Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 63. izredne seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanca: Monika Gregorčič od 14. do 18. ure, Mateja Udovč od 13. do 16. ure, Jerca Korče do 12. ure, Jurij Lep od 13. do 18. ure in dr. Matej T. Vatovec do 12. ure. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil kolegij, za danes sodelovanja na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za seje na daljavo ni najavil noben poslanec oziroma poslanka. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O JAMSTVU REPUBLIKE SLOVENIJE V PANEVROPSKEM GARANCIJSKEM SKLADU, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance mag. Petru Ješovniku.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! V okviru pandemije covida-19 je bila skupina Evropske investicijske banke pozvana, naj znatno okrepi svoje poslovanje v podporo podjetjem s sedežem v Evropski uniji, ki jih je prizadela kriza. Zato je bil kot odgovor ustanovljen Panevropski garancijski sklad. Ta sklad je del celotnega svežnja ukrepov, o katerih se je dogovorila Evroskupina in ga je potrdil Evropski svet. Cilj Panevropskega garancijskega sklada je odgovoriti na gospodarski vpliv pandemije covida-19 tako, da se podjetjem v sodelujočih državah članicah zagotovi dovolj kratkoročne likvidnosti, da lahko prebrodijo krizo ter lahko nadaljujejo svojo rast in razvoj v srednjeročnem obdobju. Sklad, katerega ciljna velikost znaša 25 milijard evrov v primeru prispevka vseh držav članic, upravlja Skupina EIB. Z izkoriščanjem lastnih virov in mobilizacijo dodatnega financiranja iz zasebnega sektorja želi EIB ustvariti do 200 milijard evrov dodatnega financiranja. Preko Panevropskega garancijskega sklada bo EIB-skupina v sodelovanju z izbranimi finančnimi posredniki v korist malih in srednjih podjetij zagotovila številne lastniške, dolžniške in garancijske produkte. Razpis za prijavo interesa je že bil objavljen z namenom, da se v skladu s standardnimi postopki izberejo finančni posredniki iz sodelujočih držav članic. Shema Panevropskega garancijskega sklada je dobrodošla za slovensko gospodarstvo, saj dopolnjuje ponudbo financiranja na trgu in zagotavlja, da bodo slovenska podjetja s pomočjo kvalificiranih finančnih posrednikov dobila dostop do kakovostnih in programsko usmerjenih instrumentov. Namen tega predloga zakona je zagotoviti pravne podlage, da lahko Republika Slovenija pristopi k Panevropskemu garancijskemu skladu, s čimer bi v sorazmernem deležu zagotovila jamstvo temu skladu. Republika Slovenija bi s tem zakonom zagotovila jamstvo skladu v višini svojega sorazmernega deleža v EIB, to je približno 0,28 odstotke točke oziroma nekaj več kot 70 milijonov evrov v obdobju do 31. decembra 2037. V primeru sprejetja tega zakona bi Republika Slovenija z EIB sklenila Sporazum o jamstvu ali angleško Guarantee Agreement in Sporazum o prispevku ali angleško Contribution Agreement. Gre za sporazuma, katerih vsebina je enaka za vse sodelujoče države članice. Sodelovanje držav članic je prostovoljno in do sedaj je k skladu pristopilo 21 držav članic. Cilj tega sklada se razlikuje od ciljev že sprejetih ukrepov države, s katerimi so se prednostno reševale neposredne likvidnostne težave slovenskih podjetij, da bi le-ta lahko preživela krizo. V primeru Panevropskega garancijskega sklada gre namreč za usklajen pristop držav članic pri nadaljnjem koraku, to je reševanju finančnih podjetij, ki kažejo sposobnost srednjeročne oziroma dolgoročne rasti razvoja. Ker je predlagani zakon podlaga za izdajo jamstva in sklenitev sporazuma z EIB, s čimer bo omogočeno sodelovanje slovenskih finančnih posrednikov in s tem dostop slovenskih podjetij do produktov Panevropskega garancijskega sklada, predlagam, da zakon podprete. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke in gospodje poslanci! Odbor za finance je na 32. seji 24. februarja 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po nujnem postopku predložila Vlada. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine koalicije, in sicer k trem členom. V dodatni uvodni razlagi je državni sekretar z Ministrstva za finance predstavil cilj in namen predloga zakona, na podlagi katerega Slovenija lahko kot soustanoviteljica pristopi k Panevropskemu jamstvenemu skladu in v sorazmernem deležu skladu zagotavlja jamstvo. Preko sklada bodo podjetja posredno dostopala do likvidnih sredstev za premagovanje posledic pandemije. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so amandmaji vloženi na podlagi mnenja službe in da je večina pripomb službe s temi amandmaji upoštevanih. V razpravi so članice in člani odbora predlog zakona podprli, saj bo zagotovil možnost pridobivanja likvidnih sredstev za podjetja. Nekatera so bila namreč zelo prizadeta v krizi in bodo potrebovala dodatna sredstva za financiranje obratnih sredstev in investicij. V razpravi je člane odbora zanimalo vprašanje glede možnosti za prijavo na razpis oziroma, ali lahko to stori tudi SID banka, ter ocena danih jamstev z vidika njihovega morebitnega unovčenja. Izpostavljeno je bilo tudi dejstvo, da so v letu 2020 depoziti gospodarskih družb v slovenskih poslovnih bankah znatno narasli. Med razpravo in po njej je državni sekretar odgovoril na zastavljena vprašanja in podal dodatna pojasnila. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval vložene amandmaje poslanskih skupin koalicije in jih sprejel. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je nato odbor glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji; dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
V Levici ne nasprotujemo evropskim rešitvam za zagotavljanje likvidnosti javnim ustanovam in podjetjem znotraj Evropske unije, zlasti z namenom ohranjanja zaposlenosti in kritja izpada prihodkov zaposlenih, ne podpiramo pa Panevropskega garancijskega sklada v trenutni zasnovi. Sklad namreč ne bo zagotavljal likvidnosti neposredno podjetjem, ampak bo zagotavljal poroštva bankam za izdajanje kreditov podjetjem. V osnovi gre torej spet za reševanje bank in ne podjetij. Takšna rešitev morda koristi državam iz centra z močnim domačim bančnim sektorjem, recimo Nemčiji. Za Slovenijo, kjer ste vi, gospe in gospodje, večino bank sprivatizirali, pa pomeni predvsem varovanje tujega bančnega kapitala pred potencialnimi izgubami. A bančni sektor ostaja praktično edini sektor, ki ga epidemija ni bistveno prizadela, tudi pri nas. Dobiček bančnega sistema pred davki je lansko leto znašal 472 milijonov evrov. Banka Slovenije je v zadnjem poročilu o finančni stabilnosti poudarila, da odpornost slovenskega bančnega sistema tudi v obdobju zaostrenih gospodarskih razmer ostaja dobra. Velik del sredstev, ki jih je država porabila za pomoč podjetjem in prebivalstvu, je končalo v zasebnih bankah v tuji lasti. Lani, ko je država pridelala za 3,5 milijarde evrov primanjkljaja, se je bilančna vsota slovenskih bank povečala za 3,4 milijarde evrov. Človek bi mislil, da ko imamo pa tako dobro kapitalizirane banke, lahko pričakujemo izdatno kreditiranje prebivalstva in gospodarstva, a zgodilo se je prav nasprotno. Banke tega pritoka denarja, ki v veliki meri izhaja prav iz državne malhe, polnimo jo vsi državljanke in državljani, niso porabile za izdatno kreditiranje domačega prebivalstva in podjetij. Zakaj? Zato, ker to zanje ni dobičkonosno. Krediti domačemu nebančnemu sektorju so v letu 2020 upadli za 1,4 %; istočasno – pazite to – pa se je kar za 28 % povečala rast kreditov tujcem s slovenskim denarjem. Slovenske banke imajo pri reševanju trenutne krize približno enako vlogo kot zasebne zdravstvene institucije. Nosilec reševanja krize je javno zdravstvo, privatnikom v zdravstvu pa se ukvarjanje s krizo ne splača, zato jih ni nikjer videti, razen ko zahtevajo pomoč države. Tudi zasebne banke pri nas ne povečujejo kreditiranja domačega prebivalstva in ne financirajo ključnih investicij, ker se jim, kot sem že omenil, to pač ne splača. Nasprotno, s pomočjo države prispevajo k begu kapitala v tujino, potem pa postanejo glasne, ko potrebujejo državo, da jim zagotovi poroštva za kredite in jih tako z javnim denarjem zavaruje pred nasedlimi investicijami. Kot da tega scenarija v tej državi že nismo videli. V primeru težav bodo tako banke enostavno pobrale garancije držav in se s podjetji ne bodo več ukvarjale, države pa se bodo bodle s saniranjem njihovih naslednjih poslov. Države tako podružbljajo tveganja, zasebne banke pa privatizirajo dobičke; in to kljub temu, da imajo banke na razpolago močno podporo ECB, države pa le proračunska sredstva, ki jih krvavo potrebujejo ali potrebujemo za okrepitev socialne države, javnega zdravstva in javnega pokojninskega sistema. Trenutno stanje ni prišlo kar od nekje, ampak je posledica preteklih škodljivih političnih odločitev. Vladna politična garnitura je po zadnji krizi v banke zmetala 4,5 milijarde evrov javnega denarja, nato pa jih je prodala za drobiž tujcem. Sedaj pa so na vrhuncu epidemije te sprivatizirane banke realizirale skoraj pol milijarde evrov dobička, od katerega nimamo niti najmanjše koristi, ljudje v tej državi pa trpijo in se komaj prebijajo iz dneva v dan. Rešitev za Slovenijo torej niso državna poroštva za tuje zasebne banke, rešitev je diametralno nasprotno – okrepitev SID banke kot edine resne finančne institucije, ki je še ostala v rokah države, in renacionalizacija slovenskih sistemskih bank. Samo tako bomo banke, ki trenutno ne opravljajo niti osnovne vloge kreditiranja domačega gospodarstva, prisilili, da pričnejo investirati v projekte, ki bodo služili razvojnim, socialnim in okoljskim ciljem države; ne pa da polnijo žepe tujih lastnikov. Namesto Panevropskega garancijskega sklada, ki naj varuje dobičke bančnega kapitala, je edina resna alternativa nacionalizacija sistemskih bank. Navsezadnje države, ki ne obvladuje svojega bančnega sistema, ne moremo imeti za suvereno državo, ampak je kolonija finančnega trga.
Hvala lepa. Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Dober dan, kolegice in kolegi! Lep pozdrav državnemu sekretarju mag. Ješovniku! 19. maja lansko leto so se na neformalnem srečanju ECOFIN, v katerem je seveda tudi naš slovenski finančni minister gospod mag. Andrej Šircelj, sestali, da bi se seznanili z napredkom pri uresničevanju dogovorjenih ukrepov za blaženje posledic epidemije covida-19. Takrat, torej 19. maja lani, samo za informacijo, je bila potrjena tudi uredba za zagon inštrumenta SURE, s katerim želi Evropska unija zaščititi – in dejansko to tudi že funkcionira – delovna mesta in delavce v času trenutne krize. Takrat, maja lani torej, so finančni ministri določili tudi osnovne gabarite tretjega stebra reševalnega paketa, ki ga predstavlja prav Panevropski garancijski sklad, ki bi s poroštvi držav članic Evropski investicijski banki omogočil povečanje posojilne aktivnosti za do 200 milijard evrov, s poudarkom na malih in srednje velikih podjetjih. Danes imamo na mizi Predlog zakon o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu. Namen tega zakona je, da Slovenija kot soustanoviteljica pristopi k Panevropskemu garancijskemu skladu in v sorazmernem deležu zagotavlja jamstvo temu skladu. Na ta način se zagotavlja slovenskemu gospodarstvu dostop do dodatnih likvidnostnih sredstev, ki so v tem času poseben problem, za premagovanje krize kot posledice covida-19. Programska posojila, za katera jamči Panevropski garancijski sklad, bodo namenjena financiranju obratnih sredstev ter investicijam. Sklad bo z jamstvi držav članic v skupni višini 25 milijard evrov skupini Evropske investicijske banke omogočil, da poveča svojo finančno podporo evropskim, torej tudi slovenskim podjetjem, do dodatnih 200 milijard evrov posojil; s poudarkom – kar je za Novo Slovenijo posebej pomembno – na malih in srednje velikih podjetjih. Jamstvo države v sorazmernem deležu krije tveganje nevračil vseh posojil, ki bodo zavarovana s sredstvi tega sklada, ne glede na to, iz katere države prihaja prejemnik, ki posojila ne vrača. Panevropski garancijski sklad predvideva prispevek vseh 27 držav članic Evropske unije v obliki poroštev in je na voljo tudi za prispevke drugih subjektov. Ocenjena je tudi višina pričakovanih neto izgub sklada, ki znaša 20 %, kar pomeni, da se ocenjuje, da bo višina vpoklica poroštev dosegla omenjeni delež, torej 20 %. Z jamstvi se zagotavlja kritje posojil malim in srednje velikim podjetjem, omejeno tudi velikim podjetjem ter pravnim osebam javnega prava, ki izvajajo dejavnosti s področja zdravstva, raziskave na področju zdravstva ali izvajajo storitve, povezane z zdravstveno krizo; tudi to je za nas v Novi Sloveniji izjemno pomembno. Financiranje končnih koristnikov se bo izvajalo preko finančnih posrednikov in bank, ki bodo za ta namen pridobile jamstvo tega sklada. Jamstvo tega sklada krije do 75 % posojila končnim prejemnikom, preostalo tveganje nosijo finančni posredniki in banke, ki so pridobile jamstvo. Izražamo zadovoljstvo, da smo v drugi obravnavi na Odboru za finance pripravili ustrezno besedilo Predloga zakona o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu, ki ga bo na glasovanju v Državnem zboru Poslanska skupina Nova Slovenija tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! S sprejetjem zakona, ki ga obravnavamo danes, bo Slovenija pristopila k Panevropskemu garancijskemu skladu, ki nastaja pod okriljem Evropske unije. Namen sklada je povečati likvidnost gospodarstva, ki ga je epidemiološka kriza v zadnjem letu ohromila. Posledično podjetja ne dosegajo bonitet, ki jih zahtevajo zasebni kreditodajalci. Ravno zato bo Evropa s poroštvi članic mobilizirala dodatno financiranje iz zasebnega sektorja. Sklad bo jamčil za posojila v skupni višini 200 milijard evrov. Da bo sklad dejansko zaživel, mora dobiti podporo zadostnega števila članic, ki bodo sorazmerno s svojim deležem jamčile za poroštva. Delež, za katerega jamči Slovenija, znaša nekaj manj kot 0,3 % vseh sredstev sklada, a se nevarnost unovčenja dejansko ocenjuje na 14 milijonov evrov. Jamstva za posojila so namenjena zlasti malim in srednjim podjetjem. Do njih bodo upravičena tudi velika podjetja in pravne osebe javnega prava, ki izvajajo dejavnosti, povezane z zdravstveno krizo. V prvem valu epidemije je Slovenija sprejela domačo poroštveno shemo. V SAB ji nismo nasprotovali, a smo od vsega začetka opozarjali, da so pogoji neustrezni in da bodo posojila s poroštvom države najemala le velika podjetja, ki imajo visoke prihodke od prodaje v letu 2019. Šele šesti protikoronski paket je omogočil garancije v višini 25 % prihodkov, kar je povpraševanje nekoliko dvignilo, a za mnoga podjetja žal prepozno in še vedno neustrezno. V SAB garancijsko shemo podpiramo, a pozivamo tako vlado kot pristojno ministrstvo, da pravočasno in ustrezno obvesti javnost in deležnike domačega gospodarstva o pogojih in kriterijih, ki jih bodo podjetja morala izpolnjevati za pridobitev jamstev. Ne želimo si novih epizod, ki smo jim bili priča ob nabavi medicinske in zaščitne opreme ter hitrih testov, v katerih se določne dobavitelje povezuje z vlado. Ne želimo si novih epizod, ki smo jim bili priča v primeru neustrezne komunikacije vlade z gostinci, ki so šele v drugem valu epidemije izvedeli, da bi lahko opravljali dejavnost, tako kot so jo opravljali tisti, ki so bili blizu vlade. V SAB želimo domačim podjetjem omogočiti jamstva za posojila pod enakimi pogoji. V izogib prej naštetim epizodam dajemo javni apel vladi in resornemu ministrstvu za jasne, pravočasne in pravilne podatke, na podlagi katerih bo pristop v evropsko jamstveno shemo omogočila vsem in ne zgolj izbranim podjetjem. V Poslanski skupini SAB predlog zakona podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Evropska unija poskuša organizirati uspešno fiskalno obrambo za obdobje postpandemijskega šoka, zato mora, da bi zaustavila prihajajočo krizo, iti do konca z zgodovinsko še nezabeleženimi ukrepi fiskalne ekspanzije. Evropska investicijska banka želi ustvariti do 200 milijard evrov dodatnih sredstev za financiranje gospodarstva, predvsem malih in srednjih podjetij, njihove likvidnosti in obratnih sredstev. Jamstvo države naj bi v sorazmernem deležu krilo tveganje nevračil vseh posojil, ki bodo zavarovana s sredstvi iz tega sklada, ne glede na to, iz katere države prihaja prejemnik, ki posojila ne vrača. V resnici je manj pomembno, ali bo predvideni obseg sredstev jamstvenega sklada obsegal 200 milijard evrov ali pa več ali manj. Fundamentalno vprašanje, ki se ob tem odpira, je, ali se na ta način počasi ustvarja svojevrstna fiskalna unija znotraj Evropske unije. V prvem krogu bi bil to lahko samo odgovor na epidemijo, kasneje pa bi določena raven fiskalne skupnosti verjetno lahko postala karakteristika Unije. Fiskalna unija bi pomenila, da lahko centralna oblast – Evropska komisija namenja denar manj razvitim, Evropski parlament pa bi lahko sprejemal zakone o različnih davčnih obveznostih, kar bi pomenilo poseg v suverenost držav članic. Bogatejši bi dajali več, nekateri med njimi so sicer prepričani, da se jim to ne splača, toda fiskalna računica je drugačna od gospodarske, zato so najmočnejše države zainteresirane za organiziranje vsaj omejene fiskalne unije. Z njihovega gledišča ni nepomembno, koliko izdelkov in storitev lahko prodajo manj razvitim članicam; da pa bi to sploh lahko storile, morajo imeti prebivalci teh držav dovolj visoko kupno moč. Investiranje v te države torej posredno vodi v povečevanje njihove gospodarske rasti. Kriza, ki jo je izzval virus, je zaustavila gospodarsko rast na popolnoma nov način, s kakršnim do sedaj nismo imeli izkušenj. Panevropski jamstveni sklad je postal operativen septembra 2020, videti je, da njegovi tvorci razumejo naravo tekoče krize, zdaj pa gre za vzpostavitev dogovorjenih in usklajenih politik. Skoraj vsaka poslovna odločitev pri poslovanju podjetja ima prej ali pozneje opraviti tudi s financami podjetja. Zavedati se moramo, da je bistvo financiranja podjetja v poznavanju finančnih posledic pri pripravi, sprejemanju, izvajanju, nadzorovanju in analiziranju odločitev o financiranju podjetja. Gre torej za vprašanje, ali podjetje razpolaga z denarjem in ali je razpoložljiva velikost denarja usklajena z velikostjo zapadlih obveznosti in širše – z velikostjo želenega razvoja podjetja. Širša opredelitev pomeni, da ima podjetje poleg tekoče plačilne sposobnosti zagotovljeno tudi dolgoročno plačilno sposobnost in s tem tudi denar za financiranje razvoja. Pomembna ugotovitev v zvezi z likvidnostjo pa je tudi, da razpolaganje z denarjem vedno zahteva stroške, dejanske ali pa oportunitetne. Optimalna plačilna sposobnost pomeni doseganje likvidnosti kot razpoložljivih denarnih sredstev v potrebni višini zapadlih denarnih obveznosti, ob upoštevanju načel ekonomičnosti preskrbe virov financiranja, se pravi cene teh virov, in rentabilne uporabe virov financiranja, izražene skozi donos na enoto lastniškega kapitala. Finančne posledice poslovnih odločitev morajo v podjetju poznati vsi, ki imajo opravka z odločanjem. Poslanci Poslanske skupine Desus zato izpostavljamo, da z vidika njegovega obstoja ne more nobena državna intervencija niti takšno ali drugačno jamstvo nadomestiti finančne strategije in taktike posameznega podjetja. Predlog zakona o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu pa bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep dober dan vsem skupaj prisotnim! Iz Evropske unije ponovno prihaja k nam obremenjujoča in kot ponavadi za Slovence škodljiva ideja. Predlog je, da bi se vključili v Panevropski jamstveni sklad, ki je plod Evropske investicijske banke, natančneje Evropskega investicijskega sklada in njunih izvajalskih partnerjev. Ko na uradnih straneh Evropske unije bereš, koga vse bo ta sklad rešil, skoraj ne moreš vanj podvomiti. Iz Evrope k nam prihaja gospodarski odrešenik pandemije. Bolje rečeno, odrešenik za določena podjetja v tujini. Na papirju je seveda ideja predstavljena na način, da si bodo s tem hitrejšim in lažjim pridobivanjem kreditov opomogla majhna in srednja podjetja, ki so steber evropskega gospodarstva. Dobila bodo nove finančne injekcije, s katerimi bodo na novo zaživela, zmanjšala se bo brezposelnost in spet bomo imeli gospodarsko rast. Financiranje teh podjetij oziroma končnih koristnikov, ki bodo po celi Evropi – če bomo dovolj ponižni in pritlehni, bodo kakšni tudi v Sloveniji – naj bi se izvajalo preko finančnih posrednikov, za katere smo tudi v dvomu glede njihove transparentnosti. V predlogu zakona celo piše, da z uveljavitvijo ne bodo nastopile neposredne finančne obveznosti za proračun Republike Slovenije, ker naj bi šlo za jamstvo za obveznosti tretjih oseb. Zelo previdno pa tudi piše, da bi neposredne finančne obveznosti lahko nastopile v primeru, da podjetja ne bi vrnila posojil v skladu s pogodbenimi določili; in tukaj je glavni problem. Slovenija bo jamčila iz državnega proračuna za podjetja, ki ne bodo sposobna vračati posojil in se bodo obvezala do 31. decembra 2037. Jamstvo Republike Slovenije bo po tem zakonu nepreklicno, brezpogojno in se bo unovčilo na prvi pisni poziv Evropske investicijske banke. Slovenija pa bo seveda jamčila za vsa podjetja, ne glede na to, iz katere države to podjetje prihaja. Če bodo na primer na Portugalskem zavozili vse posle, bomo Slovenci to plačevali, tako kot smo ob finančni krizi plačevali Grkom, pa četudi nismo imeli prav nič pri tem. Seveda je z lepimi besedami napisano, kako bomo imeli Slovenci svoje predstavnike in soodločali pri pravični porazdelitvi sredstev sklada. Sliši se kot v pravljici. Ustanovil se bo odbor vlagateljev, ki bodo nadzorovali dejavnosti tega sklada. Vsaka država članica bo imela svojega člana in nadomestnega člana komiteja, ki bodo skupaj s partnerskim odborom odločali o pravičnih razporeditvah sredstev sklada. Mi bomo tja poslali svoje predstavnike, ki pa se bodo, kot je že standard, hlapčevsko priklonili odločitvam velikih, investicije pa se bodo namenile različnim evropskim podjetjem. In če bodo veliki odločali, da bodo sredstva z izključevanjem Slovenije dobila tudi podjetja, tuja podjetja, nas pa, ko bo prišlo do jamstva za te investicije, zagotovo ne bodo izključili. Predlog zakona je za Slovenijo škodljiv in nevaren, sploh pa ni nobene potrebe po tem, da bodo tujci pod vplivom velikega mednarodnega kapitala odločali, katero slovensko podjetje si kaj zasluži in česa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi! V Predlogu zakona o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu je namen zakona, da Slovenija kot soustanoviteljica pristopi k Panevropskemu garancijskemu skladu in v sorazmernem deležu zagotavlja jamstvo temu skladu. Na ta način se zagotavlja slovenskemu gospodarstvu dostop do dodatnih likvidnostnih sredstev za premagovanje krize kot posledica pandemije covida-19. Programska posojila, za katera jamči Panevropski jamstveni sklad bodo namenjene financiranju obratnih sredstev ter investicijam. Poglavitne rešitve tega zakona so: skupina Evropske investicijske banke za namen financiranja ekonomskih posledic pandemije ustanovila Panevropski jamstveni sklad z jamstvi držav članic Evropske unije v skupni višini 25 milijard evrov, zaradi česar bo le-ta EIB omogočil, da poveča svojo finančno podporo evropskim podjetjem do dodatnih 200 milijard evrov posojil. Poudarek financiranja bo na malih in srednje velikih podjetjih, ki se bodo zaradi krize spopadala s pomanjkanjem likvidnosti. Panevropski sklad predvideva prispevek vseh 27 držav članic Evropske unije v obliki poroštev, glede katerega bodo članice zagotavljale jamstvo do 1. decembra 2037. Financiranje končnih koristnikov se bo izvajalo preko finančnih posrednikov in bank, ki bodo za ta namen pridobile jamstvo tega sklada. Jamstvo sklada krije do 75 % posojila končnih prejemnikom, preostala tveganja nosijo finančni posredniki in banke, ki so pridobile jamstvo. Glavni cilj tega zakona je ohranitev delovnih mest in dejavnosti podjetij. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Igor Peček bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretar! S sprejetjem zakona, ki ga obravnavamo danes, bo Republika Slovenija kot soustanoviteljica pristopila k Panevropskemu jamstvenemu skladu in v sorazmernem deležu, to je s 70 milijoni evrov, zagotavljala jamstva v tem skladu. Panevropski jamstveni sklad predvideva prispevek vseh 27 držav članic Evropske unije v obliki poroštev in bo zaenkrat začasne narave, saj je predvideno, da bodo članice sklada zagotavljale jamstvo do 31. decembra 2037. Ocenjena je tudi višina pričakovanih neto izgub Panevropskega jamstvenega sklada, in sicer bi višina unovčitve jamstev lahko dosegla delež 20 % višine celotnih sredstev sklada, kar v primeru Slovenije pomeni vplačilo do 14 milijonov evrov v obdobju delovanja sklada. Ukrep bo namenjen financiranju predvsem malih in srednje velikih podjetij, ki izkazujejo razvojni potencial, kar v Listi Marjana Šarca močno podpiramo, saj bo ravno na njih slonel razvojni preboj iz obstoječe krize. S tem bomo omogočili tako ohranitev njihove dejavnosti, njihovo nadaljnjo rast ter razvoj in dolgoročno prisotnost na trgu. Ne pozabimo, da so številna izmed njih zaradi epidemije hudo prizadeta, zato nujno potrebujejo svež kapital za financiranje tako obratnih sredstev kot tudi za investicije. Bi pa ob tem želeli izpostaviti, da določen del odgovornosti za nastalo situacijo nosi tudi vlada, saj v zadnjem letu ni opravila vsega začrtanega dela pri zagotavljanju likvidnosti malim in srednjim podjetjem. Še enkrat moramo namreč opozoriti na praktično neizkoriščeno 2 milijardi evrov vredno jamstveno shemo iz lani spomladi sprejetega drugega protikoronskega paketa. Ta shema je bila žal zastavljena preveč togo in birokratsko, čeprav vlada stalno ponavlja nujnost debirokratizacije postopkov. V LMŠ smo takrat ob sprejemanju zakona predlagali številne spremembe, ki bi olajšale pridobitev posojil, a smo ob vseh vloženih amandmajih žal naleteli na gluha ušesa. Spoštovani, ta nesrečna kriza je žal zarezala globoko, njene posledice zahtevajo hiter odziv predvsem na gospodarskem področju, kjer moramo zaščititi naša najbolj vitalna podjetja, zato v LMŠ pozdravljamo idejo Panevropskega garancijskega sklada o zagotavljanju likvidnosti in bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Prednik bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Sprejetje tega zakona bo omogočilo oblikovanje skupne evropske garancijske sheme za pomoč podjetjem zaradi pandemije covida-19. Ta garancijska shema bo služila za kreditna jamstva pri bankah, s čimer naj bi se podjetjem omogočilo hitrejše, lažje in cenejše pridobivanje bančnih kreditov z nižjo obrestno mero, nižjimi zahtevami po dodatnem zavarovanju, daljše ročnostjo in podobno. Garancijski mehanizem se oblikuje na ravni Evropske unije oziroma pri Evropski investicijski banki. Sredstva zanj s poroštvom zagotovijo države članice. Sprejetje tega zakona zato pomeni poroštvo Republike Slovenije v višini 70 milijonov evrov. Skupna poroštva bodo Evropski investicijski banki omogočila, da podjetjem – predvsem malim in srednje velikim – na ravni Evropske unije zagotovi skupno 200 milijard evrov finančnih pomoči. Kot že omenjeno, bo mehanizem deloval v obliki poroštev za bančne kredite, ki jih podjetja najemajo za reševanje težav, povezanih s pandemijo covida-19. Na ta način naj bi se podjetjem zagotovil lažji in cenejši dostop do kreditnih virov, kar je vsekakor vredno podpore. Zato v Poslanski skupini SD podpiramo ta predlog zakona tako zaradi načela evropske solidarnosti kot zaradi večje učinkovitosti, kadar Evropa ukrepa skupaj in usklajeno, vendar pa moramo zaradi načina reševanja tako imenovane koronakrize v Sloveniji in Evropi izpostaviti še nekaj s to temo povezanih vprašanj. Evropa in Slovenija sta glavnino pomoči utemeljili na kreditnih povratnih sredstvih, ki naj bi jih prizadetemu gospodarstvu zagotovile komercialne banke. Seveda so dostopni in ugodni krediti pomemben del ukrepov za preživetje gospodarstva in ohranitev delovnih mest, nikakor pa ne morejo biti edini. Za odpornost in okrevanje po krizi so nujna tudi nepovratna sredstva, ki pa se žal tako na evropski kot slovenski ravni potiskajo v drugi plan. Upamo, da bo oblikovanje evropske garancijske sheme tudi slovenskim podjetjem omogočilo hitrejši in ugodnejši dostop do kreditov. Dosedanje izkušnje namreč kažejo, da so tovrstni krediti slovenskim podjetjem nedostopni. Glavni krivec za to so preveč birokratizirana pravila, pri katerih kljub opozorilom vztraja slovenska vlada. Slovenska podjetja torej težje in dražje pridobijo protikrizne kredite pri bankah. Državna nadomestila pa podjetja prejemajo skoraj dva meseca po nastalih stroških, ob stalni grožnji vračanja prejete pomoči. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov ponovno poudarjamo, da podpiramo sodelovanje Slovenije v evropskem garancijskem mehanizmu. Vlado pa opozarjamo, da bo pomoč do slovenskih podjetij prišla le v primeru, če bo tudi vlada sama opravila domačo nalogo in zagotovila postopke, da državne pomoči in poroštva ne bodo le porabljena, temveč tudi pravočasno plasirana do vseh, ki se v teh časih trudijo ohraniti svojo dejavnost in zaposlenost.
Hvala lepa. Monika Gregorčič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo Predlog zakon o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu. Ocenjujemo, da gre za enega od dobrih ukrepov, ki bo na ravni evropskih držav članic pripomogel k hitrejšemu okrevanju gospodarstva po epidemiji. Evropska komisija preplet vseh sprejetih proticikličnih ukrepov opisuje kot tri varnostne mreže. Inštrument SURE je varnostna mreža za delavce, sklad v okviru Evropske investicijske banke je varnostna mreža za podjetja, posojila iz evropskega mehanizma za stabilnost pa so varnostne mreže za države. Ta celoten fiskalni sveženj znaša skupaj kar 540 milijard evrov. Ukrep pomoči podjetjem povečuje vlogo Evropske investicijske banke preko jamstvenih shem Evropskega investicijskega sklada in preko ustanovitve omenjenega Panevropskega jamstvenega sklada v višini 25 milijard evrov. Z mobilizacijo dodatnega financiranja iz zasebnega sektorja pa se želi ustvariti kar do 200 milijard evrov pomoči za gospodarstvo. Sklad zagotavlja jamstva nacionalnim in lokalnim bankam ter drugim finančnim posrednikom, da se omogoči financiranje tudi malim in srednje velikim podjetjem, ki bi zaradi krize težje pridobila posojila. Podjetja tako lahko za financiranje zaprosijo pri skladu neposredno ali pri finančnih institucijah v svojih državah. Sodelujoče države pa skladu zagotavljajo jamstva, sorazmerna z njihovim deležem v EIB. Jamstva držav bodo tako pokrivala morebitne izgube, ki se lahko pojavijo pri poslovanju EIB. Rok za prijave in odobritve projektov je časovno omejen do 31. marca 2021 z možnostjo podaljšanja za 6 mesecev; je pa predvideno, da bodo članice sklada zagotavljale jamstva do 31. decembra 2037. V Poslanski skupini SMC se strinjamo, da mora Slovenija, čeprav je zaenkrat likvidnostni položaj našega gospodarstva sorazmerno dober, zaradi možnega nadaljevanja krize omogočiti podjetjem dostop tudi do novih jamstvenih shem. Zato se tudi naša država pridružuje temu Panevropskemu jamstvenemu skladu, čeprav ni med prvimi. Sklad sicer deluje od oktobra leta 2020, ko so se mu pridružile države članice, ki skupno tvorijo več kot 90 % kapitala Evropske investicijske banke. Evropska komisija pa je šele v decembru lani odobrila ustanovitev sklada oziroma ugotovila, da je njegovo delovanje v skladu s pravili o državnih pomočeh. Težko pa je napovedovati, ali in v kolikšni meri se bodo naša podjetja in finančni posredniki sploh posluževali tega ukrepa. Tudi zato, ker smo v Sloveniji zaradi velikih fiskalnih spodbud tako prebivalstvu kot podjetjem in zaradi že dopolnjene nacionalne jamstvene sheme v okviru protikoronske zakonodaje v drugačnem položaju kot druge članice Evropske unije. Da je naše gospodarstvo v razmeroma dobri kondiciji, je zaznati tudi iz poročil Banke Slovenije. Ta poročila kažejo, da se financiranje podjetij z bančnimi posojili krči, pri bankah pa naraščajo vloge podjetij, ki imajo naravo likvidnostne rezerve v času krize, kasneje pa bodo lahko vir za nove investicije. Zato v Poslanski skupini SMC razmišljamo tudi v smeri, da bi bilo za podjetja koristno podaljšanje nacionalnega jamstvenega ukrepa iz tako imenovanega sedmega PKP, ki se izteče novembra letos. Kot že omenjeno, pa v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog danes obravnavanega predloga zakona podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVI ZAKONA O DRŽAVNI UPRAVI V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Imamo predstavnika Vlade tu? Morali bi biti pripravljeni. Če ga nimamo [[…]] Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva ima besedo Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati, stališče bo predstavil kolega Andrej Černigoj.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes na predlog treh ministrstev sprejemamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o državni upravi z jasnim ciljem učinkovitega izvajanja nalog posameznih ministrstev, ki ga v Novi Sloveniji pozdravljamo in podpiramo. Prva dopolnitev sega na področje Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, kjer se kot delovno področje tega ministrstva posebej izpostavlja tudi lesarstvo. S sprejetjem Akcijskega načrta za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige v Sloveniji do leta 2020, ki je bil sprejet že leta 2012 s pomenljivim podnaslovom Les je lep, je Vlada Republike Slovenije slovensko lesnopredelovalno industrijo umestila med strateško pomembne in perspektivne gospodarske panoge. Slovenija je za Finsko in Švedsko tretja najbolj gozdnata država v Evropski uniji, kjer letno priraste skoraj 9 milijonov kubičnih metrov lesa. Čeprav je lesna industrija v vzponu, tega naravnega bogastva še ne izkoriščamo v zadostni meri. V Novi Sloveniji zagovarjamo preusmeritev lesnega gospodarstva v predelavo nizkoogljičnih materialov, ki omogočajo energijsko samooskrbo in okolju prijazno zeleno industrijo. V Sloveniji se premalo zavedamo izjemnega pomena lesne panoge pri zagotavljanju večje samooskrbe in samozadostnosti. Ker želimo lesarstvu vrniti širši družbeni pomen, podpiramo aktivnosti za sistematično podporo domači lesnopredelovalni industriji, pri čemer je eden od pomembnejših mejnikov ustanovitev Direktorata za lesarstvo, katerega prednostne naloge so spodbujanje nastajanja in povezovanja lesarskih podjetij z institucijami znanja ter s kreativnimi industrijami, spodbujanje domačih javnih in zasebnih investicij, usmerjanje sredstev Evropske unije, podpora prodoru lesarskih podjetij na tuje trge in promocijske aktivnosti za povečanje rabe lesa. Krščanski demokrati v prihodnosti pričakujemo aktivno pomoč države lesarski industriji tudi z odpravo birokratskih ovir pri pridobivanju raznih dovoljenj, kjer časovna komponenta resno ovira razvoj lesarstva na Slovenskem. Druga sprememba ureja prenos pristojnosti vojnih grobišč z Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na Ministrstvo za obrambo, kjer se bo v ta namen ustanovilo Upravo za vojaško dediščino, ki bo delovala v sestavi ministrstva. V Republiki Sloveniji je bil leta 2003 sprejet Zakon o vojnih grobiščih, leta 2015 pa Zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev. Dejstvo je, da Republika Slovenija dolgo ni razvijala ustanove, ki bi se ukvarjala s prikritimi vojnimi grobišči. Pod vlado Boruta Pahorja leta 2010 pa je bila Služba za vojna grobišča celo razpuščena. In prav na današnji dan, prav danes mineva dvanajst let od odkritja grobišča v Hudi jami. Sodobni trendi razvoja vojaškozgodovinske stroke doma in v tujini priporočajo povezavo muzejske, raziskovalne in izobraževalne dejavnosti, ker le tako lahko ohranimo vojaško kulturno dediščino. Zato v Novi Sloveniji pozdravljamo razdelitev Uprave za vojaško dediščino na tri stebre, in sicer muzealno dejavnost, skrb za vojna grobišča ter nenazadnje zelo pomembno področje – veterane. V luči nevidnega sovražnika in s tem novih dejstev ob vstopu v državo ter ob slabem upravljanju nepremičnin na območju mejnih prehodov pozdravljamo zadnjo dopolnitev, da Ministrstvo za notranje zadeve postane v obdobju do 1. januarja 2022 upravljavec teh nepremičnin. Če za konec strnemo stališče, Nova Slovenija – krščanski demokrati soglasno podpiramo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o državni upravi. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, kolegice poslanke in kolegi poslanci, vabljeni gostje! Državna uprava predstavlja del javne uprave in bi jo lahko označili kot instrument države za opravljanje njene funkcije. Na centralni ravni to funkcijo opravljajo predvsem vlada in ministrstva. 14. člen Zakona o državni upravi določa, da se ministrstva ustanovijo za opravljanje upravnih nalog na enem ali več upravnih področjih. V skladu s tem so določena tudi delovna področja posameznih ministrstev. Predlog zakona prinaša spremembe na delovnih področjih določenih ministrstev. Gre za Ministrstvo za obrambo, Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Predlagatelji pri tem navajajo, da bodo predlagane spremembe pozitivno vplivale na delovanje in izvajanje nalog prej omenjenih ministrstev. Torej se v delovno področje Ministrstva za obrambo vključuje področje vojnih invalidov, vojnih veteranov in žrtev vojnega nasilja ter vojnih grobišč. Sedaj ta področja spadajo v pristojnost Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Sprva je predlog zakona predvideval prenos pristojnosti na Ministrstvo za obrambo izključno na področju vojnih grobišč. S kasnejšimi dopolnitvami pa se je dodalo še področje vojnih invalidov, vojnih veteranov in žrtev vojnega nasilja. Pri tem se postavlja vprašanje, zakaj se iz pristojnosti Ministrstva za delo, družbino, socialne zadeve prenaša področje vojnih invalidov. Res je, da tak status izhaja zaradi opravljanja vojaških dolžnosti, vendar nas v SAB skrbi, kaj bo to pomenilo za pravice vojnih invalidov v sklopu invalidskega varstva, socialnega varstva in politike zaposlovanja invalidov. Predlog prinaša dopolnitev tudi na delovnem področju Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. V zakonu namreč do sedaj lesarstvo ni bilo posebej izpostavljeno kot delovno področje Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, čeprav je ministrstvo že sedaj opravilo številne naloge iz tega področja. Med drugim je bil na podlagi akcijskega načrta za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige v Sloveniji v okviru MGRT že leta 2015 ustanovljen Direktorat za lesarstvo. S tem se je lesnopredelovalna industrija umestila med strateško pomembne in perspektivne gospodarske panoge. Dodatna dopolnitev predloga zakona, predlagana na seji odbora, pa predvideva prenos področja upravljanja nepremičnin na območju mejnih prehodov v upravljanje Ministrstva za notranje zadeve. Če bo to pomenilo, da se bo omenjena infrastruktura, ki je povečini precej zanemarjena, uredila in posodobila, v SAB tako rešitev pozdravljamo. V SAB se strinjamo, da je prav, da se nekatere sorodne naloge oziroma pristojnosti združijo na enem mestu, kar bo seveda vplivalo na bolj transparentno delovanje celotne vlade, vendar je ob tem treba biti previden, še posebej kadar se prenašajo področja obravnavanja najranljivejših skupin in njihovih pravic. V Poslanski skupini SAB predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Državna uprava je v funkcionalnem oziroma materialnem smislu področje državnih dejavnosti, ki se ukvarja z neposrednimi izvrševanjem zakonov in drugih predpisov. To počne s sprejemanjem posameznih upravnih aktov in z izvajanjem strokovnih storitev ter materialno-tehničnih opravil; v formalnem oziroma organizacijskem smislu pa je sistem državnih in javnih inštitucij, ki izvajajo javna pooblastila. Učinkovitost delovanja posameznih podsistemov je odvisna od tega, kako jih znajo nosilci najvišjih pooblastil upravljati, racionalizacij in večjih smotrnosti ni mogoče ustvariti s hitrimi rezi, ampak postopno med posameznimi sektorji. Predlagana novela Zakona o državni upravi zasleduje tako zastavljene cilje. Predlagane so spremembe organizacijske strukture in delovnih področjih na treh ministrstvih, in sicer na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, na Ministrstvu za obrambo ter na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Področje obravnave vojnih grobišč bo z organizacijsko spremembo preneseno z Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na Ministrstvo za obrambo. Prav tako bodo prenesena delovna področja, namenjena vojnim invalidom, vojnim veteranom in žrtvam vojnega nasilja. Ministrstvo za obrambo je tisto, kjer že sedaj urejajo njihove statuse in pravice. Poenostavitev in predvidena učinkovitost dela bosta tako doseženi s smiselno povezavo sorodnih področij znotraj enega ministrstva. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo se z zakonsko spremembo formalizira vzpostavljena struktura, katere konstitutivni del je tudi Direktorat za lesarstvo. Svoje spodbujevalne in sofinancerske politike izvršuje v okviru odločitve o lesnopredelovalni industriji kot strateško pomembni in perspektivni gospodarski panogi. Slovenija spada med najbolj gozdnate države v Evropi. Po podatkih Zavoda za gozdove znaša površina gozdov nekaj manj kot milijon in 200 tisoč hektarjev oziroma več kot polovico površine države. Drugače povedano, gozdnatost Slovenije je 58-odstotna, letni prirastek lesa pa se ocenjuje na 8 milijonov in 800 tisoč kubičnih metrov. Prav tako ne gre spregledati, da je 21 % gozdov v lasti države, 3 % v lasti občin in 76 % v zasebni lasti. Večje in strnjene gozdne posesti državnih gozdov omogočajo ekonomično in lažje gospodarjenje. Problem pa je razdrobljena zasebna gozdna posest. Po zadnjih podatkih je v Sloveniji že 286 tisoč gozdnih posesti, ki jih ima v lasti kar 413 tisoč lastnikov oziroma solastnikov. Tako obsežna razdrobljenost otežuje strokovno delo in optimalno izrabo lesa v zasebnih gozdovih. Poslanci Poslanske skupine Desus podpiramo prizadevanja Direktorata za lesarstvo glede sistemskega razreševanja te pomembne gospodarske panoge. Rast je na tem področju treba pospeševati z razvojnimi politikami pa tudi s fiskalnimi ukrepi. Poskrbeti moramo, da bo rast kakovostna. Kakovostna pa je rast, ki temelji na uporabi domačih surovin, proizvodnih investicijah v sposobnost proizvajanja izdelkov z višjo dodano vrednostjo in na trdni strukturi kvalitetnega izvoza. Predlog novele Zakona o državni upravi bomo poslanci Poslanske skupine Desus podprli. Hvala.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je prižgal zeleno luč predlogu zakona o državni upravi, kjer se med seboj prepletajo tri ministrstva. Spreminja se področje dela Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti; Ministrstva za obrambo ter Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Pametno se nam zdi, da so koalicijske stranke z amandmajem predlagale, da se poleg pristojnosti na področju vojnih grobišč prenese na Ministrstvo za obrambo tudi delovno področje, ki zadeva vojne invalide, vojne veterane ter žrtve vojnega nasilja. Kot vemo, varstvo vojnih grobišč v Republiki Sloveniji in vojnih grobišč slovenskih žrtev v tujini urejata Zakon o vojnih grobiščih in Zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev. Tako imamo vojna grobišča iz 1. in 2. svetovne vojne ter prikrita vojna grobišča. Velika večina vojnih grobišč je tudi dodatno zaščitena in se jih opredeljuje kot arheološko ostalino. Služba za vojna grobišča je bila leta 2010 celo razpuščena. V noveli zakona je predvidena tudi ustanovitev Uprave za vojaško dediščino kot organa v sestavi ministrstva, glede česar imajo nekateri na levi strani rahle pomisleke. Ministrstvo za obrambo bo pod svoje okrilje prevzelo tudi določeno število ustreznih javnih uslužbencev. Pri določitvi letnega programa varstva posameznega vojnega grobišča poleg državnega in kulturnozgodovinskega pomena ministrstvo upošteva tudi alternativno vključitev teh objektov v turistične, kulturne ter druge aktivnosti določenega kraja. Septembra lani sta tako minister za obrambo in direktor Parka vojaške zgodovine Pivka podpisala pogodbo o sofinanciranju delovanja parka v letih 2020 in 2021, in sicer v obsegu po 200 tisoč evrov vsako leto. Park je nedvomno primer dobre prakse, kjer predstavlja pomemben dejavnik ohranjanja nacionalnega vojaškozgodovinskega spomina, hkrati pa tudi pomemben partner pri promociji naše Slovenske vojske pri domačih in tudi pri tujih obiskovalcih. Tako smo dejansko priča izjemnemu obrambno-varnostnemu, izobraževalnemu, gospodarskemu in nacionalnemu vidiku. Pohvalimo se lahko tudi s tem, da je edini muzej v Republiki Sloveniji z večjo stalno razstavo, posvečeno prav osamosvojitvi naše države. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo bo odslej poleg ostalih teh taksativno naštetih nalog opravljalo tudi naloge na področju lesarstva. Ne smemo pozabiti, da od leta 2015 že deluje Direktorat za lesarstvo. Dejstvo, mimo katerega ne moremo, je, da je Republika Slovenija z zapostavljanjem lesne industrije, ki je bila tako rekoč na stranskem tiru, v zadnjih desetletjih izgubila okoli 10 milijard evrov. Slednje kažejo podatki in študije, ki so podlaga za pripravo strategije lesne industrije do leta 2027. Podatki o izvozu nam tudi pokažejo, da Slovenija še zmeraj izvozi preveč posekanega lesa. Posledice se kažejo v zmanjševanju števila zaposlenih v lesni in pohištveni panogi. Kar se tiče lesa, se tudi premalo uporablja za energetsko obnovo objektov in novogradenj. Zato potrebujemo konkretne ukrepe in aktivnosti za pospešen razvoj lesnopredelovalne panoge v naši državi. Če na koncu vse skupaj strnem, bo predlog zakona ugodno vplival na gospodarstvo prav zaradi večje učinkovitosti in bolj transparentnega delovanja državne uprave. Hvala.
Hvala lepa. Janez Moškrič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Na podlagi predloga Vlade in sprejetih amandmajev na Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo so pred nami štiri spremembe omenjenega zakona, ki se nanašajo na delovanje Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Zaradi povečane konkurenčnosti gozdno-lesne verige in dejstva, da je Slovenija lesnopredelovalno verigo umestila kot strateško panogo, se sedaj tudi zakonsko opredeljuje področje lesarstva kot delovno področje Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Veliko je bilo že povedanega o lesarstvu, pa vendar, ko se govori o zeleni gradnji, lesni, to ne pomeni, da lepo hlodovino odpeljemo v sosednje države, nazaj pa pripeljemo vakuumsko zapakirane polizdelke, s katerimi gradimo. Se pravi področje, ki ga je treba še bolj temeljito urediti. Zakon o vojnih grobiščih je bil v Republiki Sloveniji sprejet v letu 2003. Zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev pa šele v letu 2015. Vsebinski nosilec zakona o vojnih grobiščih je do uveljavitve te spremembe Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Republika Slovenija ni razvila ustanove, ki bi se ukvarjala z vojnimi grobišči. Služba za vojna grobišča pa je bila leta 2010 razpuščena. Področje prikritih vojnih grobišč in pokopa žrtev je v pristojnosti Komisije Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč. Podporo zagotavlja Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. S spremembo 35. člena Zakona o državni upravi nalagamo Ministrstvu za obrambo poleg nalog na področju obrambnega sistema, sistema varovanja pred naravnimi in drugimi nesrečami tudi področje vojnih invalidov, vojnih veteranov in žrtev vojnega nasilja ter vojnih grobišč. Vse to bo delovalo pod okriljem Uprave za vojaško dediščino, ki že sedaj strokovno skrbi za ohranjanje vojaške kulturne dediščine ter se trudi za razvoj in sodelovanje vseh akterjev. S 5. členom spremembe Zakona o državni upravi urejamo status nepremičnin na področju mejnih prehodov, saj postane Ministrstvo za notranje zadeve upravljavec vseh nepremičnin, razen mejnih prehodov. S to spremembo je Ministrstvo za javno upravo prisluhnilo lokalnim skupnostim in dejanskim potrebam državnih organov. Predlagane spremembe sledijo tudi mednarodnim ureditvam na področju vojnih grobišč in urejanju stratusa veteranov. Zavedati se moramo, da kljub oddaljeni časovni cilj večine dogodkov v Republiki Sloveniji nismo uspeli dostojno urediti tega področja. Za zgled naj nam bodo države Evropske unije, ki temeljijo na etosu Antigone in spoštovanju vsakega človeškega življenja ter dostojanstva. V Slovenski demokratski stranki podpiramo vse predlagane spremembe.
Hvala lepa. Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane in spoštovani! Marsikaj kliče po spremembah v Zakonu o državni upravi. Na primer tisti del, ki precej neposrečeno, pravzaprav škodljivo ureja upravljanje informacijsko-komunikacijskih sistemov državne uprave. Vladi pa se trenutno eden največjih problemov zdi umeščenost področja vojnih grobišč v okvir Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. V Listi Marjana Šarca sicer menimo, da je umestitev tega področja v okvir Ministrstva za obrambo vsebinsko smiselna; v oči pa bodejo nadaljnji načrti vlade. Obrazložitev, da bo zaradi predlaganih sprememb in dopolnitev izvajanja nalog obeh ministrstev in s tem tudi vlade učinkovitejše in bolj transparentno, je tako klišejska, da bi jo mirne duše lahko tudi izpustili. Še manj pa se je vlada potrudila pri obrazložitvi, zakaj je potrebno ustanavljanje Uprave za vojaško dediščino kot organa v sestavi Ministrstva za obrambo. V gradivu piše, da zato, ker takšne uprave še nimamo. To je ta obrazložitev. Torej nobene obrazložitve, nobene utemeljitve; samo da hočejo ustanoviti še eno administrativno telo, za katerega iz predlaganega zakona ne razberemo, kaj bo pravzaprav ta uprava počela. In seveda tega tudi danes nismo izvedeli, ker se predstavnikom Vlade očitno zdi izpod časti priti pred poslance Državnega zbora in vsaj približno razložiti vsebino zakonskih sprememb. Je pa res, da v tem primeru kaj bistvenega tudi nimajo za povedati. Iz naslova sicer lahko razberemo, da bo Uprava skrbela za vojaško dediščino. Vlada lahko takšne administrativne tvorbe ustanavlja sama, brez parlamenta, jasno pa je, da ustanovitev neke uprave še zdaleč ni brez finančnih posledic in nujno za seboj potegne tudi zaposlovanje. Zatrjevanje predstavnika Vlade na seji odbora, da to ne pomeni novih zaposlitev, morda le kakšne, nas v Listi Marjana Šarca ne prepriča. Izkušnje kažejo, da so obljube, kako bodo v takšno upravo pritegnili obstoječe kadre iz državne uprave, precej za lase privlečene, saj se v takih primerih vse organizacijske enote pridušajo, da so kadrovsko tako podhranjene, da bi še same potrebovale dodatne zaposlitve. In seveda je to ustvarjanje še enega vodilnega delovnega mesta za zadovoljevanje kadrovskih apetitov vladajoče koalicije. Kljub smiselnosti umestitve področja vojnih grobišč, vojnih invalidov, vojnih veteranov in žrtev vojnega nasilja v okvir Ministrstva za obrambo, se je težko znebiti občutka, da vlada počne to predvsem za to, ker potrebuje podlago za ustanovitev Uprave za vojaško dediščino, za katero niti ne vemo, kaj bo delala; vsekakor pa bo to dober poligon za zaposlovanje in zadovoljevanje kadrovskih apetitov.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! S predlagano novelo Zakona o državni upravi se dopolnjuje člen, ki ureja delovno področje Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, in sicer tako, da se v delokrog omenjenega ministrstva vpiše tudi področje lesarstva. Na Ministrstvu za gospodarstvo že danes deluje Direktorat za lesarstvo, ki skuša z različnimi aktivnostmi povečati konkurenčnost lesarske panoge. Slovenija, bogata z lesom, v tej panogi trenutno še ne dosega višje dodane vrednosti, kot bi jo lahko. Drugo področje, katerega ureja obravnavana novela zakona, pa posega na prenos nalog s področja vojnih grobišč iz Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na Ministrstvo za obrambo. Prenos pristojnosti med ministrstvi v zvezi z vojnimi grobišči je že stara pobuda, ki je nastala v mandatu, ko smo Socialni demokrati vodili oba resorja, tako resor sociale in obrambe. Socialni demokrati menimo, da je prenos pristojnosti področja veteranstva, ki se je zgodil v obdobju 2014 in 2015, in vojaških grobišč kot celoto na eno mesto z vidika upravljanja področja in racionalnosti smiseln. Kar pa zadeva organizacijsko enoto, to je organ v sestavi Ministrstva za obrambo, ki bi bila pristojna za upravljanje tega področja veteranskih organizacij in vojnih grobišč, pa je po naše mnenju predimenzionirana. Samo vsebinsko področje, obseg dela in število zaposlenih ne izkazuje kriterijev za ustanovitev organa v sestavi, čeprav vlada lahko z uredbo na podlagi 21. člena Zakona o državni upravi ustanovi takšen upravni organ za opravljanje nalog na področju javnih služb. Menimo, da v tem primeru ne gre za tako posebej specialne naloge niti ne za posebno zahtevne strokovne samostojnosti pri opravljanju nalog, še posebej, če ta predlog primerjamo z organi v sestavi, kot so Generalštab Slovenske vojske, Upravo Republike Slovenije za zaščito in reševanje ter obema inšpektoratoma. Zavedamo se sicer širokega spektra nalog, ki jih opravlja Direktorat za obrambne zadeve oziroma Sektor za vojaške zadeve kot notranja organizacijska enota omenjenega direktorata, ki izvaja postopke, ki se nanašajo na sofinanciranje dejavnosti ter podeljevanje statusa društva v javnem interesu in zvezam na področju vojnih veteranov ter društvom v javnem interesu na področju obrambe. Menimo pa, da bi bilo vendarle treba vložiti še nekaj napora v to, da se pristojnosti področja veteranskih organizacij, vojnih grobišč in nenazadnje tudi področja vojaške dediščine ustrezno umesti v področje resorja Ministrstva za obrambo, kot pa je danes predlagano s predlagano novelo. A kljub vsemu in kljub navedenim pomislekom bomo predlagano novelo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
V Poslanski skupini SMC novelo zakona podpiramo. Z novelo so predlagane spremembe delovnih področij na treh ministrstvih, in sicer na ministrstvu za delo, za obrambo in gospodarstvo. Kar zadeva spremembe na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki ga vodi SMC, želimo opozoriti, da gre pri spremembi delovnega področja ministrstva sicer za manjšo dopolnitev, je pa ta manjša dopolnitev na simbolni ravni za nas zelo pomembna, saj se v delovno področje ministrstva na zakonski ravni uvršča tudi področje lesarstva. S sprejetjem Akcijskega načrta za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige je bila slovenska lesnopredelovalna industrija že leta 2012 uvrščena med strateško pomembne in perspektivne gospodarske panoge. Na podlagi tega načrta smo v SMC v vladi mandata 2014–2018, ki smo jo vodili, pospešili aktivnosti za sistematično podporo lesnopredelovalni industriji. Takratna vlada je zaradi zastoja pri izvajanju akcijskega načrta želela ustvariti boljše pogoje za oživitev panoge, prvi korak v tej smeri pa je bila ustanovitev Direktorata za lesarstvo. Vlada je s spremembo področne uredbe v okviru MGRT ustanovila direktorat s 1. julijem 2015. To pa je bil tudi prvi korak za pričetek oživitve panoge. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo torej že opravlja naloge na področju lesarstva, le da to v zakonu do zdaj ni bilo posebej izpostavljeno. Zakaj želimo v SMC to izpostaviti danes? Minister Zdravko Počivalšek je večkrat poudaril, da je treba panogi lesarstva posvetiti več pozornosti in bolj izkoristiti naravne vire države. Oživitev lesne industrije oziroma celotne verige, od gozda do žage in na koncu pohištvene industrije, je tudi eden od ukrepov te vlade za gospodarsko rast. MGRT je z ustanovitvijo Direktorata za lesarstvo pristopil k sistemskemu reševanju problematike in od leta 2015, ko je bil ustanovljen, se že beležijo pozitivni rezultati na tem področju, saj se je povečalo število lesnih podjetij za 14 %, prihodki lesne panoge za 35 in dodana vrednost na okoli 36 tisoč evrov na zaposlenega. Cilji so še večji, in sicer povečanje domače predelave hlodovine na 3 milijone kubičnih metrov letno. Država želi doseči tudi 30-odstotni delež lesa v javnih stavbah, 15 tisoč zaposlenih v panogi in povečanje prodajne realizacije na 2,5 milijarde evrov letno. Da ne omenjamo še pozitivnega okoljskega vpliva, na znižanje emisij toplogrednih plinov. Direktorat izvaja različne podporne ukrepe, s katerimi so v zadnjih letih podelili okrog 15 milijonov evrov za spodbujanje investicij in programov, vpliva na oblikovanje zakonodaje za spodbujanje lesne gradnje, kot je uredba o zelenih javnih naročilih in podobno. Sprememba v predlogu zakona bo direktoratu dala zakonski pravni okvir za nadaljnje delovanje tako v tej kot tudi v prihodnjih vladah. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se strinjamo tudi s tem, da se področje vojnih grobišč, ki je trenutno umeščeno na ministrstvo za delo, prenese na Ministrstvo za obrambo. Le-to namreč namerava ustanoviti nov organ v sestavi, in sicer Upravo Republike Slovenije za vojaško dediščino. Po naši oceni je smiselno, da se v okviru delokroga uprave povežejo muzejske, raziskovalne, izobraževalne dejavnosti ter ohranjanje in skrb za vojna grobišča kot vojaško kulturno dediščino. Poleg tega je bilo z amandmajem na seji matičnega delovnega telesa predlagano, da se na omenjeno upravo prenese tudi področje vojnih invalidov, vojnih veteranov in žrtev vojnega nasilja, saj gre za vsebine, ki po svoji naravi bolj sodijo na Ministrstvo za obrambo kot na ministrstvo za delo; poleg tega pa ta že sedaj ureja status vojnih invalidov in seveda tudi njihove pravice. Sicer pa v SMC opozarjamo, da zgolj sprememba Zakona o državni upravi za ureditev celovitega varstva in skrbi za vojna grobišča ne bo zadostna. Kot veste, je država dolžna skrbeti tako za varstvo vojnih grobišč kot tudi varstvo prikritih vojnih grobišč. Leta 2003 je bil sprejet Zakon o vojnih grobiščih, leta 2015 pa še Zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev. Varstvo je z Zakonom o vojnih grobiščih v pristojnosti MDDSZ oziroma po novem MORS, varstvo prikritih pa še vedno v pristojnosti MGRT, zato bomo v SMC predlagali, da se na Upravo za vojaško dediščino oziroma MORS prenese tudi pristojnost za varstvo prikritih vojnih grobišč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav! Reorganizacija državne uprave je priljubljeno opravilo vseh vlad. Najpogosteje ne zato, ker bi s tem želeli izboljšati delovanje državne uprave, temveč zaradi drugih interesov in želja. Pred nami je vzorčen primer ustanavljanja novega organa – Uprave za vojaško dediščino z namenom združevanja različnih funkcij, a vse v smeri predvsem odpiranja novih delovnih mest za zaslužne kadre določene stranke. Iz obrazložitve namreč ni povem jasno, zakaj bi bile takšne spremembe zakona nujne. Če še lahko razumemo, da je dopolnitev nalog na Ministrstvu za gospodarskih razvoj in tehnologijo potrebna, saj ima lesarstvo celo svoj direktorat, pa ne vidimo potrebe, da se ustanavlja novo upravo na Ministrstvu za obrambo za področje, kot je urejanje grobišč. Že med dosedanjim postopkom se je pokazalo, da se želi izvorni ideji spremembe zakona čim več dodati. Amandma koalicijskih strank, ki je bil sprejet na matičnem odboru, je tako še bolj bizaren, saj izvorno pristojnost Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, kot so vojni invalidi in veterani, prenaša na Ministrstvo za obrambo. Gre za področje sociale, povezano tudi s socialnimi transferji. Posledice invalidnosti so za vse invalide enake, ne glede na vzrok invalidnosti, zato je bila dosedanja ureditev bolj smiselna. Takšno drobljenje s prenašanjem pristojnosti na drugo ministrstvo je lahko samo politično motivirano. Ustanovil se bo nov organ v sestavi, ki ga bo Nova Slovenija napolnila s svojimi kadri; vse v smeri lažne debirokratizacije države, predvsem pa v smeri prikazovanja izjemnosti militarističnih dejavnosti, ki jih je treba kot take izvzeti iz drugih podsistemov in združiti pod enotnim promotorjem militarizma – Ministrstvom za obrambo. V Levici menimo, da spremembe zakona niso potrebne. Zakonu ostro nasprotujemo, saj je v nasprotju s področno organiziranostjo državne uprave, kar kaže, da gre za potencialno zlorabo za politično kadrovanje in ideološko usmeritev novega organa, saj je pogled stranke Nova Slovenija, ki trenutno vodi Ministrstvo za obrambo, na osvobodilni boj o 2. svetovni vojni zelo vprašljiv. V svojih pogledih pogosto zastopa in opravičuje kolaborantske vojaške enote, tako imenovane domobrance, ki so delovali pod poveljstvom zločinske nacistične parapolicijske strankarske organizacije SS. Upravičeno lahko domnevamo, da bodo novo upravo izkoristili za propagando med privrženci slovenskemu narodu sovražnih vojaških enot, kajti eno je pieteta do vseh mrtvih, drugo pa je zloraba mrtvih za politične cilje. Takšen zakon je nepotreben, škodljiv in omogoča predvsem prikrito strankarsko kadrovanje ter posledično strankarsko propagando, zato bomo v Levici glasovali proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OSEBNI IZKAZNICI V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ki ga ni. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, stališče bo predstavil mag. Andrej Rajh.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice poslanke in kolegi poslanci ter spoštovana vlada, kjerkoli že ste! Temeljni cilj novele Zakona o osebni izkaznici je uskladitev z evropskim pravnim redom. Evropska uredba s področja varnosti osebnih izkaznic namreč narekuje državam članicam, da do 2. avgusta 2021 uskladijo zakonodajo s področja biometričnih osebnih izkaznic. To je torej zadnji rok, ko bo morala Slovenija začeti izdajati biometrične osebne izkaznice. Varnostne ravni nacionalnih osebnih izkaznic, ki jih izdajo države članice, se med seboj precej razlikujejo. Takšne razlike povečujejo tveganje ponarejanja in zlorabe dokumentov. To je bilo tudi vodilo Evropske unije pri poenotenju pravil glede osebnih izkaznic v vseh državah članicah. Nova osebna izkaznica bo vsebovala čip, na katerem bo shranjen zapis dveh prstnih odtisov in fotografija imetnika osebne izkaznice. Uporaba biometričnih podatkov na pomnilniškem mediju bo omejena izključno na preverjanje verodostojnosti osebne izkaznice in istovetnosti imetnika pri prehajanju državne meje. Takšne osebne izkaznice, tudi z odvzemom prstnih odtisov, se bodo izdajale državljanom po dopolnjenem 12. letu starosti. V Sloveniji se že od leta 2006 izdajajo biometrični potni listi, zato novela sledi rešitvam, ki so že določene v Zakonu o potnih listinah. Uredba namreč določa, da je treba biometrične podatke shranjevati varno in le do prevzema dokumenta, v vsakem primeru pa največ 90 dni od datuma prevzema dokumenta, potem se morajo biometrični podatki takoj izbrisati oziroma uničiti. Ob tem pa se bo splošna uporabnost osebne izkaznice povečala za nastopanje v pravnem prometu, saj bodo dodani podatki o državi in kraju rojstva ter pošti in poštni številki. Osebna izkaznica se bo odslej lahko uporabljala tudi kot sredstvo elektronske identifikacije. Omogočila bo prijavo na storitve e-uprave, elektronsko podpisovanje in uporabo osebne izkaznice kot nadomestilo kartice za zdravstveno zavarovanje, če bodo uporabniki to želeli. Pri tem v SAB podajamo predlog, da se po vzoru sosednjih držav, na primer Avstrije, preveri možnost, da je kartica zdravstvenega zavarovanja tudi hkrati evropska kartica zdravstvenega zavarovanja. Med zakonodajnim postopkom so se ravno zaradi razširjenosti uporabe osebne izkaznice pojavili nekateri pomisleki glede določene starosti, predvsem z vidika varstva koristi otroka. Zakonodajno-pravna služba je opozorila, da obstaja možnost določenih tveganj, če bo elektronska identiteta, vezana na osebno izkaznico, podeljena otrokom že po dopolnjenem 12. letu starosti. Tudi v SAB se strinjamo, da bi bilo bolj primerno določiti starost pri petnajstih letih, vsaj za elektronsko identifikacijo. Poslovno sposobnost namreč lahko pridobijo le osebe, ki so dopolnile vsaj 15 let. Predlog zakona tudi jasno določa primere, v katerih ob vložiti vloge za osebno izkaznico otroka ni potrebno soglasje obeh staršev. Novela bo tako zagotovila tudi preprečevanje zlorabe identitete, saj bo ob vložitvi vloge za izdajo osebne izkaznice fotografija posameznika preverjena na podlagi drugih fotografij, ki jih je v preteklosti že predložil za namen izdaje osebnega dokumenta. Bolj ustrezno se ureja tudi zavrnitev izdaje osebne izkaznice, začasna razveljavitev in izdaja osebne izkaznice s prepovedjo prehoda državne meje. Takšna osebna izkaznica bo vsebovala tudi posebno oznako, ki bo policistom na meji omogočila vpogled v podatke. V SAB se zavedamo, da je varstvo osebnih podatkov izjemnega pomena, še posebej je to načelo treba upoštevati pri sprejemanju zakonov, ki spreminjajo ureditev na področju osebnih podatkov. Varstvo osebnih podatkov mora biti zagotovljeno vsakomur, podatki pa se lahko obdelujejo, če je to zakonito in pošteno. V Poslanski skupini SAB predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Z osebnimi dokumenti se izkazujeta identiteta in državljanstvo posameznika. Veljavni osebni dokumenti, s katerimi se v Republiki Sloveniji dokazuje istovetnost oziroma identiteta posameznika, so javne listine, opremljene s fotografijo, ki jih izdaja državni organ. Osebna izkaznica je najbolj razširjen osebni dokument. Njegova prilagoditev potrebam in razvoju digitalizacije vsakdanjega življenja prinaša dodatek, saj se običajni podobi obraza dodaja še prstni odtis, ki bo kot biometrični podatek na pomnilniškem mediju shranjen v obliki kriptiranega oziroma šifriranega zapisa. Novela poleg zajema biometričnih podatkov ob vlogi določa tudi: starostno mejo najmanj 12 let za zajem prstnih odtisov; izdajo osebne izkaznice z veljavnostjo enega leta, če zajem prstnih odtisov začasno ni mogoč; hrambo prstnih odtisov v evidenci izdanih osebnih izkaznic do vročitve osebne izkaznice ter uporabo biometričnih podatkov na pomnilniškem mediju, ki je omejena izključno na preverjanje verodostojnosti osebne izkaznice in istovetnosti njenega imetnika pri prehajanju državne meje. Poslanci Poslanske skupine Desus ocenjujemo kot koristen dogovor med Ministrstvom za javno upravo in Zavodom za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije, s katerim bo omogočeno, da bo na osebni izkaznici tudi čip, ki bo vseboval sredstvo elektronske identifikacije visoke in nizke ravni zanesljivosti ter kvalificirano potrdilo za elektronski podpis. Pomembno pri tem pa je, da bo osebna izkaznica zgolj nosilka teh elementov, medtem ko bo pogoje, pod katerimi se bo osebna izkaznica uporabljala tudi za namen elektronske identifikacije in za elektronski podpis, urejal zakon o elektronski identifikaciji in elektronskem podpisu. Ta zakon, ki je še v pripravi, naj bi določal tudi, da se novi funkcionalnosti v obliki kvalificiranega potrdila oziroma sredstvom elektronske identifikacije ob sami vlogi ne bo mogoče odpovedati. Možen bo le preklic po že izdani osebi izkaznici. Opozarjamo na vsebinsko tesno povezanost in s tem soodvisnost Zakona o osebni izkaznici ter prej omenjenega zakona, saj le-ta določa pravno podlago ter način uporabe omenjenih elektronskih medijev. Taki predlogi zakonov se v zakonodajni postopek načeloma vlagajo sočasno. V tem konkretnem primeru še ni povsem jasno, kako bodo določena razmerja urejena v drugem zakonu, zato se pojavlja nevarnost neusklajenosti in nezadostne pravne varnosti. V Poslanski skupini Desus smo mnenja, da bi uporabniku morala biti dana možnost izbire, ali želi imeti sredstva elektronske identifikacije oziroma kvalificiranega potrdila aktivna že ob vlogi za izdajo osebne izkaznice ali pa ne. Novela prinaša tudi veliko praktičnih rešitev, primernih času in prostoru, v katerem živimo. Nova osebna izkaznica bo poleg naslova vključevala tudi pošto in poštno številko, kar bo povečalo njeno uporabnost tudi za nastopanje v pravnem prometu. V predlogu zakona se tudi bolje urejata zavrnitev izdaje osebne izkaznice in možnost izdaje osebne izkaznice s prepovedjo prehajanja državne meje. Osebna izkaznica je tudi potovalni dokument in v določenih primerih, na primer na zahtevo sodišča, Policije ali pa Ministrstva za obrambo, se posamezniku lahko prepove potovanje v tujino. Osebno izkaznico za takšno osebo se zato izda s posebno oznako, ki policistom na meji omogoči vpogled v podatke, hkrati pa ima posameznik identifikacijski dokument za nastopanje na območju Slovenije. Spremembe in dopolnitve Zakona o osebni izkaznici prinašajo v pretežni meri dobre rešitve. Zavedamo se, da je treba slediti tudi uredbi Evropske unije, po kateri mora Republika Slovenije letos avgusta začeti izdajati biometrične osebne izkaznice, zato jih bomo poslanci Poslanske skupine Desus podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep pozdrav, predvsem predstavnikom ministrstva! Republika Slovenija je s predlogom novele en korak bliže k uvedbi biometrične osebne izkaznice, kajti uredba je državam članicam Evropske unije naložila, da jih morajo do 2. 8. le začeti izdajati. Nove sodobne osebne izkaznice bodo vsebovale čip, kjer bo shranjen zapis dveh prstnih odtisov in fotografija obraza imetnika dokumenta. Predlog novele določa, da bo od 12. leta starosti vsak državljan Republike Slovenije pridobil osebno izkaznico z razširjeno funkcionalnostjo, kjer bo na pomnilniškem mediju vsebovana elektronska identiteta ter kvalificirano potrdilo za elektronski podpis. Nekateri se sprašujejo o smiselnosti digitalne identitete za otroke, ki delno opravilno sposobnost dobijo šele pri petnajstih letih. Na tem mestu tudi naj ne bi bilo možnosti izbire med klasično z dodano biometrijo ter tako imenovano večnamensko osebno izkaznico, ki ji je dodana tudi storitev elektronske identifikacije. Saj izbire tudi ne bo recimo med starimi, klasičnimi vinjetami in novimi e-vinjetami, ki jih bomo imeli. Tu ni vprašanje ali–ali, čeprav vemo, da so digitalizaciji, sodobnim tehnologijam in napredkom bolj naklonjene mlajše kot starejše generacije. Slednje se le stežka privadijo na novitete, od uporabe osebnih računalnikov, pametnih telefonov do tabličnih računalnikov in podobnih zadev. Vprašanje, ki se nam v Slovenski nacionalni stranki poraja, je, kako bo z varnostjo, ali jo bo več, manj, bo morebiti prihajalo do zlorab. Pozitivna stvar je, da ni treba hoditi na upravno enoto, tam čakati v dolgi vrsti, ker lahko večino narediš oziroma podpišeš od doma. Strinjamo se, da je pomembna sorazmernost, načelo minimalne obdelave osebnih podatkov glede na količino obdelanih osebnih podatkov v zvezi z njihovo večnamensko uporabo kot tudi glede varnosti, tveganja samih osebnih izkaznic oziroma pomnilniških medijev. Želeli bi tudi vedeti, koliko sredstev bo Ministrstvo za notranje zadeve namenilo predstavitvenim brošuram in izdelavi vzorčnih dokumentov, ki bodo poslani tujim državljanom, in kakšna bo cena osebnih izkaznic. Elektronsko podpisovanje je dandanes že stalnica na bankah, pri sklepanju zavarovalnih polic na daljavo, v šolstvu in še kje. V Slovenski nacionalni stranki se nam zdi relevantno, da veljavnost osebne izkaznice ne preneha, če sta sredstvi elektronske identifikacije in kvalificirano potrdilo neveljavni. Naklonjeni smo tudi temu, da je naznanitev pogrešitve mogoče tudi preko državnega portala eUprava z naprednim elektronskim podpisom, ki temelji na kvalificiranem potrdilu za elektronski podpis, skladno s predpisi, ki urejajo elektronsko identifikacijo in elektronski podpis. Takšna storitev namreč omogoča državljanom, da lahko svoje obveznosti izvedejo takoj, nemudoma ter na enostaven in neodvisen način od obiska upravne enote; zagotovijo hiter preklic veljavnosti osebne izkaznice. Pozdravljamo tudi predlog, da se zavrne izdajo osebne izkaznice ali se jo začasno razveljavi zaradi preprečitve prehoda meje ali izkazovanja istovetnosti državljana v tujini. S tem bi se zavaroval javni red ali zagotovil potek kazenskega postopka, oziroma če to zahtevajo interesi obrambe države, organ, pristojen za izdajo osebne izkaznice. Peti odstavek 4. člena Pravilnika o izvrševanju zakona o osebni izkaznici določa, da podpis vloge ni potreben, če se državljan ne zna ali ne zmore podpisati. Naj na koncu poudarim, da tozadevna materija posega v debirokratizacijo in ima še veliko manevrskega prostora za nadgradnjo v naši prihodnosti. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Elena Zavadlav Ušaj bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala, predsednik za besedo. Prav lepo pozdravljeni vsi prisotni, kolegice in kolegi! Danes imamo v obravnavi po skrajšanem postopku Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o osebni izkaznici. Vzrok za to je, da bo morala Republika Slovenija 2. avgusta 2021 skladno z uredbo (EU) 2019/1157 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o okrepitvi varnosti osebnih izkaznic državljanov Unije in dokumentov za prebivanje, izdanih državljanom Unije in njihovim družinskim članom, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja, začeti izdajati biometrične osebne izkaznice. Tako bomo imeli poleg biometričnega potnega lista še biometrično osebno izkaznico, kar v Slovenski demokratski stranki zelo pozdravljamo. Uredba Evropskega parlamenta sledi ciljem Pogodbe o Evropski uniji, to je olajšanemu prostemu gibanju oseb, kar pomeni pravico do vstopa v države članice in izstopa iz njih z veljavno osebno izkaznico ali potnim listom. Ob tem se poudarja pomen obveznega sistematičnega preverjanja vseh oseb in njihovih potovalnih dokumentov v šengenskem informacijskem sistemu ter Interpolovi izbirki podatkov o ukradenih in izgubljenih listinah ne glede na državljanstvo imetnika. Pomemben je podatek, da več kot milijarda ljudi vsako leto potuje znotraj Evropske unije in prečka njene zunanje meje. Predlog je obenem utemeljen na zagotavljanju varnosti potnih listin, identifikacije dokumentov kot enega ključnih elementov v boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu ter je kot tak tudi del akcijskega načrta za okrepitev evropskega odziva na goljufije s potovalnimi dokumenti. Osebne izkaznice v skladu z nacionalno zakonodajo izdaja svojim državljanom 26 držav članic EU, imetništvo osebnih izkaznic je obvezno v 15 državah članicah. Ugotovljeno je bilo, da se varnostne ravni nacionalnih osebnih izkaznic, ki jih izdajajo države članice, močno razlikujejo. Te razlike povečujejo tveganje ponarejanja in zlorabe teh dokumentov ter državljanom povzročajo tudi praktične težave, ko želijo uresničevati pravico do prostega gibanja. Število goljufij z osebnimi izkaznicami pa se povišuje. Vzpostavitev minimalnih varnostnih standardov in vključitev biometričnih podatkov v osebne izkaznice sta zato pomembna koraka k večji varnosti uporabe osebnih izkaznic v Uniji. Uvedba minimalnih zaščitnih elementov in upoštevanje enotne oblike osebnih izkaznic bo državam članicam omogočilo, da se bodo lahko zanesle na verodostojnost izdanih dokumentov, ko bodo državljani Unije uresničevali svojo pravico do prostega gibanja. Uredba EU upošteva tudi vidik varstva osebnih podatkov, ki jih je treba obdelati v okviru uporabe te uredbe, pri čemer se poudarja pomen zaščite ukrepov, ki se uporabljajo za občutljive podatke, kot so biometrični identifikatorji. V zvezi z biometričnimi podatki predlog spremembe zakona določa, da bosta ob vlogi za izdajo osebne izkaznice poleg fotografije državljanov od dopolnjenega 12. leta starosti na predpisan način odvzeta tudi dva prstna odtisa. Izjeme za odvzem so lahko samo zdravstveni razlogi. Prstni odtisi v evidenci izdanih osebnih izkaznic se hranijo najdlje do vročitve osebne izkaznice, vendar ne več kot 90 dni od datuma izdaje osebne izkaznice. Kadar odvzem prstnih odtisov začasno ni mogoč, se izda osebna izkaznica z enoletno veljavnostjo. Na osebni izkaznici je med drugim tudi vsebovan čip z biometričnimi podatki posameznika, ki se lahko uporabijo le za preverjanje verodostojnosti osebne izkaznice in istovetnosti imetnika. Predlog spremembe zakona predvideva tudi korekcijo v praksi z zaznavanjem pomanjkljivosti. Tako se dodaja na osebni izkaznici tudi pošta in poštna številka. Za tiste, ki dejansko nimajo nikjer v Sloveniji niti začasnega niti stalnega prebivališča, bodo v osebni izkaznici imeli zapisano »brez prebivališča«. Ker pa uredba Evropskega parlamenta dovoljuje, da osebna izkaznica, izdana po 12. letu starosti, vsebuje sredstva za elektronsko identifikacijo, bo čip na osebni izkaznici lahko vseboval tudi kvalificirano potrdilo za elektronski podpis, kar pomeni, da bo tako olajšan dostop do elektronskih storitev po spremembi zakona, ki ureja področje elektronske identifikacije. Predlog zakona prinaša nekoliko višje finančne posledice, kar pa je povezano z izgradnjo informacijske strukture, ki bo omogočala izdajo novih biometričnih izkaznic. Prav tako je treba zagotoviti tudi nabavo dodatne informacijske opreme za odvzem prstnih odtisov, takrat ko zajem podatkov ne bo mogoč na upravni enoti. Gre predvsem za primere, ko bodo uslužbenci upravne enote na primer morali vzeti prstne odtise v domu starejših občanov ali pa posamezniku na domu, vendar je ta strošek zanemarljiv v primerjavi s tem, kar osebna izkaznica v prihodnje prinaša za državljane in državljanke. Poleg tega se v prihodnje predvideva tudi uporabo nove osebne izkaznice kot nadomestilo kartice zdravstvenega zavarovanja, kar je tudi že usklajeno z Zavodom za zdravstveno zavarovanje. Kot vidimo, predlog spremembe zakona zelo posega v zasebnost ljudi oziroma v njihove osebne podatke in se je zato tudi uskladil z informacijsko pooblaščenko. Za zaključek lahko z gotovostjo trdimo, da Vlada Republike Slovenije sledi digitalnemu razvoju in pri vpeljavi novih rešitev gleda dolgoročno, kar pomeni, da v predlaganih spremembah Zakona o osebni izkaznici zasleduje cilj, da z eno potezo zajame več posodobitev. Tako se državljanom in državljankam ne bo povzročalo, da bi morali večkrat menjati osebno izkaznico, in se jim s tem tudi ne povzroča dodatnih stroškov. Poleg tega vlada Janeza Janše kaže na operativnost, saj je bila uredba (EU) 2019/1157 sprejeta že v času Šarčeve vlade, v slovenski pravni red pa se ni implementirala. Ta vlada pa bo s to spremembo zakona uskladila slovenski pravni red s pravnim redom Evropske unije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o osebni izkaznici soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane, spoštovani! Od letošnjega avgusta dalje bomo torej tudi v Sloveniji izdajali zgolj še biometrične osebne izkaznice, kar v praksi pomeni, da bo na kartici čip, na katerem bodo shranjeni podoba obraza imetnika in prstni odtisi kot sredstvo za preverjanje verodostojnosti izkaznice in istovetnosti imetnika pri prehajanju državne meje. Dodana vrednost nove osebne izkaznice bo kvalificirano potrdilo za elektronski podpis, kar bo zanesljivo znatno povečalo uporabo elektronskih storitev v javnem in zasebnem sektorju. Takšen koncept nove osebne izkaznice smo predvideli pri pripravi sprememb zakona v vladi Marjana Šarca, potem ko sta rešitve skupaj iskali ministrstvi za notranje zadeve in javno upravo. Razprave o tem, kaj naj sploh vsebuje osebna izkaznica, pa so stare več kot desetletje, saj je bilo ves čas nekako sporno povezovanje osebne izkaznice in kartice zdravstvenega zavarovanja. In ta problem je zdaj zadovoljivo rešen; čudi pa, da vlada prihaja v parlament z zakonom tik pred zdajci, čeprav je bil spisan že ob njenem nastopu pred letom dni. V Listi Marjana Šarca hkrati opozarjamo, da bo tudi ob potrditvi tega zakona zadeva urejena seveda le na pol. Res je, da bo nova osebna izkaznica poenostavila e-poslovanje, vendar šele po sprejetju zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja. Pred dobrim letom dni smo ga z Ministrstva za javno upravo poslali v javno obravnavo, ta vlada pa ga v parlament še vedno ni prinesla, pa čeprav sta osebna izkaznica in normativno urejanje e-identitete vsebinsko tako povezani in soodvisni, da bi praviloma takšna zakona morala biti vložena sočasno. Tako Državni zbor sprejema podlago za izdajo nove osebne izkaznice; kako bo pravno urejeno e-poslovanje na nacionalni ravni in na celotnem notranjem trgu Evropske unije, pa seveda ni znano, ker zakona še ni; pravna varnost pa je seveda ključnega pomena. Tako kot je ključnega pomena stroga regulacija ravnanja z biometrični podatki, na kar opozarjajo v Uradu informacijske pooblaščenke. Poleg tega v Listi Marjana Šarca opozarjamo, da bo osebna izkaznica za državljana od dopolnjenega 12. leta starosti vsebovala elemente, ki bodo omogočali elektronsko identifikacijo za dostop do elektronskih storitev ter elektronsko podpisovanje; takšna starost se nam s pravnosistemskega vidika zdi prenizka. Z nekaj volje in zavedanja vlade, kako pomembno je v razmerah epidemije državljanom čim bolj olajšati dostop do elektronskega poslovanja, bi lahko novo osebno izkaznico in elektronsko identiteto zakonsko uredili že lansko leto, nove osebne izkaznice pa tako izdajali seveda že letos. Toliko za ta čas popolnoma nepotrebnih stvari hiti urejati ta vlada; tu, kjer bi lahko šla hitro in učinkovito naproti državljanom in gospodarstvu, pa po nepotrebnem zamuja. Ker se pa zavedamo nujnosti čimprejšnje ureditve tega področja, v Listi Marjana Šarca kljub nekaterim navedenim pripombam zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Osebna izkaznica je eden izmed uradnih identifikacijskih dokumentov, s katerimi posamezniki oziroma imetniki te osebne izkaznice izkazujemo identiteto in državljanstvo. Osebno izkaznico pravzaprav že več let uporabljamo kot potovalni dokument. Z njo potujemo po državah Evropske unije, v vse države članice evropskega gospodarskega prostora, Švico, Srbijo, Črno goro, Bosno in Hercegovino, Severno Makedonijo in Albanijo. Možnost prehoda z osebno izkaznico v navedenih državah je zagotovo tudi razlog, da je eden od bolj razširjenih dokumentov, zgovorni pa so tudi podatki, da se število imetnikov osebne izkaznice povečuje tudi med mlajšimi osebami, mlajšimi od 18 let. Ker je osebna izkaznica tudi potovalni dokument, se bo s predlaganimi spremembami poseglo tudi na področje izdajanja osebnih izkaznic. V primeru, da je osebi prepovedan prehod državne meje, bo omogočena izdaja osebne izkaznice s prepovedjo prehoda državne meje, širijo pa se tudi drugi utemeljeni razlogi za zavrnitev izdaje dokumenta in začasne razveljavitve dokumenta. Največja sprememba pa se nanaša na uvedbo biometrične osebne izkaznice. Z novelo zakona se obravnavana zadeva usklajuje z Uredbo Evropske unije, ki se nanaša na izdajo osebne izkaznice in zajemanje biometričnih podatkov imetnika in prstnih odtisov ter zapis na pomnilniški medij obrazca osebne izkaznice. Usklajujejo se tudi z Uredbo eIDAS, s katero se zagotavljajo okviri za dosego ustreznih ravni varnosti in zanesljivosti elektronske identifikacije in storitev zaupanja ter odpravljajo ključne ovire za čezmejno uporabo. Zaradi navedenih širjenj uporabe osebnih izkaznic z vključevanjem kvalificiranih potrdil za e-podpis se bo širokemu krogu državljanom omogočilo ustvarjanje elektronskih podpisov, ki so enakovredni lastnoročnim. Noviteta, ki jo je treba omeniti, se nanaša še na naše mlajše sodržavljane. Osebne izkaznice za otroke ob dopolnjenem 12. letu starosti bodo vsebovale minimalni biometrični zapis, ob vlogi za izdajo osebne izkaznice pa jim bodo odvzeli tudi prstne odtise. S predlaganimi rešitvami pa naj bi zagotovili tudi večjo pravno varnost, enostavneje je preveriti, ali je osebna izkaznica, ki jo predloži posameznik, dejansko veljavna. Tehnološkemu napredku IT-tehnologije, ki na mnogih področjih omogoča številne novitete in izboljšave, ne moremo obrniti hrbta. Moramo pa vztrajati, da se istočasno vzpostavi takšen varnostni mehanizem, ki bo v največji možni meri preprečeval zlorabo informacij, ki so ali pa v prihodnosti še bodo na eni takšni spominski kartici, kot osebna izkaznica postaja, in da bodo preprečevali zlorabo identitete posameznika. Biometrične osebne izkaznice se bodo izdajale za vse državljane, kar pomeni, da posameznik ne bo mogel izbirati med osebno izkaznico s pomnilniškim medijem ali brez tega medija. Je pa za državljane ena od pomembnejših informacij tudi ta, da sedaj veljavna nebiometrična osebna izkaznica velja do poteka njene veljavnosti. To velja tudi za posameznike, ki imajo osebno izkaznico s trajno veljavo. Če bodo sami želeli, bodo lahko nebiometrično osebno izkaznico zamenjali za novo biometrično, ki bo vključevala tudi kvalificiran elektronski podpis. Predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Državni sekretar, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Z novelo se v slovenski pravni red prenaša uredba EU iz leta 2019, ki državam članicam nalaga do 2. 8. 2021 uskladitev zakonodaje tako, da bo omogočena izdaja biometričnih osebnih izkaznic. V predlogu zakona se določa izdaja osebne izkaznice na obrazcu, ki vsebuje pomnilniški medij oziroma čip, na katerem je shranjena podoba obraza in dva prstna odtisa kot biometrična podatka. Kot veste, se v Sloveniji že od leta 2006 izdajajo biometrični potni listi, zato glavne rešitve predloga zakona sledijo že obstoječim rešitvam. Slovenija osebno izkaznico na nespremenjenih obrazcih izdaja že od leta 1998, torej 23 let. Veljavno osebno izkaznico ima več kot milijon 800 tisoč državljanov, kar pomeni, da je najbolj uporabljan osebni dokument v državi, zato pozdravljamo več kot dobrodošle novosti, ki nam bodo olajšale vsakodnevna opravila, kot so navedba pošte in poštne številke, s čimer se bo povečala uporabnost osebne izkaznice tudi za nastopanje v pravnem prometu, in navedba dvotočkovne kode države rojstva in kraja rojstva, kar nam bo olajšalo prevzem raznih poštnih pošiljk, kjer je treba navajati te podatke. Kot dobrodošlo novost v Poslanski skupini SMC pozdravljamo tudi možnost, da se pri izdaji osebnih izkaznic širi nabor spletnih storitev e-uprave oziroma opravljanja upravnih postopkov preko spleta. Novela določa, da se bo lahko preko portala eUprava izvajala seznanitev pogrešitve osebne izkaznice, na portalu eUprava bo omogočeno tudi, da bo lahko kdorkoli preverjal, ali je osebna izkaznica, s katero se nekdo dokazuje, dejansko veljavna. In še bi lahko naštevali. Ključna rešitev tega predloga zakona pa je uvedba tako imenovane elektronske osebne izkaznice. Zato je pohvalno, da sta se tako prejšnja kot tudi ta vlada odločili za uvedbo biometričnih osebnih izkaznic, ki jih od nas zahteva Evropska unija. S tem se izkoristi priložnost, da se v Sloveniji končno uvede elektronska osebna izkaznica, ki bo državljanom omogočala elektronsko poslovanje na varen in učinkovit način ter bo pospešila digitalizacijo. Vsak državljan bo pridobil osebno izkaznico z razširjeno vsebino, kar pomeni, da bo vsebovala sredstvo elektronske identifikacije visoke in nizke ravni zanesljivosti oziroma čip. Na čipu bo vsebovana elektronska identiteta ter kvalificirano potrdilo za elektronski podpis. Navedeno bo zagotavljalo elektronsko identifikacijo za dostop do e-storitev javnega sektorja po priglasitvi, skladno z uredbo eIDAS pa tudi čezmejno poslovanje na celotnem notranjem trgu Evropske unije, prav tako pa tudi možnost elektronskega podpisovanja e-dokumentov. Za njeno izdajo bo moral veljati tudi omenjeni zakon o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, saj šele ta opredeljuje izdajanje elektronske identitete s strani države na enem ali več sredstvih elektronske identifikacije. Zakon je bil medresorsko usklajen in bo v kratkem lahko sprejet na Vladi in posredovan Državnemu zboru. Poleg tega bo na osebni izkaznici omenjeno sredstvo elektronske identifikacije nizke ravni zanesljivosti, ki je bilo po usklajevanju z Zavodom za zdravstveno zavarovanje dodatno dodano. Ta element bo omogočal uporabo elektronske osebne izkaznice tudi kot nadomestilo kartice zdravstvenega zavarovanja, če bo uporabnik to želel. Ta elektronska storitev bo tako kot leta 2008omogočena opcijsko. Kot že rečeno, v Poslanski skupini SMC slednjo rešitev podpiramo in jo tudi pozdravljamo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Andrej Černigoj.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o osebni izkaznici, tehnično gledano, sledi uskladitvi s pravnim redom Evropske unije, saj se bo s predlaganim zakonom prenesla v slovenski pravni red uredba Evropske unije. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih podpiramo razvoj digitalizacije in napredka, predvsem pa zmožnost poenotenja oziroma debirokratizacije ter neslutnih zmožnosti, ki jih prinaša nova osebna izkaznica s pomnilniškim medijem, na katerem so podoba obraza in prstni odtis državljana shranjeni kot biometrični podatek. Z razvojem digitalizacije moramo slediti tudi razvoju ohranjanja varnosti, zato pozdravljamo, da Republika Slovenija vzpostavlja nacionalno elektronsko identifikacijsko sredstvo visoke ravni zaupanja, s katerimi nam bo omogočala čezmejno priznavanje, skladno z uredbo eIDAS, za katerega razvoj in uveljavitev v Evropskem parlamentu se zavzema tudi evropska poslanka Nove Slovenije Ljudmila Novak. V duhu poenotenja, zmanjševanja različnih medijev in certifikatov v Novi Sloveniji pozdravljamo, da bo izdana osebna izkaznica zagotavljala vsakemu državljanu po dopolnjenem 12. letu starosti elektronsko identiteto, kjer bo vgrajen pomnilniški medij lahko vseboval podatke za elektronsko identifikacijo kot tudi kvalificirano potrdilo za elektronski podpis. Posledično z uskladitvijo uredbe s slovenskim pravnim redom uvajamo novo starostno mejo državljank in državljanov pri dvanajstih letih za zajem prstnih odtisov. Zakon v nadaljevanju zajema še dodatne spremembe zakona, ki dodatno preprečujejo zlorabo osebne izkaznice, zato v krščanskih demokratih podpiramo vsako nadgradnjo k večji varnosti, v tem primeru nadgradnjo evidence izdanih osebnih izkaznic s sistemom preverjanja fotografije, ki je priložena k vlogi, s fotografijo vlagatelja, ki že obstajajo v evidencah izdanih identifikacijskih dokumentov. Državljanke in državljane Republike Slovenije bi vseeno radi opozorili, da na portalu eUprava že obstaja informacijska rešitev preverjanja, ali je osebna izkaznica glede na njeno serijsko številko morebiti ukradena, pogrešana, izgubljena ali postane neveljavna iz drugih razlogov pred datumom izteka. V danes obravnavanem Zakonu o osebni izkaznici zasledimo tudi omejitve pri izdajanju osebne izkaznice oziroma celo pri začasni razveljavitvi le-te, vendar le z namenom, da se zavaruje javni red, zagotovi nemoten potek kazenskega postopka ali obrambe države. Te omejitve naslavljajo pet ključnih momentov. V prihodnosti bo osebna izkaznica postala še bolj pomembno legitimacijsko orodje ne le v javnem prostoru oziroma življenju, ampak še toliko bolj v digitalnem svetu, zato se bomo državljani in državljanke še toliko bolj morali zavedati odgovornosti ter – najpomembneje – uničevanja iz varnostnih razlogov po preteku oziroma pri spremembi podatkov na osebni izkaznici. V Novi Sloveniji se zavedamo izjem, zato podpiramo predhodne določbe, ker se pušča možnost uporabe nebiometričnih osebnih izkaznic vse do poteka njihove veljavnosti, kar velja tudi za osebne izkaznice s trajnostno veljavnostjo, ki se izdajajo posameznikom po dopolnjenem 70. letu starosti. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo v svojem političnem programu zavezani k digitalizaciji in podpiramo digitalni razvoj ter razvoj digitalne varnosti. Ker menimo, da bo nova osebna izkaznica s pomnilniškim medijem prinesla možnost dodatne debirokratizacije, združitev več plastičnih kartic v eno skupno, bomo v Poslanski skupini Nova Slovenija – krščanski demokrati Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o osebni izkaznici soglasno podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRIJAVI BIVALIŠČA V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo državnemu sekretarju na Ministrstvu za notranje zadeve gospodu Francu Kanglerju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Zadnji zakon, ki je bil vložen v slovenski parlament, je bil sprejet leta 2017, ki je tudi takrat sledil temu, da bi preprečil fiktivne prijave. Vendar zakon, ki je bil sprejet leta 2017, ni preprečeval zlorab, ki so se pojavljale v upravnih postopkih, kar se tiče prijave začasnega ali stalnega bivališča. Zato se je vlada odločila, da bo temu naredila konec, konec zlorabam, zlorabam pri prijavnih in odjavnih aktivnostih na upravnih enotah. Želim pa poudariti, da so upravne enote v lanskem letu opravile več kot 350 tisoč sprememb prijave in odjave naslovov. Upravne enote so v lanskem letu opravile več kot tisoč 526 postopkov preverjanja resničnosti prijav, kjer se nekateri prijavijo fiktivno, in so bili ti postopki sproženi. V tem trenutku je 5 tisoč 758 postopkov ugotavljanja prebivališča. Bistvo zakona pa je, da preprečimo fiktivne prijave, zato smo z zakonskimi določbami zagotovili, da se ne bo več mogoče prijavljati kjerkoli na upravnih enotah, ampak samo na enoti, ki je krajevno pristojna. Krajevno pristojna zato, ker so upravne enote v preteklosti ugotavljale, da nekdo, ki je želel prijaviti začasno ali stalno bivališče na območju na primer Slovenske Bistrice, pa mu tam niso ugodili oziroma niso tega izvedli, je enostavno odšel na upravno enoto v Koper, kjer so ga pa začasno ali stalno prijavili na naslov v Slovenski Bistrici. Ker uslužbenci upravne enote v Kopru ali na drugih upravnih enotah ne poznajo nekaterih razmer, smo se odločili, da je nujno potrebno ponovno uvesti krajevno pristojnost, kar pa ne pomeni, da se vi po elektronskem e-naslovu ne morete več prijaviti v tisti upravni enoti. To ostane, vendar samo na tisti, kjer ste krajevno pristojni. Da ne pride več do tega, tudi uvajamo tako imenovano preverjanje postopkov po uradni dolžnosti, kjer mora uradna oseba na upravni enoti nekatere podatke preveriti. Uvajamo skrajšani upravni postopek preverjanja. Če danes upravna enota po starem zakonu, ki je v veljavi, sproži postopek preverjanja, takšno preverjanje traja najmanj leto dni ali do dve leti, preden se povabijo priče, preden se vroči pošta in podobno. Tukaj pa lahko trdim, da na nek način uvajamo nasprotno dokazno breme, kjer pa mora stranka dokazati, da ima pogoje, da lahko neko osebo prijavi; oziroma oseba dokazati, da se sme na določenem naslovu prijaviti. Površinski standardi se uvajajo. Nemogoče je, da je v eni stanovanjski hiši prijavljenih 50 ljudi. Površinski standardi, ki bodo predpisani z interim aktom ministra za notranje zadeve ter z internim aktom ministra za okolje in prostor. Površinski standardi so nujno potrebni, zato bo z uveljavitvijo tega zakona uslužbenec upravne enote imel možnost in bo moral preko Gursa preveriti površinske standarde. Gurs na nek način zagotavlja, da je več kot 80 % površinskih standardov vnesenih v elektronske računalniške naprave. In danes že nekatere upravne enote preverjajo nekatere aktivnosti, ki se tičejo Gursa in površinskih standardov, ne pa vseh. Ta zakon omogoča, da bomo dosledno preprečili zlorabo prijavnih in odjavnih služb, pri čemer pa posledično tudi nekaterih socialnih transferjev. Po zakonu o prijavni in odjavni službi, o stalnem bivališču oziroma začasnem bivališču so posledično vezani tudi nekateri socialni transferji. Uvajamo tudi, da se tujci na fizičnem naslovu lahko prijavijo preko Policije od 3 do 90 dni. Tako je tudi tu poskrbljeno, da bo zagotovljen elektronski sistem, vzpostavljen nadzor bivanja tujcev v Sloveniji tudi na ta način, da bo fizična oseba lahko tujca, ki biva na njegovem naslovu do 90 dni, prijavila. V zvezi z vloženimi amandmaji se bom pa kasneje vključil v razpravo.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu Izvoli.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na svoji 20. seji 4. februarja 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prijavi prebivališča. Predstavnik predlagateljev, državni sekretar Ministrstva za notranje zadeve gospod Franc Kangler, je poudaril, da zakon odpravlja nekatere možnosti, ki so obstajale v sedanji zakonodaji, glede fiktivnih prijav prebivališč, torej onemogoča zlorabe. Poudaril je, da se bo zdaj uvajal površinski standard, kar je pomembna sprememba, ki bo prostor za kakršnekoli manipulacije oziroma zlorabe še dodatno zaprla. Poudaril je tudi določbe glede začasne prijave prebivališča tujcev in krajevno pristojnost pri prijavi prebivališča iz razlogov, da morajo tam, kjer se ta prijava opravi, dejansko poznati tudi razmere na terenu in potem tudi izvajati ustrezno kontrolo, ki je na ta način smiselna, možna in glede na dejansko stanje v državi tudi nujna. V razpravi je bilo precej govora glede dodatnih podatkov, ki bi jih lahko zbirali s to zakonodajo, predvsem glede narodnosti. Veste, da je bil popis narodnosti prvotno do desetletja nazaj opravljen terensko, zadnja leta pa samo še iz evidenc in podatkov, kot so recimo narodnost pa veroizpoved. Materni jezik se zdaj ne zbira, so se pa zbirali do leta 2016 na prostovoljni osnovi pri prijavi, tako kot bi bila možnost uvedbe tudi tukaj. In v tej smeri je Poslanska skupina SNS predlagala ustrezne amandmaje. Poleg teh so bili s strani koalicije predloženi še nekateri drugi amandmaji. Odbor je po končani razpravi sprejel amandmaje poslanskih skupin SDS, SMC, NSi k 4., 20., 29. in 30. členu ter svoja amandmaja, ki sta temeljila na prostovoljnosti zbiranja podatkov, ki sem jih prej omenil, k 5. in 10. členu. O prvotnih amandmajih oziroma spremenjenih amandmajih Poslanske skupine SNS k 5. in 10. členu pa ni več glasoval, ker sta zaradi že sprejetih amandmajev odbora postala brezpredmetna. Na koncu je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona, skupaj s sprejetimi amandmaji, in jih z 10 glasovi »za« in 1 »proti« tudi sprejel.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Inštitut prijave prebivališča se na veliko zlorablja. Nič čudnega, saj je na naslov prebivališča vezanih veliko pravic, zato se v praksi dogaja, da posamezniki prijavljajo prebivališče na naslovih, kjer dejansko ne prebivajo. Na tej podlagi so upravičeni predvsem do različnih oblik socialnih transferov, ki jim drugače ne bi pripadali. Spremembe in dopolnitve zakona naslavljajo problematiko zlorab, do katerih prihaja na področju prijav in odjav prebivališča, bodisi stalnega bodisi začasnega. Gre za fiktivna prebivališča posameznikov na naslovih, ki niso namenjeni stanovanjski rabi, in na naslovih, kjer velikost uporabne površine evidentno ne omogoča dejanskega prebivanja večjega števila ljudi. Na nujnost ureditve teh zadev nas opozarjajo tudi dogodki, ki so se zgodili na območju upravnih enot Maribor in Krško. Tam je bilo na enem naslovu prijavljenih tudi več kot sto oseb. Pri kršitvah, celo pri izvrševanju kaznivih dejanj pa so voljno sodelovale tudi uradne osebe. Število postopkov ugotavljanja dejanskega stalnega prebivališča se iz leta v leto povečuje. Toda to ni nič drugega kot statistični podatek, zakaj nadzor je neučinkovit, predvsem pa ga še vedno ni v zadostni meri. Po novem bo uradna oseba na upravni enoti dolžna preveriti nekatere podatke, ki so vezani na sistem Geodetske uprave Republike Slovenije. Vsi, ki še nimajo urejenih podatkov oziroma prostorskih evidenc nepremičnin in bodo želeli na takšni nepremičnini prijaviti prebivališče, bodo morali to v določenem času urediti. V Poslanski skupini Desus ocenjujemo kot najbolj pomembno ponovno uvedbo krajevne pristojnosti prijave prebivališča in določbo, da bo prijava možna samo v stanovanjskih nepremičninah. Pričakovati je, da zaposleni na upravnih enotah bolje poznajo svoja območja kakor oni z drugih koncev Slovenije, zato lahko z veliko večjo zanesljivostjo ugotovijo, da objekt, v katerem se želi prijaviti prebivališče, ni stanovanjska nepremičnina; in tako preprečijo nameravano zlorabo. S predlogom zakona se razširja tudi nabor dokazil oziroma pravnih podlag o pravici do prebivanja posameznika na naslovu, ki se prijavlja. Kot dokazilo, da ima posameznik pravico do prebivanja na naslovu, se trenutno upoštevajo izjava o njegovem lastništvu oziroma solastništvu, najemna ali podnajemna pogodba, soglasje lastnika, enega solastnika ali stanodajalca. Dodatno se kot dokazilo o pravici do prebivanja opredeljuje tudi pogodba o služnosti stanovanja, pogodba o preužitku ter dokazilo o stavbni pravici. Uradna oseba upravne enote je dolžna v uradnih evidencah preveriti podatek o lastništvu oziroma solastništvu, le če tega ne predloži prijavitelj sam. Novela določa tudi nov pogoj za prijavo stalnega prebivališča, ki se nanaša na površinske standarde. Namen predlagatelja je onemogočiti fiktivne prijave na naslovih stavb, ki v resnici ne omogočajo prebivanja. Pogrešamo nekoliko jasnejše kriterije, kako se ta površina določi, in kar je še bolj pomembno, kako se v postopku ugotovi, da določena površina ni zadostna. Pri tem velja opozoriti na Pravilnik o določitvi minimalnih standardov za nastanitev tujcev, ki so zaposleni ali delajo v Republiki Sloveniji, ki je bil sicer sprejet v okviru Zakona o zaposlovanju in delu tujcev. V 2. členu ta pravilnik točno določa najmanjšo površino glede na število oseb, ki prebivajo v določenem objektu, ter tudi druge minimalne bivanjske in higienske standarde. Menimo, da bi smiselna uporaba tega ali sprejetje podobnega pravilnika razrešila marsikatero dilemo. Poslanci Poslanske skupine Desus se zavedamo, da se inštitut prijave prebivališča premnogokrat zlorablja in da je ureditev tega področja nujno potrebna, zato bomo predlog novele zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
V Slovenski nacionalni stranki smo zelo zadovoljni, da je končno prišel na mizo težko pričakovan predlog zakona, ki bo uredil številne ekscesne primere fiktivnih prijav in zlorab. Sprememb in dopolnitev ni veliko, so pa slednje izjemnega pomena, da se že enkrat naredi pravni red v tej državi. Pod nujno je treba rešiti perečo aktualno problematiko prijav tako imenovanih fiktivnih prebivališč posameznikov na naslove, ki niso namenjeni stanovanjski rabi, oziroma naslove, kjer velikost uporabne površine ne omogoča dejanskega prebivanja večjega števila posameznikov. V besedilu novele zakona se mešajo tujci, novorojenčki, starostniki, pa vendarle vemo, kdo dela največ preglavic v naši državi. To so brez dvoma tujci iz bivše Juge. V Slovenski nacionalni stranki pozdravljamo rešitev, da se ponovno uvede krajevna pristojnost. Dejstvo je, da upravne enote, lokalni uradniki najbolje poznajo razmere v tamkajšnjem okolju, zato menimo, da se bo zagotovo zmanjšala možnost fiktivne prijave oziroma izvedba prijave na drugi upravni enoti, če posameznik na eni enoti ne bo uspel. Dokazila so zelo relevantna, zato predlog zakona širi nabor dokazil. Ne smemo tudi spregledati novega sedmega odstavka, ki določa, da ob prijavi stalnega oziroma začasnega prebivališča upravna enota z vpogledom v podatke registra prebivalstva preveri podatke. Razpolaga se s podatki o dejanski rabi dela stavbe, uporabni površini, ki je namenjena stanovanjski rabi oziroma nastanitvi, ter številu prijavljenih oseb na naslovu, na katerega se prijavi stalno oziroma začasno prebivališče. S takšno povezanostjo evidenc ne bo prihajalo do zmešnjav in dilem. Ne smejo se več zgoditi primeri zlorabe, ki so se dogajali v preteklosti ter o katerih smo lahko brali in poslušali v medijih. En zelo odmeven primer je bil pri nas v Posavju, v Krškem, od koder tudi prihajam, kjer je imelo stalno in začasno prebivališče prijavljeno 265 tujcev. Fiktivne prijave prebivališč v Sloveniji služijo kot odskočna deska za delo bodisi v Sloveniji bodisi v Evropski uniji, omogočajo pa tudi številne socialne transfere, ki jih s pridom izkoriščajo njihovi družinski člani. Že skoraj dokazano dejstvo je tudi, da so bili delavci iz tretjih držav uvoženi v Slovenijo tik pred lokalnimi volitvami, da so na njih lahko sodelovali in spremenili volilno voljo slovenskih državljanov in državljank. Sramota je tudi, da v vrtcih, v šolah zahtevajo prevajanje svojega učitelja za albanski jezik, kar je nonsens v našem kulturnem okolju. Drugi problem pri nas so tudi Romi, ki so prijavljeni na sedežu občine, težave pa nastopijo pri vročanju oziroma prevzemanju pošte. Ob prijavi je treba navesti resnične podatke, tako kot je to ustaljena praksa na številnih področjih, to je namreč obveznost stanodajalca, ker lahko namreč tudi on izvaja fiktivne prijave. Več kot dobrodošlo je tudi, da se dopolnjuje 45. člen kazenske določbe, kjer je posameznik za prekršek kaznovan z globo od 200 do 600 evrov, stanodajalec pa od tisoč 500 do 4 tisoč evrov. Policija v praksi ugotavlja, da prihaja do zlorab, ker trenutni zakon omogoča prijavo tujcu na določenem naslovu brez neke vednosti, soglasja lastnika ali solastnika nepremičnin. Zato je prav, da tujca, ki nima dovoljenje za prebivanje, potrdila o prijavi prebivanja ali vizuma za dolgoročno bivanje, pristojni policijski postaji prijavi lastnik ali solastnik nepremičnine. Za konec naj povem, da smo v Slovenski nacionalni stranki na matičnemu odboru vložili tudi dva amandmaja, ker se nam zdi zelo pomembno, ker že vseskozi poudarjamo, da so poleg ostalih podatkov, ki jih posameznik navede, relevantni tudi narodnost, veroizpoved ter materni jezik, ker se posameznik lahko opredeli, če se želi. Če se želi, ni pa to obvezno. Hvala, ker ste mi prisluhnili.
Hvala lepa. Suzana Lep Šimenko bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vlada je v Državni zbor posredovala predlog za spremembo Zakona o prijavi prebivališča. Spremembe na tem področju so resnično nujne, saj je z naslovom prebivališča povezanih veliko pravic. V praksi se namreč dogaja, da posamezniki pravico do prijave prebivališča in z njo povezane ugodnosti prepogosto zlorabljajo. Prebivališča tako prijavijo na naslovih, na katerih dejansko sploh ne prebivajo. Razlogi za takšno početje so različni. Zelo pogost razlog je v pridobivanju dovoljenja za delo. V praksi se pa preprosto dogaja, da tujci pri naših delodajalcih delajo kratek čas. Z dovoljenjem za delo se jim namreč omogoči delo na območju celotne Evropske unije in tako naše delodajalce le izkoristijo za odhod v druge evropske države, kjer je za podobno delo boljše plačilo. Številne prijave prebivališč so tudi zaradi pridobivanja socialnih transferjev predvsem s strani družinskih članov tujca, ki ima pri nas že prijavljeno prebivališče. V času lokalnih volitev pa se je dogajalo tudi to, da so se tujci začasno prijavili pri nas zgolj zato, da so se lahko odpravili na volišča; z razlogom seveda. Fiktivnih prijav prebivališč je precej, če izpostavim le en medijsko odmeven primer, in sicer ko je bilo v stanovanjski hiši v Šentilju prijavljenih več kot 500 oseb. Cilj spremembe zakona je tako onemogočiti fiktivne prijave prebivališč. Ključne rešitve, ki jih zakon prinaša, so v spremembi postopka preverjanja resničnosti prijave z možnostjo takojšnje zavrnilne odločbe s strani zaposlenih na upravnih enotah, in sicer če stavba ni namenjena stanovanjski nastanitvi, če stavba ne dosega površinskih standardov ali če ne bo predloženo dokazilo o pravici do prebivanja na tem naslovu. V preteklosti se je vse prepogosto dogajalo, da so bili posamezniki prijavljeni na naslovih podjetij, kar s spremembo zakonodaje to ne bo več mogoče. Ključna rešitev, ki bo onemogočila, da se bo neomejeno število posameznikov lahko prijavilo na enem naslovu, pa bo zagotovo uvedba površinskih standardov, ki bodo določali dopustno število prijavljenih posameznikov na velikost uporabne površine stanovanja. Ob prijavi bodo zaposleni na upravni enoti morali v uradnih evidencah preveriti podatek o dejanski rabi dela stavbe in uporabni površini stavbe, namenjene stanovanjski rabi oziroma nastanitvi, ter število prijavljenih oseb na tem naslovu. Hkrati se tudi ponovno uvaja krajevna pristojnost za prijavo stalnega ali začasnega prebivališča ter določitev naslova za vročanje. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo spremembe Zakona o prijavi prebivališča seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane in spoštovani! Ko govorimo o spremembah Zakona o prijavi prebivališča, seveda govorimo predvsem o tem, kako preprečiti fiktivne prijave in seveda zlorabe v zvezi s tem. V Listi Marjana Šarca smo v času prejšnje vlade vodili notranje ministrstvo in Ministrstvo za javno upravo. Z načelniki upravnih enot sta ministrstvi skupaj iskali rešitve v zvezi s tem. In konec leta 2019 je šlo na vlado poročilo s priporočili, ki jih deloma najdemo tudi v spremembah zakona, ki so danes pred nami. Poseg v zakon je vsekakor nujen, saj sedanja ureditev, na papirju sicer, ponuja vzvode za preprečevanje lažnih prijav prebivališč, v praksi pa vse skupaj postaja neobvladljivo. Pod plazom kritik se najpogosteje znajdejo zaposleni na upravnih enotah, češ da ne opravljajo svojega dela. Včasih morda tudi upravičeno, ampak v resnici imajo zaradi izjemno toge zakonodaje precejkrat zvezane roke. Že res, da imajo možnost preprostega preverjanja, koliko ljudi je prijavljenih na posameznem naslovu, in to tudi počnejo. Tudi že evidentirane prijave je mogoče preverjati, vendar v dolgotrajnih upravnih postopkih ugotavljanja stalnega ali začasnega prebivališča uradnik opravlja zaslišanja posameznikov, če jih seveda sploh lahko zasliši, če se le-ti sploh zglasijo, išče priče, če sploh hočejo govoriti, najrazličnejša dokazila, kar pa seveda traja, traja in traja. In mnogokrat je tako preverjanje na koncu tudi brez epiloga. In če ne more ugotoviti, kje posameznik biva, mu lahko uradnik prijavo z odločbo tudi prekliče. Predvsem pri prijavi tujcev so fiktivne prijave pogoste, zlasti ko gre za voznike v mednarodnem prometu ali napotenih tujih delavcev, ki si urejajo prijavo na naslovih, kjer v resnici ne prebivajo. Preden v postopkih ugotavljanja dejanskega stanja uradniki karkoli doženejo, pa je takšen človek že zdavnaj v tujini. Najpomembnejši vzvod po mnenju Liste Marjana Šarca, in ga po novem dajemo v roke uradniku, je poenostavitev postopka ugotavljanja resničnosti prijave. To je bistvena bistvena razlika v primerjavi s sedanjo ureditvijo. Takojšnja izdaja zavrnilne odločbe v primerih, ko naslov, na katerega se želi posameznik prijaviti, nima stanovanjske namembnosti ali pa uporabna površina glede na že izvedene prijave ni ustrezna, je eden izmed najpomembnejših predlogov; in takega so oblikovali tudi načelniki upravnih enot, ko smo iskali rešitve. Predlagali so tudi uvedbo površinskih normativov, torej omejitev števila oseb, prijavljenih na določeni površini. Po upravnih enotah so zdaj zadovoljni, da so bili predlogi, na katere so opozarjali in jih predlagali kot rešitve, tudi uslišani. Krajevno pristojnost pri prijavi prebivališča smo v preteklosti brisali prav zaradi želje po čim večji dostopnosti storitev države. V času izrazitega povečanja postopkov je to prednost. Koliko bolj bi bili Ljubljana, Maribor, Ptuj in druge večje upravne enote zatrpane z vlogami, če ne bi bilo možnosti razpršitve po vsej Sloveniji. Ponovna uvedba krajevne pristojnosti bo pomenila še mnogo večji pritisk na te upravne enote, posledično bodo potrebne seveda nove zaposlitve, treba bo reorganizirati delo. Ali bo to prispevalo k večji prepoznavnosti fiktivnih prijav in k prenehanju izvajanja menda različnih praks po posameznih upravnih enotah? V Listi Marjana Šarca menimo, da so vpogledi v podatke o naslovu za prijavo in možnost takojšnje zavrnitve prijave pravzaprav največje jamstvo za preprečevanje fiktivnih prijav, saj zakonsko uvajajo enotno prakso za vse upravne enote. Pravzaprav mnogo bolj učinkoviti prijemi kot krajevna pristojnost. Če bi dodali še obvezno prijavo najemne pogodbe na Finančno upravo, pa bi bil to še en korak k preprečevanju fiktivnih prijav. Ali bo ponovna uvedba krajevne pristojnosti dodana vrednost; ali pa bo na drugi strani še otežila dostop do storitev države tudi vsem tistim našim državljanom, ki ne zlorabljajo, ki se ne prijavljajo fiktivno, ampak to počnejo iz nuje in želje po urejenem življenju.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Problematika fiktivnih prijav prebivališč je bila detektirana že pred leti, zato je Državni zbor leta 2016 sprejel nov zakon o prijavi prebivališča s ciljem in željo, da se bo s številnimi sistemskimi izboljšavami zmanjšala možnost fiktivnih prijav prebivališča; vendar se to ni zgodilo. Poleg teh težav, ki so ostale, so se seveda pojavile tudi nove, ki se nanašajo tudi na romsko skupnost, ki se nanašajo na sprejemanje pošiljk, ki se nanašajo na prijavo prebivališča na naslovu občine, kjer živijo, oziroma še prej na centrih za socialno delo. Trend fiktivnih prijav se ni zmanjševal tako, kot smo pričakovali. Lahko rečemo, da še posebej v posameznih lokalnih skupnostih prijava fiktivnih prebivališč postaja resen problem. Z naslovom prebivališča je povezanih veliko pravic, zato se v praksi dogaja, da posamezniki zlorabljajo institut prijave prebivališča, tako da se prijavijo na naslov, na katerem dejansko ne živijo, in koristijo pravice, ki jim sicer ne bi pripadale. Problematika fiktivnih prijav prebivališča večjega števila oseb na istem naslovu se pojavlja tudi pri tujcih, voznikih v mednarodnem prometu, ki so zaposleni pri slovenskih delodajalcih in napoteni na delo v tujino. To pa je povezano s pridobivanjem obrazca A1 zdravstvenega zavarovanja, dovoljenja za stalno prebivanje in združitve družine. V letih izvajanja zakona se je pokazalo, da je še veliko vrzeli v sami zakonodaji kot tudi v samem tehničnem izvajanju zakona. Problematika je pereča in je povezana z več resorji, zato je bila ustanovljena medresorska skupina z nalogo, da prouči problematiko in pripravi ukrepe, s katerimi se lahko prepreči prijava fiktivnih prebivališč posameznikov in njihovih družinskih članov ter s tem povezano dodeljevanje denarnih socialnih pomoči in preostalih transferjev posameznikom in gospodinjstvom; prouči možnost zajezitve tako imenovanih fiktivnih vpisov v vzgojno-izobraževalne ustanove; prouči zaostritvene pogoje za zaposlovanje tuje delovne sile v Sloveniji in pripravi predloge ukrepov za ureditev področja agencijskega dela. Na podlagi tega je medresorska skupina predlagala izhodišča za spremembe in dopolnitve v smeri ponovne uvedbe krajevne pristojnosti za prijavo prebivališča. Spoznano je bilo, da zaposleni na upravni enoti zaradi poznavanja območja, kjer delajo, lahko hitreje pripoznajo možnost fiktivne prijave. Uvedba površinskih normativov za število prijavljenih na velikost uporabne površine dela stavba, namenjene bivanju, oziroma uporabne površine stanovanja v večstanovanjski stavbi, torej gre za uporabne površine določenega dela stavbe. In poenostavitve postopkov preverjanja resničnosti prijave, ki bodo omogočale takojšnjo izdajo zavrnilne odločbe brez ugotovitvenega postopka le na podlagi dejstva, da naslov, na katerega se posameznik želi prijaviti, nima stanovanjske namembnosti ali njegova uporabna površina glede na število že izvedenih prijav ni ustrezna. Spoštovani! Sprejetje amandmaja k 5. in 10. členu novele zakona, ki določata, da oseba, ki prijavi stalno prebivališče, navede veroizpoved, narodnost, materni jezik, nosilca gospodinjstva in tako naprej, pomeni hud poseg v občutljiv osebni podatek. Na to je opozorila seveda tudi informacijska pooblaščenka. Če bi takšna dikcija ostala v zakonu, smo prepričani, da bo o tem odločalo Ustavno sodišča. Zato bomo Socialni demokrati podprli oba amandmaja SMC in NSi. In če zaključim. Prijava prebivališča je predvsem interes posameznika, saj je osnovni pogoj za uresničevanje številnih posameznikovih pravic. Točna in ažurna evidenca pa je tudi javni interes, in to predvsem takrat, kadar se odloča o upravičenosti do teh pravic, ki so pogojene seveda s prijavljenim prebivališčem. Socialni demokrati predlogu novele zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
V mandatu vlade, ki jo je vodila SMC, torej leta 2016, je bil sprejet popolnoma nov Zakon o prijavi prebivališča. Do tistega leta smo imeli v veljavi v resnici še zakon o evidenci nastanitve občanov iz obdobja bivše države. Prijava prebivališča je predpogoj za uveljavljanje posameznikovih državljanskih in ostalih socialnih pravic, na primer na stalno prebivališče se navezuje aktivna in pasivna volilna pravica, socialnovarstvene pravice, kot so otroški dodatki, varstveni dodatki in tako dalje, ter družinske pravice pa še kaj bi se našlo. Zato se pri prijavi prebivališč soočamo tudi z zlorabami oziroma fiktivnimi prijavami predvsem tujcev; in to kljub temu, da je zakon v letu 2016 med drugim tudi zaostril postopke ugotavljanja dejanskega prebivališča ter uvedel določene varovalke za preprečevanje fiktivnih prijav. Da veljavna zakonodaja ne vsebuje dovolj močnih varovalk za soočenje s temi zlorabami, so se mediji razpisali in poročali nekaj zadnjih mesecev lanskega leta, ko je bilo opozorjeno na problematiko fiktivnih prijav predvsem na območju upravne enote Maribor. Mariborska upravna enota je nato med interno revizijo prijav prebivališča ugotovila sum fiktivnih prijav na 27 naslovih, v tisoč 47 primerih pa so začeli ugotavljanje stanja. Tako je bilo v stanovanju, velikem 98 kvadratov, kar 157 prijavljenih ljudi in v nekem drugem stanovanju velikosti 97 kvadratov 62 ljudi. Načelnik upravne enote je priznal, da so uradniki odpovedali pri izvajanju postopkov ugotavljanja prebivališč, hkrati pa je opozoril na sistemske pomanjkljivosti rešitev za njihovo preprečevanje. Minister za javno upravo Boštjan Koritnik je po omenjenih opozorilih naročil analizo problematike fiktivnih prijav na najbolj izpostavljenih upravnih enotah in izkazalo se je, da omenjena problematika ni lokalna, omejena na Maribor, temveč vseslovenska. Na istem naslovu v Krškem na primer je imelo prebivališče prijavljeno kar 265 tujcev. Poleg Krškega se s težavami sooča tudi ptujska upravna enota ter upravne enote Velenje, Žalec, Škofja Loka, Izola, Laško, Celje, Logatec, Koper in Kranj. Kranjska občina je Vladi in Državnem zboru že lani poslala pobudo za spremembo zakonodaje. Pobuda je zbir predlogov institucij, in sicer Mestne občine Kranj, Zavoda za zaposlovanje, Upravne enote Kranj, Centra za socialno delo Gorenjska, Finančne uprave in Policijske uprave Kranj. Vlada je sicer že leta 2019 ustanovila medresorsko delovno skupino za preučitev te problematike, ki je januarja 2020 pripravila poročilo, ki predstavlja podlago za te rešitve, ki so danes vsebovane v tem predlogu. Z novelo zakona se onemogoča zlorabo prijav stalnega in začasnega prebivališča na naslove, ki niso namenjeni stanovanjski rabi oziroma nastanitvi, na katerih velikost uporabne površine ne omogoča dejanskega prebivanja večjega števila posameznikov. Uvaja se nazaj krajevna pristojnost prijave, dolžnost uradne osebe, da preverja podatke v evidencah Geodetske uprave, dolžnost državljanov, da neurejene podatke uredijo ter možnost odločanja upravnih enot v skrajšanem postopku. Uvaja se tudi druge korekcije zakona, ki odpravljajo pomanjkljivosti veljavne zakonske ureditve in se nanašajo na prijavo prebivališča otrok, širitev dokazil o pravici do prijave prebivališča ter usklajevanje določb z Zakonom o tujcih. V SMC predlog zakona podpiramo, ker gre za problem, ki ne obsega zgolj problematike fiktivnih prijav, temveč je povezan, kot že omenjeno, z zlorabami socialnih transferjev, neplačevanjem davkov, izkoriščanjem delovne sile in nenazadnje tudi kaznivimi dejanji posameznih uradnikov, ki so za podkupnine tujce fiktivno prijavljali na naslove, ali pa pravnih oseb in njihovih vodstev oziroma lastnikov, ki so proti plačilu za tujce urejali prijave kar na svojih naslovih oziroma tudi na naslovih najetih objektov. Izpostaviti velja naslednje. Predlagana ureditev predvideva, da se površinske standarde za prijavo prebivališča predpiše s podzakonskim aktom, pri čemer pa bo treba posebno pozornost nameniti iskanju rešitve, ki ne bo prizadela socialno ogroženih oseb, ki dejansko živijo na premajhnih površinah. Vsekakor moramo tem osebam omogočiti dokazovanje, da zaradi socialno-ekonomskih razmer dejansko živijo na premajhnih površinah. Skupaj z Novo Slovenijo smo vložili tudi dva amandmaja, ki nazaj črtata podatke o zbiranju verske pripadnosti, narodnosti in maternega jezika, pa potem v razpravi pojasnimo podrobnosti. Kot rečeno, podprli bomo ta dva amandmaja in tudi predlog zakona.
Hvala lepa. Boštjan Koražija bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Spoštovani, spoštovana, hvala. Predlagatelj med cilji novele Zakona o prijavi prebivališča omenja zagotovitev dodatnih ukrepov, ki bodo prispevali k zmanjšanju števila fiktivnih prijav, to je prijav stalnih ali začasnih prebivališč posameznikov na naslovih, na katerih ti dejansko ne prebivajo. To ne pomeni, da se fiktivne prijave prebivališč že sedaj ne preganja in preverja, če se prijavljene osebe nahajajo na prijavljenem naslovu. Nasprotno, po pričevanju nadzorovanih je policija precej aktivna, tako da je njeno početje včasih že na meji zakonitega. Tako smo dobili informacije, da policija striktno in aktivno pregleduje in preverja povsod, kjer je nekdo samo začasno prespal. Po pričevanju aktivistov, ki pomagajo tujcem pri integraciji v našo družbo, je policija brez nalogov in brez obrazložitve trkala na vrata in zasliševala, kdo vse živi pri vas, kako ste se spoznali, preko koga ste se spoznali in s katerimi organizacijami delate. V nekaterih primerih so zvonili tudi pri njihovih sosedih. Očitno ni šlo le za lov na tujce, ampak tudi za popisovanje aktivistov, ki prakticirajo solidarnost in dejansko opravljajo vlogo, ki bi jo morala država. Zavrnjeni prosilci za azil, nedokumentirani in tujci v deportacijskih postopkih so pri nas po dolgih priporih v Centru za tujce dobesedno vrženi na ulico, a takšna praksa nas ne čudi. Ta država, naša država ima od 13. marca 2020 že tako mnoge elemente policijske države. Očitno ima policija že po sedanji ureditvi dovolj pooblastil, če pa jih nima in jih bo šele s spremembo zakona pridobila, potem imamo že sedaj velik problem, saj je policija postala država v državi. Druga velika pomanjkljivost sedanje ureditve so tudi mobilni tuji delavci, predvsem šoferji tovornjakov slovenskih podjetij. Po sedaj veljavni zakonodaji ti delavci ne morejo prijaviti prebivališča, saj dejansko ne prebivajo cel čas na istem začasnem prebivališču. Zaradi njihove narave dela se premikajo po različnih krajih v Sloveniji, kadar v Sloveniji sploh so, saj jih podjetja pošiljajo na mednarodne vožnje. Ker ne morejo prijaviti začasnega prebivališča, so prikrajšani za socialne pravice v primeru brezposelnosti, banke jim nočejo dati kreditov, ne morejo registrirati avtomobilov v Republiki Sloveniji in še bi lahko naštevali vrsto nevšečnosti, ki jih takšna odločitev slovenske države povzroči. Mogoče bi morali status mobilnih delavcev reševati v kakšnem drugem zakonu, a dejstvo je, da predlagana novela samo še poslabša njihov položaj. V imenu ideje, da smo vi enaki pred zakonom, tako tisti, ki lahko delajo za slovenska podjetja, ne morejo pa prijaviti prebivališča, kot tisti, ki zaradi lastništva mnogih nepremičnih lahko izbirajo, kje bodo prijave prebivališča, na primer v Kranjski gori, da se izognejo neživljenjskim vladnim odlokom. Na matičnem odboru pa je že v tako sporen predlog novele desnica vrinila še ustavno sporne odločbe, saj naj bi se po novem ob prijavi prebivališča moralo razkriti tudi določene občutljive osebne podatke –narodnost, veroizpoved in materni jezik. Ob tem pa še precej nepotreben osebni podatek, kje je prej oseba prebivala. Zbiranje takšnih podatkov, za katere sploh ni jasno, za kaj bi jih bilo treba sploh zbirati, ni le hud poseg v zasebnost posameznikov, temveč prenaša tudi tveganje, diskriminacije posameznikov na podlagi teh podatkov, torej veroizpovedi, nacionalnosti in maternega jezika. S pomočjo takšnega mehanizma bi pa res vzpostavili večkastno državo tako med samimi državljani kot tudi med tujci. Nov dokaz, kam pelje ta vlada to državo – zanikrno, omejeno, nacionalistično državo. Pred seboj imamo tako zakon, ki naj bi po mnenju vladajoče klike pomenil korak k uspešnejšemu preprečevanju zlorabe pravic. To besedno zvezo »zloraba pravice« papagajsko ponavljajo že cel mandat. Brezposelni zlorabljajo pravice, migranti zlorabljajo pravice, samozaposlene matere zlorabljajo pravice, samozaposleni zlorabljajo pravice. Pravica z veliko začetnico. V imenu pravice bodo s tem zakonom nastale nove krivice, kar smo tudi v teh nekaj primerih ponazorili. V Levici bomo glasovali proti ustvarjanju novih krivic in povečevanju represije.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! S predlogom novele Zakona o prijavi prebivališča, ki ga je predlagala Vlada, se rešuje predvsem aktualno problematiko tako imenovanih fiktivnih prijav prebivališča. Po inšpekcijskih nadzorih na nekaterih upravnih enotah smo bili seznanjeni, da je bilo na številnih naslovih prijavljenih tudi po nekaj sto stalno oziroma začasno prijavljenih tujcev, ki pa na teh naslovih dejansko niso prebivali. Z danes sprejetim zakonom bomo preprečili tudi zlorabe socialnih transferjev, saj so številni, ki so bili fiktivno prijavljeni na teh prebivališčih oziroma v teh objektih, koristili socialne transferje, čeprav v teh objektih dejansko niso prebivali. Nesprejemljivo je kakršnokoli izkoriščanje ukrepov in mehanizmov slovenske socialne države in slovenskega zdravstvenega sistema preko morebitnih fiktivnih prijav prebivališča. Pozdravljamo, da bo po novem prijava prebivališča možna samo v stanovanjskih objektih, ne pa v poslovnih prostorih, ki niso primerni za prebivanje ljudi. Uvaja se površinski standard za število prijavljenih na velikost uporabne površine stanovanja oziroma stanovanjskega objekta. Ob prijavi bo morala upravna enota v uradnih evidencah preveriti podatek o namembnosti objekta, uporabni površini objekta ter število prijavljenih oseb na naslovu. Površinski standardi bodo določeni v podzakonskem aktu. V Novi Sloveniji še posebej pozdravljamo ponovno uvedbo krajevne pristojnosti pri prijavi tako stalnega kot začasnega bivališča, saj menimo, da so lokalni uradniki tisti, ki najbolje poznajo razmere v svojem okolju in bodo lokalne okoliščine najbolje upoštevali. To pomeni, da prijave prebivališča ne bo več mogoče urediti kjerkoli v Sloveniji, ampak jo bo treba urediti na pristojni upravni enoti. Ena bolj pogostih zlorab pri prijavi prebivališča je, da posameznik, ko je neuspešen pri prijavi prebivališča na eni upravni enoti, odide na drugo upravno enoto, lahko tudi na drug konec Slovenije, in tam izvede prijavo prebivališča. Predlog zakona vsebuje tudi nekatere spremembe in dopolnitve, ki odpravljajo nedorečenost in pomanjkljivosti tudi pri izvajanju zdaj veljavnega zakona v praksi, med drugim tudi ustreznejšo ureditev postopka prijave prebivališča otroka. Prav tako se ustrezneje ureja tudi prijava stalnega prebivališča za posameznike, ki prebivajo v domovih starejših občanov, ki izvajajo institucionalno varstvo, na način, ki bo zagotavljal pravično razporeditev stroškov sofinanciranja občin. To je na način, po katerem ne bo krila stroškov zgolj občina, kjer je lokacija nastanitve, temveč občina zadnjega stalnega prebivališča. Ker predlagana novela Zakona o prijavi prebivališča rešuje izjemno perečo problematiko fiktivnih prijav prebivališča, jo bomo poslanci NSi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci. Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o prijavi prebivališča je v prvi vrsti nastal kot odziv na problematiko fiktivnih prijav prebivališča. Pri inšpekcijskih nadzorih je bilo ugotovljeno, da je bilo na nekaterih naslovih prijavljenih več kot 100 ljudi, ki pa jasno tam dejansko niso prebivali. Poleg tega pa fiktivno prijavljanje tujcev na začasno prebivališče za nekatere predstavlja tudi donosen, a nezakonit posel. Tesno je s to problematiko povezana tudi zloraba socialnih transferjev. Izhodišča za spremembe Zakona o prijavi prebivališča je pripravila tudi medresorska delovna skupina. Delovna skupina je bila ustanovljena za preučitev problematike fiktivnih prijav prebivališč. Eno izmed sprememb predstavlja ponovna uvedba krajevne pristojnosti za prijavo prebivališča. Posledično prijave prebivališča ne bo možno opravljati kjerkoli v Sloveniji, kot je to veljalo do sedaj, ampak bo treba postopek izpeljati na pristojni upravni enoti. Uradne osebe na upravni enoti poznajo območje svoje upravne enote, zato bo zmanjšana možnost za fiktivne prijave večjega števila posameznikov. Sedaj se je namreč v praksi dogajalo, da če posamezniku ni uspelo na eni upravni enoti, je preprosto srečo poskusil na drugi. Novela uvaja tudi površinske standarde za število prijavljenih oseb na velikost uporabne površine stanovanja. Tako se bo ob prijavi na upravnih enotah preverjalo, kakšna je dejanska uporabna površina dela stavbe. Ti podatki se bodo v register stalnega prebivalstva prenašali iz evidenc Geodetske uprave Republike Slovenije. Površinski standardi se bodo določali s podzakonskim aktom, ob tem pa v SAB opozarjamo, da bo pri določanju potrebna previdnost, saj nekateri dejansko živijo na premajhnih površinah. V večini gre za socialno ogrožene osebe, zato bo treba paziti, da ne bi bil njihov položaj še dodatno ogrožen. Skrajšujejo se tudi postopki preverjanja resničnosti prijave. Tako bodo upravne enote lahko precej bolj učinkovite pri preprečevanju in odkrivanju zlorab. Novela vsebuje tudi nekatere druge rešitve, ki odpravljajo pomanjkljivosti, zaznane v praksi. Nekatere se nanašajo na prijave prebivališč otrok, nekatere pa na prijavo prebivališč tujcev. Zakon se tudi usklajuje z Družinskim zakonikom. V Poslanski skupini SAB predlagane rešitve ocenjujemo kot dobre, želimo pa si, da bodo tudi v praksi prinesle učinkovite rezultate in preprečile zlorabe. V preteklosti so bile nekatere aktivnosti za preprečevanje fiktivnih prijav sicer že opravljene. Med drugim je bila leta 2013 v register stalnega prebivalstva nameščena informacijska rešitev za pregled števila oseb oziroma stalnih in začasnih prijav prebivališč na določenem naslovu. Očitno pa v praksi tak sistem še vedno ne deluje in so potrebne dodatne zakonske spremembe. Na seji matičnega odbora so bile sprejete dopolnitve zakona, s katerimi se v SAB ne strinjamo. Tako naj bi posameznik ob prijavi stalnega prebivališča in ob prijavi ali spremembi stalnega naslova v tujini med drugim moral navesti tudi narodnost, veroizpoved in materni jezik. Da je zbiranje teh podatkov sporno, je opozorila tudi informacijska pooblaščenka. Pri tem je navedla, da iz predlaganih sprememb ne izhaja, katere cilje naj bi se zasledovalo z zbiranjem teh podatkov, prav tako pa ni utemeljena potreba po zbiranju. Tudi slovenska ustava namreč določa, da se nihče ni dolžen opredeliti glede svojega verskega ali drugega prepričanja. Vložene amandmaje, ki tako določbo odpravljajo, v SAB pozdravljamo. Če bodo te dopolnitve danes odpravljene, bomo v Poslanski skupini SAB predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev, objavljenega na e-klopi. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in poslanskih skupin SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? Vidim, da ja, zato bomo začeli postopek za prijavo. Najprej je zaprosil za besedo državni sekretar Franc Kangler. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani zbrani! Vlada ne sprejema in ne podpira amandmaja, ki ga je vložila Poslanska skupina Levica. Prav tako je Vlada presenečena, da sta poslanski skupini SMC in Nova Slovenija vložili amandma k 5. členu. Vlada je pripravila amandma k 5. členu, ki ga sicer ni obravnavala, ga je pa pripravila in je bil amandma usklajen med predsedniki koalicijskih strank, zato nas še bolj preseneča, da sta poslanski skupini SMC in NSi vložili svoj amandma in da vodja Poslanske skupine SMC ni prejela in niso podprli amandmaja, ki ga je pripravila Vlada. Namreč, v amandmaju, ki smo ga pripravili k 5. členu, narodnost, veroizpoved in materni jezik niso obvezni podatki, ki bi jih uslužbenec upravne enote sprejel, in tudi niso v nasprotju z ustavo. Od leta 2001 [[…]]Gospa Sluga, vi se lahko smejite, ampak trdim to, kar trdijo naše strokovne službe in kar je bilo v preteklosti. Narodnost smo imeli v prejšnjem zakonu od 24. 2. 2001 do 13. 8. 2016. Ustava se v tem času v tem delu ni spremenila. Ustava se v tem času v tem delu ni spremenila. Nihče ni problematiziral, da je narodnost, ki jo je uslužbenec upravne enote prostovoljno zahteval, če jo je želela dotična oseba, ki je opravljala prijavo, podati, tudi zabeležil na podlagi prostovoljne baze. 15 let nihče ni trdil, da je tisti zakon v tem delu protiustaven. Danes pa imamo nekatere iz poslanskih skupin, ki trdijo, da je to protiustavno. Mi trdimo, da to ni. Če bo politična volja, če bo večina v Državnem zboru, bo pač takšen zakon sprejet. Poslanska skupina Levica je vložila prav tako amandma k 5. členu, kjer navajajo pod točko 3 kraj rojstva, pod točko 5 državljanstvo, pod točko 6 zakonski stan, pod točko 8 datum prijave, odjave oziroma spremembe. Tukaj moram opozoriti, da to že podatki in popis ob prijavi vsebujejo, s tem ničesar ne spreminjamo. Bi pa poudaril glede vseh ostalih stvari, ki smo jih danes tukaj slišali – ne želim komentirati in niti ne smem stališč poslanskih skupin – da ta zakon ureja prijavno, odjavno službo in preprečuje sleherno zlorabo. Sleherno zlorabo. Danes smo priča, da imajo na primer žene od bivših ministrov svoje zaposlene Albance v štalah, v skladiščih ali pa kje drugje. Če boste ta zakon danes tukaj sprejeli, bodo morali tudi za tiste delavce, ki delajo s konji, ki delajo fizično, v gradbeništvu, ki delajo kjerkoli, tudi za šoferje, poskrbeti, da ne bodo več prijavljeni po skladiščih, da ne bodo več spali v neurejenih prostorih in da jih delodajalec ali tisti, ki jim nudi stanovanje, ne bo več na ta način zlorabljal. In da bodo vsaj vredni dostojanstva človeka tako kot vsi ostali. Zato je ta vlada predlagala ta zakon. Za to skrbimo. Dovolj je bilo tega v preteklosti. Presenečen sem nad stališčem Levice, ki temu nasprotuje, ker mi ravno želimo odpraviti to, da nihče več ne bo zlorabljal ne slovenskih delavcev ne tujih delavcev v Sloveniji na ta način, da ne bo zagotavljal pogojev. Ker danes so se pa zlorabljali prostori, ki niso namenjeni bivanju. In to je treba preprečiti. Res je, da je medresorska skupina, ki je bila v preteklosti ustanovljena, podala poročilo Vladi, v čem je problem, to pa je v preteklosti bilo tudi vse. Sam sedaj vodim to medresorsko skupino in na podlagi zbranih podatkov smo takoj odreagirali in pripravili zakon, ki ga je Vlada predlagala v Državni zbor. Zato na vas, spoštovani poslanci, apeliram, jaz sem prepričan, da bo zakon sprejet, ker želite preprečiti nadaljnje zlorabe, ki se dogajajo v naši družbi, kar se tiče prijave od ene službe. Kar se tiče 5. in je povezano tudi z 10. členom, pa moram posebej poudariti – imeli smo zakon, ki je veljal 15 let. Nihče ni bil mnenja, da je ta člen, ki je veljal 15 let, sporen zato, ker je bila narodnost prostovoljna evidenca, ki jo je tisti, ki se je prišel na upravno enoto prijavit, želel ali pa ni želel nuditi. Tudi če bosta ta dikcija, ki jo je matično delovno telo, amandma, sprejelo, in vsebina člena ostali, ne bo v nasprotju z ustavo, ker je prostovoljno. Nihče nikogar ne sili na upravni enoti, da to mora nuditi. 15 let, do leta 2016, je lahko, kasneje je nekdo brisal, zdaj pa ponovno lahko, če želi. Nazadnje sem bil opozorjen v tem državnem zboru, da sem pretiho govoril, danes sem se potrudil, da sem bolj glasen, da me ne bo kdo narobe razumel, spoštovani poslanci in poslanke.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Gospodu državnemu sekretarju bi rad povedal, da se štetje časa ni začelo s to vlado, ker se trudi na vsak način minimalizirati, še tam, kjer to ni potrebno, da je karkoli storila prejšnja vlada, tudi na tem področju. Tisto, kar pravite, da je bil epilog dela te medresorske skupine, ni bilo golo poročilo, ampak so bile konkretne rešitve in nekaj teh konkretnih rešitev je zdaj v tem zakonu. Meni pa ni popolnoma nič težko priznati, da so v tem zakonu zdaj neke rešitve, ki so dobre in služijo namenu. Na to smo opozarjali vsi. Snovalci tega zakona pred nekaj leti so delali v neki dobri veri in verjetno niso mogli kar vnaprej predvideti, da bo prihajalo do takšnih zlorab pri prijavi prebivališča. Dobro, po nekaj letih je praksa pokazala, kar je pač pokazala, se stvari na nek način sanirajo. In prav je tako. Ampak še tako dobronameren zakon, kot je ta, vedno skriva neke podrobnosti, zaradi katerih je potem ogenj v strehi in prepir v Državnem zboru. Popolnoma nepotrebno je vnašanje teh dodatnih opredelitev v to novelo zakona. Zakaj? Saj je bilo čisto v redu, to je bilo pa res čisto v redu v dosedanji ureditvi in zakaj bi morali zdaj buriti ljudi z opredeljevanjem o narodnosti, veroizpovedi, maternem jeziku? Zakaj? To je nepotrebno. Zakaj je pri zakonu, ki ureja področje fiktivnih prijav, ki so problem, potemtakem treba buriti javnost, politiko s takimi mašili? Popolnoma nepotrebno. Kaj bomo pa od tega imeli? Kaj bomo od tega imeli, če bomo to pustili v zakonu? Če dovolite, podpredsednik, glede na to, da je tudi državni sekretar malce širše zastavil, bi jaz vendarle ob tej priložnosti še enkrat rad opozoril na pleonazem. Pravzaprav sem pri opozarjanju na to osamljen, morda tudi zaradi tega, ker marsikdo ne pozna, kako v praksi zadeve resnično tečejo na upravnih enotah, ampak to v bistvu kar ena fama postane in neka resnica, ki ne ustreza dejanskemu stanju. Jaz še vedno trdim, da je ob vseh teh dobrih varovalkah, ki so vnesene v zakon, najpomembnejša ta, da je – in to bo poenotena praksa potem na podlagi zakona za vse upravne enote – uradnik na upravni enoti dolžan takoj, torej pred samo potrditvijo prijave prebivališča, preveriti vse relevantne podatke, ki so mu tako ali tako dostopni, tam na tistem delovnem mestu so mu dostopni. Saj uradniki že zdaj lahko vpogledujejo v evidence Gursa. Ne vem, morda ne vpogledujejo vsi, ampak že sedaj lahko. Tudi če pride nekdo v Koper, da bi rad prijavil prebivališče v Mariboru, ima uradnik popolnoma vse podatke pred seboj, kaj se na tistem naslovu dogaja, tudi število že prijavljenih ljudi na tistem naslovu. Vse ima. Ampak kaj se zgodi? To, kar trdite kar nekako posplošeno – da ljudje tavajo od ene do druge, do tretje upravne enote in na petih ne uspejo, na šesti pa uspejo – ni res. To ni res. Ker zakon je pa tako liberalen, zdaj, trenutni, da že na prvi uspejo, ker je uradnik pač dolžan izvesti to prijavo. Hkrati seveda uvesti postopek ugotavljanja, ampak kot smo ugotovili, tudi državni sekretar je to povedal, ta postopek pa lahko traja leto, lahko tudi dve in epiloga nikoli ni. Torej ni tega tavanja od ene do druge upravne enote zato, ker na nekaj upravnih enotah ne uspe, ker praviloma je zakon takšen, da v tistem trenutku uspe, potem pa stečejo postopki. To, da odhajajo na upravne enote tudi v notranjost Slovenije, je zgolj zato, ker je pritisk na te večje upravne enote enormen. Enormen. Prav zaradi tega smo imeli na ljubljanski upravni enoti tudi stavko, če se spomnite, in delovni čas do 10. zvečer, ker je zakon preprosto preveč liberalen in je te stvari pravzaprav dopuščal. Zlorabe, to so sicer zlorabe, ampak so pravzaprav zakonite zlorabe. Takšen je pač zakon. Zdaj, ko uvajamo res te varovalke, sodim, da uvedba krajevne pristojnosti ne bo bistveno vplivala na to. Ne bo bistveno vplivala na to, ker bo imel vsak uradnik pred sabo vse podatke in tisti hip možnost zavrnitve prijave. To je pa najpomembnejše. Se pravi tisti hip možnost zavrnitve prijave in potem pa res ne bo kazalo tistemu, ki bi želel to zlorabljati, da hodi še na drugo, tretjo, četrto upravno enoto, ker bo povsod naletel na popolnoma enako situacijo. Debirokratizacija, o kateri radi govorimo, in tudi vi ste si jo postavili v Vladi kot eno izmed pomembnih nalog, je bila to, da je država ravno zaradi odpravljanja krajevne pristojnosti na mnogo področjih šla naproti državljanom in je do njih bistveno bolj prijazna. Sodim, da k ustreznemu izvajanju tega zakona s pravim nadzorom krajevna pristojnost ne bo bistveno pripomogla, bo pa po drugi strani pomenila še večji naval na večje upravne enote, kjer posledično tako ali tako ugotavljate, da bodo potrebne dodatne zaposlitve, kar seveda tudi bodo, ker ljudje preprosto vsega tega ne bodo zmogli in bo treba ljudi dodatno zaposliti. Tisto, kar je pri tem tudi pomembno, je pa to, da ljudje, ki se ne prijavljajo fiktivno, ki ne zlorabljajo ničesar, pač prijavljajo, odjavljajo prebivališča. Tega je v času epidemije, kot veste, bistveno več kot sicer. To so državljani Republike Slovenije, njim bomo pa še dodatno otežili življenje. Če je to intenca, zato da bi te prijave preprečili, potem ja, seveda, potem je tudi ta uvedba krajevne pristojnosti očitno smiselna. Samo mislim pa, da imajo ljudje pravico prijavljati, odjavljati prebivališče, kakor to želijo. Da jim na ta način mi otežujemo situacijo, se mi ne zdi prav. To je po mojem mnenju neka anomalija v tej noveli zakona. Ker povedali vam pa bodo, jaz sem govoril z mnogo načelniki upravnih enot v tem času, na manjših upravnih enotah vsi pozdravljajo to – ja, seveda, ker imajo bistveno manjši pripad zadev in ne dobivajo zadev od zunaj – na večjih upravnih enotah se pa držijo za glavo, kako bodo to zmogli.
Hvala lepa. Preden dam besedo državnemu sekretarju, samo pojasnilo. Državni sekretar oziroma predstavnik Vlade se ima pravico po stališčih poslanskih skupin prijaviti in tudi povedati, komentirati stališča poslanskih skupin, to ni prepovedano. Tako da ne bi zdaj s tem polemizirali. Bi pa zdaj vljudno prosil vse kolege, ki ste tukaj, da se koncentrirate na razpravo k 5. členu in vložene amandmaje k 5. členu. En amandma Poslanske skupine Levica pomeni oženje nabora podatkov, amandma SMC in NSi pa pomeni, da se še nekaj deloma spreminja v ostalih odstavkih zakona in tudi kakšen odstavek doda. Toliko, da ne bi zdaj preveč ponavljali neke splošne zgodbe. Naslednji ima besedo, kot sem dejal, državni sekretar Franc Kangler. Izvolite.
Hvala lepa. Želim odgovoriti spoštovanemu poslancu gospodu Medvedu. Jaz sem vesel, da je tudi gospod Medved prepoznal svoje aktivno delo v prejšnji vladi in da bodo danes v Listi Marjana Šarca podprli zakon. Zakon je nujno potreben. Ne morem se pa z vami strinjati, ko trdite, da do teh zlorab ni prišlo, da so se ljudje selili z ene upravne enote na drugo. Ravno nasprotno, mi smo bili s strani upravnih enot seznanjeni, da se je to dogajalo. Nekdo je prišel na upravno enoto v Maribor, o hipotetičnem primeru govorim, ko je uslužbenka zahtevala od njega dokumente in popis, se je avtomatsko obrnil in odšel, ker je videl, da ne bo uspel. Vmes si je mogoče pridobil fiktivno pogodbo o zaposlitvi in je odšel na upravno enoto v Koper, kjer ga pa več nihče ni preverjal. Tako se je izognil, prvič, javni pristojnosti, drugič, nekemu rednemu postopku in je prihajalo do zlorab, velikih zlorab. Ko ste govoril o Gursu in o teh podatkih. Že danes ima uslužbenec upravne enote možnost s pritiskom na določen gumb, da preveri podatek Gursa, z novim zakonom pa v tistem trenutku, ko bo podatek krajevne pristojnosti prijave bivališča odprl, ne bo več potrebna dodatna aktivnost uslužbenca, ampak se bo podatek Gursa avtomatsko izpisal in ga bo verjetno tudi opozoril, če bo prišlo do odstopanja. To je prednost, ki jo mi na ta način uvajamo. Mi smo prepričani, da bo na ta način, ko bo uslužbenec upravne enote dobil direktni podatek od Gursa, ne da bi ga on zahteval, ali je to mogoče ali to ni mogoče, lahko sprožil postopek, kot ste vi omenili, po skrajšanem upravnem postopku in po obratnem dokaznem bremenu in dokazovanju, da dokaže, da ima prav. Ker pa govorite o Gursu. So tudi zakonske možnosti, glede na to, da vsi podatki niso zavedeni na Gursu kot 100-odstotno verodostojni, da bo upravna enota takšno osebo pozvala, da si te podatke na Gursu uredi. Kar pomeni, da bomo istočasno poskrbeli za prijavno-odjavno službo, po drugi strani pa, da bo tudi Gurs imel verodostojne podatke dejanskega stanja na terenu. Dejanskega stanja na terenu. Ker če ima nekdo danes objekt, ki je po Gursu poslovni prostor, jutri bo pa želel nekoga na tem naslovu prijaviti začasno ali stalno, bo uslužbenec upravne enote napotil dotično osebo, da si namembnost objekta uredi na Gursu, tako kot je potrebno v skladu z zakonom.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Fokusiral se bom na 5. člen in na stvari, ki burijo duhove, torej glede opredeljevanja glede narodnosti, veroizpovedi, maternega jezika in opredeljevanja posameznika, ki naj bi vodil gospodinjstvo. Slišali smo v razpravi gospoda državnega sekretarja in tudi prej v stališču poslanske skupine kolegov iz SNS, da ne gre za obligatorno opredelitev glede narodnosti in veroizpovedi, pač pa za fakultativno oziroma neobvezno, vendar je kljub temu potrebno povedati naslednje. Tukaj ste opredelili narodnost in veroizpoved kot možno, da se nekdo opredeli. Če pa beremo zakon oziroma ta člen naprej, ugotovimo, da je pa materni jezik dolžnost, da se opredeli, pa da je dolžnost posameznika, da navede, ali on vodi gospodinjstvo. Tako da situacija tukaj ni ravno jasna. Če pogledamo ustavo kot najvišji pravni akt, seveda obstaja ustavna spornost, kar se tiče teh določb, če vidimo, da Ustava recimo v 14. členu določa, da so vsakomur zagotovljene enake pravice ne glede na narodnost, raso in spol, in potem govori v 41. členu tudi, da se nihče ni dolžen opredeljevati glede svojega verskega ali drugega prepričanja. In potem, da ima vsakdo pravico, da svobodno izraža pripadnost svojemu narodu ali narodni skupnosti, da goji in izraža svojo kulturo in uporablja svoj jezik in pisavo. Treba je izhajati iz tega, da je to pravica tistega posameznika. In je tukaj, bom rekel, neka intenca države, da mu pod krinko teh členov iz ustave omogoča, da se svobodno izraža. Če pogledamo ta zakon kot celoto in ugotovimo, da ustava to določa kot najvišji pravni akt v členih, ki sem jih naštel, kaj bi s tem storili? S tem bi storili, da narodnost in veroizpoved, če že pravite, da morda s tem uresničujete ustavno pravico, lahko zahtevate ali pa lahko omogočate tem ljudem, ki bi to želeli, samo takrat, kadar prijavljajo stalno prebivališče – kaj pa sicer? Torej če preberemo ta 5. člen oziroma 7. člen, govori v prvem odstavku, »posameznik ob prijavi stalnega prebivališča v tujini« in tako naprej, »navede naslednje podatke«. Se pravi, samo takrat po vašem nekdo lahko izrazi narodnost, veroizpoved, materni jezik in gospodinjstvo. In tukaj prehajamo v tisto spornost, ki govori o tem, da ustava kot najvišji pravni akt določa pravice, ki izhajajo iz osebe same – na ta način potem meni dajejo in vsakomur dajejo pravico – in o tem, da se v nekem zakonu, kot je Zakon o prijavi prebivališča, dopušča neko možnost, da se nekdo opredeli ali pa ne. Ampak samo ob prijavi stalnega prebivališča. Zato, spoštovani, gre tukaj za spornost. Če odmislimo to spornost, se vprašajmo naslednje. Kaj pa bo država s temi podatki o veroizpovedi in narodnosti? Kaj bo? Torej, opredelil se bom, da sem Inuit, in država bo rekla v nekem momentu, da imamo v Sloveniji 5 % Eskimov. Super. Če ni obvezno, ne vem, kaj nam bo takšna evidenca, če si nekdo želi evidenc. Ne vem, kaj nam bo evidenca, da bomo rekli, da je 80 % neopredeljenih, ne vem, 20 % je takih in drugačnih narodnosti. Ja, res je, narodnost je bila menda do leta 2016 opredeljena, ampak veste, kolikor se jaz spomnim teh stvari, to izvira iz dediščine prejšnje države. Ne nazadnje vi vsi veste, da smo bili država, kjer so bile republike in so bile tudi narodnosti. V tistem času so se ljudje opredeljevali, kaj so in kdo so, in to je pač ostalo in vsebina teh evidenc je verjetno ostala toliko časa, dokler se zadeva ni spremenila. Če bi nekdo takrat dal predlog za presojo ustavnosti, pa bi verjetno zadeva šla tudi v drugo smer. Zato menim, da je amandma, ki sta ga pripravila SMC in NSi, ustrezen. Seveda ga bomo tudi mi podprli, da se stvari tukaj dajo ven. Kajti s tem, še enkrat poudarjam, da se v Zakonu o prijavi prebivališča navede, da se sme nekdo odločati o narodnosti in veroizpovedi, se seveda takoj postavi vprašanje, kaj pa v drugih postopkih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Naša žalostna nova realnost je, in o tem se pač ne gre več sprenevedati, da živimo v državi, ki je iz dneva v dan vse bolj policijska. Smo država z najdlje časa trajajočo policijsko uro, policija se pospešeno brutalizira, represija nad državljani se stopnjuje. Ampak kot da to še ni dovolj, zdaj [[izklop mikrofona]]
Trenutek, gospa Sukič. Nataša Sukič, prosim, da se opredelite do amandmaja.Prosim, da se opredelite in razpravljate o amandmajih in ne o drugih stvareh. Prej sem opozoril tudi druge, za vas velja enako [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Poglejte, izrekel vam bom opomin, če boste šli mimo.
Torej. Ampak kot da vse to še ni dovolj, naj bi zdaj, vsaj tako sta si goreče zaželela premier in kolega Jelinčič, krvna brata, ko gre za skrajno nacionalistične sanje, postali še država [[izklop mikrofona]]
Kolegica Sukič, izrekam vam opomin, kajti govorite skrajno žaljivo do kolegov in do ostalih, ki jih tukaj sicer ni. Predsednik Vlade ni nacionalist. Izvolite, imate besedo.
Država bi rada po novem izvedela, katere veroizpovedi smo, in podobne bizarnosti, recimo take, kdo vodi naše gospodinjstvo. Očitno je, spoštovani državni sekretar, da tudi znotraj Vlade vsi ne veste natančno, kaj je skladno z ustavo in kaj ne, vsaj po vaši uvodni razpravi sodeč ne. Ampak še preden se [[…]]Oprostite, upam, da me ne boste spet izklapljali, ker to, kar bom povedala, to, kar bom navajala, ima zvezo točno s tem amandmajem, petim.
Bom videl.
Zato bom citirala tvit našega premiera, ki je bil devet dni, preden se je izkazalo, da prihaja do teh idej, pravzaprav uvod v to zgodbo. In sicer je naš premier tvitnil: »Mogoče bi poleg rokavic spremljali tudi ostale statistično relevantne podatke, na primer nacionalnost, veroizpoved in podobno, tako kot v večini drugih držav po svetu?« To je tvitnil Janez Janša 26. januarja. Ta zajedljivi tvit je bil namenjen Statističnemu uradu Republike Slovenije. Dal mu je vedeti, ker ga je pač razburila neka objava Statističnega urada, bizarna stvar, šala, šala v zvezi z Berniejem Sandersom. Takrat je bila to viralna zadeva, ker je pač Bernie Sanders imel nataknjene na inavguraciji neke pletene rokavice. Na Statističnem uradu so se šalili in so zapisali, da smo v zadnjih mesecih v Slovenijo uvozili za 63 tisoč evrov pletenih in kvačkanih rokavic. Ampak zakaj ta zapis ni bil tako nedolžen? Jaz razumem, zakaj je premiera zmotila izpostavitev Sandersa, ki je pač antipod Trumpu in tako naprej, ampak v isti sapi je Statističnemu uradu očital, zakaj ne zbira podatkov o nacionalnosti in veroizpovedi. No, to pa je najmanj nenavadno in to se je zgodilo kot rečeno devet dni, preden je zagledala luč sveta ta ideja, da naj bi se to sedaj spravilo v ta zakon. To niso tako nedolžne stvari. Kajti samo devet dni kasneje, kot rečeno, je stranka SDS v parlamentarni proceduri podprla predlog, po katerem bi morali prebivalke in prebivalci Slovenije državi ponovno razkriti tri občutljive osebne podatke: svojo narodnost, svojo veroizpoved in materni jezik. Zato sledi logično vprašanje: koga bi tokrat radi pravzaprav ponovno izbrisali? Zakaj sta SNS in SDS združili moči v tem absurdnem amandmaju, po katerem bi morali državi torej mi državljani obvezno povedati, ali pa tudi prostovoljno, četudi prostovoljno, to nima kaj iskati sploh v takih vprašalnikih, kakšne narodnosti in veroizpovedi smo, kakšen je naš materni jezik, in to skupaj s tem, kje prebivamo. Tukaj se resno sprašujem, ali se na ta način nekako izrisuje, se vzpostavlja nekakšna koalicija za register etnične identitete. To je dejansko ključno vprašanje, to niso nedolžne stvari. Zakaj bi si ti dve politični stranki želeli, da bi država o nas izvedela prav vse, in to v povezavi z našim prebivališčem? Resno vprašanje, zakaj? In zakaj si za to prizadevata ravno stranki, ki dejansko že leta kujeta politični dobiček s preštevanjem ljudi in nasprotovanjem vsem, ki so zanju moteči, recimo takšni s priimki na -ić pa samske ženske, istospolno usmerjeni, muslimani, drugič so to begunci in tako naprej. To so res zelo zelo resne stvari in ne moremo zdajle tukaj malo lahkotno zamahniti z roko in reči, saj to ni nič takega, saj lahko prostovoljno to napišejo ali ne. Dovolj je, da eden nasede na tako vprašanje in napiše nekaj, kar je po ustavi nedopustno, sporno. Enostavno se nima za kaj država vtikati v te stvari. In kot rečeno, ustava določa, da nas nihče ne more prisiliti, da se o teh vprašanjih izrekamo, še več, da jih razkrivamo, ko prijavljamo svoje prebivališče. Podatki po tej logiki nikakor ne bi bili več anonimizirani, ampak bi država, ki te pravice po veljavnih predpisih absolutno nima, v vsakem trenutku lahko preverila, na katerem naslovu živijo denimo ateisti, Muslimani, Srbi, Albanci, arabsko govoreči prebivalci in tako naprej. Kaj bi država z goro teh skrajno občutljivih podatkov počela, pa seveda ne vemo. Kajti tega namena zbiranja v predlogu ni opredeljenega in to je dodano izjemno sporno – lotiti se takšnega podviga, ne da bi zares opredelil zakaj. To dejansko odpira brezmejne možnosti za zlorabo najobčutljivejših vsebin. Predlagane spremembe 7. člena predvidevajo, da naj bi posameznik ali posameznica ob prijavi stalnega prebivališča, stalnega naslova v tujini ali spremembi stalnega naslova v tujini navedel oziroma navedla med drugim naslednje podatke: staro stalno prebivališče, narodnost, veroizpoved, materni jezik ter priimek in ime ter EMŠO posameznika, pazite, ki vodi gospodinjstvo, ter sorodstveno razmerje do njega. Mislim, absurd. Vemo, v preteklosti so države dejansko o prebivalcih zbirale tudi podatke o narodnosti in veroizpovedi. Na žalost je najdlje pri teh registrih šla nekdanja nacistična Nemčija. Pozneje je zbiranje teh podatkov postalo neobvezno, večinoma so imeli ljudje ob popisih prebivalstva možnost, da razkrijejo svojo veroizpoved ali etnično pripadnost ter materni jezik. Zaradi vzbujanja nacionalizma smo tudi to počasi opustili. Spomnimo se, leta 1991 je zaradi protesta proti zbiranju teh podatkov takratni Mladinin novinar Ivo Štandeker pred popisom prebivalstva objavil proglas kluba Pingvinov, kjer je predlagal, da se ljudje po narodnosti opredelimo za pingvine. Posledica je bila, da so pingvini postali statistično zaznani prebivalci Republike Slovenije in država je nato zbiranje teh podatkov opustila. O tako absurdnih in žalostnih stvareh govorimo. Zato me res zanima, kaj bi pravzaprav v SNS in SDS radi s tem predlogom. Da vam prostovoljno rečem, »je suis« pingvin? Ali pa morda, jaz sem lubenica ali kaj podobnega? Mislim, resnično, dajte no. Res bizarno in skrajno zavržno. Sploh pa je skrajno zavržna in bizarna in sprevržena argumentacija predlagateljice SNS, ki se naslanja na sprevrženo interpretacijo 61. člena Ustave, v skladu s katero ima v Sloveniji vsakdo pravico, da svobodno izraža pripadnost svojemu narodu ali narodni skupnosti. Oprostite, bistvo tega člena je seveda v tem, da nihče ne sme posameznika prisiliti k izražanju narodne ali druge identitete. V SNS pa pravijo, da ljudje ob prijavi stalnega prebivališča nimajo več možnosti za izražanje te ustavne pravice. Ali res? Ali res?! Kaj pa društva, v katerih se združujejo, kjer gojijo svojo kulturo, svoj jezik in tako naprej? Mislim, lepo vas prosim, no. To interpretacijo pa so poleg poslancev SNS na žalost podprli tudi poslanci največje vladajoče stranke SDS. S tem se na žalost jasno izrisuje nekakšen pakt za novi izbris med dvema skrajno nacionalističnima strankama tega državnega zbora [[izklop mikrofona]]
Kolegica, izrekam vam drugi opomin [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Niste priklopljeni. Izrekam vam drugi opomin in vas opozarjam, da če boste nadaljevali z žalitvami, vam bom odvzel besedo. Izvolite.
No, saj verjamem, da bi mi najraje odvzeli besedo, ker verjamem, da boli, kadar človek opredeli stvari. Poglejmo reakcijo informacijske pooblaščenke. Zbiranje zgoraj navedenih posebej občutljivih podatkov za pooblaščenko pomeni zelo hud poseg v zasebnost posameznikov. Poleg tega pa prinaša tudi najrazličnejše nevarnosti tveganj za diskriminacijo posameznic in posameznikov. Zakaj so take ideje skrajno nevarne? Amandma, ki je bil sprejet na matičnem odboru, odpira namreč resnično številne možnosti zlorab. Po eni strani nas loči na prave prebivalce Slovenije, torej etnične in kulturne Slovence po možnosti tradicionalne katoliške vere, in na neprave prebivalce Slovenije, ki so se tu znašli po zgodovinskih napakah, recimo narodnostne manjšine, Romi, ali pa so posledica migrantskih politik, prebivalci po poreklu iz nekdanjih republik Jugoslavije, begunci, delovni migranti in tako naprej. V Sloveniji imamo na žalost še zmeraj živo izkušnjo z nezakonitim izbrisom prebivalstva, ki se je zgodil zaradi potrebe po odstranitvi dela prebivalstva novonastale države. Še vedno na žalost živijo sanje nacionalistov o etnično čisti Sloveniji, sanje, ki so skregane z zgodovino, sedanjostjo in prihodnostjo, a kot takšne lahko postanejo mora vseh, ki kakorkoli ne ustrezajo tem nekim predstavam. Pri zadnjem popisu prebivalstva je postalo več kot očitno, da se prebivalci ne želijo izrekati o veroizpovedi. Vsak šesti prebivalec je izrecno navedel, da na to vprašanje na želi odgovoriti. Dandanes pač ne velja več pravilo, da je prebivalstvo takšne vere, kot je njen vladar. Sodobna verska svoboda izhaja iz svobode vesti, to vsebuje tudi evropska konvencija o človekovih pravicah. Država torej ne more in nikakor ne sme prisiliti posameznikov, da se izrekajo o svoji veroizpovedi. Tudi če je ta posebni podatek zapisan le kot izbirni podatek, je lahko to blažja oblika pritiska, da se posamezniki izrekajo o svoji veroizpovedi. Sploh to velja za šibkejše posameznike, ki le začasno bivajo v naši državi. Ampak tukaj nimamo samo spornih določb o veroizpovedi, temveč prihaja tudi do neke ideje o retradicionalizaciji, jaz bi temu rekla kar »naprej v srednji vek«. Bizaren je namreč tudi podatek, ki naj bi ga navedli, kdo vodi gospodinjstvoTo se dotika amandmajev, spoštovana. Ne vem, kaj spet tokrat ni v redu. Govorim o teh zadevah, ki naj bi jih [[izklop mikrofona]]
Kolegica Sukič, saj vas nihče ne moti, lahko govorite [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, glejte, saj se ne ukvarja z vami. Odklopljeni ste, vam bom dal besedo nazaj.
Ali lahko prosim dokončam? Govorim o amandmaju.
Gospa Sukič, sejo vodim jaz [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne jemljem vam časa. Sejo vodim jaz, dolžan sem skrbeti za red. Jaz, ne govoreči poslanec, in zato sem vas opozoril, da razpravljajte v kontekstu, in nič drugega. Ne ukvarjajte se pa z drugimi kolegi poslanci. Izvolite, imate besedo.
Naj mi ne krilijo v glavo, ko govorim. Bizaren je tudi podatek, kdo vodi gospodinjstvo. Kaj naj bi pa s tem podatkom počeli, spoštovani? To dejansko diši po neki retradicionalizaciji oziroma jaz temu rečem »naprej v srednji vek«. Že samo izhodišče, da obstaja vodja gospodinjstva, je skrajno bizarno in prav res napačno. Po naši družinski zakonodaji sta partnerja enakopravna, ne poznamo preživelega koncepta vodje gospodinjstva in dejansko to zveni kot slabo posodobljen pojem iz rimskega prava pater familias. Takšen predlog dejansko, spoštovane in spoštovani, gre v neki smeri retradicionalizacije naše družbe in ponovnega ustvarjanja nekih preživetih hierarhičnih razmerij znotraj družine. Tako da lepo vas prosim, to so tri zelo absurdne zadeve, ki nimajo kaj iskati v neki noveli nekega zakona, ko govorimo o prijavi stalnega prebivališča in tako naprej. Za ostale stvari je moj kolega že uvodoma navedel zakaj, sploh glede na to, da itak odkar ste v policiji tako zelo zagreti, zelo hodite po domačih naslovih in preverjate vse, ki imajo več prijavljenih, celo sosede sprašujete. Dobro, imejte te neke svoje prebliske o tem, ampak tole, te tri zadeve pa, oprostite, to je pa katastrofa in to nima kaj iskati v naši zakonodaji. Zaenkrat se bom tu ustavila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej je za postopkovno zaprosil Dušan Šiško.
Podpredsednik, hvala. Prosim, da opozorite vse razpravljavce in jim osvežite spomin, da je, prvič, Slovenska nacionalna stranka predlagala ta amandma že v Šarčevi vladi, ko smo jo podpirali, tudi njih, ne tako kot Levica, ki jih je izsiljevala. Mi jih nismo izsiljevali. In zaradi njih je tudi Šarčeva vlada padla. Drugič. Gospa Sukič ne ve, kaj je včeraj govorila, pa danes tukaj nekaj Nacionalno stranko skozi omenja. Naj nas že enkrat pusti pri miru.
Kolega Šiško, upam, da veste, da to ni bil postopkovni predlog. To boste lahko komentirali tudi v razpravi, če se boste prijavili. Tudi ostale prosim, da se držite teme točke in pa 5. člena in obeh vloženih amandmajev. Gospod Koražija, izvolite, imate postopkovni predlog.
Moj postopkovni predlog gre na vas, gospod predsedujoči. Prej ste sami omenili, da ste tukaj zato, da skrbite za red na tej seji Državnega zbora – potem pa začnite skrbeti, da ne bodo ostali poslanci motili tistega, ki razpravlja, ki je na vrsti. Se pravi enake vatle za vse. Na pa da potem dovolite, da na drugi strani skačejo v besedo oziroma da je tam cel direndaj. Če pa se bo na tej strani karkoli zgodilo, bo pa cela drama. Tako da prosim, da začnete skrbeti za red na seji Državnega zbora.
Kolega Koražija, če niste opazili, skrbim za red. Opozoril sem tiste, ki delajo nered. Jaz nisem opazil, da je kdorkoli komurkoli skočil v besedo, zato ker tega ni bilo. Ni bilo. Lahko pogledate vse kamere in magnetogram pa boste videli, da tega ni. Tudi za naprej prosim, da se držite člena in obeh vloženih amandmajev. Ni treba biti v teh razpravah do nikogar nič žaljiv. Kolegici sem zato izrekel dva opomina, ker je bila žaljiva v svojem stališču oziroma razpravi, in nič drugega. Postopkovno Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz bi vas rad opozoril, da je kolegica Sukičeva peljala jasno razpravo z vsemi obrazložitvami. Pri tem je navajala nastope predstavnikov strank, pa ne bom imen rekel, Slovenske nacionalne stranke in tudi SDS, ki so bili večkrat, tudi ko ste vi vodili, do drugih rasistični, sovražni, nestrpni, in se njim ni jemalo besede. Rasizem v tem državnem zboru nima prostora. Ko vam pa kdo logično, z argumenti izkazuje eno vladno politiko, ki očitno gre zopet v smeri izbrisa določenih oziroma diskriminacije določenih nacionalnih skupin in manjšin, jim pa jemljete besedo [[izklop mikrofona]]
Kolega, kje sem kršil poslovnik? Kje je bil poslovnik zlorabljen? Kolegica je žaljivo opredeljevala ljudi. Vi imate tako v poslovniku kot tudi v etičnem kodeksu in tudi v ustavi zapisano, da se ne sme nikogar žaliti in mu pritikati določenih karakteristik, ki jih nima. Ker vsak ima svoje osebnostne pravice, vsak ne more biti obdolžen, ne vem,nekega nečloveškega ravnanja in tako naprej. Vsak ima svoje osebno dostojanstvo. To so ustavne zadeve. Ne dam vam več besede za postopkovni predlog, to sem vam obrazložil in tega se držite. Postopkovni predlog, kolega Koprivc? [[Da.]] Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Kolega podpredsednik, saj jaz vem, da namenoma delate ta teater. Ni prvič, se je že večkrat zgodilo, ampak kljub temu mislim, da je prav, da opozorimo, da je skrajno skrajno neprimerno, kar počenjate. Kolegici Sukič ste najmanj trikrat, če ne štirikrat prekinili mikrofon brez pravega razloga. Enkrat, na primer, ko je rekla, da sta SDS in SNS skrajno nacionalistični stranki. Ali je to žalitev? Jaz mislim, da to ni žalitev. To je pač dejstvo. In ni prav, ni prav, da vi zlorabljate svojo funkcijo podpredsednika, zato da [[izklop mikrofona]]
Kolega Koprivc, kje je bil kršen poslovnik? Opomin vam izrekam zato, ker kršite poslovnik s postopkovnim predlogom. Izvolite.
Gospod podpredsednik, mislim, to pa res ne pelje več nikamor. Sploh ne dovolite, da se do konca obrazloži zadeve in prekinete razpravljavce. Moj postopkovni predlog je bil, da korektno vodite sejo in da ne prekinjate razpravljavcev brez pravega razloga. To ni v vaši pristojnosti. Kolegico ste večkrat prekinili, kljub temu da ni naredila nič narobe. Če je pa narobe to, da govori in pove svoje mnenje, se je pa res vprašati, kakšna demokracija je v Republiki Sloveniji. In prosim, da nehate zlorabljati svojo oblast za to.
Kolega Koprivc, najprej si dobro preberite pravila oziroma poslovnik, ki velja v tem državnem zboru. Preberite si etični kodeks, ki ste ga s tako velikim navdušenjem sprejeli, in preberite si del ustave, ki govori o človekovih pravicah. Potem se pa potrudite, da boste to razumeli. In potem se bomo ukvarjali s tem, kdo ima prav in kdo kaj krši. Najprej je treba znati nekaj uporabiti. Nadaljujemo z razpravo. Za besedo je zaprosil državni sekretar Franc Kangler. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Glede na slišane besede s strani poslanke iz Levice se moram oglasiti. Trdila je, da s tem zakonom uvajamo policijsko državo. Spoštovana poslanka, z vsem spoštovanjem do vas, ste si prebrali zakon? Vlada želi preprečiti sleherno zlorabo, očitno pa vi podpirate zlorabe. Očitno pa vi podpirate, da bodo še naprej nekateri delavci spali po štalah, po skladiščih in podobno. Mi želimo to preprečiti. Mi želimo razbremeniti upravne enote, razbremeniti s skrajšanim upravnim postopkom predvsem zaposlene. Mi želimo narediti red na tem področju [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Vam odgovarjam. Vi ste trdili, spoštovana poslanka, da z zakonom uvajamo policijsko državo. Ali je to policijska država, da dopuščamo v eni stanovanjski hiši 100 prijavljenih, stanovanje pa je veliko 50 ali pa 100 kvadratov? To je policijska država? Lepo vas prosim! Z vsem spoštovanjem, poslanke in poslanci, sam sem sedel v tej hiši 11 let. Z vsem spoštovanjem, ampak očitno nekateri več ne morete iti spat z Janezom Janšo, brez Janeza Janše, kaj šele, da bi se zbudili z Janezom Janšo.
Kolega Koprivc, zaradi nevljudnega, nespoštljivega obnašanja drugi opomin. Naslednjič vas bom odstranil s seje, če boste ravnali tako, kot ste. Ker od drugih zahtevate ne vem kakšno obnašanje, sami pa počnete ravno nasprotno. Kar zadeva pa razprave, ki se dogajajo. Če bi šle razprave normalno v kontekstu člena in amandmaja in bi šle tako, kot se to pričakuje, ne bi bilo nobenih nevrotičnih stanj in potrebnih replik in odzivov. Tako pa se skozi razprave to avtomatično generira in so to posledice. Nataša Sukič ima repliko na državnega sekretarja. Izvolite.
Spoštovani državni sekretar, dajmo si razčistiti ene pojme. Govorila sem izključno o amandmajih, ne o celotnem zakonu, tako da ne vem, v kaj se zaletavate. Te zadeve, ki so problem, peljejo v policijsko državo. Ker če bomo imeli nadzor nad tem, kakšne veroizpovedi je kdo, kdo je vodja gospodinjstva in podobne bizarnosti, je to, oprostite, popolni nadzor nad državljankami in državljani in to je policijska država. V tem smislu sem govorila o policijski državi. Kar se ostalih aspektov tiče, nisem komentirala širše zakona, če pa ste že drugič hoteli pokazati sočutni obraz Vlade, kako skrbite za delavce in kako v Levici za delavce ne skrbimo, vam lahko rečem samo to, da ta zakon problema mobilnih delavcev, tovornjakarjev v ničemer ne bo rešil. Njihove stiske ne bo rešil, zato ker oni se nimajo kje prijaviti. Še zmeraj ne, tudi po tem predlogu ne. In me zanima, kaj pa je z njimi. A oni pa niso delavci samo zato, ker so šoferji?
To že presega repliko, kolegica Sukič [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] To ni odgovor na to, zato ker o tem ni bilo govora, ne v vaši razpravi ne v odzivu državnega sekretarja. Državni sekretar, želite besedo? [[Da.]] Franc Kangler ima besedo. Izvolite.
Poslanki želim odgovoriti na zadnja vprašanja glede mobilnih delavcev, verjetno šoferja v mednarodni špediciji. Prej sem posebej opozoril, da se imajo vsi tisti tujci, ki bodo v Sloveniji, možnost v od treh do 90 dneh prijaviti na policiji, ne na upravni enoti. Tujec, ki je zaposlen v Sloveniji, če ne bo začasno ali stalno prijavljen, pa bo mobilni delavec tretje države, ne bo izgubil nobene pravice, ne pravice do zdravnika ne socialnega zdravstvenega zavarovanja, odprl bo lahko transakcijski račun. Edini problem, ki ga bo imel, bo, da ne bo mogel v Sloveniji registrirati svojega avtomobila. Če bo pa želel registrirati avtomobil v Sloveniji, si bo moral urediti začasno bivališče na primernem naslovu, ali on ali pa delodajalec. In ko vi govorite o mobilnih delavcih – tudi uredba iz leta 2006 govori, da morajo imeti na mesec dni ti mobilni delavci 45 ur počitka bodisi na naslovu stalnega bivališča ali na območju delodajalca. 45 ur. Zato bo moral delodajalec ali pa delavec sam poskrbeti, da bo v skladu z uredbo, ki je bila sprejeta v mednarodni špediciji leta 2006, da bo za to poskrbel. Nedopustno pa je, da se ti delavci po domače povedano preživljajo na ta način in spijo po tovornjakih, po parkiriščih ali pa kje drugje, na neprimernih lokacijah. Zato se mi borimo, da to odpravimo, da tudi za njih poskrbimo, da imajo primeren in urejen status in primerno bivalno okolje, ne pa po skladiščih. Ali pa tako kot sem prej dejal, nekateri, ki so bili vidni predstavniki v prejšnjih vladah, pa imajo svoje delavce po štalah. Je to normalna država? Ni!
Hvala lepa. Postopkovno Nataša Sukič. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, prosim, da razložite državnemu sekretarju, da sedaj razpravljamo o amandmajih in ne o celotnem zakonu in o tem, kaj bo prinesel celotni zakon delavcev in česa ne bo prinesel. Naj nas ne speljuje nekam drugam. Mi govorimo o spornosti nekaterih stvari v tem zakonu, ki se jih rešuje z amandmaji. To je vse. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da je bilo to, kar je govoril državni sekretar, razpravljano v kontekstu člena in vloženih amandmajev. Nadaljujemo z razpravo. Upam, da se bo zadeva kanalizirala. Janja Sluga ima besedo [[…]] [[oglašanje iz ozadja]] Nisem opazil. Že prej. Vojko Starović postopkovno. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Moj postopkovni predlog gre v smeri tega, da opozorite tudi državnega sekretarja, da se obnaša spoštljivo do poslank in poslancev. Ne more povzdigovati glasu in nam narekovati, kako naj se obnašamo v tem parlamentu. Ni v tem položaju. Prosim, da njega tudi opozorite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Upam, da veste, da ima vsak svoje karakteristike in način govora. Eni govorimo bolj na glas, drugi bolj tiho, eni bolj dinamično, drugi bolj tako. Predlagam, da nadaljujemo z razpravo. Janja Sluga, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči. Najprej moram reči to, kar je bilo že opaženo. Jaz se strinjam, da se moramo poslanci držati teme. Če poslovnik pravi, da je v tej obravnavi zdaj razprava o amandmajih, potem je prav, da se držimo razprave o amandmajih. Ampak to velja tudi za predstavnike Vlade. Tako da prosim, da se tudi na drugi strani zagotovi, da se bo razpravljalo o amandmajih. Jaz sicer podpiram vse namere zakona, kar smo povedali tudi v stališču poslanske skupine. In tudi to, o čemer zdaj govori državni sekretar, kar pomeni izboljšanje za tuje delavce, njihovih življenjskih razmer ali pa vsaj en rešpekt pri delodajalcih, da tega več ne bodo počeli, absolutno podpiram in to drži. Ampak dajmo se zdaj res pogovarjati o tem členu oziroma o amandmajih, ki so vloženi. Po popravku amandmaja Poslanske skupine Levica je prišlo v bistvu do vsebinskega pokritja z našim amandmajem, tako da bomo verjetno glasovali o obeh skupaj, ker je zdaj vsebina identična. Jaz sem se prej nasmejala, ko se je državni sekretar prvič oglasil – zakaj? Zato ker je tako vehementno že drugič ponovil isto laž. Namreč, prvič jo je izrekel na samem koalicijskem usklajevanju, ko je govoril o tem, da je Vlada zdaj pripravila nek svoj tekst oziroma nek svoj amandma, ki je bil usklajen na najvišjem nivoju med predsedniki strank. To seveda ne drži. To seveda ne drž. Tudi ponovitev te laži zdaj me čudi in sem se nad njo zamislila. Tisto, kar sem tudi že na koalicijskem usklajevanju vsem prisotnim takrat povedala. Vsak zakon, vsak predlog zakona, vsaka sprememba ima svoj namen. Namen Zakona o prijavi prebivališča je točno to, kar že ime pove – prijava prebivališča in nič drugega. Za prijavo prebivališča podatki o veroizpovedi, o maternem jeziku, narodnosti seveda niso relevantni. Niso. V ničemer. Govoriti zdaj o tem, da bi se ti podatki ponovno zbirali vezano na posamezno osebo in celo v tisti nameri, ki ste jo prinesli na koalicijsko usklajevanje, kjer je bilo v zadnjem odstavku celo predvideno, da se zavede podatek, da se nekdo ni želel opredeliti – to pa je protiustavno. To pa si dajmo povedati, je. Ustava je v 41. členu, ko govori o pravici do svobode vesti, zelo jasna. Zelo jasna. Nihče se ni dolžan opredeliti glede svojega verskega ali kakršnekoli drugega prepričanja. Ustava je jasna tudi v 38. členu, ki govori o prepovedi zbiranja osebnih podatkov v nasprotju z njihovim namenom. In ja, lahko se pogovarjamo o tem, da smo včasih zbirali te podatke. Sama se spomnim, ko sem še leta 2001 oziroma 2002 sodelovala pri popisu prebivalstva, in vem, kako so te stvari potekale. Velika večina ljudi se ni želela opredeliti in se jim takrat tudi ni bilo treba. Nekateri pa so se opredelili, in kljub temu da je bilo jasno, da je njihova narodnost drugačna, so se opredelili za Slovence, ker so se čutili Slovence, in prav je tako. Prav je tako. Ampak tisti podatki so se takrat zbirali in so se potem seveda anonimizirali za statistične namene. Tukaj imamo pa zdaj neko popolnoma drugo situacijo. V tem kontekstu pri prijavi prebivališča zbirati te podatke je v nasprotju z namenom zakona. Opozorila bi na nekaj. Opozorila bi na razpravo državnega sekretarja 4. februarja letošnjega leta na seji matičnega delovnega telesa po tistem, ko so bili vloženi amandmaji Slovenske nacionalne stranke. Gospod državni sekretar je dobil besedo in je rekel, navajam: »Hvala lepa. Vlada ne podpira amandmajev, ki jih je Slovenska nacionalna stranka v tem členu predlagala.« Kaj je lahko bolj jasnega? Še enkrat ponavljam: »Vlada ne podpira amandmajev, ki jih je Slovenska nacionalna stranka k temu členu predlagala.« Potem je seveda sledilo glasovanje o teh amandmajih, kjer SMC in Nova Slovenija tega nista podprla, tudi SAB se mi zdi, predstavnik SAB je bil proti, ostali so bili vzdržani in prišlo je do tega, da je zadeva bila sprejeta. Potem se je vmes ne vem kaj zgodilo, očitno se je nekomu zazdelo, da se da to s pridom uporabiti za neke druge namene, in je prišel na idejo, da bi pa mogoče vendarle te zadeve vključili v tekst, kot sem rekla pod pretvezo prostovoljnosti, vendarle pa v nekem delu besedila z navedbo, da se nekdo ni želel opredeliti. Zakaj bi se potem ta navedba uporabljala? Lahko si samo mislimo. Zelo povedno je tudi dogajanje na Twitterju, smo pač v časih, ko je treba Twitter spremljati. Ko je Surs na Twitterju 26. januarja objavil sliko, fotografijo Bernieja Sandersa v rokavicah, je ta tvit retvital predsednik Vlade in zraven zapisal: »Mogoče bi poleg rokavic spremljali tudi ostale statistično relevantne podatke, na primer nacionalnost, veroizpoved in podobno, tako kot v večini drugih držav po svetu?« To je bilo seveda namenjeno Sursu. Spodaj se je oglasila tudi SNS, da se razumemo. Njen prvak je napisal, tako kot je že prej kolega Šiško povedal, da je SNS to že dvakrat predlagala. In od tu, predvidevam, so se zdaj rodile te ideje o zbiranju teh podatkov in verjetno potem o njihovi uporabi v nadaljevanju za bogve kakšne namene, zagotovo pa ne za namene prijave prebivališča. Ker, še enkrat, tam ta podatek po mojem trdnem prepričanju ni potreben. Imam pa eno vprašanje za državnega sekretarja. Tako kot sva že zdaj rekla in kot sem jaz tudi ugotovila, ko pride posameznik na nek šalter in se mora opredeliti, kakšne narodnosti je, se torej lahko opredeli tako, kot misli, da je prav. Imamo pa v tej državi tudi neke druge pravice, ki izhajajo iz narodnosti, in sicer tiste, ki pripadajo ustavno priznanim pripadnikom manjšin italijanske, madžarske in tudi romske skupnosti v Sloveniji. Vi veste, da mora vsak od njih podati izjavo o pripadnosti posebni komisiji, torej volilni komisiji, za potrebe volilnega imenika, za potrebe volitev pripadnika njihovega predstavnika v Državni zbor. Tam se vzpostavi nek volilni imenik pripadnikov italijanske, madžarske in romske skupnosti. Tam pa ni dovolj, da nekdo pride pred komisijo pa reče: » Jaz sem pripadnik italijanske narodne skupnosti.« Ni dovolj. Ta komisija namreč potem po nekih merilih za izpolnjevanje pogojev opravi s to osebo neko zaslišanje, kjer preverja, ali izpolnjuje ta merila. Merila pa so zlasti vezana na ohranjanje neke dolgotrajne, trdne in trajajoče vezi z narodnostno skupnostjo, na neko skrb za ohranjanje vsega, kar to skupnost tudi konstituira, njeno identiteto, kulturo, jezik, recimo posameznikove sorodstvene vezi, do drugega kolena je celo zapisano v ravni vrsti, in tako naprej. In šele če posameznik vse te pogoje izpolnjuje, potem ta komisija ugotovi, da je pripadnik te skupnosti. Na podlagi tega se vzpostavi volilni imenik. In zdaj vas jaz vprašam o tem, kar je zdaj namera v zakonu o prijavi prebivališča. Po tem, kar sem navedla, so pogoji strožji, ni dovolj, da samo rečeš, da si Italijan, Madžar, ne vem, karkoli – kako bi nameravali potem v tem primeru ravnati? Obstaja torej komisija, ki ugotavlja pripadnost narodnosti po nekih strožjih pogojih, obstaja na podlagi tega volilni imenik in potem seveda pride do bistvenega razhajanja pri neki nameravani opredelitvi ob prijavi prebivališča. Zakaj vam to govorim? Upam, da razumete, da poskušam prikazati, da je to, kar govorite, nesmiselno in ne gre skupaj. Zelo težko bomo našli neke razumske razloge, zakaj bi to na tak način počeli. Še enkrat: niste se strinjali z amandmaji. Vlada je pripravila predlog zakona brez tega v drugem besedilu. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka, nihče se tukaj ni zlagal s strani Vlade. Na koalicijskem usklajevanju, kjer ste bili tudi vi prisotni, sem jaz [[…]]
Gospod državni sekretar, se opravičujem, jaz vas ne slišim, kaj šele kolegi v dvorani. Malce bližje k mikrofonu.
Vi ste zdaj že drugi, spoštovana podpredsednica, ki me na to opozarjate, če sem preglasen, pa me drugi opozarjajo, da naj bom malo bolj tiho.
Tale nivo je ravno pravšnji. Nadaljujte.
V redu. Se opravičujem spoštovanemu poslancu iz SAB. Tam so bile priče in jasno in glasno sem povedal, da vlada ni bila sklicana zaradi enega amandmaja, ki ga je Vlada pripravila. Je pa bil ta amandma med predsedniki političnih strank, ki tvorijo koalicijo, tudi z vašim predsednikom gospodom Počivalškom, usklajen. To sem jasno povedal. In tudi danes sem povedal, da sem bil presenečen in da je bil usklajen. Tudi gospod Grims je bil prisoten na tistem usklajevanju, predstavnik Nove Slovenije in tudi vi kot predstavnica SMC. V čem bi se jaz zlagal? Mene je minister seznanil o tem, da je to usklajeno med predsedniki političnih strank in da vlada zaradi enega amandmaja ne bo sklicana. Je pa to bil predlog Vlade, ki bi ga morale povzeti poslanske skupine. Drugo, kar ste me vprašali in želeli moj odgovor. Eno je zakon o prijavi in odjavi, drugo pa je Zakon o volitvah v Državni zbor. To nima nobene zveze s tem, kar se tiče in kar ureja volitve manjšin v Sloveniji. Nima in ne more imeti. Če se nekdo deklarira, da je Italijan, je Italijan. Če se kdo deklarira, da je Madžar, je Madžar. V čem je problem? Ni problema. Ima pravico, da voli svojega predstavnika v slovenski parlament, in ima pravico, da tudi izbere politično stranko, tako kot zakon to veleva. Takšnim ni kršena nobena ustavna pravica, če bi se slučajno kdo prostovoljno opredelil, da je po narodnosti Italijan ali Madžar. Ne.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Sluga. Izvolite.
Zelo očitno se nisva razumela. Moje vprašanje je bilo retorično. Zakaj? Zato ker kot državni sekretar bi seveda morali vedeti, da si zakoni med seboj ne morejo in ne smejo nasprotovati in morajo biti medsebojno usklajeni. Govoriti o tem, da en zakon nima nobene zveze z drugim [[…]]
Hvala lepa. Se želite odzvati? [[Da.]] Izvolite, gospod Kangler.
Spoštovana poslanka, verjetno midva ne bova presojala, ali en zakon nasprotuje drugemu. Za to so pristojne institucije, za to ima Vlada svojo pravno službo, Državni zbor pa svojo Zakonodajno-pravno službo. Poslanci ste pa tisti, ki se boste opredelili do mnenj, predvsem pa do amandmajev, ki jih imate na mizi.
Hvala lepa. Nadaljujemo razpravo. Kot zadnji v tem krogu ima besedo mag. Branko Grims.
Hvala. Vsem prav lep pozdrav! Slovenija je država vseh svojih državljank in državljanov, ki je utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe. Slovenija torej ni država tujcev, tujci so tu dobrodošli, so gostje, če pridejo pošteno, na zakonit način, s poštenimi nameni, ampak je država vseh svojih državljank in državljanov, ki pa je utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe. Ne kateregakoli naroda – slovenskega naroda. Zdaj samo čakam, da bo nekdo šel v zrak in rekel, takega nacionalizma pa ne bomo tolerirali v tem državnem zboru. Gospe in gospodje, glede na dosedanjo razpravo bi bil zdajle pravi trenutek. Bo kdo? To, kar sem vam citiral, je 3. člen slovenske Ustave, gospe in gospodje, ki se tako radi sklicujete na slovensko ustavo. Kako gre slovenska ustava? »Slovenija je demokratična republika. Slovenija je pravna in socialna država. Slovenija je država vseh svojih državljank in državljanov, ki je utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe.« In tako naprej. »V Sloveniji ima oblast ljudstvo,« se glasi naslednji odstavek pa bom tukaj zaključil. Me zelo zanima, koliko od vas, ki ste zdajle razpravljali o ustavi, bi znalo na pamet citirati člene slovenske ustave. Po mojem niti eden. In žalosten sem, da je tako. Kajti če bi to znali, bi vedeli tudi to, da je temeljno ustavnopravno načelo, da se ustava mora obravnavati, mora razumeti kot celota. Ne moreš samo enega člena ven potegniti in se nanj sklicevati, zato ker ti ravno v nekem trenutku sklicevanje nanj ustreza, ampak jo je treba gledati kot celoto. Kaj to pomeni? Da je v samem ustavnopravnem temelju slovenski narod neločljivo povezan z obstojem slovenske države. In obratno, slovenska država ne more obstajati, če ne obstaja več slovenski narod, saj je na njegovi neodtujljivi pravici do samoodločbe utemeljena. Zdaj vas pa jaz vprašam, gospe in gospodje: kako bomo uresničevali to določbo, če nočemo niti vedeti, koliko nas v resnici še je? Te stvari so se nekoč merile s terenskimi raziskavami, žal se te zaenkrat ne delajo več. Potem so se vodile v evidencah, tudi v času obstoja te ustave, tudi v času obstoja Ustavnega sodišča. Ni res, kar ste nekateri rekli – da Ustavno sodišče nikoli ni o tem nič razpravljalo, tudi o svobodi veroizpovedi in o svobodi izrekanja nacionalnosti oziroma pripadnosti slovenskemu narodu. Marsikdaj se je te teme dotaknilo v svojih odločbah. Kaj pojdite jih brat! Boste presenečeni, koliko je o tem reklo v minulih letih. Pa je bilo strokovno, trdim, v veliki meri bolj podkovano, s častno izjemo dvakratnega doktorja znanosti gospoda Jakliča, kot je sedanje, pa so bili različni ljudje v njem. In vedno znova, brez izjeme so potrdili, da je bila dotedanja ureditev v redu. Nikoli ni bilo ničesar razveljavljenega na to temo, vsaj da bi se jaz spomnil, ne. Kaj to pomeni? Da to, kar se je predlagalo – da bi se prostovoljno zbiralo podatke o pripadnosti slovenskem narodu, o maternem jeziku, o veroizpovedi – ne more biti v nasprotju z ustavo. Če želiš, poveš, če ne želiš, ne poveš. Svoboda izražanja, gospe in gospodje! Svoboda izražanja ima dva elementa, ustavnopravno gledano. Prvič: nihče te ne more prisiliti, da se o nečem izjasniš, če gre za svobodo izražanja. In drugo je, da imaš pravico, možnost sploh, da se nekje o tem izrečeš. Če ne, je ta svoboda samo navidezna. Na to ste pa pozabili, kajne? In za kaj v resnici gre? Za tisti nojevski strah – dajmo vtakniti glavo v pesek pa se sprenevedajmo, da smo vsi pingvini, kot je bilo prej za moje pojme zelo žaljivo rečeno, zato da ne bomo vedeli, kaj se v resnici z našo Slovenijo dogaja, in s slovenskim narodom kot njenim neodtujljivim ustavnopravnim temeljem. Za to v resnici gre. In ne govoriti, da je to nova tema. To temo smo odprli v prejšnjem mandatu, tudi sam osebno sem jo, in spet v tem mandatu. Zakaj je bil tukaj predlog na mestu? Zaradi tega, ker je nekje treba začeti, in kje je boljši začetek, da se to ponovno začne zbirati vsaj na prostovoljni osnovi, kot pri prijavi stalnega prebivališča? Velikanska večina držav – greste lahko mirno delat svojo študijo, gospe in gospodje, jaz sem jo naredil – to zbira kot obvezne podatke, ne boste verjeli. Vsaj katerega od teh treh naštetih. Velikanska večina. In nihče tega ne postavlja pod vprašaj. Celo ob vstopu v nekatere države ti dajo za izpolniti, recimo na letalu dobiš obrazec in moraš že navesti nacionalnost, moraš navesti svoj materni jezik. Enim se je še to zdelo problematično, zakaj bi materni jezik moral navesti. Ja, gospe in gospodje, saj iz tega izhajajo določene pravice! Če potem zahtevaš tolmača za svoj materni jezik, na osnovi česa ga pa zahtevaš? Prej pa pravite, da ne bi mogel povedati, kateri je njegov materni jezik – kje pa imate tukaj logiko, no? Gre torej za podatke, ki jih zbirajo praktično vse demokratične države na tak ali na drugačen način. Še veliko več teh podatkov zbirajo, če za nič drugega, pa za statistično, znanstveno in siceršnjo obravnavo. Kajti ko teh podatkov ni, kot jih v tem trenutku v Sloveniji ni, se s temi podatki manipulira, in to je slabo. Enim se to zdi fino, zato ker si pač želijo zakrivati oči ali pa zakrivati tisto, kar v resnici sami delajo, drugim pa se zdi, »joj, da se ne bo videlo, kako malo nas je ali kako šibki smo«. To je – kaj? Prikrivanje samega sebe, laganje samemu sebi. Kaj s tem dosežeš? Nič. Je pa seveda res, da je tukaj veliko elementov, o katerih bi se morali glede na tole današnjo razpravo resno vprašati, v kakšnem Državnem zboru in v kakšni državi s tem tudi mi živimo. Če se nekdo direktno norčuje iz slovenskega naroda, kot je bil prej že en tak primer, je to v bistvu izraz sovraštva do svojega naroda, gospe in gospodje. Sovraštvo do lastnega naroda je v resnici najhujša oblika rasizma. Ko je nekdo potem rekel, za rasizem ne sme biti nobenega prostora – kaj pa je hujši rasizem kot delati se norca iz lastnega naroda, sovraštvo do lastnega naroda? To vas pa jaz vprašam. Prej ali slej bo treba preurediti zakonodajo in tukaj je odlična priložnost, da nekje začnemo. Če je kakšna alineja od tehle, ki so bile noter vključene s tistimi amandmaji, ki smo jih sprejeli na odboru kot amandmaje odbora – to so nekateri kar spregledali – potem se lahko še vedno to kdaj popravi s spremembo zakona. Jaz osebno bom ostro nasprotoval temu, da se to črta ven, in bom seveda glasoval proti vsem predlaganim amandmajem. Kar se pa tiče same vsebine, ki jo to kot celota zajema, pa poglejte. Vse, kar se je dogajalo v zvezi s temi prijavami stalnega prebivališča in z manipulacijami na upravnih enotah, je v bistvu zloraba. Tukaj je bilo ogromno kriminala. Tu se moram zahvaliti predstavnici SMC, ki je prej omenila to, da je Kranj poslal predloge, samo škoda, ker ni povedala še, da so bili moji predlogi. To sem jaz predlagal, vse pripravil, sklepe pripravil, povabil ljudi na sejo v Mestno občino Kranj. In tam, ne boste verjeli, smo dosegli neverjetno visoko stopnjo soglasja o vseh tistih mojih predlogih. Mislim, da sta bila pri enem dva glasova proti, vse ostalo je bilo pa praktično soglasno sprejeto. To ste potem tudi prejeli v pisni obliki. Za kaj gre? Zaradi tega, ker tukaj to zajema dva vidika. Eden je, po domače rečeno, čisto navaden kriminal. Se pravi, ljudje se z zlorabami pač okoriščajo, tudi s tem, da, po domače rečeno, uvažajo ljudi od drugod in jih potem slabo plačujejo, za to so znane tarife. In glej čudo, nekatere upravne enote to bolj vehementno počnejo kot druge, pa bi moral biti zakon enak in za vse veljati na enak način. Jaz upam, da se vsaj okoli tega pa res že enkrat strinjamo. In potem po drugi strani ti zaslužki, ki so očitni, ne zanimajo Fursa. Furs vas bo za vsak evro preganjal, za stotinko evra, ampak ko pa gre tam za to, da je na nekem naslovu prijavljenih bogvedi koliko ljudi, pa nihče ni bil za to, da bi šel povprašat, kje so pa najemne pogodbe. Pa se je točno vedelo, kakšna je tarifa. Saj to je bilo vse na tej seji povedano – od 30 do 50 evrov na roko vsak mesec. Pa če imaš, tako kot je bilo na enem stanovanju v Kranju, 123 prijavljenih tam v centru mesta, izračunajte, kakšni dobički so to, neobdavčeni. Ali je to pošteno? Ne, to je kriminal. To je treba preganjati. Kar je še bolj pomembno, in zato to posebej poudarjam v okviru vsega, o čemer danes govorimo, kup navedb, tudi tistih, ki so bile dane v upravnih enotah, je bilo lažnih, dokazano lažnih ali se je kasneje, ko je policija preverjala po informacijah, ki jih je prejela od občanov, pokazalo, da so nekateri podatki neresnični. In potem je policija, pazite, sprožila, to je bilo uradno povedano v Kranju na mestnem svetu, več sto postopkov, pa niti eden ni bil končan. Ovadbe niso doživele epiloga, so končale nekje pri tožilcih ali pa kar poniknile. Kar se pa tiče predlogov za to, da bi upravna enota ugotovila, da te osebe tam dejansko ne živijo, da jih ni ali da so neke druge zlorabe, karkoli, je že policija uradno – še enkrat povem, šlo je za prijavo policije – ugotovila, da upravna enota ni sprocesirala. Čakala je pol leta, pa leto dni, pa je bilo objavljeno, pa spet in tako dalje in tako v nedogled. Se pravi, ni problem samo v tem, da zakonodaja ni bila ustrezna, ampak očitno tudi nekateri pri tem niso opravljali svojega dela tako, kot bi bilo to potrebno. Zato mi je še posebej bodlo v oči, ko je prej na začetku predstavnik Levice posebej poudaril, kako je to grozno, da policija gre in preverja podatke na terenu, kako je s kom in ali tam dejansko živi, ali kaj dela, ali ima koga zraven in tako naprej – ja, dober dan! Policija opravlja svoje delo. Hvala bogu, da ga opravlja. Čestitam policiji, ker opravlja svoje delo. Samo jaz bi želel, da je dosledna in da bo drugi zakon še bolj dosledno izvajan, seveda ko bo sprejet. Pa da potem tudi vsi ostali v tej verigi, se pravi tožilstvo in na koncu sodišča, opravijo svoje delo, tudi tisti. Veste, ker tudi do tega prihaja, da potem dejansko živi po 50 ljudi v eni hali v nemogočih razmerah, nečloveških. Nekdo pa fino služi na njihov račun. In ker so tujci in ker se ne znajdejo, ne znajo jezika in tako naprej, se jih veselo dobesedno po živalsko izkorišča. Pa imamo spet drugo obliko kriminala. In tudi zaradi tega je treba to preveriti in tudi zaradi tega je treba ta zakon sprejeti. Zato da se to zgodbo konča in da se jo prepreči. Ja pa zanimivo, da dokler nismo v Kranju prebili ledu te zgodbe, se ni nikakor dalo v javnost spraviti kaj dosti teh podatkov in tudi nekega posebnega interesa ni bilo za to, da bi se o tej temi resno spregovorilo. S tega vidika moram reči, da je ta zakon nujen. Zaradi tega, ker je te stvari v Slovenji treba urediti, ker prihaja do masovnih zlorab, ker prihaja do tega, da nekateri s kriminalom na račun soljudi, na račun tujcev ali pa na račun domačih, odvisno, za koga gre, služijo, in to nelegalno. Če želimo živeti v državi, ki bo pravna država v pravem pomenu besede, je pač te stvari treba urediti, tako da bo za vse in vsakogar Slovenija pravna in socialna država. Pa smo spet nazaj pri slovenski ustavi. Ko boste naprej razpravljali, lepo prosim, ne pozabite še tistega prvega odstavka 3. člena slovenske ustave: »Slovenija je država vseh svojih državljank in državljanov, ki je utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe.« To je bila mednarodnopravna utemeljitev, ko smo uveljavljali svojo državnost, in to je tista točka, ki smo jo tudi ubranili v vojni za Slovenijo. To ni nacionalizem. To je ponos na to, kar danes imamo. Imamo Slovenijo, državo slovenskega naroda in vseh njenih državljank in državljanov.
Hvala lepa. Vidim, da je še interes za razpravo. Odpiram prijavo za razpravljavce. Prosim, prijavite se. Imamo štiri prijavljene razpravljavce. Prvi dobi besedo gospod Bojan Podkrajšek, pripravi se mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za dano besedo. Cenjeni državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi! Pred nami je Zakon o prijavi prebivališča. Sam sem mnenja, da je ta zakon mnogo prepozno v Državnem zboru, ampak hvala bogu, da je. Z veliko pozornostjo sem poslušal razpravo tako z leve kot z desne strani. Nad nekimi razpravami sem seveda malo začuden, ampak vsak ima pravico razmišljati pa tudi razpravljati po svoji vesti. Bi pa mogoče sam razpravljal v smeri, da ko sami v življenju kdaj prestopimo meje tuje države ali sosednjih držav, seveda takoj preklopimo, da je treba spoštovati njihove zakone, pravila igre in se zelo redko zgodi, da teh zakonov v državi, v katero vstopamo, ne bi spoštovali. Ko pa govorimo o svoji lastni državi, predvsem ko govorimo o tistih zakonih oziroma predpisih, ki naj bi jih upoštevali tisti, ki prehajajo prvič pa ostajajo v naši državi, pa velikokrat nimamo istega mnenja. Mislim, da je to zelo slabo za Republiko Slovenijo. Grem konkretno k zakonu, ki je na mizah tega državnega zbora. Sam dvakrat nisem mogel verjeti, ko mi je uslužbenka upravne enote povedala, da je v objektu, ki sem si ga šel pogledat, objektu, kjer rastejo koprive, prijavljenih 36 prebivalcev. Ker temu nisem mogel verjeti, sem si šel to sam pogledat, enkrat v svoji občini, enkrat pa v občini v celjski regiji. Ko včasih sam zaidem na upravno enoto, imaš včasih občutek, kot da si prišel mogoče v katero sosednjo državo, ker niti ne slišiš več slovenskega jezika, slovenske besede. Spoštovane kolegice in kolegi, ker imamo pri tako kvalitetnem zakonu pomisleke – jaz sem trdno prepričan, da je veliko naših državljank in državljanov, ki delajo na upravnih enotah, še kako zavestnih državljanov, ki delajo po črki zakona, in zamislite si, ko pride tujec na upravno enoto in ko prijavlja prebivališče v objektu, ki sem ga prej omenjal, ona, ki seveda živi v isti občini, pa ta objekt pozna in točno ve, da se prijavlja v objektu, kjer rastejo koprive. Mislim, da je naša naloga, spoštovane kolegice in kolegi, državni sekretar in vlada, da te anomalije, ki jih imamo v Republiki Sloveniji, nemudoma odpravimo. Zadovoljen sem in seveda pozdravljam prizadevanje ministrstva, da je ta zakon na naših mizah, in ga bom z vso odgovornostjo podprl. Hvala za besedo.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji ima besedo mag. Dušan Verbič, pripravi se gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Državni sekretar, ostali prisotni, prav lep pozdrav! Glede na potek dosedanje razprave moram priznati, da bom tudi sam vsaj za uvod nekaj besed vseeno namenil pomembnosti tega, bom pa zelo kratek in bom zelo hitro prešel na sam amandma. Preprosto se tudi v tem državnem zboru premalo zavedamo, kaj pomeni register stalnega prebivalstva. Tukaj bom še enkrat zelo jasno povedal, da je to eden od najpomembnejših, ključnih registrov vsake države, ne samo v tem primeru Republike Slovenije. V dokaz temu bom samo navedel, zakaj je za ta register stalnega prebivalstva tako pomembno, da odraža ažurno stanje, ne tako imenovanih zlorab in fiktivnih prijav, kar je v končni fazi namen teh sprememb. Predvsem zaradi tega, ker se ta register stalnega prebivalstva dobesedno povezuje z vrsto drugih registrov, ki so še kako pomembni pri uveljavljanju raznih pravic državljanov Republike Slovenije in v nekem delu tudi tujcev. Če sem konkreten, povezuje se z evidenco potnih listin, z matičnim registrom, s samim registrom tujcev. Da ne bom govoril potem z evidencami posameznikov, ki imajo ali iščejo pravico do tako imenovane mednarodne zaščite, in tako naprej. V tem uvodu sem hotel samo omeniti, da je ta register še kako pomemben in da je za vsako državo še kako pomembno, da ima ažurno stanje, ki prikazuje dejansko stanje ljudi, ki prebivajo v državi, najsibo to s stalnim prebivanjem ali pa začasnim. Kar se tiče današnje razprave in amandmaja, ki je vložen. Tukaj si odkrito povedano upam reči, da vsebina amandmaja, o kateri je bila do sedaj razprava zelo polemična, preprosto nima nobenega vpliva na spremembo tega zakona. Je pa stvar neke politične odločitve, ali določene elemente, postavke vključiti, ki jih zelo dobro poznamo predvsem v tistih postopkih, ko se izvaja tako imenovani statistični popis prebivalstva. Legitimno. Saj zaradi tega pa je Državni zbor, da se ta zadeva izvaja. Absolutno sem pa trdno na stališču, da se kakršnekoli zlorabe in fiktivne prijave ne dogajajo samo v zadnjem času, to je vrsto let že bilo, vendar očitno ni bilo nekega političnega interesa, da bi se to tako izpostavilo. Kajti pred leti so bile kar, bi človek rekel, v velikem obsegu določene skupine ljudi, ne iz Republike Slovenije, ki so zlorabile deloma začasna prebivališča, tudi državljani Republike Slovenije, ampak ni tako eskaliralo, kot je sedaj. Glede na to, da je bilo nekaj napadov na državnega sekretarja, moram priznati, da se mu vsaj v enem delu moram postaviti v bran. Kakorkoli se že sliši, vendar on je v svoji uvodni predstavitvi omenil, da se je dogajalo – in najverjetneje se tudi še dogaja, mogoče v zadnjem mesecu ne – da so tisti posamezniki ali skupine, ki v imenu posameznikov želijo izvajati obid zakona, resnično hodili ali se vozili po Sloveniji in iskali možnost, kako zagotoviti tako imenovano fiktivno prijavo začasnega prebivališča preko upravnih enot. Iz svoje izkušnje lahko povem, da je bilo res tako. Tako da je nekako normalno, da kakorkoli že občani ali tujci iščejo neke poti, kako bi ali s pravno praznino ali pa z obidom zakona prišli do nekih pravic, če je možno. In če ni nekega doslednega nadzora, če ni neke zakonske določbe, ki zelo jasno in vnaprej to določa in onemogoča, da ne bom govoril sankcionira, se to preprosto dogaja. Zaradi tega je še kako prav, da imamo ta zakon na mizi. Glede na to, da je bilo malce polemike tudi, kar se tiče upravnih enot. 58 jih je v Sloveniji, to je splošno znano, in kot je bilo tudi v predhodni razpravi rečeno – res je nekaj. Za teh 58 upravnih enot velja neka zadeva, o kateri je potrebno, da se tudi na glas pove, in je bila tudi pošteno omenjena. Večina tovrstnih postopkov, procesov se dogaja v večjih mestnih občinah, kjer so upravne enote. Prav gotovo je najbolj izpostavljena Upravna enota Ljubljana. Ne bom o tem govoril, kajti proces dela, kako se spopadejo s to količino, je stvar načelnika, hkrati pa obeh resornih ministrstev, tako ministrstva za notranje zadeve kot za javno upravo. Tisto, kar sem želel izpostaviti, je nekaj. Če smo kritični, in moramo tudi v tem državnem zboru biti samokritični, je dejstvo, da je predvsem za uradnike na upravnih enotah, ki so na tako imenovanih okencih, v neposrednem kontaktu s strankami, tujci in rešujejo tudi tovrstne zadeve, potrebno priznati, da so preobremenjeni. Tukaj morajo predstojniki odigrati svojo vlogo, da neki premik naredijo predvsem v tem kontekstu, da se v neki smeri razbremeni obilica dela vsaj na posameznih koncentriranih mestih upravnih enot, po drugi strani pa, da so stranke, domače ali tuje, tudi v nekem normalnem času servisirane. Res pa je treba tudi priznati, da če bi vse upravne enote dosledno izvajale svojo pristojnost, svoje delo, potem ne bi prišlo do primera, ki je bil ob predstavitvi naveden. Mislim, da se ne bom dosti zmotil, Upravna enota Maribor, Upravna enota Krško, kjer se je zgodila tako imenovana masovna prijava, prijava zlorab prebivališča. Lahko se tukaj tudi pogovarjamo njim v dobro, ker eno je govorjenje, zakaj neka institucija ali organ v sestavi ministrstva ali kakorkoli že ne deluje po črki zakona tako, kot se od njega pričakuje in podobno, vendar včasih smo nepravični, kajti s pozicije poslanca, s pozicije ministra je lahko kakorkoli neko oceno dajati. Ko si pa ti v vlogi uradnika v operativnem posegu, se pa marsikdaj srečuješ v končni fazi tudi z nedelovanjem nekega sistema IT, da ne bom govoril nedelovanjem povezav med registri in podobnim. Na tej točki bom končal. Hotel sem samo omeniti, da so prišle določene napake, ki so bile storjene. Vesel sem, da so postopki nekako uvedeni, in to je znak, da se bodo prav gotovo tisti, ki vodijo tovrstne upravne enote ali 58 upravnih enot, bistveno drugače začeli, z večjo resnostjo lotevati tovrstnih problemov, še posebno ob predpostavki – ker verjamem, da bo – da bo ta zakon tudi sprejet. Kar se tiče amandmaja, bom samo dve besedi. Moram priznati, da je meni osebno to malo nenavadno, ne glede na to, da razumem, da izhajamo iz različnih političnih prepričanj in podobno in da vsak zagovarja neko svojo agendo. Dotaknil se bom samo, kar se tiče tega, kar je tudi eden od elementov pogovora, tako imenovane gospodinjske evidence. Deloma sem se tudi sam s tem srečal. Ta tako imenovana gospodinjska evidenca se je dobesedno ukinila 31. 12. 2020, danes smo praktično mesec ali dva po tem. Čemu je služila ta gospodinjska evidenca? Ja, jaz se strinjam, zbiranje nekih informacij, evidenc in podobno, ampak v kolikšnem obsegu pa je sploh bilo? Predvsem iz tega naslova razmišljam, kajti v tem času, za kolikor imam podatek, od nikogar ni bilo nekega ažurnega posredovanja podatkov komurkoli. Po drugi strani pa, tudi če je prišlo do zlorab, ali je sploh kdo ugotavljal to zlorabo, da ne bom govoril o sankciji? Zaradi tega se samo po sebi postavi vprašanje, čemu uvajati nekaj, ker se je dobesedno pred dobrima dvema mesecema ukinilo zaradi nekih potreb, lahko tudi rečem morda neke debirokratizacije. Ne razumem. Jaz se strinjam, da se določeni podatki po različnih državah sprejemajo, da so potrebni, tukaj nimam nobenih problemov, sam sem pa zelo nenaklonjen temu, da se, če se po treh letih ugotovi za neki podatek, ki se zbira – in je na koncu to ugotovitev tudi tistih, ki so takrat predlagali – da ne služi nekemu posebnemu namenu, potem ponovno uvaja. Tukaj pa, moram priznati, imam določeno mero zadržka. Če zaključim. Mislim, da tovrstna zadeva, vsaj kar se tiče vsebine 5. člena, načeloma sploh ne bi smela biti problem v postopku sprejemanja samega zakona. Mislim, da smo poslanci toliko zavedanja vredni, da se zavedamo, da je tovrstnim zlorabam glede fiktivnih prijav preprosto treba enkrat odločno reči ne in dati jasno sporočilo vsem tistim, ki na tak ali drugačen način želijo to zlorabljati, da se jim prav gotovo onemogoči. Krajevna pristojnost, ki se s tem zakonom uvaja, je res eden od bistvenih elementov, da se to onemogoči. Absolutno menim, da smo tukaj soglasni in načeloma sploh ne sme biti problema. Bi pa vseeno izkoristil priložnost, spoštovana podpredsednica, ki ste mi dopustili, da sem se majčkeno odmaknil. Ker je tudi državni sekretar tukaj prisoten, bi vseeno en kratek apel dal ravno v zvezi z zlorabami, ki se potencialno dogajajo, so prisotne in tudi bodo, in ker smo sedaj v tej razpravi o spremembi zakona o tem, kar se tiče prijav začasnega in stalnega prebivališča pa potem uvajanja ponovno krajevne pristojnosti. Menim, da če želimo resnično v državi urediti čim manj zlorab s strani domačih ali fizičnih oseb, bi bilo dobro razmisliti o ponovni uvedbi krajevne pristojnosti tudi za druge osebne listine, od osebne izkaznice, vozniškega dovoljenja, potne listine. Kajti ravno s tem, s celovito zadevo, urejenostjo, imaš potem toliko večje možnosti kontrole, da minimiziraš kakršnekoli zlorabe. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Nataša Sukič, pripravi se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Saj bom tokrat bistveno krajša kot prvič. V razpravah nekaterih sem zasledila recimo tezo, da niti ne vemo, koliko nas je še Slovencev in tako naprej. Naj opomnim, da Zakon o prijavi prebivališča pač ni namenjen štetju čistokrvnih Slovenk in Slovencev. 38. člen Ustave jasno prepoveduje uporabo osebnih podatkov v nasprotju z namenom njihovega zbiranja. Če je torej namen zbiranja prijava stalnega prebivališča, si ne moremo vmes privoščiti šteti, koliko je čistokrvnih Slovencev, koliko je teh in onih po veroizpovedi in tako naprej. To je tisto, kar najbolj razburja v tem predlogu zakona. Zato tudi amandmaji. Slovenska nacionalna stranka je v postopek prijave prebivališča torej vtaknila vprašanje o nacionalnosti in veroizpovedi prijavitelja in to je skrajno skrajno sporno. Ustavno nedopustno. Na desnici to utemeljujete s primeri zlorab, kjer naj bi bilo na enem naslovu fiktivno prijavljenih tudi po več 100 delavcev migrantov na poti na delo v Sloveniji in drugod znotraj meja Evropske unije. Ampak moram povedati, da se lotevate problema na popolnoma napačnem koncu. Namesto da vse nas zapletate, da zapletete najpreprostejši postopek prijave bivališča, odpirate s tem dejansko nove možnosti za diskriminacijo, za razne zlorabe osebnih podatkov, namesto tega se raje spravite na pravega krivca. Ti pravi krivci, ko smo že pri tem, spoštovani sekretar, ki ste bili prej sočutni do delavcev, so tisti delodajalci, ki izkoriščajo migrantsko delovno silo v nehumanih pogojih, ali pa sistem, ki omogoča na stotine načinov, da je ena skupina delavcev za enako delo plačana manj od druge skupine delavcev. To so problemi. Ampak te probleme moramo reševati seveda drugje, v nekih drugih zakonih. Tukaj pa se pogovarjamo o prijavi stalnega prebivališča in gotovo nismo za to, da se pogovarjamo o preštevanju čistokrvnih Slovenk in Slovencev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dobi v tem krogu še mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Današnja razprava se je obrnila v eno smer, za katero sem glede na razpravo, ki se je takrat odvijala na odboru, mislil, da se ne bo zgodila. Takrat je državni sekretar na predlog SNS povedal, berem magnetogram: »Da se še odločim, opredelim do amandmajev. Amandmajev, ki so bili vloženi s strani Slovenske nacionalne stranke v preteklosti, Vlada ne podpira. Danes smo dobili druge amandmaje na mizo v času same seje. Do teh amandmajev pa se Vlada ni opredelila in jih ni proučila.« A glej ga zlomka, ti amandmaji v bistvu vsebinsko ne odstopajo od prejšnjih amandmajev, ki jih je Slovenska nacionalna stranka v preteklosti tudi preko drugih zakonov poskušala vnesti. Zato sem zelo razočaran nad takim nestalnim stališčem, ki dejansko posega v človeško dostojanstvo in vodi k temu, da se začnejo ljudje etiketirati in da se zbirajo podatki za namene, za katere pravzaprav ni jasno, zakaj se sploh zbirajo. Versko prepričanje in nacionalnost sta stvar vsakega posameznika. Če je prej poslanski kolega nekako tako rekel: »Ali znate poslanci deklamirati ustavo?« jaz mislim, da bolj kot deklamirati je pomembno poznati jo in razumevati, tudi razumevati bralno besedilo, tisto, kar ljudje in kar bralec prečita. To mislim, da je bistveno bolj pomembno. Ko potujemo v tujini in izpolnjujemo različne obrazce, »nationality« v angleščini ne pomeni narodnost, ampak državljanstvo. Tako da je tudi to potrebno razumeti in vedeti. Da se dotaknem fiktivnih prijav, ki očitno so problem, ko se predvsem zlorabljajo pravice delavcev tudi preko obrazcev A1. Mislim, da je to treba preprosto rešiti in z vsemi možnimi načini preprečiti. Mi imamo primere, ko se na različne naslove ali pa na en naslov prijavi več kot 100 ljudi in v bistvu nihče ni sankcioniran, vse nekako po teh postopkih gre. Tu pozdravljam napore Vlade in tudi ministrstva, da se to prepreči in da se vzpostavijo prostorski standardi, ki bodo delavcem in njihovim družinam omogočili dostojanstvo pa tudi zagotavljali to, da so ljudje pošteno in pravilno plačani za opravljeno delo. Ampak to, v katero smer gresta danes debata in to strašenje, tega pa preprosto ne razumem. Jaz se z kolegico Sluga strinjam, da je to nedopustno, in se tudi strinjam z njenim jasnim protestom proti takemu sprenevedanju. Zelo me skrbi, da se s takim zakonom v bistvu legalizira ali pa tlakuje pot širjenju sovraštva, sovražnemu govoru. Govorimo kar povprek o zlorabi socialnih transferjev s strani tujcev, ampak poglejte, ti ljudje so prišli k nam v Slovenijo, ker so tu prepoznali, da lahko imajo center svojih življenjskih aktivnosti tudi zato, ker mi nimamo lastnih delavcev, ki bi to delo bili pripravljeni opravljati, pa se jih zdaj kar povprek v tem državnem zboru kriminalizira pa označuje za nekoga, ki zlorablja socialne transferje. Kakšen signal mi sporočamo tem ljudem? Kje bomo mi še koga dobili v gradbeništvu? Kje bomo koga dobili v avtoprevozništvu, če pošiljamo na tak način signale? Kdo bo delal v domovih za upokojence? Kdo bo delal v zdravstvenih ustanovah? To so težave in izzivi, na katere moramo najti odgovore, in širjenje sovražnega govora, ki smo mu prav tu priča, je nedopustno. Jaz se ne strinjam, ko nekdo govori, da je svoboda izražanja neomejena in da se lahko širi sovražni govor ali pa govori vse, dokler se nekomu ne zmeša. Veste, to je en teror, o katerem smo na eni od prejšnjih sej govorili, ko se z enim načinom določene ljudi ustrahuje, zastrahuje, izvaja pritisk nad njimi, tudi to, da ko se pojavi pri delodajalcu, dobi zaradi takega govora avtomatsko nižjo plačo. Veste, to je zelo nevarno početje, in kdor ni bil v tujini, tega ne razume, ker so tudi Slovenci v tujini deležni takšnega ponižanja. Mene žalosti, da smo danes v tem državnem zboru priča takemu diskurzu, da kar nekdo pride pa reče, ja, cele upravne enote so polne tujcev, cele šole so polne tujskih otrok. Veste, to je zelo kratkovidno početje in vemo, kam tako početje vodi. To ne vodi k temu, da se problemi rešujejo, ampak vodi k temu, da ko se tujec pojavi pri kakem delodajalcu, dobi avtomatsko nižjo plačo. To je stigmatizacija ljudi in tega so deležni tudi Slovenci, ki delajo v tujini. Veste, tako kot imamo danes tu razpravo o tujcih, enake diskusije so deležni Slovenci, ko gredo delat v Avstrijo, v Švico, v Nemčijo, Anglijo, v Ameriko. Dokler človek tega ne doživi, potem sploh ne ve, kaj govori in kakšne posledice takšen diskurz pušča. Mene zelo žalosti, da se tak sovražni govor, kot smo mu danes tu priča, širi in dobiva legitimnost v tem državnem zboru. Kolega Ivanuša, povprašajte kakšnega svojega sovaščana, kako se do njega obnašajo, ko gre v Avstrijo. Tega mi v Državnem zboru ne bi smeli dovoliti in moramo storiti vse, da se tak način govora, tak način širjenja sovražnosti čim prej prepreči in konča.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil še državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanec, glede na to, da ste me izzvali, vam moram iskreno povedati, da jaz danes tukaj v Državnem zboru nisem zasledil sovražnega govora. Mi danes tukaj govorimo o zakonu o prijavni in odjavni službi. Res pa je, da se aktualni zakon, ki ga imamo v veljavi, velikokrat zlorablja tudi za socialne transferje, in je prav, da poslanci o tem spregovorite. Nekateri zlorabljajo socialne transferje, dobijo tisoč 500 evrov podpore, vaša mama ali pa nekdo od sorodnikov pa za 40 let delovne dobe dobi 500 evrov penzije [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Odgovarjam vam. Se vam zdi to pošteno in pravično? Mi želimo s tem zakonom preprečiti zlorabe, nikomur pa ne tratimo nikakršne osnovne pravice, ne glede na to, ali je slovenski državljan, ali je tujec, ali je član Evropske unije, gredo mu vse pravice iz naslova tega zakona in iz naslovov drugih zakonov. Tudi v razpravi na vprašanje poslanke iz Levice, kako in na kakšen način bomo rešili problem s tem zakonom, kar se tiče mobilnih delavcev, je bil moj odgovor jasen. Tudi za to je Vlada poskrbela. Nedopustno pa je, da bodo nekateri delodajalci izkoriščali zakon o prijavni-odjavni službi na ta način, da bodo v nekaterih poslovnih zgradbah ali zgradbah, ki so neprimerne za bivanje delavcev, ki so na začasnem delu v Sloveniji in so začasno tukaj prijavljeni, še naprej zlorabljali. In da bo nekdo, kot je gospod Grims povedal, imel 50 kvadratov veliko stanovanje pa 50 prijavljenih pa po domače povedano kasiral na roko 50 evrov na mesec, ker ga ima tam prijavljenega. Tudi preverili smo v medresorskem usklajevanju, kaj delavec izgubi, če je tujec v Sloveniji iz tretjih držav, ne član EU, napram temu, da ni začasno ali stalno prijavljen. Ničesar, razen tega, da ne bo več mogel registrirati avtomobila v Sloveniji. Za registracijo v Sloveniji za avtomobil za delavca iz tujine, tretjih držav, je potrebno imeti začasno ali stalno bivališče. To je edina pravica, ki jo bo izgubil. Ampak niti te pravice mu s tem zakonom ne jemljemo, ker si bo lahko začasno bivališče uredil na pošten, pravičen in primeren način. Samo za to gre. Nihče mu ne jemlje te pravice. Ne pa več na ta način – pa naj mi nihče ne zameri, tudi takšni so primeri – da bo nekdo imel v skladiščih 30 delavcev prijavljenih v neprimernih prostorih in tudi dejansko nastanjene tam. S tem zakonom, ko ga boste sprejeli – jaz verjamem, da bo zakon dobil veliko podporo tudi z vaše strani, kot ste sami napovedali – bodo prisiljeni tisti delodajalci in stanodajalci, ki imajo poslovne prostore, ki so v preteklosti zlorabljali, da bodo uskladili svoje evidence z Gursom, če bodo želeli v prihodnje še koga imeti prijavljenega. Pri čemer zakon omogoča, da oba ministra, minister za okolje in prostor, ki je pristojen za Gurs, in minister za notranje zadeve sprejmeta in podpišeta pravilnik, kjer pa poznamo tudi izjeme, kot so študentski domovi, dijaški domovi, domovi za ostarele, kar se tiče površine, uporabne površine za bivanje. To bomo pa z internim aktom uredili. Mislim, da smo danes ob tej razpravi bili s strani Vlade dovolj jasni, da želimo preprečiti zlorabe, nikomur jemati nobene ustavne pravice, kaj šele onemogočiti, da bi koristil to pravico, ki mu jo daje ustava. Ne glede na status, ali gre za slovenskega državljana, državljana EU ali za državljana tretjih držav.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil ponovno mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala še enkrat za beseda. Če želite celoten mehanizem, kako to poteka, povedano naravnost, je tako, da v Sloveniji žal obstaja skupina ljudi, ki s tem služi, uvaža ljudi iz tretjih držav, praviloma ne iz držav EU, čeprav jih je tudi od tukaj nekaj, in tam po navadi pride do hujšega izkoriščanja tistih, ki so na ta način uvoženi. Ti, ki uvažajo, pa jih potem prijavijo na svojih naslovih, tistih, kjer imajo možnost, zelo veliko število na enem naslovu, to je pravilo. Ti ljudje gredo na zavod oziroma še pred tem na pristojno institucijo, prijavijo, da so švasarji, vsi so varilci, skratka, da opravljajo neko delo, ki ga v Sloveniji primanjkuje, dobijo potrdilo. S tem dobijo odločbo, eno leto so tukaj, nato pripeljejo na osnovi dosedanje zakonodaje vso familijo gor pa po možnosti še širše sorodstvo. In nato se po navadi spet zgodi kaj čudnega s prijavami, da ne nadaljujem še v to smer. Nato oni odidejo v tujino in tam plačujejo davke, vse ostalo plačuje pa slovenska sociala. Če mi bo kdo rekel, da je to pošteno – oprostite, gospe in gospodje, to je kriminal. Temu se reče zloraba prava, da uporabimo pravilen izraz. In ne meni govoriti o zlorabi prava, sovražni govor. Kaj potem to pomeni? Da se ne sme več govoriti resnice? Da se ne sme več govoriti o tem, kaj je pravo in kaj je pravni red? Če govoriš o nečem, kjer prihaja do tako očitnih zlorab, in to sistemsko, masovno kot v tem primeru, je tukaj stvar popolnoma jasna. Prvič. Krši se slovensko zakonodajo, načrtno, zavestno, naklepno, če želite, masovno. Drugič. Gre za to, kdo to plačuje – plačujejo slovenski davkoplačevalci. Se pravi, govorimo o zlorabah in govorimo o tem, da to plačujejo slovenski davkoplačevalci, ki bi ta denar – če bi država opravljala tisto, za kar je, in če bi tudi, če želite, ta državni zbor opravil svojo nalogo tako, kot je treba, in sprejel take zakone, da bi onemogočali te zlorabe – lahko namenili za svoje šolstvo, za svoje upokojence, za višje pokojnine, za boljše zdravstvo, če želite, za nove bolnišnice, za vse tisto, kar v Sloveniji dejansko potrebujemo. To je bistvo zgodbe. Gospe in gospodje, to ni sovražni govor. Če pa se želi pred realnimi problemi, pred masovnimi zlorabami celo prava zatiskati oči – kam to pripelje? Ravno danes je na eni od spletnih strani enega od medijev objavljeno, da je ena nemška hiša oziroma ena nemška fakulteta opravila študijo, kako bi lahko drogirali in izsiljevali ljudi, zato da bi še več denarja namenjali za tujce pa da bi manj ostalo zanje. To je seveda, če želite, do svojega lastnega naroda rasizem; bom še jaz ta izraz uporabil, ker je v resnici. Ampak to se zdaj vsiljuje. To pa ni sovražni govor? In do tega to pripelje. Lepo vas prosim, dajmo stvari vrniti v okvir slovenske ustave, ki sem ga že prej citiral. In še enkrat povem, kolega, ustavo je treba brati kot celoto. Vsaka pravica ima dva dela. Se pravi, če imaš recimo svobodo veroizpovedi, to pomeni, da imaš pravico to povedati in tudi možnost ti mora biti dana kje to povedati. In po drugi strani te nihče ne more prisiliti, da to poveš, če sam tega ne želiš. Vse to, kar smo pripravili, in tudi tisti amandma, kot je zdaj sprejet, je že v tem okviru sprejet, se pravi, da gre za prostovoljnost. Malo nerodno je napisan in mogoče je tudi preobširen, je pa ustrezen, kar se tega tiče. Poleg tega ste nekateri potegnili naprej, »ja, podatkov se potem ne sme uporabljati v nasprotju z namenom«. Čakajte, saj nihče ni rekel, da bo kogarkoli nagnal ali pa ne vem kaj na osnovi nekega podatka tukaj. To bi bila zloraba podatkov. Če pa ti podatke statistično obdelaš, jih uporabiš potem v znanstvene in vse druge namene, je pa to najbolj normalna uporaba podatkov. To so anonimizirani podatki, tu ne gre za noben podatek, ki bi bil oseben ali pa ne vem kakšen. Vendar očitno je nekaterih teh podatkov izredno strah, ker bi se potem videla realna situacija, realno stanje. Tudi recimo argument, da ena šestina nekoč ni hotela tega povedati – ja, pet šestin pa je. Se pravi, jaz tudi z veseljem povem, da sem Slovenec in sem katolik, kristjan. Kaj je tukaj narobe? Ponosen sem na to, kar sem, in ponosen sem na svojo domovino Slovenijo. Ker vem, da je utemeljena na moji pravici mojega naroda do samoodločbe. To ni nacionalizem, gospe in gospodje, dajte se že enkrat to naučiti ločiti. To je domoljubje. Da imaš rad svojo domovino, da imaš rad svoj narod, da imaš rad vse soljudi. To ne pomeni, da si zaradi tega kaj več, ampak da si ponosen na to, kar si. To v Sloveniji manjka. Če mislite, da to samo jaz ugotavljam – prejšnji veleposlanik Republike Poljske, ki je bil fantastičen človek, je večkrat rekel, celo na eni okrogli mizi je javno povedal, da če kaj Slovencem manjka, je to »tisti nacionalni ponos, da bi vedeli, kakšno krasno državo imate, kakšen krasen narod ste, kakšne so vaše zmogljivosti, kakšne so vaše sposobnosti, in da bi na tem gradili«. Ker to je tista osnova, na kateri je vredno graditi. Naša domovina Slovenija.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil še gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Navezal se bom na vse razprave, ki so do zdaj potekale v Državnem zboru danes. Zadevo bom poskušal situacijsko čim bolj predstaviti glede tega nedopustnega amandmaja, ki je bil sprejet takrat na odboru. Bom kar zdaj vzel direkten primer. Nedavno, nekaj dni nazaj so oglobili srednješolce – pa gremo zdaj po vrsti – ki so vzdrževali fizično distanco, ki so bili zunaj na zraku z maskami, ampak zato ker so pač protestirali proti vladi oziroma zato ker so pač bili proti nečemu oziroma so se v bistvu šli borit za svoj boljši jutri oziroma za to, da bi se lahko vrnili v šole, so dobili kazni. Zdaj pa poglejmo celo zgodbo, jo bom dodatno predstavil. Ljudi je že tako ali tako zaradi represije, ki se trenutno dogaja v državi, bom rekel, strah policije, policijskih postopkov, strah jih je, da bodo kaznovani, ker so kazni prevelike. In ko pridete vi potem s takim predlogom, kot je ta predlog glede tega amandmaja, se pravi, da bi bilo treba še dodatno vnesti podatke o maternem jeziku, o starem stalnem prebivališču, o narodnosti, o veroizpovedi, potem ljudi postane še bolj strah. Zato ker imajo občutek, da so že tako ali tako diskriminirani na dnevni bazi, bolj ali manj vsi se že bojijo karkoli sploh na glas povedati, tudi kaj pokritizirati, ker že potem lahko sledi takšna ali drugačna kazen. In ko pridete še s takim predlogom, dejansko ljudi še bolj stisnete v kot, jih še bolj z neko strahovlado prestrašite v tem primeru. Kar je zanimivo, na to sem se že tudi navadil v tem državnem zboru in to smo se že v PKP naučili bolj ali manj vsi, vedno ko pride vladajoča, največja stranka z nekim predlogom, se neki – pa jaz ne bom rekel podtaknjenci, ker vsi to govorite, ampak – odkloni dogajajo. Oziroma karkoli se je dodalo v PKP, ne samo da ni spadalo v PKP, ampak dejansko ni imelo nobene zveze z zajezitvijo virusa oziroma epidemije koronavirusa. In to je ista zadeva. Spet je bila neka zadeva na hitro dodana ali pridana z nekim namenom. Ker če smo se pa kaj naučili v tem državnem zboru, je, da Janez Janša nikoli nič brez zveze ne doda oziroma vzame stran. To pa mislim, da smo se že vsi tukaj naučili. Za celo situacijo bi radi bolj detajlno slišali, zakaj je to bilo pridano oziroma s kakšnim namenom. Zakaj? Zakaj, glede na to, da se do tega trenutka s temi zadevami nismo oziroma tudi niste bolj konkretno ukvarjali oziroma nam niste tega predstavili? Zdaj [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne ne, v redu je, saj ni panike. Zadeva je tudi taka. Če ste bili danes zelo pozorni – pa spet se ne mislim vtikati v delo drugih strank, vsaka stranka se naj briga za sebe, ampak je pa pomembno, da sodelujemo pa da smo konstruktivni, s tem pa mislim, da se vsi strinjamo – danes se je zgodilo eno zelo hitro discipliniranje. Zato ker so v NSi pa SMC pokazali, da znajo tudi razmišljati s svojo glavo pa da imajo tudi neki svoj ponos pa tudi neko svojo držo, je že z druge strani priletela kajla, bom rekel kar medijska, tuf. To je v bistvu nedopustno, da pridete vi s strani Vlade in potem tukaj kar hočete disciplinirati ostale poslance, in to celo koalicijske, na neki način, na tak ali drugačen. Prej vam je gospa Sluga zelo dobro razložila, kaj je v bistvu poanta Državnega zbora oziroma tega biti poslanec, pa tudi same ustave. Pa saj sami veste, saj ste bili dolgo času tu pa poznate stvari, tako da ne bova zdaj o tem diskutirala. Mislim, da je prav, da se te zadeve ne doda, oziroma če je obvezno ali neobvezno, to je pa spet druga zgodba. Če ste bili pozorni, zdajšnja informacijska pooblaščenka pa tudi bivša informacijska pooblaščenka sta zelo jasno zavzeli stališče glede tega predloga, da je to v bistvu protiustavno oziroma zelo etično in še kako drugače sporno. Pa tudi Zakonodajno-pravna služba – ne vem, če je že kdo danes to omenil, ker sem nekaj časa imel neke druge obveznosti pa me ni bilo tukaj v DZ – je povedala, opozorila, da je obvezno zbiranje občutljivih osebnih podatkov v neskladju z ustavo, in je predlagala, da se zbiranje podatkov o narodnosti in veroizpovedi spremeni v neobvezno, to, kar ste potem tudi dejansko naredili. Se pravi, vi ste že vztrajali na tem, da je to obvezno. Ker danes smo konstanto poslušali, da je to vse neobvezno in tako naprej. Dejansko je bilo mišljeno, da bo obvezno. Tudi to moramo razčistiti. V osnovi je bilo mišljeno, da bodo ti podatki, ki so se zahtevali v tem primeru, obvezni podatki, ki se morajo oddati v primeru prijave stalnega prebivališča oziroma na upravni enoti. Tudi stališča, ki jih dobimo iz Zakonodajno-pravne službe, kjer moram priznati, da se res trudijo in delajo sto na uro, ko pridete z Vladne strani, dostikrat diskreditirate, da to ni v redu pa da ono ni v redu pa se s tem ne strinjate. Dejansko smo tudi mi že doživeli, da se niso strinjali s tem, kar smo mi predlagali, pa nismo potem v luft skakali pa vse živo počeli, neko dramo tukaj v Državnem zboru. Prav je, da se je danes pokazalo, da sta NSi in SMC pokazali neko držo, državotvorno držo, in da je to treba spoštovati. Vi kot Vladni predstavniki nimate pravice disciplinirati nikogar tukaj v Državnem zboru, sploh pa ne svojih koalicijskih partnerjev. Hvala.
Hvala lepa. Izčrpali smo seznam razpravljavcev. Želi še kdo razpravljati pri tej točki? [[Da.]] Gospa Violeta Tomić se je prijavila. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Govorili smo o sovražnem govoru, kaj je sovražni govor in kaj ni sovražni govor. Najhuje je, veste, da je pot do pekla tlakovana z dobrimi nameni. Se pravi, zelo zavito in prefinjeno lahko govorite o ljudeh in jim s tem zelo kratite pravice. Ali pa če naj se bolj konkretno izrazim: dovoljeno je danes v Sloveniji krasti, ni pa dovoljeno, da poslanec v parlamentu reče, da se krade; dovoljeno je imeti nacionalistične, celo fašistoidne izpade, če to poslanec omeni, je pa to sovražni govor. Ni pa sovražni govor tistega, ki prav lepo govori o domoljubju, ki je vendarle zakrinkan nacionalizem. Kajti domoljub ljubi svojo domovino, ampak spoštuje tudi druge, sploh pa državljane Republike Slovenije. Dva dni nazaj smo imeli sramotno obletnico izbrisa. 29. obletnica izbrisa ljudi in naš trenutni predsednik Vlade v svojem vehementnem slogu takole reče: »To je bilo pa nekaj čistilk in takih, drugi so se pa šlepali, neki oficirji na njih.« Veste, koliko je bilo krivic, koliko je bilo izbrisanih, koliko otrok, ki jim je bilo uničeno življenje, in koliko poštenih slovenskih državljanov, ki se jim je takole [[pokaže z gesto]] vzelo državljanstvo? Zakaj? Zaradi nacionalizma in nikakor ne zaradi domoljubja. Nič manjši domoljub nisi, če spoštuješ tudi druge. In ker je moj predhodnik kolega že govoril o ustavi – ta vlada tako rada tepta ustavo, tako rada se predstavlja kot edina zveličavna oblast, ki ji ni pomemben ne zakon ne ustava ne nič. Ustanavlja vse paralelne inštitucije, ker je jasno, da jih ljudje ne marajo, pač 20 % seveda imate podpore. In ustanavljate namesto STA svojo nacionalno agencijo, namesto nacionalne televizije svoje medije, imate paralelni šolski sistem, paralelno vse. V 41. členu Ustave piše, da ima vsak državljan Republike Slovenije pravico do svobode vesti. Res ne vem, kakšen podatek pri prijavi stalnega bivališča je veroizpoved. Kaj to koga zanima? To je zelo intima stvar, veste. Če je človek veren, je to njegova osebna stvar, ne pa pripadnost neki sekti, ki ga bo potem protežirala, ali pa nasprotno, bo razlog za diskriminacijo. To so zelo občutljivi podatki. In če spoštujemo sebe, moramo spoštovati tudi sočloveka, ki je prišel v Slovenijo, in mu zagotoviti, prej sem slišala nekaj prijaznih besed z one strani, dostojno življenje, dostojno plačilo v Republiki Sloveniji za pošteno delo. SNS in predsednik Jelinčič, zelo plemeniti, ob 130 prijavljenih kosih orožja, s katerim se hvali, kako je varen, dobi več kot 10 Albancev prijavljenih na svojem naslovu na Bleiweisovi, kar naj bi bil neposreden povod za vložitev tega zakona oziroma amandmajev. Več kot 10 – koliko je to? Ali je to 12 ali 15 [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Samo trenutek, gospa Tomić, se opravičujem. Gospod Ivanuša, prosim, če se ne derete preko dvorane, ampak se prijavite k razpravi, če želite o čem govoriti, ne pa takole počez, ko nekdo razpravlja. Se opravičujem, gospa Tomić, nadaljujte.
Hvala, predsedujoča. Toliko o demokratičnosti. Ko ti rečeš nekaj, kar tem našim zveličavnim skrajnim desničarjem ni všeč, postanejo agresivni. Poslušajte. In ko je kolega Rajh iz SAB govoril, sem ves čas od zadaj slišala glas, ki je motil, motil nas, ki smo želeli poslušati drugačno mnenje. Kaj je demokracija, kaj je parlament? Je, da mi debatiramo tukaj in soočamo mnenja, in vsak od nas predstavlja tudi svoje volivce. S tem, ko se ne spoštuje poslanca, se ne spoštuje tudi njegove kompletne volilne baze, se pravi se ne spoštuje državljanov Slovenije. In zato se jih tudi pretepa na ulicah, kadar želijo karkoli povedati proti tej vladi. Tukaj, veste, smo zelo daleč od demokracije in tonemo v eno obdobje, ki si ga ne želimo. Zakon o prijavi stalnega bivališča. Jaz še nikoli nisem slišala, res ne, da bi se recimo na moj naslov kdo prijavil, ne da bi me o tem vprašali kot nosilko gospodinjstva. Tisti, ki naenkrat odkrije na svojem naslovu več kot 10 prijavljenih – naj se najprej njega vpraša, kako se je to zgodilo. Ne pa iz tega delati drame. Tako kot pri požigu Reichstaga, se vedno okrivi tiste, ki prav nič niso krivi. In to je spet razlog za pogrom zoper najšibkejše, nedolžne, brezpravne, tako kot je bilo pred 29 leti – sramoten sramoten izbris državljanov Republike Slovenije. To je madež, ki ga ne bomo oprali nikoli, ne glede na to, da je nekaj ljudi dobilo odškodnino. Tukaj ste nekajkrat omenili davkoplačevalce – plačali so jih davkoplačevalci Slovenije, pod izbris pa je bil Janez Janša prvopodpisani. Gospod, ki nam vedno nakoplje toliko stroškov, da se ubogi državljani in davkoplačevalci ne izkopljemo iz tega 10 let! Ali bomo spet imeli tožbe pred Sodiščem za človekove pravice? Izjava Janeza Janše ob izbrisu leta 2004 na seji tukaj v Državnem zboru, 2. 2., obletnica je bila včeraj: »Izbrisani so bili vojaki in nekaj nepismenih snažilk, ki so rekle, da niso vedele, da je treba to urediti. In zdaj se vseh teh 10 in več tisoč tistih, ki so odšli s poraženo vojsko, skriva za hrbti teh.« »Sramota, sramota, sramota,« bi rekla poslanka SDS, pa je ne bom imenovala, saj vsi vemo. To se danes dogaja znova. Kajti vsakič, ko se na oblast prigrebe Janez Janša, imamo kršitve človekovih pravic, prvorazredne in drugorazredne, o katerih sam ves čas govori, s tem da vemo, kdo so prvorazredni – ozek krog okrog njega, vsi ostali pa smo na žalost drugorazredni in smo tarče medijskih diskriminacij, groženj, sovražnega govora, nespoštovanja tudi tukaj, znotraj Državnega zbora. Najlažje je seveda s prstom kazati na druge. Kolegica Irglova bi rekla: »Projicirate!« To počnete vi. Projicirate, ampak zelo spretno, Goebbels vas bi bil zelo vesel, mi v opoziciji pa nikakor ne. Ostro bomo nasprotovali, da bi se mi po poljski zgledovali dandanes. Poljska, ki krši človekove pravice na vseh področjih. A zdaj bo treba povedati tudi spolno usmerjenost, če se boš želel prijaviti na nekem naslovu? Pa bomo imeli diskriminacijo po veroizpovedi, diskriminacijo po spolni usmerjenosti, diskriminacijo po barvi kože. Po čem še lahko diskriminiramo? Na koncu bomo kot na kakšnem dalmatinskem otoku, kjer so se ženili med sabo in so sami dedno bolni ljudje. Čistunska rasa Slovencev – pa dajte si genske celice pregledovati pa v nobenem ne boste našli čiste slovenske krvi, kajti to ne obstaja. Diskriminacija po trdem pa mehkem č-ju, diskriminacija po [[…]]Lahko bi naštevali. Nekateri se dnevno soočamo s to vašo diskriminacijo in verjemite, da v taki domovini ni lahko živeti tem, ki niso člani SDS in nekaj nekih njihovih satelitov. Še to bom rekla. V senci Janeza Janše si lahko tudi – zdaj bom pa mogoče uporabila izraz, ki vam ne bo všeč – kriminalec. Ali je to zdaj sovražni govor? Ne vem. Vendar se lahko dejansko ukvarjaš s kriminalom, lahko si davčni svetovalec, ki ga izženejo iz neke države, konkretno Bosne in Hercegovine, lahko imaš cel kup nekih procesov za sabo, lahko ti cel kup stvari zastara, vendar si zaščiten kot polarni medved. Pa tudi polarni medvedi več niso zaščiteni, ker se polarni led topi in reveži hirajo tam in nimajo niti jesti. Ampak to je tudi vlada zanikovalcev podnebnih sprememb, tako da tudi prispodoba o polarnem medvedu ne drži ta trenutek in se globoko opravičujem. Medvedom, ne vladi. Še enkrat ponavljam, vaša diskreditacija ni sprejemljiva za Evropo, za Evropsko unijo, ne za Slovenijo, takšno, kot je – demokratična članica skupnosti narodov. Ne vem, če ste šli v Avstrijo pa videli, koliko delavcev migrantov in koliko različnih ras in veroizpovedi hodi po ulicah. Če bi bilo po meri SDS, bi bili verjetno vsi strpani v neke gete in bi hodili sami čistokrvni v avstrijskih nošah in bi jodlali po ulicah. Ali pa ne vem, ste šli v London? Kakšna je tam pestrost ljudi, veroizpovedi! Pa v Parizu! In tukaj se bomo mi šli neke zakone, zato ker je – kaj? Predlagatelju zakona nekdo prijavil na njegov naslov ljudi. Jaz tega ne kupim, veste. Ne kupim! Ne kupim tega, da je nekdo za hrbtom lastnika oziroma nosilca gospodinjstva lahko prijavil. Več kot 10 – kaj to pomeni? In to je razlog za to, da kriminaliziramo ljudi, ki so drugačne veroizpovedi. Kot je bilo že prej rečeno, Slovenija nima delavcev. Zelo radi govorite proti, ne vem, južnjakom, Bosancem, karkoli. Vedite, da so nam zgradili domovino – ceste, tovarne. So dela, ki jih pač slovenski delavci nikoli niso želeli opravljati. Na žalost imamo delovno silo – na žalost ali na srečo, na žalost zato, ker so ti ljudje prisiljeni iz še težjih razmer oditi in iskati tukaj kruh, tukaj pa jih strpajo v neke kombije in jih prodajajo kot živino, brezpravno živino. Strpajo jih v kombi in jih peljejo na gradbišče, z gradbišča v neko skladišče, kjer prespijo, in ti ljudje želijo pomagati svojim družinam. To je nespoštovanje. Dokler Evropska unija ne bo sklenila dogovora o enotnem plačilu, se bo dogajalo to izkoriščanje in to mešetarjenje. In tudi naša ponižnost do zahoda, ker mi proizvajamo cenejše dele za avtomobile, če ne bomo znižali minimalne plače, bodo pa delodajalci ušli, in tekmujemo v tem stampedu navzdol, kdo bo bolj poceni delovno silo ponudil. Kitajci več nočejo delati zastonj. Zelo dobro spoštujejo sebe in svoje delavce in so dvignili svojo ekonomijo in družbo. In mi tekmujemo v tem, kdo bo zagotovil cenejšo delovno silo in kako daleč lahko gremo do suženjstva. Do brezpravnosti in suženjstva, kar pa s spoštovanjem človekovih pravic, spoštovanjem delavskih pravic, spoštovanjem okoljskih standardov, z našo ustavo, tudi z domoljubjem nima niti približno nobene zveze. Zato vas prosim, ne zlorabljate besed, ki bi morale pomeniti nekaj dobrega in plemenitega, za umazane namene. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovana poslanka, čisti dokaz in priča, vi ste v tem trenutku več kot 15 minut zlorabljali poslovnik, saj niti ene besede niste spregovorili o dveh amandmajih, o katerih teče razprava. Zato, predsedujoča, mi dovolite, da kljub temu, kar je poslanka spregovorila, odgovorim na vprašanje. Dokler niste vstopili v to dvorano vi, spoštovana poslanka, nihče ni govoril in spregovoril besede Albanci. Nihče ni spregovoril besede o katerih drugih nacionalnostih! Vi ste odprli vprašanje o Albancih, vi ste začeli tukaj govoriti o Albancih. Kaj pa imajo Albanci s tem zakonom?! Nič. Kaj pa imajo Jelinčič pa njegovi Albanci s tem zakonom? Nič. Tudi Jelinčič ima pravico, če ima v lasti dovolj veliko hišo, imeti začasno ali stalno v skladu z zakonom prijavljene Albance. Ta zakon in tile amandmaji pa govorijo o preprečitvi nadaljnjih zlorab. Zaenkrat nihče od državnih organov ni dokazal, da bi gospod Jelinčič, če je imel v svoji stanovanjski hiši prijavljene Albance, zlorabljal katerikoli zakon. Vi ste omenjali Janeza Janšo večkrat, o izbrisanih. Janez Janša si ni izmislil izbrisanih. Sam sem bil v parlamentu. Če ne veste, vam sedaj povem. Bilo je zbranih 30 podpisov za referendum in imeli smo referendum. To je bila ljudska volja slovenskega naroda in vseh tistih, ki imajo slovensko državljanstvo, ne pa Janeza Janše. Izrekli ste tudi besede: cel kup procesov. Ne vem, koga ste mislili s »cel kup procesov«. Če mislite mene, jaz nimam niti enega procesa. Če mislite mene, niti en proces v mojem primeru ni zastaral. Če mislite koga drugega, ima ime in priimek. Vsakdo ima ime in priimek v tej državi in vsakdo ima razloge, da vam lahko tudi odgovori. Ne biti vznemirjeni ali pa razočarani, če vam tudi jaz v imenu Vlade kot državni sekretar v danem trenutku odgovorim. Pač branim to vlado, branim ustavo, branim zakonitost, pravičnost. Zakon mora biti tako sprejet, da bo pravičen in obravnaval vse enako ne glede na to, kateri nacionalnosti pripadaš [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Tudi o tem – ne glede katere veroizpovedi. Zakon mora biti za vse enak, predvsem ga pa moramo upoštevati vsi enako, ali smo državljani Republike Slovenije ali smo državljani tretjih držav. Ustava je samo ena. Žalostno pa je, da tisti, ki smo se bili leta 1991 pripravljeni boriti za to državo, spoštujemo to državo.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, naj na tem mestu najprej vas opozorim, da sem [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Gospod državni sekretar, z vami govorim. Če se vzdržite govoričenja čez dvorano. Če kdo lahko presoja, ali se krši na seji poslovnik, sem to jaz oziroma trenutni predsedujoči in ne vi kot predstavnik Vlade, ki ste tu zato, da predstavljate stališče Vlade. Zato se prosim v prihodnje vzdržite komentarjev o tem, kdo krši poslovnik in kdo ne. O tem bom presojala jaz, vsaj ko bom vodila sejo. Kar se tiče pa razprave vaše predhodnice gospe Violete Tomić, ni v ničemer kršila točke dnevnega reda. Res pa je, da si je tako kot predhodni razpravljavci, od gospoda Grimsa do gospoda Verbiča, privoščila širšo razpravo, kar je tudi dovoljeno pri prvem amandmaju, zato je bila vaša intervencija popolnoma neprimerna in nedostojna. Zdaj imam pa postopkovni predlog gospe Violete Tomić. Naj vas opozorim, da imamo dogovorjena stroga pravila. V kolikor boste kršili postopkovni predlog, vam bom primorana izdati opomin. Izvolite.
Najlepša hvala. Moj postopkovni predlog je bil res, da opozorite. Hvala, ker ste ga opozorili. Gospod se je počutil izzvan in osebno prizadet, temu se reče, ko mački stopiš na rep, zacvili. Jaz ga nisem imenovala. Res je, da ima vsak storilec ime in priimek, ampak izbrisani ju niso imeli. In 30 podpisov ni ljudska volja za izbris državljanov [[…]]
Gospa Tomić, to je že replika, tako da [[…]]
Ja, hvala, ker ste ga opozorili. Zdi se mi nedopustno, da govori, da so se oni borili leta 1991 za Slovenijo – tudi jaz sem se borila za Slovenijo [[izklop mikrofona]]
Gospa Tomić, hvala lepa. Gospa Tomić, jaz sem vas opozorila, da ne zlorabiti postopkovnega predloga, zato vam moram izreči opomin. Ker ste zlorabili postopkovni predlog. Nadaljujemo z razpravo. Imamo še dva prijavljena razpravljavca. Prvi dobi besedo gospod Aleksander Reberšek, za njim še gospod Jani Ivanuša. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Ta vlada je zato, ker v Levici niste želeli prevzeti odgovornosti. Jaz vas na nek način razumem. Lažje je v opoziciji poceni nabirati politične točke kot v Vladi, v koaliciji delati. Zaradi tega pa so pod vprašajem vaši poslanski sedeži, s katerih trosite laži in bedarije. Državljanom sporočam, da je čisto vseeno, kaj v Levici govorite, ker če bi želeli delati to, kar govorite, bi šli v Vlado. Z današnjim predlogom zakona o prijavi prebivališča rešujemo problematiko tako imenovanih fiktivnih prijav prebivališča. Prejšnje vlade niso imele posluha, da se ta problematika uredi, to je dejstvo. Ta vlada dela. Ta vlada dela, še enkrat. S spremembo zakona, ki smo jo pripravili v vladni koaliciji, pa se tako ne bo več dogajalo to, kar se je dogajalo do zdaj, da je na enem naslovu prijavljenih 547 oseb, in ne bodo se več dogajale množične zlorabe socialnih transferjev s strani tujcev na podlagi fiktivno prijavljenega prebivališča. Verjamem, da bo zakon o prijavi prebivališča danes sprejet, in verjamem, da bomo s tem tudi preprečili zlorabe socialnih transferjev, saj so številni, ki so bili fiktivno prijavljeni na teh prebivališčih, koristili socialne transferje, čeprav v teh objektih dejansko niti niso prebivali. Menim, da je nesprejemljivo, popolnoma nesprejemljivo izkoriščanje vseh teh mehanizmov slovenske socialne države in slovenskega zdravstvenega sistema preko fiktivnih prijav prebivališča. Nedavno nazaj sem govoril z enim izmed županov iz Savinjske doline, ki me je na to prakso tujcev tudi opozoril, da je treba uvesti površinske standarde za število prijavljenih na velikost uporabne površine stanovanja, in ravno to smo v tej koaliciji, v tej vladi tudi naredili. Dejanja štejejo. Ob prijavi bo morala upravna enota v uradnih evidencah preveriti tudi podatek o namembnosti objekta, o uporabni površini objekta ter število prijavljenih oseb na naslovu. Površinski standardi bodo tako določeni v podzakonskem aktu. V Novi Sloveniji še posebej pozdravljamo ponovno uvedbo krajevne pristojnosti pri prijavi tako stalnega kakor tudi začasnega prebivališča, saj menimo, da so lokalni uradniki tisti, ki najbolj poznajo razmere v svojem okolju in bodo lokalne okoliščine najbolj upoštevali. To pomeni, da prijave prebivališča ne bo mogoče več urediti kjerkoli v Sloveniji, ampak jo bo treba urediti na pristojni upravni enoti. Ena bolj pogostih zlorab pri prijavi prebivališča je posameznik, ko je recimo neuspešen s prijavo prebivališča na eni upravni enoti, odide na drugo upravno enoto, lahko tudi na čisto drug konec Slovenije, in tam izvede prijavo prebivališča. Čeprav se vseskozi na te probleme opozarja, opozarjajo številni župani, mediji, na vse te probleme opozarja tudi slovenska javnost, enostavno do zdaj za rešitev tega problema ni bilo posluha v tej državi. Problematika prijave stalnih in začasnih prebivališč ima zatorej dolgo brado, dolgo časa je zaradi fiktivnih prijav oškodovan naš državni proračun, ker se na prijavo, tako začasno kot stalno, vežejo pravice do socialnih transferjev. Že prej sem povedal, ta vlada dela, ta vlada rešuje probleme, enega po enega. Pa saj to se vidi tudi po dolžini seje Državnega zbora. Jaz se spomnim, da so seje, ko je Vlado vodil še recimo v prejšnjem mandatu Marjan Šarec, trajale samo tri dni, od tega so bila en dan poslanska vprašanja, saj nismo sprejemali toliko zakonodaje, kot jo sprejemamo zdaj. Današnja, sicer februarska seja, ki je v marcu, recimo traja cel teden pa še naslednji začetek tedna. En lep dokaz, da ta vlada v tej državi dela. Delamo, ta vlada dela, ta koalicija dela, samo bojim se, da nam bo zmanjkalo časa, da popravimo vse vaše napake oziroma vse tiste vaše zakone, ki jih vi niti niste odprli. In eden izmed takih je tudi ta danes, ki ga obravnavamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo za intermezzo. Gospod Reberšek, glede na to, da ste na začetku svoje razprave dejali, da Levica trosi laži in bedarije, vas samo prijazno opomnim. Jaz takega govora sicer ne bom omejevala, ker se mi zdi, da je to vaše mnenje, ga lahko izrazite, je pa res, da vodja vaše poslanske skupine vedno protestira, ko nek poslanec za drugega trdi, da laže, tako da predlagam, da se med seboj zmenita, kakšno izražanje je na sejah Državnega zbora primerno. Še zadnji razpravljavec. Gospod Jani Ivanuša, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Saj se nisem mislil oglasiti, ampak vsi tisti akterji, ki so ravnokar razpravljali – ni nobenega več tu notri, tako da je težko zdaj polemizirati z njimi oziroma za njimi. Ni gospoda Rajha, ni nobenega iz Levice, žal, da jim povem v oči, kar jim mislim. Nisem takšen, zdaj so ravno vsi odšli iz dvorane in težko je govoriti, če jih ni zraven. Gospa predsedujoča, sem tudi razočaran nad vašim vodenjem tega dela seje, zato ker so ravno vsi vaši predhodniki opozarjali, da naj se držijo amandmajev, ampak govorili so o pingvinih, o Eskimih, o izbrisanih, ne vem, kaj vse, o delovni sili v Nemčiji, v Sloveniji, Avstriji, tako da ne vem, zakaj ne bi vseh, ki so govorili, opomnili na to, da naj govorijo o tem, o čemer govorimo danes, to je Zakon o prijavi prebivališča. O tem govorimo, ne pa o nekih vsesplošnih temah, ki so na dnevnem redu. Zelo sem razočaran nad vašo pristranskostjo, ki jo izvajate tukaj v Državnem zboru, pač jaz to tako vidim skozi svoje oči. Je pa dejstvo, da je ogromno nekih mišljenj, razumem, da [[…]]Ne vem, jaz pravim tako. Če se človek napije, se tudi strezni pa potem ne klati norosti, ampak bojim pa se, da tu nihče več nič ne pije. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Ivanuša, za vašo razpravo. Pozorno sem vas poslušala, sprejmem vašo kritiko, z vso pravico imate takšno mnenje o mojem vodenju. Je pa res, da sami v svoji razpravi niti z enim stavkom niste omenili vsebine tega amandmaja, o katerem teče beseda. Tako da če smo kritični, bodimo najprej kritični sami do sebe. Še pojasnilo. Vsi razpravljavci oziroma poslanci lahko spremljajo sejo tudi iz svojih pisarn, tako da če bi želeli, bi se lahko odzvali na vsako razpravo predhodnika, če bi tako ocenili. Ampak kot rečeno je to vaša svobodna volja. Imam še nekaj interesa za razprave. Glede na to, da je več razpravljavcev pripravljenih razpravljati, odpiram listo. Prosim, prijavite se. Dva sta se prijavila. Najprej dobi besedo gospod Jani Möderndorfer, za njim še gospa Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Danes smo slišali marsikaj. Priznam, poslušal sem, spremljal sem samo razpravo vseh poslancev. Verjemite mi, da sem razen nekaj razprav malo presenečen, koliko ene nestrpnosti je v posameznikih, ki pravzaprav ne morejo obvladovati samega sebe in se v bistvu vsakič znova izdajo, ko se skrivajo za besedo, ki se ji reče domoljubje, zaveden Slovenec, čistokrven pa ne vem, kakšne neumnosti vse sem še danes poslušal. Mi se pogovarjamo o spremembi prebivališča. Samo o tem teče beseda. To, kar je seveda bil predlog, kar imamo predlog na mizi, še posebej amandma SNS – kljub temu da jih ni več v dvorani, bom govoril, za razliko od kolega Janija, ki ne razume poslovnika pa seveda parlamentarne prakse že nekaj časa. Moram izreči globoko obžalovanje, da se v 21. stoletju, leta 2021 slučajno pokrivata dve številki. Nekateri še vedno razmišljajo, da moramo ljudi etiketirati in jih označevati tako, kot jih je nekdo želel označevati od 32. leta naprej v prejšnjem stoletju. Jaz moram reči, da do danes nisem dobil pametnega argumenta s strani Vlade. Nisem dobil pametnega argumenta s strani Vlade, preprosto zakaj pri spremembi prebivališča potrebujejo podatek o narodnosti. Tega preprosto ne razumem. Zakaj potrebujejo podatek, kdo vodi gospodinjstvo? Čemu? Kaj ima to zveze s spremembo prebivališča? Pa da ne se bomo narobe razumeli, absolutno nasprotujem, da se jih prijavlja na enem stalnem prebivališču več kot 50 in 100, tudi že manjše številke so nerazumljive na 50 kvadratnih metrih. Vemo, kam to pelje, in tudi vsi vemo, zakaj se je to počelo. Zato je bila sama sprememba oziroma predlog spremembe zakona dober, v smeri, da se naredijo določene zaščite, da do tega več ne bo prihajalo. Vendar ti podatki ne razumem, čemu bodo služili. Na to mi preprosto nihče v tej razpravi danes ni odgovoril. Še posebej ob dejstvu, ko je bila razprava – mislim, da je bila kolegica Janja Sluga, ki je razpravljala, tudi sam se spomnim, kako so se zbirali podatki o narodnosti in veroizpovedi pri slovenskem popisu prebivalstva. Znamenit popis, ki je zbiral zanimive podatke. Strinjam se s tistimi, ki so povedali, da gre za ostanke socializma prejšnje države, ki je imela državljane hudo hudo resno pod nadzorom zaradi drugih razlogov, prav zaradi medetičnih nestrpnosti, ker se je tega najbolj bala, in so na ta način poskušali obvladovati situacijo v prostoru. Ampak pri spremembi stalnega prebivališča – no, tega pa ne razumem. Zakaj tega podatka ni potrebno izpolniti, ko pridobim vozniško dovoljenje? Zakaj tega podatka ni potrebno izpolniti, ko pridobivam dovoljenje za orožni list? Zakaj tega podatka ne rabim napisati, ko potrebujem potni list? Zakaj tega podatka ne potrebujem, ko vpisujem otroka v šolo, ko se vpiše študent na fakulteto? Zakaj tega podatka ne pridobim, ko zaprosim za različne oblike socialne pomoči na centru za socialno delo? Zakaj takrat, ko se ločujem, ne potrebujem podati podatka, kakšne narodnosti sem? Ampak potrebujem pa to pri spremembi stalnega prebivališča. Povejte mi samo en razlog. Namreč, 38. člen Ustave govori: »Zagotovljeno je varstvo osebnih podatkov. Prepovedana je uporaba osebnih podatkov v nasprotju z namenom njihovega zbiranja. Zbiranje, obdelovanje, namen uporabe, nadzor in varstvo tajnosti osebnih podatkov določa zakon. Vsakdo ima pravico seznaniti se z zbranimi osebnimi podatki, ki se nanašajo nanj, in pravico do sodnega varstva ob njihovi zlorabi.« Zdaj pa vi meni razložite s strani Vlade, državni sekretar, kaj bo vam ta podatek in kje imate pravno podlago, da dobite ta podatek. Čemu? Z veseljem bom poslušal z vaše strani, kaj je rekla vaša vladna služba za zakonodajo. Kaj je ona rekla, ima neko pravno podlago? Res bi rad ta podatek imel in slišal, kaj meni pravna služba v Vladi. Istočasno bi vas opozoril na to, kar nekateri počnejo že nekaj let: »veste, mi predlagamo, Ustavno sodišče pa naj presodi, ali je to ustavno ali ne, mi pa nismo tukaj zato, da presojamo, kaj je ustavno in kaj ni ustavno«. Oprostite, če je samo malo dvoma v to, da je nekaj ustavno sporno, moramo imeti visoko stopnjo vzdržnosti, da ne forsiramo nečesa, kar je v nasprotju z ustavo. V tem primeru, ob tej razpravi, ob teh argumentih je pa več kot jasno, da se je treba vzdržati tovrstnega ravnanja, da zbiramo takšne podatke! Ker bom v resnici drugače razumel – da res postajamo, pa nisem pristaš tega, da rečem svoji državi, da je policijska država kar tako na pamet, ampak – da gre za zbiranje podatkov za potrebe neke druge logike, ki jo ustvarja ta predsednik Vlade in jo je večkrat javno izrekel. On bi rad imel drugačno republiko, drugo republiko, kjer bodo državljani morali poročati, kaj so, kje so, kakšne opredelitve so in tako naprej. Je to namen? Ker če je to namen, potem lahko zelo hitro vsi spokamo iz tukaj ven, ker to ni namenjeno temu, za kar smo dobili vsi poslanstvo – da varujemo ustavo, zakon in ne nazadnje pridobljene pravice, to pa je, da ne posegamo po nepotrebnem tja, kamor to ne sodi. Vlada je šla tukaj absolutno predaleč, s tem ko podpira takšne predloge, ki jih predlaga SNS.
Hvala lepa. Besedo je želel državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec! Upam, da ne bom spet žaljiv in opozorjen s strani predsedujoče. Vas ne razumem. Iskreno vas ne razumem pa verjetno, če vam odgovorim, tudi vi mene ne boste razumeli. Pa vseeno. Jasno in glasno sem takrat dejal na matičnem delovnem telesu, da Vlada ne podpira amandmaja Slovenske nacionalne stranke. Kaj ste vi danes tukaj izjavili pred dvema minutama? Da smo mi nasprotno trdili. Ni res. Je pa res, da smo – na magnetogram poglejte – jasno in glasno povedali, da želimo ob amandmaju, ki je bil sprejet kot amandma delovnega telesa, aktivno sodelovati pri koalicijskem usklajevanju. In smo se vključili. Če želite delati primerjavo, kakšna je razlika med tistim predlogom, ki smo ga mi predlagali pa Slovenska nacionalna stranka, jo naredite. Imate eno in verjetno vam bo kolegica Sluga dala tudi tisti predlog, ki smo ga mi predlagali, pa boste dobili primerjavo in tudi hitro ugotovili, kdo ima prav, kdo nima. Vi nimate prav. Res nimate prav. Mi smo povedali, da ne podpiramo tistega amandmaja, zato tudi ni bil sprejet. Amandma Slovenske nacionalne stranke na delovnem telesu ni bil sprejet. Bil pa je sprejet predlog poslanca gospoda Grimsa kot matični predlog delovnega telesa. Jaz se opravičujem, verjetno vi mene ne razumete, še manj pa vaši kolegi, ampak to je resnica.
Repliko ima gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Cela debata danes teče zelo jasno in treba je seveda razumeti, da jaz danes od Vlade nisem dobil nobenih jasnih zagotovil in nobenih jasnih argumentov, proti čemu pravzaprav nasprotuje. Dejstvo pa je, da od te vlade kaj drugega pravzaprav niti ne morem pričakovati. Kajti s svojimi ravnanji in ne nazadnje tudi s svojim javnim nastopom predsednik Vlade več kot jasno nakazuje, kaj bi se moralo zgoditi. Če imate vi moč na svojega predsednika Vlade vplivati, naredite čim več, kar se da, da se tako ne bo obnašal. Ampak sporočila so jasna. Zato ne mene danes prepričevati, kaj jaz razumem in česa ne. V nasprotnem primeru pa morate razumeti tudi nekaj – tisto, kar je bilo sporočeno v sami razpravi. To pa je, da na vsa sporočila, ki so pri spremembi začasnega oziroma stalnega prebivališča, na to, kar je predlagala SNS, ni bilo nobenega odgovora s strani Vlade. Jaz se zahvaljujem, ker ste danes rekli, da se vi s tem ne strinjate, samo to, kar je predlagal gospod Grims, pa seveda ni za podpreti. Tukaj imate vi en osnovni problem – da podpirate stvari, ki so neustavne. In to naredite brez problema. Čas bo pa pokazal. Ker itak, saj veste, nobena stvar ni večna, tudi vi ne boste večni. Ne govorim vi kot državni sekretar, govorim kot vlada. Čas bo pa pokazal, kdo je imel prav in kam gredo. Sledovi se puščajo, se strinjam z vami, magnetogrami ostajajo, in ta bo seveda povedal največ o tem. In tisti bodo presojali, kdo je imel prav in kdo ne. Mene osebno niste prepričali, bom pa z veseljem pogledal, če bom kdaj imel to možnost, ker največkrat nimam te možnosti, kaj meni Služba Vlade za zakonodajo.
Hvala lepa. Besedo dobita najprej prijavljena gospa Elena Zavadlav Ušaj, nato pa še gospod Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Prav lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi! Nisem se mislila oglasiti k razpravi, ampak ker sem poslušala, kako je ta razprava tekla, bi mogoče naredila primerjavo, ker se je spraševalo glede te kontrole nad prijavo prebivališča, zakaj je sploh potrebno. Vzporednice pa bom potegnila med tem, ko je pred leti, če se mogoče spomnite, pri registraciji podjetij prihajalo do istih zlorab, kot poslušamo danes ob prijavi prebivališča fizičnih oseb. Dokler se ni spremenilo v Zakonu o gospodarskih družbah tako, da se je v predlog zakona, se pravi v sam zakon, zapisalo, da mora poleg vse ostale dokumentacije tisti, ki registrira neko pravno osebo, tudi predložiti overjeno izjavo lastnika, s katero lastnik dovoljuje registracijo podjetja na tem naslovu, do takrat so bile množične zlorabe in nihče tega ni mogel preprečiti. Furs je vedel za zlorabe, masovno so se vpisovala podjetja na naslove in lastniki niti niso bili seznanjeni, da bo nekdo vpisal, kaj šele da bi sploh vedeli, dokler niso začeli odgovarjati za neplačane račune in je prihajalo do izvršb. Takrat se je potem začelo razmišljati, kako sploh lahko pride do teh zlorab, in se je zakonodajo spremenilo. Od takrat naprej je potem takih prijav bilo zelo malo, ker so imeli lastniki nadzor nad prijavami. Z isto težavo se soočamo danes, sicer z drugimi posledicami. Zakaj pa je sploh dobro, da se ta sprememba danes sprejema v Državnem zboru? Zaradi tega, ker ne gre tukaj za to, kar je bilo želeno prikazati s strani opozicije, ampak gre tukaj na eni strani predvsem za to, da zaščitimo človekove pravice, ki pripadajo tudi tistim, ki se v Slovenijo priseljujejo, zato da niso tukaj izkoriščeni. Danes smo poslušali, na kakšen način so izkoriščani in v kakšnih pogojih potem živijo in delajo. Se pravi, zato jih na ta način tudi zaščitimo. Na drugi strani pa moramo kot poslanci in predstavniki ljudstva ščititi tudi, da ne prihaja do zlorab slovenske zakonodaje. Zlorabe pa so posledično iz tega, kar nastane pri prijavi prebivališča, kar smo slišali, to se nadaljuje potem tudi na področju socialnih transferjev in ostalih pravic, ki izhajajo iz prijave prebivališča. Tako da tukaj ne gre samo enoznačno gledati na to, kar je bilo povedano, da želimo nekako stigmatizirati oziroma drugače obravnavati tiste, ki bi se prijavili za bivanje v Sloveniji. Ni res. Želimo jim omogočiti take pogoje, da bodo tukaj bivali in delali pod enakimi pogoji, kot delamo Slovenci in Slovenke, in hkrati tudi, da ima slovenska država, da ima Slovenija nadzor nad tem, da ne prihaja do zlorab in da posledično ne odteka denar iz državnega proračuna. Kar se tiče pa podatka o narodnosti, sama ne vidim težav, da ne bi kdorkoli verjetno tudi z veseljem povedal, katere narodnosti je. Predvsem zaradi tega, ker s tem pokaže pripadnost nekemu narodu. Ne vem, zakaj bi imeli težavo to zapisati pri prijavi bivališča, ker edino pri prijavi bivališča je to tisti centralni register prebivalstva, kjer se zbirajo vsi podatki. Zato mogoče, zakaj bi se v ta register bilo smiselno vpisati. Zaradi tega, ker se potem na podlagi tega registra vlečejo vsi ostali podatki v ostale registre. Seveda pa sami veste, da dejansko če bi nekdo šel registrirat avtomobil oziroma neko drugo dovoljenje pridobival, podatka o narodnosti ne bi imel na vpogled, ker ta bi bil zapisan samo za določene namene v centralnem registru prebivalstva. Tako da jaz res ne vidim, zakaj se tukaj zapletamo, ker s tem bi dejansko videli potem sliko, kakšna je slika v naši državi po narodnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Ko bo spoštovani kolega Möderndorfer utihnil, potem bom jaz lahko začel. Prej je bilo tako vehementno zatrjeno, kaj je neustavno, da je to, kar je zdaj zapisano v zakonu, neustavno. To ni res. Kdor to trdi, naj si gre pogledat. Sem povedal že v uvodu, kakšna je bila ustavnopravna sodna praksa Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ko je te stvari obravnavalo v minulih letih. Kajti tako določilo, smiselno enako, je bilo že prej v zakonodaji in je bilo v zakonodaji več kot desetletje, pa ni bilo zato nobenega problema, nobenega člena nikoli ni Ustavno sodišče razveljavilo. Kolikor je meni znano, tudi nikoli ni napisalo, da bi bilo karkoli s tistim narobe. V čem je ta bistvena razlika? [[nemir v dvorani]] Spoštovani predsedujoči, ali lahko gospoda Möderndorferja opozorite, ker to gre pa čez vse meje?
Lepo prosim, gospod Jani Möderndorfer, ne motite govornika, ko govori v dvorani. Hvala lepa. Izvolite, mag. Grims.
V čem je tudi zmota gospoda Möderndorferja? On ves čas govori o amandmaju SNS. Prvotni amandma SNS je bil bistveno drugačen v eni zelo pomembni ustavnopravni točki, zahteval je namreč izjavljanje v vseh alinejah kot obvezno. Ker se potem predlagatelji takrat na seji niso strinjali, da bi ga oni drugače vložili, brez da bi šli na prostovoljnost, smo to potem dali kot amandma odbora v taki obliki, kot sem jo predlagal. To pomeni, da se nihče ni dolžen izjasniti, ima pa to možnost. Ima možnost, pravico torej, da pove, kakšna je njegova narodnost, kateri je njegov materni jezik in tako naprej. Zaradi tega je govoriti, da je to lahko protiustavno, neumnost. Ker Ustavno sodišče je 10 let v svoji ustavnopravno sodni praksi pustilo tista določila v minuli zakonodaji taka, kot so bila. To se pravi, tukaj problema res ne bi smelo biti. Ker se s tem toliko manipulira – zakaj se to potrebuje? Če bi kjerkoli to nekdo z imenom in priimkom ali pa proti volji koga javno objavil, bi bila jasno to zloraba, ampak ljudje, to onemogoča veljavni pravni red Republike Slovenije. To je seveda zavajanje javnosti, kdor karkoli takega omeni. Tako kot je prejle gospa Ušajeva povedala, seveda te stvari niso vidne. Nekje je treba začeti. Ker ste postavili vprašanje, zakaj pa tega ni pri tem in pri tem – najbolj logično je seveda, da najprej navedeš te stvari takrat, ko prijavljaš stalno prebivališče, ko se preide v državljanstvo in tako naprej. Lahko potem še dopolnimo drugo zakonodajo, da bo s tem ustrezna, ampak nekje je treba začeti. In kaj je bistvo te zgodbe? Če hočeš voditi pametno politiko, potrebuješ za to ustrezne podatke. Eden od ustreznih podatkov je tudi pametna politika glede prebivalstva, glede doseljevanja, če želite, glede ohranjanja ustavnopravnega temelja Republike Slovenije, to je slovenskega naroda. Ampak danes se s temi podatki samo manipulira, ker jih ni, ker jih nihče ne beleži v nobeni obliki. Tukaj smo želeli samo odpreti možnost, da bi se ti podatki zbirali, da bi omogočali potem tudi ustrezno statistično obdelavo. Jaz ne vidim nič spornega, ravno nasprotno, zelo pameten in dober je bil tisti tvit predsednika Vlade, ki je opozoril, da bi te podatke ja morali imeti, zato da bi lahko peljali ustrezno politiko. Kako se delajo dobre, če želite, strategije, pa lahko vojaška ali pa podjetniška strategija? Najprej moraš razumeti, kje si, na osnovi realnih, merljivih podatkov, kot smo jih želeli zbrati s tem amandmajem, s to rešitvijo, ki je zdaj zajeta v samem besedilu zakona in je žal predlagana za črtanje. Nekje je treba začeti. Ko enkrat te podatke imaš, lahko temu potem prilagodiš ustrezno politiko. Obdelava teh podatkov bi bila samo s strani Statističnega urada, nihče ne bi mogel za nekoga zahtevati podatkov proti njegovi volji. Veste, da popolnoma onemogoča kakršnokoli tovrstno zlorabo obstoječi pravni red Republike Slovenije. Zato je strašenje s tem zavajanje, in to grobo zavajanje javnosti, in strašenje z neko protiustavnostjo. Ravno s tem, da so te stvari bile zdaj predlagane kot prostovoljne, je zadeva ustavnopravno zanesljivo popolnoma nesporna. Kdor želi pove, kdor ne želi, ne pove. V tistem amandmaju, ki ga je predstavila Vlada, konkretno gospod Kangler, je pisalo, da bi vsakdo moral biti tudi še celo posebej opozorjen, da se ja ne bi zgodilo, da ne bi vedel za to pravico, da se mu o nečem ni treba izjasniti pri katerikoli alineji, kjer ni tisto, kar je pač obvezno. Se pravi, nikakršna, ampak prav nikakršna možna zloraba ne bi nastala. In tudi s sedanjo rešitvijo ne. Lahko še potem spremenimo, dopolnimo zakonodajo, ampak najprej je treba nekje začeti in začetek je to, kar je zdaj zapisano v besedilu zakona. Še enkrat povem, osebno zelo podpiram to, kar je predlog Vlade, in sam osebno bom ostro nasprotoval in glasoval proti temu, da se to iz zakona odstrani. Če sami sebe varamo s tem, da ne zbiramo ustreznih podatkov, da ne vemo niti, koliko nas je, ali še drži, kako drži, v kateri meri ustavnopravni temelj same države, ki je zapisan v ustavi, ali s tem delamo kakršnokoli korist? Ne, sami sebi delamo škodo, varamo sebe in naslednje generacije. To je v resnici to. Moram pa reči, da sem izredno žalosten nad razpravo, ki je bila danes tukaj, ker če bi seštel število glasov in razprav, je edino, kar lahko iz tega razberem, da takega besedila ustave, kot je sedaj, da je Slovenija država vseh svojih državljank in državljanov, ki je utemeljena ne neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe, očitno sploh ne bi bilo možno več izglasovati v tem državnem zboru. Po tej razpravi zanesljivo ne. To pa je tragedija in moram reči, da tisti, ki so se na katerikoli način iz vprašanja odnosa države in slovenskega naroda norčevali in tega ustavnopravnega temelja ne razumejo, niso, kot je ena poslanka nekoč rekla, državni simbol, ampak so državna sramota. Treba se je zavedati svojih korenin, treba je na njih graditi, treba je graditi na vrednostnem temelju slovenske osamosvojitve, treba je graditi na slovenski ustavi, ki je dobra. In treba je seveda pravni red spoštovati tako, da bo veljal za vse in za vse na enak način. Ker tudi to, če želite, posebej in izrecno določa slovenska ustava. In to velja tudi, ko gre za prijavo stalnega prebivališča. Tukaj izjem ne more biti, tukaj ne sme biti nihče v privilegiranem ali pa v deprivilegiranem položaju. In nihče ne more s katerimkoli argumentom potem zlorabljati črke zakona, tako kot je zapisana. Treba je zakon narediti jasen, onemogočiti zlorabe. Tak predlog je pred nami, ga v celoti podpiram. In seveda zagotoviti vse, da bodo potem vsi, tudi upravne enote, ta zakon res dosledno izvajali. Da bo kontrola tam, kjer mora biti, zato da zlorab ne bo. In jih ne sme biti, ker vsako zlorabo prava in pravnega reda plačujemo davkoplačevalci Republike Slovenije.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Postopek teče. Besedo ima Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Še enkrat hvala za besedo. Samo dopolnila bom to, kar je bilo potem po moji razpravi še enkrat vprašano s strani poslanca, naj že enkrat povemo, v čem, zakaj je dobro, da se tudi podatek o narodnosti zbira. Zaradi tega, ker bomo nekega dne prišli do tega, da bo treba ponovno delati popis prebivalstva samo zaradi teh podatkov, ki nam bodo sedaj manjkali v centralnem registru prebivalstva. Takrat bomo pa potem na račun tega izvedli celoten popis in hkrati trošili davkoplačevalski denar, kar se mi zdi zelo nespametno pri celotni digitalizaciji, ki jo želimo na vseh področjih uvesti. Zaradi tega, ker gledamo naprej, gledamo dolgoročno. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Postopek teče. Gospod sekretar, mislim, da Vlada nima več časa. [[oglašanje iz dvorane]] Imate še? Dobro. Vojko Starović ima besedo. Potem vam bom dal besedo.
Zdaj je bilo veliko govora o podatkih, iz katerih naj bi nekaj potegnili. Ampak če so ti podatki taki, da jih lahko kdo da notri ali ne, mislim, da je taka baza neuporabna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod državni sekretar kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na čas bom poudaril, da ti podatki niso brezpredmetni. 28. člen aktualnega zakona, katerega sprejemamo, je temeljna podlaga, da te podatke zaradi svoje aktivnosti in delovanja potrebuje Statistični urad Republike Slovenije. In to je temeljna podlaga in tudi potreba.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 10. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma poslanskih skupin SMC in NSi. Amandma SMC in NSi je spremenjen in ga imate na e-klopi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAČASNIH UKREPIH ZA OMILITEV IN ODPRAVO POSLEDIC COVID-19 V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 38 poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Soniboju Knežaku. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Naslednji teden, natančneje 12. marca, bo minilo eno leto, odkar je vlada prvič razglasila epidemijo, ki je nato trajala do konca maja lanskega leta. Po koncu prvega vala smo preživeli relativno mirno poletno obdobje z manjšim številom širjenja okužb vse do oktobra lanskega leta, ko smo bili ponovno soočeni s hitrim širjenjem virusa med prebivalstvom. Posledica hitrega širjenja virusa je bila tudi hitra rast števila obolelih s covidom-19, ki potrebujejo bolnišnično oskrbo na navadnih ali intenzivnih oddelkih. Pomemben mejnik rasti števila bolnikov je bil dosežen 4. novembra 2020, ko je število covidnih bolnikov v slovenskih bolnišnicah prvič preseglo število tisoč in je vztrajalo vse do začetka februarja letošnjega leta. Zdravstveni sistem se je moral temu pritisku hitro prilagoditi. Epidemija bolezni covid-19 je le še dodatno bremenila zaposlene v zdravstvu in domovih za starejše občane, ki so bili preobremenjeni že pred pojavom virusa. Kadrovski primanjkljaj je namreč v zdravstvu in domovih za starejše vse večji, zaposleni so prekomerno obremenjeni, izčrpani in izgoreli. Poleg tega so se zdravstveni delavci ves čas epidemije soočili tudi z vse bolj naraščajočim verbalnim in fizičnim nasiljem s strani pacientov ali njihovih svojcev, kar prav tako ogroža njihov fizično in duševno zdravje. Na podlagi petega peketa interventnih ukrepov so zaposleni v zdravstvu in socialnovarstvenih programih upravičeni do dodatka v višini 30 % urne postavke osnovne plače za neposredno delo s covid-19 pacienti ali uporabniki storitev, katerim je bila okužba potrjena ali obstaja sum za njo. Predlagatelji novele petega protikoronskega zakona PKP5 menimo, da si zaposleni v zdravstveni dejavnosti in socialnovarstvenih zavodih zaslužijo, da jim država v teh težkih časih izkaže več spoštovanja do njihovega dela ter poklica, ki ga opravljajo. Zato predlagamo, da se zaposlenim dodatek za neposredno delo s covid-19 bolniki zviša na 65 %, pri čemer smo omejili podvajanje tega in kriznega dodatka po kolektivni pogodbi za javni sektor na enak način, kot je bilo urejeno v prvem valu epidemije v okviru PKP3. Za zaposlene predlagamo tudi dve nagradi v obliki izrednega vplačila premije v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje in enega dodatnega turističnega bona. Spoštovani kolegice in kolegi, predlagatelji sprememb zakona smo še toliko bolj prepričani, da je naš predlog upravičil vašo podporo, saj so stanovske organizacije na vrhuncu epidemije na začetku oktobra 2020 na pristojna ministrstva ter na Vlado Republike Slovenije naslovile javno pismo z naslovom – Klic na pomoč: ne zmoremo več. V njem so zapisali, da že več kot pol leta nesebično in skrajno požrtvovalno, včasih na robu moči rešujejo življenja in skrbijo za najbolj ogrožene. Zaposleni so kljub zaščiti izpostavljeni visokim tveganjem za okužbo, delo v polni zaščitni opremi pa je izredno zahtevno in izčrpavajoče. Čas je torej, spoštovani kolegice in kolegi, da s primernim plačilom za opravljeno delo in posebno nagrado izkažemo več spoštovanja do zaposlenih, ki se za vse nas proti virusu borijo v prvih bojnih vrstah. Že v naprej se vam zahvaljujem za vašo podporo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic COVID-19, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Pri delu odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja, državni sekretar na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavnik Državnega sveta in predstavnica Zakonodajno-pravne službe. Predstavnik predlagateljev je v dopolnili obrazložitvi predstavil predlog zakona. Predstavnik Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je povedal, da je obstoječ način nagrajevanja zaposlenih v zdravstvenih in socialnovarstvenih ustanovah, ki opravljajo neposredno delo s pacienti oziroma uporabniki, obolelimi za covidom-19, ustrezen, zaradi česar predloga zakona ne podpirajo. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je med drugim povedala, da je hkratni obstoj več pravnih ureditev z vidika pravne varnosti nedopusten. Opozorila je, da je zaradi združitve različnih vsebin v enem členu predlagano besedilo novele zakonodajno-tehnično neustrezno oblikovano, nepregledno in nejasno. Predstavnik Državnega sveta je povedal, da Državni svet podpira predlog zakona, in opozoril na težave, ki se pojavljajo pri obravnavi zahtevkov za povračilo izplačanih dodatkov v skladu z interventno zakonodajo; ter na to, da predlagano povečanje dodeljenih dni dopusta ali morebitno izplačilo neizkoriščenih dni ne bi doseglo svojega namena. Nato je sledila razprava članic in članov odbora. V razpravi so članice in člani odbora o predlogu zakona menili, da v noveli obravnavane delavke in delavci delajo v zelo težkih pogojih že več kot leto dni, zaradi česar jih je treba ustrezno nagraditi. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB ter glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Pripravljen je dopolnjen predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Predstavniki Vlade so se pri tej točki zaradi zdravstvenih težav opravičili. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke in gospod Jani Ivanuša. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred seboj imamo poslanski zakon, ki je predvsem všečen, vsebine pa je bolj malo. Seveda si lahko opozicija takšne predloge privošči, dvomimo pa, da bi se kot koalicijska stranka strinjali s takšnim predlogom. Cilj zakona je zagotoviti pošteno plačilo in nagrado za delo, ki ga v trenutnih razmerah opravljajo zaposleni v zdravstvenih in socialnozdravstvenih zavodih s pacienti oziroma uporabniki, obolelimi s covidom-19. Gre za precej občutljivo temo, saj je vprašanje novih 26 milijonov, ki bi se naj namenili za prihodke in ostale ugodnosti zaposlenih v zdravstveni dejavnosti. Glede tega se ne bomo opredelili, navajamo pa določena dejstva. Prvi podatek je, da je po podatkih Ministrstva za javno upravo med tisoč največjih zaslužkarjev v javni upravi kar 922 zdravnikov, direktorjev bolnišnic in zdravstvenih domov. Takšen podatek pa več ni šala. Drugi podatek, ki ga imamo, pa je, da je v proračunu za leto 2021 namenjenih 89,5 milijona evrov za podiplomsko izobraževanje in usposabljanje zdravstvenih delavcev. Gre za vrsto izobraževanja, ko osebje že ima opravljeno končano fakulteto. Skratka, slovensko zdravstvo je sod brez dna. Vprašanje je, zakaj se vedno učinkovitost storitev v zdravstveni stroki meri z denarjem. Z denarjem se zdravja ne da kupiti. Zdravstveni delavci bi morali biti osebe z visokim etičnim standardom in pomagati obolelim. Če je tem osebam bližje višina plačila, bi bilo veliko bolj smotrno, da se prekvalificirajo v ekonomiste in se zaposlijo na kakšni banki oziroma zavarovalnici. Sam predsednik Vlade je dejal, da iz dobrega zdravnika velikokrat nastane dober menedžer. Menimo, da država veliko vlaga v zdravstvo, kolikor ji to seveda dopušča sprejet proračun. Vendar imamo na drugi strani prav tako veliko skupino zaposlenih, ki so prav tako izpostavljeni raznoraznim tveganjem in ne dobijo dodatka, za isto delo, pa bi bili deležni dodatka na primer v sosednji Avstriji. Izpostavljamo to, da je dandanes v naši družbi zdravje visoko postavljena vrednota. Prav zaradi tega razloga so ljudje zelo dovzetni, da vedno znova podprejo nove finančne injekcije v zdravstveni sistem, vendar nekje je meja. Ne moremo kar naprej vlagati v zdravstvo pod obrazložitvijo, da primanjkuje sredstev. Sredstev je dovolj, vendar po našem mnenju niso pravilno porazdeljena znotraj zdravstva. Zaposleni bi morali poklicati na odgovornost prav teh 922 oseb z izredno visoki dohodki. In v tem je srž problema, ne pa v višini sredstev, ki so namenjena zdravstvu kot takemu. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Eva Irgl. Izvolite.
Še enkrat najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred seboj imamo torej predlog zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic zaradi epidemije covida-19. V Slovenski demokratski stranki zakona ne bomo podprli, pa ne zato, ker so ga predlagali v opozicijski stranki, ampak zato, ker menimo, da je omenjena vsebina zelo dobro urejena že v dosedanjih protikoronskih paketih, ki so namenjeni prav omilitvi in odpravi posledic zaradi epidemije. V osmih protikoronskih paketih smo z ukrepi do sedaj pomagali tako gospodarstvu, in sicer v višini več kot dveh milijard evrov, kot ljudem, zlasti preko različnih solidarnostnih dodatkov. Tukaj govorimo o upokojencih, študentih, kmetih, govorimo o dodatku za novorojenčke. Obenem se vlada zaveda, da so na veliki preizkušnji v času epidemije zlasti tisti, ki so bili že pred epidemijo v težkih socialnih stiskah. Zato je Vlada Republike Slovenije za blaženje socialnih stisk v različnih primerih zagotovila enormno število finančnih sredstev. Obenem pa smo v protikoronskih paketih namenili še dodatek za velike družine. Ves čas pa se osredotočamo zlasti na to, da je treba z različnimi ukrepi v tej zahtevni situaciji, ki ni seveda samo v Sloveniji, ampak tudi po svetu in Evropi, predvsem reševati delovna mesta. In prav zaradi dobrih odločitev, usklajenih s predstavniki gospodarstva in v večji meri tudi s socialnimi partnerji v Ekonomsko-socialnem svetu, nam je uspelo ohraniti več kot 300 tisoč delovnih mest. Kar pa zadeva zdravstvo in obstoječ način nagrajevanja zaposlenih v zdravstvenih in socialnovarstvenih ustanovah, pristojni ministrstvi menita, da je le-ta ustrezen in ne potrebuje novih ali pa dodatnih sprememb. Se pa vsekakor zavedamo, da je delo tistih, ki že leto dni skrbijo neposredno za paciente s covidom-19, zelo zahtevno, zelo izčrpavajoče in seveda s hvaležnostjo gledamo tako na zdravstvene delavce kot tiste, ki skrbijo za starejše v socialnovarstvenih ustanovah in seveda opravljajo to težko, a obenem plemenito delo. Dolgo časa pred začetkom prvega vala epidemije smo v Slovenski demokratski stranki opozarjali, da tako v zdravstvu kot socialnovarstvenih ustanovah kronično primanjkuje kadra, kar pa je danes, v času epidemije, še toliko bolj vidno. Danes se tudi bolj vidi, kakšno politiko so v zadnjih desetih letih vodile leve vlade, ki niso bile sposobne v tem času zgraditi niti enega doma za starejše, pa čeprav je prostorskih kapacitet že takrat na tem področju zelo primanjkovalo. Danes se ta politika spreminja v dobro ljudi. Danes se ta politika spreminja v izgradnjo domov in v aktivno politiko zaposlovanja. Vlada je tako za nove zaposlitve v domovih za starejše namenila 26 milijonov evrov. Skrb za starejše je tudi sicer ena od ključnih prioritet te vlade, ki končno ureja vsebine, ki so bile žal leta zanemarjene. Pomembno je, da smo od besed prešli k dejanjem, ki bodo nedvomno izboljšala položaj starejših. Z vzpostavitvijo nujno potrebnega demografskega sklada pa bodo pozitivne učinke imele tudi mlajše generacije. Tu se kaže pomemben most med mlado in starejšo generacijo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, še naprej bomo delali v dobro ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Aljaž Kovačič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Kolegice in kolegi! Jutri bo eno leto, odkar smo v Sloveniji imeli prvo potrjeno okužbo s koronavirusom, in v tem času se je življenje v naši ljubi državi obrnilo na glavo. Obrnilo se je na glavo zaradi epidemije in zaradi vlade, ki jo imamo. Če lahko rečemo, da se je vlada v času prvega vala dokaj dobro spopadala z epidemijo, vidimo, da je v času drugega vala pogrnila na celi črti. Nepriprava na drugi val, prepozno sprejemanje nedomišljenih in nesorazmernih ukrepov so nas pripeljali v katastrofo, v kateri smo se znašli proti koncu lanskega leta. Je pa vlada na drugi strani našla čas za pripravo spornih, škodljivih ukrepov, ki jih venomer tlači v interventno zakonodajo, v tako imenovane PKP-je, za kadrovanje in uničevanje ugleda države v mednarodni skupnosti. Posledice epidemije je čutiti v vseh panogah. Izjemno težko, morda celo najtežje breme pri spopadanju z epidemijo pa je padlo na zaposlene v zdravstvu in socialnem varstvu. Tukaj gre za zaposlene, ki se soočajo s hudimi dodatnimi obremenitvami, vsak dan pri delu dobesedno izgorevajo, dopusta pa ne morejo koristiti. Opravljajo torej izčrpajoče delo v zelo težkih, izjemnih okoliščinah, lahko rečemo. Vlada Janeza Janše se jim sicer že od začetka epidemije redno zahvaljuje in obljublja, da bo njihov trud poplačan, vendar pa do danes tega truda niso poplačali. Koalicija je do sedaj sprejela že osem protikoronskih zakonov. V nekaterih so določeni tudi dodatki za zaposlene v zdravstvu in socialnem varstvu. PKP1 je predvideval dodatek za varnosti in posebne obremenitve v času epidemije v višini največ 100 % urne postavke osnovne plače zaposlenega. To je na papirju izgledalo zelo obetavno, vendar pa se je zapletlo že pri samem izplačilu teh dodatkov. Čez poletje se je situacija sicer malenkost umirila, ob izbruhu drugega vala, ki je vlado, kot sem že rekel, ujel nepripravljeno, pa je bil s PKP5 določen dodatek za neposredno delo s covidpacienti oziroma uporabniki za zaposlene v zdravstvu in socialnem varstvu zgolj v višini 30 %. Še več, sprva je bil ta dodatek predviden zgolj za čas, ko v državi ni razglašena epidemija, zajema pa le ožji krog upravičencev. To je bilo v oktobru, ko je bila situacija v državi že precej slaba, pa vendar je vlada šele s PKP7 konec decembra dokončno razširila krog upravičencev. V Listi Marjana Šarca menimo, da vlada s svojimi ukrepi ni pravično poskrbela za zaposlene v zdravstvu in socialnem varstvu. Že med obravnavo PKP5, PKP6 in PKP7 smo predlagali pravičnejše nagrajevanje tistih, ki si to najbolj zaslužijo. Naši predlogi so bili seveda zavrnjeni, vedno znova in znova. Iz tega razloga smo se stranke demokratične opozicije novembra lani v zakonodajni postopek odločile vložiti predlog, ki ga imamo danes na mizi. S spremembami želimo urediti tisto, česar vlada Janeza Janše očitno ni sposobna – pravično nagraditi tiste zaposlene, ki si to zaslužijo. Zgolj lepe besede, zahvale ali pa prelet letal po našem mnenju za pregorele zaposlene v prvih bojnih linijah niso dovolj. Za svoje požrtvovalno delo si zaslužijo pravičnejšo nagrado. Iz tega razloga tudi predlagamo v opoziciji dodatek za neposredno delo s covidpacienti oziroma uporabniki v višini 65 % urne postavke osnovne plače zaposlenega, vplačilo enkratne izredne premije v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje v višini 250, 500 ali tisoč evrov. In dodatni turistični bon za te upravičence. Poleg želimo v noveli zajeti še eno kategorijo, ki jo je vlada dejansko spregledala od PKP1 do PKP8; in sicer mlade. Delavci študenti oziroma dijaki, ki delajo s covidpacienti, bi bili po našem amandmaju upravičeni do višjega dodatka v višini 65 % in do dodatnega turističnega bona. Čeprav je koalicija SDS, SMC in NSi na odboru naš predlog zavrnila, verjamem, da bodo danes ponovno premislili in da bodo danes to novelo podprli. Konec koncev, če imamo v državi denar za preplačano medicinsko opremo iz prvega vala ali pa za nezanesljive hitre teste, verjamem, da se bo našlo tudi tistih nekaj milijonov za tiste, ki si to najbolj zaslužijo. Seveda bomo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca predlog novele podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! S predlagano novelo zakona petega svežnja interventnih ukrepov želimo predlagatelji predloga zagotoviti pošteno plačilo in nagrado zaposlenim v zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodih, ki v teh izrednih epidemioloških razmerah opravljajo neposredno delo s pacienti oziroma uporabniki, obolelimi za covidom-19. Zaposleni v zdravstvu, domovih za starejše in drugih socialnovarstvenih zavodih predstavljajo našo prvo bojno vrsto proti koronavirusu in nosijo največji del bremena našega skupnega napora, da bi čimprej premagali virus in čimbolj poskrbeli za covidbolnike. Zaposleni namreč že od vsega začetka, ko je vlada prvič razglasila epidemijo pred enim letom, delajo izven vseh obsegov predpisov, ki jih določa delovnopravna zakonodaja in kolektivna pogodba. Zaradi izrednih razmer vodstva zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodov niti nimajo ustreznih načinov za pošteno in primerno nagrajevanje ter motiviranje zaposlenih, saj trenutna ureditev nagrajevanja ne upošteva stopnje ogroženosti tako fizičnega kot tudi duševnega zdravja zdravstvenih in negovalnih delavcev. Zdravje zaposlenih je ogroženo z več vidikov. Delajo neposredno s covidbolniki in uporabniki, ki so okuženi z virusom, kljub zaščitni opremi so še vedno izpostavljeni tveganju, da se bodo z virusom okužili in zboleli za covidboleznijo tudi sami. Zdravstveno in negovalno osebje je tudi nadpovprečno izpostavljeno stresu, saj vedno pogosteje doživljajo agresivne verbalne napade in celo fizično nasilje, srečujejo se tudi z večjim številom nasilnih in konfliktnih dogodkov na delovnem mestu, kar ogroža njihovo duševno zdravje. Poleg tega pa se soočajo tudi s preobremenjenostjo in izčrpanostjo zaradi kadrovskega primanjkljaja, ki je v zdravstvenih domovih za starejše obstajal že pred epidemijo. Hitra rast covidbolnikov in večje število okuženih med samimi zaposlenimi so le še dodatno povečali delovno obremenitev tistih zaposlenih, ki ostajajo na delovnih mestih. Spoštovani, na podlagi trenutnih predpisov so zaposleni v zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodih upravičeni do dodatka v višini 30 % urne postavke osnovne plače za neposredno delo s covid-19 pacienti ali uporabniki storitev, pri katerih naj bi bila okužba potrjena ali obstaja sum na njo. V času razglašene epidemije pa so v skladu s kolektivno pogodbo upravičeni tudi do kriznega dodatka v višini 65 % urne postavke osnovne plače. Vendar tudi, če danes vlada prekliče epidemijo, bodo morali zaposleni v zdravstvenih domovih za starejše še naprej opravljati enako delo kot v času razglašene epidemije, z vsemi naštetimi tveganji, stresom in obremenitvami. Tako je bilo na primer v lanskem poletnem in jesenskem času med prvim in drugim epidemiološkim valom. Zato, spoštovane in spoštovani, predlagamo, da se zaposlenim dodatek za neposredno delo s covid-19 bolniki zviša na 65 %, pri čemer smo v času razglašene epidemije omejili podvajanje tega in kriznega dodatka po kolektivni pogodbi za javni sektor na enak način, kot je bilo to urejeno v prvem valu epidemije v okviru PKP3. Za zaposlene predlagamo tudi dve nagradi v obliki izrednega vplačila premije v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje in enega dodatnega turističnega bona. S sprejetjem predlagane spremembe petega svežnja interventnih ukrepov bomo tako okrepili socialno varnost zaposlenih, ki se borijo v prvih bojnih vrstah proti koronavirusu, saj jim bomo zagotovili pošteno plačilo in nagrado za opravljanje izjemno odgovornega dela v težkih razmerah. Okrepili bomo tudi družbeno solidarnost med prebivalstvom in zaposlenimi, ki jim v kriznih časih epidemije zagotavljajo zdravstveno in negovalno oskrbo v slovenskih bolnišnicah, zdravstvenih domovih ali domovih za starejše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Novela Zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic COVID-19 je nekako logično nadaljevanje prizadevanj za uveljavitev dodatnih protikoronskih ukrepov, ki so v času vložitve novele v zakonodajni postopek sovpadale tudi s pripravami nadaljnjih protikoronskih zakonov, ki jih je predložila vlada. Tako so se v zadnjih treh mesecih po vložitvi danes obravnavane novele PKP5 zvrstile mnoge druge podobne rešitve, ki so namenjene študentom, zaposlenim v zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodih, upokojencem, kmetom in še mnogim drugim, ki jih je epidemija najbolj prizadela. V zadnjih treh protikoronskih zakonih smo uvedli nekatere nove ukrepe, če naštejem samo nekatere relevantne za današnjo obravnavo: financiranje zaščitne opreme za dijake in študente s področja zdravstva in socialne varnosti, dodatek za neposredno delo s covid-19 bolniki v višini 30 % urne postavke osnovnega plačila tudi za dijake oziroma študente, dijakom in študentom, ki delo s covid-19 bolniki sicer opravljajo v okviru izobraževalnega procesa, smo prav tako zagotovili plačilo za opravljeno delo ter dodatek v višini 30 % urne postavke njihovega osnovnega plačila. Dodatek za delo v rizičnih razmerah v višini 65 % urne postavke zaposlenega za ure dela v nevarnih pogojih smo omogočili tudi za osebe, ki opravljajo delo preko zunanjega izvajalca in osebe, vključene v javna dela. Če se vrnemo na danes obravnavano novelo. Novela zakona med drugim predvideva višji dodatek za neposredno delo s covid-19 pacienti, ki bi v skladu s predlogom znašal 65 % urne postavke osnovne plače oziroma s sprejetim dopolnilom na seji matičnega odbora največ 100 % urne postavke osnovne plače zaposlenega, vključno z dodatkom iz 11. točke 39. člena Kolektivne pogodbe za javni sektor. Tukaj moramo opozoriti, na kar je tudi vlada opozorila, da zaposleni, ki delajo v rdeči in sivi coni, že prejemajo za ure dejansko opravljenega dela dodatek za nevarnost in posebne obremenitve v skladu s kolektivno pogodbo, in sicer v višini 65 % urne postavke osnovne plače in 30 % urne postavke osnovne plače v skladu z interventnim zakonom. Skupaj torej 95 % urne postavke osnovne plače. Če pa so začasno razporejeni na delo k drugemu delodajalcu, pa prejmejo še dodatek v višini 30 % urne postavke osnovne plače. Pri vplačilu enkratne izredne premije kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja za javne uslužbence pa opozarjamo, da je za vse javne uslužbence določena enotna minimalna premija dodatnega pokojninskega zavarovanja, ob tem pa še dodatna premija glede na dopolnjena leta delovne dobe. Določitev vplačila enkratne izredne premije za določene javne uslužbence, kot predlaga predlagatelj, bi pomenila odstop od veljavnega sistema kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja, s čimer se po naši oceni izpostavlja neenakopravnost med temi javnimi uslužbenci ter vsemi ostalimi javnimi uslužbenci, saj se v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje morajo vključevati vsi zaposleni pri delodajalcu pod enakimi pogoji. Se pa sprašujemo, kako se lahko pri zasebnih izvajalcih zdravstvenih in socialnovarstvenih storitev s koncesijo izvede pravično ali primerljivo vplačilo premije v individualno dodatno pokojninsko zavarovanje, če zaposleni ni vključen v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje. ZPIZ-2 namreč določa različne pravice za sredstva, ki so vplačana v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje, in za sredstva, vplačana v individualno dodatno pokojninsko zavarovanje, znotraj katerega je mogoč enkraten dvig privarčevanih sredstev. Na tak način bi se postavilo tudi te zaposlene v neenakopraven položaj. Kar zadeva dodatni bon na področju potrošnje turizma, pa se tu postavlja vprašanje namena takšnega nagrajevanja ožje skupine upravičencev, saj je bil takšen mehanizem vzpostavljen izključno kot pomoč turizmu, pri čemer so bili vsi državljani enako obravnavani; in je zato bil dodeljen bon v enakem znesku posebej za odrasle in posebej za otroke. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predloga zakona zato ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Primož Siter. Izvolite.
Hvala za besedo. Dober dan! V času od začetka epidemije do danes se na poslanskih klopeh vrstijo protikoronski zakoni. Do danes smo jih obravnavali osem. Njihov namen naj bi bil omilitev in odprava posledic epidemije za gospodarstvo in prebivalstvo ter okrepitev javnega zdravstvenega in skrbstvenega sistema; torej prve fronte v boju proti virusu. Uničujočih posledic epidemije ni malo. Gospodarstvo živi od injekcij javnega denarja, revščina med zaposlenimi se poglablja, stopnja brezposelnosti je iz leta 2019 na 2020 poskočila za celo tretjino. Socialne tegobe in razlike med ljudmi se poglabljajo. Stisk je vse več, a interventni ukrepi ne sledijo potrebam prebivalstva. Po podatkih Fiskalnega sveta smo do konca leta 2020 za interventne ukrepe porabili malenkost manj kot 3 milijarde evrov. Od tega je vlada 1,7 milijarde evrov namenila kapitalu, za delavce in prebivalstvo pa je namenila 370 milijonov. Zato smo v Levici seveda sopodpisali zakon, ki ga obravnavamo danes, ki lahko to razmerje nekoliko izboljša. Javni zdravstveni in skrbstveni sistem je namreč na kolenih, predvsem so na kolenih zaposleni, ki so zgarani, že eno leto delajo dolge izmene v zaostrenih pogojih epidemije. Poleti sem sam kot prostovoljec v domu starejših na lastni koži občutil, kako težaško je to delo, kako človeka pripelje do fizičnega in psihičnega zloma; pa tega nisem počel vsak dan cel dan. Zdravstveni in skrbstveni delavci pa v teh pogojih garajo že celo leto. Gre za delavce, ki so v tej epidemiji prispevali največ. Dejansko gre za ljudi, ki rešujejo življenja. Veliko teh delavcev prejema minimalno plačo. Osnovne plače nekaterih sploh ne dosegajo ravni minimalne. To so denimo negovalci, laboranti, reševalci, oskrbovalci ter drugi slabo plačani delavci in delavke v zdravstvu in socialni oskrbi. Ravno zaradi nizkih plač, slabih pogojev dela in neurejenih standardov ter normativov je že pred trenutno krizo prihajalo do drastičnega odliva kadrov bodisi v druge poklice bodisi v druge države, kjer je to delo bistveno bolje plačano, boljši pa so tudi delovni pogoji. V Levici smo zato ob sprejemanju PKP-jev vedno zahtevali, da se dodatek za neposredno delo s covidnimi bolniki odmeri ne kot 30 % osnovne plače, ampak vsaj kot 65 %, kolikor za čas epidemije predvideva tudi kolektivna pogodba. Že od PKP5 naprej vztrajamo pri tem, da mora biti dodatek za delavce, ki se vsak dan srečujejo z bolniki, okuženimi s covidom-19, višji. V PKP5 smo v Levici na predlog sindikatov predlagali 85-odstotni dodatek. Spomnimo se, da je ta dodatek v prvem valu znašal 100 %. Že takrat smo v Levici oziroma v opoziciji predlagali, da se med delovišče vključi tudi delavce v laboratorijih. A vlada vsega tega, ker so bili v resnici predlogi zaposlenih, ni nikoli zares upoštevala. Zato bomo danes zakon seveda podprli. Zakon, ki širi nabor delavcev, ki so upravičeni do dodatka za delo v okoljih, kjer je prisoten covid-19, in ki ta dodatek dviguje s 30 % na 65 %. Poleg tega se s tem predlogom predlaga tudi dodaten turistični vavčer za te zaposlene ter enkratno dodatno vplačilo v dodano pokojninsko zavarovanje, kar pozdravljamo. V Levici pozivamo poslance, da ta predlog podprejo in zaposlenim, ki so največkrat dejansko prispevali k obvladovanju epidemije in reševanju življenj, za enoletno težaško delo podelimo pravično kompenzacijo. Ti ljudje ne potrebujejo preleta letal, ampak vso spoštovanje in pravično plačilo za svoje delo. Glede na število javnih zahval, glede na število javnih pohval, ki jih pogosto slišimo v tej dvorani, vse kaže na spoštovanje poslank in poslancev do teh poklicev. Vse kaže, da zaposleni v tej kritični infrastrukturi to zaupanje in spoštovanje poslank in poslancev že imajo. Danes pa jih lahko za to delo tudi konkretno in pravično nagradimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala za besedo. Danes obravnavamo spremembe PKP5 ali Zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic COVID-19. Opozicijske stranke so predlagale dopolnitve in spremembe zakona, ki pa so v veliki večini že vključene v naslednje PKP-zakone. S predlogom zakona se predlaga nagrada za zaposlene v zdravstvenih in socialnovarstvenih ustanovah, ki opravljajo neposredno delo s pacienti oziroma uporabniki, obolelimi za koronavirusom, ali s tistimi, pri katerih se sumi na okužbo s covidom-19. Zaposleni v zdravstvenih in socialnovarstvenih ustanovah so že ves čas epidemije na prvih bojnih linijah in si vsekakor zaslužijo, da so za svoje delo ustrezno nagrajeni. Za to smo že poskrbeli z dodatki v paketih PKP, zato današnji predlog opozicije ni utemeljen. Zaposleni, ki delajo v rdeči in sivi coni, prejemajo dodatek za nevarnosti in posebne obremenitve v rizičnih razmerah po Kolektivni pogodbi za javni sektor v višini 65 % urne postavke osnovne plače, poleg tega pa prejmejo še 30 % urne postavke osnovne plače po Zakonu o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic COVID-19. Skupaj torej zaposleni, ki delajo neposredno s covidnimi pacienti oziroma uporabniki prejmejo dodatek v višini 95 % urne postavke osnovne plače. Poleg tega v primerih, ko so zaradi delovnih potreb zaposleni začasno razporejeni na delo k drugemu delodajalcu, prejmejo še dodatek v višini 30 % urne postavke osnovne plače. Zato je po našem mnenju sistem dodatkov ustrezno urejen. Poleg tega se v skladu s PKP6 ti dodatki ne vštevajo v davčno osnovo za leti 2020 in 2021. Opozicijski predlog v zvezi z vplačevanjem premije kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja glede na število ur, ki jih je zaposleni opravil v neposrednem stiku s pacienti oziroma uporabniki, obolelimi za covidom-19, pa je glede na ureditev tega področja pravzaprav nemogoče izvesti. V predlogu je tudi denarni dodatek za dijake in študente, ki opravljajo praktično izobraževanje oziroma občasno ali začasno delo dijakov in študentov, vendar smo tudi to že uredili s PKP8. Študenti in dijaki so namreč upravičeni do dodatka za neposredno delo s covid-19 v višini 30 % urne postavke njihovega osnovnega plačila. Menimo, da je tudi ta del v zakonodaji ustrezno urejen in so tako študenti in dijaki v primeru dela za neposredno delo s covidnimi pacienti oziroma uporabniki nagrajeni na enak način kot redno zaposleni. Javnofinančni učinek sprememb zakona je 26,1 milijona evrov in tisti, ki nam radi očitajo, kako smo razsipni denarjem, da se preveč zadolžujemo, predlagajo spremembe, s katerimi bi razdelili še več denarja. Seveda se strinjamo, da je treba ljudem pomagati in jim biti v oporo, vendar pa je treba po našem mnenju predvsem poskrbeti, da bodo ohranili delovna mesta, saj se zavedamo, da bo lahko le gospodarstvo, ki se bo po krizi hitro pobralo, omililo dolgoročne posledice zdravstvene krize. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih predloga sprememb ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! V zdravstvu in v domovih za starejše je situacija vladi ušla izpod nadzora. Zdravstvo se utaplja že na primarni ravni, tako da bolniki niti ne pridejo do osnovne diagnoze. V domovih za starejše je še huje, kjer naši starejši sodržavljani to krizo plačujejo s svojimi življenji. To je nedopustno. Edini, ki v nastali skoraj nevzdržni situaciji še držijo to zdravstvo nekako nad vodo, so zaposleni v teh ustanovah. Novela PKP5, ki smo jo v SAB sopodpisali, naslavlja prav te skupine, ki dobesedno držijo naš zdravstveni in socialnovarstveni sistem pokonci. Ob tem, da so skoraj nepretrgoma izpostavljeni okužbi s covidom-19, se dnevno soočajo s preobremenjenostjo, s kadrovskim pomanjkanjem, svoje osebno življenje potiskajo na stranski tir, zato da lahko pomagajo. Prav je, da tudi mi njim nekako pomagamo – zato novela PKP5. Višamo dodatek za neposredno delo s covidnimi pacienti, dodaja se možnost vplačila enkratne izredne premije kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja in dodaja se možnost koriščenja dodatnega turističnega bona. Prav tako nismo pozabili niti na dijake in študente, ki opravljajo praktično izobraževanje oziroma občasno ali začasno delo, da bi prejeli denarni dodatek za covid. Čeprav je bil pomembni dodatek na podlagi naših pozivov zagotovljen s sedmim protikoronskim paketom in smo ga z amandmaji črtali, pa bomo v Poslanski skupini SAB z veseljem podprli opozicijski amandma, ki tudi za študente in dijake določa dodatek za neposredno delo v okolju covid-19 v višini 65 % urne postavke njihovega osnovnega plačila ter dodatni turistični bon. Ne glede na to se zdi, da vlada ob vseh tako teh protikoronskih paketih kar nekako pozablja na ključni segment zaposlenih v prvi vrsti v zdravstvu, medtem ko sebi izplačuje številne mnogo mnogo višje dodatke. Toliko o varčevanju. Janševa vlada pa se izpod zavese pod covidom-19 loteva tudi ukrepov, ki nimajo nobene zveze z reševanjem epidemije. Še več, ti ukrepi utegnejo povzročiti celo več škode kot epidemija sama. Temu modusu operandi smo priča pri vsakem predlogu protikoronskih ukrepov. Vladne prioritete so očitno, kot vidimo, povsem nekje drugje. A v Poslanski skupini SAB verjamemo, da je tudi v težkih časih mogoče vladati na bolj razumen in sprejemljiv način, zato bomo predlog novele, ki na prioritetno mesto postavlja tiste, ki so v prvi vrsti, ki so branik pred virusom, podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog novele tako imenovanega PKP5, ki ga je sredi lanskega novembra vložila opozicija, se osredotoča zgolj na tako imenovane coviddodatke. Vložen predlog je bil zastavljen precej široko, in sicer je širil krog upravičencev do tega dodatka ter določal tudi dodatne ugodnosti v obliki dodatnega turističnega bona, dodatnega dneva letnega dopusta nad 80 ur dela, plačila premij kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja, dodatke dijakom in študentom. Na seji delovnega telesa se je predlog deloma preoblikoval na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe in opravljene razprave. Tako predlog, ki ga imamo danes pred seboj, določa širši krog upravičencev do dodatka, tudi za zaposlene v sivih conah, pri izvajalcih socialnovarstvenih storitev, v laboratorijih ter deloviščih, kjer se izvršuje dezinfekcija ali čiščenje prostorov. Za vse upravičence se coviddodatek zvišuje iz 30 % na 65 % urne postavke osnovne plače zaposlenega za neposredno delo s covidnimi pacienti. Maksimalen limit z dodatkom po Kolektivni pogodbi za javni sektor pa ne more preseči 100 %. Dodatno se določajo tudi nagrade v obliki vplačila enkratne premije kolektivnega dodatnega pokojninskega zavarovanja ter dodatnega turističnega bona. V Poslanski skupini Desus izpostavljamo izjemno težko delo s covidnimi pacienti, zato so zaposleni v zdravstvu in socialnem varstvu na robu svojih zmogljivosti. Nekakšno uteho oziroma priznanje jim predstavlja vsaj izplačilo zasluženih dodatkov, tako imenovanih coviddodatkov, za delo v nevarnih razmerah, za nevarnost in posebne obremenitve. In prav je, da jim ti dodatki pripadajo. Izpostavljamo pa, da morajo biti ti dodatki dodeljeni res upravičenim osebam v zdravstvu in socialnem varstvu. Vse preveč je namreč primerov, ko osebe, ki nimajo niti najmanjšega stika s covidnimi pacienti, prejemajo te dodatke. Tudi Fiskalni svet je izpostavil, pojavlja se namreč dvom v upravičenost nekaterih izplačil dodatkov zaposlenim. Če pogledamo ta dodatek skozi prizmo statistike – skupni stroški dela so bili medletno višji skoraj za 50 %. Realizacija dodatka v letu 2020 je znašala 207 milijonov evrov. Realizacija dodatka v januarju 2021 je znašala 106 milijonov evrov. Skupno torej 313 milijonov evrov. Glavnina dodatkov je bila do sedaj izplačana v zdravstvu – okrog 140 milijonov, okrog 85 milijonov na ravni občin, okrog 40 milijonov je bilo izplačanih v okviru Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, okoli 35 milijonov na ravni državne uprave. Tudi Ministrstvo za zdravje poudarja, da ima Slovenija v primerjavi z drugimi državami članicami že sedaj zelo ugodno ureditev dodatkov za delo v posebnih razmerah, povezanih s covidom-19. Pri izplačilih dodatkov različnim skupinam zaposlenih se – tako Fiskalni svet – pojavlja dvom v upravičenost nekaterih izplačil, ki so bila očitno izvedena stihijsko in nekoordinirano, zato poziva vlado, da sprejme ustrezne ukrepe za bolj učinkovito usmerjenost izplačil dodatkov na vseh ravneh. Temu pozivu se pridružujemo tudi poslanci Poslanske skupine Desus. Poslanci Poslanske skupine Desus smo enotni, da pripadajo ti dodatki zaposlenim v zdravstvu in socialnem varstvu, da se morajo izplačevati za neposredno delo s covidnimi pacienti ter da se morajo določati in izplačevati upravičeno in pošteno. Glede višine odstotka tega dodatka in glede dodatnih ugodnosti pa imamo različna mnenja. Zato bomo glede tega predloga novele zakona poslanci Poslanske skupine Desus glasovali po svoji vesti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev, objavljenega na e-klopi. Ja, postopkovno, gospod Knežak, izvolite.
Ne postopkovno. Glede na stališča ne bi polemiziral z njimi, ampak ker sem zaznal nekaj razmišljanj, ki so potrebna dodatnega pojasnila, zato bi [[…]]
Izvolite.
Hvala lepa. Tako kot sem uvodoma rekel, ne mislim polemizirati z nobenim stališčem poslanske skupine, ampak sem pa zaznal, da se nekatere stvari iz našega predloga ne interpretirajo tako, kot je bilo tudi mišljeno. Pa če grem kar do tega dodatka, ki naj bi sedaj že obstajal – rdeča cona, siva cona, dodatek v višini 65 %. Spoštovani kolegice in kolegi, ta dodatek bodo zaposleni v zdravstvu dobivali toliko časa, kolikor časa bo razglašena epidemija. Ko ne bo več epidemije, bo v našem zdravstvenem sistemu zdravstveno osebje še kar precej obremenjeno, tudi z zdravljenjem covida-19, še tudi v prihodnje. Ampak s koncem razglasitve epidemije je konec tudi razloga za dobivanje 65-odstotnega dodatka iz kolektivne pogodbe. Oni se bodo še vedno srečevali, čeprav ne bo epidemije, zdravstveni sistem bo še vedno obremenjen, zdravili bodo nevarne paciente brez vsakršnega dodatka, ker je ta dodatek vezan za čas izrednih razmer, se pravi epidemije. To k pojasnilu glede tega. Bon, nekateri so se spraševali, kaj je namen tega bona. Namen tega bona je bil prvotno mišljen v paketu, kjer smo prvotno predlagali tudi dodatne dni dopusta za zaposlene v zdravstvu. Vendar v glavnem na predlog zdravstvenih delavcev, zdravstvenih organizacij v razpravi, ki smo jo imeli v Državnem svetu, ki so nas opozorili, da je nesmiselno, da dajemo dodatne dni dopusta, ker imajo že tako več kot polovico lanskega dopusta, in da je še to problem koristiti; smo to upoštevali in smo tudi ta predlog umaknili. Se pravi, ni namen populizma ali nagajanja, ampak storiti dejansko kakšen korak v smeri nagrajevanja. In ta bon je šel v paket s tem, da si bodo po teh dneh, ko delajo izven vseh zakonsko dovoljenih normativov glede nadurnega dela, obremenjenosti v teh mesecih, kot neka zahvala države, da tudi znamo ceniti ta njihov trud. Ne vem, predsedujoči, imate težave? Vi kar povejte, okrog česa.
Ja, sem vas želel prekiniti, gospa Lidija Divjak Mirnik, prosim, da pustite sogovornika, da govori, in da ne motite. Izvolite, gospod Soniboj.
Super, se vam zahvaljujem za to intervencijo. Ta bon je bil mišljen predvsem v zato, da si tudi lahko privoščijo en del dopusta, to je bil ta namen predlagatelja, da predlagamo ta bon. Kar se tiče dodatnih vplačil teh zdravstvenih premij. Tukaj je bil pomislek, ker se to vplačuje že za vse javne uslužbence, da zdaj tisti, ki delajo v zdravstvu, ne bodo enakopravni z ostalimi javnimi uslužbenci. Jaz vas moram, spoštovani kolegice in kolegi, spomniti, da je velika večina ostalih javnih uslužbencev delala tudi delo od doma, da so po sedmih, osmih urah službe šli domov, medtem ko že skoraj leto dni zdravstveni sistem z zdravstvenimi delavci dela pod posebnimi pogoji. Dodatna vplačila na kapitalsko družbo, tu vas moram tudi tiste spomniti, ki tega sistema ne poznate, to je naslednica bivše benificirane delovne dobe. Tisti, ki so delali v izredno težkih pogojih, steklarji, rudarji in še kdo v tej državi, so bili za delo v izredno težkih razmerah upravičeni v prejšnjem sistemu do benifikacije, ki se je v letu 2000 ali 2010, ne vem zdajle točnega datuma, ukinila. In vsem tistim se vplačuje dodatno zavarovanje v to kapitalsko družbo. In če kdo, smo predlagatelji trdno prepričani, da so le-ti delali v teh mesecih v res izrednih razmerah in da so s tega naslova upravičeni tudi do tega dodatnega enkratnega vplačila v to premijo. Tisto, kar je že tudi kolega Siter omenil, mi smo izpustili kar nekaj skupin, ki so vključene v ta sistem zdravljenja covidbolnikov, zato smo tudi razširili nabor teh upravičencev. Kot je že bilo omenjeno, smo zraven dodali laboratorije ali pa delovišča, kjer se izvršuje dezinfekcija ali čiščenje prostorov, in v sivih conah pri izvajalcih socialnovarstvenih storitev, ki se opravljajo na domu uporabnika. To je bilo tudi usklajeno in to je bil tudi predlog s strani zdravstvenih organizacij, da je to pravično in da so bili neupravičeno izpuščeni. In s tem samo popravljamo tisto, kar se nam zdi, da še do zdaj ni bilo primerno urejeno. Verjetno ne, da bi jih kdo namenoma izpustil, ampak verjamem, da se pri pripravi tega zakona pač tudi koga izpusti, zato je tudi ta naša razširitev. Zaenkrat toliko, predsedujoči. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani kolegice poslanke in poslanci, res vas opozarjam, da spoštujemo poslovnik in da govornika ne motimo pri njegovi razpravi. Vendar pa se vam moram opravičiti; tudi jaz sem zdaj naredil eno napako, in sicer predstavniku predlagatelja gospodu Soniboju ne bi smel dati besede, dokler ni odprta razprava. Malo ste bili vztrajni, ampak se opravičujem za to napako. Sedaj pa prehajamo k 2. členu, k naslovu poglavja Končna določba in za novi 2.a člen. Ker je amandma poslanskih skupin SD, LMŠ in Levica k 2. členu vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k naslovu poglavja Končna določba pod številko 2 in za novi 2.a člen pod številko 1; amandma poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k 2. členu pa je vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k naslovu poglavja Končna določba pod številko 1 in za novi 2.a člen pod številko 2, bomo o vseh amandmajih k 2. členu, k naslovu poglavja Končna določba in za novi 2.a člen, razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem tri amandmaje poslanskih skupin SD, LMŠ in Levica in tri amandmaje poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB, in sicer k 2. členu, k naslovu poglavja Končna določba in za novi 2.a člen. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Prosim za prijavo. Postopek teče. Prijavljena imamo dva kandidata. Prvi dobi besedo mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci! Žal mi je sicer, da med nami ni predstavnika ministrstva za delo. Mislim, da obravnavamo zelo pomembno zadevo in bi bilo prav, da se kljub bolezni, kot je bilo opozorjeno, vendarle zagotovi tudi ustrezna prisotnost resornega ministrstva. Ampak mogoče pa na ta način tudi ministrstvo kaže, koliko dejansko jim je do reševanja stvari. Pred nami je predlog sprememb zakona, ki na nek način dopolnjuje enega izmed teh tako imenovanih PKP-jev, gre pa za vsebino, da bi se korektno nagradilo tiste zdravstvene delavce, ki so tako rekoč v prvih bojnih vrstah, če se izrazim v slogu predsednika Vlade, v vojaškem slogu predsednika Vlade, ki so dejansko res v prvih bojnih vrstah boja s to hudo boleznijo covida-19. Na vsak način bi bilo prav, da se te ljudi, se pravi zdravstvene delavce in delavce v domovih in ostalih socialnovarstvenih zavodih, primerno nagradi. Jaz mislim, da ni človeka, ki dobro misli, ki bi temu oporekal. In zato sem jaz res zelo zelo presenečen, da smo sedaj med predstavitvijo stališč lahko slišali stališča večine vladnih strank, da tega predloga ne bodo podprli. Eden od argumentov je bil tudi ta, da so v neenakopravnem položaju z ostalimi javnimi uslužbenci. Hudiča, jaz mislim, da je pa vendarle prav, da ti ljudje, ko res trpijo zadnje leto zaradi tega, da rešujejo življenja bolnikov in so sami izpostavljeni veliki nevarnosti okužbe, sebe in družine izpostavljajo nevarnosti okužbe, da pa so mogoče nekoliko tudi privilegirani in da zato dobijo ustrezno plačilo ter poleg tega tudi še kakšno dodatno nagrado, kot smo predlagali dodatno vplačilo v pokojninski sklad in en dodaten turistični bon oziroma vavčer. Jaz tukaj apeliram res na vse poslanke in poslance, da vendarle razmislijo in da na koncu prevlada nek razum in človečnost, da se vendarle to sprejme in tem ljudem na pravilen način, na nek način izkaže zahvala in se jim zahvali. Mislim, da njim popolnoma nič ne pomeni, če letijo avioni vojaške zveze Nato nad slovenskimi mesti. Če bi pa dobili neko primerno nagrado v obliki denarja in turističnega bona, pa jaz mislim, da bi bilo to absolutno prav. V teh slavnih PKP-jih smo marsikaj videli. Občutek imam in verjetno ne samo jaz, da marsikateri ukrep ni namenjen reševanju epidemije ali pa nagrajevanju tistih, ki si to zaslužijo; ampak nagrajevanju tistih, ki so na liniji. Na liniji z režimom Janeza Janše. Kako drugače lahko razumem, da je bil eden izmed ukrepov nagrajevanje župnikov? Vplačevanje njihovih prispevkov in dodaten enkratni znesek v višini 700 evrov. Ali so oni res tisti v prvih bojnih linijah? Ali so oni res kaj prikrajšani zaradi epidemije? Mislim, da ne. Zakaj je vlada predlagala podaljšanje akreditacij zasebnim visokošolskim zavodom? Vemo, zakaj. Zato, ker en zavod teh akreditacij, če bi šel na preizkus, pač ne bi naredil; in zaradi tega so preizkus enostavno ukinili. Gre za Jambrekovo univerzo, gre za univerzo, ki jo vodi oziroma je lastnik prijatelj predsednika Vlade Janeza Janše in tako naprej. Ob vseh teh zadevah jaz verjamem, da bo prevladal razum in da boste podprli tudi ta naš predlog zakona, ki nagrajuje tiste, ki so dejansko res v prvih bojnih vrstah. Ta epidemija bo še trajala oziroma tudi ko bo konec razglasitve uradne epidemije, bodo ti zdravstveni delavci še kako morali delati s pacienti. In na tem mestu bi se res zahvalil vsem zdravstvenim delavcem in delavkam. Verjamem, da bo večina v Državnem zboru to razumela in ta predlog podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Kolegice in kolegi, še enkrat dober dan! Dobra novica v množici slabih novic je ta, da smo kot država v čas epidemije vstopili sorazmerno bogati. Še pred letom, dvema smo se hvalili z rekordnim BDP in z najdebelejšim proračunom in tako naprej. In s tega naslova stiske res ni bilo, pri čemer je pa poveden potem tudi modus operandi vlade, ki je k reševanju krize, vsaj s tega denarnega gledišča, finančnega gledišča, pristopila. Že v uvodni predstavitvi stališča poslanske skupine sem serviral dve zelo zanimivi številki. V času epidemije oziroma rokovanja z virusom je vlada samo kapitalu, reševanju kapitala namenila 1,7 milijarde evrov. Pomoči, ki so jo bili direktno deležni delavke in delavci, pa je bilo do danes 360 milijonov, brez konkretnih zagotovil pri tistem delu, ki je namenjen kapitalu, da se bo to dejansko prevedlo oziroma pretočilo v ohranjanje delovnih mest ter v socialno varnost državljank in državljanov. In to je neka prizma, skozi katero spremljamo več ali manj vse vladne krizne ukrepe. In to, da je iz kompleta pomoči ali pa iz nabora ljudi, ki so najbolj potrebni pomoči, izključenih nekaj tistih skupin, ki so zares najbolj dejavne na terenu in ki dejansko rešujejo življenja; s tega gledišča niti ni presenetljivo. In tukaj imamo, kot sem tudi že uvodoma povedal, skupine ljudi, kot so laboranti, oskrbovalci, reševalci, negovalci oziroma negovalke in tako naprej in tako naprej. Ključen kader. Saj nimamo samo medicinskih sester in zdravnikov, ki se borijo s covidnimi bolniki. In problem, s katerim se srečujemo predvsem v skrbstvenem sistemu in v zdravstvenem sistemu, ni samo ta problem, ki ga imamo danes. Če smo že v krizo finančno vstopili z nekim debelim ali pa varnim proračunom, to gotovo ne velja za kadrovski bazen ljudi, ki so v ključni infrastrukturi zaposleni. Skupnost socialnih zavodov že dve, tri leta, odkar intenzivno spremljam njihova poročila in pobude, tožijo, da je samo v domovih za starejše zaposlenih dvakrat premalo ljudi. Torej že v normalnih pogojih vsaka oskrbovalka v domu za starejše, ki dela, a priori opravlja službo dveh oskrbovalk. In zato seveda ni čudno, da že v normalnih pogojih ljudje bežijo bodisi v druge poklice bodisi v druge države. Ravno zdaj sem prebral pričevanje ene medicinske sestre, ki se je odločila, da bo rajši delala v lokalu, ker se pač finančno v tem času bolj splača, kot da nadaljuje svoje poslanstvo medicinske sestre. O epidemiji; v času epidemije smo. Ampak vedeti moramo eno stvar sorazmerno tehnične narave. Epidemija je stvar, ki jo opredeli politika, ki jo opredeli vlada. Reče: Danes se začne epidemija in trajala bo do takrat, ko bomo epidemijo uradno prekinili. Kar ne pomeni, da bo s tistim dnevom manj okuženih, kar ne pomeni, da bo s tistim dnevom manj mrtvih, kar ne pomeni, da bo s tistim dnevom zdravstveni in skrbstveni sistem manj obremenjen. To zgolj pomeni, da – tehnično gledano – ne bo več epidemije in da z naslova razglašene epidemije ključen kader ne bo deležen finančnega zaledja ali pa podpore in pomoči, ki mu pritiče, vsaj 65 %, k čemur tudi kličemo z našimi opozicijskimi predlogi. In opozicijski predlogi v bistvu niso opozicijski predlogi. Ne bom prevzeten v imenu opozicije. Gre za klic, gre za konstantne pobude Sindikata zdravstva in socialnega varstva. Oni že cel čas opozarjajo na težke pogoje dela, na zahteve po dodatku, torej vsaj v višini 65 %. Še enkrat, tega si nismo izmislili v opoziciji, ampak sledimo povsem upravičenim zahtevam zaposlenih, torej tistih zaposlenih, ki že celo leto garajo. Sam na lastne oči sem videl, tudi po 16 ur v skafandrih; in to torej delajo celo leto, do stopnje, ko so že tako rekoč izgoreli, fizično in psihično popolnoma na kolenih. Pri čemer je še posebej boleče dejstvo, da danes v naših vrstah ne vidim predstavnika Vlade. Jaz ne vem, koliko ljudi je na pristojnem ministrstvu zaposlenih, ampak bržkone niso danes vsi na bolniškem dopustu. To, da predstavnikov Vlade ni, kaže samo in zgolj na ponižujoč odnos do delavcev, ker je vsebina predloga zakona v bistvu zahteva delavcev; še enkrat poudarjam. Delavcev v zdravstvu, delavcev v socialnem varstvu, ljudi v skafandrih, ljudi, ki dejansko rešujejo življenja. Ne tako kot Zdravko Počivalšek, ampak dejansko z rokami na terenu. Kar kaže seveda na ponižujoč odnos in popolno kratkovidnost v njihovem delu. Predlog, ki ga imamo danes na mizi, rešuje ključna problema. Eno je, da rešuje zatečeno stanje, ki je nastalo zdaj. Zatečeno stanje, ki je nastalo v času od začetka virusa do danes, ki nagrajuje delavce, ki so danes na tem vročem stolu, na tej preizkušnji; in seveda opremlja celoten ta sektor kadrovsko za naprej. Ker epidemije bo enkrat konec, domovi za starejše bodo še vedno natrpani, ljudje bodo še vedno bolni, zdravstveni sistem bo še vedno obremenjen, tudi ko bo Janez Janša ugasnil tipko »epidemija«; in na takšen način poskrbi za neko vsaj približno nadaljevanje ali pa preživetje javnega zdravstvenega in skrbstvenega sistema. Kar imamo pred sabo, spoštovani kolegice in kolegi, je predvsem politična odločitev, ali bomo kot državna institucija, kar Državni zbor je, navijali za prelete letal, namenjali sredstva v prelete letal, ki ne služijo ničemur, ali pa mogoče še naprej v nabave nekega nepotrebnega orožja; ali pa bomo svoje hvale in zahvale, ki smo jih tako polni ust v tej dvorani, dejansko prelili v dejanja, dejansko prelili v konkretno podporo delavk in delavcev v zdravstvu in skrbstvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden odprem še en krog, bi želel še enkrat podati pojasnilo, morda niste vsi na začetku slišali, ko sem opravičil ministra in državne sekretarje, le-ti so lahko prisotni na sejah Državnega zbora, in jih ni zaradi karantene. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo, postopek teče. Besedo ima Aljaž Kovačič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Tudi meni ni najbolj jasno, zakaj koalicija in nekatere, v narekovajih, opozicijske stranke ta predlog, zavračajo tudi nekateri poslanci so povedali, da ga ne bodo podprli, kajti ta vlada je imela retoriko, ki meni sicer ni najbolj domača, da smo v vojni z virusom. Če si v vojni z virusom, potem potrebuješ vojake, ki se proti temu virusu bojujejo. V tem primeru so, če karikiram, vojaki tisti, ki delajo s covidnimi bolniki. In če ne nagradiš, seveda v narekovajih, teh vojakov, potem ne vem, koga boš. In ključno pri tem je, kar je tudi kolega Siter povedal, tu zdaj niso neke naše ideje, ki bi prišle z danes na jutri; ampak ob vseh sprejemanjih PKP-jev od 1 do 8 smo dobili na tisoče sporočil, kdo vse je bil izpuščen. In to so zadeve, ki smo jih tudi že z različnimi amandmaji v različnih PKP-jih tudi predlagali. Ampak čeprav ta vlada govori, kako pomembno je sodelovati, vemo, kakšen je izkupiček pri glasovanju o amandmajih opozicije. Toliko o samem sodelovanju. Kot je že bilo tudi povedano, od lepih besed ne more živeti nihče. Tudi od preleta letal in podobnih zahval. Zato smo se odločili, da vložimo ta predlog. Najbolj žalostno pri vsem tem je to, da gre tukaj za, verjeli ali ne, 26 milijonov evrov. Zdaj ta vlada govori v opravičilu, ko kateri strokovnjak in tudi poslanci opozicije omenimo, da se bo ta denar najverjetneje nekoč moral vrniti, najverjetneje ga bodo vračali naši vnuki ali pravnuki, rečejo – denarja je dovolj, vsi samo zapravljajte, mi moramo vlagati. Denarja je dovolj, ampak očitno ne za tiste, ki bi ga v tej fazi najbolj potrebovali, se pravi za tiste, ki so zaslužni za to, da ta virus premagujemo. 26 milijonov evrov. 8 milijonov evrov za višji dodatek za neposredno delo s covidnimi pacienti, se pravi za ljudi, ki delajo direktno z bolniki. 15 milijonov evrov za plačilo enkratne izredne premije kolektivnega dodatka pokojninskega zavarovanja v višini 500, 750 in tisoč evrov; se pravi še enkrat direktno tem, ki delajo s covidnimi bolniki. 3 milijone evrov za dodaten bon za izboljšanje gospodarskega položaja na področju potrošnje turizma za zaposlene v zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodih; se pravi še enkrat tem, ki delajo s covidnimi bolniki. Ob tem pa bomo še pomagali turizmu, kjer se vlada tako rada hvali, koliko so ti turistični boni pomagali slovenskemu turizmu. In zdaj pozor – 0,1 milijona evrov za plačilo denarnega dodatka za dijake in študente. V opoziciji SD, LMŠ in Levica smo vložili tudi amandma, ki širi te dodatke tudi na dijake in študente. V različnih odborih ob različnih razpravah sem povedal, da so dijaki in študenti izgubili okrog 100 milijonov evrov, vlada pa jim je dala dvakrat po 150 evrov, kar pomeni 8 milijonov evrov; ob tem da so se, če takole lahko rečem, v narekovajih, odpovedali 100 milijonom evrov. Minus imajo 90 milijonov evrov. In sedaj s tem predlogom jim namenjamo 0,1 milijona evra. Ne razumem poslanca, ki bo lahko glasoval proti temu amandmaju in proti temu predlogu. Vedno, ko se nekateri poslanci koalicije oglasijo, sem že zadnjič povedal, izgleda, kot da so programirani, kot neki računalniki – delamo za ljudi, ta vlada dela za ljudi. Zdaj potem še glasujte tako, da boste delali za ljudi.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Jaz bom sicer rekla, da razumem to, kar ste vi v uvodu povedali, da nobeden izmed predstavnikov s strani ministrstva danes ne more biti med nami, je pa res malce nenavadno, da jih ni v naši sredini. Ampak ta epidemija je pač pokazala to bedo tega sveta in ko pride do te okužbe, se na koncu koncev skoraj tako imenovano življenje ustavi. Ampak pustimo zdaj zadeve z ministrstvom. Leto dni bo prihodnji teden, odkar se soočamo z epidemijo. In prihodnji teden bo 120 dni, kar imamo razglašeno epidemijo v Sloveniji v drugem valu. To so zaskrbljujoči podatki. In ko nekako pogledaš vso zadevo in se soočiš s tem, kaj se dogaja, in vsa ta hitra rast okužb, ki se je zgodila v tem drugem valu, so seveda posledice neprecenljive. V prvi bojni vrsti, kakor že danes kar vsi skupaj govorimo, pa je zdravstveno osebje in tudi negovalno osebje v domovih za starejše. Največ okužb v drugem valu je bilo v domovih. In kdo je tam najbolj trpel? In tudi tam so se soočali sami z vnosom virusa med zaposlene. Seveda, preobremenjeno negovalno osebje. Pa tudi zdravstveno seveda, tudi v domovih za starejše se nahaja zdravstveno osebje. Sindikat zdravstva in socialnega varstva, ki predstavlja zaposlene v zdravstvu in v socialnem varstvu, je že 1. oktobra 2020 na pristojna ministrstva in Vlado naslovil pismo – Klic na pomoč: ne zmoremo več. Že takrat. Samo danes, glede na to, da je že kar nekaj mesecev, skoraj 5 mesecev od tega, se lahko vprašamo, kaj se je še zgodilo v tistem času. In že takrat, 1. oktobra 2020 so klicali na pomoč, da ne zmorejo več. Ampak zdržali so. In tukaj jim gre res ena velika zahvala. Kako so se zorganizirali, kako so direktorji organizirali delo, kaj se je dogajalo s temi delavci? Delavci so delali ne 8, 10 ur, ampak več, 16 ur so delali. Bili so preobremenjeni. Mi sami vemo, da če sedimo tukaj več kot 12 ur, v nenormalnih pogojih delujemo, pa ne delamo fizično z bolniki. Pa da ne omenjam, da so še oblečeni v skafandre. In ko poslušaš te zgodbe, da si ti posamezniki, ki so res trpeli za življenja in se razdajali, ne zaslužijo dodatka, je res izjemno izjemno žalostno, da druga stran tega ne sliši. Zakaj še govorim o tem? Vsi PKP-ji, ki smo jih imeli do sedaj osem, so bili nekako težki 7 milijard. Eno tretjino tega denarja je bilo zgolj porabljenega ter zgolj in samo 26 milijonov je težek ta PKP, ki ga mi danes vlagamo in popravljamo te napake ali pa težave, ki so se pojavljale v vsem tem času. Da se nekako pomaga tem ljudem, ki so delali, garali, trpeli, kajti od vsega tega ni bilo trpljenje samo takrat, ko so bili na delovnem mestu; trpela je tudi njihova družina. Poznam kar nekaj takšnih primerov, ki v času najhujšega vala niso prihajali domov, so bili odmaknjeni samo zato, da niso okužbe odnesli domov, v primeru, da bi do nje lahko prišlo, so delali turnuse in niso odhajali domov. Bili so v posebnih teh skupinah in so se samo tam nekako spočili in potem ponovno odhajali. Trpela je družina tudi doma na tak način. A to pa nič ne stane?! Jaz mislim, da se res moramo vprašati in gledati s človeškega vidika, da je tu bil širši problem. Ti ljudje si res res zaslužijo, saj so svoje delo opravljali izjemno požrtvovalno, z vsem svojim srcem. Normalno, absolutno, pojavljajo se psihofizične pa tudi čustvene težave. Verjemite mi, da ti ljudje bodo imeli težave še v bodoče. In potem se bomo vprašali, kaj vse skupaj je prinesla ta epidemija. Veliko jih sploh ni moglo iti na zaslužen dopust. Tistega svojega prostega časa marsikateri izmed njih tudi sploh ni imel. Absolutno se je to zdravstveno in negovalno osebje bistveno bistveno bolj prilagajalo, odpovedovalo kot vsi ostali prebivalci Slovenije. Pa da ne bo napake, vsi skupaj smo ali pa še – bom tako rekla, bo boljše – trpimo. Ne moremo k svojcem, tudi do svojih najbližjih ne moremo oziroma imamo zelo omejene stike, kajti ne želimo si, da bi virus mogoče prinesli k svojim staršem. Jaz bi se osebno zelo zelo neugodno počutila, da bi prišlo do kakršnekoli neljube situacije. Zato so tudi ti stiki zelo omejeni. In tudi mi na koncu koncev trpimo, ker pač nimamo takšnega kvalitetnega življenja, kot smo ga imeli v preteklosti. Ampak verjamem, da bomo skupaj zmogli, da bomo premagali ta virus. Upam samo, da bomo še naprej upoštevali vse ukrepe, ki so. Absolutno so nekateri ukrepi prekomerni. Tukaj bo morala začeti razmišljati ta zdrava pamet. Tisti ukrepi, ki so uspešni oziroma imajo neke pozitivne posledice, potem ja; ostale pa je treba res v neke okvire spraviti. Če se še dotaknem premeščanja kadrov, ki se je dogajalo v ambulantah in tudi na oddelkih. Seveda so se premeščali določeni ljudje z enega mesta na drugo. Iskale so se rezerve in tukaj so tudi direktorji dobro odigrali svoje delo. Vendar ljudje v prvih bojnih vrstah so pa trpeli. Celo do premeščanja med enim in drugim zavodom je prišlo, tega ne smemo pozabiti. Absolutno menim, da je ta zakon na pravi strani, da se nekako pomaga tem ljudem, vsaj če že ne drugače, kajti te iztrošenosti, izčrpanosti in obremenjenosti jim ne moreš povrniti, ampak če dobijo ta dodatek, ga bodo vsaj nekako lahko, ko se bo situacija umirila, mogoče bolj kvalitetno oziroma v družbi svojih najbližjih tudi izkoristili. Nagrade v prvem valu so bile. V drugem valu je bilo kar nekaj težav s plačevanjem teh dodatkov. Vsi zaposleni, tako zdravstveni kader kot tudi socialni kader, se zavedajo tega, da so se pač odločili, da opravljajo to svoje delo, ki ni enostavno, ki ga delajo z vsem svojim srcem. Vendar res mislim, da jim je treba prisluhniti, glede na to, da smo ta sredstva iz PKP res delili velikokrat mogoče tudi nepravilno, ne za to, da bi dosegli tisti učinek, katerega smo si želeli; bi pa pri tej skupini teh ljudi res morali gledati na to. Zato se mi zdi izjemno pomembno, da v tem našem PKP predlagamo tudi dve nagradi, eno v obliki izrednega vplačila v premije v kolektivno dodatno pokojninsko zavarovanje in tudi dodatni turistični bon. Seveda ga bodo vsi lahko uporabili v skladu s svojimi možnostmi in zmožnostmi. Verjamem, da bo še marsikateri potreboval pri koriščenju turističnega bona še veliko svojih lastnih sredstev, seveda z vsem svojim delom, ampak to je lahko zgolj in samo en delček zahvale vsem tem, ki so trpeli in še trpijo. In kaj bo najhuje? Da bodo še delali in še bo prihajalo do tega, da se bodo pojavljale izčrpanosti; in zato je nujno potrebno, da se ta zakon tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo. Tega mojega kolega generacijo malo zadaj utišajte, dokler ga volitve ne prekvalificirajo izven parlamenta. Hvala. Da ne bomo na dolgo in široko. Vsi smo se nekaj tu zahvaljevali zdravstvenim delavcem. Sedaj je pa priložnost, da se jim zahvalimo tudi, odkrito povedano, skozi peneze, če se je ta koalicija skozi peneze zahvaljevala celi vrsti zadev populistično. Že v prvem valu so bili ti tako imenovani dodatki postavljeni tako, da ste ljudi v slovenskem zdravstvu bolj kregali kot ne. Kolegi pred menoj so zelo jasno govorili o zadevah, cela vrsta ljudi dela v slovenskem javnem zdravstvu na način, da so njihove osnovne plače, si upam trditi, protiustavne, ker so osnovne izhodiščne plače pod rangom tveganja revščine. Potem ste tu iz koalicije neko akrobatiko izvajali , take cone, ene cone, druge, tretje cone. Če bi se malo poglobili, kako se je to v praksi dogajalo. Ali veste, nekdo v eni rdeči coni ve, koliko je ura. Pa v sivi coni tudi približno. Zunaj te cone pa so tudi okužbe prihajale noter. Tisti, ki imate radi vojaško terminologijo, pa jaz je nimam rad, saj ni virus vojak JLA, ki ga boste dali na ladjo v Kopru pa ga poslal kamorkoli, to je neka druga zgodba. Ampak ti so pa kaj? Kolateralna škoda. Politika naj bi bila javna raba uma, skrajni čas je, da se začne misliti v tem državnem zboru, ne pa da tu poslušam, komu ni prav, pa naj se prekvalificira. Trpljenje, gor, dol, pač prihajam iz take družine, kjer jih ogromno dela v zdravstvu, tudi kdo drug med nami. Saj ti ljudje se ne sprašujejo o trpljenju, ker so profesionalci in ker oddelajo svoje. Ob tem bonu, vsak od njih bi moral dobiti teden dni v tistih Počivalškovih termah, da si malo spočije, ne pa samo ta bon. Nehajmo se delati budalo iz ljudi, če se delamo že iz samih sebe, malo premislimo pa podprimo ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Predstavnik predlagatelja Soniboj Knežak, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Kolegice in kolegi, v razpravo se koalicija ni vključevala, razen tega da so predstavili svoje stališča, v katerih so seveda predstavili vse drugo, samo niso dali odgovora na temo, ki je danes, to je nagrajevanje zdravstvenih delavcev. So pa v svojih stališčih seveda omenjali vse, kar so postorili, kar prej leve vlade niso, da danes skrbijo za starejše, da jim je to prioriteta, da delajo dobro, da ta vlada dela dobro in podobne floskule. Jaz razumem taka splošna stališča, ker verjamem, da jih je v duši sram, da številni izmed njih danes ne bodo podprli tega predloga in da se z našim predlogom globoko strinjajo. Žal v končni fazi ne bojo pritisnili na tipko. Jaz sem zelo žalosten, spoštovani kolegice in kolegi, naš predlog nagrajevanja zdravstvenih delavcev smo pripravili čisto na realnih temeljih, obrazložili, da popravljamo nekatere napake, ki so bile storjene, ker smo nekatere izpustili, da urejamo nekatere zadeve, kar se nagrajevanja tiče, tudi po času, ko epidemija ne bo več razglašena, pa se bodo zdravstveni delavci še kar ukvarjali s covidom, še kar delali v izrednih razmerah, še kar delali v skafandrih in tako naprej; da smo spravili tudi to temo na leve pa desne, to me pa žalosti. Na žalost, jaz ne vem za ostale, hvala bogu, da niste imeli, jaz sam pa imam osebno izkušnjo tudi s prebolevanjem covida-19 in tudi to izkušnjo, ko sem bil nekaj dni v bolnici. Sem v teh dneh imel možnost se pogovarjati tudi s tem osebjem. Se mi je zdelo, da kadarkoli sem se zbudil, sem srečeval ene in iste. Potem jih vprašam. Od oktobra, pravi, že delamo po takem režimu, od 12 do 14 ur. Tudi tiste, ki so prišle na koncu dvakrat dnevno počistit sobe, čistilke, ki smo jih tudi danes v ta predlog vključili, vse te servise zraven, ki delajo, tako kot je že prej kolega Siter rekel, za minimalca ali pa kak evro nad njim, tudi do teh bi bilo več kot korektno, da jih vključimo zraven, da dobijo tudi en del te nagrade. V končni fazi, kolegice in kolegi, mi se danes pogovarjamo o predlogu nagrajevanja v višini 26 milijonov; ob 6 milijardah 900 milijonov, ki jih je ta vlada namenila za reševanje zadev, povezanih z epidemijo oziroma s covidom. Da ne govorim, koliko so bili ti uspešni ukrepi. Slaba tretjina jih je bila porabljenih, mi imate pa danes pomisleke pa ne vem kake razloge navajate, zakaj tega ne boste podprli, da je že ustrezno dosedanje nagrajevanje. O 26 milijonih, spoštovani kolegice in kolegi, se pogovarjamo. Nekdo pred mano je rekel, saj zdravstveni delavci niso delali nadure zaradi denarja. Jaz imam dva otroka, sina in hčerko, oba njuna partnerja delata v zdravstvu, vsi štirje. Veste, o čem so se pogovarjali? Ker delajo v ekipah, ki so delale turnuse 24 ur, zato da so imeli zmeraj eno ekipo na varnem, da se niso okužili, da je lahko sistem v trboveljski bolnici funkcioniral. A veste, o čem so se pogovarjali? Ne o tem, koliko bodo dobili plačanega denarja, pogovarjali so se, kam bodo otroke dali, ker so bili vrtci zaprti, kdo jih bo varoval, to so bile njihove skrbi. In če teh zgodb ne razumemo, če nam je 26 milijonov preveč, potem nas je pa lahko sram. Vsaj mene je sram. Da ne bom omenjal stališča ene izmed poslanskih skupin, to mi je pa poden od podna, da če je premalo denarja za zdravstvene delavce, naj se pa prekvalificirajo pa naj gredo delat drugam. Ne želim nobenemu, da bi doživel to izkušnjo in rabil njihove usluge; jih je pa lahko sram. Mislim, da kaj več vam ne morem povedati. Naš namen je bil jasen, ne delati cirkusa, ne delati populizma, smo tisto, na kar so nas opozorili predvsem strokovni sveti zdravstva, se pravi predstavniki zdravstvenih organizacij, smo umaknili s tega. Upoštevali smo tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, smo tudi nekaj sprememb naredili. Osnovni mejnik pa tisto, kar bi morali danes pri glasovanju, kar se te točke tiče, in ne tisto, kar poslušam 14 dni nazaj kolega Horvata, gospod Reberšek isto – v imenu vseh se javno zahvaljujem zdravstvenim delavcem. Danes boste glasovali proti. Krščansko. Da ne bom rekel še kaj drugega. Res me je včasih sram, ker se v tem državnem zboru ukvarjamo s stvarmi, se delimo, poslušam zadeve, kaj je bilo pred petdesetimi leti, vključno s predsednikom Vlade. Danes pa je problem 26 milijonov za nekaj evrov, ki jih bodo dobili zdravstveni delavci. Bom zaključil, spoštovani kolegice in kolegi. Apeliram, vsak pri sebi naj razmisli o vsem tistem, kar sem zdaj rekel. Seveda pa prosim, da pri glasovanju daste glas podpore temu našemu predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še enkrat vprašam, želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Postopek teče. Kolega Trček, Izvolite, postopkovno.
Čakajte, kam smo zdaj prišli, da ena poslanka za drugo poslanko pritiska. Potem gremo mi na pijačo pa bomo enega delegirali – Jani, ti si najmlajši, boš glasoval za SD. Prosim, da ukorite mlado poslanko NSi. To je pa zdaj čez vsako mejo. Prosim lepo.
Gospa Iva Dimic, postopkovno.
Se opravičujem, jaz sem bila ravno pet korakov stran od tukaj, želela pa sem seveda razpravljati. Se odpovedujem, ker sem enostavno v tisti paniki prosila Tadejo, ampak pet korakov sem bila stran. Če bo še možnost, bi se takrat prijavila k besedi. Se opravičujem.
Hvala lepa. Res, tukaj vam ne bi dal besede, ker ni bilo to po postopku. Dr. Franc Trček, postopkovno.
Ne gre za proti Ivi, gre za postopek. Predsedujoči bi lahko prekinil postopek prijave k razpravi.
No, saj to sem tudi rekel. Pa hvala tudi kolegu poslancu iz SD, ki je vzdignil roko, pa se ni prijavil. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O SLOVENSKI TISKOVNI AGENCIJI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 38 poslank in poslancev s prvopodpisanim Luko Mesecem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja dr. Mateju Tašnerju Vatovcu. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Danes smo pred tretjo obravnavo predloga novele Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Kot smo že večkrat poudarili, gre za kratko, preprosto novelo, ki v bistvu spreminja samo eno določbo v samem zakonu, in sicer določbo, da Slovenska tiskovna agencija v angleškem jeziku poroča tudi o delu prostovoljskih, nevladnih in humanitarnih organizacij. Zakaj bi STA to počela? Nedvomno zaradi izjemne vloge, ki jo imajo prostovoljci, nevladniki in humanitarne organizacije v Sloveniji. Te organizacije niso samo pomemben del, pomemben segment organiziranja slovenske družbe [[…]]
Spoštovani dr. Vatovec, se opravičujem, da prekinjam. Lepo prosim poslanke in poslance SD, da v skladu s 75. členom poslovnika nihče ne moti govornika med govorom. Hvala. Upam, da boste to razumeli. Dr. Vatovec, izvolite.
Hvala, podpredsednik. V te organizacije so vključene različne oblike udejstvovanja, od kulture, športa, kot sem že dejal, humanitarnih organizacij, tudi prostovoljna gasilska društva, ki so tudi izjemna priložnost za aktivacijo predvsem mladih v družbeno delovanje in v delovanje za skupnost, športna društva in tako naprej. Nevladne organizacije zajemajo zelo širok spekter civilne družbe, ki se organizira na podlagi širših ali pa tudi ožjih interesov z namenom skupnega delovanja in sodelovanja pri kulturnih, izobraževalnih, političnih, okoljskih, identitetnih in drugih aktivnostih. V zadnjih letih smo videli, da je njihovo delovanje velikokrat na nek način tudi presegalo tisto, kar so meje lastnih občin za manjša društva, za manjše organizacije, in tudi meje države kot take. Ocenjujemo predlagatelji, stranke opozicije, da bi bilo smiselno in tudi pravilno, da bi Slovenska tiskovna agencija poročala o dosežkih in o dejavnostih teh organizacij tudi v širšem prostoru, se pravi da bi objavljala te novice v angleškem jeziku. Še en moment, zakaj se nam zdi to potrebno, je zaradi naraščajočih trenj, ki se v Sloveniji razvijajo predvsem zaradi negativnega odnosa, ki ga ima vlada, na prvem mestu s predsednikom Vlade, do nevladnih organizacij in do vseh oblik organiziranja, ki skušajo premikati stvari na bolje na določenih segmentih. Vemo, slišali smo ob nezaupnici, da premier vidi nevladne organizacije kot neko paravojsko opozicije in tako naprej. Ta odnos, ki ga kaže ta vlada do nevladnih organizacij, ni samo zaničujoč, ampak je tudi zaskrbljujoč. In po zadnjih dogajanjih je očitno, da je tudi vedno več mednarodne javnosti in mednarodnih oči uprtih v to, kaj se dogaja v Sloveniji. Lahko spremljate dvoboje med predsednikom Vlade in evropskimi poslanci po Twitterju, lahko spremljate dopisovanja predsednika Vlade z institucijami in komisarji Evropske komisije in tako naprej. Slovenija na žalost drsi v neko obliko iliberalne demokracije, kot se ji rado reče, v neko podobo, ki zelo strašljivo sliči na tisto, kar se dogaja recimo na Madžarskem ali pa še v kateri drugi višegrajski državi. S tega vidika ocenjujemo danes toliko bolj, kot ko smo vložili ta zakon, da je pomen, ki ga ima poročanje STA v okviru javne službe glede tega tudi v tujem jeziku na nek način nacionalnega pomena. To, da bo STA poročala o teh zadevah tudi v angleščini, pomeni na nek način pošiljati signale kritike pred avtoritarizmom vlade Janeza Janše tudi v mednarodno javnost in na nek način skušamo tudi na tak način lahko ubraniti tisto, kar je še ostalo od slovenske demokracije. S tega vidika in glede na to, da se tudi vodstvo STA strinja s temi spremembami, tudi danes v tretjem branju predlagatelji upamo, da bo zakon sprejet, tako kot je bil v prvi obravnavi in na matičnem delovnem telesu, in da bomo naredili še ta korak k izboljšanju delovanja STA, ki je tudi sama kot institucija močno pod pritiski vlade.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za kulturo dr. Ignaciji Fridl Jarc. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije predloga zakona ne podpira, saj sama pripravlja Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, ki je bil od 9. julija 2020 do 5. septembra 2020 že v javni obravnavi, in ga bo v kratkem po uskladitvi z vladnimi resorji potrdila in poslala v sprejetje Državnemu zboru Republike Slovenije. Za razliko od obravnavanega poslanskega predloga, ki se nanaša zgolj na manjšo oziroma parcialno spremembo, vladni predlog celovito obravnava položaj Slovenske tiskovne agencije. Spremembe in dopolnitve, ki jih predlaga Vlada Republike Slovenije, se nanašajo na vsa ključna področja v zakonu, od opredelitve dejavnosti Slovenske tiskovne agencije, financiranja njene javne službe, načel delovanja, ureditve nadzornega sveta pa do postopka imenovanja in razrešitve članov nadzornega sveta ter odgovornega urednika. Toliko glede stališča Vlade. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Mojca Škrinjar, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa. Pozdravljeni! Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji v okviru javne službe nalaga objavljanje novic v angleškem jeziku o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. Zakon o Slovenski tiskovni agenciji v 4. členu določa dejavnosti agencije. Tako STA opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic, ki vsebuje ključne, najbolj bistvene podatke o dogodku, o dogajanju v Republiki Sloveniji in po svetu v slovenskem jeziku z naslednjih področij: politika, gospodarstvo, kultura, izobraževanje, zdravstvo, kronika, šport, dogodki iz sveta, znanost, prostovoljsko delo in nevladne organizacije, razvedrilne in druge vsebine. V drugem odstavku istega člena zakon določa, da STA opravlja javno službo vsakodnevnega ustvarjanja, pripravljanja, arhiviranja in posredovanja povzetkov novic, ki vsebujejo ključne in najbolj bistvene podatke o dogodku, o dogajanju v Republiki Sloveniji v angleškem jeziku; ter našteje nekaj področij, v katerih poroča v angleškem jeziku, ostale pa povzame z izrazom »druge vsebine«. Predlagatelj stranka Levica, Lista Marjana Šarca, Stranka Alenke Bratušek in Socialni demokrati so vložili v zakonodajni postopek dopolnitev zakona, v katerem decidirano izpostavijo tudi prevode poročanj o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. V Slovenski demokratski stranki menimo, da obstoječi zakon že zagotavlja možnost, da se prevajajo prav vsa področja, o katerih STA poroča, zato ni potrebe za dopolnitev obstoječega zakona. Nasprotno menimo, da gre za nepotrebne dopolnitve in s tem povečano birokracijo. V Sloveniji je na deset tisoče predpisov, zakonov, pravilnikov in uredb, ki s svojo številčnostjo vedno ne povečujejo varnosti in udobja državljanov in državljank, temveč jim zaradi nastale nepreglednosti včasih celo otežujejo življenje. Iz koalicijske pogodbe izhaja in vidimo lahko, da se Vlada Republike Slovenije trudi izpeljati svojo obvezo o debirokratizaciji, kar podpiramo; in v tem duhu menimo, da je bolj potrebno usmeriti moči v rešitve in zakonske podlage, ki ustvarjajo nove možnosti državljanom in državljankam za boljše življenje, zato predloga predlagatelja ne podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lidija Divjak Mirnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav, spoštovani kolegice, kolegi! Ob nastopu aktualne vlade je seveda vsakršna krepitev javne službe, ki jo izvaja STA, postala preteklost, žal. Namesto da bi se danes tvorno pogovarjali o tem, kako korenito nadgraditi pogoje za avtonomno ter visoko profesionalno novinarsko opravljanje javne službe vsakodnevnega ustvarjanja, posredovanja in arhiviranja novic o dogajanju v Republiki Sloveniji ter po svetu, smo priča vedno bolj silovitemu vladnemu stampedu na STA, ki se je zaradi ustavitve financiranja že nekaj mesecev prisiljena boriti za zaščito svojega poslanstva in novinarske neodvisnosti. Čeravno pričujoči zakon prinaša le manjšo spremembo, je pomemben, saj odpira polje za razpravo ter pripomore k rehabilitaciji STA, ogroženi od enoumnega strankarskega interesa. Od vladne strani in koalicije nismo slišali nobenega tehtnega argumenta, zakaj ne bi razširili nabora področij, o katerih STA poroča tudi v angleškem jeziku. Skrivanje za obrabljeno politično frazo »pripravlja se celovit zakon« je očitno posledica zelo jasno odmerjene želje z vrha. Kajti vse, kar diši po utrjevanju vloge STA v družbi, pa naj bo še tako neproblematično, pomeni odklon od cilja. Ta pa je uničenje neodvisne agencije, kakršno poznamo danes. Uničenje. V LMŠ smo prepričani, da je poročanje v angleščini, tudi o nevladnih organizacijah in prostovoljstvu, izključno bogatenje javnega servisa. Ne razumemo kolegov iz koalicije, ki sicer na deklarativni ravni branijo medijsko neodvisnost. Pa saj vendar vidite, kaj je desni populizem povzročil pri naših vzhodnih sosedih, kajne, kolegi?! Zakaj ne ustavite teptanja STA, ki ga vsem na očeh izvaja stranka SDS? Kako lahko mirno gledate esdeesovo nespoštovanje dveh zakonov o financiranju agencije? Zakaj molčite, ko predsednik Vlade mirno ignorira povsem jasen člen iz PKP7, ki ste ga, seveda polnih ust o neodvisnih medijih in nedopustnih ravnanjih Ukoma, vložili v SMC, podprli pa smo ga v opoziciji? Sprašujem se, ali ste decembra odigrali pač eno predstavo za javnost. Ta teden se je zgodila nova cvetka, glasi pa se takole: STA naj pravico išče na sodišču. To je povedal predsednik Državnega zbora gospod Zorčič v ponedeljek. Saj je bila to mišljena slaba šala, za kakšno humoristično nadaljevanko morda, ker je nevredna izjave predsednika Državnega zbora. Samo nemi opazovalci ste in to zato, ker dopuščate, da se lomasti po STA. Nemi opazovalci ste v NSi, v Desusu in v SMC. Žal. Odlično je, da vas Evropa tik pred predsedovanjem Svetu EU vidi in spremlja pri tem pustošenju medijske krajine v Sloveniji. Pokažite mi enega evropskega voditelja, ki preko Twitterja blati vse in vsakogar ter se na veliko krega z imeni, neprimerno večjimi od njega. Ampak na ta način tudi v Bruslju zdaj vedo, s kom imamo opravka. Medijska škoda Sloveniji je že storjena, vendar je še popravljiva. Prvi v vladi jo izdatno poglablja, ministri iz vrst NSi in SMC pa so očitno zgolj njegaboječi statisti, ki se sicer občasno zatečejo k splošni, precej medli obrambi medijske svobode in neodvisnosti. Krasno. Ker agencije očitno ne boste mogli uničiti finančno, jo nameravate disciplinirati na način, jo umestite pod okrilje demografskega sklada. V LMŠ bomo seveda novelo zakona podprli, ker podpiramo vsak neodvisen in kakovosten medij. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Lidija Divjak Mirnik, vas lahko samo spomnim, da vi ste imeli stališče o SMC in Desusu; in pol manj o STA. Za v bodoče predstavite stališče LMŠ, ne pa SMC. Oni bodo povedali pri naslednjih razpravljavcih. Sedaj pa dajem besedo Samo Bevku, da predstavi stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Poslanci in poslanki Socialnih demokratov bomo zakon podprli, glede na to, da je to že tretja razprava o predlogu novele zakona, ki Slovenski tiskovni agenciji nalaga, da mednarodno javnost obvešča tudi o delu nevladnega sektorja v Sloveniji, o dogodkih nevladnih organizacij pri nas, o vsebinah, ki jih nudijo, in težavah, s katerimi se spoprijemajo pri svojem delovanju, in sicer v angleškem jeziku. Zaradi dolgotrajnega postopka sprejemanja tako nezahtevnega zakona je bilo treba spremeniti datum, kdaj se bo določba zakona začela tudi v praksi izvajati. S prvotnega 1. januarja 2021 se je to prestavilo za šest mesecev na 1. junij 2021. Socialni demokrati menimo, da predlagane določbe ne bi smele biti problematične za vlado, a prav to se je zgodilo. Vlada predloga zakona ne podpira. Vlada že več mesecev bije boj s Slovensko tiskovno agencijo. Tisto agencijo, ki je odigrala pomembno vlogo tudi v času osamosvajanja Republike Slovenije. Tisto agencijo, ki se je v vseh teh 30 letih delovanja razvija v sodobno multimedijsko družbo, ki poleg javne službe obveščanja skrbi za informiranost večine nacionalnih in lokalnih medijev. Socialni demokrati menimo, da si je Slovenska tiskovna agencija s svojim verodostojnim delom pridobila velik ugled tudi v mednarodnem prostoru. Zato bi si Slovenija in njena vlada morali prizadevati, da se mednarodni ugled STA ponovno izkoristi tudi pri predsedovanju Slovenije Svetu Evropske unije. Kot rečeno, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Dober dan! Na tej govornici je bilo izrečeno, da smo v SMC tiho. Ampak jaz naslednjih 5 minut, ki nam pripadajo, ne bom tiho in bom povedal, kako mi mislimo o tej reči. V teh dneh beremo ocene, da le sodišče namesto politike utegne presekati gordijski vozel nadaljevanke – STA sangra en las Ukom rosas; kar bi iz španščine prevedeno pomenilo – STA krvavi na Ukom vrtnicah. Beremo tudi o absurdu, ko je nacionalna tiskovna agencija največjemu naročniku, Vladi, zaprla dostop do svojih tržnih vsebin. So objave, da se ustanavlja nekakšna druga nacionalna tiskovna agencija, ki naj bi prevzela naloge STA, čemur stežka verjamemo. Priča smo viharju, ki ga nekateri izkoriščajo za vnašanje nemira v javno sfero in v naš medijski prostor. Eden je svet, realnosti pa sta, izgleda, dve. Danes že v drugem poskusu predlagatelja v Poslanski skupini Stranke modernega centra izrekamo podporo noveli zakona o STA. Zakaj? Ker naslavlja eno samo spremembo, ki v vsebinskem smislu ne pomeni nikakršnih pretresov in ne spreminja koncepta organizacije ter delovanja STA. Z novelo se določa samo možnost, da bi STA v prihodnje objavljala vsebine s področja prostovoljstva in nevladnih organizacij tudi v angleškem jeziku. Gre za preprosto in neškodljivo rešitev, čeprav so nekatere parlamentarne razprave o predhodni noveli zakona o STA z enako vsebino pokazale ravno nasprotno, preveč polemike in predvsem neutemeljenih argumentov proti. Izbor novic, o katerih naj bi STA po novem dodatno poročala tudi v angleškem jeziku, ne bi delali nevladniki in prostovoljci sami. To bi, kakor za vsa ostala področja, bilo v pristojnosti STA. S tem se potrjuje vidik legitimnosti in ne ogroža objektivnosti, ki je znan za STA. Svoje poslanstvo bi le naredila mednarodno dostopno za vse, ki jih delovanje prostovoljstva in nevladnih organizacij informira o pozitivni uporabniški izkušnji in prenosu dobre prakse. Vsekakor je to način, da se vzpostavi uporabno orodje za promocijo slovenskega prostovoljstva in nevladnih organizacij v tujini. Škoda, da tega ne vidijo vsi na enak način. Zakaj to nasprotovanje in kdo se tega boji? Strah pred drugačnostjo, pluralnostjo in internacionalizacijo je namreč eden najbolj očitnih zaviralcev družbenega napredka. Številnim prostovoljcem in nevladnim organizacijam, ki svoje delo opravljajo odlično, vestno, odgovorno in marsikje namesto države, pa lahko odvzame priložnosti, zapre jim okno v svet in onemogoči povezovanje. Zakaj svet ne bi izvedel neposredno od STA, kaj vse zmoremo v Sloveniji? Ko bo svet več vedel o Sloveniji, bo Slovenije več v svetu. Mar se tega bojimo? In končno, povezovanje na področju prostovoljstva in nevladnih organizacij predstavlja krepitev osnovnih civilizacijskih vrednot; za majhno državo še bolj kot za veliko. V SMC se zavzemamo, da vsaj na teh dveh poljih v hiši parlamentarne tektonike premostimo sotesko ideoloških razlikovanj. Obe področji imata namreč večplastne pozitivne učinke na družbo in tega se ne da zanikati. To smo potrdili tako v Strategiji razvoja nevladnih organizacij in prostovoljstva do leta 2023, v zakonih o prostovoljstvu in nevladnih organizacijah. Na nas je torej danes, da se karseda poenotimo glede ene same alineje, ki za STA pomeni le razširitev opravljanja javne službe – poročanja v angleškem jeziku tudi o temah prostovoljstva in nevladnih organizacij. Dejansko to pomeni pridobitev učinkovitega orodja, s katerim bi Slovenija utrdila svoj položaj v mednarodni skupnosti. Zato bomo v Poslanski skupini SMC predlog zakona tudi tokrat podprli, z upanjem na hiter in srečen konec nadaljevanke. Hvala.
Hvala lepa. Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! S Slovensko tiskovno agencijo se na tak ali drugačen način ukvarjamo že od začetka tega mandata, odkar so se začeli ostri in hudi napadi na ta v bistvu javni servis. Že oktobra lani smo vložili Predlog Zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, po katerem bi se preprosto poročanje o prostovoljstvu in nevladnih organizacijah v angleškem jeziku vključilo kot del javne službe, predpisane Slovenski tiskovni agenciji; in to je bil za to vlado že blazno velik problem. STA je obvezana poročati o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah v slovenskem jeziku, ta novela zakona pa bi ta del javne službe razširila na prevod oziroma poročanje v angleškem jeziku, torej bi zagotovila obveščenost tudi širši mednarodni javnosti in tudi tuji javnosti v Republiki Sloveniji. Ta okoliščina je še zlasti pomembna v sedanjih razmerah razrahljane demokratične strukture in hudih v Evropi in v tujini odmevnih ter razvpitih vladnih pritiskov na medije, novinarje, civilno družbo, nevladni sektor, ki se mu zanika zgodovinski prispevek in razvojni potencial na aktivno državljanstvo in svobodo izražanja. In verjetno v tem grmu tiči zajec, zakaj ta vlada tako zelo nasprotuje poročanju STA tudi v angleškem jeziku. STA vrši pomembno poslanstvo na področju uresničevanja ustavno zagotovljene pravice javnosti do obveščenosti. V Levici menimo, da je treba zagotoviti obveščenost širše mednarodne javnosti in tuje javnosti v Republiki Sloveniji o dogajanju v nevladnem sektorju in civilni družbi v Sloveniji, kajti nevladne organizacije vršijo pomembno in vitalno vlogo, izvajajo vrsto dejavnosti, ki so v javnem interesu in v javno dobro, razvejano in raznoliko področje občedružbenokoristnega delovanja prostovoljskih združenj, od gasilcev, kulturnih, športnih, mladinskih, izobraževalnih, okoljskih, manjšinskih in drugih interesnih povezav, na katere bi pravzaprav morali biti ponosni. In ne pozabimo, da so društva in prostovoljske organizacije ves čas aktivno in predano vključene tudi v odpravljanje in blažitev posledic epidemije covida-19 na najbolj kritičnih in prizadetih segmentih družbe, zlasti socialne skrbi za revne in ogrožene, za brezdomce, marginalizirane skupine, manjšine, pri zaščiti in reševanju ter podobno. Zaradi naraščajočih trenj, ki se v Sloveniji razraščajo zaradi skrajno negativnega odnosa in ostrih napadov vlade na nevladne organizacije, ki so v vsej veličini prišle do izraza ravno v času sprejemanja vladnih zakonov za obravnavanje epidemije novega koronavirusa, v Levici ocenjujemo, da je v najširšem družbenem interesu, da STA poroča o delovanju in prizadevanjih prostovoljnih in drugih nevladnih organizacij tudi za mednarodni prostor. Prostovoljsko delo ni le humanitarna dejavnost, ampak zagotavlja storitve in dejavnosti, za katere bi praviloma morala skrbeti država, pa ne skrbi. Združuje posameznike, ki darujejo svoj lastni čas, znanje in energijo, da nesebično pomagajo drugim. Lahko gre tudi za aktiven vstop v javno življenje preko izrekanja o družbeno relevantnih vprašanjih, odpiranje civilnega dialoga in aktivne državljanske pobude. Tudi to je za to vlado verjetno problematično. Nevladne organizacije pripomorejo k ozaveščanju splošne javnosti o raznovrstni problematiki in rešitvah, ustvarjajo motivacijsko okolje, mobilizirajo ljudi k aktivnemu vključevanju, razvoju civilnega dialoga, pripomorejo k vrednotam solidarnosti in kulturi spoštovanja. So neke vrste lakmusov papir uresničevanja demokratičnih načel, vrednot, enakopravnosti in humanizma oziroma odraz stopnje demokracije v družbi. In tudi to je za vlado problem. Skratka, organizirana civilna družba je koristna, razvojna in neobhodna za vsako demokratično družbo, zato mora pozitivno sporočilo o njenem delovanju seči tudi izven meja. V Levici trdimo, da je v širšem družbenem interesu, da STA poroča o delovanju nevladnih organizacij tudi za mednarodni prostor, zato Poslanska skupina Levica spremembo Zakona o Slovenski tiskovni agenciji znova podpira. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala za besedo. Stališče za današnje spremembe Zakona o Slovenski tiskovni agenciji smo v Novi Sloveniji – krščanski demokratih predstavili že trikrat in še vedno stališča nismo spremenili. S spremembo Zakona o Slovenski tiskovni agenciji stranke opozicije želijo, da se področje javne službe širi na področje poročanja v angleščini o dogodkih nevladnih organizacij. To se praktično že izvaja, po drugi strani pa po našem mnenju poročanje o nevladnih organizacijah v angleščini ne spada med aktivnosti, za katere bi morala skrbeti država preko STA. Nevladne organizacije, ki želijo imeti svoja sporočila v angleškem jeziku, lahko za to poskrbijo same in se tako predstavijo mednarodni javnosti. Nekatere nevladne organizacije že na razpisih dobijo dodatna sredstva za prevajanje, za oblikovanje spletnih strani in poročanje v angleščini. S podporo temu predlogu bi se iz državnega proračuna enake aktivnosti financirale dvakrat. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih zato predlogu nasprotujemo, saj smo mnenja, da je v skladu z načelom subsidiarnosti ustrezneje, da za ta del poročanja skrbijo nevladne organizacije same. Nekatere namreč prejmejo sredstva, ki jih lahko prerazporedijo tako, da same urejajo svoje angleške različice spletnih strani in tako poskrbijo za obveščenost mednarodne javnosti o njihovih dejavnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani! Preteklo leto se bo zapisalo v nov niz zgodovinskih dogodkov, ko je aktualna vlada Janeza Janše invazivno posegala v medijsko avtonomijo in omajala svobodo tiska. Nasprotovanje spremembam in dopolnitvam zakonov, ki so dobri, v skladu z Ustavo in v interesu Slovenije, je le nadaljevanje vojne z mediji, katero ustvarja predsednik Vlade. Danes ponovno obravnavamo Predlog zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji, katerega smo zboru predložile vse opozicijske poslanske skupine. Namen predloga zakona je zagotoviti obveščenost mednarodne javnosti o dogajanju v nevladnem sektorju v Sloveniji. Spreminja se en člen, in sicer da je STA obvezana poročati o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah ne le v slovenskem jeziku, temveč tudi mednarodni javnosti. Enaka vsebina predloga zakona na matičnem delovnem telesu oktobra prejšnjega leta ni bila sprejeta in postopek obravnave se je zaključil. Glede na spremembo zakona, ki bi zagotovila obveščenost mednarodne javnosti o dogajanju v nevladnem sektorju v Sloveniji, smo v opoziciji in tudi nekateri predstavniki koalicije mnenja, da mora predlog zakona za majhno korekturo in pomembno spremembo vendarle stopiti v veljavo. Vlada po besedah ministra Vaska Simonitija predlog zakona o STA pričakovano ne podpira, saj je v postopku vladni predlog, ki naj bi vključeval predlagano vsebinsko dopolnitev javne službe tudi za področje nevladnih in prostovoljskih organizacij. Vladni predlog se resda dotika omenjenega področja, vendar z bistveno razliko, novice v angleškem jeziku ne bi bile več del javnega servisa, ampak bi bila njihova objava v angleškem jeziku v celoti tržna dejavnost. Kot sem že nekajkrat povedal, so aktualni vladi neprofitne organizacije trn v peti. Naj spomnim samo na primer, ko je vlada v sedmi protikoronski zakon podtaknila predlog ukinitve sklada za nevladne organizacije. Ne le uničiti neprofitne organizacije, vlada ima plan STA podrediti promocijskemu glasilu SDS – Nacionalni tiskovni agenciji (NTA), ki je zasebni projekt člana SDS. Ne gre torej za izpolnjevanje pogodbenih obveznosti, ki jih je STA sicer izpolnila. Gre za iskanje načina, kako uničiti neodvisne medijske krajine s ciljem orbanizacije Slovenije. V SAB menimo, da so nevladne in prostovoljske organizacije eden od ključnih gradnikov civilne družbe ter prispevajo k uresničevanju načel pluralnosti in demokracije v družbi. Ne le da podpiramo omenjeni predlog, menimo celo, da bi STA pri ustvarjanju, pripravljanju, arhiviranju in posredovanju povzetkov novic svoja vsebinska področja razširila. Ne bomo dopustili, da nam aktualna vlada s finančnim osiromašenjem in obračunavanjem z javnim servisom STA zapre okno v svet. Hvala.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Danes praktično že četrtič obravnavamo predlog, da bi STA poleg tem, o katerih že poroča v angleščini, dodatno v angleščini poročala tudi o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. Na začetku bi se ustavil pri dejstvu, kako pomembno je, da imamo tiskovno agencijo, ki objektivno skrbi za obveščanje slovenske javnosti o vseh aktualnih temah. To izpostavljam, saj smo v preteklih dneh veliko brali o prekinitvi financiranja Slovenske tiskovne agencije s strani družbenika, ki v imenu Republike Slovenije izvaja pravice. Sporočilo, poslano s strani Ukoma 24. 2. 2021, je bilo brez dvoma presenečenje. V njem lahko preberemo, da je Ukom 27. 1. 2021 izpolnil vse obveznosti do Slovenske tiskovne agencije v skladu s pogodbo za opravljanje javne službe. Z zadnjim plačilom se je kakršnokoli pogodbeno razmerje med Ukomom in STA končalo. S tem razlogom je Ukom kot predstavnik ustanovitelja zavrnil plačilo januarskega zahtevka Slovenske tiskovne agencije za opravljeno javno službo. Da se sedaj vrnem nazaj k temi, ki jo danes obravnavamo. Mnenja glede poročanja o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah v angleščini so v Poslanski skupini Desus različna. Če nekateri poslanci nimajo težave z dodajanjem novih nalog STA, pa drugi izpostavljajo tudi dejstvo, da bi razširitev nalog lahko povzročala neenakopravno obravnavo nevladnih organizacij in prostovoljnih dejavnosti. Vsi pa se strinjamo, da je najpomembnejša naloga STA, da o aktualnih temah najprej obvešča slovensko javnost, in to v slovenskem jeziku, dodatno pa ima v sklopu zakonskih obveznosti že nalogo poročanja v angleškem jeziku, kjer sta navedeni tudi kronika in druge vsebine, kamor pa lahko že sedaj spadajo novice o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. V Poslanski skupini Desus bomo zato tudi tokrat glasovali po svoji vesti. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je še zadnje stališče, ki ga bo predstavil Dušan Šiško, in sicer stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
STA bi morala biti piar države, ne pa politikantski protidržavni element. Novela zakona je slaba, saj gre le za parcialno rešitev. Predlagatelji želijo, da se v zakonu izrecno zapiše, da je Slovenska tiskovna agencija dolžna poročati v slovenskem jeziku o prostovoljskem delu in nevladnih organizacijah. Ta zadeva obstoji že sedaj, ko je določeno, da je Slovenska tiskovna agencija zavezana v angleškem jeziku poročati tudi o drugih vsebinah. Ker želijo predlagatelji urediti vsebino, ki je že urejena, smatramo takšno spremembo le za odvračanje pozornosti od realnih problemov oziroma iskanje pozornosti za STA. Slovenska tiskovna agencija ni velik proračunski porabnik, prav tako ne zaposluje velikega števila kadrov. Prav iz teh razlogov bi bila na mestu sprememba, in sicer v smeri, da bi se to agencijo razbremenilo dela, ne pa da se ji nalaga nove izrecne obveznosti, kot to želijo predlagatelji. Javna služba, katero se zavzema opravljati, bi se morala osredotočiti na teme, ki so pomembne za slovenske državljane, in poročati le v slovenskem jeziku. Že ime pove, da gre za slovensko agencijo, zato naj bo osnovni jezik delovanja te agencije le slovenščina. Sploh pa je treba poudariti, da so v Evropski uniji vsi jeziki enakopravni. Tudi poročanje o delu nevladnih organizacij se nam ne zdi smiselno, kajti gre za marsikatero organizacijo, ki je nepotrebna, jih je namreč 28 tisoč, predvsem na okoljskem področju in raznoraznih protestnikih, za katerimi stojijo določene organizacije. Če se bo o tem poročalo, je vprašanje, kaj bomo s tem sporočili svetu. Običajno gre ustanoviteljem teh organizacij za lastno samopromocijo v medijih in za lastne, velikokrat finančne interese. Ko s pomočjo zakona dosežejo ta dva cilja, obmolknejo. Teh primerov je bilo že kar nekaj, prav pa je, da se poroča na primer o gasilcih. Gre za teme, ki so medijsko premalo izpostavljene in se o njih govori le takrat, ko te ljudi potrebujemo. Prav izbor, o katerih temah se bo poročalo, je velikokrat zelo sporen in uredniško zelo politično obarvan. V medijskem prostoru naj bo poročanje objektivno, pošteno in novinarji naj bodo zavezani k raziskovalnemu načinu dela. Prevelikokrat vidimo, da se določene subjekte iz poročanja enostavno izpusti iz takšne ali drugačne uredniške politike. Skratka, ob vseh problemih, ki jih trenutno imamo v svoji državi, ne vidimo prav nobene potreba, da bi morala biti STA izrecno zavezana k poročanju o delu nevladnih organizacij v angleškem jeziku. Poskrbi naj se, da se bo objektivno poročalo o dogodkih v tujini in o dogodkih v naši državi, in to v slovenskem jeziku. Tisti interesenti, ki jih zanima novica v tujem jeziku, naj sami poskrbijo za ustrezen prevod. Prednosti naj bo deležen predvsem lep in bogat slovenski jezik. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K predlogu zakona v tretji obravnavi sta bila sicer vložena amandmaja Poslanske skupine Levica, in sicer k naslovu Prehodna in končna določba in za novi 1.a člen. Ker pa sta bila amandmaja vložena v nasprotju s tretjim odstavkom 140. člena Poslovnika, o njiju ne bomo niti razpravljali niti glasovali. Drugi amandmaji k predlogu zakona niso bili vloženi. O predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH STANOVANJSKEGA ZAKONA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 12 poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za okolje in prostor Robertu Rožacu. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci ter ostali udeleženci današnje seje! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona, ki ga danes obravnavamo, smo na Ministrstvu za okolje in prostor pripravili kot odgovor na otežen dostop do primernih stanovanj, s katerim se soočamo v Sloveniji. S predlagano novelo želimo ustaviti trend krčenja fonda javnih najemnih stanovanj ter vzpostaviti vzdržne pogoje za poslovanje stanovanjskih skladov. Novela vsebuje samo nujne spremembe zakona, ki bodo v relativno kratkem času dale pozitivne učinke in ne bodo zahtevale dodatnih administrativnih bremen. Zavedamo se, da bodo predlaganim rešitvam morali slediti še nadaljnji koraki k sistemski prenovi stanovanjske zakonodaje. Potrebna bodo poglobljena usklajevanja z vsemi deležniki stanovanjske politike, saj je širok konsenz nujen za uspešno implementacijo sprememb. Vendar pa razmere na področju zagotavljanja javnih najemnih stanovanj terjajo nekatere takojšnje ukrepe. Občine in stanovanjski skladi s prenizko najemnino ne morejo več zagotavljati enostavne, sploh pa ne razširjene reprodukcije stanovanjskega fonda. Čakalne dobe na stanovanja se posledično podaljšujejo, število upravičencev do neprofitnih stanovanj, ki do le-tega ne morejo, pa se povečuje. Glavna sprememba predstavlja uskladitev višine neprofitne najemnine. Vrednost točke za določitev vrednosti stanovanja, s pomočjo katere se izračunava neprofitna najemnina, je bila v višini 2,63 evra uveljavljena 1. januarja 2007 in se 14 let ni spreminjala, kar je temeljni razlog za krčenje fonda javnih najemnih stanovanj. Da bi stanovanjska točka odražala realno vrednost, njeno vrednost z novelo usklajujemo za nazaj ter zagotavljamo letno revalorizacijo njene vrednosti za v prihodnje. Predlagamo, da se vrednost točke v obdobju treh let postopno poviša iz sedanjih 2,63 evra na 3,5 evra. Na to je predvidena vsako leto uskladitev vrednosti točke z letno rastjo cen življenjskih potrebščin. Ob tem uvajamo tudi spremembe sistema subvencioniranja najemnine, s katerim bomo zagotovili, da uskladitev višine neprofitne najemnine ne bo prizadela socialno ogroženih najemnikov neprofitnih stanovanj. Dviguje se maksimalni delež najemnine, ki ga krije subvencija, posebna olajšava za enočlanska gospodinjstva ter korekcija pri izračunu neprofitne najemnine za invalide, ki so trajno vezani na uporabo invalidskega vozička. Da bi spodbudili investicije v gradnjo oziroma pridobivanje novih javnih najemnih stanovanj, predlagamo višje dopustno zadolževanje stanovanjskih skladov; tako državnim kot občinskim skladom omogočamo zadolževanje do 50 % namenskega premoženja. Hkrati želimo državnemu stanovanjskemu skladu omogočiti predkupno pravico pri prodaji zazidljivih občinskih zemljišč, namenjenih večstanovanjski gradnji. Posebej bi izpostavil vzpostavitev javne najemniške službe, ki bo namenjena aktivaciji obstoječega, a nezasedenega stanovanjskega fonda. Imela bo vlogo posrednika, upravitelja in vzdrževalca najemnih stanovanj. Lastnike bo razbremenila vseh poslov in tveganj, vezanih z oddajo stanovanj, dolgoročno pa jim bo zagotavljanja prejemanje rednih dohodkov. Pridobljena stanovanja bodo nato oddana upravičencem v podnajem po neprofitni najemnini. Nekaj ključnih sprememb uvajamo tudi na področju upravljanja z večstanovanjskimi stavbami. Uvedeni bodo obvezni ločeni fiduciarni računi za rezervni sklad vsake večstanovanjske stavbe posebej, kar bo doprineslo k varnejšemu in bolj transparentnemu vodenju sredstev rezervnih skladov. Prav tako so predvidene rešitve, ki bodo povečale možnosti nadzora etažnih lastnikov na delovanje upravnika in v primeru kršitev tudi ukrepanja stanovanjske inšpekcije, s čimer v prvi vrsti zagotavljamo nadzor upravnikovega ravnanja in razpolaganja s sredstvi rezervnega sklada, ki so premoženje etažnih lastnikov. Ob zagotovljenem pravnem varstvu preglasovanih lastnikov zvišujemo tudi potrebna soglasja za izvedbo poslov v večstanovanjskih stavbah. Tako bomo olajšali pot do vzdrževalnih in rekonstrukcijskih del, energetskih prenov ter odprave arhitektonskih ovir. Večstanovanjske stavbe, ki so večinoma starejše od 30 let, te posege vsekakor potrebujejo, da bi svojim prebivalcem lahko zagotavljale primeren standard bivanja, vendar je bilo zadostna soglasja zaradi razdrobljenega lastništva do sedaj težko pridobiti. Kot vidite, gre za zakon, ki resnično naslavlja najbolj pereča področja stanovanjske politike v Sloveniji, zato bi ga bilo po mnenju ministrstva treba sprejeti ter čim hitreje uveljaviti. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Aljaž Kovačič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Državni sekretar, kolegice in kolegi! Rešitve v predmetnem Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona so v svoji vsebini sorodne rešitvam v predlogu novele Stanovanjskega zakona, ki je bil pripravljen v vladi Marjana Šarca. Tako tudi ta predlagana novela naslavlja področje stanovanjske politike, ki jo lahko v grobem razdelimo med tri med seboj povezane sklope: razmerja med etažnimi lastniki večstanovanjskih stavb, razmerja med etažnimi lastniki in upravniki večstanovanjskih stavb ter krepitev fonda javnih najemniških stanovanj. Na področju lastninskopravnih razmerij etažnih lastnikov v večstanovanjskih stavbah predlagana novela znižuje odstotek potrebnih soglasij etažnih lastnikov v posamezni večstanovanjski stavbi za izboljšave ali posege v skupne dele stavbe, ki jih Gradbeni zakon uvršča med posege, za katere je treba pridobiti gradbeno dovoljenje. Predlagana rešitev temelji na izvajanju zakona v vsakodnevni praksi, v sklopu katere je bilo ugotovljeno, da zakonsko določeni odstotek soglasij etažnih lastnikov za posege v skupne dele stavbe pogostokrat ni dosegljiv. Z uveljavitvijo predlagane rešitve bodo na posamezni večstanovanjski stavbi izvedene investicije, ki bodo dvignile kakovost bivanja etažnih lastnikov ali uporabnika stanovanj, ter investicije, ki sledijo smernicam o energetski učinkovitosti in potresni varnosti. Vplivale pa bodo tudi na tržno vrednost posamezne stanovanjske enote. Izvedbo tovrstnih investicij pa lahko ogrozi pogoj, da je soglasje vseh etažnih lastnikov potrebno tudi za najem in odplačevanje posojila v breme rezervnega sklada. V Listi Marjana Šarca menimo, da bi bilo smotrno zmanjšati zahtevan obseg potrebnih soglasij, kot je to predlagano za izvedbo posegov in investicij, za katere je treba pridobiti gradbeno dovoljenje. S tem ukrepom bi posameznim stanovanjskim skupnostim omogočili pridobitev finančnih sredstev za realizacijo tistih investicij, ki presegajo finančne zmožnosti rezervnih skladov posamezne stanovanjske skupnosti. V predlagani noveli so naslovljene pomanjkljivosti veljavnega Stanovanjskega zakona, ki se odražajo v odnosu med etažnimi lastniki in upravljavci večstanovanjskih stavb. Z uvedbo ločenih fiduciarnih računov za posamezno stanovanjsko stavbo, kjer se zbirajo sredstva rezervnih skladov, z eksplicitno navedbo, da upravnik s sredstvi rezervnega sklada lahko razpolaga zgolj ob pristojnosti pooblaščenega etažnega lastnika posamezne večstanovanjske stavbe. S širitvijo pooblastil pristojnih stanovanjskih inšpektorjev se krepi pravni položaj in interes etažnih lastnikov ter omejuje ali v celoti prepreči možnost zlorabe ali odtujitev sredstev rezervnega sklada posamezne stanovanjske skupnosti s strani pogodbenih upravnikov stanovanjske stavbe. Spremembe na področju varstva interesov etažnih lastnikov so nujne in so odraz skrajnih primerov iz vsakdanje prakse, katerih posledica je bilo finančno oškodovanje etažnih lastnikov kot plačnikov v rezervne sklade stanovanjskih skupnosti. Cilj predloga Stanovanjskega zakona, ki je bil pripravljen v vladi Marjana Šarca, je krepitev fonda javnih najemnih stanovanj in realizacija Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025. V ta namen so bili sprejeti ukrepi, s katerimi bi spodbudili lastnike nenaseljenih stanovanj, da bi slednje plasirali na nepremičninski trg, ter ukrepe, ki bi vzpostavili ustrezno finančno osnovo za gradnjo javnih najemnih stanovanj na državni in lokalni ravni. Predlagana novela zasleduje iste cilje, ukrepi za vzpostavitev ustrezne finančne osnove za gradnjo javnih najemnih stanovanj na državni in lokalni ravni pa se nekoliko razlikujejo. Odmik od predlaganih ukrepov novega Stanovanjskega zakona iz časa vlade Marjana Šarca je ohranitev instituta neprofitne najemnine. Namesto uvedbe stroškovne najemnine, ki je bila v času predloga Stanovanjskega zakona prepoznana kot sistemska rešitev, predlog novele ohranja neprofitno najemnino, zvišuje pa vrednostne točke za izračunavanje te najemnine. Posledično se bodo neprofitne najemnine dvignile, dvignila pa se bo tudi višina subvencij za socialno ogrožene. Predlagatelji novele Stanovanjskega zakona so v prejšnjem mandatu ocenili, da ohranitev neprofitne stroškovne najemnine predstavlja nesistemsko rešitev, ki ne nalaga obveznega upoštevanja vrednosti zemljišč, ki v Republiki Sloveniji močno variirajo. V predlogu novele je tako določeno, da se bo lokacijski faktor upošteval pri obračunavanju subvencije najemnine. Nadalje. Predlagana novela ohranja možnost višjega zadolževanja Stanovanjskega sklada Republike Slovenije in občinskih stanovanjskih skladov. Iz besedila pa ni razvidna možnost, da bi Stanovanjski sklad Republike Slovenije nudil poroštva za kredite posameznikov, mladih družin, ki prvi rešujejo stanovanjsko vprašanje in jim oblika zaposlitve ali mesečni dohodek tega ne omogoča. Med ukrepi, s katerimi bi spodbudili lastnike nenaseljenih stanovanj, da slednje plasirajo na nepremičninski trg, predlog novele ohranja vzpostavitev javne najemniške službe, ki bi v imenu in na račun lastnikov stanovanja upravljala, jih vzdrževala in tudi oddajala. Med ukrepi, s katerimi bi povečali število novogradenj javnih najemnih stanovanj, pa predlagana novela ne predvideva ustanavljanja stanovanjskih zadrug. Slednje so v tujini glavne pobudnice neprofitnih stanovanj. Zelo razširjene pa so bile tudi v Sloveniji in nekdanji Jugoslaviji v šestdesetih in sedemdesetih letih 20. stoletja. Ta ukrep strokovna javnost pogreša tudi v luči že izvedenih aktivnosti v okviru projekta izgradnje zadružnih stanovanj na Rakovi Jelši. Tudi v Listi Marjana Šarca menimo, da bi tovrstni ukrep še dodatno prispeval k realizaciji Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025. V Listi Marjana Šarca pozdravljamo prizadevanje in sprejemanje konkretnih ukrepov, ki so usmerjeni v reševanje stanovanjske problematike. V tovrstnih debatah smo in bomo vedno nastopali kot konstruktiven sogovornik. Poudarjamo pa, da ustrezna stanovanjska politika predstavlja zgolj kamenček v mozaiku širšega konsenza med predstavniki vseh družbenih skupin – mladih, starejših, socialno ogroženih. Interesi družbenih skupin so namreč med seboj zelo prepleteni. Mladim in socialno ogroženim z ustrezno stanovanjsko preskrbo soustvarjamo pogoje za oblikovanje samostojnega življenja ter jim omogočimo vstop med aktivne predstavnike družbe, kar posledično vpliva na krepitev medgeneracijskih odnosov, ki so osnova za oblikovanje medgeneracijske solidarnosti. S tem pa tudi ustvarjamo pogoje za kvalitetno in aktivno staranje, s katerimi se krepijo zmožnosti za dostojno življenje, predvsem pa se starejšim omogoča, da krepijo svoj položaj kot polnopravni člani naše družbe. Hvala.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani! Stanovanjski zakon je bil sprejet leta 2003 in se od takrat ni bistveno spreminjal. Bil je deležen manjših sprememb in dopolnil, a celovite prenove žal ni dočakal. Stanovanjska problematika v Sloveniji je pereča, stanovanjskih politik in težav pa se je treba lotiti celovito ter sistemsko. V času prejšnje vlade je v javno obravnavo šel nov celovit Stanovanjski zakon, ki pa zaradi prekinitve mandata žal ni dočakal svoje zakonodajne poti. Čeprav so na Ministrstvu za okolje in prostor imeli spisan zakon, ki je stanovanjsko problematiko naslavljal celovito in sistemsko, so se raje odločili, da k celoviti prenovi zakonodaje ne pristopijo in v zakon vnesejo le nekatere rešitve, ki so po njihovem mnenju nujno potrebne. Rešitve, ki jih zakon črpa iz prejšnjega predloga, naslavljajo področja upravljanja, lastninskopravnih razmerij, najemnih razmerij, stanovanjskih najemnin ter subvencije najemnin. Glede na cilje in predlagane rešitve v Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenjujemo, da je zakonski predlog pomanjkljiv in ne naslavlja nekaterih pomembnih vprašanj. Do nekaterih predlaganih rešitev ostajamo zadržani, nekatere izmed njih pa so za nas popolnoma nesprejemljive. Seveda bo zakon, če bo dobil dovolj podpore v prvem branju, mogoče s predlaganimi amandmaji spremeniti ali dopolniti, a to ni tisto, česar si želimo in kar pričakujemo. Probleme stanovanjskih politik moramo reševati celovito in sistemsko. Predolgo čakamo na spremembe, ki so nujno potrebne; in ko že imamo priložnost, da bi se tega lotili celovito, vlada oziroma resorno ministrstvo tega ne naredi. Kot rečeno, v Poslanski skupini Socialnih demokratov do predlaganih rešitev ostajamo skeptični. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil Gregor Perič.
Podpredsednik, hvala lepa. Spoštovani kolegice in kolegi, državni sekretar! Že leta je področje stanovanjske politike v Sloveniji močno zapostavljeno. Prišli smo celo tako daleč, da tisti, ki menijo, da stanovanjske politike nimamo, sploh niso tako zelo v zmoti. Stanovanjska politika se je, sploh v zadnjem obdobju, lahko bi rekli, marsikje sesedla sama vase. Stanovanj primanjkuje, cene so zelo visoke in to najbolj občutijo ravno najbolj ranljive skupine ljudi in tisti, ki prvič rešujejo svoje stanovanjsko vprašanje. Sam cilj zagotovitve več najemnih stanovanj, zlasti tistih javnih, je v koalicijsko pogodbo zapisalo kar nekaj vlad, predvsem levih. Tudi aktualna vlada ni izjema v tem smislu, zato nas v SMC resnično veseli, da je danes pred nami novela Stanovanjskega zakona, s katero bomo dejansko naredili pomemben korak naprej na področju stanovanjske politike. Predlog zakona vsebuje nekatere rešitve, na katere smo nestrpno čakali in predstavljajo prvi premik k temu, da bodo mladi in mlade družine svoje stanovanjsko vprašanje rešili lažje. Ne glede na to pa moramo biti odkriti. Pred seboj imamo novelo Stanovanjskega zakona, celovita prenova Stanovanjskega zakona, ki pa je nastajala v času ministrovanja SMC in ministra Zajca, pa še vedno čaka na Ministrstvu za okolje in prostor. V SMC vseeno zelo pozdravljamo dobre rešitve, ki so vključene tudi v tem predlogu zakona. To je zvišanje neprofitne najemnine z revalorizacijo točke, višje zadolževanje stanovanjskih skladov in ustanovitev javne najemniške službe. Po našem mnenju bodo ti ukrepi zagotovo pripomogli k temu, da se fond najemniških stanovanj poveča, poleg tega pa predlog zakona predvideva tudi pozitivne spremembe na področju upravljanja večstanovanjskih stavb ter na področju lastninskopravnih razmerij. Med drugim predvideva tudi zelo dobrodošle in dolgo pričakovane spremembe na področju zahtevanega deleža soglasij etažnih lastnikov pri določenih posegih v večstanovanjskih stavbah ter obvezne fiduciarne račune za rezervni sklad večstanovanjskih stavb. Kot že izpostavljeno, v SMC predlagane spremembe podpiramo, bi si pa tudi želeli, da bi predlog zakona področje najemniških razmerij in upravljanja večstanovanjskih stavb naslovil še bolj celovito. Zato tudi na tem mestu prijazen apel aktualnemu ministru, da vsi skupaj čimprej pristopimo k celoviti prenovi Stanovanjskega zakona. V luči energetske učinkovitosti in učinkovitega prehoda na obnovljive vire energije si v SMC želimo, da se v nadaljevanju bodisi zakonodajnega postopka bodisi v okviru novega Stanovanjskega zakona poišče tudi rešitev glede soglasij o ustanovitvi stvarnopravnih pravic na skupnih delih v korist določenih etažnih lastnikov za namen postavitve oziroma vgradnje novih naprav ali opreme, torej v primeru sončne elektrarne ali pa na primer toplotne črpalke. Poleg tega si želimo tudi, da pristojno ministrstvo v sodelovanju z Ministrstvom za finance pripravi osnutek rešitve glede jamstvene sheme, s čimer bi zlasti mladim in mladim družinam omogočili še lažje reševanje stanovanjskega vprašanja. V SMC menimo, da je predlog zakona absolutno primeren za nadaljnjo obravnavo in ga v celoti tudi podpiramo. Navsezadnje smo se kot koalicijski partnerji zavezali prenoviti stanovanjsko politiko, povečati fond najemnih stanovanj s poudarkom na mladih in mladih družinah in vzpostaviti sistemski vir za gradnjo stanovanj ter dvig namenskih proračunskih sredstev. Prepričani smo, da bomo s tem, ko bomo sprejeli spremembe Stanovanjskega zakona, pomembno prispevali k temu in naredili pomemben napredek na področju, ki je bilo žal dolga leta postavljeno na stranski tir. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa in lep pozdrav! Jaz bom začel z malo širšim uvodom. Leta 1990 je bilo v Sloveniji 30 % vseh stanovanj javnih najemniških. Potem pa se je s privatizacijo po hitrem postopku, s tako imenovanim Jazbinškovim zakonom delež javnih najemnih stanovanj v Sloveniji v samo 10 letih znižal na bore 3 %. Slovenija je trenutno evropska država, mislim, da smo celo na prvem mestu v Evropski uniji po tem, kako malo javnih najemnih stanovanj imamo. Če boste šli malo severno od nas, v Avstrijo ali v Nemčijo, boste videli, da tam odstotek javnih najemnih stanovanj presega tistega, ki smo ga mi imeli leta 1990, torej 30 %. In tukaj je nastal izvor problema. Če je bilo stanovanje v jugoslovanskem socializmu dojeto kot nekakšna pravica do strehe nad glavo, tudi slovenska ustava konec koncev stanovanje obravnava kot pravico, sta ga privatizacija in kapitalizem spremenila v blago. Se pravi, da iz neke socialne pravice je bilo stanovanje spremenjeno v popolnoma tržno blago, v katero lahko posega samo trg in ki se lahko menjuje samo na trgu, in sicer ne na podlagi potreb, ampak na podlagi sposobnosti plačila. In tako smo počasi prišli v današnje stanje, kjer – če pogledate okrog sebe, sploh po večjih mestih po Sloveniji – cene stanovanj letijo v nebo. V Ljubljani in po Obali boste pa tudi našli kakšne kleti, ki se oddajajo za polovico minimalne plače in več. Najbolj očitna posledica privatizacije javnega stanovanjskega fonda je kronično pomanjkanje javnih najemnih stanovanj, ki so pogoj za to, da lahko država na kakršenkoli način regulira cene najemnin in preko tega tudi cene stanovanj. Namreč, cene najemnin in cene stanovanj je treba brati skupaj. Če so najemnine visoke, so temu ustrezno pač visoke tudi cene stanovanj, ker – kot najbrž veste – ogromno ljudi danes po Sloveniji stanovanja kupuje kot investicijo. Dva moja znanca, ki prodajata stanovanje, pravita, da praktično vsak drugi, ki pride, reče – Saj jaz to kupujem kot investicijo, ne kupujem tega stanovanja zase, ampak ga kupujem zato, da ga bom dal v najem. Najdejo se tudi taki, ki pridejo s kakšnim ponavadi tujim kapitalom, ogromno Rusov boste zadnje čase srečali po Ljubljani, ki stanovanja kupujejo kot investicijo v tem čisto pravem smislu, zgolj zaradi špekulacij, da bodo cene nepremičnin v tem mestu ali pa po Sloveniji še naprej rasle. Da danes kupiš za 200 tisoč, čez tri leta bo pa mogoče to vredno več in se v tem smislu to splača narediti. In sedaj, ko produktivnih investicij za ljudi s kapitalom manjka, so stanovanja ponavadi investicija, v katero se kapital v takih časih umika. Tudi iz Nemčije, če boste brali poročila, so poročali, da med popolnim gospodarskim krčem lani so cene nepremičnin praktično po vsej Nemčiji zrasle, ker se je kapital pač umikal v investicije tja. Ključna naloga, ki bi jo morala država Slovenija v takih okoliščina opraviti, je čimprejšnja izgradnja nekega vsaj minimalnega fonda javnih najemnih stanovanj. Raziskave kažejo, da javnih najemnih stanovanj po Sloveniji manjka približno 10 tisoč, od tega 6 tisoč 700 v mestnih občinah, kar 4 tisoč 200 v Mestni občini Ljubljana. In javnih najemnih stanovanj se že več let ne gradi. Na račun tega pa se na drugi strani, kot rečeno, bohoti trg tržnih najemnih stanovanj, kjer najemnine letijo v nebo in s tem cene stanovanj letijo v nebo, kar najbolj na svojih plečih občuti mlajša generacija, ki sedaj na trg dela šele vstopa in ki bi si rada uredila streho nad glavo. Tisti z rednimi zaposlitvami še pridejo do kreditov, ki jih bodo odplačevali 20, 25 let. Tisti v prekarnih zaposlitvah niti do kreditov ne pridejo. Absolutna nujnost je, da država to uredi na način, da začne graditi javna najemna stanovanja ter preko tega prizemlji cene nepremičnin in cene najemnin. Druga posledica te privatizacije v devetdesetih letih je oteženo upravljanje in vzdrževanje večstanovanjskih stavb, ki so danes povsod po Sloveniji lastniško razdrobljene in zato nastaja velik problem pri doseganju soglasij za gradbene posege, energetske obnove ter druga večja vzdrževalna in investicijska dela. In vse to, kar sem sedaj povedal, so dejstva, v luči katerih moramo presojati novelo Stanovanjskega zakona, ki jo obravnavamo danes. Ta tudi po mnenju Levice vsebuje tako dobre rešitve kot nekatere, ki so za nas nesprejemljive in jih bom v naslednjih točkah povzel. V Levici najprej pozdravljamo ureditve, ki jih zakon prinaša na področju lastninskopravnih razmerij, upravljanja večstanovanjskih stavb in s tem povezanimi inšpekcijskimi nadzori. Pozdravljamo tudi zvišanje možnosti zadolževanja javnih stanovanjskih skladov, s tem bodo prišli do dolžniškega kapitala, s katerim bodo lahko javna stanovanja gradili. In to je rešitev, ki smo jo tudi sami že predlagali leta 2017. Pozdravljamo spremembe na področju subvencioniranja neprofitne najemnine, zlasti ponderiranje minimalnega dohodka za izračun subvencije za enočlanska gospodinjstva, in dvig najvišje subvencije neprofitne najemnine iz 80 na 85 % neprofitne najemnine ter dvig subvencije k tržni najemnini. Prav tako se strinjamo s postopnim letnim povečevanjem vrednosti točke za določitev vrednosti neprofitne najemnine z 2,63 evra na 3,5 evra in napoved letnega usklajevanja. To bo sicer dvignilo stagnirajoče neprofitne najemnine, ampak, kot rečeno, sočasno se zvišuje subvencija, tako da to ne bo prizadelo gospodinjstev z najnižjimi prihodki; bo pa na drugi strani skladom omogočilo, da začnejo vsaj približno svoja stanovanja, ki jih imajo v lasti, amortizirati, ker problem je, da neprofitna najemnina ni bila usklajena že praktično 15 let. In če poslušate upravljavce stanovanjskih skladov, vam bodo po celi Sloveniji povedali, da ne samo da nimajo za investicije, njihovi prihodki iz neprofitne najemnine so tako nizki, da nimajo niti denarja, da bi amortizirali tisto, kar si trenutno lastijo. Potem so se zgodili razni bypassi, da so stanovanjski skladi investicijski denar, ki so ga imeli, namesto v neprofitna stanovanja vlagali v gradnjo luksuznih tržnih stanovanj, zato da bi z njihovo prodajo pridobili sredstva za svojo osnovno dejavnost. To je zgodba recimo projekta Novo Brdo v Ljubljani. Na ta način so stanovanjski skladi še prispevali k poslabševanju že tako slabih trendov na nepremičninskem trgu, tako da je bilo nujno, da se to zatečeno stanje sanira. Ima pa zakon tudi nekaj za nas nesprejemljivih rešitev. Prva, ki nam ni jasna, je krajšanje odpovednega roka v primeru zamude plačila najemnine in krajšanje roka za izselitev v tem primeru, ki ga določi sodišče. Tukaj je treba povedati, Slovenija je po mednarodnih kazalcih, našli jih boste najbolje razložene na spletni platformi Global Property Guide, ki države razvršča v kategorije glede tega, kako so njihove zakonodaje prilagojene najemnikom ali najemodajalcem, boste tam videli to sliko. V Evropski uniji ima 15 držav zakonodajo, ki je ugodna za najemnike. To so države, ki imajo najbolje urejeno stanovanjsko politiko – skandinavske države, Nemčija, Avstrija in tako naprej, ponavadi so to tudi države, ki imajo močen javni najemniški fond. Potem obstaja šest držav, ki ima nevtralno politiko, kjer je razmerje moči med najemodajalcem in najemnikom približno izravnano; in šest držav, ki ima zakonodajo za najemnike izrazito neugodno. In Slovenija je seveda med slednjimi, med državami, ki ima za najemnike že tako ali tako neugodno zakonodajo. Če hočete mogoče dokaz ali pa nekako ponazoritev iz življenja, poglejte okoli sebe in vprašajte ljudi, ki jih poznate in najemajo stanovanje, kdo ima sklenjeno pogodbo za dolgoročen najem v tržem stanovanju. Ne v javnem najemnem, ampak v tržnem. Jaz sam sem najemal stanovanja praktično deset let in nikoli nisem imel pogodbe, daljše kot za eno leto. Na eno leto se obnavlja in najemnik ni na noben način zaščiten pred dvigi cen. Ko se pogodba izteče ob koncu leta, se začneš pogajati za novo; in če ne pristaneš na dvig cene, te enostavno najemodajalec zamenja s kom drugim. Jaz poznam kup ljudi, ki so se znašli v zelo prekarnih položajih med koronakrizo in so jim najemodajalci med krizo, čeprav so ti ljudje, stanovalci utrpeli izpad dohodka, zvišali cene najemnin. Ne razumemo v poslanski skupini, zakaj bi se v tem primeru razmerja moči, ki so že zdaj popolnoma v prid najemodajalcem v Sloveniji, še povečevala. Dodatno jim moč daje že samo dejstvo, da najemnih stanovanj na trgu primanjkuje; in ker so redka, se cena povečuje oziroma si lahko dvige cen privoščijo. Tukaj bi bilo treba iti ravno v obratno smer, in sicer siliti najemodajalce, da stanovanje oddajo za dolgoročni najem ali pa vsaj srednjeročni najem in da imajo znotraj te ureditve najemniki pač neko moč, da se lahko pogajajo o pogojih bivanja, o ceni in ostalem; ne pa da se jim pogodbe vsako leto menjajo. Druga sporna rešitev zakona je javni najem stanovanj. Tukaj imamo predvsem vprašanja. Zakon namreč predvideva, da bo Stanovanjski sklad izvajal javni najem stanovanj, pri katerem bo imel vlogo posrednika, upravitelja in vzdrževalca najemnih stanovanj, ki jih bo najel od zasebnikov in lahko oddal za 30 % več, kot znaša neprofitna najemnina. Vprašanje, ki se tukaj pojavlja, je naslednje. Zakaj so ta stanovanja, kjer bo Stanovanjski sklad izvajal javni najem stanovanj, na trgu prazna? Mislim, da je ta rešitev pisana na predpostavki, da so stanovanja prazna zaradi tega, ker so takrat z Jazbinškovim zakonom ljudje, ki so zdaj verjetno že v letih in zanje več ne skrbijo, kakšno stanovanje dobili in je prazno, sami pa nimajo volje ali pa energije, da bi se z njim ukvarjali; in ga bodo zato oddali Stanovanjskemu skladu v javni najem. Stanovanjski sklad jih bo popolnoma razbremenil kakršnikoli obveznosti glede tega stanovanja. Mislim, da je to predpostavka, na kateri je to pisano. Ampak kot sem že prej na začetku rekel, problem je, da v Slovenijo, posebej v Ljubljano, vstopajo investitorji, ki nimajo praznih stanovanj zaradi tega, ker bi bili v letih in nemočni, da bi se z njimi ukvarjali, ampak ki stanovanja eksplicitno kupujejo kot investicijo. V tem smislu nas skrbi, da se bo ta trend še poslabšal. Če nekdo, ki si lahko stanovanje ob pričakovanju, da bodo cene na trgu še naprej rastle, privošči kot neko špekulativno investicijo, bi se mu v bistvu tudi splačalo, da enostavno to stanovanje odda Stanovanjskemu skladu in je razbremenjen kakršnihkoli obveznosti v zvezi s tem. Dobi pa v bistvu državno subvencijo za to svojo špekulativno investicijo. To pa je vprašanje za ministrstvo, pa me zanima, kako bo na to odgovarjalo. Če strnem, v Levici bomo zaradi nekaterih zadržkov glede tega zakona, predvsem zadnjih dveh, ki sem jih povedal, v prvem branju vzdržani, v drugem bomo pa vložili amandmaje, s katerimi bomo poskušali pomanjkljivosti zakona oziroma stvari, ki se nam ne zdijo v redu, popraviti; in bomo našo podporo vezali glede na sprejetje teh amandmajev.
Hvala lepa. Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona v prvi vrsti rešuje najbolj pereče težave na področju večstanovanjskih stavb, neprofitnih najemnin in najemnih stanovanj. Bojim pa se, da spremembe, ki jih na teh področjih prinaša predlog zakona, pomenijo le gašenje požara. Za bolj celovito prenovo Stanovanjskega zakona pa bo prav kmalu potrebna še kakšna razprava. V predlogu zakona se na področju večstanovanjskih stavb znižujejo zahtevana soglasja, zaradi česar bo lažje izvajati razna vzdrževalna dela in obnovitvena dela v večstanovanjskih zgradbah. Po zdajšnji ureditvi je praktično nemogoče dobiti soglasja za gradbena dela na skupnih delih stanovanjske zgradbe, za katere je treba pridobiti gradbeno dovoljenje, saj je treba pridobiti soglasje od vseh etažnih lastnikov, se pravi stoprocentno, medtem ko pa nov predlog zakona znižuje zahtevana soglasja le za več kot 75 % etažnih lastnikov. Seveda pa je treba poudariti, da predlog zakona določa pravno varstvo za preglasovanje etažnega lastnika, ki bo lahko sprejeti sklep izpodbijal v nepravdnem postopku na sodišču. Možnost elektronskega glasovanja etažnih lastnikov o poslih upravljanja večstanovanjske stavbe pa bo vsekakor pripomogla k hitrejšemu dogovarjanju in pridobivanju soglasij. Na področju neprofitnih najemnin predlog zakona zvišuje vrednost točke kot osnove za določitev neprofitne najemnine, in sicer iz trenutne vrednosti 2,63 evra na 3,50 evra, pri čemer je predvideno triletno prehodno obdobje s postopnim dvigom. Po uveljavitvi polne višine stanovanjske točke pa se predvideva letno usklajevanje točke z rastjo cen življenjskih stroškov. Vrednost točke se zaradi odsotnosti pravne podlage ni spreminjala od prevzema evra, torej od leta 2007. Posledično temu je realna vrednost neprofitne najemnine iz leta v leto padala in enostavno ni več pokrivala potrebnih stroškov uporabe stanovanja. Po štirinajstih letih je stanje tako pereče, da stanovanjski skladi in občine prodajajo neprofitna stanovanja, saj ne zmorejo več pokrivati stroškov uporabe stanovanja, hkrati pa tudi ni interesa za gradnjo ali nakup novih najemnih stanovanj. To pa je tudi glavni razlog, da se čakalne dobe za dodelitev neprofitnega stanovanja samo podaljšujejo. Iz priložene tabele je razvidno, da bi se na osnovi višje vrednosti točke neprofitna najemnina za 65 kvadratnih metrov veliko stanovanje s sedanjih 253,50 evra zvišala na 337,35 evra. Predlog zakona pa predvideva tudi zvišanje subvencij za neprofitne najemnine, kar pomeni, da se višina najemnine predvsem za tiste najšibkejše družine ne bi povišala. Glavni cilj predloga zakona pa je reševanje pereče problematike na področju pomanjkanja najemnih stanovanj. V Novi Sloveniji močno upamo, da se bo na račun zvišanja točke neprofitne najemnine in z zmožnostjo višjega zadolževanja stanovanjskih skladov srednjeročno in dolgoročno v Sloveniji zgradilo bistveno več javnih stanovanj. Kratkoročno pa je potrebna čim hitrejša aktivacija obstoječih nezasedenih stanovanj. Mimogrede, obstaja ocena, da je v Ljubljani kar 25 tisoč takšnih stanovanj. V Novi Sloveniji upamo, da se bo lahko s pomočjo javne najemniške službe, za razliko od novogradenj, zagotovilo čim več novih javnih najemniških stanovanj, saj so finančne posledice bistveno manjše od morebitne investicije v gradnjo dodatnih 2 tisoč javnih najemnih stanovanj, kolikor jih bo javna najemniška služba predvidoma zagotavljala od leta 2025. Stanovanjski sklad Republike Slovenije bo lahko za stanovanja, ki jih bo vzel v javni najem, lastniku plačal največ 1,3-kratnik neprofitne najemnine za primerljivo stanovanje. V praksi to pomeni, da bi lastnik z oddajo stanovanja v Ljubljani, velikega 65 kvadratnih metrov, preko javne najemniške službe dobil največ 438 evrov, medtem ko bi ga na trgu lahko oddal za 550 do 900 evrov. V primeru zakona ne gre torej za poseganje na prosti trg stanovanj, ki se že tako ali tako oddajajo, temveč gre predvsem za spodbujanje k oddaji tistih stanovanj, ki bi sicer ostala prazna, ker so lastniki starejši oziroma ljudje, ki se ne želijo ukvarjati z birokracijo, bojijo se problematičnih najemnikov in tako dalje. V Novi Sloveniji mislimo, da bi bilo treba za sprostitev tudi drugih najemnih stanovanj na trg uvesti še druge ukrepe, zlasti na področju davčne politike, predvsem znižanje davčne stopnje za oddajanje stanovanj v najem, saj ta, zahvaljujoč prejšnji vladi, znaša kar 27,5 %. Posledično temu se številna stanovanja oddajajo na črno ali pa se sploh ne oddajajo. Prav tako pa bo za večji interes lastnikov za oddajo stanovanj v najem potrebna tudi večja zaščita lastnikov. Kar nekaj pripomb so na predlog zakona posredovale lokalne skupnosti. V Novi Sloveniji smo prepričani, da predlog zakona občinam ponuja več sredstev za izgradnjo novih najemniških stanovanj predvsem zaradi višjih neprofitnih najemnin in možnosti višjega zadolževanja stanovanjskih skladov. Naj pa poudarim, da je občinam del finančnega bremena na področju stanovanj odvzel tudi Zakon o razbremenitvi občin, v katerem se je celoten strošek subvencioniranja tržnih najemnin z občin prenesel na državni proračun, poleg tega pa so bile občine deležne tudi višjih povprečnin. V programu Nove Slovenije imamo zapisano, da mora biti vsakemu državljanu, zlasti pa družinam z otroki, dosegljiva realna možnost, da si zagotovi vsaj minimalni stanovanjski standard, v lastnem, najetem stanovanju ali stanovanjski hiši. Cenovno dostopna stanovanja morajo biti del obljube o blaginji socialno tržnega gospodarstva. Ker predlog zakona vsaj delno gre v to smer, v Novi Sloveniji smatramo, da je kot tak primeren za nadaljnjo obravnavo, kjer pa ga bomo s svojimi predlogi skušali še izboljšati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Oktobra leta 2003 je začel veljati obstoječi stanovanjski zakon. Zakon, ki je nadomestil tako imenovani Jazbinškov zakon iz leta 1991, uporabljamo še danes in se je v teh letih štirikrat spreminjal in dopolnjeval. Danes obravnavamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona, ki ga je Vlada januarja sprejela in predložila Državnemu zboru. Z novelo zakona se tako ponovno zgolj parcialno posega v določene dele stanovanjske politike. Ključni predlog spremembe zakona je uskladitev neprofitne najemnine, ki se bo prvič po letu 2007, postopno zvišala skupaj za 33 %. Za primerjavo, po novem bo za 45 kvadratnih metrov veliko stanovanje treba plačati 239 evrov najemnine, do sedaj 179. Ob tem se bo subvencija najemnine zvišala na največ 85 % priznane neprofitne najemnine. Doslej je bila ta meja pri 80 %. Hkrati se bodo zvišale tudi subvencije za najem tržnih stanovanj. Eden glavnih razlogov za krčenje fonda javnih najemnih stanovanj je ravno neustrezna višina neprofitne najemnine, zaradi česar skladi niso sposobni ohranjati obstoječega fonda stanovanj, kaj šele investirati v gradnjo novih. Obstoječa neprofitna najemnina ne pokriva stroškov delovanja sklada, prav tako država ne zagotavlja sredstev za pokrivanje in izterjavo neplačanih obveznosti najemnikov, za katere sklad subsidiarno jamči. Prav bi bilo, da država te obveznosti, če jih nalaga, tudi prevzame in zagotovi sredstva. Na ministrstvu ocenjujejo, da je v državi danes praznih 20 do 30 tisoč stanovanj v zasebni lasti, ki se ne nahajajo na najemnem trgu. Točnega podatka ni, saj ne obstaja kataster rabe stanovanj, ki bi v realnem času omogočil državi in lokalnim skupnostim spremljati dogajanja na stanovanjskem najemnem trgu in reagirati na anomalije, v tem smislu na nerazumne cene v realnem času. Del te rešitve bo pomenila vzpostavitev obljubljene javne najemne službe, s katero bi najhitreje aktivirali najem številnih praznih stanovanj, ki so nezasedena. Sklad bo najemal stanovanja na trgu in jih oddajal v nadaljnji najem. Z vlogo posrednika, upravitelja in vzdrževalca najemnih stanovanj bo lastnike stanovanj razbremenil vseh poslov in tveganj, povezanih z oddajo stanovanj. Dodatno spregledano priložnost predstavljajo stanovanja, ki so v relativno v slabem stanju, a bi se jih z zmernimi vlaganji dalo aktivirati. Zakonski predlog jih žal ne naslavlja. Tako bi lahko javna najemna služba prevzela vlogo institucije, ki bi objekt obnovila in spravila v ponovno funkcijo, torej prevzela neke funkcije javno-zasebnega partnerstva, kot ga poznamo v primeru energetskega pogodbeništva in se izvaja na primeru številnih javnih stavb, kot so šole, knjižnice in drugi javni objekti. V Resoluciji o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025 je zapisana ocena, da se skoraj četrtina najemnih stanovanj oddaja nelegalno. Razlogi so različni in izvirajo od velikih in visokih davkov do nepredvidljivosti najemnih razmerji, zato je treba vzpostaviti mehanizme, ki bodo vzpostavili in utrdili zaupanje med najemodajalci in najemniki. Prioriteta SAB so stanovanja za mlade, ki imajo zaradi negotovih oblik zaposlitve in nerazumno visokih najemnin in cen stanovanj oteženo osamosvajanje. Jasen signal s strani vlade glede ukrepov in doseganja ciljev na trgu nepremičnin je zato ključnega pomena, da bodo najemna in tudi lastniška stanovanja postala dostopnejša. V SAB reševanje stanovanjske problematike jemljemo zelo resno, zato obžalujemo, da je vlada namesto celovite prenove stanovanjske zakonodaje sprejela zgolj nekatere, sicer dobrodošle popravke. Vlada je dala med drugim še soglasje k obveznim ločenim fiduciarnim računom za rezervni sklad vsake večstanovanjske stavbe posebej, zmanjšanje števila potrebnih soglasij etažnih lastnikov za izboljšave in za gradbena dela, za katera je potrebno gradbeno dovoljenje in skrajšanje odpovednih rokov najemne pogodbe. Med spremembami so izpostavili tudi predkupno pravico Stanovanjskega sklada Republike Slovenije pri prodaji zazidljivih občinskih zemljišč, namenjenih večstanovanjski gradnji. Kot je zapisano v ustavi, država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. Iz tega izhaja, da bi morala aktivno delovati in posredovati na trgu nepremičnin, ko se na njem pojavijo anomalije. A tega brez možnosti pregleda stanja na trgu v realnem času ni mogoče. Kako si Slovenke in Slovenci razlagamo, da v času krize, ko so ljudem upadli prihodki, varnost zaposlitev pa je postala manj gotova in so številna stanovanja nezasedena, cene nepremičnin rastejo. Zasužnjevanje generacij s tridesetletnimi posojili ni odgovor, na katerega bi lahko bila država in vlada ponosna. Na nivoju države bi zato morali definirati ciljne višine najemnin in s tem tudi posredno cen stanovanjske gradnje in temu prilagoditi ukrepe. Tako bi se neprofitne najemnine nekoliko zvišale, sorazmerno temu tudi subvencije za upravičence, kar je pa bistveno, padle bi tržne najemnine. V SAB zato predlogu ne bomo nasprotovali, pričakujemo pa od vlade, da bo sprejela ukrepe, ki bodo tematiko naslovili celostno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! V Sloveniji se že več kot desetletje soočamo z občutnim primanjkljajem javnih najemnih stanovanj. Ponudba javnih stanovanj enostavno ne sledi povpraševanju, otežen je tudi dostop do primernih stanovanj. Še posebej pereč je ta problem pri mladih, socialno šibkih in drugih ranljivih skupinah. Po razpoložljivih podatkih je na državni ravni zaznana potreba po skoraj 10 tisoč dodatnih javnih najemnih stanovanjih, 600 bivalnih enotah in vsaj 500 oskrbovanih stanovanjih. Delež zasebnih stanovanj je zelo visok, kar povzroča težave pri sprejemanju odločitev, povezanih z vzdrževanjem stanovanjskega fonda. Posledično se stanovanjski fond stara in tako smo prišli v situacijo, ko le-ta ne ustreza energetskim in funkcionalnim standardom sodobne družbe in povečuje življenjske stroške. Temeljni razlog za krčenje fonda javnih najemnih stanovanj je prenizka neprofitna najemnina. Ker se vrednost točke za določene neprofitne najemnine ni realizirala oziroma usklajevala kar 13 let, ta najemnina lastnikom ne omogoča pokrivanja stanovanjskih stroškov. Obstoječe neprofitne najemnine tako lastnikom stanovanj ne omogočajo ohranitve obsega obstoječega fonda javnih najemnih stanovanj, prav tako ni interesa za investicije v gradnjo novih javnih stanovanj. Dogaja se celo, da se javna najemna stanovanja prodajajo in se kupnina porabi za kritje materialnih stroškov delovanja javnih stanovanjskih skladov in občin. Neusklajevanje vrednosti točke ogroža obstoj in delovanje javnih stanovanjskih skladov, zato je nujno ukrepati v smeri, ki bo skladom omogočila gospodarno ravnanje s fondom javnih najemnih stanovanj. Za zagotavljanje uravnotežene ponudbe primernih stanovanj je prav tako pomembno, da se aktivirajo obstoječa, a nenaseljena stanovanja in se tako vsaj delno poveča število uporabnih stanovanj. Statistični podatki kažejo, da število stanovanj v Sloveniji presega število gospodinjstev. V državi je približno 20 % stanovanjskega fonda nenaseljenega, a kljub temu številni lastniki svojih stanovanj ne želijo oddati v najem na trgu tudi zaradi bojazni, da najemnika, ki ne plačuje najemnine in stroškov ali drugače krši najemno pogodbo, ne bodo mogli izseliti iz stanovanja. V Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo rešitev o noveli, da se bo kljub realizaciji vrednosti točke, ki bo posledično pomenila tudi višjo najemnino, skladno s tem zvišala tudi subvencija uporabnikom stanovanja. S to rešitvijo se prav nič ne bo posegalo v socialni položaj najšibkejših, v katere sodijo tudi upokojenci, kar se nam zdi ključno. Dobra rešitev v noveli se nam zdi tudi vzpostavitev tako imenovane javne najemne službe, saj veliko ljudi, predvsem starejših, ravno iz razloga pravne varnosti zdaj stanovanja ne želi dati v najem. Tako bodo imeli najemodajalci s strani stanovanjskega sklada tako pravno varnost kot tudi finančno korist. V načrtu za okrevanje in odpornost je predvidena finančna injekcija v višini 100 milijonov evrov. Tako naj bi v kombinaciji z zakonskimi rešitvami na področju stanovanjske politike v naslednjih desetih letih pridobili okoli 10 tisoč novih javnih najemnih stanovanj, kar v Poslanski skupini DeSUS zelo pozdravljamo. Novela izboljšuje tudi pogoje upravljanja stanovanj, saj le-ta natančno razmejuje naloge upravnikov. Ena izmed dobrih rešitev je, da se znižuje soglasje etažnih lastnikov s 100 % na 75 % za nekatera dela, za ostala vzdrževalna dela pa na 50 %, kar bo omogočilo lažje ter hitrejše iskanje soglasja med posameznimi etažnimi lastniki ter posledično tudi manjšo možnost blokiranja in zavlačevanja nekaterih etažnih lastnikov pri vzdrževalnih delih stanovanjskih zgradb. V Poslanski skupini DeSUS smo mnenja, da je novela pomemben korak k modernizaciji stanovanjske zakonodaje, saj rešuje nekatere najnujnejše težave in jo zato pozdravljamo. Pričakujemo pa, da se bodo v kratkem poiskali tudi odgovori oziroma rešitve za vprašanja, ki jih ta novela ni zajela, so jih pa izpostavila različna združenja, ki se ukvarjajo s stanovanjsko problematiko in politiko. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite, imate besedo.
Predsedujoči, se opravičujem, ampak enkrat ste omenili, da mora nekdo še prej razkužiti tukaj, tako da sem malo zamudil. Hvala. Pred seboj imamo novelo zakona, s katero se posega v marsikatero področje. Z njo se posega ureditev pogodbenega prava stanovanjske problematike, problematike urejanja odnosov med etažnimi lastniki in celo ukinja en zakon. Kar zadeva določitve vrednosti točke, se o tem ne bomo opredelili, kajti gre za strokovno odločitev in je lahko vedno tako predmet graje kot predmet pohvale. Kar zadeva skrajševanja odpovednega roka z 90 na 60 dni, toplo pozdravljamo. Ko je enkrat razmerje med pogodbenima strankama omajano, je popolnoma nesmiselno, da se obdobja razhoda določa na 90 dni. Prav tako so zelo dobrodošle spremembe, ki se nanašajo na upravnike stavb. Zaradi preteklega netransparentnega delovanja je njihov ugled v družbi močno načet. Prav je, da se podvržejo strožjim nadzornim mehanizmom. Kar zadeva reševanje stanovanjske politike preko Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, ki bo od lastnikov stanovanj slednje vzel v najem, v nadalje pa prav ta stanovanja oddajal v podnajem, je dobra rešitev. S takšnim pristopom se bo zagotovo marsikatera prazna nepremičnina ponovno zapolnila z ljudmi. Gre za izpolnjevanje temeljne funkcije same stavbe, saj je slednja namenjena prav ljudem. Obstoječi lastniki bodo tako razbremenjeni vseh poslov in tveganj, povezanih z oddajo stanovanj, dolgoročno pa jim takšna odločitev zagotavlja prejemanje rednih dohodkov. Pri tem opozarjamo na nadgradnjo predlagane rešitve, in sicer po vzoru drugih evropskih držav. Stavbe v strogih mestnih središčih imajo velikokrat prazne ogromne površine na podstrešju. Država ali občina bi lahko ponudila tem lastnikom, da se na svoj račun energetsko obnovi celotna stavba, v zameno za takšno investicijo pa bi vpisala lastninsko pravico na podstrešnem prostoru. Naslednji korak bi bil ureditev stanovanj v teh sedaj praznih in neizkoriščenih prostorih. Ti prostori bi se lahko ponudili tako študentom kot tudi zainteresiranim najemnikom in s plačilom najemnine bi se dolgoročno vsi stroški pokrili. V takšnem sistemu praktično ni poraženca, ker vsaka oseba nekaj pridobi. Prostora je vedno manj in ni vedno prava pot, da se stanovanjska problematika rešuje z novogradnjami, saj se s slednjimi le še vpliva na trg nepremičnin. Grajamo pa odločitev, da je še vedno za obremenitev rezervnega sklada potrebno soglasje vseh etažnih lastnikov. Sredstva rezervnega sklada so strogo namenska sredstva in velikokrat tudi edina možna sredstva za izvedbo investicije. Na terenu je ogromno težav, ko zaradi le enega nesoglasja upravnik ne more obremeniti rezervnega sklada, s pridobljenimi sredstvi pa bi upravnik lahko začel z investicijo, tako pač mora čakati leta in leta, da se nabere dovolj sredstev.
Hvala lepa. Bojan Podkrajšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjeni državni sekretar s sodelavko, cenjene kolegice in kolegi! Pred nami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona. Spremembe stanovanjskega zakona bodo pripomogle h krepitvi fonda javnih najemnih stanovanj. Temeljne novosti, ki bodo zaustavile krčenje števila javnih najemnih stanovanj in omogočale pridobivanje novih, vzpostavitev javne najemniške službe omogoča najvišje zadolževanje stanovanjskih skladov, uskladitev višine neprofitne najemnine ter prilagoditev sistema subvencioniranja, ki bo zaščitila socialno ogrožena gospodinjstva. Stanovanjski zakon zasleduje predvsem naslednje bistvene strateške cilje: decentralizacijo in skladen regionalni razvoj, pravnost stanovanjske politike, povečanje fonda najemnih stanovanj s poudarkom na mladih in mladih družinah, vzpostavitev sistema vira za gradnjo stanovanj, uskladitev neprofitne najemnine, uskladitev vrednosti točke z obstoječe vrednosti 2,63 evra na novo vrednost 3,33 evra, postopno pa v triletnem obdobju na 4 evre, prilagoditev sistema subvencioniranja najemnine za zaščito socialno ranljivih ob uskladitvi neprofitne najemnine, izvajanje javnega najema stanovanj, obvezni ločeni računi za rezervni sklad vsake večstanovanjske stavbe posebej, znižanje potrebnih soglasij etažnih lastnikov za izboljšanje in za gradbena dela, za katera je potrebno gradbeno dovoljenje, skrajšanje odpovednih rokov najemne pogodbe, omogočeno višje zadolževanje stanovanjskih skladov, predkupna pravica Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije pri prodaji zazidljivih občinskih zemljišč, namenjenih večstanovanjski gradnji. V Sloveniji se soočamo z občutnim pomanjkanjem najemnih stanovanj, in sicer predvsem za mlade, starejše in socialno ogrožene skupine. Sprememba stanovanjskega zakona zato omogoča izgradnjo primernega števila dostopnih javnih najemnih stanovanj. Spremembe bodo pripomogle h krepitvi fonda javnih stanovanj. To bo mogoče z vzpostavitvijo javne najemniške službe, uskladitvijo višine neprofitne najemnine ter prilagoditvijo sistema subvencioniranja, ki bo zaščitila socialno ogrožena gospodinjstva. Tudi v Sloveniji je veliko praznih stanovanj, ki jih lastniki iz različnih razlogov ne želijo dati na trg. Sprememba stanovanjskega zakona vzpostavlja javno najemniško službo, ki bo imela vloga posrednika, upravitelja in vzdrževalca najemnih stanovanj. Lastnike bo razbremenila tveganj in jim zagotovila določeno prejemanje rednih dohodkov. Tako se bodo za oddajo lahko odločili tudi tisti, ki imajo do tega zadržke. Spremembe stanovanjskega zakona državi in občinam omogočajo dodatno sredstva za izvajanje stanovanjske politike. Tako se pri investicijah spodbuja interes za gradnjo novih stanovanj za mlade družine, čakajoči prosilci bodo lažje in hitreje prišli do primernega doma. Novela stanovanjskega sklada daje pravno podlago tudi za povišano zadolževanje javnih skladov, tako do občinskih kot državnega. Po novem bi se tako Stanovanjski sklad Republike Slovenije zadolžil do 50 % svojega namenskega premoženja, prav tako pa bi se do 50 % lahko zadolžili tudi občinski javni stanovanjski skladi. Ocenjujemo, da bi dodatna zadolžitev v skladu znašala okvirno okoli 200 milijonov evrov, kar bi lahko omogočilo investicijo v izgradnjo okrog tisoč 700 novih stanovanj. Dodatno zadolževanje bo potekalo postopno in bo odvisno od pripravljenih projektov za gradnjo. Uvaja se tudi nekoliko hitrejša možnost odpovedovanja najemne pogodbe v primeru neplačila najemnine ali stroškov v roku. Skrajšuje se tudi odpovedni rok najemnih pogodb tako za lastnika kot najemnika. Spoštovani državni sekretar, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke so zagotovljeni glasovi za novelo zakona. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Najprej dobi besedo Edvard Paulič, za njim pa mag. Marko Koprivc. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Institut splošne razprave se po mojem mnenju v Državnem zboru uporablja premalokrat. To je namreč priložnost, da si izmenjamo mnenja glede določenega družbenega področja in ugotovimo, ali je sploh treba to področje pravno urediti. Vsekakor se lahko strinjamo, da je stanovanjska politika ena od takšnih tem, ki potrebuje splošno razpravo. Stanovanjska problematika se dotika vseh generacij. Mlajša generacija se s tem srečuje, ko želi prvič reševati stanovanjski problem, pa nima niti zadostnih sredstev, niti ni na trgu na voljo zadostno število stanovanj. Tu gre za čisto tržno logiko. Ceno določata ponudba in povpraševanje. Čeprav na prvi pogled ni očitno, se s stanovanjsko problematiko srečujejo tudi starejši. Če dam en primer, veliko starejših ostane samih v večjih družinskih hišah ali v stanovanjih in bi želeli, recimo, iti v oskrbovano stanovanje, pa le-teh ni na voljo. Ena od možnosti delne rešitve te stanovanjske problematike bi bila lahko zadružna oblika stanovanjskih skupnosti, ki bila prilagojena bivanju, recimo, starejših občanov, pa tega v Sloveniji še ne poznamo oziroma niti nimamo zakonske podlage, kolikor je meni poznano. V LMŠ pozdravljamo prizadevanje in sprejetje konkretnih ukrepov, ki so usmerjeni v reševanje stanovanjske problematike. Osnutek novega stanovanjskega zakona je bil pripravljan že v času vlade Marjana Šarca. Aktualna vlada je v noveli sicer prevzela določene rešitve, ne pa vseh. V osnutki zakona iz časa prejšnje vlade je bilo tako recimo predvideno, da bi Stanovanjski sklad Republike Slovenije nudil poroštva za kredite državljanom, ki prvič rešujejo stanovanjski problem, pa jim oblika zaposlitve oziroma višina dohodka ne omogoča samostojne pridobitve kredita. V primeru, da kreditojemalec kredita ne bi mogel več odplačevati, bi odplačevanje dolga prevzel stanovanjski sklad, hkrati pa bi upravičencu omočil nadaljnje bivanje v stanovanju na podlagi najemnega razmerja za nedoločen čas. Ta najemnik pa bi plačeval stroškovno najemnino. Danes mora, recimo, mlajši par, ki želi kredit za nakup stanovanja, vzeti hipoteko na nepremičnino, banka praviloma zahteva tudi poroka. Če bi to poroštvo prevzel stanovanjski sklad, bi mladi oziroma tisti, ki prvič rešujejo stanovanjski problem, do kredita prišli bistveno lažje. Hkrati bi jim to zagotavljalo tudi določeno stopnjo varnosti v primeru nekih nepredvidenih dogodkov, ki bi vplivali na njihov socialni oziroma ekonomski položaj. Poroštva za kredite v današnji noveli zakona žal ni. Ena od sprememb, ki jo prav tako pogrešam, je predlog za izboljšavo enotnega registra upravnikov stavb. Jaz vem, da po trenutni zakonodaji se že vodi nek register upravnikov, a po mojem mnenju bi se ga dalo še izboljšati. Sploh glede na to da kot družba stremimo k digitalizaciji vseh sistemov. Prejšnja vlada je predvidela elektronski javni register upravnikov stanovanjskih stavb, ki bi ga vzpostavilo in z njim upravljalo Ministrstvo za okolje in prostor. Ta rešitev se mi zdi smiselna predvsem z vidika varnosti lastnikov stanovanj, saj bi šlo za zaupanja vreden javni podatek. Lastniki stanovanj bi na trgu lažje poiskali izvajalce upravniških storitev. Po drugi strani pa bi bili upravniki podvrženi bolj zdravi oziroma večji konkurenci in s tem bi se še dodatno zmanjšala možnost nepoštenih poslovnih praks nekaterih upravnikov. Predlagatelj ohranja pojem »neprofitne najemnine« in zvišuje vrednost točke, ki določa višino te najemnine. Hkrati sicer predvideva tudi povišanje subvencije za plačevanje neprofitne najemnine. Tu bi želel izpostaviti pomislek, na katerega so opozorili tudi nekateri strokovnjaki s tega področja. Vprašanje namreč je, kje in kakšna bo tista meja, ki bo določala, kdo bo prejemnik nove višje subvencije in kdo bo padel v skupino tistih, ki bodo po novem plačevali višjo najemnino. Zavedati se moramo, da bo recimo povprečna štiričlanska družina, ki zasluži mesečno cirka 2 tisoč 200 evrov, po novem za stanovanje, veliko 65 kvadratnih metrov, namesto 250 plačevala 340 evrov. Torej ob povišanju vrednosti točke in hkratnem dvigu subvencije je pravo vprašanje, koga bo tak ukrep v praksi prizadel. Upoštevati je treba tudi dejstvo, da ne vemo, koliko časa bo trajala ta gospodarska kriza, v kateri se nahajamo. Predlog tudi ne vsebuje zakonske podlage za ustanovitev stanovanjskih zadrug, za katere sem že uvodoma povedal, da v tujini predstavljajo enega izmed načinov reševanja stanovanjskega problema za posamezne družbene skupine. Prejšnji osnutek zakona je to urejal in zdi se mi škoda, da predlagatelj tega ni povzel, še posebej če vemo, da v Evropi poznamo več oblik stanovanjskega zadružništva, ki imajo v večini razvitejših držav dolgo tradicijo. Obstajajo različni modeli zadrug, lahko so lastniške, najemne ali pa kombinirane. Če se za konec dotaknem še vzpostavitve javne najemniške službe, ki bo v imenu lastnikov stanovanj le-ta oddajala, z njimi upravljala in jih tudi vzdrževala. S tem se zasleduje cilj povečanja oddaje praznih stanovanj in odprave zadržkov lastnikov, kot so recimo strah pred nezmožnostjo izselitve najemnikov, strah pred problemi pri prekinitvi najemne pogodbe, strah pred uničevanjem stanovanj in podobno. Sam osebno ne verjamem, da bo to dovoljšen motivator, da bodo ti lastniki stanovanja dali na trg. Če bi stanovanje želeli oddati, bi to storili po tržni, ne po stroškovni najemnini. Predlagatelj novele napoveduje, da bi javna najemniška služba v letu 2022 dobila 100, v letu 2023 500, v letu 2024 tisoč in v letu 2025 kar 2 tisoč stanovanj. Prepričan sem, da je ta napoved nerealna, bi pa bila izvedljiva, če bi po vzoru iz tujine uvedli davčno olajšavo za primer, da lastnik prazno stanovanje odda. In tudi tega predloga v tej noveli zakona nisem zasledil. Če počasi zaključim. Predlog zakona sicer vsebuje kar nekaj dobrih rešitev, ki bodo vsaj delno pripomogle k izboljšanju stanovanjske problematike, je pa po mojem mnenju premalo ambiciozen. To področje je treba urediti celovito.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Koprivc, za njim pa bo razpravljal mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Področje, ki ga zdaj obravnavamo, jaz mislim, da je zelo pomembno in eno res ključnih področij, kateremu bi bilo treba namenjati mnogo mnogo več časa in pozornosti. Dejstvo je, da od leta 1991, od tako imenovanega Jazbinškovega zakona je bilo na področju skrbi za vzpostavljanje mreže najemnih stanovanj narejenega zelo zelo malo. Če smo imeli do leta 1990, do vzpostavitve kapitalističnega družbenega reda to področje res zelo dobro urejeno, namreč imeli smo nadpovprečno visok, takrat se je reklo, družbeni fond stanovanj, se je potem v času Demosove vlade s tem tako imenovanim Jazbinškovim zakonom ta celoten fond najemnih stanovanj razprodal trenutnim uporabnikom. S tem se je dejansko rešilo stanovanjsko problematiko tiste generacije – tukaj nimamo kaj reči – hkrati pa se je pustilo na cedilu vse ostale in v celoti se je ta najemni fond stanovanj razprodal. In kaj je posledica tega? Da imamo danes v Republiki Sloveniji več kot 90-procentni delež lastniških stanovanj. Čr ponazorim samo kot primer, na primer v Nemčiji je ta procent 51. Se pravi, dale, daleč nad povprečjem Evropske unije in evropskih držav imamo mi delež lastniških stanovanj, kar nikakor ni dobro in predstavlja predvsem zelo velik problem mladim, mladim družinam, da se lahko osamosvojijo in odselijo na svoje. Velik problem je bil tudi ta, da je javni stanovanjski sklad do pred nekaj zadnjih let, recimo zadnjih 10 let, v začetku predvsem gradil za prodajo, kar pa ni namen. Namen je, da bi se vzpostavil nek fond javnih stanovanj, ki bi se gradil za oddajanje po neprofitni najemnini, ne pa za prodajo. Prejšnja vlada je pripravila celovit predlog sprememb področja stanovanjske zakonodaje. Žal do sprejetja zaradi predčasnega konca te vlade ni prišlo. Tudi predlog, ki ga danes obravnavamo, prinaša nekaj dobrih rešitev. Če bi rekel drugače, ne bi govoril resnice. Socialni demokrati pa menimo, da bi vendarle bilo treba področje urejati bolj celovito. Predvsem pa, kar je pa ključno, morali bi namenjati več sredstev za gradnjo stanovanj, ki bi bila namenjena javnemu, neprofitnemu najemu. To je ključno, ker v Republiki Sloveniji podpovprečno namenjamo tudi delež BDP za področje gradnje teh stanovanj. Dokler ne bo dodatnih sredstev za to, bomo težko zadevo rešili. Je pa res, kot sem povedal, da s tem predlogom zakona določene stvari urejate. Urejate najemna razmerja, urejate razmerja med etažnimi lastniki znotraj večstanovanjske zgradbe. Tudi javna najemna služba je velik doprinos. Na ta način bi lahko tudi lastnikom nepremičnin, v katerih ne živijo, omogočili, da neka ta služba, država recimo poenostavljeno, poskrbi za to, da se to stanovanje spravi v nek dolgoročnejši najem. Pomembno je tudi, da zakon omogoča večje zadolževanje stanovanjskim skladom. Številni stanovanjski skladi – jaz lahko govorim predvsem o ljubljanskem stanovanjskem skladu, ves čas opozarjajo, da je problem v tem, da se ne morejo bolj kot toliko zadolžiti in s tem ne morejo graditi dodatnih stanovanj. Morate vedeti, da največji problem je v Ljubljani. Od 10 tisoč teh neprofitnih najemnih stanovanj, ki jih trenutno v celotni državi primanjkuje, glede na potrebe, ki se kažejo preko razpisov, verjetno pa so potrebe še bistveno večje, je samo v Ljubljani 4 tisoč stanovanj, ki jih manjka. Projekcije kažejo, da bi se ta številka do leta 2025 še zelo povečala. Če sklenem. Ta zakon je zagotovo korak v pravo smer, je pa premajhen korak v pravo smer. Namreč morali bi zadeve mnogo bolj ambiciozno zastaviti, predvsem zagotoviti še več dodatnih sredstev za to področje. Je pa tudi nekaj spornih rešitev, ki jih Socialni demokrati ne moremo podpreti in jih bomo amandmirali, kot je na primer skrajšanje odpovednega roka med najemnikom in najemodajalcem. To je absolutno nesprejemljivo po našem mnenju. Tako da danes se bomo pri tem branju vzdržali. Bomo pa videli, kaj se bo tekom postopka dejansko v samem zakonu izboljšalo in bomo potem videli, kako ravnati. Med drugim tudi teh alternativnih reševanj stanovanjske problematike ni videti nikjer, na primer zadrug. To je ena od pomembnejših alternativnih oblik za zagotavljanje oziroma reševanje stanovanjske problematike. Pa tega ne rešujete. Na primer primer Dunaja, socialdemokratskega mesta, župan je že dolga leta socialdemokrat. Tam je res stanovanjska problematika zgledno rešena.In ena od rešitev so tudi stanovanjske zadruge. Tega ni in na nek način bi si predstavljali, da se tudi te stvari vnesejo v to zakonodajo. Pozdravljam pa, da se je pač začelo končno na tem področju nekaj premikati in upam, da bomo prišli do nekih rešitev, da bomo vsaj približno primerljivi z ostalimi evropskimi državami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, za njim bo razpravljal Branko Simonovič. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Današnja tema je res zelo pomembna, široka in naslavlja tri ključne teme. Eno so v bistvu medsebojni odnosi lastnikov stanovanj v večstanovanjskih stavbah. Spomnimo se, Jazbinškov zakon je omogočil privatizacijo državnega stanovanjskega fonda, sicer je bil zakon dobronameren, ni pa predvidel težav, ki bodo s tem nastale, ker je predvideval, da bodo lastniki odgovorni in da bodo tudi soglasno vzdrževali in sodelovali pri vzdrževanju objekta. Danes vemo, da je pogledov na to, kaj je treba narediti, toliko, kolikor je lastnikov, in je zelo težko v stanovanjskih stavbah dobiti soglasje, da se karkoli naredi, da se naredijo izboljšave. Ni povsod prisotno nagajanje, nekateri preprosto nimajo sredstev za vzdrževanje, ker ni bilo nikoli prisotno zavedanje, da so z lastnino povezani stroški in vzdrževanje. Če pogledate, da je eno 150 kvadratno stanovanje danes v Mariboru vredno že skoraj 100 tisoč evrov, v Ljubljani pa gre na 200 tisoč evrov v določenih primerih, potem vemo, da če bi samo amortizacijo obračunaval, bi moral mesečno v rezervni sklad izplačevati 100 evrov mesečno. Ta vplačila, ki se danes dogajajo in smo jim priča, niso dovolj visoka za vzdrževanje tega fonda, za katerega vemo, da je star 30, 40 let in bo tudi počasi postal dotrajan. In to so izzivi, na katere bo treba odgovoriti. V tej luči tudi pozdravljamo v SAB te spremembe, ki ste jih pripravili z namenom, da se zagotovi učinkovito upravljanje večstanovanjskih stavb in tudi njihovo vzdrževanje. Druga zadeva je višina neprofitne najemnine, za katero vemo, da je neustrezna in ne omogoča vzdrževanje stanovanjskega fonda. Stanovanjski skladi so soočeni s številnimi težavami. Če pogledate strukturo, kako je neprofitna najemnina sestavljena, ne boste notri nikjer videli stroškov obratovanja stanovanjskega sklada. To, da stanovanjski sklad deluje, stane, in občina mu praviloma ne namenja posebnih sredstev, ampak to on dobi iz najemnine. Če v strukturi neprofitne najemnine to notri ni vključeno, potem pomeni, da jemlje za svoje funkcioniranje iz sredstev za vzdrževanje. To je ena zadeva. Stanovanjski sklad tudi subsidiarno jamči za dolgove svojih najemnikov, do Elektra, do Vodovoda, kanalizacije. In to seveda tudi predstavlja en določen problem. V neprofitni najemnini ni nikjer vključena postavka za rezervni sklad. Rezervni sklad za neprofitno stanovanje bi moral biti vsaj 10, 20 evrov, a to ni nikjer notri v teh postavkah vključeno, kar predstavlja še dodatno težavo pri vzdrževanju. Če pogledate, kako se ta neprofitna najemnina obračunava. Torej starejše, kot je stanovanje, nižja je, potrebna so pa zmeraj večja vlaganja. In to je seveda en zelo velik problem. Druga zadeva, ki jo vidim, da je sogovorniki najbolj ne razumejo, ko nekdo pove, povečali bomo možnost zadolževanja stanovanjskega sklada na trgu. To je sicer dobrodošlo, ampak kreditna sposobnost stanovanjskega sklada se ocenjuje na podlagi prihodkov. Z višanjem najemnin bo sicer postal stanovanjski sklad nekoliko bolj kreditno sposoben, ampak moramo se zavedati, da pri banki lahko stanovanjski sklad zastavi stanovanje, ki je na trgu vredno 100 tisoč evrov, samo za 20 tisoč evrov, ker mu banka na podlagi prihodkov, ki jih ustvari, in tveganj prizna tako kreditno sposobnost. In to je tudi določena zadeva, ki jo bo treba sistemsko nasloviti. Četrto področje, ki ga bo tudi treba nasloviti v nadaljevanju, je aktivacija praznih stanovanj. Vemo, da so ena stanovanja prazna in so, bom rekel, ustrezno vzdrževana, ker se ljudje bojijo zaradi neustrezne zakonodaje in pravne varnosti v najemnih razmerjih te dati na trg, druga so pa mogoče zanemarjena in niso primerna za oddajo. In tudi ta stanovanja, mislim, da bi mogoče bilo še bolj atraktivno za te lastnike, da bi jim država nekako ponudila, da ta stanovanja vzame v najem, jih nekako uredi, spravi v neko normalno stanje uporabnosti, sklene s tem lastnikom pogodbo za 10, 15 let, država s tem časom upravlja, poplača svoje obveznosti, po 15 letih, 20 letih ta stanovanja, ki so derutna, potem vrne v posest in lastništvo obstoječemu lastniku. To je za mene zelo pomembno. Še bolj pomembno pa je, da se enkrat vzpostavi register stanovanj, da imamo podatek, kakšno je stanje na stanovanjskem trgu, katera stanovanja so zasedena, katera niso. Dokler tega podatka ne bomo imeli, mi lahko ustvarjamo sto in eno strategijo, pa ne bomo vedeli, kakšni so učinki naših ukrepov. Enak problem imamo v zdravstvu, ko ne vemo, kakšne so čakalne vrste pri zdravnikih. Enako je pri domovih za upokojence, ko ne vemo, kakšne so čakalne vrste na dom. In enak problem imamo danes, da ne vemo, kakšno je stanje v našem stanovanjskem fondu, katero stanovanje je prazno, katero ni, katero se oddaja prek različnih platform, ki jim jaz osebno nisem naklonjen. Mislim, da se ne bi smelo dopustiti, da se stanovanjski bloki spreminjajo v hotele. To ne more biti stvar soglasja stanovalcev v bloku, ampak je to stvar prostorskega plana. Če je s prostorskim planom bilo izdano dovoljenje za stanovanje, ne more nihče tega spreminjati v hotel in tako trajno deformirati prostor. Mislim, da je to zadeva, ki jo bo morala država nasloviti, in to čim prej in učinkovito. Kar se pa tiče seznama glede rabe stanovanj. Glede na to, da imamo vzpostavljen kataster in da Geodetska uprava nekatere stvari vodi, bi te zadeve bilo zelo enostavno vzpostaviti. Prav tako bi morali poenotiti modele vrednotenja. Mi imamo en kriterij določanja cen, kako se določa neprofitna najemnina po enem točkovanju, potem imamo model za določanje posplošene tržne vrednosti, od katere se določajo druge dajatve v pravnem prometu, potem imamo za nadomestilo stavbnega zemljišča spet novo ocenjeno vrednost, potem se pa davek od premoženja ocenjuje po četrti vrednosti. Država bo morala narediti en pregled in se odločiti za eno vrednost, od katere bo določala vse prispevke, vse cene. Dokler bodo štiri različne cene, potem bo tu en velik kaos. Nekaj sem še hotel povedati, no, bolj hitro govorim, ker nimam dovolj časa. Problematika je širša in v SAB bomo predlogu, ki ste ga dali, izkazali tudi v glasovanju naklonjenost, ga bomo pa v nadaljnjih postopkih amandmirali in tudi pričakujemo, da bodo sprejeti naši predlogi, ki so tvorni in ki sledijo temu, da se bodo cene stanovanj znižale. Ni dovolj samo, da se na trg dajejo stanovanja, mi moramo znižati najemnine, mi moramo znižati cene stanovanj, ki nimajo zveze s prihodki ljudi in mi ne smemo dopustiti, da se mlade generacije zasužnjijo za 30, 40 let s krediti, ker so cene stanovanj neustrezne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Rudi Medved, pripravi pa se gospod Ljubo Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. V Listi Marjana Šarca smo sooblikovali stanovanjski zakon v prejšnji vladi. Ta vlada se sicer ni odločila prenesti ta zakon v parlament, tako se je pač odločila. Je pa res, treba je priznati, da je marsikatera rešitev iz osnutka stanovanjskega zakona prejšnje vlade našla pot v to novelo stanovanjskega zakona. Torej očitno so neke dobre rešitve. Če sta dve vladi ugotovili, da bi nekaj veljalo implementirati, potem najbrž niti ni tako slabo. Jaz bi omenil morda predvsem področje razmerja med upravniki in etažnimi lastniki. To živo zadeva vsakodnevno življenje ljudi. Jaz sem nekje prebral eno zanimivo opazko, da je upravnik za stavbo to, kar je zdravnik za telo. V idealnem svetu bi to lahko bilo tudi res, torej da je upravnik gospodaren, odziven, prijazen, poceni in da so vsi etažni lastniki zadovoljni z njim. To je v idealnem svetu. Jaz ne vem, morda tudi obstaja kakšen tak. Celo prepričan sem, čeprav upravnike nekako bije slab glas zaradi nekaj afer, in to se po navadi rado generalizira, da je tako kot v vseh drugih dejavnostih. So dobri in so slabši ali pa slabi. Če je nekdo pobral več milijonov z računa etažnih lastnikov in s tem vrgel senco na ves ceh, še ne moremo soditi, da so zdaj pa vsi upravniki zanič. Več kot 900 jih je v Sloveniji. Je pa res to razmerje med etažnimi lastniki in upravniki ena taka zanimiva zgodba, ki se po navadi začne tako, da na začetku je vse idealno, na začetku smo vsi polni hvale eden drugega, potem pa se z leti marsikje te stvari tudi spremenijo. Marsikakšen upravnik in predvsem zato so ljudje nezadovoljni in želijo menjati upravnike, ker upravniki, pa spet ne bom rekel, da vsi, postanejo neodzivni, se ne odzivajo in počasi etažni lastniki postajajo nadležni. Na koncu se zgodi, jaz poznam tak primer zelo od blizu, ravno tak primer nekega dobrega večletnega odnosa, ki se je potem sčasoma skalil. Na koncu pa je ta upravnik še izpraznil račun. Pa čeprav so bili etažni lastniki dobri gospodarji in previdni in čeprav zakonodaja ne zahteva fiduciarnega računa za rezervni sklad, jaz vem, da marsikateri svet etažnih lastnikov takšen fiduciarni račun ima. Pa tudi s takega računa se zgodi, da lahko denar izgine ravno zaradi tega prevelikega zaupanja. Etažni lastniki bi se morali vselej zavedati, da odnos z upravnikom, kakorkoli smo že vsi prijazni, ne more biti prijateljski, ampak je lahko samo poslovni. Torej je potreben nadzor, nadzor in še enkrat nadzor. Etažni lastniki se tega bistveno premalo zavedajo in bistveno preveč gredo na zaupanje. In to zaupanje je včasih tudi zlorabljeno. Seveda je zato zdaj ta uzakonjena rešitev s fiduciarnim računom zanesljivo dobra. Kot pravim, tisti odgovorni etažni lastniki so takšne fiduciarne račune že doslej imeli in da je to načelo štirih oči plačevanja računov tudi izredno pomembno. Veste, ko pride do tega nezadovoljstva, se je pa včasih upravnikov tudi zelo težko znebiti, po domače rečeno. Poznamo primere, mislim, da je bil en primer, ko po dvajsetih odpovedih upravnik še vedno ni želel zapustiti tega, recimo, položaja, in je te odpovedi zavračal. Spet nek drug je pa zavlačeval po ne vem koliko odpovedih, tu v Ljubljani je to bilo, toliko časa, da je na koncu sodišče odločilo, da mora predati posle novemu upravniku. Zakaj to govorim? Zaradi tega ker ob rešitvah, ki urejajo ta razmerja in poenostavljajo določene stvari, je vprašanje, ali naj bo pogodba med etažnimi lastniki in upravnikom pogodba za nedoločen čas ali vendarle za določen čas. Mi smo se na neki točki ogrevali za obdobje določenega časa petih let, da bi s tem vendarle nekako etažni lastniki, ne bom rekel držali v šahu, ampak imeli nek tak kontrolen odnos do upravnika. Je pa res, da je dobra rešitev, lahko pa ima tudi svoje slabosti pogodba za nedoločen čas. Tako kot tudi pogodba za določen čas. Ob tej pogodbi za nedoločen čas se je zgodilo to, da so na podlagi pogodbe etažni lastniki želeli pogodbo odpovedati, pa jim nikakor to ni uspelo. Ob pogodbi za določen čas bodo pa morali dokazati krivdne razloge, kar bo pa tudi izredno težko. Mimogrede, ni samo en primer izpraznjenih računov rezervnega sklada v Sloveniji. Več je takih. Ampak jaz pravzaprav nisem zasledil ali pa je to medijsko premalo zanimivo, da bi šel morda kakšen od takih upravnikov v zapor. Ne vemo. Morda se je to zgodilo, ampak jaz za tak primer ne vem. Zato puščamo nekako odprto. V Listi Marjana šarca bomo tudi okoli tega še razpravljali ali vendarle predlagati uzakonitev pogodbe za nedoločen čas. To je pač stvar razprave, tudi pogovorov s čim več ljudmi na terenu, ki imajo direktno osebne izkušnje z upravniki, in potem bomo tudi predlagali ustrezno rešitev. Problemi glede soglasij so prava nevralgična točka teh odnosov. Imamo pa tudi upravnike, ki ne delajo napak, ker nič ne delajo. Nič pa ne delajo zaradi tega, ker nikoli ne dobijo soglasja za karkoli. In potem je seveda preprosto, ne potrudijo se za to soglasje in potem nič ne delajo in ne delajo tudi napak. Vem, kako težko je priti do tolikšnega soglasja, kot to veleva sedanja ureditev. Marsikje še vedno stojijo projekti energetskih sanacij zgradb ravno zaradi teh blokad okoli soglasja. In kot rečeno, pozdravljamo tudi to rešitev s fiduciarnim računom za rezervni sklad. Te rešitve, ki jih ponuja novela zakona in urejajo razmerja med upravniki in etažnimi lastniki, so v predlagani noveli zakona po našem mnenju dobre. Je pa seveda res, kar sem govoril na začetku, da dobrega upravnika pa uzakoniti ne moremo. Je dober ali je pa slab. Vsega se nikoli ne bo dalo predpisati z zakonom in tudi primerov izpraznjenih računov najbrž v celoti nikoli ne bomo mogli zatreti. Je pa to en poskus olajšanja vsakdanjega življenja tako etažnim lastnikom kot tudi upravnikom.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Ljubo Žnidar, pripravi se mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Kolegi in kolegice, spoštovani državni sekretar, vsem prav lep pozdrav! Sprememba in dopolnitev stanovanjskega zakona prihaja, bi rekel, pravi čas na mizo oziroma skrajni čas je, da ga imamo danes ta zakon na mizi. Če pogledam nazaj spremembe in dopolnitve Stanovanjskega zakona v letih 2008, 2011, 2017 in 2019, te spremembe zakona ne rezultirajo, da se je stanje v stanovanjski politiki v Republiki Sloveniji kaj izboljšalo. Prav zaradi tega smo danes v položaju, da ugotavljamo, da stanovanj v Republiki Sloveniji občutno primanjkuje, da imamo stanovanjski fond relativno star, ki ne ustreza nobenim energetskim in funkcionalnim standardom in zaradi tega je vzdrževanje stanovanj tudi dražje, s strani investitorjev pa ni nobenega interesa za vlaganje v gradnjo stanovanj v javnem interesu. To je današnje stanje. Malo prej je bilo iz razprav slišati, treba je poceniti stanovanja in najemnine. Poglejte, stanovanja se absolutno ne bodo pocenila. Država je pa tisti regulator, ki mora glede na razmere, ki vladajo na trgu, prilagoditi, da so najemnine sprejemljive oziroma da lahko mlade družine ali ostale družine pridejo do neprofitnega najemnega stanovanja za dostojno vrednost denarja. Država je pa tisti regulator. Če pogledam današnje stanje, na svetovnem trgu se draži nafta. Dober mesec nazaj se je armatura, to se pravi železo podražilo na svetovnem trgu za 45 %. To vse rezultira, da bodo stanovanja dražja. Jaz verjamem, da je zakon nujen in da bo slej ko prej še sledila naslednja dopolnitev in sprememba Stanovanjskega zakona, ko se bo dejansko videlo čez leto ali dve, kakšno je stanje na tem področju oziroma kakšni so vidni rezultati. Da moramo vključiti širšo javnost, moramo, jaz ne vem, mi bi kar razpravljali. Dajmo biti malo bolj konstruktivni. Dajmo pogledati rezultate. To šteje. Danes smo v stanju, da dejansko javnih najemnih stanovanj praktično na trgu ni. Tisti, ki pa gradijo tržna najemno-prodajna stanovanja, pa še špekulirajo. Zaradi tega imamo pa tudi relativno kar dosti praznih stanovanj. Tega sicer ni v zakonu, ampak jaz bi dejansko tiste, ki imajo prazna stanovanja in špekulirajo, obdavčil. Ampak tega tu v tem zakonu ni, da ne bom zdaj že kar strašil tiste, ki imajo ena, dva ali tri prazna stanovanja in špekulirajo na tak ali drugačen način. To je luksuz, če imaš danes prazno stanovanje. Ta zakon prinaša bonitete in tudi obveznosti tako za najemnike, tako za upravljavce, tako za stanovanjske sklade, republiške, občinske in tako naprej. To področje ureja sorazmerno prilagoditev vrednosti točke, ki je preračunana na vrednost 3,5 evra, ki je revalorizirana vrednost iz leta 2007, in kjer se dodaja še triletno prehodno obdobje do te vrednosti, kjer se tekoča cena določa na letni ravni življenjskih stroškov. Dobro je tudi, da se maksimalna subvencija najemnine poviša s sedanjih 80 % na 85 %. To se pravi, če se bo dejansko strošek najemnine zaradi drugih okoliščin oziroma najema povečal, se poveča tudi delež subvencije. To se pravi, da se sledi nekako prijaznost do samega najemnika. Kar je pa bistveno, treba je ustvariti takšen trg, da bodo stanovanja na razpolago. Zaradi tega se povečuje fond, kjer bodo republiški in občinski stanovanjski skladi imeli možnost ugodnejšega zadolževanja. Dejansko se je praktično relativno malo dogajalo tako na republiškem stanovanjskem skladu in tudi občine so imele nekakšen investicijski krč, kar se tiče stanovanjske gradnje. Spodbude niso bile takšne, da bi se tudi občina odločala za gradnjo stanovanj. In kaj je bistvo? Dejansko je bistvo vsega denar. Velikokrat se ocenjuje sprejemljivost zakona z ocenami finančnih posledic zakona na državni proračun ali na proračune, kjer gre za javna finančna sredstva, to se pravi tudi za proračune občin. In k tej točki je Ministrstvo za finance dalo zeleno kljukico, bom jaz temu rekel. To se pravi, da se jasno zaveda svojih finančnih obveznosti. Če bomo hoteli ta stanovanjski zakon realizirati v taki meri, kot si vsi želimo, bodo potrebna tudi višja finančna sredstva. Jaz domnevam, prejudiciram, da se bo to odrazilo še na ta dodana sredstva, ki so že v proračunu, v rebalansu tako za letošnje leto kot v rebalansu za leto 2022. Vemo pa, da čez noč ne gre in da bomo lahko prve rezultate ocenili nekje v treh, štirih letih, ker vemo, da so postopki, gradbena dovoljenja, zemljišča in tako naprej. To so postopki, ki tečejo in ne gre čez noč. Verjamem pa tudi, da Stanovanjski sklad nima ta moment 10 gradbenih dovoljenj na mizi in tudi občin v Sloveniji je relativno malo, ki bi imele na mizi gradbeno dovoljenje za neprofitno stanovanjsko pozidavo. Zadovoljen sem, da se Ministrstvo za finance zaveda teh finančnih posledic in da je dalo temu zeleno kljukico. Jaz verjamem, da se bo stanje na številu neprofitnih stanovanj v Sloveniji izboljšalo in da bo slej ko prej sledila še novelacija tega zakona, ki se bo relativno kmalu pokazala in verjamem, da bodo družine v letu, dveh imele možnost priti do svojega, sicer najemnega stanovanja. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je mag. Branislav Rajić, pripravi se gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa. Dober večer! Ta zakon je dober, tako kot je predlagan. Rad ga pohvalim tudi zaradi tega, ker v največji meri izhaja iz zakona, ki smo ga v Stranki modernega centra že v prejšnji vladi zasnovali in je potem pač zaradi dogodkov moral počakati. Ampak zdi se mi, da je odlično poudariti, da gre za rešitve, ki odpirajo prvotno lažjo pot do lastnega stanovanja, kar postaja vse bolj akuten problem vseh, najbolj pa najmlajše generacije. Dober je tudi zato, ker preprečuje zlorabe s strani upravnika stavbe. Imeli smo primere, večkrat smo jih omenjali tudi danes, ko so upravniki res zlorabili vplačila za elektriko, za komunalo, za zavarovanje, opeharili rezervni sklad, pa se skorajda nič ni zgodilo. To po tem zakonu več ne bo možno. Dobro je tudi, ker zakon ureja doseganje potrebnega deleža soglasja etažnih lastnikov. Tu smo imeli ogromne probleme in v praksi in v življenju, torej tudi tisti, ki niso v praksi. Šlo je za primere, ko se k stavbam vgrajujejo na novo dvigala, ko se urejajo parkirne nadstrešnice, ko se pridobiva gradbeno dovoljenje za kakšen drug poseg. Bilo je dovolj, da je samo en, ponavadi najbolj neugoden, lastnik nasprotoval, pa zadeva ni bila možna. To se zdaj rešuje s točno določenim procentom in neko izživljanje v tem smislu več ne bo možno. Seveda gre tudi za energetsko sanacijo stavb, za preprečevanje oziroma odstranjevanje arhitektonskih ovir, torej celo vrsto stvari, ki so bile težko izvedljive, zdaj pa bodo končno odprle pot modernizaciji ali posodabljanju objektov, ki imajo pri nas zelo dolgo življenjsko dobo. Po nekih 30 letih eksploatacije objekta je jasno, da je čas za obnovo oziroma za posodabljanje glede na same tehnološke možnosti, ki jih današnji čas dopušča. Najbolj pa se mi zdi, da je ostala nedorečena − in mogoče, če ne za drugo branje, potem za premislek ministrstvu − ta gradnja novih stanovanj, ki je investicijsko seveda izjemno pozitivna, ampak priložnost ni izkoriščena, da se v tem zakonu, ko gre za investicije stanovanjskega sklada, da poudarek na dvig kakovosti, predvsem kakovosti arhitekture ali urbanega snovanja. O tem mislim, da je potrebno nekaj spregovoriti. Naša naselja in mesta so v tem tranzicijskem sosledju dogodkov izgubila na nek način v svoji lepoti. Najprej zaradi nagle širitve, potem zaradi nekontroliranega vnosa kapitala v gradbeništvo, ki je enostavno brez neke večje kontrole predvsem estetsko ali teoretično zasnovanega tipa izgubil na kakovosti. Praktično smo bili priča v zadnjih 30 letih, k sreči ne na velikem številu, ampak vendarle, enemu neodgovornemu prerivanju še manj odgovornih investitorjev, ki so enostavno za vsako ceno hoteli zlasti pri nadgradnjah, prizidkih, dograditvah ustvariti čim večje število kvadratnih metrov, ne oziraje se na kakovost, ki se potem vidi v enem mestu na objektu, ki stoji naslednjih 50, 100, tudi 200 let. Tukaj mislim, da je stanovanjski sklad kot ena vodilna sila za snovanje stanovanjske gradnje kot en smerokaz po mojem še vedno potreben ene regulative, podpore s strani zakonodajalca, s strani Ministrstva za okolje in prostor, da predvsem na nek način generalno tudi standardizira in predpiše predvsem sledenje trendom gradnje nizkoenergijskih hiš ali energijsko samozadostnih hiš, do uporabe denimo naravnih materialov. Slovenija kot država z veliko gozdov bi zagotovo lahko imela celotna naselja, tudi večstanovanjske stavbe, izdelana iz lesa. Mi to zmoremo, ampak tega se ne poslužujemo. Še vedno nam je nek drug material ljubši,, potem pa gre za možnost, da se predpiše uvajanje novih gradbenih, ne samo materialov, ampak sistemov gretja, hlajenja stavb, vse to je nekaj, kar je ostalo tukaj zamolčano, pa bi moralo biti vključeno. Tukaj v tem paketu bi rad omenil tudi pametne sisteme teh hišnih elektronskih sklopov, ki jih še vedno uporabljajo samo v zelo ekskluzivno načrtovanih in grajenih hišah, namesto da bi elektronika, ki se vsak dan ceni, v eni večstanovanjski hiši bila uporabljena skorajda kot standardna oprema. Najbolj pomembno pa se mi zdi omeniti, da je stanovanjski sklad tisti, ki bi za gradnjo večstanovanjskih objektov, novih stanovanjskih sosesk ali novih urbanih struktur, namenjenih stanovanju, moral predpisati obvezne javne natečaje. Žal se poraja ena druga zakonodaja, ki se odmika od te ideje, in bojim se, da bomo imeli še veliko prerekanja okoli tega. Zato želim na tem mestu povedati, ker je desetletja nazaj slovenska stanovanjska arhitektura bila zgled celotni arhitekturni srenji bivše države in smo se vsi učili ravno na primerih, ki so nastajali tukaj, se mi zdi nespametno, da izgubimo ta renome, da izgubimo ta pristop, da samo na podlagi tega, ko kdo ponudi nižjo ceno za projektiranje, pa če se le da brez arhitektov, kot vidim, da se namiguje, bi to na nek način morali preprečiti. Mi moramo skozi stanovanjski sklad udejanjati načela enakopravnosti pri pridobivanju dela za projektante in v cilju doseganja višje kakovosti, predvsem tudi kot dajanje možnosti mladim. Ko gre za projekte, ki bi naj omogočili nova stanovanja za mlade, nima smisla, da ob tem procesu mi mlade arhitekte praktično silimo, da listajo po Googlu, ali bi se prej zaposlili v Avstraliji ali v Novi Zelandiji, ker praktično ostajajo brez dela. Nekoč je ta naša srenja bila zelo cenjena, govorim o slovenski, in na nek način je zdaj počasi izgubila številčnost dobrih rešitev, ki jih je nekoč imela, ravno zaradi takega pristopa. Moram pa tudi opozoriti, da novi sodobni investitorji, sicer v eni manjši meri, pa vendarle, začnejo postopke ali pristope, spregledajo aspekt kvalitetne arhitekture, šteje le število kvadratnih metrov in cena kvadratnega metra, da se govori samo o kamnu, uvoženem s Kitajske, in keramičnih ploščicah, da so prevečkrat uporabljena okna z okvirji iz recikliranih plastičnih jogurtovih lončkov namesto lesa, ki ga imamo, in vse tehnologije, ki je na razpolago. Torej stavbe ne dosežejo vse estetike, ki bi jo lahko. In tukaj je stanovanjski sklad tisti, ki tudi trasira pot v zgodovino in ki uči vse generacije, ko se rodijo in odraščajo, kje se lahko stanuje. Lahko stanuješ v škatli, lahko pa stanuješ v stavbi, ki je izjemna. Tukaj smo v eni diskrepanci, ki bi jo morali začeti počasi izboljševati tudi preko stanovanjskega sklada. Jaz ta zakon v prvem branju podpiram. Rad bi, da bi bil dodan še en segment, ki bi govoril o tem, o čemer sem zdaj govoril, o izboljšavi in dvigu kakovosti arhitekturnih in urbanističnih rešitev skozi obvezne javne natečaje. Za razliko od avtomobilov stavba traja tudi 100, 200 let in ne more ostati neopazna v enem mestu. In samo od tega je odvisno, ali bo ta stavba in te stavbe in gmota celih stavb in cela ulica mestu v ponos ali v sramoto. Na ministru in Ministrstvu za okolje in prostor pa je, da sprejmeta to odgovornost za razvoj in videz naših mest, tudi naših vasi in naravnega okolja za praktično naslednje stoletje. Jaz upam, da se tega zavedate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Saj veste, kaj pravi pregovor, ki ga v šali dostikrat marsikdo omeni, v resnici pa se marsikaj skriva v tem pregovoru. Da naj bi vsak naredil vsaj tri stvari v življenju. Ena stvar je zagotovo, da ima potomce, seveda če zmore, če lahko, glede na okoliščine, druga stvar je, da posadi drevo, in tretja stvar je, da napiše knjigo. Bojim pa se, da bi v tem pregovoru morali marsikatero stvar zamenjati in dodati, da si ustvari v svojem življenju stanovanje. To je v zadnjih tridesetih letih sistematično postala v bistvu preokupacija ne samo vsakega posameznika, ampak cele družine. Če si mlada družina ali pa starši so morali najprej sebi ustvariti pogoje, da bodo nekje živeli, stanovanje, prostor, potem v nadaljevanju in v prihodnosti na starejša leta morajo pomagati svojim otrokom, zato da pridejo do lastniškega stanovanja. In kar naprej dela cela družina kot perpetuum mobile nonstop samo za to, da ustvarja pogoje, da bodo lahko nekje nekoč živeli. Dokler to ni možno, kombinirajo vse možne zgodbe, od najemniških stanovanj, od tega, da se stiskajo v neprimernih pogojih v stanovanjih in tako naprej in tako naprej. Razvoj družbe je prišel celo tako daleč in prinesel stvari, da če nimaš stanovanja, pravzaprav nisi nič naredil v življenju in nisi nič vreden. Celo ta segment družbe, poglede, kulture je pripeljal do te točke, da v resnici je to postala kategorija vrednosti, koliko veljaš v družbi. Kar je seveda zmotno, napačno in zgrešeno. Nekateri ste danes omenjali Jazbinškov zakon, ki je sistematično zrušil proces te dobrine, ki smo jo imeli iz prejšnje države. Pa ne da bi jokal za prejšnjo državo, ampak marsikatera stvar je funkcionirala v prejšnji državi, pa smo jo sistematično uničili iz preproste logike, ker smo tudi miselnost v glavi postavili celo v ustavi, da ima zasebna lastnina prednost pred javnim dobrim. In na marsikateri točki se to kaže. To pa seveda izvira iz prastrahu, ker je marsikdo z nacionalizacijo v prejšnjem sistemu bil opeharjen in je ta gnev, ko smo prišlo v svojo državo, bil tako močan, da je pustil na različnih področjih slabe posledice, ki jih danes še vedno gledamo. Stanovanjska politika je zagotovo ena od teh gnevov, kjer smo mi sistematično 30 let načrtno rušili vse ravno v kontra smer tistemu, kar bi pravzaprav morali delati. To smo naredili z javnim republiškim stanovanjskim skladom, ki je dolga leta sistematično vzgajal, da je treba stanovanje kupiti, ne oddati, kupiti ga je treba. Celo z javnim denarjem smo kupovali stanovanja oziroma jih gradili, zato da smo jih potem prodajali. Da bo mera polna, smo leta 2003 sprejeli Kopačev zakon, ki je pa to še dodatno vgradil, da moramo tako razmišljati in tako delati. Čeprav je bil namen leta 2003, da bomo razrahljali in izboljšali sistem, kako priti do stanovanj. In tako približno se je leta 2003 govorilo ob sprejemanju zakonodaje, kot zdaj poslušam, ko se razpravlja, kako bo ta zakon prinesel neke novitete in neko izboljšavo. V resnici se bomo pa čez 5, 6 let pogovarjali popolnoma eno in isto, do stanovanj mladi ne bodo mogli priti, če ne bomo naredili mentalnega preskoka v glavah, da je treba stvari dejansko popolnoma na novo zastaviti. Jaz se opravičujem vsem avtorjem tega zakona, vem, da niste vse, kar tu piše, vi zapisali, da so pisali že prejšnji in verjemite mi, že prejšnjim sem govoril popolnoma enako. Da ne boste mislili, da zdaj vas napadam, ker je to druga vlada. Sploh ne. Gre za koncept razmišljanja, kako priti do teh stanovanj. Ampak če hočemo to razložiti in če hočemo to zelo jasno povedati, je treba osvetliti napake, ki smo jih delali, da lahko pridemo do nekega novega začetka. Ko je Jazbinšek pripeljal zakon, ki je omogočil razprodajo stanovanj, se je treba vprašati, kam je izginil denar 210 tisoč stanovanj, ki so se prodajala na trgu. In ni res, tisti, ki danes pravite, da je Jazbinškov zakon omogočil, da so ljudje prišli do stanovanja. Ne, samo lastništvo se je zamenjalo, oni so že bili v stanovanjih. In tega ne smemo pozabiti. Mi smo takrat samo razprodali to, kar se je že uporabljalo. Nihče ni dobil novih stanovanj. Se je pa dogajala marsikatera trgovina, da so se podpisovale pri notarju določene pogodbe, da ko bo ta umrl, bo prišlo v drugo lastništvo. Ker v resnici ljudje niso imeli denarja, da bi kupili to stanovanje, pa so, tisti, ki so imeli denar, v bistvu kupovali stanovanja. Jaz sam osebno poznam ljudi, ki imajo od takrat v lastništvu 25 stanovanj in ne delajo nič drugega v življenju, kot samo pobirajo najemnine. Če je to dober zakon, jaz se opravičujem?! Ni bil dober zakon. Smo pa ustvarili lastnino. To pa ja. Lastnika smo postavili. Ker ogromno ljudi si ni moglo takrat privoščiti denarja. To, da se je prodajalo nepošteno to premoženje, to je pa druga zgodba. Takrat je bilo stanovanje, če govorimo o markah, vredno med 5 in 20 tisoč mark, odvisno od velikosti. Kar je pa najbolj žalostna zgodba, je pa to, da je bila vrednost stanovanja, ki si ga kupil, popolnoma enaka, ali je bilo v Portorožu, ali v Ljubljani ali v Ljutomeru. Če to preračunamo v marke današnje vrednosti, bi to bilo danes približno tam nekje 15 milijard evrov. Kam je šel ta denar? Ne vem, kam. Vi meni povejte, kam je šel. To je retorično vprašanje, da ne boste narobe razumeli, za vse tiste, ki so takrat snovali to politiko. Ampak zagotovo ni šel v nova stanovanja, kar je bilo mišljeno. Govorim o vrednosti, ki bi takrat morala biti. V resnici so se pa stanovanja prodajala v višini vrednosti dveh milijard, ki se je pobrala praktično nekje v 10, 15, 20 letih. Še vedno veliko denarja, ki zagotovo spet ni šel v stanovanja. In to je problem te družbe. Kaj smo pa dobili leta 2003? Dobili smo neka nova razmerja, pa stanovanjsko shemo, pa kaj jaz vem, kaj še vse. Sam sem v to stanovanjsko shemo varčeval in vam zdajle povem, od te stanovanjske sheme nisem imel nič, ker sem moral potem vzeti kredit in s kreditom res kupiti stanovanje. Tista stanovanjska shema je bil zmazek in mazanje oči vsem, kako bomo rešili neke probleme. Večina je ta denar, ki je bil privarčevan v stanovanjski shemi, potem na koncu dvignila in ga porabila za kaj drugega, ker je videla, da s tistim denarjem si ne bo mogla pomagati. Danes, če hoče nekdo kupiti stanovanje, ki bi bilo po normativih, da lahko notri živi mlada družina, ne govorim o 30 kvadratnih metrih, ampak če je štiričlanska družina, mora imeti vsaj 70 kvadratnih metrov, se pogovarjamo o stanovanju v Ljubljani, ki ni pod 200 tisoč evrov. Razen če ni staro 30 let pa tik pred propadom, pa je treba vse obnoviti in tako naprej. Če gremo malo ven iz Ljubljane, se mogoče za 5 do 8 % zniža cena, ampak ne kaj dosti. Lavrica pa Dolsko in tako naprej, to so kar iste cene kot v Ljubljani. Šele potem ko pridemo tja do Celja, začnejo cene padati. Ampak za njihove razmere so to še vedno visoke cene. Enako velja za Maribor in tako naprej. O Portorožu in Gorenjski pa sploh ne bom govoril, ker mislijo, da živijo na Manhattnu in se tista opeka prodaja, kot da je ne vem kaj pridobljeno s tem stanovanjem. In s to stanovanjsko politiko, s tem zakonom, se opravičujem vsem, mi teh problemov rešili ne bomo. Ne bomo. Bomo pa reševali ene druge probleme, ampak bolj navidezno. In to je ključni problem. Mi bi morali v Sloveniji sprejeti en nov družbeni dogovor, tako kot se je sprejemal, ko smo gradili avtoceste. Kaj moramo mi narediti ? Mi moramo v resnici znižati ceno stanovanja, če hočemo iskreno povedati, kako bodo ljudje lahko prišli do stanovanj, če mislimo, da jih morajo kupiti. To pa lahko naredimo samo na en način – da damo na trg toliko stanovanj, da je ponudba večja od povpraševanja. Samo na ta način. Oprostite, vse ostalo je eno prazno mlatenje slame, kako bomo rešili probleme s stanovanjsko politiko za mlade. Koliko stanovanj danes v Sloveniji potrebujemo, če bi hoteli to narediti? Bojim se, da minimum med 5 in 10 tisoč stanovanj. Kako zagotoviti, da se ne bodo stanovanja gradila samo v Ljubljani, ampak razpršeno po celi Sloveniji? Iz preprostega razloga to pomeni, da lahko samo država to naredi, ko bo vstopila in preprečila vsem gradbincem in investitorjem, ki si danes želijo, da je zelo zelo počasna dinamika gradnje stanovanj, ker edino na ta način ohranjajo ceno in se kvazi ponujajo neka prestižna stanovanja, ki so praktično nedosegljiva. Kdo jih kupuje? Tisti, ki so zelo zelo zelo premožni, ali pa tisti, ki računajo, da bodo s tem delali biznis. Oprostite, povprečna slovenska družina ne kupi novogradnje, danes v Ljubljani, sem si pogledal na internetu, se gradi približno 10 novogradenj. Od tega je v strogem centru tudi do 5, 6, 7 tisoč evrov na kvadratni meter. A smo znoreli v tej državi? Če greste v Pariz kupit stanovanje, pa ni 5, 7 tisoč za kvadratni meter. Razen tam, kjer kupujejo nekaj čisto drugega − haupt haupt haupt nadstandard. To, kar prodajajo v Ljubljani, to ni nadstandard, ki ga tam prodajajo za bistveno večji denar. Ampak jim gre. Veste, zakaj jim gre? Ker nekateri še vedno imajo denar. Mi moramo priti do močnega javnega fonda stanovanj, ki bo, tako kot na Dunaju, omogočil, da kdorkoli potrebuje stanovanje, seveda dostopno za njegov žep, eni manj, eni malo več, eni zelo veliko, bodo različni tipi stanovanj tudi dostopni in bodo lahko prišli. Zakaj si Dunaj to želi? Ker želi imeti nove davkoplačevalce. Želi imeti ljudi z novim znanjem. Želi imeti ljudi, ki jih zaposli za dela, ki jih nihče drug noče delati. Ampak ti mu moraš ponuditi stanovanje, da ima kje živeti. Če mislite, da bo šel v hotel ali pa v neko luknjo − ne, ne bo šel. In da bo potem delal samo za tisto stanovanje, pa za tisti kruh. Oprostite, potem pa brez zveze, da sploh pride na Dunaj, potem bo lažje tu živel, ker itak se vse na črno dela. Najemniška stanovanja, se o njih pogovarjamo, pa imamo sedaj tu med korono sicer upad Airbnb in podobno, pa se kdo vpraša, zakaj ne prodajajo stanovanj. Ne, še vedno jih naprej oddajajo, samo pod drugimi pogoji, pa drugi klienteli in tako naprej. Čakajo na neko izboljšavo, ker jim še vedno ustreza, da bi lahko nekoč spet po starem načinu oddajali pod Airbnb. Ampak v čem je problem? Problem je, da smo mi ena redkih držav, ki ne naredi tega, kar so nekatere države naredile. Omejile so število dovoljenj za Airbnb in s tem onemogočile, da gre vse samo za Airbnb. In zelo jasno so povedale pogoje, kjer in kdaj se lahko ta Airbnb zgodi. Glede samega zakona, jaz bom zelo direktno povedal, da ni tako ugoden za tiste, ki imajo stanovanja v večstanovanjskih hišah, daleč od tega. Pred menoj je govoril kolega Rajić, pa še nekaj vas je omenilo, da je fino, ker sedaj se znižuje procent in sedaj bo pa res mogoče kaj narediti, kar se prej ni dalo. Veste, kaj je največji problem? Obnova objektov, sanacija objektov zaradi izolacije in tako naprej. In naslednja stvar, v socializmu smo delali z ne vem kakšno parolo stanovanja do četrtega nadstropja, če se je le dalo, brez dvigal. Zakaj? Ker je pocenilo stroške. Ni problem v eni stolpnici, kjer je ogromno etažnih lastnikov, in bo s tem procentom, ki je sedaj s predlogom določen, možno delati dvigalo. Ampak v stolpnici dvigalo je, tam ni to problem, zato to sploh ne šteje. V štirinadstropnem bloku, dam primer Štepanjsko naselje, kjer je notri samo šest, sedem lastnikov, oprostite, samo dva v pritličju sta proti, pa ti procenti več na ustrezajo in tam ne bo nikoli dvigala. Spomnite se predloga pokojnega bivšega poslanca Kontiča, župana iz Velenja, nazadnje državnega svetnika, ki je prišel s predlogom stanovanjskega zakona pred dvema letoma ali celo eno leto in pol nazaj v prejšnji vladi, da znižamo na 51 %. Kaj je bilo takrat? Tukaj je tekla debata točno o istem problemu. Jaz sem takratnega državnega sekretarja opozarjal, da je treba sprejeti Kontičev predlog. Je rekel« ne, ne, bomo mi to sedaj v zakonu tako zapisali«, tako kot je sedaj zapisano v tem zakonu, »pa bomo potem kasneje s konsenzom poskušali to številko spremeniti«. Pa kdo to verjame? Oprostite, 51 % lastnikov mora odločati, to je navadna večina, tako kot v državnem zboru sprejemamo zakonodajo z 51 %, to je 46 glasov. In če to velja tu, ne vem, zakaj to ne bi veljalo pri lastnikih. Če je treba streho popraviti, ne moreta dva reči: »Streha me ne zanima.« Ne moreta dva reči v bloku: »Dvigalo me ne zanima, ker jaz ga ne bom nikoli uporabljal.« Ampak mi to ustvarjamo. Kar danes v zakonu piše, gre pa samo za manjše investicije, za katere ne potrebuješ gradbenega dovoljenja. To, kar pa jaz govorim, pri dvigalu je pa treba imeti gradbeno dovoljenje. In veste, v čem je problem dvigala? Da imamo mi vsako leto starejšo populacijo in mi imamo v teh velikih naseljih starejše ljudi, ki praktično ne morejo več hoditi po teh stopnicah v četrto nadstropje. Potem rabijo oskrbo na domu in se povečajo stroški zaradi tega, prej gredo v dom, ker ugotovijo, da doma ne morejo živeti, ker nimajo pogoja za to. Do dvigala pa itak ne bodo nikoli prišli. Kaj naredi en preprost problem, kot se mu reče dvigalo. Pa dvigalo ni velika investicija. Ampak on ne bo dal tisoč evrov zraven, pa da se ubiješ, ker on ga ne bo nikoli uporabljal. In to so ti problemi, ki bi koristili neposredno etažnim lastnikom. Sklad, ki bo prevzel stanovanja, tisti, ki bo seveda želel in potem upravljal s temi stanovanji, jih oddajal na trgu. Jaz vam odkrito povem, da v to ne verjamem. Pa veste zakaj ne verjamem? Ker se večina lastnikov ne bo upala oddati stanovanje nekomu v upravljanje in potem seveda ne bodo imeli vpliva in se bodo vsi večno bali, kaj bo s tem stanovanjem. In bo zelo majhen fond od tega. Jaz rajši vidim, če bi mi naredili en družbeni dogovor, kot smo naredili za avtoceste, in se dogovorimo in naenkrat naredimo toliko in toliko tisoč stanovanj. Najame se kredit, milijardo, dve in se spusti na trg velika količina javnih stanovanj za neprofitno najemnino. To bo prej rešilo težave. Zaradi tega ker mi moramo priti do tega fonda in izbiti ljudem, da morajo celo življenje delati samo za stanovanje in da mora biti to glavna prioriteta otrok, staršev in tako naprej. Moramo narediti tudi ogromno majhnih stanovanj za posameznike, za ljudi, ki same živijo, študente, mlade. Mi moramo v Sloveniji omogočiti, da se začnejo delati kampusi. Te miselnosti mi nimamo, ker smo odpisali stanovanjsko problematiko in ker se nihče resno s tem ne ukvarja. Tisti, ki pa bi se radi, pa nimajo te moči, da bi spogajali v proračunu ali pa kakšen new deal. In tega oni ne bodo mogli nikoli narediti – uradniki, direktorji in tako naprej. To lahko naredi samo politika. To lahko naredi politika, če se bo pri tem vprašanju združila in presegla svoja ideološka vprašanja na teh konceptih. Zato, podpredsednica, ker bo kmalu ura osem, ker bomo mi zaključili, bi rad rekel naslednje. 78. člen ustave zelo jasno govori, naj ga preberem: »Država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje.« Oprostite, 30 let nismo skrbeli za izpolnitev tega člena ustave. Ker če bi, bi stanovanjska vprašanja v marsikaterem problemu bistveno prej reševali. In verjemite mi, da bi bilo bistveno manj problemov. Žal, bojim se, da bo ta zakon reševal parcialne probleme, bo pa rešil problem spet upravnikom, gradbincem pa investitorjem. Prej kot tistim, ki so lastniki zakona. Še enkrat, ni kritika na vlado. Ta zakon si je izmislila tudi prejšnja vlada, pa tudi predprejšnje, vse bi podobno razmišljale. Ampak to je zato, ker nimamo poguma, da stopimo en korak naprej. To pa je, da naredimo popoln preobrat v glavi, kar se tiče stanovanjske politike. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V skladu z vnaprej dogovorjeno časovnico moramo sejo ob osmih prekiniti. Tako prekinjam 17. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v petek, 5. marca, ob 10. uri. S tem prekinjam tudi sejo zbora, ki pa jo bomo nadaljevali z glasovanji ob 20.30. (Seja je bila prekinjena ob 19.59 in se je nadaljevala ob 20.30.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora! Obveščam vas, da bomo odločali po takem vrstnem redu, kot so bile obravnavane točke dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravilih v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravilih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju trga dela v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 3. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 1. členu. Kolega Miha Kordiš, v imenu poslanske skupine.
Pri tem zakonu se pogovarjamo o višini nadomestila v primeru brezposelnosti. V Levici z amandmajem predlagamo, da se uvede minimalno nadomestilo za primer brezposelnosti najmanj na ravni minimalnih življenjskih stroškov in da se najvišja meja tega nadomestila dvigne na raven minimalne plače. Številke, o katerih se pogovarjamo kot o spodnji meji, so 613 evrov. 613 evrov za vsakega zaposlenega, ki izgubi delo, in to ne po svoji lastni krivdi. Izgubi ga zato, ker se je spremenila slika v akumulaciji kapitala, ker je udarila gospodarska kriza, navsezadnje nas preganja epidemija covida-19. Edino pošteno je, da se za vse tiste, ki so končali na cesti, poskrbi na solidaren način in se jim zagotovi znesek pokritja njihove brezposelnosti vsaj na takšni ravni, da bodo lahko preživeli. Trenutno z nadomestili, kakršna so, 530 evrov bruto so ta spodnja, to je 400 in nekaj evrov neto, se preživeti ne da. Smo socialna država, naj bi bila tudi solidarna družba. Medtem ko je nekdo zaposlen, iz te svoje plače odvaja davke, odvaja prispevke. Ena izmed dajatev, ki jo zaposleni poravnava, je tudi dajatev za primer brezposelnosti. Ampak ko službo vendarle izgubi, je pa nagrajen s takim mizernim zneskom, s katerim ne zmore preživeti. To je absolutno narobe. Pa naj se pogovarjamo o slovenskih delavcih, ki delajo v tujini, naj se pogovarjamo o delavcih migrantih iz naših nekdanjih bratskih republik, ki delajo v Sloveniji, ali pa če se pogovarjamo o preostalih 750 tisoč delavcev, ki živijo v Sloveniji, ki tudi delajo v Sloveniji, pa so v večini primerov upravičeni do minimalnega nadomestila, tudi zato ker so njihove plače tako nizke. Vsem tem 800 tisoč ljudem želimo v Levici pomagati, da takrat, ko se znajdejo na cesti, ko ne zmorejo preživeti od svojih rok in od svojih možganov, in ne po lastni krivdi, ampak ker jih tepe kapitalizem, da vsem tem ljudem namenimo nadomestilo vsaj v višini minimalnih življenjskih stroškov, to je 613 evrov. Tukaj se pogovarjamo danes pri tej točki, pri tem zakonu, pri tem amandmaju o tem, ali se bo pomagalo ljudem ali se bo raje škrtarilo pri nadomestilih za brezposelne, sredstva države pa usmerjalo v podporo kapitalu, v bančne garancije in v kupovanje takšnih in drugačnih materialov pri kriminalnih združbah.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Besedilo predloga zakona za tretjo obravnavo, bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvršbi in zavarovanju v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 86, proti nihče. [[Za je glasovali 86.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to z drugo obravnavo Predloga Zakona o nacionalnem demografskem skladu v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. marca 2021, ki je objavljen na e-klopi. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB, k 1. členu, pod številko ena. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 70. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k 70. členu brezpredmeten. Če pa bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi, k 1. členu pod številko dva brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 45. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 1. členu pod številko dve. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 38. členu pod številko dve. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k 38. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 43. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 46. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 21. členu. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 31. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 48. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 32. členu. Glasujemo. Navzočih 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 48. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 38. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 48. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 38. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 38. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 45. členu. Glasujemo. Navzočih 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 48. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 48. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k 48.a členu in k 48.b členu pod številko 1. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta navedena amandmaja brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 48. členu ni sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k 48.a in 48.b členu pod številko 1 brezpredmetna. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 48.b členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 39. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 54. členu. Postopkovno, kolega Matjaž Han.
Predsednik, jaz se opravičujem, nima zveze s to točko, ampak ko gledam po tej dvorani in vidim, da mora poslanec stati, da lahko glasuje, pa ni važno, kateri je v tej dvorani, gospod iz Levice stoji, se mi zdi to nemogoče. A se res ne moremo v tej dvorani organizirati, da bi vsaj poslanci pri glasovanju lahko sedeli? Ja, ni stola. Saj zato pa pravim, dajmo se organizirati. Tamle so predstavniki Vlade pa sedijo in čakajo. Samo malo, pomirite se, saj lahko bi kdo drug stal, ampak prav je, da poslanec sedi v tej dvorani in normalno glasuje. Nič drugega. Pa kdorkoli bi to bil, ali bi bil iz SDS ali bi bil naš ali bi bil kdorkoli. Po mojem se da še en stol dobiti, ker ne morem več gledati, da poslanec stoji. [[oglašanje iz dvorane]]
Okej, hvala lepa, kolega Matjaž Han. Spoštovani kolegi, vsi imamo možnost sedeti. Res je, da to ni običajen način dela, da smo pač podvrženi ukrepom. Po nekaterih informacijah se bliža dan, ko bomo imeli možnost prejeti cepivo, tako da jaz si nadejam, da bomo takrat vendarle v skladu s sprejeto doktrino omogočili neko normalno delovanje tudi v tej dvorani. Do takrat pa predlagam, da še malo zdržimo. Ni tako hudo. Predlagam, da gremo naprej. Spoštovani kolegice in kolegi, odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 54. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 1. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 70. členu brezpredmeten. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 71. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 73. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 48. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 74. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 48. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin Levica, LMŠ, SAB in SD k 86.a členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Kolega Luka Mesec, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. V Levici smo sopredlagatelji tega amandmaja in ga bomo seveda tudi podprli. Gre pa za naslednjo zadevo. 86.a člen je bil dodan temu zakonu na odboru, določa pa, da ima demografski sklad pristojnosti za poseganje v inštitucije, kjer nima kaj iskati. Recimo, pristojnost za poseganje v Slovensko tiskovno agencijo se določa s tem členom. Zakaj je to škodljivo ali pa kam to meri, vemo. Vlada si že več mesecev prizadeva sesuti trenutno vodstvo STA oziroma določati njegovo uredniško politiko. Ampak ker se to vodstvo ne pusti in vztraja pri etičnih in novinarskih standardih, ga je zdaj treba razrešiti z drugimi sredstvi. S tem členom bo demografski sklad dobil možnost postaviti svoj nadzorni svet, v Slovenski tiskovni agenciji s tem zamenjati odgovornega urednika in direktorja in potem spremeniti to tiskovno agencijo v nekaj takega, kar smo lahko včeraj z grozo spremljali, kar se je dogajalo na tako imenovani Nacionalni tiskovni agenciji. Če vas spomnim, stvar je šla tako daleč, da celo Twitter, ki mislim, da ima najbolj liberalno politiko, kar se tiče meja dopustnosti nekega sovražnega govora, jim je včeraj po tistih eskapadah, ki so jih objavljali s te desne tiskovne agencije, zablokiral račun.In jaz nočem živeti v državi, kjer bo Slovenska tiskovna agencija dobesedno postala ventilator lažnih novic, kot je nekoč rekel premier Janez Janša. Tako da absolutno bomo glasovali za ta amandma in mislim, da tudi vsi, ki bi radi v neki približno urejeni demokratični družbi živeli še naprej, bi ga morali podpreti, ker predstavlja resno nevarnost. Za konec bom pa rekel samo to. Problem, ki ga imamo v tej državi je, da ni spora med levico in desnico. Spor je med demokrati in med avtokrati. Med tistimi, ki hočemo živeti v demokratični družbi, in med tistimi, ki hočejo vzpostaviti nek monopol moči. In ti to kažejo že dolgo. Nekoč so prodajali Mercator v zameno za vpliv na uredniško politiko Dela. Danes bi radi preko demografskega sklada prišli do uredništva Slovenske tiskovne agencije. Ambicije ostajajo enake, samo sredstva se menjajo.
Hvala lepa. Kolegica Divjak Mirnik, v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Ker do sedaj še ni uspelo agencije finančno uničiti, jo je treba disciplinirati na drugačen način. Inovativni ste, to vam je treba priznati. Za to vam lahko čestitamo. Vendar ta vaša najnovejša pogruntavščina vodi v to, o čemer govorimo v LMŠ pravzaprav že ves čas. Vodi v »my way or no way«. In v tem trenutku smo v fazi »no way«. To seveda ni prav, zato ker si v LMŠ želimo, da mediji ostanejo neodvisni, da lahko novinarji opozarjajo na stvari, ki niso okej, da jih ne bo strah pisati, še najmanj si pa v LMŠ ne želimo tistih pravih, ki pišejo po nareku, ki je všeč samo vrhovnemu šefu. V zgodovini poznamo zelo lep ali pa malo manj lep izraz za to, ne bom ga omenjala, ker si želim, da do njega v Sloveniji ne pride. Zato bomo v LMŠ tudi ta amandma podprli. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Nataša Sukič, v lastnem imenu.
Hvala lepa za besedo. Že mesece spremljamo poskuse destabilizacije Slovenske tiskovne agencije, ki predstavlja hrbtenico naših medijev. Agencije, ki je zavezana in mora delovati skladno z najvišjimi etičnimi novinarskimi standardi in ne po nareku kogarkoli in ne skozi neke filtre kogarkoli. Ampak poskusi so brezsramni. Vemo, kako se finančno izčrpava ta agencija že mesece. Znašla se dobesedno v agoniji. Njeni zaposleni, ki resno in pridno delajo in njihove družine so ta trenutek socialno ogroženi. Vsi ti poskusi zaenkrat niso obrodili sadov. Ta poskus umestitve Slovenske tiskovne agencije znotraj demografskega sklada, kjer nima kaj iskati, je pravzaprav ta poteza, lahko ji rečemo kar giljotina na vrat te agencije in na neodvisnost te hrbtenice naših medijev. In tako kot je rekel Luka, želimo si živeti v demokratični odprti družbi. Neodvisno poročanje, neodvisno delo medijev je eden izmed pogojev za kaj takega. Zato pozivam vse, ki vam ni vseeno, ali živimo v demokraciji ali nekje drugje, v nekem avtokratskem sistemu, da podprete ta amandma. Jaz ga bom podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 46. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 86.a členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 39. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin Levica, LMŠ in SAB k 86.b členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Kolega Luka Mesec, v imenu poslanske skupine.
Hvala. 86.b člen je še eden od členov, ki kažejo na resnično naravo tega demografskega sklada. 86.b člen namreč razveljavlja nekatere zakone, njegov cilj pa je, da v Modri zavarovalnici, ki je v bistvu pokojninski sklad zaposlenih v javnem sektorju, ki je konec leta razpolagal z 1,4 milijarde evri sredstev in ki razpolaga s sredstvi 320 tisoč varčevalcev, varčevalci, ki imajo po trenutni ureditvi možnost preko skupščine imenovati pol nadzornega sveta, tega več ne bodo mogli, ker se to s tem členom briše. Varčevalci, tisti, ki so prispevali 1,4 milijarde evrov, ne bodo več imeli možnost nadzorovati tega denarja, ne bodo več imeli možnosti imenovati polovice nadzornega sveta, ampak bo to počel demografski sklad. Tukaj gre še za eno zgodbo, kjer vidimo jasne ambicije po tem, da bi nekdo rad vtaknil prste v marmelado, vredno 1,4 milijarde evrov. Demografski sklad je pa prikladen način, kako to narediti. Seveda bom glasoval za to, da se ta člen briše.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 47. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 86.b členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 38. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB za nova 86.c in 86.č člen. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in ker je predstavnik predlagatelja predloga zakona že v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Postopkovni predlog iz obrazložitve. Samo da prekinem. Gre za postopkovni predlog. Sklep gre na glasovanje in ni obrazložitve glasov v skladu s poslovnikom. Če bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev, sklep ne bo sprejet. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 39. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na eni od naslednjih sej. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 10. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda to je z drugo obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 3. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 1. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmaji istega predlagatelja k 2., 4. in 5. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postanejo navedeni amandmaji brezpredmetni. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 89, proti nihče. [[Za je glasovalo 89.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 89, proti nihče. [[Za je glasovalo 89.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 89, proti nihče. [[Za je glasovalo 89.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 89, proti nihče. [[Za je glasovalo 89.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 89, proti nihče. [[Za je glasovalo 89.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 6.b členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Besedilo predloga zakona za tretjo obravnavo bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 3. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 2. členu. Amandma je povezan z amandmajem istega predlagatelja k 4.a členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane navedeni amandma brezpredmeten. Kolega Miha Kordiš, obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Amandma, ki smo ga v Levici k tej spremembi pokojninskega zakona vložili, je tak, da mislimo, da bi si zaslužil biti v središču celotne debate. Žal se na seji to ni zgodilo, zato bom obrazlagal glas, kakor ga bom oddal. Glasoval bom za naš amandma. Kaj ta naš amandma dela? Prvič, dviga pokojninsko dno. Najnižjo pokojnino postavlja na 442 evrov. Tukaj se ne pogovarjamo o pokojnini za polno delovno dobo, ampak absolutno najnižjo pokojnino, ki jo nekdo v tej državi lahko prejme. 442 evrov je naračunana številka minimalnih življenjskih stroškov za neko kratkoročno obdobje in se nam je zdelo primerno sidro, s katerim lahko najnižje pokojnine popravimo navzgor. Drugi ukrep, ki ga predlagamo, najnižje pokojnine, tokrat za polno dobo, za 40 let, se postavi na raven dolgoročnih življenjskih stroškov, to je 613 evrov. Nihče v tej državi, ki je oddelal svojih polnih 40 let, ki je gradil to družbo, ki je gradil tudi samo državo, si ne zasluži, da životari v revščini. 613 evrov je ta najbolj goli minimum, ki bi ga tak človek moral prejeti, da uživa vsaj nek približek varne starosti. In tretje, kar predlagamo, je, da tovrstne spremembe pozitivno vplivajo in da se na novo preračunajo tudi drugi transferji, ki so pripeti na pokojninsko blagajno. Konkretno, kar nas še posebej boli in bi izpostavil, so nadomestila v primeru invalidnosti, pa vdovske pokojnine padejo sem notri in tako naprej. Vse te tri spremembe, ki smo jih strnili v naš kratek amandma, pa naj stopijo v veljavo tudi za ljudi, ki so trenutno že v pokoju in že uživajo status upokojenca in ne samo za bodoče upokojence. To je nekaj malih zakonskih členov, ki pa bi veliko prispevali k odpravljanju revščine med upokojenci, ki je daleč najbolj izpostavljena skupina za tveganje revščine v tej državi, znotraj nje še posebej starejše samske ženske na podeželju in tako naprej. Verjetno ta amandma ne bo izglasovan, ne bo izglasovan z nekim tihim argumentom, da za upokojence ni denarja. Najdejo se sredstva za bančne garancije, najdejo se sredstva za dokapitalizacijo podjetij v težavah, ko pa pride do reševanja revščine, pa teh sredstev kar naenkrat manjka. Za ta naš ukrep bi potrebovali 160 milijonov evrov. V Levici mislimo, da teh 160 milijonov evrov bi morali najti za to, da ljudem pomagamo, pazite!, ne živeti v luksuzu, ampak preživeti. Kot rečeno, glasoval bom za to, da se dvignejo najnižje pokojnine v tej državi.
Hvala lepa. Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne V lastnem imenu ima obrazložitev kolega Siter.
Hvala lepa za besedo. Revščina v Sloveniji ali pa kjerkoli je globok sistemski problem. Ni krivda posameznika, ampak je skupinska družbena odgovornost. Še posebej v bogati družbi našega formata, v bogati družbi, ki si lahko privošči 780 milijonov zapraviti za nakup orožja ali pa za, kot smo slišali, neke bogate dokapitalizacije in tako naprej. V bogati družbi, v kakršni smo, odprava revščine v bistvu ni težava, je stvar politične odločitve, je stvar politične volje, stvar političnih prioritet. Dejstvo je, da revščina najbolj tepe ravno upokojenke, starejše od 65 let, ker je pokojninski sistem nesolidaren in nepravičen. Predlog, ki je v tem amandmaju pred nami, ni sistemski, ne bo spremenil pokojninskega sistema, da bo pravičen, bo pa obliž in bo popravil vsaj tisto najbolj odprto rano. Torej, nič več sramotnih penzij, kot smo slišali v razpravi, 270 evrov, ampak katerokoli pokojnino, tudi če ni za polnih 40 let, na raven kratkoročnih minimalnih življenjskih stroškov, torej 442 evrov. Absolutno najnižja pokojnina v državi, to je predlog, in pokojnina za polnih 40 let 613 evrov, kot so naračunani dolgoročni minimalni življenjski stroški. To je fer, to je spodobno, to je solidarno do ljudi, ki so solidarno prispevali skozi vse svoje življenje svoje delo, veščine, čas, da lahko mi vsi kot skupnost uživamo v javnem šolstvu, javnem zdravstvu, infrastrukturi in tako naprej. Sam bom ta amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš.
246 evrov. Toliko je znašala po zadnjih podatkih, ki jih imamo, najnižja pokojnina v tej državi. 246 evrov. To je sramotna številka, ki jo v Levici z našim amandmajem poskušamo popraviti. Revščina ni krivda posameznika, revščina je sramota družbe, ki jo dopušča, ki jo omogoča in ki pri varčevanju na revnih upokojencih dela dobičke. 442 evrov kot tisto absolutno dno, kolikor znašajo lahko najnižje pokojnine v tej državi, res morda ne zveni veliko. Enako ne zveni veliko 613 za dopolnjeno polno delovno dobo. In v resnici to drži. To so skromni zneski. Ampak v primerjavi s tem, kakšen pokojnine revni upokojenci prejemajo danes, se pa še vedno pogovarjamo o razliki, ki lahko marsikomu pomaga pokriti položnico za dopolnilno zdravstveno zavarovanje v višini 35 evrov, ki marsikomu lahko pomaga do dodatne štruce kruha in do dodatnega kartona mleka. Zato bom ta naš amandma podprl. Upam, da se bo nabralo dovolj glasov, da bo amandma tudi sprejet. Odpravimo revščino in pomagajmo najrevnejšim upokojencem.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 43. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 4.a členu.
Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 46. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi za novi 4.b člen. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti 1. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Besedilo predloga zakona za tretjo obravnavo bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o nagradi Zlata čebela v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o zagotavljanju zemljišč za izvajanje izobraževalnih ter raziskovalnih in razvojnih dejavnosti s področja kmetijstva in gozdarstva v okviru rednega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodnim in končnim določbam niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti 8. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o jamstvu Republike Slovenije v Panevropskem garancijskem skladu v okviru nujnega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti 3. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državni upravi v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 8. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o osebni izkaznici v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prijavi prebivališča v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC in NSi k 5. členu pod številko 1 in o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5. členu pod številko 2. Ker sta amandmaja vsebinsko enaka, bomo o njiju glasovali skupaj. Kolegica Nataša Sukič, v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa za besedo. Seveda bomo v Levici podprli ta amandma, ki pomeni odstranitev vrinka, ki je nezaslišan, ki je ustavno sporen, ki uvaja nek nacionalizem in celo prikriti rasizem pri tem, da naj bi se pri prijavi stalnega prebivališča poizvedovalo tudi po veroizpovedi, po maternem jeziku ljudi, ki prijavljajo stalno prebivališče. Da ne omenjam, da ta zakon stremi tudi k retradicionalizaciji oziroma, kot jaz temu rečem, naprej v srednji vek, kajti zahteva se tudi bizaren podatek, kdo vodi gospodinjstvo. To so res absurdne stvari v 21. stoletju, ko dobro vemo, da nek vodja gospodinjstva ne obstaja, da po naši zakonodaji sta partnerja enakopravna. Mi tega preživelega koncepta vodje gospodinjstva, ki spominja na neko rimsko pravo oziroma pater familias, tega enostavno danes več ne poznamo in takšen predlog resnično gre v smeri retradicionalizacije naše družbe in ponovnega ustvarjanja nekih preživetih hierarhičnih razmerij znotraj družine. Tako da takšni absurdi, takšne anomalije seveda nimajo nobene zveze s prijavo stalnega prebivališča in te anomalije amandmaji, ki so predlagani, odpravljajo. V Levici bomo vsekakor podprli ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 30. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da sta amandmaja sprejeta. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC in NSi k 10. členu pod številko 1 in o amandmaju Poslanske skupine Levica k 10. členu pod številko 2. Ker sta amandmaja vsebinsko enaka, bomo njiju glasovali skupaj. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 30. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da sta amandmaja sprejeta. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakon v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 5. in 10. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelja ali nameravajo k tema členoma vložiti amandmaje? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretji obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 11. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda , to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic covid-19 v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in Levica k 2. členu pod številko 1. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k naslovu poglavja Končna določba pod številko 2 in za novi 2.a člen pod številko 1. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta navedena amandmaja brezpredmetna. Če pa bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 45. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k 2. členu pod številko 2. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k naslovu poglavja Končna določba pod števlko1 in za novi 2.a člen pod številko 2. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta navedena amandmaja brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 45. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma poslanskih skupin SD, LMŠ in Levica k 2. členu pod številko 1 ni bil sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k naslovu poglavja Končna določba pod številko 2 in za novi 2.a člen pod številko 1 brezpredmetna. Ker amandma poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k 2. členu pod številko 2 ni bil sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k naslovu poglavja Končna določba pod številko 1 in za novi 2.a člen pod številko 2 brezpredmetna. Končali smo z odločanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Kolega Siter, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Kader v kritični infrastrukturi, zdravstveni in skrbstveni, je tisti, ki rešuje življenja. V času epidemije je Vlada namenila 1,7 milijarde evrov za kapital, brez zagotovitev, da se bo ta vsota prelila v delovna mesta, in samo 370 milijonov direktno za delavce. Čeprav so delavci tisti, ki ustvarjajo. Najbolj na udaru so v tem času gotovo delavci v skrbstvu in v zdravstvu. Že v normalnih okoliščinah, tako poroča Skupnost socialnih zavodov, jih je dvakrat premalo, podplačani so, zdaj v teh razmerah izmučeni, zgarani, delajo tudi po 16 ur na dan. Delo v domu za starejše in v zdravstvenih ustanovah ni mačji kašelj. Jaz sem sam kot prostovoljec preveril v domu starejših v Hrastniku, kakšna je temperatura. Ni jim zameriti, ko bežijo stran, ko bežijo bodisi v druge poklice bodisi v druge države opravljat isti poklic. Ko bo krize konec, bosta zdravstvo in skrbstvo še bolj kadrovsko na kolenih, še bolj osiromašeni področji. Zato je zdaj v času epidemije, v času vrhunca epidemije ključnega pomena, da so ti ljudje, prvič, dostojno plačani, drugič, da delajo v normalnih pogojih in, tretjič, da svoje delovno mesto ohranijo tudi za čas, ko bo epidemije konec. Vsi razumemo, da so to tisti ljudje, ki rešujejo življenja in javni zdravstveni in skrbstveni sistem v prihodnje. Zato smo v opoziciji namesto preletov letal in zahval pred kamerami oblikovali predlog, ki delo teh delavk in delavcev na teh ključnih delovnih mestih pravično in dostojno ovrednoti. Dodatek za njihovo delo dviguje s 30 na 65 odstotkov njihove siceršnje plače. In zelo pomembno, med delovna mesta, ki so upravičena do tega dodatka, dodaja še nekaj ključnih, ki jih je vlada doslej pozabila. To so reševalci, negovalci, negovalke, laboranti, oskrbovalke in oskrbovalci in tako naprej. Ta predlog smo poslanke in poslanci Levice sooblikovali in sopodpisali in ga bomo na glasovanju tudi podprli. Ne pozabimo, da so ravno ljudje, ki delajo na teh ključnih delovnih mestih, tisti, ki nas kot družbo peljejo skozi to epidemijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Aljaž Kovačič, v imenu poslanske skupine.
Hvala, predsednik, za besedo. Ta vlada in koalicijski poslanci radi govorijo, da ta vlada dela za ljudi in da nima probleme s penezi, kot reče kolega Trček. Glede na to da ste zavrnili amandmaje, ki bi 100 tisoč evrov dali dejansko študentom, očitno imate velike probleme s penezi, ko bi dali tistim, ki pomagajo. Retorika vladajočih je, da smo v vojni, v vojni z virusom. In kdo so vojaki v tem času? Vsi zdravstveni delavci in vsi tisti, ki se bojujejo in delajo s covid pacienti. In reči jim samo hvala in jih postaviti pred bolnišnice, da gledajo preleta letal, jim pomaga bore malo. Zato je čas, kot tudi rada koalicija reče, pridimo od besed k dejanjem, glasujmo za in dajmo tistim, ki res pomagajo covid bolnikom, to, kar si zaslužijo. Seveda bomo v Listi Marjana Šarca to potrdili.
Hvala lepa. Kolega Soniboj Knežak, v imenu poslanske skupine.
Hvala, predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, to je ena izmed tistih tem, ki bi morala povezovati pa ne deliti levi, desni, opozicija, pozicija. Primerno nagrajevanje, ki ni pretirano, ki ga ponujamo v zahvalo zdravstvenim delavcem za ves trud, ki so ga v preteklih mesecih bili v prvih vojnih vrstah, po 12 urnih delavnikih v skafandrih. Sam sem imel tudi to izkušnjo, da sem bil nekaj časa tudi v bolnici v tej covid krizi in opravil razgovore z vsemi temi. Nadčloveški napori. V preteklih tednih ste se tudi v koaliciji na veliko hvalili in zahvaljevali tudi v tem državnem zboru. Hvala zdravstvenim delavcem za ves trud, ki ga vlagate. Danes, če boste potrdili ta zakon, ki je vreden 26 milijonov evrov, da ne omenim, da ste za ukrepe s področja covida namenili 6,9 milijarde evrov, danes se pa pogovarjamo o nagrajevanju tistih, ki so v prvih vrstah in tudi še bodo v naslednjih mesecih. Covid, tudi ko bomo precepljeni, bo še ostal. Zdravstveni delavci, kljub temu da ne bo več razglašena epidemija, bodo še vedno zdravili covid bolnike. Ta naš amandma omogoča, da tudi potem, ko ne bo več razglašena epidemija, prejemajo ustrezen dodatek za delo v teh težkih pogojih. Čas je, da od besed preidemo k dejanjem. To je tema, ki ne bi smela razdvajati tega državnega zbora. Ampak moram reči, da nisem ravno optimist, glede na to da ste gladko zavrnili vse predlagane amandmaje. Socialni demokrati bomo kot tudi vsi ostali kolegi iz opozicije naš predlog podprli.
Hvala lepa. Kolega Franc Trček, v lastnem imenu.
Hvala za besedo. Moram se oglasiti. Prvo, kot je rekel Soni, gre za neko osnovno minimalno spoštovanje do teh ljudi. Drugo, nismo v vojni, virusa ne bomo premagali, z virusom se bomo morali naučiti živeti. Gre za od besed k dejanjem. In kot je tudi rekel Soni, ne gre za levo, desno, gor, dol. V bistvu sva to naš Matjaž pa jaz »naumila«, ampak to je opomba pod črto. Včasih se je treba tudi malo zadržati − to leti tudi na koga, ki bo to podprl − ne pa vedno sebe naprej metati. Seveda bom to podprl.
Hvala lepa. Kolegica Violeta Tomić, v lastnem imenu.
Hvala lepa. Kot so rekli predhodniki, to ni tema levo-desno. Ko udari bolezen, udari po vseh. Tako levih, desnih, sredinskih. In takrat vemo, da nam je medicinsko osebje najbližje tisti trenutek in da niso nikoli slabe volje in vedno na razpolago. Delajo pa v nemogočih razmerah, vsak dan hujših. Spremljali smo njihov boj s tem sovražnikom, kot mu radi rečete. In ko ta vlada reče, da vsem pomaga, pač opažamo, da ne pomaga tistim, ki bi jim res morala pomagati. Tukaj pa je trenutek, da se lahko združimo. Danes smo imeli nekaj glasovanj soglasnik z levo, desno in sredinsko politiko. Mislim, da je to ena taka tema, ki bi morala združevati, kajti denar je, videli smo, kam vse gre, prioritetno pa bi moral iti ravno tem, ki nam pomagajo in od katerih smo življenjsko odvisni takrat, ko res potrebujemo pomoč. Tako da jaz bom ta naš amandma podprla. In tudi nekako ne morem razumeti − hvala medicinskemu osebju, hvala zdravnikom, hvala sestram [[…]]Hvala se pod mizo vala. To se ne da v lonec dati. Dajmo jim nekaj, da bodo lahko dali v lonec, da bodo lahko preživeli bolje. Hvala.
Vidim, da je še interes po obrazložitvi. Odpiram listo. Prijave potekajo. Prvi ima besedo Soniboj Knežak.
Hvala, predsednik. Zakon, ki je trenutno v obravnavi, je bil, da samo spomnim tudi koalicijske poslance, skozi proceduro v Državnem svetu usklajen z vsemi organizacijami s področja zdravstva, ker odpravljamo nekatere anomalije oziroma uvajamo tudi nagrade za tiste skupine, ki smo jih izpustili. Ob tej priliki bi se rad zahvalil tudi poslancu Desusa, kolegu Juriju Lepu, ki je dal tudi glas podpore na odboru, da je ta zakon danes priromal v ta državni zbor. Še enkrat, spoštovani kolegice in kolegi, apeliram, da razmislimo in da daste glas podpore temu našemu predlogu.
Hvala lepa. Besedo ima Jani Prednik.
Pozdrav vsem. Večkrat slišimo z vladne strani, da vlada dela. S tem se lahko strinjamo, ampak to nekako leti na opozicijo, da opozicija ne dela. Res je, vlada dela. Delate tudi napake in zato je tu opozicija, da pri zadevah, kjer naredite napako, kjer določene segmente izpustite, da vskoči opozicija. Opozicija je tu vskočila in poskuša pomagati tistim, ki ste jih v enem letu izpustili in jih niste naslovili z nobenim ukrepom. Kot že rečeno, ta zakon je vreden 26 milijonov evrov. To je statistična napaka celotnega zneska, ki ste ga namenili za epidemijo in dajmo pri takšnih zadevah sodelovati. To je dobronameren predlog opozicije, da pomagamo tudi tistim, na katere ste ob kopici dela na desni strani parlamenta pozabili.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Židan.
Hvala, predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Jasno, da bom ta zakon podprl. Jaz si tudi želim, da bi ga podprla opozicija, zmerna opozicija pa še kakšna drugačna opozicija, pa takšna koalicija in drugačna koalicija. Pa vam povem preprost razlog, zakaj verjamem, da je to treba podpreti. V resnici najtežja borba se je bila v bolnišnicah, v domovih za ostarele in podobno. Ljudje, ki so tam bili to borbo, so delali v nemogoče težkih razmerah. Sam na srečo, to moram potrkati, nisem imel izkušnje, da bi bil nekaj časa v bolnišnici, kakor jo je imel Soni, pa še verjetno kdo drug. Ampak gledal sem slike, se pogovarjal tudi s temi ljudmi, ki so bili bolni oziroma na drugi strani z ljudmi, ki so jim pomagali, in razen zelo velike hvaležnosti in pohval, drugih besed ni bilo. Pohvala, ki ji ne sledijo dejanja, je dvojno nagravžna. To je ena taka štajerska beseda, pa ne zameriti, je enostavno sprevržena. Pohvali mora slediti dejanje. Sam čutim, da moram podpreti vsaj dva ukrepa med mnogimi ukrepi, ki so potrebni. In to je, da se ta pohvala izrazi tudi v denarju, mora se izraziti v denarju, in drugo, ta pohvala se mora izraziti, o tem se bomo sicer pogovarjali več jutri, v denarju, ki ga bomo namenili tudi za izgradnjo novih bolnišnic in obnovo tistih, ki obnovo potrebujejo. Saj se kar naprej pogovarjamo o takšni in drugačni varnosti, ampak varnost, o kateri se sedaj pogovarjamo, torej varnost, ki govori o zdravju in varovanju življenj, je v resnici najbolj pomembna. In to niso tanki, to niso puškomitraljezi! To je naše zdravstveno osebje, prosim lepo, tako se obnašajte prosim do njih! Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 43. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 38. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda. To so Vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 2. marca 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje mag. Alenke Bratušek, v zvezi z učinki in posledicami sprejetih protikriznih ukrepov. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti je glasovalo 48. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje Marjana Šarca v zvezi s prihodnjimi ukrepi vlade, povezanimi z javnimi financami. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti je glasovalo 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi z neutemeljenim vztrajanjem v strokovno nepodkrepljenih ukrepih omejevanja gibanja posameznic in posameznikov ter postopkovno neutemeljenim sankcioniranjem državljank in državljanov s strani Policije in Ministrstva za notranje zadeve. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti je glasovalo 47. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec na poslansko vprašanje Aljaža Kovačiča v zvezi z Zakonom o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti je glasovalo 46. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Lidije Divjak Mirnik v zvezi z vlogo Slovenske tiskovne agencije v slovenskem medijskem prostoru v prihodnosti ter o strateških dokumentih razvoja medijev v Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti je glasovalo 45. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa na poslansko vprašanje Marka Bandellija v zvezi z ukrepom nočne omejitve gibanja. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti je glasovalo 43. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Jožeta Lenarta v zvezi z ukinitvijo Službe za notranjo revizijo na UKC Ljubljana in z zagotavljanjem transparentnega poslovanja javnih zdravstvenih zavodov v prihodnje. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti je glasovalo 47. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija in ministrice za pravosodje mag. Lilijane Kozlovič na poslansko vprašanje Nataše Sukič v zvezi z vnovičnim poskusom destabilizacije Slovenske tiskovne agencije s strani Urada Vlade Republike Slovenije za komuniciranje. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti je glasovalo 45. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Edvarda Pauliča v zvezi z obratovanjem gostinske dejavnosti in s tem povezanimi različnimi interpretacijami vladnih odlokov. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti je glasovalo 46. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi s prenehanjem obravnave Dnevnika Ane Frank v nekaterih osnovnih šolah. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 45. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z dopolnilnim zdravstvenim zavarovanjem. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 48. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi z nujnimi gospodarskimi ukrepi za širše območje Haloz. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 47. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa na poslansko vprašanje Janija Ivanuše v zvezi z delovanjem policije v Občini Ormož. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 60. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 60.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Željka Ciglerja v zvezi s celovito presojo vplivov na okolje za območje Občinskega podrobnega prostorskega načrta GAS-5-južni del v Celju. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Željka Ciglerja v zvezi s Splošno bolnišnico Celje. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 46. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z rastjo cen nepremičnin. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 48. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi z vrednotenjem dela medicinskega osebja. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 48. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo odgovora ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z nakupom naprave za izvajanje celične terapije po metodi CART-T. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet.S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v petek ob 10. uri.