona. Sklenemo lahko, da gre za še eno v seriji rokohitrskih akcij vladajoče koalicije, da bi ugodila personalni kaprici predsednika Vlade, ki je povezano z njegovo željo po absolutni moči nadzoru prav vseh družbenih sistemov in podsistemov, zato smo prepričani, da je takšna sprememba zakona nesprejemljiva, škodljiva in ruši pravni sistem. V Levici odločno nasprotujemo in predloga zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Andrej Černigoj bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Sodobne družbe si brez digitalizacije ne moremo več predstavljati. Če želimo v Sloveniji obdržati in razvijati delovna mesta z visoko dodano vrednostjo, tega področja ne moremo več zanemarjati. Vendar, na eni strani digitalizacija nudi nesluteno možnost razvoja, na drugi strani ne smemo pozabiti na našo varnost, varnost naših podatkov in ranljivost informacijskih sistemov. Področje kibernetske varnosti je bilo v Sloveniji dolga leta nekoliko spregledano. Šele z nedavnimi intervencijami Evropske komisije ob uvedbi niz direktiv, so se začele oblikovati ustrezne strukture, ki pokrivajo navedeno področje. Pravzaprav smo imeli v preteklosti srečo, da ni prišlo do resnejše grožnje, saj se ne bi bili sposobni ubraniti. Na veliko ranljivost in potrebo po večji informacijski varnosti nas opozarjajo nedavni dogodki v Združenih državah Amerike, ki še zdaleč niso nedolžne narave. Ameriška podružnica brazilskega mestno predelovalnega podjetja je bila tarča hekerskega napada, zaradi česar so morali ustavljati proizvodnjo v Ameriki, Kanadi in Avstraliji, kjer je moralo domov okoli 10 tisoč delavcev. Pred manj kot mesecem dni je bila tarča kibernetskega napada tudi plinovod Colonial, ki je največje cevovodno omrežje v vzhodni obali Združenih držav Amerike, moralo začasno prenehati delovati. Podjetje pa je hekerjem plačalo 4,4 milijona dolarjev odkupnine. H krepitvi sistema za zagotavljanje kibernetske varnosti državo spodbujajo in hkrati zavezujejo, sprejeti strateški dokumenti na nacionalni in mednarodni ravni. O tem govori Resolucija o strategiji nacionalne varnosti Republike Slovenije, Strategija kibernetske varnosti Evropske unije, z naslovom Odprt, varen in zavarovan kibernetski prostor, ter predlog direktive ukrepi za zagotovitev visoke stopnje varnosti omrežij in informacij v uniji. Ker se zavedamo potenciala na eni strani groženj, na drugi strani smo pa v Novi Sloveniji predlagali in podprli ustanovitev Strateškega sveta za digitalizacijo, ki je posvetovalno telo predsednika Vlade. Naloge Strateškega sveta so, da v petih mesecih pripravi okvirni predlog potrebnih sistemskih sprememb, za pospešitev digitalizacije slovenskega gospodarstva, javnega sektorja in državne uprave. Člani sveta, strokovnjaki na svojem področju, bodo podrobneje spremljali globalni razvoj digitalnih tehnologij in pripravili, ter predlagali konkretne ukrepe in pravne akte, s področja digitalizacije. Tudi sami se zavedajo področja kibernetske varnosti in s tem grožnjam kibernetskih napadov. Ti so sestavni del digitalne dobe, zato Republika Slovenija potrebuje ureditev področja kibernetske varnosti, ki pa je merljiva najbolj uspešnim evropskim državam. Krščanski demokrati smo informatizacijo družbe in proizvodnih sistemov vedno izpostavljali kot enega od nujnih procesov na različnih nivojih naše družbe, ki bo pripomogel k večji dodani vrednosti, tudi na področju zaposlovanja. Vzporedno s tem pa smo opozarjali na tveganje pri informacijski varnosti, ker smo zagovarjali ustanovitev nacionalnega organa za informacijsko varnost. Zato podpiramo, da se Uprava Republike Slovenije za informacijsko varnost, organ v sestavi Ministrstva za javno upravo, preoblikuje v Urad Vlade Republike Slovenije za informacijsko varnost, ki je samostojna strokovna služba Vlade Republike Slovenije. V sodobni družbi izvršna veja oblasti vsake države mora imeti organ, ki bo znal oceniti grožnjo in se na njo hitro in pravilno odzvati. Skupina CSIRT se in se bo tudi v prihodnosti odzvala na incidente na področju informacijske varnosti, spremljala prijave o kršitvah varnosti, izvajala analize na strateški ravni in pomagala priglasiteljem pri obvladovanju težkih incidentov. Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati bomo enotno podprli predlog zakona o informacijski varnosti, ker smo prepričani, da bomo z novo umestitvijo dosegli dvig nivoja koordinacije kibernetske varnosti, predvsem pa začelo zmanjševati razkorak s primerljivimi ureditvami pri vodilnih državah na tem področju. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mateja Udovč Izvolite.
Spoštovani! V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavedamo, da so načrti o digitalizaciji procesov prisotni praktično na vseh področjih sodobne družbe. Danes obravnavamo in se odločamo o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o informacijski varnosti, ki sistemsko ureja in nadgrajuje področje informacijske varnosti ter izboljšuje ravnanje pristojnih institucij, tako na strateški kot tudi na administrativni ravni. Za področje informacijske varnosti pri nas je danes zadolžena Uprava Republike Slovenije za informacijsko varnost. Trenutna zakonodaja jo opredeljuje kot organ v sestavi Ministrstva za javno upravo. S predlagano novelo zakona pa naj bi se uprava preoblikovala v samostojno strokovno službo Vlade Republike Slovenije. S tem predlogom bo vodstvo nacionalnega organa za informacijsko varnost postalo odgovorno vladi, katera pa bo imela tudi pristojnost nad imenovanjem in razrešitvijo direktorja urada. Naloge in zadolžitve urada se z novelo zakona ne bodo spreminjale in bodo še naprej obsegale izvajanje nadzora ter pripravo predpisov s področja informacijske in kibernetske varnosti. Z novo umestitvijo se bo tako pridobila potencial za izboljšanje koordinacije kibernetske varnosti, sistem pa se bo uredil na način, kot ga poznajo tudi druge sodobne države. Z novelo zakona je prav tako predvidena sprememba statusa skupine, ki se odziva na incidente na področju informacijske varnosti, sprejema prijave o kršitvah varnosti, izvaja analize in pomaga priglasiteljem pri obvladovanju incidentov. Tudi zanjo se predvideva umestitev v novo vladno službo. Pri tem pa je ključno zavedanje, da se vsakodnevno soočamo s kibernetskimi grožnjami in ranljivostmi informacijsko komunikacijskih sistemov. V primeru incidentov oziroma realizacije groženj bi lahko imeli težko popravljive posledice za državo in gospodarstvo. Nacionalne in mednarodne izkušnje namreč kažejo, da so pristojni nacionalni organi na področju kibernetske varnosti postali izjemno pomemben dejavnik v sistemu zagotavljanja nacionalne varnosti sodobnih držav. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavedamo, da so načrti o digitalizaciji procesov prisotni praktično na vseh področjih sodobne družbe. Za njen razvoj bo glede na trenutne trende potrebno namenjati vedno več sredstev. Skladno z njenim razvojem pa bo nujno potrebno odgovarjati tudi na vse bolj kompleksna vprašanja povezana z informacijsko varnostjo. Zato menimo, da se moramo čim prej vključiti v mreže za mednarodno izmenjavo podatkov v okviru prizadevanj za krepitev mednarodnega sodelovanja na področju informacijske varnosti. V času predsedovanja Svetu Evropske unije v drugi polovici leta 2021 bomo soočeni z mnogimi izzivi, med njimi bodo zagotovo tudi takšni, ki bodo vezani na zagotavljanje razpoložljivosti, dostopnosti in zaupnosti informacijsko-komunikacijskih sistemov. Raven informacijske odpornosti pa moramo dvigniti tudi zato, ker bo imela kibernetska varnost predsedovanja močan vpliv na ugled države. V Poslanski skupini Stranke Modernega centra smo prepričani, da je prav zato nujna hitra in ustrezna umestitev pristojnega nacionalnega organa, ki bo moral igrati proaktivno vlogo na področju informacijske varnosti. Predlagano spremembo zakona tako razumemo kot temelj za transparentno in učinkovito ravnanje na tem področju. Na podlagi navedenih dejstev bomo v Poslanski skupini Stranke Modernega centra novo zakona soglasno podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, in sicer k 6. in 11. členu. Ker sta amandmaja poslanskih skupin SAB, SD in Levice k 6. in 11. členu vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo dajem 6. in 11. člen ter amandmaje poslanskih skupin SAB, SD in Levica. Želi kdo razpravljati? Vidim, da ja. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Prijavljenih je 5 kandidatov. Prvi dobi besedo gospod Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik za besedo. Amandmaji opozicije sicer skušajo na nek način popraviti vtis tega zakona, ki pa ga tudi s temi amandmaji ne bo mogoče spraviti v zakonito stanje. Jaz sem bil relativno malo časa v Vladi, ampak dovolj dolgo, da sem videl in spoznal kako se zakoni pišejo, da je to neka procedura, da so zakoni plod usklajevanja, posvetovanja, vključevanja stroke, vključevanja javnosti, predvsem pa, vsaj za vlado Marjana Šarca, katere član sem bil, je bilo mnenje Službe Vlade za zakonodajo tako rekoč zakon. Brez pozitivnega mnenja vladne Službe za zakonodajo zakon pač ni prišel niti v vladno proceduro, kaj šele, da bi ga Vlada pošiljala v Državni zbor. Iz vseh kritik, ki so jih na račun tega zakona izrekli pravniki, tako v vladni službi in potem tudi v Zakonodajno-pravni službi parlamenta, je razvidno, da je zakon popolnoma nesistemski in da v praksi tako kot je stvar mišljena sploh ne more funkcionirati, čeprav smo zdaj slišali tukaj eno zanimivo mnenje, da bo zakon sistemsko urejal področje kibernetske varnosti, torej nesistemski zakon bo sistemsko urejal te stvari. Vtis pa je kako je prišlo do tega zakona, da je nekdo v Vladi, nekdo v vrhu Vlade rekel: »Prestavite upravo za informacijsko varnosti direktno pod Vlado in jo preoblikuje v službo.« Najbrž so se na Ministrstvu za javno upravo vprašali kako naj to storijo, morda so celo opozorili, da pravniki nad tem niso najbolj navdušeni, predvsem pa so imeli najbrž težko muko kako to zadevo utemeljiti. Ja, nikakor. Videli smo samo gradivo pripravljeno za razpravo o tej noveli zakona in pojasnila državnega sekretarja iz Ministrstva za javno upravo. Tako borne razlage o tako pomembni zadevi pa mislim, da v tem parlamentu res že dolgo nismo slišali. Najbrž so vprašali kako naj vse skupaj utemeljimo in najbrž dobili odgovor z vrha Vlade recite, da gre za nadgradnjo, da gre za krepitev mednarodnega delovanja in ne pozabite omeniti predsedovanja. Sedaj, če boste to omenili to bo vse skupaj za poslance koalicije dovolj, ne bodo spraševali, ker bo to pač za njih zelo utemeljeno. Sedaj opozicija bo najbrž nergala, ampak pusti to, ko boš zagovarjal to v Državnem zboru pač tisto, kar bo opozicija nergala lepo presliši, saj bo minilo pa bo, potem koalicija s podporniki zakon že sprejela. Tukaj pri teh obrazložitvah, ki jih sedaj olepšujejo kolegi iz koalicije je videti kot, da se področje kibernetske varnosti z novo Vlado ureja popolnoma na novo, da se je praktično na novo začelo štetje časa kot, da za kibernetsko varnost do slej nihče ni skrbel in kot, da te uprave za informacijsko varnost praktično sploh ni, jo sploh ni. Da bo uprava odgovorna Vladi oziroma nova služba. Nova služba je že sedaj odgovorna Vladi. Ja komu pa je odgovorno ministrstvo drugemu kot Vladi in tudi direktorja sedanje uprave imenuje Vlada seveda s to razliko, da bo direktorja službe pa vendarle predlagal predsednik Vlade to pa je pomembna razlika. Ko govorim o tem ali se je res začelo štetje na novo in da se s kibernetsko varnostjo nihče ne ukvarja. Uprava za informacijsko varnost v tem letu in pol je naredila veliko delo. Shodila je tam sredi leta 1919 in polno zaživela z začetkom leta 2020, ampak v tem času naj naštejem samo nekaj aktivnosti uspešno izvedenih v tej upravi. Res, da je uprava še danes kadrovsko podhranjena, ampak uprava je dobila kadre za začetek delovanja z jasnim kadrovskim načrtom. V letu 2020 pač Vlada ni nikakor poskrbela za kadrovsko okrepitev Uprave za informacijsko varnost, čeprav je bil kadrovski načrt in je še zelo jasen je pa uprava v tem času uspešno vzpostavila koordinacijo kibernetske varnosti in pripravila Vladi nacionalni načrt odzivanja na kibernetske incidente, lansirala, vodila skupino za koordinacijo kibernetske varnosti, ki jo sestavljajo še policija, MORS, OVS, SOVA, predstavniki [[nerazumljivo]]. Tudi na področju mednarodne dejavnosti je uprava dejavna in uspešna, pokriva tako Nato kot EU, Natove kibernetske zveze in tako dalje, da ne naštevam vsega. Praktično smo po zaslugi uprave edini, ki smo kibernetsko varnost umestili za sedaj edini v načrt okrevanja in odpornosti in v več letni finančni okvir. Z enim inšpektorjem je uprava do slej tudi koliko toliko kolikor je pač lahko izvajala tudi inšpekcijske nadzore. To so zdaj rezultati dela te uprave, ki ne štejejo nič, ker se vse začenja na novo. Vse bomo nadgradili, vse skupaj bo mnogo bolj učinkovito, samo odgovorov kako, zakaj, teh odgovorov pa pač ni. Nadgradnja in to je vse. Nadgradnja, učinkovitost, to je vse in okrepljena mednarodna dejavnost. Na teh treh floskulah počiva utemeljevanje te reorganizacijske aerobike te Vlade. Torej, še enkrat, v Listi Marjana Šarca seveda ne vidimo ob takih, ob takih utemeljitvah, kot so in kot jih je tudi tukaj predstavnik Vlade predstavil, ne vidimo popolnoma nobenega smisla, da se tak zakon sploh obravnava, kaj šele seveda, da bi ga podprli, zato bomo seveda zakonu nasprotovali.
Hvala lepa. Besedo ima Janez Moškrič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Naj takoj povem sledeče. V predstavitvah in povsod smo pozabili tudi na ključen podatek, ki smo ga dobili v sredo na odboru, ko nam je dr. Uroš Svete povedal, ki vodi urad, ki vodi Upravo Republike Slovenije za informacijsko varnost, da je bil on eden tistih, ki so prvi delali na tem področju, ker namreč zakonodaja se je sprejela šele aprila 2018, je Državni zbor v prejšnji sestavi sprejel ta Zakon o informacijski varnosti. In na podlagi tega zakona je bila pred letom in pol ustanovljena Uprava Republike Slovenije za informacijsko varnost, ki ga vodi dr. Uroš Svete, se pravi, človek, ki je pa že prej profesionalno deloval na tem področju. Ker namreč že smo slišali, da je informacijska varnost, tako imenovana kibernetska varnost, varnost prihodnosti, za katero mora poskrbeti država. Če smo državljani vedno in znova pozvani s strani, bom rekel določenih operaterjev, namestite si zaščitno opremo na osebne računalnike, pa jo kar preslišimo, je za državo to ključnega pomena. Povedano je bilo s primeri, kaj pomeni napadi na recimo na [[…]]bilo je na primer v Ameriki v zvezi z naftnimi derivati. Naj sam še opozorim še na hujšo zadevo, ko je šlo na Floridi za hekerski napad na vodovodni sistem, kjer je popravil, se pravi, popravil je vrednosti določenih elementov, ki se jih vnaša v sistem čiščenja vode, za 11 tisočkrat je povečal vrednosti in bi se, če ne bi fizično človek, ki je skrbel za sistem, opazil, da se povečuje vrednost tega klora oziroma podobnih zgodb, bi lahko prišlo do velike zastrupitve. Se pravi, kibernetska varnost za vse nas, informacijska varnost, vse, kar je povezano z I tehnologijo, je naša prihodnost. Zato potrebna prihodnost, si je ne bi želeli, ampak je nujno potrebna prihodnost. Tako kot že imajo države stoletja svojo varnost, tako imenovano varnostne obveščevalne službe. In vemo kako v Sloveniji deluje, kako se imenuje in v katerem rangu nastopa. Tako da to pa želimo tudi s to Vlado na področju informacijske varnosti, zato ima dr. Uroš Svete vso podporo te Vlade, za kar se je tudi na odboru zahvalil. Sam to pozdravlja, sam želi to nadgraditi, ker mi rabimo strokovnjake. In ta Vlada je to varnost dala tudi eno od štirih ključnih elementov v predsedovanju, zato je to povezano. Tako. Tako, da to je namen, zato ne podpiram predlaganih amandmajev, ki praktično izničujejo ta zakon in bomo zakon podprli, ker želimo na višjo raven ali pa vsaj na raven tiste državne varnosti tudi ta del varnosti, ki je področje informacijske varnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh.
Lep pozdrav vsem, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci, pa tudi gledalcem pred malimi zasloni! Včasih smo rekli, nič nas ne sme presenetiti; imeli smo zunanje in notranje sovražnike. In danes se po tem vzoru, z željo po kontroli, kot se je ne bi sramovali niti v času Udbe, prestavlja organ, ne da bi bilo pojasnjeno iz Ministrstva za javno upravo, direktno pod pristojnost predsednika Vlade. Ne da bi nam sploh v vsebinskem smislu povedali, kaj bi se na ta račun in ta način izboljšalo. Mene tak način prestavljanja organov in pristojnosti zelo skrbi. Tudi v razpravi na matičnem delovnem telesu poslanci nismo dobili nobenega odgovora na naša vprašanja, zakaj se to pravzaprav počenja, kaj je zdaj narobe in kaj bo s to predlagano prestavitvijo bolje. Odgovora na to preprosto vprašanje nismo dobili. Jaz se strinjam, da digitalizacija in informatizacija predstavljata izzive družbi, toda če želimo to posebej reševati, potem dajmo to pripravljati sistemsko, ne po nujnem postopku, in dajmo ustanoviti strokovno službo, ki bo z vsemi temi podatki, ki se dejansko že združujejo – zavedati se moramo, da bomo že v bližnji prihodnosti vsa gospodinjstva imeli opremljena s pametnimi hladilniki, torej, da bodo znali brati, kaj je v hladilniku, in to sporočati trgovcu, da ti z dronom nekdo to dostavi. In, seveda, v bližnji prihodnosti bo treba ustanoviti nek urad, neko agencijo, neodvisno agencijo, ki bo s temi zadevami in temi podatki operirala. Ampak kar tako, od danes na jutri prestavljati nek organ, ne da bi vedeli, zakaj, oprostite, to pa odpira številna vprašanja, in še to po nujnem postopku. Kaj je tako nujnega, da je treba to zdaj storiti? Tudi na to vprašanje nismo dobili odgovora, ne na matičnem delovnem telesu ne v predstavljenem stališču Vlade. V opoziciji, v SAB smo sopodpisali amandma, da se ta sporni člen, ki ni utemeljen z nobeno obrazložitvijo, preprosto odstrani, črta, in to z željo, da se o vseh potrebah pripravi širša družbena razprava in da se, če želimo pristopiti k digitalizaciji, k temu pristopi sistematično. Marsikdo razume »sistematično« kot neko floskulo, ampak če želimo, na primer, potrošniki, ki bomo postali središče družbe v prihodnosti – in smo že deloma zdaj -, izbirati med različnimi ponudniki, dobavitelji električne energije, potem bo nekdo naše navade, ki jih imamo kot posamezniki, v teh podatkovnih bazah spremljal. In to mora biti nekdo, ki je neodvisen. Veste, če nekdo želi operirati s podatki in ve, na primer, da vi med drugo in četrto uro niste doma in da je takrat na razpolago višek energije, potem ta podatek mora biti pri nekom, ki je zaupanja vreden in neodvisen. In v tej noveli zakona se sploh o nobenih vsebinah ne razpravlja, ne naslavlja, ampak samo prestavlja nek organ direktno pod pristojnost predsednika Vlade. Nam v SAB se to zdi zelo sporno in seveda temu nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Mislim, da tisti, ki je želel gradivo razumeti, ga je razumel. Tisti, ki seveda želi iz tega gradiva zopet iskati neke zarote in tako naprej, bo seveda to delal v vsakem stavku, v vsaki vejici in seveda na ta način kar naprej širil to nestrpnost in neko podrejanje politiki ali pa delovanje sistemov eni politični opciji ali celo eni osebi. Pa gremo nekoliko po vrsti. V predlogu zakona jasno piše, da je poglavitna rešitev namenjena okrepitvi strateške in operativne ravni, na informacijskem področju. Se pravi, na področju informacijske varnosti in zato se predlaga, da se ta informacijska varnost, ki je bila zdaj v okviru organa v sestavi MJU, preoblikuje v samostojno strokovno službo Vlade Republike Slovenije. Se pravi, samostojno strokovno službo. Da ne bomo poslušali samo nas, politikov, se dejansko res spomnimo gospoda Uroša Sveteta, ki je bil na tem matičnem odboru in je jasno povedal, da to rešitev podpira. Zdaj boste spet rekli, ja, seveda, kajne, to je pa zdaj v času te Vlade. Gospod je od samega začetka zraven. Se pravi, ni v ničemer povezan z vlado Janeza Janše, ampak je na tem področju deloval od samega začetka in je povedal, da to področje strokovno pokriva in je strokovno tudi povedal, da mu je predlog oziroma da se ta zadeva premesti kot, postane samostojna strokovna služba, da jo pozdravljajo in da ocenjuje, da se bo na ta način služba krepila in izboljšala svoje delovanje. In seveda, danes se vsi ukvarjate s tem, da bo ta služba postala samostojni strokovni organ, ampak, pod Vlado, katerokoli vlado. Se pravi, vaša težava je v tem, da se kar naprej ukvarjate z Janezom Janšo in gledate drevo in ne vidite gozda, ampak dejstvo je, da so strokovnjaki ocenili, da je takšen način razvoja tega področja več kot dobrodošel. In še nekaj, mislim, da je to pomembno tudi za javnost. To ni nek unikum, takšno ureditev poznajo tudi druge evropske države – Avstrija, Češka, Francoska republika -, ampak, z enim bistvenim, bistvenim, pa drugačnim izhodiščem. Češka republika je tako ureditev sprejela leta 2011, Francoska republika 2009. Veste kdaj smo se pa mi začeli ukvarjati z kibernetsko varnostjo? Zakon je bil sprejet 2018 leta, zadeva se je začela odvijati na podlagi direktive EU iz leta 2016, 2020 pa je nekako ta zadeva ugledala luč sveta. 2020. Več kot 10 let za drugimi državami, ob dejstvu, da se vsi sistemi in podsistemi v državi digitalizirajo, da bo digitalizacije vedno več in da bo varnost na tem področju še kako pomembna. In tudi ob dejstvu, da smo se vsi zavedali in da so različni dokumenti govorili o tem, da je, bi rekla, varnostni problem prihodnosti ravno v kibernetskih grožnjah in napadih. Tako da, mislim, da bi se mogli v prvi vrsti tudi zamislit o temu, da smo bili na nekih področjih pozni in seveda, drug problem, ki je pa še prav tako pomemben, pa je podhranjenost te službe in jaz upam, da s tem, ko bo preoblikovana v neko samostojno strokovno službo, da bo imela tudi na ta način, bom rekla, večjo strateško in pa tudi operativno moč. Tej službi moramo dejansko dati poudarek in vsi skupaj delovati na tem področju. Vi dobro veste kaj pomenijo napadi in meni se že zdi celo smešno, da še danes ne vemo kdo so bili tisti, ki so grozili poslankam in poslancem, da če bodo nekaj podprli, da bodo deležni osebne diskretizacije in groženj in tako in tako naprej. Se pravi, pri nas se pač lahko grozi in zgodi se nič. Kar pa je napad na demokracijo in nenazadnje tudi na ustavno določilo, da smo pač poslanci suvereni in neodvisni pri svojih odločitvah. Ampak nekdo lepo po Državnem zboru razpošlje, se poimenuje »anonimus« in grozi posameznikom na celo osebni ravni. Ne da je to nedostojno, ampak zaskrbljujoče, nihče se v tem državnem zboru ne ukvarja s tem. Si predstavljate hujši napad hekerski, mogoče si ga pa nekateri res želijo, da se zgodi v Sloveniji in da pač onemogoča delovanje sistemov in pa podsistemov. Jaz mislim, da pač ne se bati samostojne neodvisne službe. Bojimo se napadov, bojimo se tega, da bi bili nepripravljeni na takšne zadeve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Jaz vedno, ko se nekako razpravo pripravljam, potem poslušam tako ene kot druge in poskušam najti skupna stičišča. In v tej temi danes skupna stičišča gotovo so, da vsem je mar za kibernetsko varnost. Vsem je, kot slišim, problematično to, da so kibernetski napadi in kibernetska kriminaliteta vse bolj pogosta in vse bolj ogrožajoča. In zlasti zato, če se oceni, da bo po letu 2024 preko 22 milijard naprav priključenih na splet in se bodo seveda zaradi tega napadi povečali. Kje pa se razhajamo? Razhajamo se pravzaprav v neki vsebini samega zakona. Kot sem že v svoji razpravi na odboru povedal, da nekako kot ključno novost razumem premestitev ali umestitev nacionalnega organa neposredno pod vlado, pravzaprav to niti ni, bom rekel, tako sporno samo po sebi. Vendar se mi zdi, da je lahko problematično nekaj drugega, kar sem tudi že izpostavil. Sam dr. Sveteta seveda spoštujem in vem, da je strokovnjak in je kompetentna oseba in tukaj ni dvoma. In sem toliko bolj potem na odboru pričakoval adekvaten odgovor na moje dvakrat zastavljeno vprašanje, kako bo z inšpekcijskimi postopki, ker seveda vlada jih kot taka ne more izvajati, kako bo s prekrškovnimi zadevami in nenazadnje če tukaj ne dobiš odgovora, seveda, potem pade neka senca dvoma ali pa neka čudna luč, da ne bom pregrob, na sam zakon. Kajti, jaz se gotovo sam najbolj zavedam, da se z varnostjo ne gre igrati. Nadgraditi nek organ kot tak, da je bolj učinkovit, da izvaja, bom rekel, bolj centralizirano neke stvari, tudi morda ni napačno. Vendar pa je zelo napačno ali pa zelo zastrašujoče lahko to, da se mu pa vzame neke ključne mehanizme kot so inšpekcijski nadzor ali pa prekrškovne zadeve, ki jih seveda, kot sem že rekel, vlada ne more izvajati. In to potem postavi v neko čudno luč in se potem tudi iščejo morda res, kot je kolegica omenila, neke spletne, intrige ali kakorkoli že. Vendar pa jaz menim, da če bi dobili odgovor na te naše dvome konkreten odgovor, moram reči, tista tišina je bila res bizarna na moje postavljeno vprašanje in enostavno ne najdem razloga zakaj ni bilo odgovora na to vprašanje. Jaz seveda ne razumem gradiva v kontekstu, da je vse narobe. Ne razumem novele same v tem kontekstu. Pa vendarle smo pričakovali nek odziv z argumenti na te naše pomisleke in dvome. Ne gre zgolj zato, da bomo a priori in vedno rušili neke predpise, ki jih trenutna vlada daje v obravnavo ali v sprejem. Vendar je potrebno poiskati vse možnosti in to je tudi naloga opozicije nenazadnje. Poskušamo poiskati [[…]]Bo rekel opozicija vedno je malo bolj shizofrena kot koalicija pa ne glede na to katerakoli že in tako je tudi prav, ker šele takrat se lahko izpostavljajo argumenti za in proti. Še vedno pričakujem kakšen odgovor na te pomisleke tudi na pripombe Zakonodajno-pravne službe in jasno, da potem slišimo te protiargumente na naše pomisleke. Toliko za enkrat. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Postopek teče. Gospod Rudi Medved, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Z nečim se pa seveda s kolegi in kolegicami iz SDS absolutno strinjamo. Dr. Uroš Svete je seveda res velik strokovnjak za področje kibernetske varnosti. Tako velik, da sem ga kot minister za javno upravo predlagal Vladi Marjana Šarca v potrditev najprej kot direktorja Direktorata za informacijsko družbo, ko smo pripravili pravne podlage za ustanovitev Uprave za informacijsko varnost pa sem ga predlagal Vladi kot direktorja Uprave za informacijsko varnost torej vsekakor se absolutno strinjamo, da je strokovnjak in temu ni nikoli nihče oporekal. Iz osnove ni tak problem predstavljanje same uprave, ampak tisto, kar mi že ves čas opozarjamo pa nismo dobili nobenega odgovora oziroma je vselej to opozorilo gladko preslišano, ampak saj bo praksa pokazala, da imamo prav in da nekaj ni izvedljivo. Namreč Uprava za informacijsko varnost ima sedaj v svojih vrstah tudi inšpektorje oziroma ima tudi inšpekcijsko vlogo. S tem, ko bo prestavljena, reorganizirana kot samostojna vladna služba te inšpekcijske vloge ne bo mogla po zakonu več imeti torej ne bo mogla več izvajati inšpekcijskega nadzora in to je vsa umetnost tega pika pa seveda je po drugi strani prav ta inšpekcijska vloga izjemno pomembna in bi seveda upravo že sedaj kazalo okrepiti z dodatnimi inšpektorji, ki jih je seveda težko dobiti, ampak jasno opozorilo je in na to ni bilo odgovora niti s strani državnega sekretarja z ministrstva za javno upravo sedaj ne vem ali zato na ministrstvu ne vedo ali so to namerno spregledali ali gre po tisti varianti torej tisto, kar bo opozicija nergala presliši saj bo minilo pa bo hitro glasovanje, ampak poglejte, izvajanje inšpekcijskega nadzora je ena izmed upravnih nalog določenih v 10. členu Zakon o državni upravi in upravne naloge opravljajo upravni organi torej ministrstva, organi v njihovi sestavi in upravne enote. Vladna služba s pravno sistemskega vidika ne more biti pristojna za izvajanje inšpekcijskega nadzora in drugih nalog opredeljenih v drugem odstavku 27. člena zakona, ker ni pristojna za izvajanje upravnih nalog in to je v bistvu vsa umetnost tega. Torej ni spodbijanje zakona samo, zato ker ga predlaga Vlada ali pa, da bi nekomu Uprava za informacijsko varnost zrastla na srcu, ker je sodeloval kot sem na primer jaz pri oblikovanju te uprave od vsega začetka ne, nikakor ne, ampak mi opozarjamo, da bo ta služba invalidna, da ne bo mogla opravljati vseh nalog, za katere je že sedaj pristojna po zakonu. Da ne omenjam še nekaterih drugih nedoslednosti, ampak ta je ključna. In ta ni rešena, opozarjali so na to že vladni pravniki, parlamentarni pravniki, vsi opozarjamo na to. Jaz verjamem, da dr. Uroš Svete podpira reorganizacijo ali karkoli, ampak, veste, on se ne ukvarja s temi pravnimi vidiki, on je strokovnjak za kibernetsko varnost. Vlada oziroma Ministrstvo za javno upravo bi moralo prinesti v Državni zbor zakon, ki je usklajen z drugo zakonodajo, torej ni v koliziji z Zakonom o državni upravi ali pa spremeniti še Zakon o državi upravi, saj to je tako preprosto, ampak ne, ni pomembno, glejte, bo že na koncu tako ali tako pravite vse kar sprejmemo je ustavno dokler Ustavno sodišče ne odloči drugače, no, ko pa odloči drugače pa tako ali tako vemo kakšen je odziv te koalicije oziroma predvsem vladajoče stranke. Ampak to je že drugo vprašanje. Dobronamerno smo želeli na to opozarjati ves čas in opozarjamo še enkrat, da to v praksi ne bo šlo in da ne bomo potem v tisti situaciji kot smo bili že tolikokrat doslej, ko smo na določene protizakonitosti ali pa protiustavnosti nekaterih zakonskih rešitev opozarjali, ko o nečem odločil Ustavno sodišče, da ne pridemo v tisto »saj smo vam rekli«, seveda smo vam rekli tolikokrat doslej smo vam že rekli, ampak se vas nič ne prime in boste zdaj iz neke dobre operativne službe, ki se v tem letu in pol zelo dobro utekla in ve kaj so njene naloge, ve kaj ji je početi, naredili neko invalidno vladno službo, ki ne bo mogla delti v skladu z vsemi pooblastili, ki jih ji nalaga zakon na podlagi katerega je bila ta uprava ustanovljena. In to je to, nič se ne ukvarjamo z Janezom Janšo. Ali sem se zdaj kaj ukvarjal z Janezom Janšo? Nič. Povem pa vam, da zakon ni v skladu s pravnim redom in to je vse.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom sejo zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPONITVAH ZAKONA O DOLOČILTVI VOLILNIH ENOT ZA VOLITVE POSLANCEV V DRŽAVNI ZBOR, SKRAJAŠNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 38-ih poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Razlog zaradi katerega smo danes soočeni s tem predlogom zakona je neka zelo nenavadna napaka, namreč, ko je GURS, ki je zagotovo strokovno in tehnično najbolj podkovano telo v Sloveniji za te namene, kopiral obstoječe volilne okraje in tista naselja, ki jih sestavljajo, je izpustil 7 naselij, kot se je zdaj pri podrobnem večkratnem pregledu izkazalo, in sicer v tistih volilnih okrajih, kar je še bolj nenavadno, ki se sploh niso spreminjali. Tudi tisti, ki smo pri samem predlogu zakona sodelovali, smo bili pozorni na okraje, ki so se spreminjali, ne pa na tiste, ki se niso. Tako, da ta napaka je zelo nenavadna. Ali gre za neko zelo čudno malomarnost ali za kaj drugega naj odloča kdo drug, ampak vsekakor bi za to moral kdo odgovarjati, ob tem bi samo rekel, da je zelo čudno, ko mnogi imajo silno veliko pripomb za povedati, če pa enega človeka zamenjaš ali premestiš v državni upravi, je pa vpitje do neba. Tole je tipičen primer, ko bi zahtevalo ukrepanje, po možnosti že prej, vsekakor pa kasneje, da se take stvari ne bi več dogajale. Sam osebno mislim, da bi zadoščala sicer objava kot tehnični popravek, vendar sta bili obe pravni službi, tako vladna, kot državnozborska, ko sta bili povprašani o tej zadevi, enotnega mnenja, da je pač potrebno prav spremenit zakon, izvesti postopek, ki je zdaj predlagan po hitrem postopku. Razlog za to je, da seveda ta zakon rabimo, rabimo ga tudi v tem trenutku, zato da se lahko do konca izvedejo priprave na referendum, ki je že razpisan. Opozarjam, da sam sprejem zakona, tudi če bo danes dokončno sprejet, še ne pomeni njegove uveljavitve. So potem še roki, ki jih predpisuje slovenska ustava, vezani na referendum, na vse druge možnosti, ki jih pač ustava določa, tudi v zvezi z državnim svetom. In šele, ko vsi ti roki potečejo in ko pošlje predsednik države to v objavo, po preteku prekluzivnega roka, ki je v danem primeru predlagan najbolj kratek možen, se pravi, da zakon se uveljavi naslednji dan po objavi. Šele potem zares stopi zakon v veljavo. Vse to so razlogi tudi za skrajšani postopek in zato, da se ta zakon sprejme. Glede na to, da gre za očitno tehnično napako, glede na to, da se vsebinsko ničesar ne spreminja, sem prepričan, da bo rezultat tak, kot je bil tudi na pristojnem delovnem telesu in da bo zakon, s katerim se mudi, dobil soglasno podporo. Upam pa, da bo razprava pač v tem zvezi taka, kot je potrebno. To se pravi, da se povpraša tiste, ki so pri tem neposredno sodelovali. Kako je možno, da se taka tehnična napaka zgodi tam, kjer se sploh nič ne spreminja. »Copy-paste« je čarobna beseda, ki obstaja v angleščini in ki je od masovne uporabe računalnikov tam v 90-ih letih prejšnjega stoletja izjemno uporabna. In če se tam kaj zalomi, potem že težko rečeš ali gre za neko silno malomarnost ali pa za kaj drugega, o čemer rajši ne bi govoril. Nekateri pa v minulih dneh tudi so. V vsakem primeru predlagam, da se zakon sprejme, ker je nujno potreben za to, da se izvedejo pravno brezhibno, da ne bi bilo naknadno potem kakršnihkoli pripomb ali celo pritožb. Priprave na referendum in kasneje seveda priprave na volitve, na katere, kot vsi vemo, ne sme pasti nobena senca dvoma. Zakon je z amandmajem, ki je bil sprejet na pristojnem delovnem telesu zagotovo pravno brezhiben. To je bila tudi edina pripomba, ki jo je pravna služba imela. Obenem je bilo tam tudi odgovorjeno na vprašanje, ki je bilo nekoliko nenavadno, pa vendarle [[znak za konec razprave]] pove veliko o tem, koliko ljudje poznajo našo zakonodajo pa o tem odločajo. Ena od poslank je spraševala, kako je mogoče, da govorimo o deveti volilni enoti. Namreč Slovenija ima seveda osem volilnih enot, ampak za volitve po proporcionalnem volilnem sistemu. Potem ima pa še dve posebni volilni enoti, deveto in deseto, za izvolitev predstavnika italijanske in pa madžarske narodne skupnosti, ki sta določeni posebej in sta kot volilni enoti, ker sta iz volilne enote, ker sta tam izvoljen nekdo, [[znak za izklop mikrofona]] pač tudi posebej določeni v zakonu. In tudi tam je prišlo do ene napake in ta je bila z amandmajem ustrezno popravljena. Ker je zakon zdaj večkratno pregledan, tudi po oceni naše pravne službe brezhiben, predlagam, da se zakon sprejme.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Glede na to, da imam pol še [[nerazumljivo]], bi lahko kar gor ostal. Hvala vsem še enkrat za pozornost. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je obravnaval kot matično delovno telo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor na svoji 48. nujni seji, to je dne 2. junija 2021. V uvodu je bilo predstavljeno, da gre pač za popravek; to povem zato, da ne bo kakršnegakoli pravnega dvoma. Gre pa za napako, da so bila izpuščena naselja, in to, kot sem že prej poudaril, v okrajih, ki se niti ne spreminjajo. V razpravi je bilo veliko pripomb, da so za to odgovorni tisti, ki so tak zakon na Vladi pripravljali, kot tehnično osebje. Zanimivo, da je imel o tem veliko povedati tisti, ki je bil predhodni minister in je že tudi pripravljal ta zakon. In potem je bilo precej razprave, da so za to odgovorni tudi tisti, ki so to podpisali. No, na koncu je zmagal razum in odbor je sprejel amandma poslanskih skupin koalicije, in sicer soglasno, in potem tudi soglasno celotno besedilo zakona [[11 za, nihče proti]] . Besedilo je dopolnjeno z amandmajem, ki je bil narejen na osnovi edine pripombe pravne službe, ki je bila tehnične narave, šlo je za naslov občine Ankaran. In tako dopolnjeno besedilo je danes pred nami. Glede na soglasen sklep odbora predlagam, da ga sprejmemo.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade Urški Ban, državni sekretarki Ministrstva za javno upravo.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor dopolnjuje določbo 4. člena zakona, ki določa občine in naselja v volilnih enotah in volilnih okrajih, kjer veljavno besedilo zakona vsebuje pomanjkljivosti, ki so zaradi tehnične napake nastale ob pripravi besedila zakona, ki ga je Državni zbor sprejel 16. 2. 2021. V skladu s predlogom zakona se bodo vse napake, ki se nanašajo na navajanje naselij in občin, ki sodijo v posamezni volilni okraj, odpravile in bo tako besedilo določbe 4. člena v celoti odražalo dejansko stanje razdelitve območnih enot, kot so občine in naselja, v okviru volilnih enot in volilnih okrajev, kot izhaja iz Registra prostorskih enot, ki ga vodi Geodetska uprava Republike Slovenije. Predlagatelj je v predlogu zakona na podlagi novih podatkov Geodetske uprave iz Registra prostorskih enot besedilo določbe 4. člena dopolnil z imeni občin in naselij, ki so v besedilu manjkala, ter hkrati odpravil nekatere manjše pravopisne napake. Po mnenju Vlade Republike Slovenije predlog zakona ustrezno in na podlagi posredovanih podatkov iz Registra prostorskih enot v celoti odpravlja ugotovljene pomanjkljivosti. Kar je posebej pomembno, se s predlogom zakona ne posega niti v pasivno niti v aktivno volilno pravico, temveč gre za izpolnitev doslednega spoštovanja in izvajanja zahteve po določnosti predpisov, vsebovani v načelu pravne države iz 2. člena Ustave Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije predlog zakona iz navedenih razlogov podpira in predlaga Državnemu zboru, da predlog novele sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V slovenski obliki predstavniške demokracije izvršuje oblast ljudstvo. To lahko stori neposredno ali posredno preko izvoljenih predstavnikov. Enakost volilne pravice je temeljni postulat našega volilnega sistema. Vsak volivec ima pravico oddati svoj glas. Volilna pravica je ena od temeljnih človekovih pravic. Po svoji naravi je tako pomembna in zahtevna, da mora biti način njenega uresničevanja določen z zakonom. Brez ustrezne zakonske ureditve volilne pravice sploh ne bi bilo mogoče izvrševati. V Državnem zboru smo po dolgotrajnih usklajevanjih sprejeli novelo Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor, s katero smo odpravili nezakonitost in neustavnost, ki jo je konec leta 2018 ugotovilo Ustavno sodišče. Sprejeta novela je odpravila neustreznost volilnih okrajev glede njihove velikosti po številu volivk in volivcev na posamezni okraj. Razmere med največjimi in najmanjšim okrajem se je tako zmanjšalo. Pri opredelitvi vsakega okraja so našteta vsa naselja, ki ga sestavljajo. Tukaj se je dogodila napaka in v zakonskem besedilu ni navedenih 7 naselij s skupaj 811 volilnimi upravičenci. Napako je možno opredeliti tudi kot nesprejemljivo sploh ob upoštevanju zmožnosti in uporabnosti sodobne tehnologije, ki je na voljo pripravljavcem. Ta napaka se je zgodila in sedaj smo tukaj, kjer smo napako je treba odpraviti. Geodetska uprava Republike Slovenije, ki je edina pristojna za izris naselji je napako v celoti priznala in tako je aktivno pristopila k oblikovanju novele osnovnega zakona. Pokazalo se je, da obstajajo samoregulatorni in kontrolni mehanizmi znotraj potrebnega državnega podsistema, ki omogočajo detekcijo, lociranje in odpravljanje napake. V celotni neprijetnosti je to tudi pozitivna posledica, ki je ne kaže, kar tako spregledati. V takšni situaciji kazati s prstom na krivca je skrajno nekorektno prav tako iskati neobstoječe politične razloge za storjeno napako. Dejstvo je, da je bilo na dan 1. januarja 2020 v Sloveniji 6 tisoč 35 naselij od tega 57 ne naseljenih. Toliko naselij mora biti vključenih v izjemno pomemben zakon, ki uresničuje volilno pravico vseh volilnih upravičencev. Gre torej za odpravo tehnične napake. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog spremembe in dopolnitev zakona soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana sekretarka, kolegice in kolegi vsem lep dan! Državni zbor danes obravnava Predlog novele Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor, ki odpravlja napako, zaradi katere je iz besedila zakona izpadlo 7 naselij v 7 volilnih okrajih s tem pa tudi 818 volivcev in volivkam ostala brez možnosti izvrševanja volilne pravice. Ob določitvi novih meja volilnih okrajev je pristojno ministrstvo iz Geodetske uprave dobilo napačne podatke, ki jih je vneslo v besedilo zakona. Predlog zakona so sicer namesto ministrstva oziroma Vlade v zakonodajni postopek vložili poslanci in poslanke. Na napako v zakonu sta na seji Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor ob obravnavi Odloka o razpisu naknadnega zakonodajnega referenduma o Noveli Zakona o vodah opozorila poslanec LMŠ in direktor Državne volilne komisije. Slednjo napako je treba odpraviti prav, zaradi referenduma, saj bi se postavilo ne zgolj vprašanje legitimnosti temveč celo legalnosti in njegove izvedbe. Popravljeni podatki o določitvi območja posameznih volilnih okrajev so sedaj v celoti pravilni in usklajeni z bazo podatkov, ki jo vodi Geodetska uprava Republike Slovenije. V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev bomo, zato novelo podprli. Nepovezani poslanci verjamemo pristojnemu ministru, da je prišlo do nenamerne napake in da je takoj, ko je bil seznanjen z njo storil vse potrebno, da se odpravi. Odpravljena območja 7 volilnih okrajev je ministrstvo v najkrajšem možnem času predalo koalicijskim poslancem, ki so novelo ponovno vložili v zakonodajni postopek. Nenazadnje je tudi direktor Državne volilne komisije priznal, da so napako spregledali vsi volilni organi tako okrajne volilne komisije, volilne komisije v volilnih enot kot tudi Državna volilna komisija, zato se ni čuditi, da je omenjena pomanjkljivost ušla tudi pristojnemu ministrstvu kot prebivalcev besedila zakona poslancem kot predlagateljem zakona in Zakonodajno-pravni službi Državnega zbora. Nepovezani poslanci se strinjamo, da gre za vprašanje, ki ne bi smelo biti predmet politične prerekanja, saj je sodelovanja ne referendumu temeljna pravica vseh. Kljub vsemu pa želim opozoriti, da bo naknadni zakonodajni referendum za Novelo Zakona o vodah, ki ga je s podpisi zahtevalo okoli 60 tisoč volivcev in volivk šele 11. julija. Vladna koalicija je predlagala in s pomočjo nekaterih drugih poslancev izglasovala eno tedenski zamik referenduma, ki bi moral biti po prvotnem predlogu 4. julija. Tudi direktor Državne volilne komisije se je strinjal, da je datum 4. julij najbolj optimalen. Vladajoča koalicija je zamik dneva glasovanja utemeljila s tem, da je treba pred referendumom vložiti in sprejeti novelo zakona oziroma da je veliko bolj realna možnost, da bo napaka odpravljena do 11. in ne do 4. julija. V Poslanski skupini Nepovezani poslanci smo zamiku izvedbe referenduma nasprotovali, saj smo ocenili, da je pravi namen vladne koalicije drugačen. Naša ocena je bila pravilna, pa ne zgolj zato, ker se je danes izkazalo, da državni zbor lahko to napako odpravi že 4. junija, se pravi mesec dni prej, in to celo v obliki poslanskega zakona, ki ga obravnavamo po skrajšanem postopku, temveč tudi zato, ker so aktivnosti za izvedbo referenduma 31. maja, so se pričela 31. maja, kljub temu, da še ni bila odpravljena napaka. In ker je iz rokovnika za izvedbo referendumskih opravil, ki ga je 28. maja, torej tri dni potem, ko je državni zbor odločil o zamiku dneva glasovanja, sprejela državna volilna komisija, razvidno, da je prvi rok za odpravo napake 7. junija, ko okrajne volilne komisije določijo volišča, skrajni rok pa 25. junija, ko Ministrstvo za notranje zadeve za posamezno volišče sestavi splošni volilni imenik. Navedeno dokazuje, da je šlo za navadno zavajanje in da si želi vladna koalicija spremembo dneva glasovanja zato, ker zaradi zamika izvedbe referenduma dlje v čas poletnih počitnic upa na slabšo referendumsko udeležbo. To pa je pomembno zato, ker bo zakon na referendumu zavrnjen, če bo proti njemu glasovala večina volivcev, ki so glasovali veljavno. Priti zakonu mora ob tem glasovati najmanj petina vseh volivcev in glede na zahtevni kvorum to pomeni, da mora zakonu nasprotovati okoli 340 tisoč volivcev. In vladajoča koalicija se zaveda, da vsak volivec, ki se glasovanja zaradi počitnic ne bo udeležil, šteje. Vsekakor bomo v Poslanski skupini Nepovezanih poslancev seveda zakon podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša.
Lep dober dan vsem prisotnim v dvorani! Današnja sprememba zakona je nujna zaradi odprave tehnične napake, ki se je zgodila v zadnji noveli zakona. Pripravljavci so namreč izpustili nekaj naselij, občin, točno število je 7, kjer gre za 811 oseb. Zagotovo ne gre za računalniško napako, ampak je napaka plod človeške odgovornosti. Skrbi nas, da je pri takem občutljivem področju, kot volitve vsekakor so, prišlo do te napake namerno. Zagotovo gre za protidržavno delovanje nekaterih oseb na ministrstvu. Podatek 811 izbrisanih oseb je že star in glede na spremembo naslova za stalno prebivališče lahko gre tudi za več oseb ali pa tudi manj. Iz izkušenj vem, da kdor ni dobil volilnega listka na svoj naslov je lahko na upravni enoti prevzel potrdilo, s katerim izkazuje upravičenost do glasovnice na dan volitev. Ob nedeljah na dan volitev morajo namreč biti odprte vse upravne enote. Iz tega pogleda napaka ni tako kritična, na drugi strani pa se poraja vprašanje ali volivci to možnost sploh poznajo. Po drugi strani pa je poprava napake nujna, saj se napaka nanaša na sam proces volitev, katere omogočajo uresničevati enega izmed temeljnih postulatov demokracije. V Slovenski nacionalni stranki smo proti volilnim okrajem, pravilneje bi bilo, če bi bile zgolj volilne enote. Nekateri kalkulirajo kje bodo izvoljivi, zato se ne čudim, da predlog po odpravi volilnih okrajev ni bil sprejet. Smiselno bi bilo, da bi na enem glasovalnem mestu, torej v kabini, bili predstavljeni kandidati iz celotne Slovenije. Vsak volivec bi lahko volil kandidata, ki mu zaupa in ga pozna, saj bi lahko le na tak način se zagotovilo, da bi poslanci bili res predstavniki celotnega ljudstva. Želimo si, da s to novelo zakona odpravimo napako in da niso resnične govorice, da naj bi obstajalo še več napak. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Branko Grims. Izvolite.
V Slovenski demokratski stranki bomo predlagano spremembo zakona seveda podprli. Gre za to, da se odpravi napaka, ki ni vsebinske, je pa tehnične narave in bi lahko vplivala v primeru sproženih naknadnih postopkov na ugotavljanje izida. Zato da bi bila zadeva pravno brezhibna je sedaj predlagana sprememba zakona, ki jo bomo v SDS soglasno podprli. Obenem pa se sprašujemo, zakaj je potrebno toliko dodatnih besed tistih, ki imajo znotraj slovenske birokracije zelo veliko število svojih podpornikov in potem ko ti naredijo kakšno napako, kdo bi tudi rekel sabotažo, se pa to izkorišča za to, da se poliva gnojnico po Vladi Republike Slovenije in po vladajoči koaliciji. To morda bi bila tudi dragocena izkušnja, da se to sprejme na strani Vlade in da se bolj rigorozno in odločno pristopi k zamenjavam povsod tam, kjer so očitno nujno potrebne. Odgovornost mora biti uveljavljana na vseh nivojih in vsakdo mora svoje delo ustrezno opraviti. Ljudje jih za to plačujejo, zato so davkoplačevalci, vsi, ki pač smo porabniki proračunskega denarja pa smo njim neposredno odgovorni. Svoje delo mora vsak opravit po najboljši moči in tovrstne napake, kot je bilo v tem primeru, so zagotovo popolnoma nedopustne. Danes so tukaj računalniki. Naj vam povem primerjavo – pred kakšnimi dobrimi 20-imi leti sem sam, takrat še brez računalnikov te vrste, ampak na osnovi spisov delal predlog zakona za volilne okraje za večinski volilni sistem, ki mora biti neskončno bolj precizen, pa se ni zgodilo, da bi v predlogu zakona, ki je še danes v arhivih Državnega zbora. Vložil ga je gospod Zagožen takrat potem, ni bilo nobene napake. Po vsem, kar je bil pregledan, ni manjkalo nobeno naselje, pa sem delal čisto sam, pa vse na roke. Kako se lahko zgodi torej, ko nekdo kopira iz računalnika na računalnik, da izpade sedem naselij in pazite, v okrajih, ki se sploh ne spreminjajo. To pomeni, da je samo eno vsebino preslikal v drugo zakon. Tukaj pač stvari niso v redu. In še enkrat povem, vsakdo, ki je zaposlen v državni upravi, mora za svoje delo biti tudi odgovoren. Samo na ta način, ko se to dosledno uveljavlja in se tudi za to naredi ustrezne spremembe, pa potem lahko uveljavlja še odgovornost navzgor in potem seveda lahko tudi odgovornost prevzema Vlada. Zaradi je velika demagogija, ko opozicija vsako kadrovsko zamenjavo, vsako kadrovsko spremembo pač pospremi z vreščanjem o čistkah. Ko pa pride do ene napake zaradi nekoga, ki je pač nekje v birokraciji, je pa ponovno kriva Vlada. Odločite se, ali eno ali drugo. Ne morete pa za oboje uveljavljati. Če se uveljavi kadrovske spremembe, potem tisti, ki jih je uveljavil, naj bo zanje tudi odgovoren tam kjer jih je uveljavil. Če pa ne dopuščate kadrovskih sprememb, potem pa ne morete zahtevati odgovornosti za to. Oboje pa ne gre. Ampak, kar smo vsi odgovorni državljankam in državljanom in volivcem, je seveda potrebno, da se stvari opravi dobro, po najboljših močeh in seveda brez tovrstnih napak, kot je danes pred nami. Glede na to, da je zakon zdaj, ko je dopolnjen še z amandmajem, ki je bil narejen tehnične narave na osnovi pripombe pravne službe, zagotovo pravno brezhiben, da je šlo za večkratno preverjanje. Tokrat tudi, kot rečemo peš ali pa na roke, in ne samo z računalniki celotnega besedila in se lahko, upam, tokrat res zanesemo na delo, ki ga je opravilo, tako kot prvič v resnici pristojna služba, ki sodi v okvir pač Ministrstva za javno upravo. No, da je tokrat vse tako, kot mora biti in da s to spremembo zagotavljamo, da [[znak za konec razprave]] bo tako referendum, ki prihaja, kot naslednje volitve brezhibne, brez tistega, čemur rečemo kakršnakoli senca dvoma. Slovenke in Slovenci, državljanke in državljani si to zagotovo zaslužimo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Kolegice in kolegi! Ja, res gre za na videz drobno tehnično napako, ampak še takšno napako, tako drobno tehnično napako, je ta koalicija pod vodstvom SDS s podporniki grobo zlorabila in jo uperila proti državljanom. Za kaj gre, da pojasnim – ta teden so začeli teči roki za izvedbo referendumskih opravil za razpisani referendum o vodah. Toda kaj se je zgodilo; državna volilna komisija, ki mora določiti volišča po vsej državi, tega v sedmih naseljih ne more storiti. Zakaj, ker nima pravne podlage, ker je iz Zakona o določitvi volilnih enot izginilo 7 naselij. In seveda zdaj tu slišimo iskanje krivca, krivda se vali na GURS, se že pojavljajo tudi grožnje uslužbencem GURS. Mi nismo krivili Vlade in ni Vlada odgovorna za to. Odgovoren za to napako je tisti, ki je zakon vložil, to pa je skupina poslancev vladajoče koalicije. Oni so s podpisi odgovorni za zakon, ki so ga vložili in konec, konec debate. In ta naselja, o katerih govorim, so bila prej že umeščena v zakon, preden ste ga, koalicija, spreminjali in da je ironija še večja, gre za tisti zakon, ki ga je koalicija na hitro, površno, nestrokovno, zdaj se vidi, da tudi nestrokovno, spreminjala, da bi uresničila odločbo Ustavnega sodišča o neustavnosti volilnih okrajev. Po prepričanju Liste Marjana Šarca, neustavnosti meja volilnih okrajev niste odpravili s tem zakonom. Prepričani smo, da je zakon tako ali tako neustaven, ste pa zagrešili novo nezakonitost in namesto, da bi pohiteli z odpravo te »šlamparije«, je potem minister hodil po parlamentu, minister za javno upravo in skrušeno priznaval, da se je zgodila napaka in se strinjal, da je seveda treba to napako takoj in nemudoma odpraviti, če želimo ujeti datum referenduma. Ampak, glej, naslednji dan, po najbrž obisku v Poslanski skupini SDS, je tam dobil drugo mnenje oziroma drugačno mnenje in, stranka SDS je seveda to površno zlorabila za manever, ki je neposredno uperjen proti 10 tisoč ljudem, ki so zbrali podpise za referendum. Namesto, da bi takoj popravili zakon, ste iznašli cel kup izgovorov, z enim samim ciljem, prestaviti prvotno določen datum referenduma 4. julij, globlje v poletje, globlje seveda v čas dopustov, s čimer pa si obetate zmanjšati možnosti za uspeh referenduma. Zamaknili ste datum, ki ste ga pa najprej sami potrdili, vedoč, da se je v zakonu zgodila ta napaka. Ko ste potrjevali prvotni datum, ste za to vedeli, ampak, kakšen izgovor, kajne, ste potem našli, treba si je vzeti čas. Ta zahtevna sprememba terja svoj čas. 7 besed je bilo treba vnesti v zakon. 7 besed, imena sedmih naselij, i ste jih preprosto izgubili in to je terjalo toliko časa, ravno toliko, da je bil prikladen izgovor, da se pa datuma 4. julij nikakor ne bo dalo ujeti. Prozorno, ker seveda še z današnjim sprejemanjem tega zakona, še z današnjim sprejetjem tega zakona, bi datum 4. julij z lahkoto ujeli, z lahkoto ujeli. Torej, šlo je [[znak za konec razprave]] v prvi vrsti za manever, za nedemokratičen manever, uperjen proti referendumu, proti ljudem, ki so zbrali podpise za referendum o Zakonu o vodah. In, ta zakon je po našem trdnem prepričanju, v Poslanski skupini LMŠ, že iz osnove [[znak za konec razprave]] neustaven in seveda, tudi popravkov, pa če so še tako logični in zgolj tehnične narave, tudi popravkov že iz načelnih razlogov v Listi Marjana Šarca ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovana državna sekretarka! Februarja 2021 in tudi danes so zakon predlagale poslanke in poslanci koalicije in ne geodetska uprava in torej danes se ve kdo nosi največjo odgovornost za to napako, ki se je zgodila. In tako kot februarja 2021 tudi danes Socialni demokrati tej noveli zakona ne bomo nasprotovali, a ob tem naj poudarim, da se strinjamo s tem, da je potrebno ugotovljeni izbris posameznih naselij iz zakona popraviti in odpraviti pomanjkljivosti zakona, a kljub temu Socialni demokrati tudi danes menimo, da ta predlog zakona odstopa od odločitve Ustavnega sodišča. Že vse od ugotovljene neustavnosti volilne zakonodaje, Socialni demokrati nobeni od možnih rešitev odprave ne ustavnega stanja naprej nismo nasprotovali tudi morebitnim sprememba volilnih enot in volilnih okrajev ne. A ker gre pri tovrstnih spremembah volilne zakonodaje za pomembno politično in tudi družbeno vprašanje, je pomembno iskati čim širše soglasje političnih strank, kar pa terja predvsem dobronamernost, medsebojno zaupanje ter enakovredno vključenost političnih strank v iskanju rešitev. A pri pripravi tega predloga zakona ni šlo v tej smeri. Koalicija na čelu z največjo vladno stranko je vodenje in pripravo volilne zakonodaje prevzela v svoje roke in jo pripravila po svojih merilih, vedoč, da naše podpore ne potrebujejo. A kljub temu smo bili k sodelovanju povabljeni prav na koncu v smislu, da ne boste rekli da vas nismo povabili zraven. Naj vas predlagatelji te popravljene novele Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor spomnim, da ste konec decembra 2020 imeli možnost, da bi prinesli novelo zakona z relativno majhnimi popravki volilnih okrajev in sledenju odločbi Ustavnega sodišča. Žal te hiteli, naredili napako, izbrisali nekaj naselij, sedaj pa krivdo prelagate na druge. To je bilo že prevečkrat videno in krivda je na strani predlagateljev, in še enkrat, ne na strani geodetske uprave. Danes se predlagatelji te novele lahko zahvalite ca 60 tisoč volivcem, ki so zahtevali referendum o noveli Zakona o vodah. Napaka je bila odkrita še pred pripravo volilnih opravil. Žal pa volivci z vami ponovno ne morejo biti zadovoljni, saj ste prestavili datum referenduma, ker je bila k sprejemanju zakona februarja 2021 storjena napaka. In mi dovolite, da zaključim z retoričnim vprašanjem. Le kaj bi se zgodilo s Twitterjem približno dva meseca pred državnozborskimi volitvami? Najbrž bi Twitter pregorel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani in spoštovane, hvala. Z novelo zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor se odpravljajo tehnične napake, ki so bile ugotovljene po objavi in uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor. Kaj naj o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, ki sploh ne bi smel biti sprejet, seveda govorim o tistem prvem zakonu, zakon, ki je bil sprejet februarja letos in ki bi moral uresničiti odločbo Ustavnega sodišča? Sodišče je z odločbo ugotovilo, da je 4. člen zakona o določitvi volilnih enot za volitve enot za volitve poslancev v Državni zbor v nasprotju z Ustavo. Koalicijske stranke so se takrat sklicevale na odločbo Ustavnega sodišča iz leta 1992, ki je določilo, da je največje možno nesorazmerje v številu prebivalcev med volilnimi okraji 1:3. A napačno je sklicevanje na odločbo Ustavnega sodišča iz leta 1992, saj so se razmere na področju lokalne samouprave popolnoma spremenile. V isti odločbi iz začetka samostojne Republike Slovenije je bilo tudi določeno, da se pri razmejitvi volilnih okrajev upošteva občinske meje. V tistem času smo imeli le 62 občin. Potem so nastale nove občine, spremenile so se občinske meje in s tem povečalo tudi neusklajenosti med mejami občin in volilnih okrajev. Meje volilnih okrajev se ne skladajo več z mejami občin celo veliko občin je razdeljenih na več volilnih okrajev. Ravno, zaradi tega se je Ustavno sodišč spet odločilo, da bo ponovno presojalo o 4. členu zakona in Ustavno sodišče je ponovilo, da število prebivalcev ni edini kriterij temveč tudi geografska zaokroženost in meje občin. Kar bi pri spreminjanju volilnih okrajev morali upoštevati tudi tisti, ki so izglasovali takšen zakon seveda ustavno sporni zakon in ga tudi predlagali a niso. Tik pred odločanjem o razpisu referenduma o Noveli Zakon o vodah je Vlada sporočila na odboru seveda, da se je zgodila malomarnost. Pri pripravi zgoraj omenjenega zakona so izpadla nekatera naselja iz volilnih okrajev, kar pomeni, da je čast 800 volilnih upravičencev ostalo brez svoje ustavne volilne aktivne pravice in to so ugotovili še, ko je bilo potrebno zagotoviti vsem glasovanje na referendumu. Posledično je bil izglasovan datum. Seveda se pravi ta 11. 7. in ne 4. 7. Človek bi pomislil, da je bila napaka namerno narejena, da se lahko v takem primeru tudi uporabi. Druga bolj verjetna razlaga pa, da gre za kronično nesposobnosti trenutne Vlade. V obeh primerih je to zelo slabo. Vlada je očitno popolnoma opravilno nesposobna. Lahko bi še naprej razpravljali o vseh napakah te Vlade a ta napaka je njeno popravljanje simptomatično za to Vlado. Vse se dela na hitro in na pol, potem pa je treba popravljati še tako banalne napake. V Levici takšnega ustavno spornega zakona ne podpiramo in zato tudi njegove tehnične napake ne bomo popravljali. To je naloga tistega, ki je napako naredil in predvsem pa so zato politično odgovorni vsi koalicijski poslanci, ki so takšen zakon sploh predlagali in se pod njega podpisali. V Levici predlagane novele zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Z današnjo novelo se opravljajo tehnične napake, ki so bile ugotovljene po uveljavitvi prejšnje novele, s katero se je uresničilo zahteve odločbe Ustavnega sodišča v zvezi s prevelikimi razlikami med velikostjo volilnih okrajev. Napake se nanašajo na navajanje naselij občin, ki sodijo posamezni volilni okraj oziroma na navedbo ali gre za del posamezne občine ali njeno celoto. v predlagani noveli so ugotovljene napake v celoti odpravljajo v ničemer pa se ne posega niti v velikost volilnih okrajev niti volilnih enot niti njihovo nameravano sestavo, ki jo je zakonodajalec določil v zakonu, ki ga je sprejel 16. 2. 2021. Naj na tem mestu še enkrat poudarim, da poslanci v Novi Sloveniji nismo bili pred podpisniki predloga zadnje spremembe Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor, ki smo ga v tem hramu demokracije sprejeli v mesecu februarju letošnjega leta smo pa ga na koncu podprli. Našo takratno podporo je potrebno razumeti v luči dveh neuspelih glasovanj ukinitvi volilnih okrajev in ni bilo pričakovati, da bi dosegli potrebno večino 60 poslanskih glasov za spremembo volilnega sistema, s katerim bi ukinili volilne okraje in če bi volitve izvedli po takrat veljavni zakonodaji se pravi z nespremenjenimi volilnimi okraji bi vsekakor lahko pod vprašaj dali legitimnost vseh naslednjih volitev. Morda bi bil sprožen celo kakšen postopek pred sodiščem. Ta dvoma je bilo vsekakor potrebno odpraviti in tudi zaradi vse manjšega zaupanja državljank in državljanov politike, ki se kaže v vse nižji volilni udeležbi na vseh zadnjih volitvah. Sprejete spremembe okrajev, ki so jih takrat predlagali poslanci SDS, SMC in Desus so bile vsekakor minimalistične so pa sledile odločbi Ustavne sodišča in so verjetno tisti minimalni kompromis, ki ga lahko tak predlog dobi v tem sklicu Državnega zbora. V Novi Sloveniji podpiramo današnje tehnične popravke zakona, saj bomo prav vsem omogočili, da se v prihodnje lahko udeležijo referendumov in volitev. Bi pa še enkrat zakonec poudaril, da so te napake nastale pri okrajih, kjer se meje takrat niso spreminjale. Poslanci NSi bomo predlog sprememb zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mateja Udovč. Izvolite.
Spoštovani! S sprejetjem današnje novele bomo odpravili nekatere tehnične napake, ki so bile ugotovljene po objavi in uveljavitvi zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor. Napake, ki so se zgodile so nesrečni slučaj, ki bi se lahko zgodile komurkoli, nastale pa so v luči človeške zmotljivosti. Dejstvo, da se s strani opozicijskih poslanskih skupin letijo očitki namernega oviranja referenduma zakona o vodah nas žalostijo. Prav tako pa so neumestna tudi namigovanja, da gre pri tem za namerno napako uradnikov, ki naj bi zasledovali ta cilj. Očitno gre v tem primeru za sprevržen in nespoštljiv poskus ustvarjanja političnega razdora. V Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo izvedbo zakonodajnega procesa v katerem ima ključno vlogo mnenje ljudstvo. Iz tega razloga smo tudi podprli zahtevo za sklic zakonodajnega referenduma v upanju, da vsak posameznik na podlagi objektivne seznanitve z relevantnimi dejstvi sprejme kar se da informirano odločitev. S strani opozicije je bilo slišati tudi kar nekaj očitkov glede počasnosti zakonodajnih procesov pri odpravi napak. Na tem mestu je potrebno jasno povedati, da je bil namen spremembe datuma referenduma zagotoviti dovolj časa za odpravo omenjene napake do njegove izvedbe. K temu cilju so strmeli tudi na Geodetski upravi Republike Slovenije, ki ima najbolj točne podatke, kakor tudi na Ministrstvu za javno upravo. Tako da je trditev o zavlačevanju reševanju tega problema in izvedbe referenduma preprosto zavajanje. Bojazni nekaterih posameznikov, da bi zaradi nekaj dnevnega zanika izvedbe referenduma posledično prišlo do slabše udeležbe je povsem odveč. Ne smemo pozabiti, da naša volilna zakonodaja omogoča in določa tudi pravico vsakega posameznika do glasovanja po pošti iz tujine. Tako da lahko iz tega vidika vsak državljan z aktivno volilno pravico izrazi svojo odločitev. Ponovno želimo poudariti, da se državljani zavedajo, da njihova pravica do udeležbe in glasovanja na referendumu nikakor ni ogrožena. Pri sprejetju novele zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v državni zbor je pomembno tudi izpostaviti, da predlagana novela v ničemer ne posega v velikost volilnih okrajev, v velikost volilnih enot, niti v njihovo predvideno sestavo. Novela zakona zasleduje popolnoma enake cilje, kot jih je zasledovala v februarju. Sprememba zakona odpravlja le nekatere tehnične napake, ki so se ugotovile po uveljavitvi zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor. V izogib vsem dvomom o legitimnosti in ustavnosti referenduma o zakonu o vodah bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog spremembe zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni o zbor danes podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Februarja letos je bila sprejeta novela zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v državni zbor. Zakon naj bi predstavljal odgovor na odločbo Ustavnega sodišča, ki je leta 2018 ugotovilo, da trenutna velikost volilnih okrajev ne ustreza več nobenemu merilu iz 20. člena Zakona o volitvah v Državni zbor. V razmerjih med velikostmi volilnih okrajev so namreč nastala prevelika odstopanja, kar pomeni, da ima glas volivca v manjših okrajih večjo težo od glasu volivca iz večjega okraja. V Poslanski skupini SAB predmetne novele nismo podprli, saj po našem mnenju ni spremenila praktično ničesar. Nekaj kozmetičnih popravkov v petih volilnih enotah in s tem v petnajstih volilnih okrajih ne odpravlja ugotovljene protiustavnosti. Prepričani smo, da brez korenitih sprememb volilne zakonodaje tudi ni mogoče pričakovati bistvenih sprememb v sestavi parlamenta. Še več, upam si trditi, da zakon ne bi prestal ustavnosodne presoje. V stranki SAB smo še v volilni program za volitve leta 2018 zapisali, da si bomo prizadevali za uvedbo preferenčnega glasu. Le na tak način lahko namreč zadostimo ustavni določbi, ki v 80. členu narekuje odločilen vpliv volivca na razdelitev mandatov, hkrati pa bi z odpravo volilnih okrajev uresničili tudi odločbo Ustavnega sodišča. S tem pa bi volivkam in volivcem prenesli pomembno sporočilo, da vsak njihov glas šteje in da je volilna udeležba še kako pomembna. Verjamemo, da bi s takšno rešitvijo povečali volilno udeležbo, ki je zadnja leta v Sloveniji na žalost skoraj porazna. Svojih zavez smo se držali in v dobrem letu skupaj dvakrat s poslanci opozicije vložili predlog sprememb zakona o volitvah v Državni zbor, ki je predvideval ukinitev volilnih okrajev in uvedbo relativnega preferenčnega glasu. A smo bili žal vsakič neuspešni, saj takšen način sistema ne ugaja predvsem največji vladni stranki. Ta je naposled prepričala ostale koalicijske člane in dosegla spremembo volilnih okrajev. S tem si je SDS zagotovila, da bodo na isti način spet izvoljeni. In to je primerljiv način, kot če bi igrali poker z označenimi in preštetimi kartami. Danes pa imamo pred seboj popravke novele, saj so iz besedila zakona izpadla nekatera naselja in sicer Abitanti, Andrejci, Arja vas, Bitnje, Babni vrh, Bezovje nad Zrečami in Bojtina. Napake so bile ugotovljene v sklopu priprav na prihajajoči referendum v Zakonu o vodah, ki je predviden 11. julija. Brez popravkov bi lahko prišlo do težko popravljivih posledic, saj prebivalci teh naselij ne bi mogli učinkovito uresničevati svoje volilne pravice. Kljub temu, da gre pri predlagani spremembah samo za tehnične popravke že sprejete novele in predlog ne prinaša vsebinskih sprememb, v Poslanski skupini SAB predloga ne bomo podprli. Celotni koncept zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor je v nasprotju z našimi dosedanjimi prizadevanji za uvedbo preferenčnega glasu in s tem odločilnega vpliva volivcev na podelitev mandatov. Zavedamo se, da je treba predmetne napake odpraviti, pa vendar je spremembe volilnih okrajev uzakonila koalicija, torej je sedaj tudi njihova dolžnost, da svoje napake popravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji niso vloženi. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH KAZENSKEGA ZAKONIKA V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 39 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Branetom Golubovićem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja, mag. Bojani Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Danes obravnavamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika, ki ga je v zakonodajni postopek 25. februarja 2021 vložila skupina poslank in poslancev Poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB, s prvopodpisanim Branetom Golubovićem. A ta pobuda naj ne pripada nobeni politični stranki. Želim poudariti, da je to zakon številnih državljank in državljanov, prostovoljk in prostovoljcev, strokovnih združenj, ki več let delujejo na področju pravic žensk in boja proti nasilju, na podlagi spola ter nevladnih organizacij, ki so kot varuh teh pravic aktivne na številnih področjih družbenega življenja. V preteklih dveh letih se je v naši družbi oblikovalo pravo gibanje za spremembo moralnega, političnega in strokovnega soglasja glede dojemanja spolnega nadlegovanja in nasilja. Kot zagovorniki odprtega dialoga, z relevantnimi deležniki, smo prepoznali, da mora do teh sprememb priti na sistemski ravni in jim zato dati veljavo tudi v tem parlamentu. Danes smo priča pomembnemu mejniku v boju za pravice žensk in večjo enakost v slovenski družbi nasploh. Še v 70. letih posilstvo v zakonu ni bilo opredeljeno kot kaznivo dejanje. Trenutno veljavne definicije kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost, prav tako temeljijo na zastarelem modelu prisile. Na nujnost, da se model prisile pri kaznivih dejanjih posilstva in spolnega nasilja nadomesti z modelom Samo ja, pomeni ja, smo opozarjali že dlje časa. Model prisile za obstoj znakov kaznivega dejanja namreč od žrtev zahteva, da se aktivno upirajo, čeprav se zelo pogosto ne morejo, pogosto zmrznejo ali pa bi upiranje pomenilo še hujše fizične posledice in nevarnost zanj in zanjo. Tako se spregleda vrsto relevantnih in realnih situacij, kjer žrtev ne soglaša s spolnim odnosom in ima tako torej zelo konkretne negativne posledice pri pregonu kaznivih dejanj posilstva in spolnega nasilja. Naj spomnimo, da je bila pred dvema letoma sprožena peticija aktivistk in aktivistov, ob zloglasnem koprskem primeru, ko je bil posameznik oproščen kaznivega dejanja posilstva, ker je žrtev spala. Oproščen, ker je s posiljevanjem začel, ko je žrtev spala, silo pa uporabil šele, ko se je žrtev zbudila. To je nedopustno. Kot družba se moramo, tako na zakonodajni ravni, kot na individualni ravni, postaviti na stran preživelih spolnega nasilja in bolje zaščititi žrtve. Model Samo ja, pomeni ja, žrtve razbremeni občutka krivde, ki jim nalaga trenutni sistem, ko morajo dokazovati, da so se upirale in se dvomi, ali so se upirale dovolj. Odvzame se jim občutek krivde za preživeto nasilje. Številne evropske države so že spremenile svoje kazenske zakone, da so le ti skladni z mednarodnimi standardi človekovih pravic in sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. Slovenija, kot podpisnica Istanbulske konvencije, še vedno spada v krog bolj progresivnih držav na področju enakosti spolov. S to spremembo Kazenskega zakonika se v slovenski pravni red prenaša tudi določba 36. člena te konvencije Sveta Evrope, o preprečevanju in boju nasilja nad ženskami in nasilja v družini, ki od držav podpisnic zahteva, da mora biti privolitev spolno dejanje dana prostovoljna, kot izraz svobodne volje osebe, ocenjene v okviru danih okoliščin. S tem se ponovno zavezujemo doseženim standardom varovanja človekovih pravic in pravic žensk. Ne smemo pa pozabiti, da boj za enakost v družbi nikoli ni končan. V javnosti se pojavljajo pričevanja posameznic in posameznikov, žrtev, ki, čeprav anonimno, želijo deliti svojo izpoved in osebno izkušnjo s spolnim nasiljem in nadlegovanjem, predvsem z željo, da se to, kar se je zgodilo njim, ne zgodi nikomur več. Njihovim zgodbam moramo prisluhniti, ker želimo drugačno, enakopravnejšo družbo, [[znak za konec razprave]] družbo, v kateri človeško telo je obravnavano pred vsakim posegom, za katerega ni soglasja. Družbo, v kateri razvijamo to kulturo soglasja, se naučimo vprašati, slišati in spoštovati izrečeno. Vemo, da sprememba zakonodaje ne bo čudežno ozdravila naše družbe in odpravila tovrstnega nasilja, je pa odraz naše trdne politične volje, ki lahko spremeni miselni okvir, kako razmišljamo o spolnem nasilju, [[znak za konec razprave]] opolnomočimo žrtve, predvsem pa s tem razširimo kaznovalno polje in omogočimo učinkovitejši pregon storilcev. Iskreno verjamem, da smo poslanke in poslanci danes v Državnem zboru zmožni dokazati, da zaščita ne deljivih človekovih pravic žensk in boj za večjo družbeno enakost na vseh področjih ne pozna političnih barv in meja in bomo uveljavili model samo ja pomeni ja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za pravosodje. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Blažu Pavlinu. Izvolite.
Hvala za besedo. Odbor za pravosodje je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika na svoji 26. seji 5. maja 2021. Predstavniki predlagatelja poslanki mag. Bojana Muršič in Maša Kociper ter poslanec dr. Matej T. Vatovec so v dopolnilni obrazložitvi členov poudarili, da so kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost neopravičljiva in potrebna stroge presoje ter kaznovanja. Njihovo število predvsem spolno nasilje v družini in nad otroki v zadnjih letih žal narašča. Nedopustno je, da se obstoj teh kaznivih dejanj presoja po zastarelem modelu prisile, ki za obstoj znakov kaznivega dejanja od žrtve zahteva, da se storilcu upira, čeprav se v številnih primerih ne more ali ni zmožno upreti oziroma bi se z upiranjem le še bolj izpostavila nevarnosti. Številne evropske države definicijo kaznivega dejanja posilstva spreminjajo v skladu z modelom soglasja na podlagi odsotnosti privolitve. Gre za model afirmativnega soglasja samo ja je ja ter modela veta ne pomeni ne. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Špela Maček Guštin je povedala, da so v pisnem pravnem mnenju izpostavili predvsem vprašanje sorazmernosti oziroma primerljivosti predlaganih kazni. Vloženi amandmaji in njihove pripombe ustrezno upoštevajo. Ministrica za pravosodje mag. Lilijana Kozlovič je povedala, da se Vlada strinja, da je model prisile v zvezi s kaznivima dejanjem posilstva in spolnega nasilja zastarel ter da ga je treba nadomestiti z ustreznim modelom soglasja, kar predstavlja izjemen premik tako za žrtve teh kaznivih dejanj kot tudi za širše ozaveščanje družbe. Državna svetnica Bojana Potočan je povedala, da Državni svet podpira predlog zakona, ki kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost utemeljuje v sodobnih modelih soglasja in že na načelni ravni sporoča, da je telo vsake osebe nedotakljivo tudi v spolnem smislu. Državni svet pri tem izraža zadovoljstvo, da se o vsebini predlaganega zakona strinjajo tako njegovi predlagatelji kot Vlada ter pozdravlja tudi prizadevanja civilne družbe, kar kaže na širši družbeni konsenz predlagane spremembe. Vrhovna sodnica Marjeta Švab Širok je povedala, da je predlagani zakon posledica ene same napačne odločitve sodišča. Vrhovno sodišče se sicer strinja, da je žrtev teh kaznivih dejanj treba zaščiti in povečati tudi v senzibilnost družbe, a se zavzema za odziv na nove oblike kaznivih dejanj skozi sodno prakso. Vrhovna državna tožilka Mirjam Kline je povedala, da se Vrhovno državno tožilstvo strinja z modelom soglasja, a je bolj naklonjena modelu veta, ki je lažje za dokazovanje in ga zagovarja tudi pravna stroka. Predstavnik policije dr. Igor Lamberger je izrazil podporo predlaganim spremembam in vloženim amandmajem. Odvetnik mag. Mitja Jelenič Novak je povedal, da predlagana sprememba po mnenju Odvetniške zbornice Slovenije ni potrebna, saj temelji na posameznih ekscesnih odločitvah sodišč in ne bo pripomogla k izboljšanju kazenskega prava. Predstavniki nevladnih organizacij, ki delujejo na področju pravic žensk oziroma boja proti nasilju na podlagi spola so se zahvalili za podporo njihovim dolgoletnim prizadevanjem za spremembe zakonodaje in družbene miselnosti na področju spolnih zlorab predvsem pa za podporo žrtvam teh kaznivih dejanj, ki so pogosto osamljene in molčijo, ker se bojijo odziva okolice ter dolgih in mučnih postopkov v katerih niso dovolj zaščitene in jih še dodatno zaznamujejo. S predlaganimi spremembami model soglasja bodo žrtve dobile občutek, da so slišane in razbremenjene krivde, celotna družba pa jasno sporočilo, da je nesprejemljiv vsakršnem poseg v spolno nedotakljivost posameznika brez njegove privolitve. V razpravi so poslanci soglasno pozdravili predlagane spremembe, ki so odraz širšega družbenega konsenza. Z njimi se žrtvam sporoča, da so slišane in jih razbremenjuje ter jih spodbuja k prijavi kaznivih dejanj in njihovih storilcev. Dotaknila so se jih tudi predstavljena pričevanja žrtev, ki jih v njihovem bistvu povzema stavek ene izmed njim: »Nisem mogla reči ne in nikoli nisem rekla ja.« V nadaljevanju je odbor soglasno sprejel amandmaje Vlade ter vse člene predloga zakona glede na sprejete amandmaje pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima Matic Zupan, državni sekretar na ministrstvu za pravosodje. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Hvala za besedo. Predlog novele Kazenskega zakonika je bil 5. maja obravnavan na Odboru za pravosodje in mislim, da ni pretirano reči, da je šlo za eno bolj vsebinskih razprav na matičnem delovnem telesu. Veseli me, da smo tam skupaj ugotovili, da smo kot družba dozoreli tudi v smislu, da smo spolno avtonomijo v Kazenskem pravu pripravljeni obravnavati širše. To je bilo pomembno pravnopolitično sporočilo. Ob vložitvi predloga novele, ki je pred vami, smo v vladnem stališču opozorili na nekatere pomanjkljivosti besedila, ki so, glede na to, da govorimo o Kazenskem pravu, lahko zelo nevarne. Ravno zato je Vlada s predlogi amandmajev skušala nasloviti te vrzeli, predvsem z vidika določenosti v zakonu, pravne varnosti in pa sorazmernosti kaznovalnega okvirja. Želimo si namreč delujočo definicijo, ki bo organom odkrivanja, pregona in pa tudi sojenja ponudila dovoljšna sodišča, da bodo ta dejanja lahko tudi ustrezno obravnavali. Predloge smo uskladili tudi s predstavniki nevladnih organizacij in rezultat tega je bila soglasna podpora na odboru. Kaj spreminjamo z današnjim predlogom? Spreminjamo v bistvu filozofijo kaznovalne politike na področju varovanja spolne nedotakljivosti. Prehajamo iz modela prisile, kjer je pomembno zgolj vprašanje dovolšnje sile ali pa grožnje v model soglasja. Spreminjamo osnovne definicije najbolj zavržnih posegov v posameznika in jih utemeljujemo na drugačnih podstatih, na vprašanju svobodne volje, navzven prepoznavnem pristanku. Kazenskopravni aparat se od zdaj naprej ne bo več spraševal ali se je nekdo dovolj upiral, da je bila potrebna dovolj velika sila, da bi potem strla ta odpor. Model prisile še vedno ostaja v Kazenskem zakoniku, ampak kot kvalificirana oblika osnovnega kaznivega dejanja, kar pomeni, da bo kaznovan strožje. In na ministrstvu bomo spremljali razvoj tako tožilske kot sodne prakse na tem področju po uveljaviti teh pomembnih sprememb in zato smo tudi že prijavili poseben projekt na razpis javne agencije za raziskovalno dejavnost. Dovolite, da se na koncu ob tej priložnosti ponovno zahvalim še predstavnikom nevladnih organizacij za res konstruktivno sodelovanje, ki je pripeljalo do popolnoma usklajenih rešitev, poslanke in poslance pa prosim za čim širšo podporo obravnavanega predloga zakona. Mislim, da delamo oziroma delate tektonske spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Nepovezanih poslancev bo predstavil mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem je letos februarja v zakonodajni postopek vložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika, s katerim se predlaga sprememba definicij kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost, ki sedaj temeljijo na modelu prisile. Omenjeni model, obstoj znakov kaznivega dejanja priznava zgolj, če se žrtev posiljevalcu fizično upira. Predlagani model pa uvaja novo definicijo na podlagi katere je spolno dejanje, v katerega žrtev ni svobodno privolila, kaznivo, saj posega v spolno samoodločbo žrtve. Gre za model afirmativnega soglasja, ki ga laična javnost pozna pod imenom samo ja pomeni ja. S tem se v slovenski pravni red prenašajo tudi določbe 36. člena Konvencije Sveta Evrope o preprečevanju in boju proti nasilju nad ženskami in nasilju v družini, ki od držav podpisnic zahteva, da mora biti privolitev v spolno dejanje dana prostovoljno kot izraz svobodne volje osebe, ocenjene v okviru danih okoliščin. Predlagana sta nova prva odstavka 170. in 171. člena, ki določata kaznivi dejanji posilstva in spolnega nasilja. Na podlagi omenjenega modela so kazniva vsa spolna dejanja, v katera žrtev ni svobodno privolila oziroma z njimi soglašala. Soglasje je lahko dano z besedami ali dejanji, dokler te besede in dejanja jasno kažejo dovoljenje in željo sodelovanja. Obstoj privolitve se ne šteje tudi v primeru molka ali ko se izraža nasprotovanje spolnemu dejanju. Privolitev je podana zgolj v primeru, ko oseba izreče ja oziroma ko z dejanji nazorno pokaže željo za sodelovanje. V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev se strinjamo s tem, da je veljavni model prisile zastarel. Nesprejemljivo je, da se mora žrtev aktivno fizično upirati storilcu, ker se s tem slednje izpostavlja celo večji nevarnosti. Storilec se na upiranje lahko odzove s stopnjevanjem nasilja, ki se na koncu lahko tragično konča s smrtjo žrtve. Poleg tega ta model utegne povzročiti, da posiljevalci ostanejo nekaznovani. Spomnimo se razvpitega primera posilstva pred sedmimi leti, ko je moški posilil z alkoholom omamljeno spečo družinsko prijateljico, ko je sodišče sklenilo, da ni kriv posilstva. Sodišče je zavzelo stališče, da ni mogoče govoriti o kaznivem dejanju posilstva, saj je silo zoper žrtev uporabil šele tedaj, ko se je ta prebudila. Torej, po mnenju sodišča bi morala žrtev začeti upirati se že v spanju, ko se je posiljevalec spravil nanjo. Črkobralstvo od drevja ni videlo gozda. Predlagani model takšnih spornih sodb ne bo dopuščal in posiljevalci je za svoja nagnusna dejanja ne bodo več odnesli brez zaslužene zaporne kazni. Poleg tega s predlagano rešitvijo žrtvam sporočamo, da jih politika sliši in upošteva, zato upamo, da jih bomo s tem vzpodbudili k temu, da kazniva dejanja prijavljajo, saj ni več bojazni, da bi njihovi storilci ostali nekaznovani, žrtve pa stigmatizirane, češ, da si izmišljujejo, da se storilci maščujejo, da so se same ponujale ali pa izzivale, da se niso branile uživajoč v grobi spolnosti. Če spremljate družbena omrežja ste lahko v času, ko je inštitut 8. marec pričel z zbiranjem podpisov za uveljavitev modela »Ja je ja!« zasledili posmehljive redefinicije posilstva. Takšen odziv javnosti do kaznivega dejanja do posilstva je katastrofalen in potiska žrtve v še večjo apatičnost pri prijavljanju. To celo daje spodbudo posiljevalcem, saj naj bi bilo svobodno odločanje o spolnosti pogojeno s sprejemanjem možnosti posilstva. Po našem mnenju je moč ta nagnusna kazniva dejanja primerjati z umorom duše. Zato bomo Nepovezani poslanci predlog zakona, ki odpravlja model prisile podprli. Opozoriti pa želimo na še nekaj. Pri modelu soglasja obstaja tako model afirmativnega soglasja, o katerem odločamo danes kot tudi model veta, ki je bolj znan kot »Ne pomeni ne.« Po tem modelu je kaznivo dejanje podano, če storilec ignorira navzven prepoznavno zavrnitev. Slednji model so podpirali tudi pravni strokovnjaki, avtorji empirične študije, reprezentativnega vzorca pravosodne prakse v zvezi s kaznivim dejanjem posilstva, spolnega nasilja in spolne zlorabe slabotne osebe s pregledom možnih modelov novih zakonskih rešitev. Razširjen model veta z inkriminacijo nedopustnega posega v okoliščine zaradi katerih žrtev ni sposobna niti izraziti zavrnitve, ki ga je Ministrstvo za pravosodje pripravilo kot možno nadomestno varianto smo podpirali tudi nekateri nepovezani poslanci. Kasneje pa se je v državnem zboru oblikovalo tako družbeno kot politično soglasje, da se bo sledilo omenjenemu predlogu inštituta 8. marec. Zato bomo predlagani model, ki z amandmaji Vlade in Ministrstva za pravosodje odpravlja nekatere pomanjkljivosti podprli. Predvsem pa si želimo, da bo tudi ta model, ki ga bomo danes uzakonili tako z vidika žrtev kot tudi z vidika možnosti dokazovanja v konkretnih postopkih pokril vse situacije in nenazadnje zagotovil pravno varnost, saj bo predvsem v sodnem postopku zahtevnost dokazovanja obstoja soglasja težja kot pri modelu »Ne je ne.«. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Predsedujoči, spoštovani kolegi poslanci, spoštovani državni sekretar, spoštovana slovenska javnost! Danes obravnavamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenska zakonika, KZ1-i, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev. Gre dejansko za predlog, ki so ga pripravili v Inštitutu 8. marec. Inštitut je prek kampanje #jaztudi doslej zbral več kot 300 pričevanj žrtev posilstev spolnega nasilja in zlorab, kar je zelo pomembno za ozaveščanje širše družbene javnosti glede te pereče problematike. Redefinicija spolnega nasilja po modelu Samo ja pomeni ja, je torej več kot nujna, je civilizacijska norma, ki bi morala že zdavnaj biti sprejeta na zakonski ravni. Slovenska zakonodaja pri spolnem nasilju in posilstvu sloni namreč na zastarelem modelu Ne je ne, da se torej za spolno nasilje štejejo le tiste situacije, ko je žrtev jasno izrazila svoje nasprotovanje spolnemu odnosu. Empirična študija, ki jo je naročilo Ministrstvo za pravosodje, je pokazala, da ima zakonodajna ureditev po modelu prisile zelo konkretne negativne posledice pri pregonu storilcev kaznivih dejanj posilstva in spolnega nasilja. Novelo KZ-1I, ki naslavlja področje spolnega nasilja po novem modelu soglasja, torej Ja pomeni ja, lahko označimo za veliki družbeni korak v kontekstu spreminjanja miselnosti ljudi in za nujno potrebno izboljšavo same kazenske zakonodaje na tem področju. Glede predmetnega predloga je bilo nekaj skepse oziroma nasprotovanja čutiti iz sodniških, tožilskih in odvetniških vrst, a poslanci smo prisluhnili predvsem opozorilom organizacij, ki delajo z žrtvami spolnih zlorab in spolnega nasilja. Za predlogom predmetnega zakona stoji namreč širok družbeni konsenz. Ministrstvo za pravosodje je vložen predlog predlagateljev še ustrezneje dopolnilo. Določene strokovne pomisleke k posameznim predlaganim rešitvam iz predloga KZ-1I je bilo namreč potrebno amandmirati z vladnimi amandmaji, katere smo poslanci na Odboru za pravosodje v drugi obravnavi tudi soglasno potrdili. Vlado Republike Slovenije je med drugim vodila ocena, da je s predlaganimi spremembami in dopolnitvami KZ-1I, treba že na načelni ravni sporočiti, da je telo vsake osebe, tudi z vidika spolnosti, popolnoma nedotakljivo, brez njenega predhodno, na kakršenkoli navzven vidno izraženega svobodnega soglasja oziroma privolitve in ne primer šele tedaj, ko izrazi nestrinjanje. Po tem predlogu zakona tako ne bo več potrebna storilčeva uporaba sile ali grožnje oziroma fizičen upor žrtve, ampak bo kaznivo dejanje podano, če žrtev s spolnim dejanjem ne bo navzven prepoznavno soglašala, torej svoje privolitve ne bo konkludentno ali z besedami tudi izrazila. Zakonski predlog tako predstavlja pomemben korak za zaščito žrtev v sodnih postopkih in tudi zato, da se žrtve lažje odločijo za prijavo samega spolnega nasilja. V Poslanski skupini SDS bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika KZ-1I, soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavila Tina Heferle. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Verjetno se še vsi spomnimo, kako nas je, sicer že nekaj časa nazaj, pretresla odločitev koprskega Višjega sodišča. Sodišče je moškega, ki je spolno napadel žensko, ki je med izsiljenim spolnim odnosom ni bila pri zavesti, oprostilo kaznivega dejanja posilstva. Zakaj? Zato, ker ni bilo ugotovljenega enega izmed elementov kaznivega dejanja posilstva, to je prisile. Tako imamo v naši državi trenutno urejeno kaznivo dejanje posilstva in hvala bogu, se danes to spreminja. V Poslanski skupini LMŠ 100 procentno podpiramo, da se takšno zastarelo dojemanje spolnih zlorab in opredelitev kaznivega dejanja posilstva, ki danes temelji na modelu prisile, spravi iz sveta in se ga nadomesti z modelom Samo ja pomeni ja. Model Samo ja pomeni ja, je relativno mlad koncept, ki kot rečeno, temelji na sodobnem modelu soglasja, kar pomeni, da predpostavljamo, da oseba ni pripravljena imeti spolnih odnosov, če oziroma dokler svoje volje za to ne izrazi s svobodno privolitvijo. Predstavlja standard, ki bi ga morali kot družba zasledovati. Glede na to, da je telesna nedotakljivost oziroma telesna avtonomija vsakega posameznika, ena izmed najvišjih pravic, ki bi morale biti povzdignjena v vrednoto je danes povsem primerno, da z novo opredelitvijo kaznivega dejanja posilstva sprejmemo tudi dolžnost vsakega, da v dvomu preveri ali druga oseba soglaša v spolni odnos. Danes ne gre za politično vprašanje, ampak gre za družbeno vprašanj, kjer bi moral biti odgovor zelo jasen. Želimo biti družba, v kateri bo posameznikovo telo spoštovano in zavarovano spolna nedotakljivost pa bo v kazenski zakonodaji zaščitena učinkovito. Kljub temu smo bili žal ob vložitvi predlagane novele v zakonodajno proceduro priča nekorektnemu manevru vladne koalicije, ki je želela preprečiti obravnavo današnje novele. V zakonodajni postopek je takrat Vlada vložila svoj predlog zakona in svoj predlog redefinicije kaznivega dejanja posilstva, ki je opredeljeval tako imenovan model ne pomeni ne. To je koncept, ki ne odraža najvišjega standarda, ki bi ga moderna družba morala zasledovati, ko govorimo o telesni nedotakljivosti. Roko sodelovanja je takrat nevladnim organizacijam tako ponudila opozicija, kjer smo v zakonodajni postopek vložili predlog zakona, ki so ga pripravile nevladne organizacije. Lahko rečemo samo k sreči smo kljub vsemu našli široko politično soglasje, da bo redefinicija posilstva in z njo model samo ja pomeni ja danes tudi sprejet. V Poslanski skupini LMŠ bomo vsekakor z velikim zadovoljstvom današnjo novelo zakona soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Predrag Bakovič. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane in spoštovani! Na predlog nevladnih organizacij in številnih pozivov društev in žensk žrtev spolnih kaznivih dejanj so v opoziciji v proceduro vložili Predlog spremembe Kazenskega zakonika s katerim spreminjamo definicijo kaznivih dejanj posilstva in spolnega nasilja ter spreminjamo razpone kazni. Kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost so namreč ena izmed najbolj zavržnih dejanj, ki na žrtvah puščajo trajne posledice, zato so taka dejanja vredna najstrožjega obsojanja in tudi kaznovanja in naša naloga nas kot zakonodajalca je, da oblikujemo kazensko pravo s področja spolne nedotakljivosti v prvi vrsti s posluhom za žrtve teh grozljivih kaznivih dejanj za njihovo pravično zadoščenje in za storilčevo ustrezno kaznovanje. Model, ki ga danes poznamo o spolnem kazenskem pravu torej model prisile od žrtve zahteva fizično upiranje torej upor, sila. S tem se pravzaprav od žrtve zahteva, da se še bolj izpostavi nevarnosti. Gre za zastarel model, ki mu v 21. stoletju pravzaprav ni več mesto, zato je kar nekaj evropskih držav v zadnjih letih spremenilo svojo zakonodajo in uvedlo bodisi model veta ne je ne bodisi model afirmativnega soglasja model ja je ja. Današnja sprememba Kazenskega zakonika tako s to spremembo uvajamo model afirmativnega soglasja torej model ja je ja [[nerazumljivo]]ga Švedska in Islandija. Za spolno nasilje in posilstvo tako ni več potrebna sila torej za obstoj kaznivega dejanja tudi fizično upiranje žrtve ni več ključno. Tisti, ki da pobudo za spolno občevanje ali drugo spolno dejanje mora pri tem dobiti privolitev druge osebe. Za razliko od modela ne pomeni ne se ne predpostavlja, da oseba hoče imeti spolni odnos kadarkoli in s komurkoli vse dokler temu ne nasprotuje temveč ravno obratno. Oseba noče imeti spolnega odnosa vse dokler ne izrazi volje zanj. Tišina ali odsotnost upiranja samo po sebi ne vzpostavi soglasja. Model ja pomeni ja in zato edini, ki s prepovedjo, da bi kdorkoli posegel v telesno ali spolno integriteto druge osebe brez njene privolitve dosledno varuje njeno pravico do spolne avtonomije. Spolni interes mora namreč biti vzajemen zahteva po soglasju pa ustvarja prostor za medsebojno komunikacijo ter upoštevanje spolnih želja drugega partnerja. Takšen model pomeni, da oseba popolnoma svobodno odloča kdaj, kako in kolikokrat se bo spolno udejstvovala. Ne smemo namreč ved dopustiti, da bi zaradi ozkih togih in zastarelih definicij kakšno kaznivo dejanje ostalo izven pravnih okvirjev kaznovanja oziroma da bi storilec dobil milejšo kazen, ker je žrtev, recimo, spala med posilstvom ali ker je bila omamljena ali ker je žrtev zaradi strahu zmrznila, nepremično obstala in ni zmogla reči ne in se ni zmogla upirati, potem ko jo je več storilcev obkolilo in jo posililo. Socialni demokrati smo prepričani, da bom model »Ja je ja.« omogočil večjo zaščito žrtev spolnih kaznivih dejanj in vrnil glas in jih razbremenil občutkov krivde. Pasivne žrtve zaradi ponotranjenih občutkov krivde in strahu pred obsojanjem s strani družbe pogosto ostanejo tiho. Pa vendar zgolj in samo sprememba zakonodaje še zdaleč ne bo dovolj. Še več napora in resursov je potrebno vložiti v pomoč žrtev kaznivih dejanj, da se jim nudi ustrezna opora in podpora od ustrezne psihološke podpore do ustreznega ravnanja in razumevanja pristojnih institucij, policije, zdravnikov in vseh vključenih. Žal še vedno veliko kaznivih dejanj ostaja neprijavljenih, na kar opozarjajo tudi iz društva za nenasilno komunikacijo. Statistika kaže, da je bilo v letu 2020 zgolj 12 ljudi obsojenih za kaznivo dejanje posilstva, od tega jih je 8 dobilo pogojno kazen. Za kaznivo dejanje spolnega nasilja je bilo v letu 2020 obsojenih 13 ljudi, od tega jih je 10 dobilo pogojno kazen. Številke govorijo same po sebi. Še posebej pa je potrebno opozoriti na spolno nasilje v domačem okolju med štirimi stenami in spolno nasilje nad otroci. Podatki namreč kažejo, da je bilo v letu 2018 kar tisoč 700 otrok žrtev spolnega nasilja, kar je seveda strašno. Uvedba modela »ja je ja.« pomeni velik korak naprej. Številne žalostne zgodbe žrtev kaznivih dejanj nam sporočajo, da so potrebne spremembe. Socialni demokrati bomo predlog zakona podprli in prosimo tudi ostale poslance, da zakon danes vsi soglasno podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Glede na to, kako je potekala obravnava na matičnem delovnem telesu in tudi na do sedaj slišana stališča poslanskih skupin mislim, da lahko govorimo o skorajda soglasni podpori temu zakonu, kar me seveda veseli. To je znak tega, da je današnja obravnava novele kazenskega zakonika tudi pomembna zmaga civilne družbe, nevladnih organizacij, posameznikov, posameznic, ki že dlje časa bijejo bitko proti nestrpnosti in proti drugim predsodkom v tej družbi. Živimo v času kjer je prisoten nek zastrašujoč trend tako imenovane ere tradicionalizacije. Se pravi, nekih pojmovanj vlog med spoloma ali pa med spoli v družbi, v družini in širše, ki se vrača v neke tradicionalne vzorce, v neke stare vzorce patriarhata in to je tudi razlog zakaj je današnji zakon neka manjša zmaga. Ker je to zakon, ki govori pravzaprav o enakopravnosti, ki govori o odprtosti družbe in ki govori o tem, da ni mesta za nikakršno nasilje, sploh pa spolno nasilje. To je pomembno tudi zardi tega vidika, ker nas k sprejemu takšne zakonodaje tudi zavezuje tako imenovana konvencija o preprečevanju nasilja nad ženskami in nasilja v družini, tako imenovana istanbulska konvencija, ki jo številne oziroma nekatere evropske države skušajo preklicati oziroma odstopiti od nje, tako da je današnja podpora temu zakonu, sploh če bo soglasna seveda tudi močna afirmacija pomena istanbulske konvencije. S tega vidika je to seveda pomemben in močan simbolni kora, simbolni korak, ki se odraža tudi v ostalih zgodbah, ki so s tem zakonom oziroma s tem gibanjem tako ali drugače povezane, recimo jaz tudi in podobnimi zgodbami. Se pravi, je jasen glas tudi parlamenta kot celote, če ga bomo v takšni večini podprli, da ni prostora za tovrstna nasilja, da ni prostora za izrabe moči, ki se dogajajo marsikje, v marsikateri instituciji, kjer na žalost oziroma kjer so v večini žrtve ženske ne pa izključno. Tako, da to je vprašanje, ki bo sedaj zapisano v naši kazenskih zakonodaji, ki pa ostaja tudi odprto. To vprašanje bo potrebno nadgrajevati, potrebno bo nadgraditi sodno prakso, potrebno bo delati veliko na izobraževanjih, delati veliko na preventivnih programih, delati veliko na podpori in pomoči žrtvam, samo na tak način bomo lahko po tej poti nadaljevali. Seveda ta zakon je majhen korak, ampak ni edini in ni zadosten korak. Tako, da če hočemo kot družba ostati odprta družba, če hočemo kot družba ostati vključujoča družba in tako naprej, nas čaka še veliko dela. To pomeni ne samo skrbeti za ustrezne zakonske podlage, ampak v vsakdanjem življenju na vsakem trenutku biti pozoren na podobne prakse zato, da se jaz tudi in podobna gibanja tudi to, ki je danes privedlo do tega zakona, ki ga je spisala civilna družba, ne bo sploh več potrebno priti, se pravi, ko bomo v družbi, kjer bo samoumevno, da so tovrstne oblike nasilja nedopustne in ne bo potem potrebe po takšnih zakonskih intervencijah. Do takrat je pa nas, da delamo na tem, da do teh stvari ne pride oziroma da ustvarimo dovoljšne pogoje, da bo družba takšna družba, ki bo nudila ničeno toleranco do tovrstnih praks. V Levici smo od začetka podpirali to pobudo, tako da tudi danes bomo zakon podprli, bomo pa vedno na strani šibkejših in tistih, ki so zaradi takšnih ali drugačnih razlogov v slabšem položaju. Hvala.
Hvala lepa. Iva Dimic bo predstavila stališča Poslanske skupine Nova Slovenija-Krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Vsem žrtvam spolnih zlorab moramo kot družba sporočiti niste same z vami smo. Z vami se bomo borili proti tistim, ki vas želijo izkoristiti ali celo zlorabiti. Družba mora stopiti na vašo stran in naredili bomo vse, da bo tudi stopila in vas zaščitila. Predlagatelji današnje spremembe Kazenskega zakonika so z opozorili na nujnost spremembe modele prisile pri kaznivih dejanjih posilstva in spolnega nasilja z modelom samo ja pomeni ja, dosegli enotno soglasje vseh političnih strank, da se ta sprememba zapiše v sam zakon. Dejstvo je, da številni primeri prijavljenih posilstev na koncu ostanejo brez epiloga. Razlogi za to segajo od tega, da gre za travmatične izkušnje, ki se jih žrtve ne želijo ponovno spominjati, do strahu, da jim ne bi verjeli. Pomemben korak v to smer je bil storjen v lanskem letu na pobudo Nove Slovenije. Zastaralne roke za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost smo podaljšali kar za 3-krt, to je tudi do 90 let lahko pomeni. S tem smo storilcem dali jasno vedeti roka pravice vas bo prej kot slej našla. V zadnjem času smo v Državnem zboru odprli tudi vprašanje opredelitve kaznivega dejanja posilstva. Marsikatera žrtev ob spolni zlorabi povsem otrpne, ne more se braniti in ne zmore izreči niti besede. Strinjali smo se, da je potrebno našo kazensko zakonodajo spremeniti tako, da mora biti vsak spolni odnos jasno soglasen, tako bo žrtev spolne zlorabe posilstva v postopkih bolje zaščitena. Z današnjo novelo Kazenskega zakonika zasledujemo prav ta cilj. In če nagovorim statistično dokazano največje število žrtev, to so ženske. Šibkost ženske sploh ni v tem, da je šibkejša od moškega, ampak v tem, da se zaradi zlorab lahko tako počuti. Predlog spremembe Kazenskega zakonika je korak k temu, da se boste počutile močne in želim vam sporočiti niste same. Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlog spremembe Kazenskega zakonika podprla.
Hvala lepa. Mateja Udovč bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani! Danes v Državnem zboru sprejemamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika. V poglavju Kazenskega zakonika o kaznivih dejanjih zoper spolno nedotakljivost je trenutna ureditev takšna, da večina kaznivih dejanj temelji na tako imenovanem modelu prisile, glavna slabost navedenega modela pa je, da za obstoj znakov kaznivega dejanja od žrtve zahteva, da se storilcu upira in se s tem še bolj izpostavlja nevarnosti, hkrati pa tak pristop lahko povzroči, da določene oblike posilstva oziroma nedopustnih posegov v spolno nedotakljivost, ostanejo nekaznovane. Predlog zakona, ki ga obravnavamo danes, sledi prizadevanjem različnih nevladnih organizacij in posameznikov, ki že dlje časa opozarjajo na nujnost preoblikovanja modela prisile Ne je ne, v model afirmativnega soglasja Ja je ja, saj je to edini način do največje možne zaščite žrtev spolnega nasilja. V praksi to pomeni, da za obstoj kaznivega dejanja posilstva in spolnega nasilja, ne bo več potrebna storilčeva uporaba sile ali grožnje oziroma fizični upor žrtve, ampak bo šlo za kaznivo dejanje, če žrtev s tem spolnim dejanjem ne bo soglašala in torej svoje privolitve ne bo konkludentno ali z besedami izrazila. V Poslanski skupini Stranke modernega centra zelo podpiramo premik inkriminacije posilstva in spolnega nasilja iz modela prisile v model soglasja, saj vemo, da se je tovrstni zakonodajni premik napovedoval že v prejšnjem mandatu. Takrat je empirična študija potrdila, da je sedanja ureditev kaznivih dejanj pomanjkljiva za primere, ko žrtev spolno dejanje sicer zavrača, a se iz različnih razlogov fizično sploh ne upira ali se ne upira dovolj, da bi storilec moral uporabiti silo, ter za primere, ko storilec s hitrostjo izrabi presenečenje žrtve. Obsežna usklajevanja, ki jih je Ministrstvo za pravosodje vodilo s stroko in nevladnimi organizacijami, so privedle do tega, da je ministrstvo doprineslo tudi k predlogu zakona Inštituta 8. marec, ki ga obravnavamo danes, s tem, da je pripravilo vladne predloge, amandmaje. Predlog novele v besedilu zakona ne določa definicije privolitve. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da je vključitev definicije privolitve oziroma kdaj se šteje, da je privolitev v spolno dejanje podana, kot jo določa predlog amandmaja Vlade, nujna za določenost in pravno varnost. V Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo tudi predlog amandmaje Vlade glede predlaganih kazni. Strinjamo se z Ministrstvom za pravosodje, da je pred spreminjanjem višine kazni potrebna strokovna analiza in pozdravljamo aktivnosti ministrstva, da se tovrstna prva raziskava glede ustreznosti predpisanih kazni za kazniva dejanja, zoper spolno nedotakljivost, opravi čim prej. Iz razloga pravne varnosti in predvidljivosti podpiramo tudi predlog amandmaja, ki črta možnost storitve posilstva oziroma spolnega napada iz malomarnosti. Temeljna oblika krivde v kazenskem pravu je naklep. Ob spreminjanju temeljnega koncepta posilstva in spolnega napada, bi hkratna inkriminacija malomarnosti lahko povzročila nejasnosti, česar si v kazenskem pravu ne smemo dopustiti. Veseli nas, da je več kot očitno cilj in iskrena želja, tako koalicije, kot opozicije, da pride do spremembe koncepta kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost, zmožnost tega, da smo vsaj pri tako pomembni temi, v politiki složni, ne glede na predlagatelja oziroma pobudnika sprememb. To nas navdaja z upanjem tudi za naprej. V Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo katerikoli predlog zakona, ki bo omogočil večjo zaščito žrtev in nas privedel do tega, da proaktivno [[znak za konec razprave]] pristopimo k ozaveščanju o tem, kje se začne in in konča spolna integriteta vsakega od nas. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra zakon seveda podprli.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani! Kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost predstavljajo enega izmed najhujših posegov v osebnostno celovitost žrtev. Posilstvo je huda travmatska izkušnja, ki vselej zaznamuje žrtve in njihovo življenje. Vsaka žrtev se s posledicami sooča na svoj način. V večini primerov pa je zaradi dolgotrajnih posledic okrevanje dolgo in zahtevno. Raziskave so pokazale, da velik del kaznivih dejanj posilstva ostane neprijavljen ravno zaradi dejstva, da so storilci večkrat ostali nekaznovani. Spomnimo se tudi odmevne sodbe, ki je bila danes že večkrat izpostavljena, sodbe koprskega sodišča pred časom, ki je odločilo, da v določenem primeru ni šlo za posilstvo, ker je žrtev med dejanjem spala in storilcu ni bilo treba uporabiti sile. Silo je uporabil šele, ko se je žrtev zbudila in je s silo dejanje le dokončal. Že tako dolgotrajni sodni postopki odvračajo žrtve od prijave, saj se morajo v sodnem postopku soočati z mučnimi zaslišanji, z občutki ponižanja ali sramu in celo negativnimi odzivi okolice. Takšne odločitve sodišč pa še dodatno vplivajo na odločitev posamezne žrtve ali bo dejanje sploh prijavila. Še posebej v primeru, ko žrtev storilca tudi osebno pozna. V SAB nas veseli, da je bil dosežen tako velik konsenz glede redefinicije kaznivega dejanja posilstva. Po modelu afirmativnega soglasja, torej za obstoj kaznivega dejanja ne bo več potrebno, da bo storilec moral uporabiti silo oziroma da se bo morala žrtev fizično upirati. Po novi ureditvi bo potrebno izrecno soglasje, v nasprotnem primeru bo dejanje nezakonito. Takšen model je bolj primeren, saj v središče postavi spolno avtonomijo posameznice oziroma posameznika, ki je utemeljeno na soglasju. Soglasje oziroma svobodna privolitev je v predlogu zakona opredeljeno jasno in določno, torej na način, da bo nedvomno razumljivo kakšno ravnanje pomeni kaznivo dejanje. Stroka je sicer opozorila na nekatere pomanjkljivosti predlagane ureditve, predvsem na račun dokazovanja. Pa vendar v SAB menimo, da glavni namen zakona prevlada nad tovrstnimi pomisleki. Dokazovanje je bilo že do sedaj izjemno oteženo. Gre namreč za kazniva dejanja, ki se navadno odvijajo med dvema udeležencema, torej med storilcem in žrtvijo, pri katerih običajno ni prič. Sprememba kazenskega zakonika predstavlja prvi korak k večji zaščiti žrtev posilstva in učinkovitejšemu pregonu storilcev. Nadalje pa bo pomemben predvsem razvoj sodne prakse na tem področju. Rešitev, ki jo bomo danes sprejeli prinaša pomembno sporočilo. To je, ničelna toleranca do tovrstnih kaznivih dejanj. Na ta način bomo v družbeni zavesti spremenili dojemanje posilstva in tudi drugih kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost. V stranki SAB absolutno podpiramo spremembe kazenskega zakonika in se nevladnim organizacijam zahvaljujemo za njihovo prizadevanje za spremembo tega kazenskega zakonika.
Hvala lepa. Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav kolegom, kolegicam in vsem prisotnim v dvorani. Slovenska zakonodaja dejanje posilstva zajema kot kaznivo samo, če so prisotni nasilje, grožnja ali prisila. Model prisila za obstoj kaznivega dejanja torej zahteva, da se žrtev storilcu mora upirati in to kljub temu, da včasih tega enostavno niti ne zmore oziroma ne more. Skladno s tako imenovano istanbulsko konvencijo bi morala definicija posilstva zajemati bistvo spolnega dejanja brez privoljenja druge osebe. Evropsko sodišče za človekove pravice je že več kot pred 15 leti odločilo, da odločilni dejavnik pri določanju ali gre za kaznivo dejanje posilstva odsotnost privolitve ne pa dokaz uporabe sile in upiranja. Tiste opredelitve, ki temeljijo na privoljenju bolj upošteva načelo človekovih pravic o pravici do zaščite telesne nedotakljivosti. Evropsko sodišče za človekove pravice je povedalo, da mora biti privolitev dana prostovoljno kot rezultat svobodne volje ocenjen v kontekstu okoliščin. Razvoj v mednarodnem kazenskem pravu je počasi, ampak vztrajno pripeljal do prepozna, da je lahko privolitev dana svobodno in prisotno le, da svobodna volja osebe ni podrejena prisilnim okoliščinam in ko je oseba sposobna privolitve. Danes bomo s potrditvijo novele Kazenskega zakonika tudi v Republiki Sloveniji storili korak naprej pri definiciji kaznivega dejanja posilstva. S spremembo Kazenskega zakonika se v slovenski zakonodaji končno prihaja iz tako imenovanega modela prisile v model soglasja samo ja pomeni ja. Od slej bo potrebno izrecno soglašanje s spolnim aktom verbalno ali z drugimi dejanji. Pomembno je tudi, da se ustrezno zaščiti tudi vse šibkejše osebe. Prvi v slovenski pravni red pa se bo vnesla možnost storitve kaznivega dejanja zoper spolno nedotakljivost tudi iz malomarnosti. V Poslanski skupini Desus bomo predlagano redefinicijo kaznivega dejanja posilstva soglasno podprli. Glede na to, da zanjo obstaja širok družbeni politični konsenz ocenjujemo, da bo storjen velik pozitivni korak v smer reševanje tega izjemno občutljivega segmenta kaznovalne politike na področju spolne nedotakljivosti. Poslanci naše poslanske skupine verjamemo, da bo storjen pomemben korak naprej tudi pri dojemanju žrtev o tam kako nujno je, da se tovrstna zavržna dejanja prijavijo organu pregona. Žal statistika policije in sodišč kaže, da izjemno malo oseb, ki so doživele in preživele spolno nasilje to dejanje tudi prijavi. Da je kaznivo dejanje posilstva neprimerno urejeno tudi priča statistika obsodb na sodiščih. Poslanci Poslanske skupine Desus razumemo, da gre tukaj za izjemno občutljivost in boleče izkušnje. Dosedanja inkriminacija posilstva in sodne prakse do danes žrtvam nista olajševala okoliščin sodnega soočenja [[nerazumljivo]]. Družba oziroma okolica kot taka pa tudi marsikdaj preprosto samo zamiži oziroma kar je še hujše napačno odreagira, ampak vendarle današnja gesta široke oziroma morebiti celo soglasne politične podpore k predlaganim spremembam Kazenskega zakonika pomeni tudi apel žrtvam, da pogubno premagajo v naši družbi to preizkušnjo. Kot rečeno naša poslanska skupina predlog novele Kazenskega zakonika podpira.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora opravili čez pol ure v okvir glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 76. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 15. uri. (Seja je bila prekinjena ob 14.29.) (Seja se je nadaljevala ob 15. uri.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 2., 3. in 4. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE Z DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVI ZAKONA O INFORMACIJSKI VARNOSTI V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 6. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SAB, SD in Levica k 6. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 11. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane navedeni amandma brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 44. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Ker amandma poslanskih skupin SAB, SD in Levice k 6. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 11. členu brezpredmeten. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 32. Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v Državni zbor v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti 3. Ugotavljam, da je zakon sprejet. [[hrup v dvorani]] Samo še malo, samo še malo, nismo še končali. Zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo še na obravnavo obvestila predsednika Vlade o odstopu mag. Lilijane Kozlovič s funkcije ministrice za pravosodje. Predsednik Vlade Janez Ivan Janša me je z dopisom 4. junija 2021 obvestil, da je mag. Lilijana Kozlovič odstopila s funkcije ministrice za pravosodje. V zvezi s tem Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ugotavlja, da je mag. Lilijani Kozlovič prenehala funkcija ministrice za pravosodje. Na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije pa mag. Lilijana Kozlovič opravlja tekoče posle do imenovanja novega ministra. Mag. Lilijani Kozlovič se zahvaljujem za sodelovanje. S tem pa tudi zaključujem 76. izredno sejo zbora. Članice in člane Odbora za zadeve Evropske unije obveščam, da se bo čez 15 minut v mali dvorani na Šubičevi začelo prvo nadaljevanje 108. redne seje odbora.