Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 94. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi drugega odstavka 20. člena, prvega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Preden nadaljujemo, vas obveščam, da je umrl gospod Franc Avberšek, poslanec Državnega zbora v mandatnem obdobju 1992-1996. Spomin naj bomo počastili z minuto molka. [[minuta molka]] Hvala mu! Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Iva Dimic, Andrej Černigoj, Igor Zorčič, Franc Jurša, mag. Bojana Muršič, Aleksander Reberšek, Mihael Prevc do 13. ure, Dušan Šiško od 16.30 do 22. ure, Tomaž Lisec od 11. do 18. ure in Rudi Medved. Na sejo so bili vabljeni predstavniki Vlade. Vse lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 94. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 21. januarja 2022, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Podpredsednik Državnega zbora Branko Simonovič je Državnemu zboru predlagal, da se dnevni red te izredne seje razširi s 5. točko, to je s Predlogom sklepa o imenovanju podpredsednika Odbora za zunanjo politiko. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 24. januarja 2022. Želi besedo predstavnik oziroma predstavnica Poslanske skupine SAB kot predlagatelja predloga sklepa? [[Ne želi.]] Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in sprejeto širitvijo. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 94. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O ZAČASNIH UKREPIH ZA PREPREČEVANJE ENERGETSKE REVŠČINE v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 39 poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Predlog zakona je na 70. nujni seji 20. 1. 2022 obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi Odbor členov Predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava Predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi, lep dober dan. Zadnje tedne in mesece smo priča izrednim razmeram na trgu energentov in surovin, ker cena iz dneva v dan dosegajo rekordno visoke ravni. Do tega prihaja, ker so globalne dobaviteljske verige deloma pretrgane, čakalne dobe za surovine pa so se precej podaljšale. Dotok plina v Evropo je manjši zaradi različnih motenj v dobavi. Zaloge v skladiščih so zaradi lanske relativno mrzle in dolge zime manjše, svetovno gospodarstvo pa se je po sproščanju epidemioloških omejitev znova zagnalo in doseglo nagel vzpon za katerega trenutna ponudba energentov ne zadošča, naj se gre za plin, nafto ali elektriko. Tako se je tudi v Sloveniji precej podražila nafta, kar že občutimo že na bencinskih črpalkah. Cene bencina in dizla so za približno četrtino višje kot pred letom dni, kar je navsezadnje posledica vladne liberalizacije trga naftnih derivatov. Predlagatelj minister Počivalšek je ob sprejetju tega ukrepa večkrat poudaril, da to nikakor ne bo povzročilo dviga cen pogonskih goriv. A danes se je izkazalo, da temu ni ravno tako. Prav tako je trenutno treba dobrih 25 % več kot v istem obdobju lani odšteti za kurilno olje. Tudi največja slovenska energetska družba Petrol je decembra lani občutno za 30 % zvišala cene elektrike in zemeljskega plina za 12 %. Petrolu pa so pri dvigu cen energije kmalu sledili še drugi dobavitelji. Zaradi vsega navedenega se tako slovenski kot tudi evropski energetski sistemi nahajajo pred številnimi izzivi. Po zdravstveni krizi nam sedaj na vrata trka še energetska kriza in energetska revščina, ki bi lahko za nekatere posameznike in gospodarske panoge imela še hujše posledice, kot jih je povzročila epidemija Covid19. Tega se zavedajo tudi v drugih evropskih državah, zato se z vprašanjem dviga cen na trgu energentov kar precej ukvarjajo. Nekatere pa so že pred tem tedni oziroma celo pred meseci odločali pomagati državljanom pri blaženju posledic nenadne visoke rasti cen, med drugim z znižanjem ddv-ja in drugih prispevkov za uvedbo subvencij ter posebnih vavčerjev in podobno. Vprašanje je kaj smo pa sedaj naredili v Sloveniji oziroma kaj je za reševanje te problematike naredila Vlada. Zato na tem mestu pozivam pristojne, da se namesto kadrovskega lomastenja po energetiki raje osredotočijo na uvedbo nekaterih prepotrebnih kratkoročnih ukrepov. In ravno zato, ker Vlada že več mesecev ne reagira na pojav energetske krize je v naši države namesto Vlade stvari v roke prevzela opozicija, ki je pripravila in v zakonski postopek vložila Predlog zakona o začasnih ukrepih za preprečevanje energetske revščine, ki predvideva uvedbo energetskih vavčerjev v višini 150 evrov za 75.000 socialno ogroženih in v višini 40 evrov za 200.000 prejemnikov otroškega dodatka v prvih šestih dohodkovnih razredih. Po predlogu bi se energetski dobropis lahko koristil v večkratnih zneskih in bi se lahko vnovčil za plačilo računov za dobavo električne energije, toplote ali plina, nakup in dostavo zemeljskega plina v jeklenkah ter kuriva. V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev se nam omenjeni predlog zdi primeren, predvsem pa za zdajšnje razmere tudi nujen, zato ga vsekakor podpiramo. Ob tem pa Nepovezani poslanci še opozarjamo, da glede na to, da so se v državi cene elektrike, kurilnega olja, zemeljskega plina, pogonskih goriv podražale za vse prebivalce in glede na to, da je prav, da se pri reševanju te problematike upošteva tudi načelo enakosti, bi se morali lotiti reševanja tega odprtega vprašanja tudi z drugimi ukrepi, ki ne bodo pomagali le določenemu krogu državljanov, ampak bodo pomagali pri spopadanju z energetsko krizo vsem državljanom. Med tovrstne ukrepe, ki bi pripomogli vsem prebivalcem sodijo v začasno znižanje davčnih stopenj, znižanje DDV na energente in znižanje trošarin, uvedba subvencij, znižanje oziroma zamrznitev nekaterih prispevkov, preprečitev zvišanja omrežnin in številni podobni ukrepi. V razmerah, v katerih smo se na področju energetike znašli danes bi bilo po našem prepričanju potrebno opredeliti in čim prej sprejeti tudi srednjeročne in dolgoročne strateške ukrepe, ki bi pripomogli k cenovno dostopni energiji za gospodinjstva in podjetja, povečali energetsko neodvisnost naše države, okrepili odpornost slovenskega in evropskega energetskega trga ter podprli prehod v podnebnem nevtralnosti le s tem pa v bodoče preprečili tako skokovit porast cene energentov in posledično preprečili pojav energetske krize in energetske revščine. V prihodnje bodo namreč dobro delujoč in stabilni notranji energetski trg visoka samozadostna z oskrbo in iz ogljičnih virov, povečanje učinkovitosti rabe energije in krepitev lastnih energetskih virov ključnega pomena za stabilne cene energentov in zanesljivost energetske oskrbe vseh prebivalcev in odjemalcev. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik. Torej, naj predstavim stališče Poslanke skupine Slovenske demokratske stranke k Predlogu Zakona o začasnih ukrepih za preprečevanje energetske revščine. Med razlogi za sprejem zakona je predlagatelj navajal, da so razlog za predlog zakona že realizirane in napovedane podražitve energentov in s tem pomoč pri plačevanju stroškov za nakup energentov socialno ogroženim in revnim. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke spremljamo razmere in se strinjamo, da se mora država odzvati na vsakršna večja odstopanja, na kateremkoli področju še posebej tudi tokrat, ko so se sicer cene nekaterih energentov že dvignile bolj pa so v ospredju napovedi, da se še bodo. Ugotavljamo tudi, da se cene energentov predvsem ogrevanja dvigujejo zelo različno po državi. V nekaterih občinah so se cene dvignile v drugih ne ali pa so se zgolj simbolično problem vidimo tudi v način odjema in posledično ceno ogrevanja. Nekaterih stanovalci v določenih večstanovanjskih objektih so imeli do slej dogovorjen poslovni odjem in ne gospodinjski, kar je pa sedaj povzročilo precej dražje ogrevanje kot, če bi imeli pogodbeno gospodinjski odjem, zato smo mnenja, da se morajo upravniki stavb in ponudniki zavedati, da ob trenutnih razmerah ne bi smeli biti tako črkobralski do pogodbenih razmerjih do odjemalcev predvsem odjemalcev toplotne energije. V naši poslanski skupini smo tudi mnenja, da se nekatere podražitve izvajajo povsem neopravičeno in dajejo vtis špekulativne narave. Kot se zdi nekateri ponudniki izkoristijo dvig cen za večji zaslužek ne glede na povzročene stiske družinam predvsem tistim z nižjimi prihodki, ki niso pričakovale tako velikih podražitev in jim plačilo v kratkoročni prilagoditvi povzroča res velike težave. Mnogi ponudniki med drugim tudi občinska komunalna podjetja se niso pravočasno pripravila na zimske dni in kurilno sezono, kajti niso opravili zakupa energentov in posledično, zato ljudje plačujejo visoko ceno. Ob tem smo mnenja, da bi morali taki ponudniki del odgovornosti prevzeti tudi na sebe in ne finančno obremenjevati zgolj občank in občanov, ki na to niso bili pripravljeni. Poslanci Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke se zavedamo, da sta Vlada in Državni zbor Republike Slovenije, ki je potrjeval predlagane ukrepe za pomoč državljanom in gospodarstvu predvsem poslanci koalicije in nekaterih iz konstruktivne opozicije storila veliko za to, da ljudje in gospodarstvo kljub težki zdravstveni krizi ne občutijo večjih težav. Izplačano je bilo veliko različnih pomoči in pomagano v različnih oblikah. Ob tem so bili zakoni popravljene tudi mnoge krivice. Med drugim so se v mandatu te Vlade v izjemno kratkem času dvignile plače, pokojnine in dodatki ter nadomestila tistim, ki so bili po krivici spregledani od delavcev, študentov, upokojencev do invalidov, enostarševskih in velikih družin, kmetov, vojnih veteranov, itd. Ker se tako koalicijski kot tudi opozicijski poslanci, ki so tokrat pohvalno pripravili zakon, ki pa po našem mnenju zajema preozko skupino pomoči potrebnih ljudi in tudi Vlada, ki zelo podrobno spremlja trende gibanja cen energentov in se tudi zelo zaveda problematike zaradi podražitev ter pripravlja ustrezen in učinkovit zakon, torej vsi skupaj se zavedamo in strinjamo, da je potrebno nemudoma ukrepati. In kot sem že predhodno omenil, da je bila s predlaganim zakonom za preprečevanje posledic podražitev energentov zajeta preozka skupina ljudi, v Poslanski skupini SDS delimo mnenje z Vlado, da je potrebno na problem gledati širše v ukrep s pomočjo je potrebno zajeti večjo skupino ljudi, kajti menimo, da nimajo ali ne bodo imeli težav zgolj socialno ogroženi, ampak še kdo drug. Ker so se na področju energetike odprla tudi mnoga druga vprašanje ne zgolj podražitve nekaterih ponudnikov, ki se niso uspeli pravočasno pripraviti na globalno podražitev, iz takih in drugačnih razlogov, in pa prej v našem stališču omenjenih špekulantov ter nenazadnje tudi določenih uprav in direktorjev energetskih družb oziroma ponudnikov energije, ki si izplačujejo nenormalno visoke plače in nagrade, Vlada obljublja, da hiti s pripravo zakona, ki bo celovito, poudarjam celovito, odgovoril na razmere in potrebe državljanov ter ga bomo kot vse drobe in po meri ljudi ter gospodarstva doslej pripravljene zakone v Poslanski skupini SDS tudi soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Möderndorfer, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, jaz sem že vmes šel k vam gor opozoriti strokovne službe, da se v tej dvorani izredno slabo sliši. Zdaj, v zadnjem delu moram reči, da sem spoštovanega cenjenega kolega sicer uspel slišati, izgleda, da so povečali te zvočnike, ampak poglejte, tehnični napredek v 21. stoletju seveda govori ne o tem, da ste zdaj sneli 8 zvočnikov dol, pa imate dva in se tamle nesrečnikom, ki sedijo zadaj za zvočnikov, so prenaglas, tukaj spodaj zadaj pa pravzaprav zelo slišimo, še posebej ob dejstvu, da vsi nosimo maske in da seveda pač tisti, ki nastopa v tej dvorani ni prav vsak prepričan, da sam sebe sliši s kakšno intonacijo govori, ampak je posvečen vsebini in pač govori tako kot govori. Zato prosim, iz vidika postopka, da se bomo poslanci sploh slišali in razumeli kaj kdo govori, če se hočemo resno ukvarjati z delom v Državnem zboru, da tehnične službe uredite nemudoma v najkrajšem možnem času, ne da se hvalite, da imate najboljša dva zvočnika, ampak da uredite, da bomo vsi normalno in kvalitetno lahko poslušali brez vpitja, dretja, ker enim, verjamem, kolegi so mi že pojamrali, da so prav nesrečni, ker so prenaglas tam zvočniki, tukaj pa nič ne slišimo. Veste, dajte urediti tehnično, ker pri vsem denarju, pri vsem denarju, ki ga v tej državi zapravljamo, da ne znamo urediti zvočno akustiko v tej dvorani, se opravičujem, z vsem spoštovanjem tudi to tehničnih služb, ampak mi smo tisti, ki smo to uporabniki ne uni tam, ki poslušajo na slušalkah in kaj jaz vem kje. Drugače moram reči, bom se mogel preseliti v pisarno ker edino po televiziji še normalno poslušam in slišim kaj se dogaja v tej dvorani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj, po vaši intervenciji smo takoj intervenirali, pisno, potem tudi ustno, kot ste verjetno opazil, mislim da je zdajle situacija nekoliko boljša in predlagam, da sejo nadaljujemo. Upam pa, da so službe Državnega zbora to opozorilo slišale in da bodo prihodnjič pred začetkom seje preverili ali je sistem pripravljen tako, da ga lahko poslanci tudi v dvorani spremljajo. Edvard Paulič bo predstavil stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Drugo polovico leta 2021 ni zaznamoval zgolj pojav nove, bolj nalezljive koronske različice temveč tudi nagel porast cen energentov na svetovnem in pa na evropskem trgu. Danes smo že globoko v drugi polovici kurilne sezone in dejstvo je, da velik del prebivalstva le še s težavo plačuje visoke položnice za ogrevanje. Da bi najranljivejšim skupinam ljudi pomagali pri spopadanju s finančno stisko smo v opoziciji pripravili Zakon o začasnih ukrepih za preprečevanje energetske revščine s katerim smo želeli nastalo situacijo rešiti hipno, tukaj in zdaj. Tako imenovani energetski boni bi bili le prvi a trenutno najbolj nujen ukrep. Žal je koalicija predlogu zakona nasprotovala. Na matičnem odboru smo zopet lahko poslušali izgovore v smislu predlog opozicije zasleduje pravi cilj a mi bomo zadevo rešili celovito. In tu se nam opravičeno postavlja vprašanje kaj je ta vlada počela štiri mesece. V opoziciji namreč Vlado že od lanske jeseni opozarjamo in pozivamo k ukrepanju. Sklicali smo sejo matičnega odbora, na vlado je bilo naslovljenih več poslanskih pobud in vprašanj, postavljeno je bilo ustno poslansko vprašanje predsedniku vlade, o odgovoru predsednika vlade smo opravili tudi širšo razpravo v državnem zboru. In na koncu smo zaradi neodzivnosti vlade sami vložili predlog zakona. Neaktivnost aktualne vlade je še toliko bolj nerazumljiva, če vemo da je Evropska unija že oktobra lani pripravila nabor ukrepov za pomoč pri soočenju z izzivom porasta cen energentov. Reagirale so vse članice Evropske unije, slovenska vlada pa razen praznih obljub do danes ni storila ničesar. Naši državljani se soočajo z enormnimi tudi večkratnimi podražitvami položnic in če vemo da je od vse porabljene energije v gospodinjstvu 62 % namenjenih prav ogrevanju prostorov bi nam morali zvoniti vsi alarmi. Če bi koalicijski poslanci takšno skrb, kot so jo namenili kazenskega zakonika s katerim želite preprečiti pregon določenih kaznivih dejanj namenili reševanju energetske revščine bi imeli danes rešitev že na mizi. Kljub temu, da zakon na matičnem odboru ni bil sprejet, smo v opoziciji na pobudo LMŠ vlado vendarle zavezali k določenim aktivnostim. Vlada mora tako v roku 15 dni uveljaviti ukrepe s katerimi bi začasno znižala prispevke dajatve in trošarine na energente in s tem finančno razbremenila državljanke in državljane Republike Slovenije. Vlada mora pripraviti razlago zakona o oskrbi s plini na način, da bodo vsi odjemalci, ki energente kakor koli, tudi posredno, uporabljajo za ogrevanje svojih gospodinjstev, obravnavani kot gospodinjski odjemalci. Te druge rešitve bodo veseli predvsem stanovalci v večstanovanjskih stavbah, ki svoja gospodinjstva ogrevajo preko skupne kotlovnice ali preko daljinskega ogrevanja saj so jim dobavitelji do sedaj zaračunavali poslovni odjem, ki je bistveno dražji od gospodinjskega. V LMŠ od vlade pričakujemo, da bo, vsaj pri tako resnih zadevah kot je omilitev visokih cen energentov držala besedo. Seveda se v Poslanski skupini LMŠ zavedamo, da to še zdaleč ne pomeni, da bo problem visokih cen energentov v celoti rešen. Zato, da odpravimo energetsko revščino bo potrebno še veliko več napora a vsak korak šteje.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak, izvolite.
Hvala predsedujoči. Predstavniki vlade, spoštovane kolegice, kolegi. V zadnjih mesecih smo vsi lahko opazili in občutili izrazito rast cen. Že od konca poletja so se pričeli nakazovati znaki, da bo prišlo tudi do podražitev energentov. Do konca lanskega leta so podražitve čutili že mnogi, od začetka letošnjega leta jih čutimo vsi. To se dogaja v vsej Evropi in že v sredi oktobra je Evropska komisija storila nekaj česar v bistvu od nje nismo vajeni; izdala je poseben nabor možnih ukrepov, ki jih države lahko izvedejo zaradi energetske draginje. Izrecno so postavili prav neposredne podpore ranljivim gospodinjstvom. Morda v teh čudnih časih nismo opazili za kako nenavadno potezo gre, glede na stalno priseganje Evropske komisije na zakonitosti trga je jasno, da so okoliščine izjemne. Da smo žrtve izjemnega povišanja cen energentov, ki ga bodo najtežje prebrodili prav najšibkejši in da bo v ta namen treba poseči tudi po neposrednih subvencijah in tudi drugih ukrepih, s katerimi bi zavarovali potrošnike. Slovenska vlada, ki je v tem času predsedovala Evropski uniji se na ta problem ni odzvala. Svet ministrov je na to temo spisala šele 26. novembra – mesec in pol po tem, ko je Evropska komisija že odločila o možnih ukrepih in več kot dva meseca po tem, ko je bila v domačem parlamentu soočena s prvimi poslanskimi vprašanji, na katere je odgovarjala s ciničnimi nasveti o menjavi ponudnikov. Ko smo v opoziciji sklicali več sej pristojnih odborov, da bi izvedeli, kaj namerava storiti slovenska vlada, smo 8. novembra dobili eno in edino konkretno obljubo – da bo vlada pomagala 66 tisoč najbolj ogroženim osebam z energetskimi vavčerji v višini 150 evrov. Vir financiranja naj bi bil podnebni sklad, predlog zakona za izvedbo pa naj bi pripravilo Ministrstvo za delo, vlada naj bi ga obravnavala že na eni od prihodnjih sej. V mesecu novembru ni vlada storila nič za realizacijo teh obljub svojega državnega sekretarja. Kot tudi v decembru še ni bilo zaznati nikakršne aktivnosti, smo Socialni demokrati ob vse nižjih temperaturah in vse višjih cenah energentov, sami pripravili ustrezen zakon, s katerim bi zagotovili pravne podlage za hitro realizacijo vsaj najosnovnejše pomoči za najbolj ranljive v tej državi. Pripravili smo pravno podlago in ukrep, ki ga je napovedovala vlada. 150 evrov energetskega dobropisa za najbolj ogrožena gospodinjstva financiranih iz podnebnega sklada, v katerem je sredstev za ta ukrep več kot dovolj. Še več – zgledovali smo se po dobrih in delujočih rešitvah, ki jih je zasnovala ta vlada. Način vnovčenja dobropisa bi potekal natanko tako kot vnovčenje t.i. turističnih bonov. Če bi ta zakon sprejeli, bi 75 tisoč najranljivejših v tej državi ter starši in skrbniki 200 tisočih otrok, lahko znižali svoje račune za energijo že od 1. januarja letos. Pomagati smo hoteli vladi, da bi hitro realizirali dober načrt za pomoč ljudem. Žal tej vladi ne gre za ljudi, temveč zgolj za prestiž in oblast. Ukrepe zgolj napoveduje. Zdaj je že jasno, da se bodo morali to zimo ljudje znajti sami. Za to je odgovorna aroganca vladujočih poslancev, ki v sodelovanju prisegajo, a ga ob vsaki priliki oz. priložnosti zavrnejo. Vladajoča večina v odboru, ki ne odraža nujno mnenja celotnega Državnega zbora je namreč preprečila, da bi danes lahko glasovali o predlogu, ki ne bi bil popoln, a bi pomagal hitro in zdaj. Žalosti nas, da je vladajočim poslancem pomembnejši politični prestiž od prave pomoči ljudem, zaradi katerega se pomoč najranljivejšim znova zamika, tokrat v predvolilno pomlad. Hvala.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo predstavila stališče Polsanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči ter lep pozdrav. Že jeseni so bile napovedane podražitve cen energentov za gospodinjske odjemalce, zdaj pa nas je dobesedno šikirala novica, da bodo nekatera gospodinsjtva za enake energente plačevala nekajkraj višjo celo kot ostala. Ker jih dobavitelji štejejo za poslovne odjemalce. Krivdo za takšno stanje v prvi vrsti nosijo upravniki večstanovanjskih stavb in dobavitelji, ki so za etažne lastnike podpisovali pogodbe o poslovnem odjemu, čeprav so vedeli, da gre za gospodinsjke odjemalce. Za to stanje pa je tudi kriva država in sicer iz dveh razlogov. Prvič, ker je takšne prakse omogočala in jih še do danes ni sankcionirala. In drugič, ker oskrbo z nujnimi življenjskimi energenti prepušča prostemu trgu. Mnogi so se zdaj zaradi norih cen energentov znašli na robu preživetja. Položnice socialno ogroženih gospodinjstev mejijo na njihove celomesečne dohodke ali jih celo presegajo. Še posebej ranljivi so revni upokojenci. Ti bodo zdaj, ko so temperature krepko pod ničlo, izklapljali radiatorje in zmrzovali v lastnih stanovanjih. Kriza, ki je močno prizadela energetsko revna gospodinjstva in ki v energetsko revščino tišči mnoge, razgalja vso bedo upravljanja večstanovanjskih stavb, pa tudi bedo države, ki preskrbo z energenti, ki so osnovna življenjska dobrina, prepušča stihiji prostega trga. Namesto, da bi cene energentov regulirala in izvajala nadzor nad spoštovanjem zakonodaje s strani tržnih subjektov, ki so revno upokojenko, ki živi sama v svojem stanovanju, prekrstili v poslovno odjemalko. Zakon, ki bi uvedel začasen ukrep neposredne podpore posameznikom in družinam, ki ustrezajo socialnim merilom v tem predlogu zakona, katerega cilje je bil omiliti posledice visoke podražitve energentov in preprečevati energetsko revščino v obliki energetskega dobropisa oziroma energetskega vavčerja, je koalicija na odboru pred nekaj dnevi zavrnila, češ, da Vlada pripravlja svoj zakon. Tako 75 tisoč najbolj socialno ogroženih, ki bi po zakonskem predlogu opozicije prejeli vavčer v višini 150 evrov in 200 tisoč prejemnikov otroškega dodatka v do vključno šestem dohodkovnem razredu, ti bi prejeli vavčer v višini 40 evrov, sredi zime, ob izklopljenih radiatorjih in mrzlih pečeh še naprej zmrzuje, saj preprosto nimajo denarja za nakup energentov; električne energije, plina, kurilnega olja, kuriv in goriv. Vladna koalicija pa se požvižga na njihovo trpljenje in nima ne posluha, ne politične volje, da bi jim pravočasno priskočila na pomoč, čeprav finančne obveznosti zakona ne bi bile prevelike. Znašale bi okoli 28 milijonov evrov, od katerih bi se okoli tretjina teh sredstev v državno blagajno vrnila prek dajatev in trošarin. Kot sem povedala že uvodoma, da bodo cene energentov poletele v nebo, je znano že mesece, Vlada pa v primerjavi z drugimi evropskimi državami še vedno samo obljublja, si še kar jemlje čas, kot da zunaj ni trde zime in kot da ljudje niso v popolni stiski zdaj, ta trenutek. Na višku kurilne sezone se je Vlada šele zganila kot kak okostenel dinozaver in se lotila priprave lastnega zakona, kot da je edino, kar jo v resnici zanima, marketinška poteza čim bližje volitvam, ko bo Vlada spet delila bombončke. V Levici smo nad počasnostjo in brezčutnostjo Vlade ogorčeni in resnično upamo, da bo upoštevan vsaj sklep, s katerim odbor Vlado poziva, da Vlada v najkrajšem možnem času pripravi razlago področne zakonodaje, kjer bo jasno razvidno razlikovanje med gospodinjskimi in poslovnimi odjemalci. Tako bodo tisti odjemalci, ki energente uporabljajo za ogrevanje svojih gospodinjstev [[znak za konec razprave]] končno obravnavani kot gospodinjski odjemalci in ne več kot poslovni subjekti, kar za nekajkrat podraži njihovo mesečno porabo energentov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, dragi kolegice in kolegi! V koaliciji in na Vladi se zavedamo, da moramo urgentno, zaradi naraščanja socialnih stisk prebivalstva, zaradi vpliva visokih cen energentov, sprejeti nov zakon, z nujnimi ukrepi, ki bodo omilili posledice na področju socialnega varstva, pravic iz javnih sredstev in davkov. Položnice v mnogih primerih, predvsem za ogrevanje, seveda tudi za elektriko, grejo v nebo, so nerazumno visoke. To lahko povem tudi iz lastne izkušnje, hvala bogu to položnico lahko sam plačam, ampak, za ogrevanje za mesec december 2021, za službeno stanovanje tukaj v Ljubljani, plačam toliko, kot znaša polovica stroškov za ogrevanje naše domače hiše v Prekmurju v celotni kurilni sezoni. To samo zgolj za primerjavo. Zato pravim, da nekatere položnice so nerazumno visoke. Morda kdo tukaj tudi izsiljuje, morda tudi politično, ampak to bo debata v prihodnosti pokazala. Razmere na energetskih trgih so neobičajne in so posledica več dejavnikov. Oživitev gospodarstev po pandemiji in povečano povpraševanje po energiji, predvsem premoga in zemeljskega plina, zmanjšano dodatno oskrbo Evrope s plinom zaradi tehničnih težav in nižjih naložb, manjše lastne proizvodnje ter ne rezerviranih dodatnih količin plina iz Rusije in manjša proizvodnja elektrike iz obnovljivih virov, kot običajno. V Sloveniji se v primerjavi z drugimi državami iz zemeljskega plina ne proizvaja veliko električne energije, a, ker se elektriko trguje na enotnem notranjem trgu Evropske unije, se je vpliv rasti cen elektrike zaradi dražjega plina prenesel na naš, domači trg. Na dvig cen elektrike na trgu je v zadnjem letu imela velike posledice porast cen zemeljskega plina. Je pa bilo v zadnjem letu zaznati manjšo proizvodnjo obnovljivih virov energije v Evropi zaradi manjše vetrne in hidro energije, kar vpliva na oblikovanje cen na trgu in uvoz; ampak za ljudi, za naša gospodinjstva tovrstne informacije pravzaprav niso pomembne. Pomembne so rešitve. Rešitve pripravlja Vlada. Ministrstvo za infrastrukturo in Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je nekaj rešitev Vladi že predlagalo v okviru Zakona o nujnih ukrepih za zajezitev vpliva visokih cen energentov. Pričakuje se še rešitve tudi za gospodarstvo. To vprašanje je gotovo, se strinjamo, zelo kompleksno. Ker gre za osnutek osnutka zakona, danes ne morem govoriti o številkah, poglavitne rešitve – to pa lahko napovem, kolikor sem pač dobil informacij od ministra Vrtovca in Janeza Ciglarja Kralja – pa gredo v smeri pomoči vsem slovenskim gospodinjstvom, saj znamo pomagati v tem primeru, ko gre za visoke cene energentov. To smo pokazali v času razglašene epidemije, s tem ko smo znatno zmanjšali položnice za omrežnino in tudi za nekatere prispevke. Gotovo bodo šle rešitve Vlade v tej smeri. Torej, zakon bi naj naslovil vsa gospodinjstva, posebej bomo pozorni do velikih družin in, kot rečeno, bo naslovil tudi probleme v gospodarstvu. Zaradi naraščanja socialnih stisk prebivalstva zaradi vpliva visokih cen energentov je treba sprejeti nov zakon z nujnimi ukrepi, ki bodo omilili posledice na področju socialnega varstva, in v tem kontekstu tudi z naše strani ta apel Vladi. Zaradi izboljšanja socialne varnosti ranljivih skupin naj bi se določilo izplačilo enkratnega solidarnostnega dodatka za namen odprave posledic povečanja cen energentov. Prav tako bi naj šlo za začasno, recimo, trimesečno oprostitev plačila prispevka za zagotavljanje podpor proizvodnji električne energije, v soproizvodnji z visokim izkoristkom in iz obnovljivih virov energije za gospodinjske odjemalce in za odjemalce na nizkonapetnostnem območju brez merjenja moči. Spoštovane kolegice in kolegi, državljanke in državljani! Od Vlade pričakujemo čimprejšnje besedilo zakona in tudi čimprejšnje sprejetje v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani podpredsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! Na energetsko krizo, ki za številne slabša že tako slab življenjski standard in poglablja tudi energetsko revščino, v SAB opozarjamo že dolgo. Nadejali smo se, da bo predlog zakona, ki je pred nami, posledice energetske draginje vsaj omilil in tako državljanom pomagal na področju, na katerem se Vlada nikakor ne zgane. Žal se naši upi niso uresničili. Tako na današnji dan ostajamo med peščico držav Evropske unije, ki še niso zmogle odziva na energetsko krizo. Želimo si, da bo Vlada od besed vendarle prešla k dejanjem in Slovenija ne bo več le nema opazovalka krize. Vzor za ukrepanje so nam ponudile številne države članice, pristop in njihov način reševanja krize, za katerega so se odločile, pa je različen. Najbolj odzivne so reagirale takoj. Glavna akterja, premier Janez Janša in infrastrukturni minister Jernej Vrtovec, sta ves čas priznavala, da bo treba ukrepati. Ministra Vrtovca je mirilo predvsem dejstvo, da trg deluje, da bo krizo najbolje rešilo kolektivno reševanje na ravni Evropske unije. A z navedbami o delujočem trgu se težko strinjajo, denimo, Jeseničani, Mariborčani Ptujčani, Ljubljančani in ostali Slovenci, ki že prejemajo višje položnice tudi do dvakrat višje kot v enakem obdobju leto prej. Prav tako se je znesek na položnicah občutno dvignil za odjemalce elektrike in zemeljskega plina. Nekateri končni odjemalci pa so, zaradi neodgovornih odnosov dobaviteljev bili prisiljeni preiti na sistem zasilne oskrbe in plačati celo 400 odstotkov višje cene. Prav tako pa je vsem državljanom znesek na položnicah se je povišal tudi zaradi dviga omrežnin, ki ga je Agencija za energijo določila s 1. 1. 2022. Država je ob tem gluha tudi na pozive gospodarstva, da naj vendarle ukrepa. V večkratnih pozivih so gospodarstveniki Vlado opozarjali na dejstvo, da jim z januarjem, zaradi izteka starih in začetka veljavnosti novih pogodb grozi tudi do 6 odstotno povišanje in da pomoč zelo potrebujejo. Ni odveč poudariti, da so ogrožena delovna mesta in ekonomsko opravičenost proizvodnji. Pri tem izpostavljamo, da je ogroženost in nekonkurenčnost delovnih mest problem, ki lahko sproži verižno reakcijo na trgu. Shem pomoči kot je Vlada omenjala kot rešitev pa za enkrat ni na vidiku. Edini ukrep, ki ga je Vlada sprejela do sedaj je bila ponovna uvedba regulacije cen kurilnega olja a velja tudi poudariti, da je ukrep stopil v veljavo 7. novembra. Če vemo, da si večina gospodinjstev zadostne zaloge olja zagotovi pred kurilno sezono, potem lahko sklepamo, da je bil ukrep močno zapoznel in za marsikoga brez pomena. Pri tem pa je Vlada v celoti spregledala poseg na trg za električno energijo, kjer smo v Sloveniji v veliki meri samooskrbni, podjetja pa so v večinski državni lasti in imamo torej za razliko od trga s plinom in kurilnim oljem ter naftnimi derivati vse vzvode za učinkovito ukrepanje. Kljub temu, da smo z električno energijo samooskrbni cene rastejo ali pa paradržavna podjetja, ki jih opravlja SDH na račun stisk ljudi in gospodarstva kujejo dobičke. Predsednik Vlade je sicer kot ukrep za pomoč energetski draginji navajal tudi solidarnostni dodatek, ki ga je prinesel 10 protikoronski paket. Če bi bilo plačevanje položnic za energijo edini uspeh oziroma edini problem naših upokojencev in ostalih ranljivih skupin bi mu lahko še nekako pritrdili. Ker vemo, da temu ni tako se z njimi niti približno ne moremo strinjati. Kot rečeno v stranki SAB dolgo opozarjamo na energijsko draginjo z namenom prevetritve in zajezitve razsežnosti krize smo štirikrat poskušali doseči razširitev možnosti uporabe tako imenovanih turističnih bonov na način, da bi jih bilo mogoče porabiti za stroške energentov toda Vlada je vztrajala pri ohranitvi namembnosti bonov s tem pa pri svoji pasivnosti. Vlada očitno čaka, da se energetska kriza razbesni v požar, za katerega je že dolgo znano, da bo velikih razsežnosti. Tolažba, da je država pripravljena na ukrepanje ko in če bo treba kot je večkrat poudaril minister Vrtovec državljanom ne pomaga dosti. Ko in če sta zanje že dana ob dejstvi in skupaj z njimi se, zato sprašujemo kdaj se bodo razmere zaostrile do te mere, da bo [[nerazumljivo]]čas, da se zgane Slovenija. Sprašujemo se torej ali bo zima res prej konec. Vlada je tudi na seji, na kateri smo obravnavali zakon večkrat poudarjala, da so ukrepi pripravljeni in da bo zakon kmalu v Državnem zboru, a na žalost nas preteklo dogajanje na to temo navdaja z optimizmom in zares verjeli bomo šele, ko ga bomo držali v rokah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Branko Simonovič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ko govorimo o energetski revščini ugotavljamo, da gre najpogosteje za skupek nizkih dohodkov energetsko potratnega bivališča in visokih cen energentov. Že podatki iz leta 2019 kažejo, da se v Evropi približno 50 milijonov ljudi spopada z energetsko revščino tudi pri nas tistih 10 odstotkov gospodinjstev, ki imajo najnižje prihodke v povprečju porabi kar četrtino dohodka za ogrevanje in preostalo porabo energije doma. Kriza pa je te kazalce pognala v nebo, kar še posebej boleče čutijo upokojenke in upokojenci. Zato v Poslanski skupini DeSUS zelo dobro razumemo, da je ogroženim državljankam in državljanom potrebno nemudoma pomagati, da bodo lahko poravnali račune za energente. Predlog zakona o začasnih ukrepih za preprečevanje energetske revščine, ki je predvideval energetski dobropis za ranljive skupine in gospodinjstva z nižjimi dohodki, na matičnem delovnem telesu ni bil deležen ustrezne podpore in je bila tam obravnava Predloga zakona zaključena. Odbor pa je sprejel dva pomembna sklepa, in sicer da pozove Vlado, da v roku 15 dni prouči in sprejme ukrepe, s katerimi bi začasno znižala prispevke in trošarine na energente in s tem finančno razbremenila državljanke in državljane. To je pomembno zlasti v luči dejstva, da je strošek energentov previsok tudi za tiste družine in posameznike s povprečnimi dohodki. Drugi sklep se nanaša na poziv Vladi, da pripravi razlago področne zakonodaje, kjer bo jasno razvidno razlikovanje med gospodinjskimi in poslovnimi odjemalci. Na matičnem delovnem telesu je bilo s strani predstavnika Vlade povedano, da se ta strinja s samim predlogom zakona, saj so se pa na področju energetike odprla tudi druga vprašanja, ki vplivajo na višino položnic. Zato Vlade že pripravlja svoj Predlog zakona, ki bo v celoti zajel problematiko in tudi namenil pomoč ranljivim skupinam. V Poslanski skupini DeSUS sicer razumemo predlagatelje, da so pripravili svoj predlog, saj časa ni dosti in se seveda tudi sami zavzemamo, da se pomoč nameni hitro. Kot poslanci smo se dolžni ukvarjati s tovrstno problematiko in iskati rešitve, ki pa žal niso enostavno. Glede na to, da je Predlog zakona svojo pot zaključil na matičnem delovnem telesu, gre na tem mestu apel Poslanske skupine DeSUS Vladi, da v zakonodajni postopek nemudoma pošlje svoj Predlog zakona in tako zagotovi pomoč ranljivim skupinam, kamor na žalost prevečkrat padejo tudi upokojenke in upokojenci. Četudi so upokojenci dobili dodatek za čas epidemije to žal ne rešuje stisk in revščin tistih, ki prejemajo najnižjo pokojnino. Hvala, ker ste me poslušali.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. 12. 2009 Državni zbor ugotavlja, da je postopek o obravnavi Predloga zakona o začasnih ukrepih za preprečevanje energetske revščine končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O DELOVNIH RAZMERJIH v okviru skrajšanega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim Markom Bandellijem. Za dopolnilno obrazložitev Predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Marku Bandelliju. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini SAB smo prisluhnili samostojnim podjetnikom, obrtnikom in delodajalcem, ki že vrsto let pozivajo k skrajšanju obdobja plačila nadomestila za bolniško odsotnost v breme delodajalca. Predlagali smo krajše obdobje nadomestila za bolezen, ki se izplačuje v breme delodajalca iz sedanjih 30 na 20 dni. V kolikor želi Slovenija nadaljevati svojo pot kot socialna država in te standarde še naprej vzdrževati in to v stranki SAB seveda zagovarjamo, mora poskrbeti za močno gospodarstvo. Epidemija je terjala svoj davek. Številna podjetja so prenehala s svojim delovanjem, obenem so številna tuja podjetja zapustila Slovenijo zaradi njene nekonkurenčnosti na področju stroškov dela. Zdaj, ko se epidemija izteka, je pravi čas, da država sprejme dolgoročne ukrepe za dvig gospodarske aktivnosti na najvišjo možno raven. Predlagana novela ima več ciljev. Prvi je približati položaj samozaposlenih oziroma samostojnih podjetnikov v položaju zaposlenih pri uživanju pravice do bolniške odsotnosti. Spomnimo, da po veljavni zakonodaji vse potrebne davke in prispevke plačujejo za 30 koledarskih dni, pa čeprav v primeru bolezni ne morejo delati in ustvarjati prihodkov. Zamud s plačilom davkov in prispevkov ne morejo tvegati zaradi takojšnje izvršbe in stroškov povezanih z njo, pa tudi zaradi izgube posla v kolikor gre za kandidiranje na javnem razpisu. Vse prevečkrat se torej zgodi, da se te kategorije zaposlenih, samozaposlenih odpovedujejo bolniški odsotnosti ali jo skrajšajo na minimum in začnejo delati tudi, če niso zdravi. S tem povzročajo nadaljnjo škodo svojemu zdravju, zdravju svojih sodelavcev, poslovnih partnerjev, posledično pa tudi škodo za potek delovnega procesa širšega kroga, kar pa s sabo nosi tudi stroške. Vse to nam je v praksi pokazala epidemija bolezni COVID-19. S krajšim obdobjem kritja bolniške v breme delodajalca bi vplivali na zmanjšanje prekarnega dela, saj bi se delodajalec lažje odločali za redno zaposlitev samozaposlenih, ker bi bil delavec za njih manjši strošek. Ker bodo predlagane spremembe pozitivno vplivale tudi na konkurenčnost gospodarstva, bo to lahko k nam pritegnilo nove vlagatelje. Z novimi delovnimi mesti, ki bi jih ustvarili, pa bi se povečali tudi prihodki državnega proračuna, blagajne, ZPIZ in seveda tudi zdravstvene blagajne. Res da se bodo izdatki zavoda za izplačilo bolniških nadomestil sprva povečali, po naši oceni na največ 35 milijonov evrov, res pa je tudi, da bodo dolgoročne finančne posledice lahko celo manjše od pričakovanih, ki smo jih navedli v predlogu. Izboljšano zdravstveno stanje samozaposlenih lahko na dolgi rok posledično pomeni manjšo obremenitvijo zdravstvene blagajne. Finančne posledice, ki jih navajajo v zavodu, se nam zdijo vsekakor pretirane in nerealne. Naša ocena temelji na podatkih leta 2019, saj ocenjujemo, da podatki leta 2020 in 2021 zaradi vpliva Covid krize niso najbolj realne. V kolikor izračuni zavoda vključujejo tudi oceno, da bodo nadomestila bolniških višje zato, ker so višje tudi plače, kar je logično, potem je treba povedati tudi dejstvo, da so zaradi višjih plač in višje zaposlenosti višji tudi prihodki v zdravstveni blagajni. Nikakor ni prav, da nekateri govorijo samo o stroških, brez da povedo koliko bodo na drugi strani višji tudi prihodki. Hvala vsem, ki boste podprli naš predlog.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 70. nujni seji obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o delovnih razmerjih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvo podpisanim Markom Bandellijem. Kolegij predsednika je sprejel sklep, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon preučila skladno s svojimi pristojnostmi. Njena predstavnica je povedala, da k besedilu predloga zakona o mnenju niso imeli pripomb, naknadno pa ugotavljajo, da bi uveljavitvena določba predloga zakona lahko imela retroaktivni učinek zaradi česar je bil pripravljen tudi predlog za amandma odbora. Svoje mnenje je potem podala tudi Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki je podprla predlagane spremembe. Uvodoma je predlog zakona predstavil predstavnik predlagatelja. Za njim je svoje stališče predstavil predstavnik Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki je med drugim povedal, da predlagana sprememba zakona z vidika delavca ne prinaša bistvenih sprememb, saj se pravica delavca do nadomestila plače v primeru upravičene odsotnosti zaradi bolezni ali poškodbe ne spreminja. Izpostavil je, da je nadomestilo plače socialnovarstvena pravica iz delovnega razmerja in pomeni kontinuiteto plačila v primeru upravičene odsotnosti delavca z dela, ki jo je treba zagotavljati tudi v prihodnje. Zato ministrstvo zasleduje cilj ustrezne obravnave delavcev tudi v času odsotnosti iz zdravstvenih razlogov, v katero pa konkretna predlagana sprememba zakona ne posega; s strokovnega vidika tako obravnavanemu predlogu ni moč nasprotovati. Sledila je razprava, v kateri je član odbora menil, da je predlog zakona nepremišljen in nesprejemljiv, tako z vidika postopka priprave in sprejemanja, ki je v celoti izključil socialni dialog in javnost, kot tudi z vsebinskega vidika. Pojasnil je, da slednji ničesar ne prinaša zaposlenim, slabša pa finančno stanje Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, kar bo imelo za posledico manj pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, manj zdravstvenih storitev, slabšo dostopnost do zdravstvenih storitev, slabšo kakovost le-teh ali pa kombinacijo omenjenih posledic, dolgoročno pa v primeru odsotnosti sistemskih rešitev tudi potencialno krčenje pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Drugi pa je pojasnil, da je bila podobna rešitev v letu 2018 že predlagana s strani Nove Slovenije, ki je določala, da bi se obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca, s sedanjih 30 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela zmanjšala na 15 dni, vendar, žal, predlog ni bi sprejet. Pojasnil je še, da je pri sprejemanju zakonodaje potrebno, da poslanci stopijo skupaj in gredo naproti samostojnim podjetnikom. Odbor je sprejel predlog za amandma odbora ter v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o obeh členih predloga zakona in ju sprejel. Na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo predstavniku Vlade Cvetu Uršiču, državnemu sekretarju Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlagatelj poudarja, da predlog zakona prinaša dolgoročne pozitivne posledice za gospodarstvo, za zdravje ljudi, pozitivno pa naj bi vplival tudi na zmanjševanje prekarnega dela. Večja konkurenčnost gospodarstva, zmanjševanje prekarnega dela, skrb za zdravje so prednostne naloge te Vlade, zato s tega vidika temu predlogu zakona ni možno nasprotovati. S strokovnega pogleda Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki je pristojno tudi za Zakon o delovnih razmerjih, pa velja izpostaviti, da je nadomestilo plače pravica iz delovnega razmerja in pomeni kontinuiteto plačila v primeru upravičene odsotnosti delavca z dela, ki jo je treba zagotavljati sedaj in tudi v prihodnje. Zato s strokovnega vidika lahko ugotovimo, da predlagana sprememba Zakona o delovnih razmerjih, ki skrajšuje obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca, z vidika delavca ne prinaša bistvenih sprememb, saj se obseg pravice delavca do nadomestila plače v primeru upravičene odsotnosti z dela oziroma višina tega nadomestila ne spreminja. Zato še enkrat, s strokovnega vidika takemu predlogu zakona ni moč nasprotovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je predstvitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jožef Lenart. Izvolite.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Hvala lepa za besedo. V obravnavi imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o delovnih razmerjih Zdr1-c, ki ga je v parlamentarno proceduro Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Markom Bandellijem. S premembe zakona se nanašajo na nadomestilo plače za čas bolniške odstonosti z dela. Predlog zakona torej skrajšuje obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca s sedanjih 30 delovnih dni za posamezno odstotnost z dela, vednar največ za 120 delovnih dni v koledarskem letu. Na 20 delovnih dni za posamezno odstotnost z dela, vendar za največ 80 delovnih dni v koledarskem letu. Trenutno je bilo v veljavi, da je delodajalec bil obvezan plačevati nadomestilo za bolnško odsotnost 30 delovnih dni, v tem času pa je nadomestilo za bolniško odstotnost zapadlo v breme Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Predlagatelji trdijo, da spremembe zakona sledijo cilju, da se tudi samozaposlenim - obrtnikom, podjetnikom, omogoči enakopraven položaj pri uživanju pravic iz zdravstvenega zavarovanja oziroma uživanja pravice nadomestila za čas bolniške odsotnosti, saj naj bi zaradi prestroge odredbe v obstoječem zakonu, samozaposleni ne koristili bolniške odsotnosti, ampak naj bi hodili na delo tudi bolni. V nadaljevanju se navaja cilj razbremenitve gospodarstva finančnih bremen in dvig konkurenčnosti domačega gospodarstva ter cilj zmanjšati prekarno delo. Predlagatelji so namreč mnenja, da se zaradi velikega finančnega bremena za bolniško nadomestilo, delodajalci naj ne bi odločali za redno zaposlovanje delavcev oziroma za zaposlovanje za nedoločen čas. Na omenjen problem že vrsto let opozarjajo tako delodajalci, kot samostojni podjetniki in kmetje ter njihove zveze in združenja, kot so Obrtno-podjetniška zbornica Slivenije, Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije in druge. Nadomestilo za bolniško odsotnost v breme delodajalca do 30 dni, je po mnenju predlagatelja velikokrat vzrok za začasne in kratkoročne zaposlitve ter delo pogodbi, saj je breme za delodajalce ter predvsem samostojne podjetnike preveliko in ga ne zmorejo oziroma si ga ne morejo privoščiti. Zaradi tega se manj koristi bolniško odsotnost za delo kljub slabemu zdravstvenemu stanju samostojnega podjetnika. Dolgoročno tako ravnanje ni priporočljivo, saj lahko vodi v vedno večje zdravstvene težave delavcev in smaozaposlenih, torej samostojnih podjetnikov, kar se lahko v bodoče odraža tudi v velikem številu dolgotrajnih zdravstvenih težav med delovnim prebivalstvom in tudi v velikem številu invalidnosti. Predlagana novela odpravlja vzroke za mnoge težave slovenskih obrtnikov in podjetnikov, prav tako bo motivacija delodajalcev za sklepanje rednih zaposlitev večja. Imamo rekordno zaposlenost, pa vendar se delodajalci še vedno preveč poslužujejo kratkoročnih oblik zaposlitev. Zaradi toge delovne zakonodaje so torej v skrbi zaradi dolgotrajnih postopkov odpuščanja in drugo. Predlog sprememb podpira in pozdravlja Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije, Gospodarska zbornica Slovenije, Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije, Združenje delodajalcev Slovenije, Trgovinska zbornica Slovenije in seveda z njim se je strinjal tudi Državni svet. Ob obravnavi novele se poraja nekaj vprašanj in sicer, ali bo predlagana rešitev imela pozitivne učinke za več zaposlitev v obliki rednega delovnega razmerja ter ali bodo tisti, ki se jim s predlogom izboljšuje kvaliteto življenja in socialni status, motivirani, da se čim prej vrnejo iz bolniške odsotnosti na delo. Po drugi strani pa iz vidika razbremenitve delodajalcev, torej gospodarstva zaradi zmanjšanja stroškov dela in finančnih bremen, kot je tudi nadomestilo za bolniško odsotnost v breme delodajalcev, povečujemo konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Tako da predlagani noveli težko nasprotujemo. Ob tem, da se zavedamo, da je potrebno stroške dela narediti primerljive z drugimi članicami Evropske unije, torej jih nižati, ter da lahko realni sektor preživi konkurenčni boj le ob predpostavki, da imajo naša delovna mesta in proizvodi visoko dodano vrednost, se bomo še naprej trudili v smeri gospodarske rasti. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predlog zakona o spremembah Zakona o delovnih razmerjih podprli. Hvala.
Hvala lepa. Jani Möderndorfer bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj. Jaz sicer obžalujem, da ta točka in naslednja točka, ki ima pravzaprav popolnoma enako vsebino in namen in cilj ne obravnavamo skupaj s tem izgubljamo čas pa vendar. Obžalujem predvsem tudi to, da ni zraven pri tako pomembni točki, ki jo danes obravnavamo minister za zdravje, kajti izvajalec vsega tega bo zdravstvena blagajna pa ne glede na to govorim o Zakonu o delovnih razmerjih ali govorimo o Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ampak to ni nič novega minister se itak skriva tej instituciji že od samega začetka. Pride samo enkrat ali dvakrat, pošlje državnega sekretarja, ampak to pot se niti državnemu sekretarju ni zdelo vredno, da pride zaščiti zdravstveno blagajno in to ne v predlagani višini oziroma ocenjeni višini 34 milijonov, 35 milijonov, ampak kar blizu 100 milijonov, 94 milijonov točno. Sam predlog zakona, da bi razbremenili delodajalce iz naslova bolniškega staleža pravzaprav je simpatičen in pravzaprav bi ga marsikdo zdravega razuma tudi podprl, vendar pozor, če bi seveda, za to predvidel tudi dodatna sredstva tistemu, ki bo za to obremenjen in teh sredstev ni niti ne vemo od kje bodo prišla. Mi smo lahko videli, sporočili in nenazadnje tudi z napovedi zdravstvene blagajne, da bo zdravstvena blagajna imela samo v letu 22 150 milijonov izgube, primanjkljaja. Dodatnih 100 milijonov pomeni 250 milijonov. Če pa se ozremo v prihodnost bomo že pred volitvami po vsej verjetnosti in ni skrivnost, da je Vlada že sprejela stališča, pogajalska izhodišča za nove zdravniške plače, ki jih je ta Državni zbor ovekovečil in napovedal s PKP-10 se pravi za zdravnike, ki bi iz 57 plačnega razreda prišli na 63 plačni razred pomeni zahtevo prvega sindikalista Kuštrina, ki pa to zahteva za vse zdravnike in dvig šestih razredov dodatnih 150 milijonov evrov še pred volitvami, kar pomeni, če izračunamo kaj to pomeni, 300, 400 milijonov obremenitve za zdravstveno blagajno takole v dveh mesecih. Kaj to pomeni? To seveda pacient, uporabnik, tisti, ki mu zdravstvena blagajna plačuje ne pove nič mu pa pove, da bodo še daljše čakalne vrste, ker to se bo moralo vkomponirati v ceno storitev, da bo še manj denarja za zdravstvene storitve, ker enostavno tega denarja zdravstvena blagajna ne dobi. Vsi smo v tej dvorani na velik glas govorili, da je treba zdravstveni blagajni dati še več denarja za zdravstvo vsi, ampak v resnici ga je na ta način ga definitivno jemlje, ko ne povemo kako bomo to vprašanje rešili. Še več. Nekaj drugega naredimo to, kar je mene najbolj groza pri celi zadevi to pa je, da nekomu nekaj očitamo, potem pa sami sodelujemo pri tem, kar smo mu očitali. Zdravstvena blagajna bi morala imeti sistemsko varovalko tako kot jo ima pokojninski sklad. Lahko se igramo s pokojninami pa tukaj predvolilno obljubljamo kako bomo dali višje penzije, ampak če zmanjka denarja v pokojninskem skladu se točno ve kdo je tisti, ki bo to plačal. Proračun. Ali veste to za zdravstveno blagajno? Ne, zdravstvena blagajna teh varovalk nima, kar pomeni, da bo šla v izgubo. Če pa slučajno ne bo šlo to v espe, ampak bo šlo to v javne zavode bomo imeli pa finančno luknjo v javnih zavodih. Ali smo ta film še živeli smo ta film že sanirali? Da, prvič in drugič. Vsi, sleherni poslanec, vseh 90, še posebej pa koalicija in predstavniki vlade, so pa najbolj odgovorni, ker imajo večino. V LMŠ seveda tega predloga, ki uničuje zdravstveno blagajno in pravice varovancev ne bomo podprli.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Samo prosim, da ste nekoliko tišje v interni komunikaciji. Izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar s sodelavcem, vsi ostali prisotni prijazno pozdravljeni. Žal velja pravilo, da če daš nič dobiš nič. Žal to velja tudi za zdravje in za zdravstvo. Vsi ki tukaj sedite, z mano vred, javno govorimo človek je na prvem mestu. Vsi razumemo, baje, pomen zdravja. In vsi baje razumemo pomen pravice, da če si bolan prideš pravočasno do zdravstvene storitve na solidarne način. Vendar dejstvo je, da zdravstveno storitev je potrebno plačati. Pomemben del plačil, žal pa ne vsa plačila za zdravje in za zdravstvo, gredo v Sloveniji na solidarni način. Kaj je to solidarni način? Da tisti, ki ima več plača več, v absolutnem znesku, tisti ki ima manj plača manj ali cel občutno manj. In to zagotavlja javna zdravstvena blagajna. Javna zdravstvena blagajna zato, ker seveda potrebe po storitvah naraščajo, mi se kot družba staramo .v sedanji obliki ne more več zagotavljati plačila vseh storitev. Saj, če bi jih, potem bi ljudje, ki so bolni prišli pravočasno do potrebne storitve pa več ne pridejo v Sloveniji. In zato bi bilo danes pravilno, da bi se pogovarjali kako pripeljati v zdravstveno javno blagajno več denarja na solidarni način. Ker alternativa, če tega ne rešimo je kaj? Je to, da ljudi pustimo za cedilu? Alternativa je zasebno zdravstveno zavarovanje, kjer pa ni solidarnosti. Zato so seveda desni na ta predlog poskočili od veselja in vriskajo, ker gre v smeri njihovega razumevanja zdravja, naj bo zasebno in krepimo osebne ampak ne osebno zdravje, krepimo zasebne zdravstvene zavarovalnice, ki pa niso solidarne. Ki z razliko od javne zdravstvene blagajne, ki dela za maržo 1,4 % zasebne zdravstvene zavarovalnice, če pogledate dopolnilno zdravstveno zavarovanje, samo za svoje delovanje porabijo več kot 8 % pa seveda še dobiček iščejo. In sedaj v času, ko že letos vemo, da primanjkuje 145 milijonov, da bodo ljudje vsaj približno ohranjali status v javnem zdravstvu, ki že sedaj ne deluje z dovolj veliko močjo pa primanjkuje 145 milijonov, kaj delate? Tej javni zdravstveni blagajni, po izračunu blagajne jemljete med 80 do 95 milijonov evrov. Saj to je jasno, to pomeni manj storitev. Manj storitev za upokojence, manj storitev za mlade, za zaposlene in brezposelne. Poglejte številka 100 milijonov ni nedolžna številka, kako smo se v tem državnem zboru pogovarjali, kako je potrebno 50 milijonov pridobiti za dodatne storitve, da zmanjšamo čakalne vrste in pomagamo tistim, ki najbolj pomoč potrebujejo. Sedaj pa kar tako, bomo vzeli dodatnih 100 milijonov. Če bi bil na prvem mestu človek posameznik bi se danes pogovarjali veste o čem? Kako zagotoviti 350 milijonov za javno zdravstveno blagajno saj je samo tako mogoče ohraniti javno zdravstvo na solidarni način. Vse ostalo so samo prazne besede. Seveda so navdušeni delodajalci, dajmo še strošek delodajalcev zmanjšati, kar naprej ta mantra. Ja ali ni v tej državi na prvem mestu posameznik, torej človek? Z današnjim predlogom gremo v napačno smer. Današnji predlog v resnici pomeni 145 milijonov minusa plus če zaokrožim dodatnih 100 je 250 in vlada je že obljubila za plače v javnem zdravstvu dodatnih 100. Plače v javnem zdravstvu pomenijo 60 % vseh stroškov, torej manjka nam v tem trenutku 350 milijonov. Ljudje božji. Manjkanje denarja v javni zdravstveni blagajni pomeni, da bodo ljudje puščeni na cedilu, razen tistih, ki so bogati pa lahko plačajo iz svojega žepa in razen tisti, ki plačujejo večje vsote denarja v zavarovanje pri zasebnih zdravstvenih zavarovalnicah. Ampak to niso upokojenci. To ni večina državljank in državljanov. Zato je jasno, Socialni demokrati tega ne bomo podrli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Miha Kordiš. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Slovenski zdravstveni sistem je zveden skozi takoimenovano zdravstveno blagajno, ki deluje kot plačnik materiala in storitev. Posplošeno rečeno lahko izpostavimo, da približno toliko denarja kot zdravstvena blagajna toliko zdravstvene oskrbe si ljudje v tej državi lahko nadejajo. Predlog, ki smo ga dobili danes na mizo, eno izmed obveznosti te zdravstvene blagajne, ki je pokrivanje bolniške odsotnosti po 30 dnevu te odsotnosti skrajšuje zgolj na 20 dni. V tem procesu vrta v zdravstveno blagajno skoraj 100 milijonov težko luknjo in to v razmerah, ko kaže, da bo samo v letu 2022, se pravi v aktualnem letu že tako zmanjkalo 150 milijonov evrov. Zakaj nastaja ta luknja, lahko zelo hitro vidimo. Kot usluga kapitalu. Prvi problem danega predloga, ki skrajšuje javno pokritje bolnišk in breme prenaša iz delodajalcev na zdravstveno blagajno je, da ne razločuje med posameznimi različnimi delodajalci. Enako uslugo namenja tako nekemu delavcu prekarcu, ki v resnici potrebuje javno financiranje bolniške odsotnosti bistveno prej kot je to 30 ali 20 dan, tej akciji smo v Levici nadeli ime bolniška za prekarce, ampak žal ni dobila parlamentarne podpore takrat, ko smo jo peljali skozi parlament, po drugi strani pa se v istemu košu tega predloga znajde veliki kapital, kot so to recimo trgovske verige, ki beležijo tudi do eno milijardo letnega čistega dobička. In njim naj bi po novem vsi državljanke in državljani s svojimi vplačili prispevkov v zdravstveno blagajno razbremenili njihove siceršnje poslovne prakse in kovanje dobička. V Levici seveda si lahko predstavljate temu zelo ostro nasprotujemo. Kar potrebujemo je več solidarnega javnega zdravstvenega sistema, nikakor pa ne manj. Izgubljenih 100 milijonov evrov na leto v zdravstveni blagajni se prevaja v daljše čakalne dobe, prevaja se v slabšo oskrbo. Znova po dveh letih na mizo vrača nevarnost krčenja košarice pravic, ki jo ljudje iz svojega zdravstvenega zavarovanja lahko pričakujejo, da bo pokrita, ko se odpravijo k zdravniku. In posledično to pomeni še več samoplačništva. Saj veste, tisto, kar ljudi v tej državi najbolj boli, če se pogovarjamo o veliki delavski večini, ki koristi javni zdravstveni sistem, bogati zasebniki pa si tako lahko neposredno iz denarnice privoščijo svojega zdravnika, kot si ga običajni ljudje ne morejo. Dodaten problem danega predloga je v političnem kontekstu v katerem se nahajamo. Vemo, da je agenda janšizma na zdravstvenem področju ravno razsuvanje solidarne javne zdravstvene blagajne. Sekanje po javnem zdravstvenem sistemu, njegova razgradnja, njegova privatizacija v imenu zelo otipljivih materialnih interesov. Zasebne zdravstvene zavarovalnice, privilegirani del znotraj zdravnikov, zasebne zdravniške prakse itd. Interes janšizma po sesuvanju javnega zdravstva pa je še nekje drugje; spravljanje ljudi v obup in bedo razsute socialne države. Ker samo obupani ljudje v stiski so lahke tarče za teorije zarote, ki jih janšizem vrti in s katerimi samega sebe vzdržuje.
Gospod Kordiš, prosim, da se vzdržite takih neumestnih.
Ne vidim nikakršnega razloga zakaj bi tovrstnemu razsuvanju solidarnega javnega zdravstvenega sistema še v opoziciji držali štango in ga podpirali s takšnimi predlogi kot je današnji. Alternativa Janšizmu katero naj bi predstavljali v opoziciji, gre popolnoma v drugi smeri. Pomeni krepitev javnega zdravstvenega sistema, ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, prepoved zdravnikov dvoživk, bolniška za prekarce, proračunska varovalka za zdravstveno blagajno, itn. Kar pa danes obravnavamo pa ni nikakršna alternativa Janšizmu, ampak zgolj alternativni Janšizem.
Hvala lepa. Kolega Kordiš, izrekam vam opomin zaradi žaljive predstavitve stališča Poslanske skupine Levica. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Vsak človek za uresničitev svojih talentov potrebuje okolje, ki omogoča in spodbuja razvoj. Naloga države je, da tako okolje tudi ustvari. Pri tem mora ljudem pustiti, da bolj veliko mero svobode, da lahko s svojimi odločitvami sami krojijo svojo zgodbo uspeha. V Poslanski skupini Nova Slovenija – krščanski demokrati smo že trikrat v parlamentarni postopek vložili predlog spremembe Zakona o delovnih razmerjih, nazadnje septembra 2018 ob začetku mandata prejšnje Vlade. Prisluhnili smo samostojnim podjetnikom, obrtnikom in kmetom, ki so izpostavljali, da je obdobje, ki mora miniti preden so v času bolezni ali poškodbe upravičeni do nadomestila plače iz sredstev ZZZS predolgo in jih sili v delo kljub bolezni. Po zdajšnji ureditvi je do nadomestila v breme podjetnika prvih 30 delovnih dni bolniškega staleža kar praktično pomeni 40 koledarskih dni in to je absolutno predolgo. Zato se pogosto zgodi, da si za zagotovitev eksistenčnega minimuma samostojni podjetnik skrajša bolniško in začne poslovati, čeprav še ni zdrav, kar še posebej velja za tiste, ki nima zaposlenih. To se nam dogaja. Samozaposlene osebe si skrajšajo bolniško in gredo delati, kajti sicer jim pade posel, delajo pa bolni. V času bolniškega staleža samostojnih podjetnikov, obrtnikov in kmetov mora Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije breme nadomestil prevzeti prej. Naš prvotni predlog je bil 15 dni po današnjem predlogu pa se bo to zgodilo po 20. delovnih dneh. Predlagana novela torej skrajšuje obdobje, ko delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz lastnih sredstev v primerih nezmožnosti delavca za delo zaradi njegove bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom. S tem stopamo naproti slovenskim obrtnikom, samostojnim podjetnikom in kmetom ter jim omogočamo, da bo tudi zanje zdravje na prvem mestu in bodo lahko v času bolniškega staleža okrevali ne pa delali samo zato, da bodo ob koncu meseca lahko plačali prispevke. V Novi Sloveniji – krščanski demokrati smo veseli, da se bodo naši predlogi, ki smo jih v Državni zbor prinesli že v letih 2017 in 2018, v letu 2022 končno udejanjili. Ni nam pomembno kdo vloži ali podpre zakon, saj vedno razmišljamo o smeri kaj bo določena s prememba pomenila za ljudi in kako jim bo izboljšala življenje. Zadovoljni smo, da bomo s to spremembo nekoliko razbremenili gospodarstvo finančnih bremen in izboljšali zlasti položaj obrtnikov, samozaposlenih in kmetov glede uživanja pravic iz zdravstvenega zavarovanja v primeru bolniške odsotnosti. Cilj Nove Slovenije – krščanskih demokratov je vzpostaviti spodbudno podjetniško in poslovno okolje za razvoj novih idej in višjo dodano vrednost. Od gospodarskega uspeha moramo vsi imeti več. Spodbujamo odličnost in napredek, nagrajujemo delo in stavimo na podjetnost. S stanjem poslovnega okolja v Sloveniji kljub nekaterim zelo spodbudnim številkam se še ne moremo zadovoljiti. Švicarski Inštitut za razvoj menedžmenta je na svoji svetovni lestvici konkurenčnosti za leto 2021 med 64 državami Slovenijo uvrstil na 40. mesto. Zavedamo se, da je treba podjetnike razbremeniti in jim priti naproti tako z davčno politiko kot z debirokratizacijo, digitalizacijo in rešitvami, kot jo obravnavamo danes. Zato bomo to novelo zakona v Novi Sloveniji – Krščanskih demokratih soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem! Če želi Slovenija nadaljevati pot kot močna socialna država in te standarde še naprej vzdrževati, moramo poskrbeti tudi za močno gospodarstvo. Danes beležimo gospodarsko rast, a nas lahko že majhen nihaj v slabše spravi v situacijo, kot smo jo imeli po letu 2008. Predlagana novela skrajšuje obdobje plačila nadomestila za bolniško odsotnost v breme samostojnih zavezancev in delodajalcev s sedanjih 30 na 20 dni. Verjamemo, da zaradi nekaj dni krajšega obdobja delodajalec ne bo zmanjšal obveznosti za varno delo in zdravo okolje. Vsakemu delodajalcu je v interesu, da naredi čim več za varstvo zdravja in njegovo promocijo. Če teh pravil ne spoštuje, nosi breme regresnega zahtevka, ki ga od njega uveljavlja zdravstvena blagajna. Novela SAB v ospredje postavlja predvsem samostojne zavezance, med katere spadajo številni prekarni delavci, delavci v kulturi, obrtniki in kmetje. Pri nas je 200 tisoč gospodarskih organizacij, od tega je 95 % mikro organizacij, 160 tisoč zaposlenih in več, to so samozaposleni. Po veljavni zakonodaji vse potrebne davke in prispevke plačujejo za 30 koledarskih dni, pa čeprav v primeru bolezni ne morejo delati in ustvarjati prihodkov – temu je namenjena ta novela. Vse prevečkrat se torej dogaja, da se te kategorije zaposlenih odpovedujejo bolniški odsotnosti in poslujejo, čeprav so bolni - to je bilo zaznano jasno in glasno -, opustitev zdravljenja in počitka do končnega okrevanja pa lahko vodi v resne zdravstvene težave. Z našo rešitvijo skrbimo za zdravje samozaposlenih, ker ga oni sami nemalokrat zanemarjajo zaradi lastne eksistence, in to je res žalostno. Ta zakon ima finančne posledice, tako kot jih imajo številni zakoni, ki so bili nedavno sprejeti v Državnem zboru in ki, ocenjujem, povsem nepotrebno obremenjujejo proračun za več 100 milijonov evrov. Za razliko od teh zakonov bo novela, ki krajša bolniško breme prekarnih delavcev za delodajalce imela pozitivne učinke, tako za gospodarstvo kot za zdravje ljudi, kamor je usmerjena. Verjamemo, da bodo cilji, ki jih ta zakon zasleduje, doseženi - položaj samostojnih zavezancev se bo približal položaju zaposlenih. Zaradi manjšega finančnega bremena plačevanja bolniških odsotnosti se bodo delodajalci lažje odločali za stalno in redno zaposlovanje delavcev, višja stopnja zdravja, ki bo preprečila dolgoročno nezmožnost za delo. In to je to, ker ljudje ne bodo izbirali med zdravjem in preživetjem. Finančne posledice, ki smo jih pri pripravi zakona upoštevali, temeljijo na podatkih iz leta 2019, kar je logično, saj leti 2020 in 2021 nista relevantna, zaradi vpliva covid krize. Tisti, ki navajajo drugačen finančne učinke bi morali seveda povedati kaj vse so pri teh učinkih upoštevali. Zdravstvena blagajna pri svojih izračunih upošteva. Ali je upoštevala zdravstvena blagajna pi svojih izračunih tudi rast plač in večjo število zaposlenih? Bi morali pošteno povedati koliko bodo, zaradi tega istega učinka višji prihodki zdravstvene blagajne. Bom povedal samo primer. 13 odstotno zvišanje plač in 3 odstotka višje zaposlenost zviša finančne učinke predlaganega zakona za kar nekaj milijonov evrov. Na drugi strani prihodkovni pa to pomeni 400 milijonov višje prihodke za zdravstveno blagajno. Verjetno sem bil dovolj jasen. Hvala.
Hvala lep. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Konkretno. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vsem skupaj prav lep pozdrav! Pogosto slišimo in beremo, da je naše gospodarstvo specifično in da je malo gospodarstvo hrbtenica slovenskega gospodarstva. Verjamemo, da tudi isti, ki obravnavani noveli Zakona o delovnih razmerjih niso naklonjeni tega ne morejo zanikati iz preprostih razlogov, ker je med slovenskimi podjetji več kot 90 odstotkov mikro in malih podjetjih, ker so tam mikro in mala podjetja pred korona krizo ustvarjala polovico vseh prihodkov in dobička v zasebnem sektorju in ker malo gospodarstvo zaposluje okoli 350 tisoč oseb. Z današnjo novelo Zakona o delovnih razmerjih se nadomestilo v breme delodajalca za posamezno odsotnost z dela krajša s 30 na 20 delovnih dni. Skupno obdobje v posameznem koledarskem letu, v katerem se nadomestilo izplačuje v breme delodajalca se prav tako skrajša in sicer iz 120 na največ 80 delovnih dni. Ne gre torej za popolnoma drugačno ureditev od sedanje kakor se tudi ne posega v obseg pravic delavca, ko gre za upravičeno odsotnost z dela. Strinjamo se s predlagateljem, da je v času bolniške odsotnosti delodajalec oziroma samostojni zavezanec izpostavljen dodatnim stroškom in tveganju izgube prihodkov. V primer samostojnega zavezanca je izguba prihodkov skoraj, da absolutno dejstvo. V času bolniške odsotnosti, ki pa ni povezana z delom je delodajalec izpostavljen še dodatnim stroškom, ki so povezani z reorganizacijo delovnega procesa. Prav tako se strinjamo, da se s predlagano rešitvijo v določeni meri varuje tudi zaposlitve in znižuje stopnjo brezposelnosti. Pripombe nekaterih deležnikov k predlagani rešitvi so bile med drugim usmerjene v zagotavljanje socialnega dialoga in pristojnosti Ekonomsko socialnega sveta. Tudi v Poslanski skupini Konkretno smo trdno na stališču, da je socialni dialog temelj uspešnega sobivanja vseh gospodarskih subjektov in akterjev trga dela. Pozivi poslancev naj določenih rešitev ne sprejmemo, ker je potreben najprej dogovor med socialnimi partnerji pa se zvrstijo vsakič, ko posežemo v delovnopravno zakonodajo. Od socialnih partnerjev pa takrat ni nobenega alternativnega predloga za mizi tako je tudi danes, zato pa kot pravi sami predlagatelj delodajalci, samostojni podjetniki, kmetje in tudi zaposleni v kulturi že vrsto let pozivajo k določenim spremembam te zakonodaje. Uvodoma smo že poudarili zakaj je naše gospodarstvo specifično. Zato, ker primerjava slovenskega gospodarstva z drugimi nacionalnimi gospodarstvi, kjer trg obvladuje srednja in velika podjetja sploh ni smiselna. Posledica novega korona virusa bodo na našem gospodarstvu pustile večletni škodljivi pečat tega se moramo zavedati tudi v vlogi slovenskega potrošnika, ko govorimo o naših navadah in podpori slovenskemu gospodarstvu. V Poslanski skupini Konkretno zelo podpiramo celotno slovensko gospodarstvo in v tej predmetni zadevi delodajalce. Še posebej pa izpostavljamo pomen slovenskih samostojnih podjetnikov in podjetnic, obrtnikov in obrtnic ter slovenskih kmetov in kmetic. Zaradi navedenega bomo v Poslanski skupini Konkretno, predlagano novelo Zakona o delovnih razmerjih podprli. Podprli pa bomo tudi novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki bo sicer obravnavana kot naslednja točka, vendar je vsebinsko povezana z obvravnavo te novele Zakona o delovnih razmerjih. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim. Pred nami je predlog o katerim danes ne govorimo prvič. Gre za identičen cilj, to je skrajšanje obdobja, v katerem nadomestilo za bolniško odsotnost bremeni delodajalca, kar se je poskušalo doseči že leta 2018. Časovno obdobje bolniške odsotnosti, ki gre v breme delodajalca, bi se po predlogu skrajšal iz sedanjih 30 na 20 dni, oziroma v maksimalnem razponu, iz 120 na 80 dni odsotnosti zaradi bolezni in poškodb, ki niso povezane z delom. Poslanski Poslanske skupine Desus se s predlagano vsebino zakonov težko strinjamo. Temu niso bili naklonjeni naši kolegi v mandatu pred tem. Mi pa pri tem ostajamo načelni in mnenja ne spreminjamo. Za razliko od nekaterih drugih poslanskih skupin oziroma poslanskih kolegov, ki so zasedli poslanska mesta že v času glasovanja o poskusih uveljavitve podobnih novel v prejšnjem sklicu Državnega zbora. Delovno-pravna zakonodaja se praviloma spreminja v dialogu s socialnimi partnerji. Le tako lahko namreč gradimo uspešnost slovenske družbe in vzdržujemo socialno državo. Res je, da s to spremembo v ničemer ne bi oškodovali zaposlenih, saj je zanje pomembno le to, da nadomestilo v času bolniškega staleža dobijo in ne to kdo je izplačevalec bolniškega nadomestila. Torej samodelodajalci so tista stran, ki bodo absolutno na boljšem, saj bodo lahko veliko prihranili ob vsaki bolniški odstotnosti, ki bo daljša od 20 dni. Ta prihranek v svetu gospodarstvenikov in podjetnikov pa pomeni seveda manjko v zdravstveni blagajni, ki bo seveda obremenjena z višjimi izdatki. Zdravstvena blagajna bo letos najbrž beležila 150 milijonski primankljaj. Dodajmo temu še finančno posledico tega predloga, ki bi bila po izračunih Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije kar trikrat višja od finančne ocene, ki jo je podal predlagatelj zakona, pa smo na krepkih 250 milijonov praznine v letošnjem letu. Poslanski Poslanske skupine Desus se bojimo, da bo ta praznina zapolnjena bodisi z dvigom prispevnih stopenj za obvezno zdravstveno zavarovanje, ali z zvišanjem dodatnega zavarovanja. Še slabše pa bo, če se bodo oklestile pravice in poslabšala odsotnost do zdravstvenih storitev. In to, kdo bo pri tem na slabšem? Takšno ad hoc poseganje v sistem socialnega varstva z odpusti kapitalu, z izgovorom na večjo konkurenčnost, se doslej niso izkazalo kot upravičena. Predvsem pa ne dobra za ljudi. To smo videli že pred dobrimi 25 leti, ko se je znižala prispevna stopnja za pokojninsko zavarovanje in podelil odpustek delodajalcem. Delavci, kasneje kot upokojenci, pa so nosili posledice drastičnega manjka v pokojninski blagajni. In to ne samo v zaostrovanju upokojitveih pokojov, pač pa tudi v nižjih pokojninah. Poslanci Poslanske skupine Desus Predloga sprememb Zakona o delovnih razmerjih iz Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ne moremo podpreti. Hvala, da ste me poslušali.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani! Glede na to, da sta Predlog zakona o spremembah Zakona o delovnih razmerjih in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju urejata skupno materijo, bomo pri tej točki povedali stališče za oba predloga. Predloga zakona skrajšujeta obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki ni povezana z delom in se izplačuje v breme delodajalca s sedanjih 30 delovnih dni na 20 dni. Gospodarstvo je gonilo razvoja in v kolikor bomo gospodarstvo razbremenili, bomo na tak način prišli do novih zaposlitev, kar bo ugodno vplivalo na trg delovne sile, nedvomno pa je sistemski problem tudi dolžina bolniških staležev, saj ni normalno, da so posamezniki po več let v bolniškem staležu. Pri takšnem statusu je marsikaj narobe. Glede na zakonsko rešitev, bodo delodajalci vsekakor pridobili. Predlagana sprememba z vidika delavca ne prinaša bistvenih sprememb, saj se pravica delavca do nadomestila plače v primeru opravičene odsotnosti ne spreminja. Najprej vsak posameznik, šele nato pa družba, moramo odgovorno poskrbeti, da se izogne nevarnostim, ki privedejo zunaj dela do poškodbe ali bolezni. Zdravje je visoko postavljena in zavarovana vrednota današnje družbe. Glede na to, kdor bo »sfinanciral« čas bolniške odsotnosti, slednje ne bo pripomoglo k znižanju le te. Argument, da bo zakon pozitivno vplival na, ne zmanjšuje prekarnega dela, na zmanjšanje prekarnega dela, ni na mestu. V kolikor bodo delodajalci razbremenjeni s plačili bolniške [[?]] odsotnosti, pomeni, da je to dodatna spodbuda za sklenitve [[?]] pogodb o zaposlitvi. Na tem mestu pa opozarjam, da se veliko več škode naredi s tem, ko se prekarno delo podpira tudi s študentskim delom. Študentske napotnice izkoriščajo tako delodajalci, kot njihovi bodisi upravičeni nosilci, bodisi fiktivni nosilci. Tudi oblika dela preko raznoraznih avtorskih pogodb in s. p.-jev, je pot, ki običajno vodi v prekarno delo. Edina oblika zaposlitve, ki prekarno delo odpravlja, je sklenitev pogodbe o zaposlitvi, saj ima le ta na tak način, da delavec zagotovljeno socialno varnost. Vsaka oblika dela, kjer delavec dela po navodilih delodajalca, je oblika zaposlitve in ne morejo biti tovrstne razmere urejene preko drugih pravnih podlag. Ko gre za odvisnost razmerja med delavcem in delodajalcem, je vedno temelj pogodba o zaposlitvi. Nekateri dosežejo svoje pravice na sodišču, mnogi od njih pač ne. Tukaj bi morala večjo vlogo odigrati delovna inšpekcija, ki bi morala po uradni dolžnosti skrbeti za to, da ne pride do zlorab uporabe določenih pravnih podlag na zaposlenega. Ne razumemo pa predlagatelja, ki je proti spremembam na področju dohodnine in ne podpira novele Zakona o dohodnini, kjer pa bi dejansko pridobili vsi ljudje. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Še enkrat lep pozdrav. Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Državni sekretar s kolegi, kolegice in kolegi, ponovno dober dan! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo novelo Zakona o delovnih razmerjih podprli. Prav tako bomo podprli Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki je vsebinsko povezan s spremembami krovnega zakona, ki ureja delovna razmerja. Zato bom v naslednjih minutah predstavil stališče k obema točkama dnevnega reda. Z obema novelama se v primeru začasne nezmožnosti za delo, bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, predvideva skrajšanje obdobja izplačevanja nadomestila v breme delodajalca oziroma samostojnega zavezanca, in sicer iz 30 na 20 delovnih dni. Po mnenju prvopodpisanega pod predlog zakona, kolega Bandellija, bi se s predlaganimi spremembami položaj samozaposlenih približal položaju zaposlenim, pri uživanju pravic iz zdravstvenega zavarovanja; manj bi bilo prekarnega dela, razbremenjeno pa bi bilo tudi gospodarstvo, kadar gre za poškodbe v zvezi z delom. Ocene o realnosti teh posledic so sicer različne, pri čemer delodajalci predlog pričakovano podpirajo, predstavniki delojemalcev pa so nekoliko bolj kritični, kar je prav tako pričakovano. Nedvomno bi bilo bolje, da bi o predlaganih spremembah obstajal minimalni konsenz oziroma da bi obstajal dogovor na ravni socialnega dialoga. V obzir je potrebno vzeti tudi nekatere pripombe Zavoda za zdravstveno varstvo in zdravstveno zavarovanje, ki bosta s tega naslova utrpela določeni finančni primanjkljaj. Zato bo potrebno v relativno kratkem času premisliti o dodatnih dolgoročnih finančnih virih iz katerih bodo ti dodatni stroški pokriti. Ne glede na to, pa sta predlagana zakona korak naprej pri urejanju položaja samozaposlenih ter tudi kmetov. Ena od pomanjkljivosti veljavne ureditve je zagotovo ta, da samostojni podjetnik pogosto skrajša bolniško odsotnost in začnejo z delom, ko še niso popolnoma ozdraveli. Ali pa celo delajo kljub svoji bolezni. Še posebej tisti, ki so brez zaposlenih, da bi jih lahko v času bolniške odsotnosti nadomestili. Prekarnost obstoječih delovnih razmerij samozaposlenih žal kaže tudi takšne podobe. In v prihodnje bo potrebno tem vprašanjem posvečati še veliko več politične pozornosti. Gospodarstvo in socialna država sta nenazadnje medsebojno povezana in morata delovati z roko v roki. V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev ocenjujemo, da predlogu zakona ne velja nasprotovati zato ga bomo pri glasovanju tudi podprli. Prav tako pa bomo podprli novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili skladno s prvim odstavkom 134. člena Poslovnika državnega zbora. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi [[…]]Vidim da je več interesov za razpravo, prosim za prijavo. Najprej dobi besedo Jože Lenart, izvolite.
Hvala za besedo. Nekako se želim vključiti v to razpravo glede teh amandmajev, seveda v povezavi z obema zakonoma, ki se nanašata na isto vsebino. Seveda je dobrodošlo, da razbremenimo gospodarstvo, to je prioritetno kajti seveda gospodarstvo v takšnem primeru lahko vlaga potem več v razvoj in se hitreje razvija. In v tej smeri to pobudo vsekakor podpiram. Vendar vidim en problem, ki ga seveda oba zakona nikakor ne rešujeta, problem je predvsem v tem, da na drugi strani nimamo rešitve za zdravstveno blagajno in posredno tudi za proračun Republike Slovenije. Problem je čisto preprosto, zdravstvena blagajna opozarja na primanjkljaj, ki ga načrtuje ne samo v tem letu ampak tudi v prihodnjih letih, to je en problem. Istočasno pa seveda ta primanjkljaj se potem pokriva iz proračuna Republike Slovenije. Proračun Republike Slovenije pa, če se spomnimo sprejemanja konec prejšnjega leta pa predvideva tudi velik strukturni primanjkljaj. Namerno uporabljam besedo strukturni primanjkljaj in to kar nekje v višini milijarde in pol, takrat ko ne bo več kovid izdatkov. Tukaj je pa tisti problem, ki ga v tem primeru ne rešujemo. Zato še enkrat ponavljam, sem za razbremenitev gospodarstva vendar takrat v tem primeru, ko bomo imeli rešitve tudi na drugi strani. In toliko resni v tem državnem zboru kot poslanke in poslanci moramo biti, da ne smemo gledati samo enostransko na en zakon ampak moramo videti tudi celovito rešitev. In kot je že moj kolega v svojem stališču podal, danes pogrešamo tukaj in direktorja blagajn zdravstvene blagajne in tudi finančnega ministra, ki bo moral potem asestaviti celo to zgodbo in kako bomo to reševali. Če pa povem še malo širše, kje je ta problem, da lahko vse to rešujemo? Problem je v nizkem BDP. Spoštovane kolegice in kolegi moramo se zavedati, da mi v letu 2022 ugotavljamo, da še vedno nismo na ravni BDP v povprečju Evropske unije, kjer smo bili recimo pred 13, 14 leti in zakaj smo tako padli v tem povprečju? Skozi govorimo, da moramo držati korak oziroma ta zaostanek zmanjševati pa žal na dolgi rok nam to ne uspeva. To je tisti osnovni problem. Gre pa za to, če primerjamo mi smo v zadnji tretjini vrednosti davkov na prebivalca v Evropski uniji to se pravi, da pri davkih še bolj zaostajamo kot pa pri BDP v povprečju. Vsem je na razpolago raziskovalna naloga v raziskovalnem oddelku Državnega zbora Republike Slovenije, ker to zelo dobro prikazuje koliko tukaj zaostajamo. Tudi v tem je še posebej prikazan prikaz koliko dajemo od tega BDP za zdravstvo in tukaj smo pa praktično na predzadnjem mestu in to je tisti problem in zato se ne smemo igrati in dodatno obremenjevati tam, kjer vidimo, da že sedaj ne zmoremo to je neodgovorno. Še enkrat opozarjam, še enkrat poudarjam sem za razbremenitev gospodarstva, vendar na podlagi tega, da bodo tudi druge rešitve. Še dodatno, da podam. Slovenija od ustvarjenega BDP daje za vse davke to se pravi vsi davki pomenijo vsi prispevki na plače in vsi kapitalski davki tako pravnih oseb kot tudi fizičnih oseb zberemo še nekoliko manj kot 39 % dajemo od BDP. Povprečje Evropske unije pa je zaokrožimo 42 %. Vse razvite države dajejo več kot 42 % ustvarjenega BDP preko davkov seveda, potem za vse te dejavnosti kot so zdravstvo, šolstvo, pokojnine, varnost in vse te ostale zadeve, ki jih spremljamo, za katere moramo skrbeti, da normalno funkcionirajo. Lepo vas prosim dajmo pri takih zadevah imeti pred seboj celovito sliko, najdimo rešitev kako bomo zdravstvo na dolgi rok lahko reševali in vse ostalo. Rešitve jaz vidim v tem, če je povprečje Evropske unije, da dajo od ustvarjenega BDP 42 % za davke in pokrivajo vse te zadeve mi pa 39 ta razkorak zmanjšajmo in bomo imeli vse koliko toliko pokrito. Z rastjo BDP, da se približamo enkrat povprečju Evropske unije, kar je cilj, da dosežemo 60 tisoč dodatne vrednosti na zaposlenega, če bomo to dosegli bomo tudi ta razkorak do povprečja Evropske unije nekako ulovili in potem bomo bogatejša družba. To se pravi iz tega pa moramo več vlagati v razvoj in seveda ta zakon, ki je danes tukaj načeloma enostransko predstavlja, da bo, potem podjetjem več ostalo za razvoj, ampak še enkrat na drugi strani nimamo rešitve in delamo problem na drugi strani brez rešitve, ki je danes ni na mizi in na tak način je težko, potem takšne po svoje dobre zakone sprejemati, če nimamo vsestransko zadeve na svojem mestu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Saj vem, da za poslance to opozorilo ni ravno na mestu, ampak za javnost, ki posluša pa moram povedati, da v tej fazi razprave oziroma obravnavi zakona nobeden predstavnik ne Zdravstvene zavarovalnice ne Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ne more sodelovati. Lahko sodelujejo na odboru, če so pa vabljeni na plenarni seji pa ne morejo. Lahko sedijo, gledajo kjerkoli sodelovati pa ne morejo. Prvič. Drugič. Vlada je določila predstavnike za razpravo danes na plenarni seji in to predstavniki resornega ministrstva. Tretjič. Kolega Lenart govorimo o amandmaju, s katerim se podaljšuje oziroma zamika uporaba zakona na 1. marec 2022. Splošna razprava v finančni situaciji, razmerah in ostalih zadevah pač pri In ostalih zadevah, pri obravnavi tega zakona ni predvideno. Sprotno razpravo bi lahko opravili na odboru. Sedaj pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Janko Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. No, glede na vašo uvodno ali pa pojasnilo mojemu kolegu pa lahko dodam, da če ne drug, bi bil pa tukaj lahko minister za zdravje. Zkaj minister za zdravje? Zaradi tega, ker zakon, ki ga imamo pri naslednji točki in zakon, ki ga obravnavamo danes oziroma ta hip, sta seveda povezana in odvisna eden z drugim. Kajti, če ne bo eden ali eden od teh dveh zakonov sprejet, potem zakon ne bo sploh izvedljiv. To so fakti, kar pomeni, da je zelo pomembno, da razpravljamo o tem. Še posebej zato, ker oba tangirata v resnici na zdravstveno blagajno in je zato toliko večja odgovornost, da bi tukaj sedel zdajle minister za zdravje. Ker minister za zdravje je tisti, ki je varuh nenazadnje tudi vsega tega kar se dogaja in kar delamo za zdravstveno blagajno. To je predpogoj. Če se tega ne zavedamo, potem imamo resen problem. Je pa res, da se dogajajo izredno nenavadne zadeve. Če pogledamo natančno o čem pravzaprav govorim [[…]]da ne bo izgledalo, da ne govorim o amandmaju. Amandma, ki ga je vložila Poslanska skupina Levica govori, da se v 2. členu besedila 1. marca 2022, nadomesti z besedilom, citiram: »1. marec. 2030«. Jaz bom v svoji razpravi poskušal razložiti, zakaj je to seveda zelo pomembno in kaj na to vpliva. Na prvi pogled deluje zelo preprosto in se lahko vrtimo samo v številkah in premiku tega datuma, v resnici pa je stvar veliko bolj komplementarna in veliko bolj obsežna. Ima veliko bolj pomembne posledice kot jih nekateri seveda danes želite pričarati in seveda prepričujete, kako bo to zmanjšalo prekarnost, kako bo to zmanjšalo in povečalo proizvodnjo. Delodajalci bodo srečni, ker bodo manj plačevali in tako naprej. No, slednje drži – delodajalci res bodo bolj veseli, ker bodo manj denarja zapravili za svoje delavce, ki marljivo delajo za njih. V marsikateri evropski državi se pohvalijo – tako kot se pohvalijo, da plačujejo davke, se pohvalijo tudi s tem, da plačujejo zavarovanje svojih zaposlenihj na takšen ali drugačen način. Zdaj, tisto ka rje za mene pomembno pri tem zakonu pa je seveda naslednje. Mnenje vlade je bilo več kot jasno tako v primeru Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju in ker zdajle obravnavamo Zakon o delovnih razmerjih, je sledeče. Ne bom ga bral, ker ga imate vsi v Udisu, ampak stavek, ki je zelo pomemben, kajti danes v svojem stališču je seveda Državne sekretar povedal nekaj drugega. Glede na navedeno – se pravi na navedeno, kar so povedali v mnenju odnosa do tega zakona, reče naslednje: »Glede na navedno Vlada Republike Slovenije predlagane spremembe Zakona o delovnih razmerjih 1, ne podpira«. Še enkrat »ne podpira«. »Vlada Republike Slovenije se zavezuje, da bo obravnavano področje obravnavala celovito, preučila možnosti skrajšane odsotnosti iz zdravstvenih razlogov v breme delodajalca in pripravila ustrezne rešitve kot izhaja iz koalicijske pogodbe.« Ja, danes smo pa slišali iz ust državnega sekretarja nekaj popolnoma drugega. Rekel je sledeče: »Da strokovno ni moč oporekati temu predlogu.« Zdaj pa mene zanima in tukaj pozivam državnega sekretarja – mene zanima, ali je slučajno vlada kaj sprejela kar smo mji spregledali, pa nismo dobili v Državni zbor? Ker tega, kar ste vi povedali za tem govornišim odrom, ni vlada sprejela. In koga pravzaprav zastopate? A ste zastopali samega sebe tukaj za tem govorniškim odrom, ali vlado? To je zelo pomembno zaradi odločitve iz vidika postopka. Zelo, zelo pomembno vprašanje. Namreč v nasprotnem – Ministrsvo za zdravje, ki je seveda verjetno tudi pripravilo stališče vladi o katerem je odločalo, pa govori naslednje, za Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki sem že prej rekel, da je zelo povezan in soodvisen. »Na podlagi navedenega Vlada Republike Slovenije ne podpira predloga zakona.« Še enkrat - ne podpira predloga zakona. Kdo je tu nor? Jaz se res sprašujem, ali Vlada, ko nekaj sprejema, niti ne ve, kaj sprejema. Državnega sekretarja seveda nimam za norega, daleč od tega, državni sekretar je zelo dobro vedel, kaj je izustil tule za tem govorniškim odrom, ker je premeten - dobro ste slišali -, premeten. Je pa res, da je to svojevrstno zavajanje ali pa celo obračanje plošče zadnjo sekundo, Vlada se je pa odločila, da o tem ne bo odločala. In glej ga, zlomka, ker je minister Poklukar, ki je po nekih evidencah celo najbolj popularen, ugotovil, da bi mu to lahko celo zelo škodovalo, se raje ni prikazal, niti na odboru, kjer se je to obravnavalo, niti danes v Državnem zboru. In to je minister za zdravje, ki je varuh zdravstvene blagajne. Zakaj je to pomembno vprašanje? Pomembno je predvsem zato, ker je treba razčistiti naslednje stvari, govorim samo še o faktih. Predlog, ki zmanjšuje plačilo dni, ki bi jih delodajalec moral plačati, prej 30, predlagano pa je 20 dni – spomnimo se, da je podoben zakon vložila tudi Nova Slovenija pred časom, z eno razliko, da oni niso govorili o 20 dneh, ampak o 15 dneh. In takrat je bil zakon gladko zavrnjen, brez problema, ker so vsi vedeli, kaj to pomeni -, to pomeni 94 milijonov evrov dodatnih obremenitev za zdravstveno blagajno. Kje jih bo zdravstvena blagajna dobila, to nikogar ne zanima, nikogar, in to je najbolj žalostno. Se bo kaj spremenilo za delavca, zaposlenega? Nič. Razen ene ključne stvari, ki ne v prvem ne v drugem zakonu ni zapisana – to pa je, da bo še dlje čakal na zdravstveno storitev in da marsikatera zdravstvena storitev ne bo plačana, ker ne bo denarja. Če je zdravstvena blagajna napovedala primanjkljaj v letu 2022 za 150 milijonov evrov in ga s tem predlogom povišujemo še za 94 milijonov, to je ocena, reci in piši, zaokrožimo, da bomo lažje računali, blizu 100 milijonov. In pred nami je, kakorkoli pogledamo, pogajanje – mimogrede, 20. januarja s sporočilom za javnost Vlada sporoči: »Vlada je sprejela izhodišča za pogajanja reprezentativnih sindikatov za sklenitev aneksa h kolektivni pogodbi za zdravnike, zobozdravnike in pooblastila pogajalsko skupino za pogajanja.« Z drugimi besedami - za tiste, ki ne razumejo, kaj to sporočilo pomeni -, prižgala je zeleno luč, da se gre izpogajati bodisi za spremembo kolektivne pogodbe - sam pa napovedujem, da bo celo nova kolektivna pogodba, zato ker tudi zdravniki oziroma Fides zelo dobro ve, kaj mora doseči, in to tik pred zdajci, tik pred volitvami, preden se zamenja Vlada, kajti dvomim, da bi bila katera vlada še tako dosledna, da bi samo zdravnikom zvišala plače za šest plačnih razredov, na podlagi zahteve gospoda Kuštrina pa za vse zdravnike, kar pomeni, da se vsem zdravnikom dvigne za šest plačnih razredov oziroma za 24 %, kar pomeni, reci in piši, po izračunih zdajšnje pogajalske skupine, za 110 milijonov evrov. Kdo bo to plačal? Zakaj sploh govorimo o plačah zdravnikov? Plačala bo zdravstvena blagajna, ker bo ta cena za plače zdravnikov vkalkulirana v tako imenovane SPP-je, SPP, se pravi, primerljive porabe storitev, ki jih izstavljajo izvajalci zdravstvene dejavnosti, in tam bo ta cena vračunana. Kaj to pomeni – da bo primanjkljaj, ergo piši, še višji kot sem prej rekel. Ne 240 milijonov, ampak prištejte še 110 milijonov. Kar pomeni 360 milijonov. Smo že dobili 360 milijonov izgube. Veste kaj to pomeni 350 milijonov izgube za zdravstveno blagajno? To je grozljiv podatek. To pomeni dejansko res krčenje programov in kar je še bolj pomembno, še daljše čakalne vrste. Vse kar bi morali narediti, bi morali najti samo sistemski vir, da zdravstvena blagajna dobi dodatna sredstva. Vsi smo govorili v Državnem zboru, da potrebujemo dodatnih vsaj 300 do 400 milijonov evrov v zdravstveni blagajni dati za to, da bo lahko speljala program, seveda kvalitetno in da bo dostopen vsem državljanom. Kaj se na drugi strani dogaja? Še do zdravnikov ne pridejo. Še do zdravnikov. 130 tisoč ljudi v Republiki Sloveniji nima več dostopa do svojega družinskega ali osebnega zdravnika, izbranega zdravnika. Kaj se dogaja? Na urgencah so čakalne vrste na službi za nujno medicinsko pomoč, ker edino tam lahko dobijo zdaj pomoč in velja recimo napotnica kot primer, če dobi napotnico samo en dan, tisti dan mora urediti z napotnico karkoli je bil že napoten, potem se pa zgodba konča. Zakaj to govorim? Ker je to na mlin vsem tistim, ki bi radi dokazali, da je zdravstvena blagajna nesposobna, in da jo je treba razbiti in končno že prenesti vse na privatna zavarovalnice in to si na desnici močno želite, prikazati neuspešen in neučinkovit zdravstveni sistem. Zafurali ste itak že 20 let nazaj, ko ste dovolili zdravnikom, da so sami razpisovali specializacije tako kot so hoteli in so skrčili in naredili to, da so zdravniki postali pomembni. Pomembni v tem smislu, da so nepogrešljivi. In zato danes lahko izsiljujejo. Ne govorim o vseh zdravnikih, govorim pa o tisti skupini, ki zastopa zdravnike in to so eni in isti že vrsto let. Ne bom pozabil izjav posameznikov teh predstavnikov, imamo čas, mi bomo svoje dosegli, pa če je to vam prav ali pa ne. Pred kratkim je tekla okrogla miza, par dni nazaj, hvalili so se pred kratkim na Odmevih kako so delali primerjavo in predstavitev zdravstvenih sistemov drugih držav in kako moramo mi urediti naš sistem zato, da bo primerljiv s tistimi sistemi. Veste kako to lahko naredimo. Samo na en način, da začnemo nehati govoriti javni zdravstveni sistem in to zdravniki sploh več ne skrivajo, govorijo o tako imenovanem famoznem državniškem zdravstvenem sistemu oziroma državni zdravstveni sistem in pa, pazite, pozor, kaj so naredili, eno malenkost so prefrigano obrnili besedo, namesto javni zdravstveni sistem zdaj govorijo javni servis. Se dobro sliši, ne. Javni servis. Veste kaj to pomeni? Vsak ima dostop do plačila zdravstvene storitve, ne govorim o pacientih, govorim o tistih, ki izvajajo zdravstveno dejavnost. In to si oni želijo. To si oni želijo. Posledično bodo pa javni zavodi še vedno opravljali najtežje, najhujše in najdražje primere. To je pa tisti kar mi ne želimo. Ko bo zadeva zafurana, se bo preselila nekam drugam in na koncu se bo izgubil pacient. Zakaj tako plastično prikazujem celotno zadevo? Ker vsak tak minimalen poseg v zdravstveno blagajno je žebel v krsto zdravstvenega sistema v Republiki Sloveniji. Pa si to razlagajte tako ali drugače. Prekarnost se ne rešuje na ta način. Daleč od tega. Sploh se ne rešuje. Rešuje se na drugačen način. Treba je uvesti seveda predvsem možnost in predvsem tisto logiko, da se ljudi zaposluje, ne da se jih preko espejev gleda kot strošek. In danes razlagati, da je skrajševanje bolniškega staleža v breme z dodatnimi desetimi dnevi na zdravstveno blagajno, reševanje prekarnosti, perverzno, ampak je res perverzno. To razlagajte komu drugemu ne nam, ker vsi vemo kje je vzorni problem prekarnosti, da še danes delodajalci gledajo na delavca kot strošek, ki ga bistveno lažje in bolj poceni plačujejo in hitreje odpustijo, če je espe kot če je zaposlen pri njih, ker manj plačajo. Samo bilance poglejte. Dogovor o izvedenem delu preko espe je strošek ne plačilo za delo, ki je drugače ovrednoteno in tukaj imamo problem, ampak ne. Mi bomo par mesecev, dva meseca pred volitvami bomo naredili eden neverjeten poseg v zdravstveno blagajno in je še dodatno olupili še za dodatnih 100 milijonov, kar že itak koalicija in Vlada počne z drugimi koraki. Socialni dialog je bil narejen? Ne, spet ne. Včeraj so obvestile vse sindikalne centrale, da nasprotujejo temu zakonu ni bilo nobenega dogovora o tem spet je šlo mimo. Tej Vladi smo očitali ogromno stvari. Da ne spoštuje socialnega dialoga, da vse dela čez noč vse z izrednimi sejami vse z nekimi posebnimi zakoni in kar je še posebej nevarno na koncu naredijo še celo tako, da niti pravice več nimaš niti iskati možnost, da bi se nasprotoval temu zakonu govorimo o ljudski iniciativi oziroma referendumu, ki ga prepovedo. Zadnja stvar, ki se mi zdi še najbolj ključna pri celi zadevi pa je, če kdo misli to vsakič znova povem, da Državni zbor ne nosi levjega deleža in pri odgovornosti takšnega početja se moti. Samo mi lahko zaustavimo to norijo vseh skupaj 90. Mi moramo se postaviti v bok kako izboljšati zdravstveni sistem, kako mu zagotoviti dodatna finančna sredstva ne pa da jim jemljemo na račun nekih drugih zgodb, ki se urejajo na drugačen način. Ne bom rekel sistemsko, ampak zagotovo pa z drugim zakoni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Ta Vlada se je proslavila s silno nečastnimi potezami praktično po vsakemu družbenem podsistemu, v katerega se je utegnila. Naj se pogovarjamo o medijih, policiji, področja dela in socialne in navsezadnje pa tudi na področju zdravstva. Ključna politika te Vlade je uporabiti epidemijo Covid-19 za demontažo solidarnega javnega zdravstvenega sistema, kjer in kakor gre. To smo videli v razpisih za skrajševanje čakalnih dob, ki niso bili namenjeni skrajševanju čakalnih dob, ampak tovorjenju javnega denarja do zasebnikov to vidimo v njihovem nasprotovanju, ukinitvi zdravnikov dvoživk pa navsezadnje neprestanih apetitih po tem, da se bolnišnice preoblikuje v gospodarske družbe, da se zavaruje komercialne zdravstvene zavarovalnice, ki izvajajo dopolnilno zdravstveno zavarovanje in tako naprej. Velik branik javnega zdravstvenega sistema v tej zgodbi demontaže družbene solidarnosti je naša zdravstvena blagajna. Zdravstvena blagajna zbira prispevke vseh državljank in državljanov, s katerih, potem pokriva material in storitve potrebne za to, da se izvajajo posegi. V splošnem lahko rečemo kot sem izpostavil že v stališču poslanske skupine, da je naše zdravstvo približno toliko trdno in toliko zmogljivo kolikor ima zdravstvena blagajna sredstva na voljo, da jih uporabi za zdravljenje državljank in državljanov. Aktualni predlog, ki smo ga dobili na mizo s strani Poslanske skupine Alenke Bratušek pa zdravstveni blagajni jemlje slabih 100 milijonov evrov vsako leto. Jemlje jih zakaj? Zato, da razbremenjuje delodajalce 10 dneva obveznosti, ki jo imajo, da svojim zaposlenim pokrijejo bolniško, natančneje, zdravstvena blagajna se vključi v pokrivanje bolniške odsotnosti šele po 30. dnevu te odsotnosti. Dani predlog Stranke Alenke Bratušek rok skrajšuje na 20 dni. Se pravi, naš javni zdravstveni sistem bo ob 100 milijonov evrov vsako leto, samo zato, da bo kapital še dodatno prihranil in si izkazal še večje dobičke. Prvi problem tega zakona namreč je to, da ne razločuje med posameznimi oblikami dela, kar bi moral. Predlagatelji pravijo, da naj bi odpravljal prekarnost, kar seveda na noben način ne drži. Na eni strani imamo delavce prekarce, zaposlene kot enoosebne s. p.-je, ki jim zelo težko, po kakršnikoli strukturni logiki, rečemo, da so delodajalci, da so podjetniki, da so kapitalisti, večinoma gre za običajne delavce, celo v primerih, kjer ljudje na s. p.-jih sami sebe obravnavajo kot podjetnike. De facto so to neki delovni ljudje. Ker pa nimajo formalnega delodajalca, tudi formalno ne morejo oditi v bolniško oziroma ni nikogar, ki bi jim to bolniško pokril. Za te ljudi, za te delavce prekarce, bi bilo potrebno poskrbeti in jim zagotoviti javno pokritje njihove bolniške odsotnosti iz zdravstvene blagajne in to bistveno prej, kot je po tridesetih ali dvajsetih dnevih njihove odsotnosti. Po treh dnevih bi bilo veliko bolj smotrno in veliko bolj racionalno, da temu lahko rečemo konkretna bolniška za delavce prekarce. Pa takrat, ko smo v Levici ta ukrep predlagali, žal ni bilo posluha v Državnemu zboru, da bi bil podprt in izglasovan. Na drugi strani pa bodo največji zmagovalci dane razbremenitve gospodarstva na škodo javne blagajne zdravstvene oskrbe državljank in državljanov, velika podjetja. Tista, ki že sedaj izkazujejo visoke dobičke, kot so to recimo trgovske verige, ki obrnejo vsako leto slabo milijardo evrov čistega. Njim ta zakon podarja še dodatne milijone. Posledice bomo občutili vsi državljanke in državljani, še posebej pa starejši, ki potrebujejo seveda tudi največ zdravstvene nege in zdravstvene oskrbe. Zdaj, stranka, ki se postavlja v vlogo advokatov pravic upokojencev, kar je pravilna drža in jaz jo podpiram, tudi kakšen predlog sem že, zelo težko upraviči svojim lastnim članom in svoji lastni volilni bazi, zakaj hudiča bo vzela zdravstvene sistemu, ki ga koristijo slovenski upokojenci, 100 milijonov evrov. 100 milijonov manka pomeni slabše zdravstvene storitve, zaradi tega, ker za boljše ne bo denarja, manj zaposlitev, manj posegov znotraj javnega zdravstvenega sistema, zaradi tega, ker zanje ne bo denarja in to se dogaja v kontekstu, da je v letu 2022, se pravi v letošnjemu letu, že tako napovedanih dodatnih 150 milijonov evrov minusa. Jaz res ne razumem, zakaj Stranka Alenke Bratušek, kot opozicijska stranka, rine na vrat na nos z koalicijsko podporo, v sprejem tega zakona in asistira ambicijam vlade Janeza Janše, da razsuje slovenski javni zdravstveni sistem, da ga razreže, razkosa, sprivatizira in prepusti v [[?]] prgišču biznis zdravnikov na eni strani in komercialnim zdravstvenim zavarovalnicam na drugi strani. Res ne razumem. Pa, a nismo mi v opoziciji tisti, ki nasprotujemo tem rušilnim politikam trdega individualizma in interesnega »dribljenja«? Nismo mi v opoziciji tista alternativa janšizmu, ki pravi, ljudje v tej državi si zaslužijo bolje, še posebej na zdravstvenem področju; več solidarnosti, boljše oskrbe, ne pa, da danes na mizi, malo pred volitvami, beremo in se pogovarjamo o predlogu, ki je poosebitev politik janšizma na področju zdravstva. To, nikakor mi ne gre skupaj, kaj in kako in zakaj se je Stranka Alenke Bratušek odločila spustit v to bitko in jo bo očitno na škodo javnega zdravstva in s podporo koalicije, tudi dobila. Morda lahko del razloga najdemo v komercialnih zdravstvenih zavarovalnicah, ki izvajajo dopolnilno zdravstveno zavarovanje. Saj se spomnite tiste drame izpred kakih dveh let, ko smo se v Levici trdo postavili, da želimo ukiniti dopolnilno zdravstveno zavarovanje in da je bilo 16 let zavlačevanja popolnoma dovolj, da ne bomo več pustili, da ljudje plačujejo položnice za 35 evrov, zato da komercialne zavarovalnice iz njih postrgajo 50 milijonov evrov čistega dobička. Tisti predlog takrat ni šel skozi Državni zbor in je temeljito zamajal tudi takratno vladno koalicijo, s katero je Levica sodelovala kot pogodbena opozicija. Glasovi, ki so zmanjkali za neko bolj škrbasto inačico ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, so prišli s strani dveh strank, ki sta potem skočili v koalicijo z Janezom Janšo, pa navsezadnje tudi stranke predlagateljice današnjega zakona. Mislim, da naslednja koalicija in alternativa janšizmu nikakor ne more in ne sme delati za zavarovalnice. Ta predlog danes pa počne natančno to – napada zdravstveno oskrbo ljudi, s tem ko siromaši javno blagajno in na široko odpira prostor in možnost dodatne komercializacije in dodatnih zasebnih zavarovalnic, zaradi tega, ker v javnih vrečah in javnih malhah pač ne bo denarja, s katerim bi lahko poskrbeli za zdravstveno oskrbo ljudi. In še to, čisto za zaključek, ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja bi pomenila nekaj deset milijonov evrov prispevka s strani proračuna Republike Slovenije v zdravstveno blagajno, v zameno pa bi praktično 99 % ljudi v tej državi, prvič, plačalo bistveno manj, kot plačujejo zdaj, večina upokojencev bi imelo 35 evrov več v denarnici, pa to ni bilo okej in se je neprestano omenjalo kot problem, zakaj ne moramo dopolnilnega zavarovanja ukiniti – ja, ker ne bomo dali iz proračuna teh nekaj deset milijonov evrov. Kaj pa zdaj, današnji predlog, ki daje delodajalcem – koliko? – 94 milijonov evrov vsako leto. Tu se pa denar kar naenkrat najde.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič.
Hvala lepa za besedo. Žal mi je, da ni nikogar od predlagateljev v dvorani, ker sem jim nameravala nekaj vprašanj pravzaprav postaviti. Zelo pozorno sem poslušala to njihovo stališče, ki bazira na sprevrženi trditvi, da delajo v prid samozaposlenih, torej espejem in samozaposlenim v kulturi. Mislim, kako? Ti ljudje bodo še zmeraj – če govorimo o tistih, ki so enoosebni espeji, recimo, ali pa samozaposleni v kulturi – 20 dni brez pokrivanja bolniške. In vemo, da bolezni, ki niso najbolj resne narave, teden ali pa dva tedna si zelo bolan, ne moreš delati, torej si ne bodo mogli zaslužiti ničesar, in še zmeraj ne bodo nič imeli od tega. Tako je to čisti pesek v oči. In taisti predlagatelj, ko smo v Levici leta 2017 predlagali ravno to rešitev za enoosebne espeje in za samozaposlene v kulturi, da se bolniška pokriva od četrtega dneva bolniške odsotnosti, so bili pa proti. Torej, kako je možno, da predlagatelji danes gradijo svojo argumentacijo točno na tej populaciji? Ne, to, kar oni predlagajo, bo razbremenilo predvsem velika podjetja na škodo javne zdravstvene blagajne. To pomeni dodaten udarec javnemu zdravstvenemu sistemu, približno 100-milijonsko dodatno luknjo, ki je že zdaj 150 milijonov, in vemo, da proračun te luknje ne pokriva. In ravno predlagatelji so bili tudi tisti, ki so, ko smo v Levici predlagali varovalko, da bi proračun pokrival luknjo v zdravstveni blagajni, kot to počne v pokojninski, so bili ravno predlagatelji tudi proti temu predlogu, pred časom. To pomeni, bili so proti predlogu, da se samozaposlenim, enoosebnim espejem in samozaposlenim v kulturi plačuje od četrtega dneva dalje bolniška, in bili so proti predlogu te varovalke. Zdaj pa mi naj predlagatelji predstavijo, kako bodo torej in s čim pokrivali to luknjo oziroma naj upokojencem, ki jih predlagatelji baje tako zastopajo, razložijo, zakaj bodo tovrstna, tako globoka luknja v zdravstveni blagajni skrčila obseg zdravstvenih storitev. Bo dodatno podaljšala čakalne vrstve in onemogočala vključevanje novejših zdravstvenih tehnologij – tudi to se bo dogajalo. To naj razložijo predlagatelji upokojenski svoji baz, ki jo baje zastopajo, ki je največji uporabnik zdravstvenih storitev. Kajti starejši kot si, večkrat žal, na žalost potrebuješ zdravstvene storitve. Zdaj pa mene res zanima, kako boste to pojasnili? Žal me niste slišali, ker ste šele zdaj prišli v dvorano. Še enkrat – niste podprli, ko je Levica predlagala leta 2017, da se enoosebnim espejem in samozaposlenim v kulturi od četrtega dneva pokriva zdravstveno nadomestilo za bolniško. Kaj pomaga samozaposlenemu v kulturi ali pa enemu malarju, sobopleskarju, če bo 14 dni bolan – mu teh 20 dni, oprostite, prav nič ne bo pomagalo. Prav nič ne bo pomagalo. Bo pa začel, bo pa konkretno navrtalo javno zdravstveno blagajno in s tem osiromašilo torej zdravstvene storitve in s tem pripomoglo k nadaljni demontaži javnega zdravstvenega sistema in s tem puščico usmerilo v smeri privatizacije tega zdravstvenega sistema. In to v času covida, kjer smo lepo jasno videli, kako ključen je javni zdravstveni sistem, zato za vse nas državljanke in državljane. Da se ne pogovarjamo o revnejših slojih pa o upokojencih, ki jih baje vi zastopate. Tako da to je meni nekaj kar mi je skrajno nerazumljivo. Kot mi je nerazumljivo, da sploh ne poslušate kaj pravijo sindikalne centrale, ki so enotne o tem, kako škodljiva je ta vaša poteza. Ker bodo sistemski viri financiranja še manjši in jaz tega ne razumem, ne razumem. Ves čas se baje zavzemate za to, da moramo ohraniti javni zdravstveni sistem, da ga moramo celo krepiti – ja pa s čim? S čim? Če bomo imeli torej 250 milijonov plus vsaj še tile mladi [[…]]oziroma teli plačilni razredi, torej 350 milijonov luknje. Ja pa s čim bomo to pokrili, če ni sistemske varovalke, da to pokriva proračun? Proti čimer ste bili ravno predlagatelji pred časom, ko smo v Levici točno to varovalko predlagali. Kot rečeno, ko smo predlagali zaščito samozaposlenih in espejev enoosebnih, na katerih vi danes gradite svojo argumentacijo kar je sprevrženo. Ker v resnici njim ne boste pomagali. Tisti, ki ni zelo resno bolan, bo po 20 dnevih že zdrav, če ima neko virozo. Medtem pa izgubi svoje delo, posel in ima izpad dohodka ravno tako, ne? Tako da prosim, to je [[…]]In še nekaj bi rekla, pravite, da primerjalni pregled kaže, da države Evropske unije plačujejo delavcev za nadomestilo plače nižje nadomestilo v odstotkih kot v Sloveniji, Ja, ampak vi ne spreminjate višine nadomestila, vi zmanjšujete število delovnih dni, ki jih krije delodajalec. To je bistvena razlika. In v tem pogledu je Slovenija danes v tem trenutku primerljiva s številnimi evropskimi državami – na primer z Dansko, Belgijo, Hrvaško, Finsko, Nemčino, v Avstriji plačilo nadomestila prevzame obvezno zavarovanje šele po šestem do dvanajstem tednu bolniške, kar pomeni, da kapital prevzema sorazmerno večje breme kot v Sloveniji. V Luksemburgu recimo gredo nadomestila v breme obveznega zavarovanja šele po 13. tednu in tako naprej. Ja, pa res jaz ne razumem no. Ne razumem vaše logike, kako boste zagotovili upokojencem boljše zdravstvene storitve z vašim načinom – upokojencem, za katere se baje ves čas borite. Kako boste s tem krepili javno zdravstvo, kako? Če ga v bistu dodatno vrtate in potapljate. In kako boste s tem pomagali samozaposlenim, enoosebnim espejem in samozaposlenim v kulturi? Nikakor. Če jim želite pomagat, jim omogočite, da po četrtem dnevu se jim krije nadomestilo bolniške. Ne pa po dvajsetem. Po dvajsetem, oprostite, sem jaz že zdavnaj zdrava kot riba, če imam prehlad. Če sem pa resneje bolna, mi pa tistih 10 dni razlike tudi ne bo več bistveno pomagalo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovane kolegice in kolegi« Z veseljem bom odgovorila na povedane napake, da ne bom kaj bolj grobega uporabila. Sedaj pa na začetku. Ta zakon smo vložili marca lani, tako da nihče nam ne more očitati, da gre za kakršenkoli predvolilni zakon. Marca lani. Danes ga obravnavamo zato, ker je v našo poslansko skupino prišla prošnja, da dovolimo, da se obravnava na izredni seji, ker želite obravnavati še nek drug zakon, ki ureja določene stvari za študente. Ja, super. Smo dali soglasje in zato smo danes tukaj. Ne boste pa nam očitali, da je to predvolilni ne vem kaj. Druga stvar. Ko gre ali pa takole; v stranki SAB smo in bomo vedno podpirali podjetnike, obrtnike in samozaposlene. Zakaj? Zato ker je samo uspešno gospodarstvo osnova za socialno državo. Mi pač nismo zadovoljni, da naši ljudje živijo na minimalnih plačah. Nismo zadovoljni s tem. Pa tudi če jo še trikrat dvignemo. Mi si želimo za naše državljanke in državljane, da imajo višje plače, da si v Sloveniji ustvarimo delovna mesta, ki imajo v višjo dodano vrednost. Z minimalno plačo, pa tudi če jo dvignemo za 5 ali 10 % ljudje ne morejo ljudje dostojno živeti. To pa je dejstvo. Sedaj pa gremo na številke. Najprej tako. Naš izračun finančnih ocen temelji na leto 2019. Zakaj? Zato, ker se nam pač leta 2020 in 2021 ne zdita najbolj primerna. Vsi vemo, da je bila kriza. Vsi vemo, da je virus krojil naša življenja in da ni slika v zdravstveni blagajni najbolj realna. Druga stvar. Ko je Nova Slovenija vložila zakon smo imeli pač podpisano koalicijsko pogodbo, ki smo se jo držali. Ja, dogovorjenih stvari se je treba držati, spoštovani kolegi. Dogovorjenih stvari se je treba držati. Ko je Nova Slovenija vložila zakon, ki bi skrajšal obdobje ne na 20, ampak na 15 dni je naša Vlada, dva ministra LMŠ, finance in zdravstvo, zapisala, da je njihov zakon, se pravi da po 15 dneh začne to plačevati ZZZS, težak 70 milijonov evrov. 15 dni 70, naših 20 pa danes pravite vi 94 milijonov evrov. Pravljica. In tudi če očistite to oceno učinkov dviga plač, večje zaposlenosti, večjih ali pa več bolniških, tudi ocena zdravstvene blagajne pride tam nekje okrog 50 milijonov. Ja, lahko smo se zmotili za 5 ali 10 milijonov. Lahko smo se zmotili. Skratka to je naša takratna vladna ocena, to govorim o LMŠ, ki jih sicer ni tukaj, njihovi ministri so to izračunali in podpisali. In jaz nisem imela ne takrat in ne danes razloga, da dvomim v to. Kot že rečeno, ocena zdravstvene zavarovalnice vključuje tudi, da bodo nadomestila v prihodnosti višja, ker so višje plače. Res je. Da bo več nadomestil treba plačati, ker je več ljudi zaposlenih. Res je. Da bo več ljudi na bolniški povprečno, tukaj se ne strinjam, ampak ocena vključuje tudi to. Ali je to realno? Ne vemo. Ne vesti ne vi, ne vemo ne mi. Od kje denar, vam bom pa sedaj povedala. Za 13 % višja nadomestila predvidevajo v zdravstveni blagajni. 13 % višja nadomestila in 3 % višja zaposlenost. Se pravi skupaj 16 %. Ampak ali vi viste, da vse to pomeni tudi višje prihodke v zdravstveni blagajni. Ali nam je to jasno? In 16 % kot sem jih prej povedala, od kje višji prihodki pomeni, beri in piši, 400 milijonov evrov več v zdravstveni blagajni. 400 milijonov evrov več. Pri financah je potrebno biti natančen, spoštovane kolegice in kolegi. In ne zavajati. Ko je bilo treba stisnit gumb za dolgotrajno oskrbo ni bilo nobenega problema pa veste kakšno luknjo koplje v zdravstveni blagajni? Ja, mi takrat nismo glasovali za, iz razloga, ker ni rešena stvar pa je ta zakon še kako potreben in ga bomo morali, jaz verjamem, skupaj popravljati. Nihče od vas in nas se ni oglasil, ko se govori o višjih plačah zdravnikov in ostalih zaposlenih v zdravstvu. Zakaj? Zato ker je to prav. Ampak luknja zaradi plač bo bistveno višja kot luknja zaradi tega. In dejstvo je, da od tega zakona bodo imeli največ tisti, ki so samozaposleni in tisti, ki imajo malo zaposlenih. Ker če ima podjetnik, obrtnik, zaposlene tri ljudi in je od teh treh eden na bolniški je verjetno vsakemu jasno kako velik strošek je to. Če je pa v podjetju kjer je tisoč zaposlenih sto ljudi na bolniški je za tisto podjetje ta strošek še vedno nižji. In ne razlagati da bo zaradi tega zakona upokojenec, samo en upokojenec imel kakršno koli storitev manj. Ker to ne drži. To ne drži. 400 milijonov plusa na drugi strani 50 milijonov minusa. Če znamo računati to pomeni plus 350 milijonov evrov. Se opravičujem za malo bolj energičen nastop ampak težko je poslušati, ko nekdo govori o številkah, ki jih ne vem ali ne razume ali noče razumeti ali pa namerno zavaja.
Hvala lepa. Replika Nataša Sukič najprej, potem pa še Miha Kordiš [[…]]
Glede na to, predlagateljica, da ste proti meni ves čas gledala [[…]]V Levici smo bili proti, ko je bil zakon o dolgotrajni oskrbi in ko smo govorili o plačah zdravnikov smo ves čas jasno zavzemali stališča. Tako da tukaj nam ne morete očitati, da smo govorili drugače. Še enkrat vprašam, kaj bodo imeli enoosebni espeji in samozaposleni v kulturi, od tega da imajo od dvajsetega dneva namesto od tridesetega pokrito bolniško. Kaj bo pa dvajset dni z njimi, tistih prvih dvajset dni, ko je najbolj kritičnih, ko zboliš, če ne zboliš za kakšno zares resno boleznijo seveda. Ampak večinoma zboliš za kakšnimi prehladi, virozami in tako naprej. Kaj bo z njimi, kako s tem rešujete zadevo? In tudi, če vaša teza drži, da bo plus 400 milijonov, naša teza prav tako drži, da imamo že zda j150 milijonov luknje plus, oprostite, izračuni kažejo tudi drugi so zdajle preračunavali, okrog 94 milijonov izpada plus to kar je zdaj vlada namenila za dvig plačnih razredov za zdravnike, je torej minus 350 milijonov. Torej smo tukaj nekje, na neki nuli. Ali to krepi javni zdravstveni sistem? Ali s tem prispevate h krepitvi javnega zdravstvenega sistema? Zelo dvomim in nikjer ni garancije, da bodo plače zato delavcev višje, če boste ta velika podjetja razbremenili, za teh deset dni. Nikjer ni garancije za to, kdo pa pravi da bodo plače za to višje, dajte mi povedati, kdo to pravi, kje je garancija za to? Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo predsedujoči. Ja pri številkah je res treba biti eksakten, kot je povedala gospa Bratušek in nato nadaljevala z zavajanjem okoli konkretnih številk. Podatek javne zdravstvene blagajne, ki ima pregled nad bolniškimi, odsotnostmi in nadomestil in tako naprej, da bo izgubljenih med 80 in 94 milijonov evrov na leto. Ocena je usidrana po podatkih in odhodkih, ki so šle za bolniške iz leta 2019. In ta podatek je točen, podala ga je inštitucija, ki se natančno s tem tudi ukvarja. Drugič. Nobeden ni govoril o dodatnih prihodkih iz naslova prispevkov v zdravstveno blagajno. Na te številke se je tudi precej abotno sklicevati v razmerah kjer imamo dobesedno kaos zaradi epidemije COVID-19 in njenega rokovanja s strani aktualne Vlade Janeza Janše. Videti o tem nek magični nov dodaten vir prilivov v zdravstveno blagajno je namerno sipanje peska malo v lastne oči pa malo v oči javnosti, ostaja dejstvo, da bo zdravstvena blagajna izgubila za slabih 100 milijonov evrov. in kar se bo poznalo na zdravstvenih storitvah pretežno za upokojence, ki so največji koristnik zdravstvenega sistema zato, ker bo za 100 milijonov evrov storitev manj. Drži, dogovorov se je potrebno držati potem, ko so enkrat sklenjeni, tako kot smo mi dve leti nazaj skupaj se dogovorili in sklenili, da bomo ukinili dopolnilno zdravstveno zavarovanje, potem so pa zmanjkali glasovi med drugimi tudi vaši.
Hvala lepa. Replike na repliko ni. Zato bom ponovno odprl, če želi še kdo razpravljati. Prosim za prijavo. Prijavljeni so štirje poslanka oziroma poslanci. Preden dam besedo, bi pa opozoril, da na dnevnem redu razpravljamo o amandmaju k 2. členu Poslanske skupine Levica. Vljudno prosim, da se držimo vsebine, ker razprava do sedaj je bila o vsem ne samo o tem amandmaju. Besedo ima Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem! Naj povem, da bom zakon podprla, medtem, ko amandm o katerem bom trenutno razpravljamo, amandma Levice, da bi zakon začel veljati šele leta 2030, ne bom podprla. Vsa leta sem delala na zaposlovanju ljudi, torej ogromno sodelovala z delodajalci in vsa ta leta sem prepričana, da je 30 delovnih dni, torej mesec pa pol preveč, predolgi strošek za delodajalca v primeru bolniške odsotnosti delavca. Torej s tem zakonom se nič drugo ne dela kot se krajšajo ti dnevi iz 30 delovnih dni se krajša obdobje v stroške delodajalca torej na 20 delovnih dni kar je v bistvu še vedno nekje slab mesec dni. Nekateri pravite ja, sindikati nas v zadnjih dneh opozarjajo in nam pišejo, naj ne storimo tega, je pa res, da nas že dolga leta opozarja gospodarstvo, vsako leto ali pa na par let izdajanje knjižice, torej strategije razvoja poslovnega okolja 2021 do 2025, upam, da ste si tudi to kaj pogledali in pa njihove večletne zahteve so pa ravno to, da bi bolniška nadomestila skrajšali celo na 20 koledarskih dni. Torej ne gremo ravno na njihov predlog, ampak na 20 delovnih dni. Vsi ali pa večina poslancev, ki je do zdaj razpravljala, torej predvsem opozicijski, govori o tem samo o izpadih iz zdravstvene blagajne. ZZZS je sam ocenil, torej te izpade nekje na 80 do 90 milijonov, medtem ko v enem izmed stališč mislim, da je bilo v LMŠ je bilo celo že na 150 milijonov to ocenjeno. Ampak, po drugi strani se pa strinjam tukaj s tem kar so predlagatelji že večkrat izpostavili, nihče pa ne pove, da imamo rekordno zaposlenost, število zaposlenih se je v zadnjih desetih letih povečalo za 10 % in ob vsakem povečanju se pravi števila zaposlenih, ob vsakem povečanju plač, tudi dviga minimalne plače in ostalih plač se seveda povečujejo tudi prispevki in tudi prilivi v zdravstveno blagajno, tako da ne moremo govoriti samo enostransko o večjih odlivih, ampak tudi prav je, da se tudi ta druga stran potem seveda ovrednoti. To, da je ZZZS slab upravljavec, pa sem v bistvu največkrat slišala od poslanskega kolega, ki je danes nam očital, da mi govorimo, da je ZZZS slab upravljavec. Tudi Zavod za zdravstveno zavarovanje tako kot seveda drugi, tudi ministerstva, jaz mislim in verjamem, da imajo možnost, da dajo določene izboljšave. Namreč, smo ena izmed držav, ko samo mi in Bolgarija nimamo nič omejenega bolniškega staleža. Ravno pred dnevi, 14. januarja, sem v Štajerskem tedniku brala cel članek o tem, da imamo tudi ljudi, ki so 10, 12 ali več let na bolniški. Verjetno bo treba tudi tu kaj narediti, ampak ne samo, da se skrajša čas, kar je sicer tudi potrebno, pač pa to, da bodo ljudje potem prišli tudi hitreje do okrevanja, da bodo imeli možnost novega poklica ali pa, navsezadnje, tudi invalidske upokojitve. Ampak zagotovo rezerve so. Mogoče bo tudi ZZZS dal kakšne izboljšave, kje se da to urediti. V gradivu je navedeno, da rastejo stroški nadomestil ZZZS, kar je logično. V zadnjih dveh letih so se zelo povečali seveda na račun covida, ker če se spomnite, stroške bolnišk v primeru covida gre direktno iz Zavoda za zdravstveno zavarovanje; tu ne gredo najprej 30 dni v stroške delodajalca. In logično je, da so se v zadnjih dveh letih zelo povišala ta nadomestila, saj dejansko imamo teh okužb ogromno. Če po drugi strani pomislimo še na to, kje bo ostalo, saj cel javni sektor, vsi delodajalci, vsi proračunski uporabniki bodo tudi potem 20 delovnih dni plačevali bolniško, in na teh postavkah bodo potem tudi sredstva ostala. V gospodarstvu, v podjetjih, pa verjamem, da bodo ta sredstva potem lahko šla v večji razvoj, izboljšave, nenazadnje tudi višje plače delavcev, kajti malokdo rad prikaže velik dobiček, ker od tega potem spet plača davek. Tako verjamem, da bodo podjetja koristno naložila ta sredstva, ki bodo iz tega naslova ostala, in da tako velikega manka v blagajni tudi dejansko ne bo, kot se napoveduje. Se pa zagotovo strinjam, kot sem rekla že na samem začetku, da je to 30 delovnih dni, torej mesec in pol, skupna letna omejitev je pa zdaj bila oziroma je še, dokler ne bo zakon sprejet, 120 delovnih dni, ko mora delodajalec letno kriti bolniško, v primeru, da gre delavec večkrat na leto na bolniško; zdaj se tudi to skrajšuje na 80 delovnih dni. Največje težave zagotovo imajo manjši delodajalci, predvsem enoosebna podjetja, samostojni podjetniki, ker potem nima kdo delati, če sam zboli, ali pa v primeru, da sta dva. Ampak tudi za velika podjetja tako dolga bolniška predstavlja velik strošek. Nekatera podjetja – podjetniki so nam pisali, sicer to vsi vemo, če je delavec deset let na bolniški, mu morajo deset let izplačevati regres za letni dopust, kar se meni zdi tudi absurdno. Tako je treba slišati obe strani. Ja, socialni dialog, žal, ne poteka, ampak če poslušamo eno stran, torej sindikate, je zagotovo treba poslušati tudi gospodarstvo, ker edino gospodarstvo bo tisto, ki nas lahko reši iz teh težav s covidom. Tako sem prepričana, da jim je treba pomagati, da bo gospodarstvo čim bolj okrevalo. In tudi to je eden izmed ukrepov, s katerimi se jim lahko pomaga, in bodo potem tudi lažje vlagali v raziskave, razvoj, izboljšave, pa tudi v dvig plač delavcev. Hvala.
Hvala lepa. Še enkrat bi vas, kolegice in kolegi, pozval, da spoštujemo drugi odstavek 75. člena poslovnika, ki pravi, da lahko razpravljamo samo o točki dnevnega reda, ki je na dnevnem redu. Naj opozorim, da imamo na dnevnem redu amandma Poslanske skupine Levica, ki je kratek in pravi, da se v 2. členu besedilo »1. marca 2022« nadomesti z besedilom »1. marca 2030«. In resnično vas opozarjam na to, ker bom sicer nekomu vzel besedo in korektno je, da spoštujemo Poslovnik, ki je naše vodilo, kako moramo delat. Lepo prosim. Besedo ima Mateja Udovč, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Ja, moram že na začetku poudariti, da amandma [[?]] , s katerim se sprejema leto veljavnosti novele zakona, je, ne zame nesprejemljiv. Da bi danes nekaj sprejeli in potem bi stopilo v veljavo leta 2030, to se mi zdi pa malo smešno, absurdno ali kako drugače bi lahko temu rekla. Drugače pa, moram povedati, da predlagano novelo lahko gledamo iz dveh vidikov, ki sta si pa med sabo prav nasprotujoči. Če smo danes poslušali kolegice in kolegi, ki so govorili predvsem iz primanjkljaja zdravstvene blagajne, res je, lahko jo gledamo s tega vidika, lahko pa jo gledamo tudi iz vidika preživetja gospodarstva, manjših podjetij, enoosebnih družb, s. p.-jev in mogoče iz enega drugega vidika, tudi delodajalcev v javni upravi. Ste se kdaj vprašali, mogoče, kako se počuti vodja oziroma šef, ki mora razporejati delo drugim nalagati drugim delavcem, prerazporejati njegovo delo, ki je odsoten 30 delovnih dni, ker ne sme zaposliti nobenega drugega. Če v gospodarstvu lahko sam podjetnik nadomesti tega delavca, če ima višek denarja, da lahko nekoga vzame, v javni upravi to ni mogoče. To se danes vidi tudi v šolstvu, zdravstvu, v domovih upokojencev. In skozi to, ker ne more zaposliti, ker nima proste sistemizacije delovnega mesta, ne more dobiti dodatne zaposlitve za čas nadomeščanja daljše bolniške odsotnosti, prerazporeja delo na trenutno zaposlene in s tem mu [[?]] povzročamo zopet strošek zdravstveni blagajni. Kakšen strošek zdravstveni blagajni, se lahko vprašate, zaradi izgorelosti, ki pa ne bi bila potrebna. Tako da, ta, teze, so zelo, zelo prepletene. Ali se strinjamo, da pogledamo samo iz enega vidika, iz primanjkljaja zdravstvene blagajne ali pa pogledamo malo širše, čez ta okvir in če se danes mogoče vprašamo, kdo pa dejansko daje denar in sredstva v zdravstveno blagajno. Denar in sredstva dajo v zdravstveno blagajno gospodarstvo oziroma delodajalci, vsi delodajalci, tudi javna uprava in tudi en svoj del prihrankov dajejo [[?]] delo, en svoj del dajejo delavci. Vsi, ki so zaposleni, dajejo v zdravstveno blagajno. In, zato se mi zdi nerazumljivo, da bi gledali samo skozi primanjkljaj iz zdravstvene blagajne, saj če bojo podjetja, manjša podjetja, mikro podjetja propadla, potem bo primanjkljaj v zdravstveni blagajni še večji. In, ne smemo pozabiti, da je epidemija Covid-19 prizadela celotno družbo na vseh področjih, to se danes zelo pozablja, še posebej pa se odraža na področju gospodarstva in tu smo priča velikemu upadu, predvsem bomo priča velikemu upadu gospodarskih aktivnosti. Po drugi strani pa imamo tudi enormno povečanje javnih izdatkov za obvladovanje epidemije, ter njenih posledic. Res je, predlagano rešitev v teh dveh zakonih, ki jih bomo danes obravnaval, ne kot [[?]] tega, skrajšuje obdobje nadomestila za bolezni oziroma poškodbe v breme delodajalca na 20 dni oziroma 80 delovnih dni v celotnem letu. Ne prinese nobenih ugodnosti posamezniku in zaposlenemu, prinese pa hitrejšo razbremenitev delodajalca finančnih obveznosti in je zelo dober ukrep povečanju konkurenčnosti, predvsem, tako kot sem že danes povedala, samozaposlenim enoosebnim družbam, mikro podjetjem in tako dalje. Njih bomo reševali, ker oni rešujejo tudi zdravstveno blagajno. Hkrati pa, kot je že povedala pred menoj kolegica poslanka, želim [[znak za konec razprave]] tudi jaz povedati in opozoriti na en velik pereč problem, na plačevanje regresa pri dolgotrajnih bolniških, ki so 5, 10 let in več, pri enoosebnih družbah, ki je to za eno osebno družbo espeje zelo zelo veliko breme in nepotrebno in da moramo v bodoče iskati tudi rešitve. V prihodnosti moramo urediti tudi to problematiko in poskrbeti za preživetje majhnih podjetij in družb tudi to so cilje naše stranke, naše dežele. Hvala lepa.
Spoštovana, gospa poslanka, preden sem vam dal besedo sem vas opozoril kaj je točka dnevnega reda in na zvit način ste uvodoma to postavila. Vsa vaša razprava je pa tekla o drugi zadevi, zato vam na podlagi 77. člena, ker niste dogovorili o vprašanju, ki je na dnevnem redu izrekam opomin. Gospod Miha Kordiš ima besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Če ravno je to morda javnosti razvidno mislim, da moram vse glih se prijaviti k besedi in to počrtati, da ta akcija, ki bo zvrtala slabih 100 milijonov evrov letne luknje v našo javno zdravstveno blagajno ni akcija demokratične opozicije. Mi smo rotili, prosili dajmo to umakniti ven iz procedure, dajmo se usesti dol, dajmo se zmeniti pa ne samo mi v Levici vse ostale stranke pa ni šlo nikamor in ne morem razumeti zakaj se pomaga Janezu Janši razsuvati naš javni zdravstveni sistem posredno ga privatizirati in zanj delati to umazano delo. Mi potrebujemo javno zdravstveno blagajno močno, krepko, da bo lahko poskrbela za zdravstvene potrebe naših državljanov in državljank.
Spoštovani poslanec, niste govoril o vsebini, ki je na dnevnem redu, zato vam izrekam 2 opomin in nimate več besede pri tej točki. Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Nedvomno sami samo pri tem zakonu podpisani. Stranka SAB je predlagatelj tega zakona naj bo zelo jasno. Zakaj? Zato, ker se zavzemamo za samozaposlene, podjetnike, zato ker vemo, če želimo socialno državo moramo imeti močno in trdno gospodarstvo. Sedaj pa naprej. Dopolnilno zavarovanje bi na način ukinitve, ki ste ga predlagali bi v zdravstveno blagajno izkopal večjo luknjo kot naš predlog zato takrat tega nismo podprli. Naš predlog je, da se to ukine absolutno. Absolutno ukinimo dopolnilno zdravstveno zavarovanje, ampak na drugi strani hkrati uredimo, zagotovimo denar. Kaj bodo imeli samozaposleni v kulturi od tega?
Spoštovana gospa poslanka, opozoril sem, pogovarjamo se o amandmaju. Ne, bom tudi vam izrekel opomin, če se ne boste držala vsebine točke, ki je na dnevnem redu. Izvolite, naprej.
Predlog, ki ga je vložila Levica zamika rok uveljavitve vsebine se ne dotika, kar pomeni, da lahko povzamem, da se tudi Levica strinja s predlogom zakona, ki ga imamo na mizi. To je dejstvo. Sedaj bom pa kot repliko odgovorila zakaj oziroma kaj bodo imeli samozaposleni v kulturi od tega. Danes morajo 30 dni plačati bolniške sami. Od uveljavitve zakona bodo morali 20 dni se pravi tretjino manj toliko bodo imeli odvisno koliko imajo plače. Če bi šli na četrti dan bi imeli pa še več. Se strinjam, ampak neumestno je govoriti, da od tega zakona samozaposleni ne bodo imeli nič. Največ bodo imeli samozaposleni in podjetniki, obrtniki, ki imajo malo zaposlenih. Zakaj? Zaradi tega, ker nekdo s tremi zaposlenimi bolj finančno čuti, če je eden na bolniški kot tisti, ki ima tisoč zaposlenih pa tudi, če ima 100 ljudi na bolniški. Še enkrat, 400 milijonov bodo po istih izračunih višji prihodki plus 400 minus 49 po vaše je še vedno plus 310 pa kakorkoli to obračamo.
Spoštovana gospa poslanka, na podlagi 77. člena tudi vam izrekam opomin, ker se niste držali vsebine amandmaja, ki je na dnevnem redu. Gospod Kordiš, vi nimate možnosti več razpravljati [[oglašanje iz dvorane]] pri tej točki. Postopkovno, izvolite.
Spoštovani predsednik, podpredsednik, dajte vi meni razložiti, kako govoriš o amandmaju, ki to kar določa zakon samo zamika za nekaj let, brez da govoriš o vsebini. Govoriš samo »mi se ne strinjamo z zamikom za nekaj let (pika).« In nič več ne smeš reči kot to. Ali kako govoriš o amandmaju, ki samo zamika za par let? Delite ta opozorila totalno neumno, res. Kako govoriš o amandmaju, brez da govoriš o vsebini. Ti moraš povedati, zakaj je problem, da se to zamakne za toliko let. Kaj to vsebinsko pomeni. Toliko ste v parlamentu, da bi pa to lako vedeli. Da se o roku uveljavitve zakona ne moreš pogovarjati brez vsebine. Ali kako si vi zamišljate debato, da se pogovarjaš samo o roku, ki se zamakne za več let? Dajte mi to prosim odgovoriti.
Spoštovana gospa poslanka, jaz vem, da ste vi mojstrica o obračanju besed. Poslovnik je jasen in jaz kot predsedujoči vodim sejo po Poslovniku in pika. [[oglašanje iz dvorane]] Nimate besede pri tej točki, dva opomina ste dobili. [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, bom naredil izjemo. Postopkovno, gospod Kordiš.
Hvala. Postopkovno, predsedujoči, morali bi mi vzeti besedo, če bi mi jo vzeli na podlagi toliko in toliko izstavljenih opominov. Nič od teh pogojev ni bilo izpolnjenih. Zakaj sem se prijavil k postopkovnemu predlogu je pa naslednje. Ne glede na to, da se mi s kolegi iz Stanke Alenke Bratušek danes vsebinsko puškarimo okoli tega zakona, so njihove procuderalne intervencije glede našega amandmaja in njihovega zakona popolnoma točne. Zakaj smo mi vložili amandma za zamik uveljavitve zakona? Je zato, ker je bilo to edino sredstvo, ki nam je še ostalo. Edini amandma, ki smo ga lahko dali v poskusu, da poskušamo, da preprečimo, da tovrstvo škodljiv zakon stopi v veljavo. Se pravi, praktična vsebina našega amandmaja je ista kakor je vsebina celotnega zakona, ki ga je prinesla Stranka Alenke Bratušek. Tako da so bile čisto iz tehničnega vidika njihove razprave popolnome korektne in mislim, da jim ne bi smeli izstavljati opomina. Mimogrede še čisto zaključek. Zdravstvena blagajna je bila po našemu predlogu ukinitve dopolnitvenega zavarovanja v plusu.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Maša Kociper, ampak nimajo več časa. Tako da je na vrsti Jože Horvat in potem še Marko Bandelli kot predlagatelj. Ne niste vi predlagatelj tukaj, nimate časa. Predlagatelj je Levica. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Drage kolegice in kolegi, spoštovani predlagatelji! Čestitam za dober predlog. Podpiramo že nekaj let. Zdaj pa k amandmaju. Enkrat, ko bo ta država stara recimo 50 let, potem takšen amandma niti več ne bo prišel na poslanske klopi, ker je neresen. Predložitev zakona na 1. marec 2030 je neresna. Zdaj bom pa jaz to finančno utemeljil. A smem gospod podpredsednik? Govoril bom izključno o amandmaju in utemeljil, zakaj je uveljavitev zakona šele 1. marca 2030 škodljiva. Mi tukaj govorimo preveč o absentizmu. Jaz bom pa utemeljil finančno, če hočete, zakaj je treba, zakaj moramo ta zakon čim prej sprejeti. Ne tako kot veleva predlog amandmaja, ampak čim prej – zato, ker se ne zavedamo kakšne stroške prinaša prezentizem. Jaz sem se dal podučiti in prebral neko gradivo od univerzitetnega rehabilitacijskega inštituta Republike Slovenije Soča, ki ga vsi poznate, pa za začetek, kaj je prezentizem; moram to definirati, da razložim, zakaj mora zakon čim prej v veljavo. Prezentizem pomeni, da posameznik prihaja na delo, vendar pri delu ni miselno zbran in učinkovit zaradi bolezni, hudih družinskih ali drugih življenjskih pritiskov ali stresov ali ker si ne dovoli dovolj časa za okrevanje. Po domače in poenostavljeno rečeno, bolni ljudje delajo, to je prezentizem. Če je samozaposleni in nima neke akumulacije, mora bolan delati - to je prezentizem -, ker ne upa iti na bolniško. Kakšni pa so stroški prezentizma? Zato, še enkrat, mora biti zakon čim prej uveljavljen, ne 1. 3. 2030. V nasprotju s težkimi boleznimi, ki predstavljajo direktne zdravstvene stroške, so stroški, ki jih povzroča prezentizem, prikriti in posredni. Naj spomnim, kakšne tri, štiri leta nazaj smo imeli na Odboru za zdravje zelo kvalitetno razpravo, bil je še prejšnji direktor Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, gospod Sušelj, ki je govoril tudi o nekih številkah - šlo je zgolj za oceno prezentizma -, šlo pa je za nekaj deset milijonov. Gre za velike izgube na področju produktivnosti zaradi prezentizma, še zlasti, ker gre za zdravstvene težave z visoko prevalenco, ki prizadevajo osebe skozi vso delovno kariero, in bolezenska stanja, ki pogosto niso deležna ustreznega zdravljenja. In zdaj bistveno: tako so stroški prezentizma indirektni in delodajalcem pogosto nevidni. Vendar pa različne študije ugotavljajo, da stroški prezentizma presegajo stroške absentizma, ponavljam – da stroški prezentizma presegajo stroške absentizma. V tem kontekstu se strinjam s kolegico Alenko Bratušek, ki je rekla, da moramo imeti pred seboj dinamične izračune učinkov teh dveh zakonov. Angleži celo ocenjujejo, da so stroški, ki so posledica prezentizma, 1,8-krat večji kot stroški absentizma. To niso moje ugotovitve, to je ugotovil Univerzitetni rehabilitacijski inštitut Republike Slovenije Soča. Lahko pa še na daljši način, če hočete, utemeljujem, zakaj mora priti do uveljavitve tega zakona čim prej – zato, ker se mi sploh ne pogovarjamo o prezentizmu, kjer, kot vidite, študije kažejo, je lahko s stroškovnega vidika za zdravstveno blagajno bistveno hujši kot absentizem. In zato ni nobene možnosti, da bi mi ta neresni amandma Levice podprli.
Hvala lepa. Še predstavnik predlagatelja Marko Bandelli, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Kot predlagatelj imam, lahko rečemo, zadnjo ali pa skoraj zadnjo besedo pri razpravi o tem zakonu. Tisti, ki bo potrdil ta zakon danes, bo prisluhnil, dobesedno bo prisluhnil samostojnim podjetnikom, obrtnikom, predvsem pa na splošno delodajalcem - in to je srž vsega, samo to. Bile so potem razne debate, o blagajni, zdravstveni blagajni, o manku, vsem, kar je. In je tudi prav, da so prišli ven ti argumenti, in vam bom tudi povedal, zakaj – ker na tak način bomo lahko nekaj premaknili. Premaknili bomo s te ničelne točke, ker očitno tem, ki vodijo zdravstveno blagajno, paše, da je ostalo v taki poziciji, kakor je, na neki standby poziciji. Najbolj enostavno je reči državi, dajte, manjka mi še, recimo, 100, 200, 300 milijonov, da bi prišlo iz proračuna, da bomo na tak način skrajšali čakalne vrste. To so floskule. Floskule. Ali pa da bomo začeli zdaj tu, ker bomo dali možnost, da bodo končno samostojni podjetniki in obrtniki nekateri v hujši situaciji šli morda na bolniško namesto po enem mesecu in pol, ker to govorimo, po enemu mesecu. A to obsojamo mi tukaj? Ali se zavedamo kaj mi govorimo tukaj? Ta amandma, ki je zdaj na mizi tukaj, to je največji absurd, to je dobesedno imeti za norca cel parlament. Ker to ste dali amandma dlih toliko, da ste rekli, ajde da bomo imeli razpravo, da bomo spet argumentirali naše floskule, nobenega postopkovnega, nobenega postopkovnega.
Spoštovani gospod Bandelli, jaz vodim sejo. Boste dobili.
Zdaj predsednik govori in jaz, no mislim, saj veste, kot predlagatelj. Jaz bom to povedal, veste kaj je napaka pri vas, spoštovani, od Levice. Zdaj, če bi morala država dati 100 milijonov za vašega kulturnika, to ne bi bil nobeden problem, takoj bi podpisali, takoj bi dali gor kar je treba. Marljivim obrtnikom, ki zaposlujejo 70 % delovne sile v naši državi, majhna, mikro podjetja so to, pa ji ne bi privoščili, da bi šel lahko mož na bolniško, govorimo, če se polomi, če je bolan, da ne more čakati en mesec in pol, da gre po enemu mesecu. Kaj smo nori mi tukaj? Alergični ste, alergični, alergični ste na vse kar je gospodarstvo in infrastruktura, ker od začetka, tri leta samo glasujete proti, kar je infrastrukturni projekt in gospodarstva. In to je dokaz temu ker ste dali vi ta amandma na mizo, podpredsednik. To je jasna slika. Nas ne briga gospodarstvo, nas ne briga infrastruktura, nas ne briga nič, in zato damo amandma na leto 2030. Škoda, ker niste dali na 2050, ker bi bilo lahko še boljše. Zdaj tiste besede, spoštovani kolega Miha Kordiš, so bile zelo težke besede, že v samem vašem stališču. Zelo težke besede, zelo težke. Nekateri smo jih razumeli na način, zelo jasen, nekateri so verjetno preslišali, ampak take besede tukaj notri v tem hramu demokracije se ne uporablja. Naj bo takšen človek kdorkoli je, take besede se ne uporablja. Nič ni upravičeno za to. In tiste vaše besede užalostijo prav dobesedno vsakega pametnega človeka, ki razume za kaj se gre. In največji absurd, spoštovani podpredsednik, zdaj ko so dali oni amandma na 2030, veste kaj je največji absurd, da je prav stranka Levica pred parimi leti dala podobno zakonsko osnovo na mizo v proceduro, samo oni so hoteli, da bi to koristili samo kulturniki. Ali se zavedamo mi tega? [[oglašanje iz ozadja]] Ne mi govorit, točno to je bilo. In to je problem. Diverzificirate zadeve, za vas je važno samo ena smer in ena stran, pa ne vidite širok kot. Ker tudi v vašem svetu kot takšnem so espeji, epseji in o tem govorimo, poleg vseh ostalih. Mi nič drugega s tem zakonom danes kar naredimo, zagotavljamo neko dodano varnost, eno dodatno varnost samostojnim podjetnikom. In ne samo, razen samozaposlenim, majhnim podjetjem in drugim podjetjem, ampak predvsem pa njim. Ali je to solidarnost po vaše, da en samostojni podjetnik ne more iti na bolniško, ker to vi govorite. Vi ne dovolite, da bi jim samostojni podjetnik šel na bolniško s tem nasprotovanjem kar delate tukaj. Ampak očitno, zdaj bom pa še nekaj povedal, tako kot je kolegica Alena Bratušek povedala, zmožni ste bili dati samo en amandma, da premaknete termin do 2030, ker očitno zadaj, zadaj se tudi vi strinjate s tem zakonom. Očitno. Ampak vi morate delati sceno, morate se pokazati v drugačni luči, morate tolči po blagajni in kot kolega Möderndorfer, ki nima blage veze s tem zakonom, blage veze nima, da bodo manjkal denar, ker sami od zavoda za zdravstveno zavarovanje so rekli, da pričakujejo prihodke višje za 13 % glede na zaposlitev 3 % in skupno mi je točno številke dala, vam jih lahko preberem še enkrat. 400 milijonov govorimo, kar bo prišlo več notri v blagajno. In ne meni govoriti floskule tukaj, lepo vas prosim. In veste kaj je najbolj zanimivo, samo zdravstveno zavarovanje Slovenije, dobim en dopis enega gospoda, uradni dopis, ki je prišel v državni zbor se pravi je javen, nimam kaj skrivati tukaj, gospod Franci Frantar, predstavnik zavarovancev v skupščini ZZZS izvoljen kot predstavnik Konfederacije sindikatov javnega sektorja. Veste kaj tukaj piše, po celem tem njegovem listu bistvo napiše na koncu, v zadnjih dveh stavkih, to kar govorimo mi vseskozi že 20 let. Poglejte, piše in potem na koncu zaključi »osebno tudi verjamem, da bi se zagotovo lahko veliko sredstev našlo nekje v obstoječem zdravstvenem sistemu vendar [[…]]« sam napiše to, glavni človek »to terja prenovo zdravstvenega sistema«, to kar govorimo mi vseskozi. Prva reč. »in vzpostavitev učinkovitega nadzora nad porabo sredstev.« In ker bomo mi vzpostavili učinkovit nadzor nad porabo sredstev tukaj boste videli da bo tudi denarja bilo dovolj. Ker najbolj lahko je reči v proračunu, dajmo več 200, 300 milijonov in oni delajo po istem klišeju. To ne gre več tako, to se ne da več, moramo spremeniti sistem. Optimizirati sistem zdravstvene blagajne in vse ostalo, če že ste vi začeli s tem pogovorom, ki ni bil moj pogovor. V glavnem v stranki SAB, in potem bom zaključil, predsednik ker mislim da smo danes že dosti stvari povedali o tem, mi smo vedno podpirali in pdjetnike, obrtnike in samozaposlene, ker smo tudi prepričani da samo [[…]]In dajte razumeti tudi vi na skrajni levici, dajte razumet ienkrat, da samo z uspešnim gospodarstvom kot takšnim, tu samo na takšen način, če bomo imeli res dobesedno uspešno gospodarstvo bomo lahko imeli tudi močno socialno državo in bomo zagotovili tudi višje pokojnine, samo na takšen način. Če tega ne razumete, da gledate samo enostransko, tu pa zgrešite. Skratka brez močnega gospodarstva absolutno ne moremo imeti socialne države, to naj bo jasno, prva reč. In s tem predlogom mislim da je stranka SAB dokazala Sloveniji in vsem, da se zna pogovarjati, da se zna pogovarjati o gospodarstvu, da je resnično edina socialno liberalna stranka, ki vidi čez in da se mal odklopimo tudi od vsega tega razmišljanja, ki je škodljivo na takšen način kakor ste vi do zdaj razmišljali. Pozdravljam vse tiste, ki bodo stvar podprli, ker tukaj se ne gre za stranko SAB tukaj se gre za celo Slovenijo in za obrtništvo in podjetništvo, ki bo dalo nove razsežnosti in možnosti predvsem pa za samozaposlene, ki so toliko potrebni neke pomoči. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, kot predlagatelj ste mi postavili nekaj vprašanj vendar kot predsedujoči nimam poslovniške možnosti odgovarjati na vaša vprašanja. Zato ima postopkovno zdaj Nataša Sukič, izvolite.
Spoštovani. Mislim prosim da se na nek način prepreči, da predlagatelj tako zavaja in sprevrača besede poslancev Levice. Kje so bili, ko smo v Levici predlagali za enoosebne espeje, ne samo za samozaposlene v kulturi, da od četrtega dneva jim teče bolniška ne pa od dvajsetega, ko so že zdavnaj zdravi, če imajo slučajno virozo, tako da to je totalni blef in je zelo grdo da tako zavajate. Da ne omenjam, da smo opozarjali kaj pomeni to za upokojence, sto milijonska luknja v zdravstveni blagajni, ko st etudi vi predlagatelji preprečili, da bi se ustavila varovalka, ki smo jo predlagali, da proračun pokrije luknjo, če pride do nje, to ste tudi preprečili. In mene zanima, kako si drznete sprevračati naše besede in nas žalite za nameček in nas obmetavati, da smo neki skrajneži, samo zato, ker opozarjam da s tem vrtate luknjo v javno zdravstveno blagajno in s tem šibite javni zdravstveni sistem in ne krepite in to nima veze z močnejšim gospodarstvom, kar vi počnete. S tem ne bo gospodarstvo ne vem kako prosperiralo in zato ne bo večjih prilivov, kaj dosti. Kar nekaj na pamet govorijo o neki številki 400 milijonov kakor so na pamet napisali, da bo samo 35 milijonov luknja pa so sedaj relevantni torej tista relevantna institucija, ki se na to spoznajo izračunali, da bo 84. Prosim, ne dovolim, da poslanec tako zavaja in tako grdo napada vsak opozicijski glas. Zakaj naš amandma? Jasno, zato da lahko odpremo vsaj razpravo, ki jo hočete preprečiti, ker iz socialnega dialoga tak ali tako ni in tudi nobene zares javne razprave ni glede te vaša šlamastike. Hvala lepa.
Spoštovana gospa poslanka, nisem razbral kakšen je vaš postopkovni predlog, ki ga niti ni bilo. Opozarjam vas, da ne izrabljate Poslovni. Vi, gospod Kordiš, nimate besede pri tej točki več. Predlagatelj, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Sem zadovoljen, da držite besedo glede vodenja seje. Samo eden stavek sem hotel povedati kolegici Sukičevi. Vi ste hoteli, da četrti dan [[nerazumljivo]]je šlo na stroške države. 4 dan pa sedaj ne podpirate, da bi 20 dan šel. To je vse povedalo iz vas. Hvala.
Spoštovani, gospod Kordiš. Dva opomina ste dobil in nimate več možnosti replike pri tej točki. Nimate, nimate. Postopkovno. Opozarjam vas, da pa ne zlorabljate postopkovni predlog. Izvolite, gospod Kordiš. Postopkovno.
Hvala, predsedujoči. Ne glede na neki formalizem izstavljenih opominom, ki niso bili osnovani na ničemer ne vaši ne s strani gospoda Tankota in so bili neopravičeno podani tako meni kot kolegov iz SAB, s katerim smo danes vsebinsko sicer na nasprotnih stališčih. To je prva stvar. Druga stvar je, da se teh opominov ni nabralo toliko niti na nobeni točki mi niste odvzeli besede, da bi me lahko utišali bi rabil biti še kakšen opomin več in morali bi tudi povedati, da sem ostal brez besede. Nič od tega se ni zgodilo. Sedaj pa mi samovoljno jemljete možnost razprave pa, če ravno imam na uri zgolj tisto minuto in nekaj sekund. Moj poziv predsedujoči vam je, da mi omogočite repliko za tisto eno minuto kolikor na uri še imam možnosti, da v tem Državnem zboru razpravljam. Mislim, da toliko korektnosti ste pa dolžni celotni razpravi ne zgolj meni kot poslancu sploh glede na to, da se mi poskuša beseda vzeti popolnoma neosnovano in neopravičeno pa sem vam v prejšnji svoji postopkovni intervenciji razložil kakšna je vsebina našega amandmaja, zaradi katere ste mi podali opomin rekši, da ne razpravljam o njej, kar ne drži.
Spoštovani gospod poslanec, preglejte si 78. člen Poslovnika in vi ste bil, dvakrat ste dobil opomin. Jaz vodim sejo po Poslovniku in nič drugače. Tukaj ni neka možnost nekega subjektivnega ocenjevanja komu koliko opominov dati. Poslovnik je jasen. Repliko, izvolite, na predlagatelja.
Hvala lepa. Spoštovani predlagatelji lepo prosim še enkrat. Leta 2017 smo v Levici podali predlog, da se bolniška upošteva enoosebnim espejem to pomeni ne samo zaposlenim v kulturi, ampak tistim, ki so delodajalci in delojemalci sami sebi pa ste bili proti vi. V Levici smo predlagali, da se izpadi iz zdravstvene blagajne minusi prav tako kot pri pokojninski pokrije državni proračun spet ste bili proti. Sedaj prihajate s predlogom, ki espejem ne bo zares koristil, kajti kot gre za blažje bolezni ne tiste, ki so resnejše narave je 20 dan že itak viroza ali pa kaj takega mimo in s tem ne boste v resnici nobene koristi naredili samo zavajate, da se lahko na te podlagi gradite boste pa, zato penzionistom podaljšali čakalne vrste in jim okrnili zdravstvene storitve iz zdravstvene košarice, zato ker bo manj denarja v zdravstveni blagajni. To je isto, kar počnete vašim upokojencem tistim, ki do depriviligirani, revni, socialno šibki, boste naredili medvedjo uslugo in o tem je danes govora tukaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj, izvolite. Aha, postopkovno. Lepo vas prosim, ne izrabljat Poslovnika. Izvolite, postopkovno.
Hvala, predsedujoči. Ne izrabljam Poslovnika, marveč ga vi očitno malo čudno berete. V taistemu Poslovniku, [[znak za konec razprave]] na katerega se sklicujete z odvzemom besede, je napisano, da v kolikor nek poslanec še naprej se ne drži gabaritov seje, po tem ko sta bila izrečena 2 opomina, mu je lahko odvzeta beseda. V mojemu slučaju se to ni dogodilo. Prejel sem dva opomina, to drži, pustimo ob strani dejstvo, da mislim, da sta neupravičena in sta neupravičena, dobil sem dva opomina, kakršne koli namišljene ali dejanske kasnejše kršitve ni bilo, odvzema besede tudi ne. Predsedujoči, z temi opomini in s tem, ko mi odrekate besedo, proti poslovniško vodite to sejo in mi izklapljate mikrofon in onemogočate izvajanje moje izvoljene poslanske funkcije, zaradi katere sem tu.
Spoštovani gospod poslanec, če preberete drugi odstavek 87. člena Poslovnika, zoper odvzem besede, bi bil lahko dal ugovor in ugovoru bi bili, odločal Državni zbor, tega niste dal in ne se sprenevedat in obračat besedo. Predlagatelj, Marko Bandelli.
Hvala [[…]]
[[oglašanje iz dvorane]] Ne več, vam ne dam več postopkovnega [[…]]
[[…]]Podpredsednik.
Predlagatelj, Marko Bandelli.
Hvala [[…]]Hvala za besedo, podpredsednik. Zdaj, jaz ne morem mimo, še enkrat spomnim, da je, ne morem verjeti, kajne [[…]]Mi, ta novela, nič drugega, mislim, da samo kot cilj, da približa položaj samozaposlenih oziroma samostojnih podjetnikov položaju zaposlenim, pri uživanju praktično pravice do bolniške odsotnosti. Samo to. Ali je to kakšna napaka? Ali je to kakšna napaka? In dajat noter zdaj milijon argumentov, brezveznih argumentov, z zdravstveno blagajno tukaj, pa smo vam dokazali, točno, po številkah, da ni res, da lažete. Smo vam dokazali številke. [[oglašanje iz dvorane]] Pa ne razumete. Normalno, ker vi imate vašo agendo, ker vi morate teči naprej po tisti vaši agendi in ne, kar je, ampak veste, ljudje razumejo, za kaj se gre. Alergični ste. Alergični in vse, kar je gospodarstva in vse kar je podjetništva. [[nerazumljivo]], to je največji problem pri vas. Pa četrti dan bi vi dali, v vašem predlogu, diskriminirali potem vse ostale, kar je tu nekaj, kar ne, nedopustnega, na vsakem načinu nedopustno. Pa za četrti dan bi vi dali, pa za 20 dan, ko smo mi tukaj, ste pa proti, da bo to zrušilo zdravstveno blagajno. Pa saj, kakšno lekcijo matematike ali pa ekonomije vam lahko damo, ni problem, da vidite točno, kje so številke, saj brez zamere, s simpatijo sem to povedal, nič drugega, s simpatijo. Ampak dajmo enkrat zaključit s tem, v tukaj, v tej luči tega, kar se dogaja danes tukaj, da delamo samo dobro za Slovenijo. Delamo za tisto kategorijo ljudi, ki se matra, ki se trudi, ki dela, - ki dela -, razumete, in bo dobil plačano bolniško odsotnost, ker ne more delat, ker ni, nič ne dobi od države, on ne zahteva nič od države in oni ne dobijo nič od države, kaj me razumete vi na Levici? [[oglašanje iz dvorane]] No, ne, izgleda, da ne razumete. Oni želijo samo, da kadar ne morejo delat in ustvarjat in dajat državi, da bi jih zaščitila, ko so bolni. Samo to. In to je enostavna debata vsega tega. In to kdaj? Po 20. delovnem dnevu. Se pravi, po enem mesecu – po enem mesecu. Zdaj če, jaz vam lahko tudi narišem, če ne razumete in s tem bom jaz zaključil, predsednik, ker mislim, da je konec zdaj te debate tukaj, ker res, smo povedali vse, kar smo mislili in nimamo več kaj za govorit. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, Nataša Sukič, najprej, potem pa še gospod Kordiš.
Ja, predsedujoči, prosim, da ne dopuščate tako diskriminatorne razprave, da tako žali in etiketira poslance Levice, [[oglašanje iz dvorane]] kot da smo ljudje, ki ne znamo, matematike ne obvladamo in tako naprej. Moja matematika je, vsak zaposleni, ko zboli, ima od prvega dneva naprej bolniško. Zakaj bi samozaposleni imel šele po dvajsetih dneh? [[nemir v dvorani]] Potem naj ima od prvega ali pa od četrtega dneva, ne pa od dvajsetega, ker je to popolni absurd, kar se greste, popolni absurd in niste podprli, do smo mi predlagali četrti dan. Zdaj pa zavajate po dvajsetih dneh, ko je človek že zdrav mu vaša bolniška ne koristi ma prav nič.
Hvala lepa. Še enkrat bi prosil, da spoštujemo govornika in da ga ne motimo med njegovim govorom. Postopkovno gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Predsedujoči, ja prej mi niste pripustili niti procuderalno do besede, potem ko ste mi odvzeli možnost vsebinskega razpravljanja na seji. Zato sem se sedaj znova prijavil na procuderalno intervencijo. In sicer ravno zato niem prožil ugovora zoper odvzeto besedo, ker te odvzete besede nikoli ni bilo. Tako na nobeni točki, predsedujoči niste rekli: »Vi imate Miha Kordiš, poslanec že dva opomina, vi še kar naprej kršite nek red na seji. Če si vi to namišljate ali če bi bilo dejansko res. Zato vam jemljem besedo.« Prosim, povejte mi, ali se je to danes na seji zgodilo? Ni se zgodilo. Samo na neki točki ste si vi samovoljno kot predsedujoči blagovolil odločiti, da jaz nimam več možnosti prijave v razpravo. Ker pač. Tako ne gre, predsedujoči. Saj vem, da smo zmatrani od celega mandata, da smo zmatrani od epidemije in da gre ta mandmat proti koncu, da imamo čez tri mesece volitve. Samo dajte no, poskusite se za ta dva, tri mesece še potruditi in vsaj približno korektno odpeljati to sejo. Saj ne bi smelo biti tako zelo težko.
Spoštovani, gospod Kordiš, jaz sem vam izrekel en opomin na podlagi 77. člena Poslovnika, ker niste govorili, niste razpravljali o točki, ki je na dnevnem redu. Pred imam pa zabeleženo, da ste dobili še en opomin in ali je moj predhodnik vas prekinjal ali ne, res tega nisem sledil temu. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da je še interes za razpravo. Prosim za prijavo, pardon. Najprej dobi postopkovno dr. Tašner Vatovec. Izvolite.
Ja, hvala podpredsednik. Saj v bistvu to je zdaj še najmanjši problem v tem razpravi, poleg tega, da recimo kolegu Bandelliju niste dali opomina, medtem ko je bil njegov govor eksplicitno žaljiv do ostalih poslank in poslancev. Pa do tega, da obravnavamo izredno škodljiv nepremišljen zakon. Če citiram samo kaj pravijo sindikalne organizacije. Glejte, 78. člen je zelo jasen. »Odvzem besede se lahko izreče.« Pojdite pogledat v magnetogram, noben ne [[…]]mislim, vi, ko ste dali drugi opomin, niste izrekli odvzema besede. Tako da tudi Miha se ne more pritožiti na to, ker ni nobene pravne podlage in res je, način kako vodite sejo, ni ustrezen in v bistvu ste odvzeli poslancu besedo na podlagi neke subjektivne ocene. Tako da jaz vam res priporočam, da prekličete [[…]]oziroma ne, saj ne morete preklicati, ker niste izrekli tega, ampak da priznate, da ste naredili napako. Zdaj, nas čas je potekel, tako da itak je škoda že narejena, tudi zaradi replik in procuderalnih, ki so zaradi tega se zvrstile, ampak mislim, da je na tak način o zakonu, ki ste ga tudi sami sicer rekli, da je nepremišljen in ga ne boste podprli, mislim to ni način. Ko se pogovarjamo o tako resnih zadevah, da se vrta 100 milijonsko luknjo v zdravstveno blagajno in dela škodo predvsem ljudem – na račun podjetij in kapitala – mislim, da na tak način ne morete voditi te razprave. Tako da še enkrat moj postopkovni predlog je, da v bistvu prekličete neizrečeno sankcijo odvzema besede in da seveda to tudi opoštevate v nadaljevanju vodenja seje.
Spoštovani gospod poslanec, morda je res bila moja napaka pri drugem opominu, da sem gospoda Kordiša pustil, da misel zaključi in če je to napaka, se mu opravičujem. Čeprav jasen je tudi Poslovnik, ki govori, da morajo razpravljalci razpravljati samo o točki dnevnega reda in on ni o ničemer drugemu. Besedo ima še Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Ponovno zagotavljam, da bom govoril samo in samo o amandmaju k 2. členu, ki ga predlaga Poslanska skupina Levica in želi nadomestiti besedilo »1. marec 2022« z besedilom »1. marec 2030«, se pravi, veljavnost zakona 2030. Najbrž, kolegice in kolegi, vsak, ki vloži nek predlog zakona ali predlog amandmaja, si želi, da bi bil sprejet; to je edino racionalno. Hipotetično, če bo ta amandma sprejet in če bo zakon s tem amandmajem sprejet, potem to pomeni – nedavno nazaj smo pa že delali to vajo z Zakonom o javnem naročanju -, da osem let, se pravi, do 1. marca 2030, tega zakona, Zakona o delovnih razmerjih, ne smemo odpirati. Drži? Drži. In zato je ta amandma nesmiseln in ga je treba zaradi parlamentarne procedure zavrniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, Miha Kordiš, izvolite.
Predsedujoči, prosim, da zaščitite našo integriteto kot predlagateljev danega amandmaja, saj vsi vemo, da smo ta amandma predložili iz dveh razlogov. Prvi razlog je, da imamo sploh možnost razprave na današnji seji, drugi razlog pa je, da se zavre uveljavljenje tega zakona, če bi bil naš amandma sprejet, pa potem še zakon v celoti sprejet. To ni formalnopravna spotika, da bi Zakon o delovnih razmerjih naslednjih osem let ostal zaprt ali karkoli takega. In mislim, da je popolnoma korektno, da se proceduralno prijavim in to gospodu Horvatu povem, ker sem tudi že prej proceduralno moral te stvari razlagati, kaj in kako je bil amandma v postopek sploh vložen in zakaj.
Spoštovani gospod poslanec, to ni postopkovni predlog. Gospod Horvat je razpravljal o amandmaju, tako kot določa poslovnik. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, 15 minut po prekinjeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENEM VARSTVU IN ZDRAVSTVENEM ZAVAROVANJU, SKRAJAŠNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim Markom Bandellijem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Marku Bandelliju.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani podpredsednik! Epidemija je dodobra pretresla delovanje samostojnih zavezancev, kot so podjetniki, obrtniki, kmetje. Njihovo delovanje je bilo preprečeno tako s strani zaprtja države kot tudi z vidika napotitve v tako imenovano karanteno in nenazadnje zaradi posledic okužbe z virusom. Nadomestilo plače v času bolniške odsotnosti je za samozaposlene urejeno drugače kot za zaposlene. Samostojni podjetniki si 31 delovnih dni bolezni plačujejo prispevke in nihče jim ne zagotavlja nadomestila plače. Šele od 31. dneva dalje lahko od zdravstvene blagajne zahtevajo kritje prispevkov in nadomestila. Dejstvo je, da številni samostojni zavezanci ne morejo plačevati višjih prispevkov od minimalno določenih, zato je posledično tudi njihovo nadomestilo v primeru bolezni nizko. Ali bo takšno nadomestilo stimuliralo samostojnega zavezanca, da se odpove svojim dnevnim zaslužkom, ki bistveno presegajo nadomestilo za bolniško odsotnost? Ali kakršnokoli nadomestilo v primeru bolezni delavca stimulira v bolniški odsotnosti? Seveda ne. V času epidemije se je izkazalo, da so številni zaposleni in samozaposleni zamolčali tvegane stike in asimptomatske okužbe, zato ker si niso mogli privoščiti izpada dohodka zaradi odsotnosti z dela. Odsotnost delavca ne prikrajša samo za del plače, temveč tudi povračilo stroškov za prehrano in prevoz. Ta del prihodkov za veliko večino državljanov ni zanemarljiv, zato preprosto ne drži, da bi zakon na kakršenkoli način spodbujal bolniško odsotnost. Pri tem želimo poudariti, da o bolniški odsotnosti, o njenem trajanju ne odloča ne delodajalec ne delavec in ne samostojni podjetnik. Njena upravičenost in trajanje presoje izključno zdravstvena stroka, bodisi lečeči zdravnik v prvi fazi bodisi zdravnik zavoda. Deležni smo bili očitka, da bo zakon povzročil 94 milijonov dodatnega bremena zdravstveni blagajni. Leta 2018 je ena izmed parlamentarnih strank vložila predlog zakona, ki ji plačilo bolniškega nadomestila v breme delodajalca zmanjševal za 15 dni. Zavod je finančne posledice ocenil za 70 milijonov. Danes, ko se breme bolniškega nadomestila zmanjšuje za 10 dni, pa se finančne posledice ocenjujemo za kar 94 milijonov, brez da bi za to imeli utemeljene razloge. Res je, da se v vmesnem času dviguje višina minimalne plače, a se z njo dvigujejo tudi prispevki in s tem plačila v zdravstveno blagajno. Dvig minimalne plače tako na današnjo oceno finančnih posledice ne more imeti takšnega vpliva. Prav tako kot referenčno leto za izračun finančnih posledic ne moremo upoštevati ne leto 2020 in ne leto 2021, saj je epidemija povzročila bistveno višjo stopnjo absentizma kot prejšnja leta. Glede na to, da je trajanje povprečne bolniške odsotnosti, in dobro poslušajte, za moške 14 dni in za ženske 22 dni, lahko sklepamo, da bodo finančne posledice bistveno nižje od sedanje projekcije. V SAB se zavedamo, da je naše zdravstvo potrebno korenite prenove. Imamo težave z dostopom do osebnega zdravnika na primarni ravni, težave s čakalnimi vrstami pri specialistih, težave zaradi epidemije Covid, ki je vse ostale bolezni potisnila v drugi plan. Ta zakon tega ne rešuje in tega niti ne trdimo, trdimo pa, da s tem dajemo roko gospodarstvu, vabimo tuje investitorje in s tem povečujemo število delovnih mest, dajemo roko ljudem zlasti samostojnim podjetnikom, ki se predčasno vračajo na delo kljub bolezni zardi zagotovitve eksistence. To pa zagotovo nima ugodnega vpliva na zdravje posameznika in na koncu tudi za zdravstveno blagajno, ki bo namesto 100 evrov nadomestila jutri za takšnega delavca zagotavljala dolgoročna nadomestila katerim višina bo bistveno večja. V SAB verjamemo, da bo predlagana zakonska rešitev korak na poti, ki bo Sloveniji omogočil, da bo v naslednjih 15 in več let država v z najdaljšo kvaliteto življenjsko dobo.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval odbora za zdravstvo, za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Anji Bah Žibert. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Odbor za zdravstvo je na svoji 68. nujni seji, 20. januarja tega leta kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvo podpisanim Markom Bandellijem, ki je tudi podal dopolnilno obrazložitev. Izpostavil je, da je cilj predloga novele omogočiti samozaposlenim, med njimi obrtniki in podjetniki, enakopraven položaj pri uživanju pravic iz zdravstvenega zavarovanja in sicer bolniške odsotnosti, razbremeniti gospodarstvo finančnih bremen ter dvigniti konkurenčnost domačega gospodarstva ter zmanjšati prekarno delo. Predlog zakona uveljavlja spremembo začetka sprejemanja nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca od sedanjih 31 dni zadržanosti od dela za posamezno odsotnost z dela na 20 delovnih dni. Predstavnica zakonodajno-pravne službe ni imela pripomb. Predstavnik komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, mag. Peter Požun je poudaril, da je komisija predlog zakona podprla. Na seji komisije do delodajalske organizacije izrekle skupno podporo predlogu zakona, Kmetijsko-gozdarstva zbornica pa bi obdobje celo še skrajšala na 15 dni. Stališče k predlogu zakona je podala tudi predstavnica Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki predlogu zakona nasprotuje in je v obrazložitvi izpostavila visoke stroške. V razpravi je bila s strani nekaterih članov in članic odbora izraženo nasprotovanje podpori predlogu zakon. Izpostavili so predvsem finančni vidik. Iz predlaganega zakona ni mogoče razbrati kje se bodo finančna sredstva jemala, iz katerih postavk, ocena finančnih sredstev pa se tudi močno razlikuje med predlogom predlagatelja in oceno Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenija. Kljub nekaterih pomislekom pa se je večina članov odbora strinjala, da je zlasti obrtnikom in samostojnim podjetnikom potrebno omogočiti, da med bolniško odsotnostjo poskrbijo za svoje zdravje namesto, da se ukvarjajo z zagotavljanjem eksistenčnega minimuma tako je potrebno reševati težko problematiko samostojnih podjetnikov in posameznikom, samozaposlenih v kulturi, kmetijstvu in drugje. Takšna ureditev tudi podira večina gospodarstva, obrtniki in kmetijstvo. Po zaključku razprave je odbor glasoval o vseh členih predloga skupaj in jih sprejel.
Vlada k tej točki ni najavila časa niti za uvodno obrazložitev mnenja niti za razpravo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavil Jani Möderndorfer. Izvolite.
Če smo pri prejšnji točki imel vsaj dober vtis, da so bili tukaj vsaj predstavniki Ministrstva za delo, pri tej točki še vtisa ni. Saj to je odgovor te Vlade tega ministra kakšen odnos ima do teh vprašanj in kaj se ga pravzaprav sploh tiče. Zelo rad ne nastopa na televiziji nikakor se pa ne more odločiti ali bi zaščitil in kaj naredil za zdravstveno blagajno. Predlog, katerega obravnavamo danes pri tej točki je v resnici identičen prejšnjemu zakonu. Razprave bodo popolnoma iste, stališča popolnoma enaka in temu primerno seveda je tudi stališče LMŠ popolnoma identično. Ta zakon bi mi še podprli brez problema, če bi le povedali od kje bomo dobili 100 milijonov za pokritje te nove obveznosti, ki jo nalagamo s tem zakonom zdravstveni blagajni, potem bi bil to smisel. Nimamo popolnoma nobene zadeve. Zakaj pa? Če se tako odločimo, potem lahko to naredimo. Pomanjkljivost tega zakona je zelo preprosto, da jemljemo [[nerazumljivo]]obstoječih nalog, ki jih ima zdravstvena blagajna to so pa seveda storitve, zdravstvene dejavnosti, vsa bolnišnična oskrba, vsi specialistični pregledi in vsi osnovni pregledi pri družinskem zdravniku, podaljševanje čakalnih dob in vse ostalo. Dedka Mraza pa Božička pri tej nalogi, da bo našel denar ne bo. Da ga res ne bo vidite tukaj to je vse prazno, to njih ne briga, kar pomeni iz proračuna tega ne bo, bo pa minus v zdravstveni blagajni. To so dejstva. Vse ostalo, kar tukaj poskušamo kako bomo nekaj ne vem kar rešili je seveda po principu zmanjšali bomo sredstva in obveznosti delodajalca na račun tega, da bo manj zdravstvenih storitev. Prepričajte me na nasprotno prepričajte nas v nasprotno, ampak z dejstvo, dokazi in s pravimi številkami. V prejšnjih razpravah smo slišali, da ne uporabljamo pravih številk. Vse številke bodisi ali jih je posredovala vlada ali pa zdravstvena blagajna. Z razliko od drugih jih mi nismo sami izračunavali. Nismo jih, uporabljamo verodostojne številke. Je pa res, pred volitvami smo in izgleda da je to problem. V LMŠ tega ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Miha Kordiš, izvolite.
Predsedujoči hvala za besedo. Aktualna vladajoča oblast ne skriva svojih apetitov pred tem, da bi slovenski zdravstveni sistem ukrojila po zgledu ameriškega. Zato smo že pri prejšnji točki zadnjih nekaj ur razprave lahko spremljali, kako se gospa in gospodom na desni strani te parlamentarne tribune smeji. Smeji se jim, zakaj? Zato, ker bi morali pred njihovimi nakanami v združeni opoziciji, demokratični opoziciji trdno stati na stališču javnega zdravstvenega sistema in braniti pravico do zdravja kot človekove pravice za vse ljudi v tej državi pred tendencami da se zdravstvo spremeni v biznis, da do zdravnika ne prideš z zdravstveno ampak z bančno kartico. Pa se to ne dogaja, vsaj pri tej in pri prejšnji točki dnevnega reda ne, zakaj ne? Zato, ker očitno ni dovolj da naš javni zdravstveni sistem aktualna oblast sesuva z ambicijo da ga privatizira, sedaj jim pri tem umazanem delu pomaga še ena izmed opozicijskih strank. Konkreten predlog, ki ga obravnavamo prinaša obveznost pokrivanja bolniške odsotnosti po 20 dnevu te odsotnosti iz delodajalca na javno zdravstveno blagajno. Trenutna veljavna ureditev pravi, da javno zdravstveno blagajno, ki jo financiramo vsi državljanke in državljani s prispevki obveznost pokritja bolniške za odsotnega delavca prevzame šele po 30 dnevu te odsotnosti kar je seveda v osnovi pravilna ureditev. Ampak ne, imamo na mizi predlog, ki bo javni zdravstveni blagajni odvzel slabih 100 milijonov evrov vsako leto, za to da bo razbremenil delodajalce. In pri tem niti ne razločuje med dejanskimi obrtniki, malimi podjetniki, espejevci in med velikimi firmami, velikim kapitalom, kot so to, že večkrat sem jih danes omenil, velike trgovske verige ki samo v Sloveniji med seboj obrnejo 1 milijardo evrov čistega dobička, vsako leto. Njim bo vaša razbremenitev delodajalca oziroma dodatna obremenitev javne zdravstvene blagajne prinesla še nekaj dodatnih milijonov evrov vsako leto. Potem pa zagovarjate še ta predlog za demontažo javnega zdravstva z argumentom, da bi želeli pomagati delavcem prekarcem. Veste, delavci prekarci so tisti, ki bodo v primeru tega zakona potegnili še krajšo kot jo živijo že danes. Edini način, da se zdravstveno zavaruje espeje, enoosebne, dejanske delavce prekarce bi bila možnost tukaj in zdaj skrajšanje pokrivanja bolniškega nadomestila s strani javne zdravstvene blagajne na tri oziroma na štiri dni ampak samo zanje, ne pa za vse. Ne pa za velike, zelo profitne biznise. To je zgolj usluga za kapital, da bo lahko izkazoval še večje dobičke, nekim espejem, delavcem, prekarcem, obrtnikom, podjetnikom na katere se sklicujete pa bo to prispeval bore mal oziroma nič. Bo pa to za seboj potegnilo posledico, da bo osiromašena zdravstvena blagajna v višini 100 milijonov evrov vsako leto postavljena pred težke izbire, pa že sedaj nima lahkih. 100 milijonov evrov manj v zdravstveni blagajni pomeni za 100 milijonov evrov manj zdravstvenih posegov, ki jih ljudje v tej državi potrebujejo. In jih potrebujejo tako zelo, da stojijo v vrstah. Imamo dolge čakalne dobe, kako mislite da bomo te čakalne dobe odpravili z manj denarja v zdravstveni blagajni? Ne bomo jih, ker se bo znašla v še večji finančni stiski, se bo na mizi zopet pojavila možnost, da se skrči košarica pravic, ki jih ljudje dobijo pri zdravniku in ki jih pri zdravniku pričakujejo takrat ko ga morajo obiskati. Pa vemo, da so daleč največji uporabniki – biološko normalno – zdravstvenega sistema, starejši. Starejši so tisti, ki bodo ta deficit denarja v zdravstveni blagajni še najbolj občutili, ker grejo najpogosteje k zdravniku zaradi zdravstvenih zapletov. In kot sem dejal že pri prejšnjemu stališču – bom enako zaključil tudi pri aktualnem. To, kar danes gledamo, pa še na pobudo opozicijske stranke v sodelovanju s koalicijo Janeza Janše, ni alternativa Janšizmu h kateri se zavezujemo v KUL koalicijsi kot sestavljalci – upam – naslednje vlade. To je zgolj alternativna oblika janšizma. Kar potrebujemo je več solidarnosti in več javnega financiranja za javno zdravstvo in javno zdravje.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – Krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala še enkrat besedo. Predlog spremembe Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki ga obravnavamo pri tej točki se nanaša tudi na prejšnjo točko Zakona o delovnih razmerjih, saj prinaša enako rešitev, ki pa je urejena v obeh zakonih. 20. januarja 2022 smo na Odboru za delo in Odboru za zdravstvo obravnavali predlog, ki skrajšuje odbobja v katerem se nadomestilo za bolezen oziroma poškodbo izplačuje v breme delodajalca in sicer s sedanjih 30 na 20 delovnih dni za posamezno odsotnost. Za vse odsotnosti z dela zaradi bolezni oziroma poškodbe o posameznem koledarskem letu, pa se skupno obdobje, ko se nadomestilo izplačuje v breme delodajalca skrajša s sedanjih 120 na največ 80 delovnih dni v letu. Veseli smo, da je predlog Nove Slovenije – Krščanskih demokratov ponovno v Državnem zboru in da se mu obeta sprejem. Čeprav je bil iz strani današnjih predlagateljev 27. novembra 2018 zavrnjen. Vsi poslanci in poslanke smo dobili pismo podpore Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, Gospodarske zbornice, Trgovinske zbornice, Obrtno-podjetniške zbornice, Združenje delodajalcev Slovenije, Združenje delodajalcev obrti in podjetnikov Slovenije in drugih. Zakon ima torej široko podporo, saj so omenjene organizacije tudi same večkrat predlagale spremembe zakona v smeri skrajšanja obdobja, ko izplačilo nadomestila zaradi bolniške odsotnosti bremeni lastna sredstva delodajalca, samozaposlenega ali kmeta. Ker poslanke in poslanci Nove Slovenije – Krščanski demokrati verjamemo v sodelovanje, ne želimo nikogar izključevati glede na to, ali so v preteklosti naš predlog podprli ali zavrnili. Smo pa zadovoljni, da se naš predlog spret obravnava tokrat z drugim predlagateljem in ga bomo tudi pri tej točki podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsenik, kolegice poslanke in poslanci. Že angleški pisatelj Ben Johnson je zapisal, da je zdravje blagoslov bogatih in bogastvo revnih. Citat torej poziva k odgovoru na vprašanje, kakšna je cena zdravja in v SAB verjamemo, da bo vsak med nami odgovoril, da je zdravje neprecenljivo. Predlagana novela zakona skrajšuje obdobje plačila nadomestila za bolniško odsotnost v breme samostojnih zavezancev in delodajalcev iz sedanjih 30 delovnih dni na 20. V ospredje postavlja predvsem samostojne zavezance, med katere spadajo številni prekarni delavci, obrtniki, kmetje, samostojni podjetniki torej. Spomnimo, da po veljavni zakonodaji vse potrebne davke in prispevke plačujejo za 30 koledarskih dni, pa čeprav v primeru bolezni ne morejo delati in ustvarjati prihodkov. Vse prevečkrat se torej zgodi, da se kategorije zaposlenih odpovedujejo bolniški odsotnosti ali jo skrajšujejo na minimum in začnejo poslovati, četudi niso zdravi. Z našo rešitvijo zdravje samozaposlenih, ki ga sami nemalokrat zanemarjajo zaradi negotove eksistence, rešujemo. Epidemija nas je izučila, koliko ljudem pomeni vsak evro prihodkov. Številni zaposleni in samozaposleni so zamolčali tvegane stike in asimptomatične okužbe s Covidom, zato, ker si niso mogli privoščiti izpada dohodka. Odsotnost delavca ne prikrajša samo za del plače, temveč tudi za povračilo stroškov za prehrano in prevoz. Ta del prihodkov za veliko večino državljanov ni zanemarljiv, zato preprosto ne drži, da bi zakon na kakršenkoli način spodbujal zdravniško odsotnost. Ta zakon ima finančne posledice. Tako kot jih imajo številni zakoni, ki so bili nedavno sprejeti v Državnem zboru in ki povsem po nepotrebnem obremenjujejo državni proračun za več 100 milijonov evrov. Na drugi strani pa ne prinašajo nič novega, ne za ljudi, ne za gospodarstvo in ne za zdravstvo. Za razliko od teh zakonov, bo novela, ki krajša bolniško odsotnost v breme prekarnih delavcev in delodajalcev, imela pozitivne učinke tako za gospodarstvo, kot za zdravje ljudi. V SAB se zavedamo, da je naše zdravstvo potrebno korenite prenove. Imamo težave z dostopom do osebnega zdravnika na primarni ravni, težave s čakalnimi vrstami pri specialistih, težave zaradi epidemije, ki je vse ostale bolezni potisnila v drugi plan. Naša zdravstvena blagajna nosi breme neustreznega priznavanja bolniškega staleža in navzgor nelimitirane višine bolniškega nadomestila. Delovno aktivno prebivalstvo je vsak dan starejše, kar povečuje tudi število bolniških odsotnosti. Ta zakon ne rešuje tisoč in ene težave našega zdravstva, tega niti ne trdimo, trdimo pa, da dajemo roko ljudem, zlasti samostojnim podjetnikom, kmetom, obrtnikom, ki se predčasno vračajo na delo, kljub bolezni, zaradi negotove eksistence. V SAB verjamemo, da bo predlagana zakonska rešitev korak na poti, ki bo Sloveniji omogočil, da bo v naslednjih petnajstih letih država z najdaljšo kvalitetno življenjsko dobo. Zato verjamemo, da bo vsak izmed nas ugotovil, da povprečni državljan namesto odpustka davka na luksuzne dobrine in nižanja obremenitve dohodkov iz kapitala, ki državno blagajno prikrajšajo za več 10 milijonov evrov, potrebuje predvsem zdravje. Slovenski pregovor torej pravi, zdrav človek ima tisoč želja, bolan pa samo eno in mi vsi dobro vemo, [[znak za konec razprave]] da to drži, zato je naša naloga, da pomagamo poskrbeti za boljše zdravje ljudi in naš predlog je korak v to smer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kot zadnji bo stališče Poslanske skupine SDS predstavil gospod Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V obravnavami imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ZZVZZ-U, ki ga je v parlamentarno proceduro Državnega zbora predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Markom Bandellijem. Spremembe zakona se nanašajo na nadomestilo plače za čas bolniške odsotnosti z dela. Predlog zakona torej skrajšuje obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca, s sedanjih 30 delovnih dni na 20 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela. Trenutno je bilo v veljavi, da je delodajalec bil obvezan plačevati nadomestilo za bolniško odsotnost 30 delovnih dni, po tem času pa je nadomestilo za bolniško odsotnost zapadlo v breme Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Predlagatelji trdijo, da spremembe zakona sledijo cilju, da se tudi samozaposlenim, obrtnikom, podjetnikom, omogoči položaj pri uživanju pravic iz zdravstvenega zavarovanja oziroma uživanje pravice nadomestila za čas bolniške odsotnosti saj naj bi zaradi prestroge odredbe v obstoječem zakonu samozaposleni ne koristili bolniške odsotnosti, ampak naj bi hodili na delo tudi bolni. V nadaljevanju se navaja cilje razbremenitve gospodarstva finančnih bremen in dvig konkurenčnosti domačega gospodarstva ter cilj zmanjšati prekarno delo. Predlagatelji so namreč mnenja, da se zaradi velikega finančnega bremena za bolniška nadomestila delodajalci naj ne bi odločali za redno zaposlovanje delavcev oziroma za zaposlovanje za nedoločen čas. Nadomestilo za bolniško odsotnost v breme delodajalca do 30 dni je po mnenju predlagatelja velikokrat vzrok za začasne in kratkoročne zaposlitve ter delo po pogodbi, saj je breme za delodajalce preveliko in ga ne zmorejo oziroma si ga ne morejo privoščiti. Prav tako so samostojni podjetniki in drugi samostojni zavezanci, obrtniki, kmetje, dolžni plačevati vse potrebne davke in prispevke, čeprav v času bolniške nimajo možnosti delati in ustvarjati prihodkov. Tako si torej morajo izplačevati prispevke na plačo vsled temu, da ne ostanejo brez sredstev pa se raje odločajo, da ne gredo v bolniško. V veliki večini takih primerov gre torej za podjetnike in obrtnike, ki nimajo zaposlenih. Dolgoročno tako ravnanje ni priporočljivo, saj lahko vodi v vedno večje zdravstvene težave delavce in samozaposlenih, torej samostojnih podjetnikov, kar se lahko v bodoče odraža tudi v velikem številu dolgotrajnih zdravstvenih težav med delovnim prebivalstvom. Predlagana novela skrajšuje obdobje ko delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz lastnih sredstev v primeru nezmožnosti delavca za delo zaradi njegove bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom in s tem odpravlja temeljni vzrok za mnoge težave slovenskih obrtnikov in podjetnikov. Predlog zakona torej skrajšuje obdobje nadomestila za bolezen oziroma poškodbo, ki se izplačuje v breme delodajalca iz sedanjih 30 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela, vendar največ za 120 delovnih dni v koledarskem letu na 20 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela, vendar za največ 80 delovnih dni v koledarskem letu. Ob obravnavi novele se poraja nekaj vprašanj sin sicer ali bo predlagana rešitev imela pozitivne učinke za več zaposlitev v obliki rednega delovnega razmerja ter ali bodo tisti, ki se jim s predlogom izboljšuje kvaliteto življenja in socialni status, motivirani da se čim prej vrnejo iz bolniške odsotnosti na delo. Po drugi strani pa iz vidika razbremenitve delodajalcev, torej gospodarstva zaradi zmanjšanja stroškov dela in finančnih bremen kot je tudi nadomestilo za bolniško odsotnost v breme delodajalca, povečujemo konkurenčnost slovenskega gospodarstva, tako, da predlagani noveli težko nasprotujemo. Po tehtnem razmisleku pričakujemo torej od novele nekako pozitivne in dolgoročne učinke tudi v obliki boljšega javnega zdravja in seveda tudi v obliki dobre delovne sposobnosti delovno aktivnih Slovencev in Slovenk. In ker se v slovenski demokratski stranki zavedamo in se trudimo za boljšo blaginjo in večjo blaginjo vseh ljudi, bomo novelo zakona, torej predlog sprememb in dopolnitev zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju seveda podprli.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili skladno s prvim odstavkom 134. člena Poslovnika Državnega zbora. V razpravo torej dajem 2. člen ter amandma poslanske skupne Levica. Želi kdo razpravljati? Vidim, da se je k razpravi prijavil samo gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Tudi za ta zakon velja enako kot je veljalo za njegovega predhodnika pri prejšnji točki, da mu v Levici ostro nasprotujemo. Zakaj? Predlagano zmanjševanje obveznosti za delodajalce pri pokrivanju bolniški zaposlenih, bo izvrtalo skoraj 100 milijonov evrov veliko luknjo v javno zdravstveno blagajno, ki se bo poznala na bilancah čisto vsako leto. To pomeni, da imamo 100 milijonov evrov manj za krajše čakalne dobe, za nove dodatne posege, za kadrovske okrepitve, in to v razmerah, ko kaže, da bo samo v letu 2022 že tako zmanjkalo 150 milijonov. Mislim, da je to izkaz neke zelo neresne politike in parlamentarno zrcalo enake logike tako kot jo prakticira aktualna vlada Janeza Janše, ki se želi odkrižati javne zdravstvene blagajne in jo nadomestiti z različnimi komercialnimi zdravstvenimi zavarovalnicami. Aktualni predlog, ki prihaja iz opozicije počne enako kot si želi vlada Janeza Janše. Zmanjšani prihodki v zdravstveno blagajno bodo kaj lahko na mizo znova pripeljali vprašanje krčenje košarice pravic pa seveda kakovosti zdravstvene oskrbe, ki bo upadala, ker bo sredstev seveda manj. Mi bi potrebovali narediti ravno obratno. Kaj je anti Janšizem v zdravstvu? To je zelo vsebinska politika diametralno nasprotno temu, kar gledamo zadnje dve leti to je več solidarnosti več javnega financiranja več blaginje za ljudi ne pa uporaba zdravstvene sistema kot korita za raznorazne privilegirance. Mi bi morali ukiniti dopolnilno zdravstveno zavarovanje, mi bi morali javno blagajno zaščiti s tako imenovano proračunsko varovalko, da ni financiranje zdravstva talec takšne in drugačne finančne ali gospodarske krize, ampak se zdravje ljudi obravnava kot človekovo pravico, ki jo morda država zagotavljati brezpogojno ne glede na siceršnje gospodarske kazalnike pa stopnje dobička med kapitalisti in tako naprej. To so primerni ukrepi za naslavljanje težav v našemu javnemu zdravstvenemu sistemu ne pa, da ga želimo približevati tako imenovanemu ameriškemu modelu, kjer je vse sprivatizirano, kjer je vse zelo drago pa je že sedaj samoplačništva pri nas zelo veliko pa še več ga bo, če bodo javne storitve še bolj finančno podhranjene in še slabše financirane. Že sedaj izgleda recimo na primeru zobozdravstva, ki je najbolj skoncesioniran eden najbolj sprivatiziran del slovenskega zdravstvenega sistema takole. Osnovni pregled stane od 30 evrov in več, bela plomba med 55 in 90 evri, čiščenje zobnega kamna 40 evrov. Ali so to razmeroma osnovni posegi? Jaz ne vem ali si mi res želimo pa res vidimo alternativo Janšizmovo temo, da bo moralo še več ljudi dodatno plačati za zdravnika, ker do javnega zdravnika ne bodo imeli dostopa, ker za posege ne bo denarja. To je scenarij, ki ga piše izpad slabih 100 milijonov evrov iz javne zdravstvene blagajne na račun razbremenitve delodajalcev. Pa niti teh ne moremo dati vseh v isti koš, ko se pogovarjamo po bolniških zagotovo ne. Tu so delavci prekarci formalno ujeti v obliko samostojnega podjetnika pa so v resnici delavci. Tem ljudem javno financiranje po 20, 30 dneh prav čisto nič ne pomaga. Oni rabijo pokritje bolniške takoj in jim ga lahko zagotovi samo javna zdravstvena blagajna, zaradi tega, ker formalno nimajo delodajalca in te ljudje te espejevci bodo imeli od tega predloga praktično nič. Potrebno bi bilo zagotoviti bolniško recimo po tretjem oziroma četrtem dnevu njihove odsotnosti na drugi strani pa imamo konglomerate velikega kapitala, ki bodo s to razbremenitvijo še dodatno profitirali pa že sedaj izkazujejo visoke dobičke. Mislim, da je naloga nas v opoziciji, da postavljamo alternativo Janšizmu tudi na zdravstvenem področju ne pa, da zanj opravljamo umazano delo kot se to dogaja na današnji seji in s tem predlogom, kjer Stranka Alenka Bratušek ob podpori Janševe koalicije pomaga pri definanciranju javne zdravstvene blagajne.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospod Marko Bandelli. Izvolite.
Kot predlagatelj. Hvala, predsednica. Jaz, ne bom dolg, ker smo prej povedali že v prejšnji točki praktično vse, ampak, take besede, take besede kolega Kordiša me užalostijo. Užalostijo vsakega, da bi človek en dan v življenju delal, en dan, da bi v življenju delal, resnično delal pod gospodarjem, v podjetju, ampak ni imel še tega privilegija in te čast, ker tudi to je čast, delat pod gospodarjem ali pa sam za sebe ali da bi bil s. p., ne da je končal šolo in prišel tukaj direktno v parlament, s 3 tisoč evri plače, bi drugače razmišljal, bi drugače razmišljal kot en keramičar, ki pride, ki mora opravljat svoje delo za zaslužit, za zaslužit kruh in nič ne vpraša državo, ampak danes, v tej luči tukaj, hvala večini, ki vidim, da podpira to stvar, ker razume kakšne težave danes so, da lahko zaslužiš en evro, ne pa, da ga dobiš. To je velika razlika. In ta človek, če bo bolan, bo mogel it bolan delat. 45 dni bo mogel čakat, da sploh pride v bolniško. Nič drugega kot tukaj naredimo to, da bo šel po 30. dneh, ki pa verjemite, - verjemite -, 99 % ljudi gre delat tudi bolne, ker si morajo zaslužit svoj kruh. Tu, o tem govorimo danes tukaj. O samostojnih podjetnikih, o samozaposlenih, o kmetih, ki so zaposleni kot s. p.-ji, o majhnih podjetjih, ki so, o ostalih delodajalcih, da lahko tudi to pomagamo. Pa kakšno vezo ima tukaj, da mi [[nerazumljivo]]tukaj zdravstveno blagajnoPa smo vam točno dokazali, kakšne so številke. Zavajanje zavoda z 94 milijoni, pa vse številke so pokazale, pa kolegi, pa kolegi od LMŠ, njihovi ministri, so dali izračun, leta 2018, krepko nižji, ki je točno to, kar je Nova Slovenija takrat predstavila, z realnimi številkami. To delamo mi danes tukaj. Bomo pomagali tistim, ki se sami borijo za svoj kruh, da bojo lahko šli, če bodo bolni, če bojo imeli kakšno poškodbo, da bojo imeli pravico malo prej na bolniško odsotnost. Samo to. In nehajte s tem zavajanjem, s temi storitvami, pa ne vem kakšno zobozdravstvo in ne vem koga, kar je. Kakšno vezo ima vse to? Tukaj pomagamo samo ljudem, ki sami služijo svoj kruh in bomo pomagali v tem smislu. Če tega ne razumete, pa mene, mi je zelo žal, ampak škoda, res škoda, res škoda. Pa, bom še nekaj povedal tukaj, z vsem spoštovanjem in simpatijo bom rekel tako, z občudovanjem, do podjetnika, gospoda Češka [[?]] , ki je prišel komaj v vrste SD-ja, kaj si, en dan ga bom vprašal, kaj si on misli od tega predloga tudi, kajne? 400 zaposlenih ima. 400 zaposlenih ima, pa točno ve, kaj to pomeni, ampak pustimo stat, ker tukaj, glavni tukaj vzrok tega zakona so samozaposleni in s. p.-ji, to je glavna reč, kar je, tem ljudem bomo pomagali. Tisti, ki sami služijo svoj kruh, ki država jim ne da nič, ki nič drugega – ponavljam še enkrat – nič drugega ne zahtevajo, kot samo to, da imajo pravico, da lahko grejo tudi oni na bolniško, po nekem določenem času. Ali veste po kakšnem? Po enem mesecu. Ker 20 delovnih dni, je to en mesec. En slab mesec. Pa vam jaz lahko naštejem, osebno, koliko samostojnih podjetnikov vem, da nima en dan, en dan nima bolniške, en dan, ker si ne morejo privoščit, ker je bila predolga doba. Pa še tisto bolniško, ki dobijo, ki si plačujejo minimalno, pa to ni tak znesek. Zato je to, številke od zavoda, ki vi mečete ven, od Levice, skozi, kajne, je čisto zavajanje, niso prave številke. Naše številke pa so. Zdaj pa »loh«, imamo tudi mi naše številke. Oni lahko napišejo. Naj mi dokažejo, po kakšni osnovni, kolega Vatovec, na kakšni osnovi so oni izračunali 94 milijonov, meni niso odgovorili, v redu, pa sem bil prisoten, [[nerazumljivo]], na odboru. Tako da, ne meni govorit te reči. Jaz pa imam [[?]] točno lahko izračune. Pa ne samo to, ne samo tisto, kar bo manjkalo, ne govorim samo tisto, kar bo manjkalo, koliko bomo, koliko pač bo posledica finančna tega. Ampak smo točno vam dokazali koliko bo tudi prišlo notri. Se pravi, bo več, večja vsota prišla notri kakor tista, ki bo šla ven. Večje vrednosti bodo, krepko večje. Ampak ne razumete, vam se ne splača, da razumete, to je problem. Ne da ne razumete, zelo dobro razumete, ampak se ne splača naprej v tem vašem stilu, ker hočeš ali nočeš, toliko ljudi potem pade na to zavajanje, kimate non stop, prisotno. To je to. Realno, matematika je matematika, so številke, samo to. Samo to. In zracionalizirati je treba, optimizirati zdravstveno blagajno, potem bo pa tudi drugače, ne pa samo čakati denar. To se da dosti napraviti na temu. Jaz sem prepričan, verjetno bo prav tukaj tak znak, da bo lahko pospešilo željo in voljo tudi v samem zavodu, da se začne drugače gledati. Razumete? Da bi zdravniki drugače odločali, ker kar sem vam prej povedal točno, ni delodajalec, da odloča kdaj bo šel delavec na bolniško, ni samostojni podjetnik, ko se bo odločil kdaj bo šel, zdravniki so tisti, ki odločajo. Zdravniki. Hvala podpredsednica.
Hvala lepa. Imamo repliko še pred tem pa postopkovni predlog gospe Sukič v zvezi s potekom seje in rabo Poslovnika?
V zvezi z, ja, spoštovana, prosim da nekako preprečite to diskriminatorno obravnavo prav Levice, ki sploh ni edina, ki je proti temu predlogu, ampak so se spravili točno na levico, in da preprečite insinuacijo kot da nismo nikoli niti dneva delali. Sama prihajam iz samozaposlenih v kulturi, pa točno vem, da mi po 20. dneh to kar oni predlagajo, koristi ma prav nič, ker bi morala še vedno bolna delati n se izogibati s prehladi, itn., bolniške, ker mi ne bi pomagalo prav dosti, no.
Ja, gospa Sukič, to je vsebinska razprava [[…]]
Tako, da prosim, naj se ne zavaja na tak grd način se naj ne obdeluje poslancev Levice in se jih ekstra izvzema ven, ker nismo edini, ki smo danes proti temu in zelo jasno smo pojasnili vsi skupaj v čem je stvar in optimizacija zdravstvene blagajne pač ni, da zvrtaš 100 milijonsko luknjo v njo.
Gospa Sukič, jaz vas bom na tej točki prekinila, ker to ni bil postopkovni predlog. Jaz sem vas izrecno opozorila v zvezi z rabo Poslovnika ali potekom seje, če ste pa vsebinsko diametralno nasprotno kolegu Bandelliju, je pa razprava pravo mesto, da mu v bistvu vsebinsko nasprotujete. Jaz nimam in ne bom iz te pozicije kjer sem posegala v vsebino posameznih razprav na ta način, tako da dokler je vse v okviru dnevnega reda in točke, ki jo obravnavamo, ne bom posegala v razprave. Repliko je želel gospod Kordiš. Izvolite.
Hvala predsedujoča. Ker sem bil napak razumljen in to kar v več različnih točkah. Začel bom z delom polemike gospoda Bandellija, kjer želi braniti ta zakon, ki bo zvrtal 100 milijonsko luknjo v zdravstveno blagajno, tako da se spravlja v diskreditacijo mene osebno, češ vi niste v Levici nikoli delali, vi sploh ne veste kako je. Ej, sindikalne centrale, ki zastopajo delovne ljudi v tej državi, so vse priobčile zelo ostro mnenje nasprotovanja tovrstnemu udaru na javno zdravstveno blagajno, tako da to ni samo moje stališče, to je stališče uradnih zastopnikov delavskega razreda v tej državi, ki najbolj potrebuje solidarno javno zdravstvo. Bogataši ga ne rabijo. Oni gredo že zdaj k zdravniku z bančno kartico ne z zdravstveno kartico. To je prva stvar. Druga stvar, kar se tiče številk in zavajanja. Mi operiramo s številkami s katerimi je postregel Zavod za zdravstveno zavarovanje, torej javna zdravstvena blagajna. Tista instanca v tej državi, edina instanca v tej državi, ki dejansko vodi pregled nad financami kako tečejo v našemu zdravstvenemu sistemu in ki edina zares lahko dostopa do teh podatkov. Vaše številke, ste jih potegnili ven nekje iz žepa. Če se sprašujete kako je zdravstvena blagajna do teh številk prišla, mislim da bi bilo zelo preprosto, če potrkate na njihova vrata in jih vprašate ali tovrstne predloge morda z njimi celo uskladite. Ko je Levica v Državni zbor prinesla ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, tega nismo naredili malo po čez in malo na blef. Delali smo ga z roko v roko tudi z Zavodom za zdravstveno zavarovanje, da smo naredili takega, ki pije vodo in ne takega, ki vrta luknje. Še tretja stvar. Primer delavca keramičarja, s katerem ste postregli espejevca takemu človeku bo vaš predlog pomagal bore malo ali nič, če bo zbolel bo še vedno moral delati tri tedne brez bolniške bi mu pa pomagala naša akcija bolniška za prekarce, ki bi takega človeka in vse ostale delavce na espejih pokrila že po tretjemu dnevu bolniške odsotnosti, ampak to pa ne takrat ste bili pa proti. Sicer je pa še druga stvar, ki me jezi pri teh današnjih obravnavah to, da se nikakor niste pustili dopovedati, da dajmo se usesti dol, dajmo se zmeniti, lahko najdemo neki kompromis in naredimo tako, da bo prav ste reje šli naravnost na sejo iskati podporo na desno stran parlamenta in sedaj skupaj s koalicijo Janeza Janše vrtate luknjo v javno zdravstveno blagajno. To ni anti Janšizem to je samo alternativni Janšizem.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej je želel besedo predlagatelj. Gospod Bandelli, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Brez zveze, da odgovarjam na take provokacije, ker je popolnoma brez zveze, ker človek, ki ne ve niti, ko govori, da je brez zveze, ampak mi tukaj danes bomo reševali za Slovenijo dobro, za ljudi. Enkrat toliko za obrtnike, za te, ki delajo, za samozaposlene. Kakšno vezo ima tukaj leva, desna sredina ali ne vem kaj. Tukaj govorimo čisto o reševanju ene situacije, ki se zna zgoditi do določenih samozaposlenih espejev, kar je kmetov espejev, podjetij kot takšnih. Tukaj najbrž žuli na tistem koncu. Da jim rešimo eno situacijo, če pridejo do takega primera, ki zbolijo ali pa se poškoduje samo to. Samo to, samo to. Jaz ne vem ali je to težko razumeti ali kar je, ampak vem, da je težko za vas ne vse, kar je. Bogataš je rekel gospod Kordiš keramičarju. Bogataš. [[medsebojno pogovarjanje]] [[nerazumljivo]]je bogataš sam, ki dela. Tukaj so take stvari, ki ožalostijo človeka, ki se bori in se matra tukaj, da bi prišel do nečesa pametnega pa obtožb ne govorimo brez zveznih kar je. Predsednica, dajte ga tudi kakšenkrat tudi vi opomniti za take reči. Hvala.
Hvala lepa. Jaz sem že povedala vsebinsko v razprave ne bom posegala. Je pa skrajno nekorektno, da poslanci med seboj obračunavate na način, da spreobračate besede in trdite nekaj, kar nekdo drug v svoji razpravi ni rekel. Sedaj ste gospod Bandelli s tem vašim izvajanjem izzvali gospoda Kordiša, da pač v okviru postopkovnega predloga, ki mu ga bom seveda dovolila pojasni v kakšnem smislu ste vi njegovo razpravo spreobrnili, ker je tudi to - bom pojasnila zakaj je to postopkovni predlog – v okviru vodenja in poteka seje lahko razumljeno in je primerno. Gospod Kordiš, izvolite. Imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala, predsedujoča, za korektnost. Ja, želel sem se prijaviti s prošnjo vam, ki vodite to sejo za zaščito moje integritete. Na nobeni točki nisem rekel, da je keramičar bogataš. Razpravljal sem o tem tri minute nazaj. Gospod Bandelli to je res zavrženo, da mi očitate neke take stvari sem pa rekel, da bogataši že sedaj hodijo k zdravniku z bančno kartico ne z zdravstveno kartico in da je ta espejevec keramičar tisti človek, ki rabi bolniško javno pokrito ne po treh tednih, ampak po treh dneh. To, kar mi v Levici predlagamo pa ste bili vi proti temu. Jaz razumem, da imate vas set argumentov s katerim branite vaš zakon samo prosim ne mi pa očitati stvari, ki jih nikoli nisem rekel pravzaprav sem trdil ravno nasprotno. Braniti vašega predloga in vaše argumentacije z lažmi. Poglejte, to ne gre, to sodi na desno stvar dvorane ne na sredino ali na levo. Hvala.
Ja, hvala lepa. Kolega Kordiš, samo še odgovor na vaš postopkovni predlog; zaščita integritete posameznega poslanca seveda je tudi moja dolžnost, ne pa v okviru vsebinskih posegov v razprave. Tako da, s tega razloga tudi nisem kolegu Bandelliju nič očitala, sem pa dala vam postopkovni predlog, ki ste ga formulirali tako, kot ste ga, jaz vam pa zdaj odgovarjam nanj. Še postopkovni predlog, gospa Maša Kociper.
Ja, se nisem hotela vpletat, ampak moram reči, da mi solze stopijo v oči, ko gospod Miha Kordiš prosi predsedujočo, da zaščiti njegovo integriteto pred žalitvami. Res. Poslanec Kordiš, točno vemo, kdo je začel danes ta diskurz in na kakšen način, z janšisti in tako naprej in jaz, predsednica, pa dajem proceduralni predlog; poslanci Levice že pri obeh točkah zlorabljajo poslanska vprašanja, tudi takrat, ko jim zmanjka časa, zato, da vsebinsko odgovarjajo na debato. Mi smo tu predlagatelji, imamo veliko več časa, kot vi, to je res, vi pa, če ne znate časa razporedit, pa ne zlorabljat potem proceduralnih zahtev. Najprej vse, ves čas porabijo, nepremišljeno, potem pa že pri celi prejšnji točki z proceduralnimi predlogi neko malenkost predlagajo in potem vsebinsko odgovarjajo, vključno z vodjo poslanske. Jaz pa tu čakam kot en butec, da pridem na vrsto, da se prijavim v razpravo, pa da razpravljam, ko bom na vrsti. Tako da, dajte prosim jih opozorit. Vem, da imate omejene tu možnosti, ampak to so same zlorabe postopkovnih vprašanj. Dajmo v času, ki ga imamo po Poslovniku, spopasti se z argumenti, brez žalitev. Kaj vse se je meni zdelo neumno pri zakonih, ki ste jih vi predlagali, pa nisem nobenega žalila. Dajmo si spopasti argumente, ne pa, na ta način in še s postopkovnimi predlogi in tudi meni, Miha Kordiš, se zdi žaljivo, da se reče bogataši hodijo k zdravniku z bančno izkaznico, ne z zdravstveno kartico. Pa kaj, dajmo bogataše ubit ali izgnat ali kaj bomo zdaj naredili? In zakaj bi mogli z bančno kartico hodit? Zakaj ne bi, glede na to, da plačujejo v zdravstveno blagajno, tudi oni imeli zdravstvene kartice? Ta razprava je šla čisto izven nivoja, zlorabljate postopkovna [[…]]Dajmo v razpravi soočit argumentirano mnenja in si povedat, kaj kdo misli. Hvala.
Ja, hvala lepa, gospa Kociper, za vaš postopkovni predlog. V resnici, roko na srce, ste tudi vi zelo na široko utemeljila svoj postopkovni predlog, pa vas nisem prekinjala, tako kot nisem gospoda Kordiša prekinila, je pa dejstvo, da sem pred tem pa gospo Sukič pa prekinila v njenem izvajanju, ker v resnici ni šlo za postopkovni predlog. Dejstvo je, da imajo poslanci, - imamo poslanci – 3 minute časa za to, da obrazložimo svoj postopkovni predlog. Če res ni očitna zloraba, jaz poslanca ne prekinjam, takrat, ko pa ocenim, da gre za očitno zlorabo, pa seveda prekinem tak postopkovni predlog in tudi vzamem besedo. Tako da, se bom tega držala tudi v prihodnje. Če sem prav videla, imam še en postopkovni predlog. Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite.
Ja, jaz se moram odzvat z postopkovnim predlogom in mislim, da bi bilo tudi smiselno, da s temi postopkovnimi predlogi končamo, glede na to, da je ta, ta dva zakona, ki jih obravnavamo zdaj v zadnjih nekaj urah sta sila pomembna in tudi kažeta na neke resne konceptualne probleme oziroma od pogledov do javne zdravstvene blagajne. Jaz mislim, da ni bilo nobenih resnih kršitev Poslovnika, v smislu postavljanja teh postopkovnih vprašanj, kar smo pa sicer zdaj videli. Mislim, da vsakič je bila reakcija na izredno pokroviteljske in seveda tudi zavajajoče in lažnive odzive predlagatelja, ki seveda ima to prednost, da ima nekaj več časa kot predlagatelj, ampak mislim, da je postopkovni predlog, v smislu tudi vodenja seje in vzdrževanja reda na seji, nekaj, kar lahko pripomore k temu, da ne prihaja do takih izpadov. Zdaj, pač, mogoče, v tej debati ne, ne bo prišlo do nekih zbližanj stališč, ampak mislim, da noben od govorov [[?]] na tej strani tistih, ki nasprotuje temu zakonu, se pravi v stališčih in razpravah Levice, LMŠ in SD, ni bilo takšnih pokroviteljskih in zaničljivih izjav, kot smo jih slišali iz ust predlagatelja, tako da jaz predlagam vsem skupaj, pa seveda vam predsedujoča, da skušamo tudi ohraniti neko določeno mero, pa ja, bom uporabil to besedo integritete na obeh straneh, in da ne zapadamo v ta najnižja možna, v te najnižje možne načine komunikacije in to so podtikanja in laži. Mislim, da si tega ne zaslužimo in da je prav, se strinjam, da ta različna stališča soočimo v razpravi. jaz tudi nanjo čakam zdaj že kar nekaj časa, pa bom tudi v pričo teh postopkovnih potrpel, da pridem na vrsto, mislim pa, da moramo malo umiriti te tone kar se tiče vljudnosti, mislim pa, da lahko z vso gorečnostjo izmenjamo različna stališča, ki so idejna programska ali pa drugačna.
Hvala lepa. Se strinjam z vami. Goreče zagovarjanje svojih vrednot ali pa stališč, s tem ni nič narobe, je pa res, da vsaka vrednostna sodba, ki jo je podal oziroma vrednostna sodba, ki jo poda predlagatelj v okviru svoje razprave še ne pomeni nujno žalitev, toda tukaj gre za subjektivno dojemanje trditev, ki jih predlagatelj skozi današnji dan podaja, tako da tukaj jaz res še enkrat poudarjam, da vsebinsko se vtikala v razprave poslancev ne bom, dokler so seveda na nivoju neke sprejemljive politične kulture brez žalitev in tako naprej. Ali še nismo zaključili s postopkovnimi? Gospa Sukič, imate vi še postopkovni predlog v zvezi z rabo Poslovnika in potekom seje? Ja. Izvolite.
Spoštovana, jaz cenim, da se trudite zaščititi našo integriteto, bi pa prosila, da v ta korpus integritete vendarle gredo stvari kot če te nekdo omalovažuje, češ ti pojma nimaš ker nisi niti en dan delal. Mislim, to je tako kot bi jaz rekla, poslancu Bandelliju, da pojma nima kako je biti samozaposlen v kulturi, ker ni bil niti en dan samozaposlen v kulturi, jaz pa sem bila dolga leta samozaposlena v kulturi in točno vem, da mi po 20. dnevih bolniška, oprostite, koristi dlih toliko po 30., po treh dneh bi mi pa zelo koristila. Tako, da o tem danes teče beseda in zato ni prav, da nas tako omalovažuje in žali, kot da smo neki analfabeti, ki ne znamo računati. Sama sem zaključila, diplomirala in elektrotehnike in znam prekleto dobro računati. Tako, da matematika je bila ena naših osnovnih panog pri študiju, tako da, ne bi si, prosim, da zaščitite našo integriteto ko vidite, to ni vsebinsko vtikanje, ampak ko vidite, da začne, vi pojma nimate, vi v Levici niste delali niti en dan [[…]]Mislim, to so etikete omalovaževanja in stereotipi in nabijanje predsodkov proti stranki Levica. Hvala lepa.
Hvala lepa gospa Sukič. Zdaj, če smo čisto korektni, gospod Bandelli ni izrekel stavka »vi v Levici niste delali niti en dan«. Tisto kar pa je izrekel, sem pa že povedal, je pa po mojem mnenju, po mojem dojemanju razprave predlagatelja pač njegova vrednostna sodba in ne gre za neko žalitev, če nekomu reče, da o neki stvari nima pojma. Pač to je njegovo osebno stališče. Jaz tukaj res ne vidim nekih hujših, grozni žalitev in kršenja integritete poslanca. Drugo pa je, če se navajajo netočne navedbe poslanke ali poslancev iz njihove razprave, takrat sem pa dala gospodu Kordišu tudi priložnost, da je v okviru postopkovnega predloga pojasnil svoje stališče in meni osebno podal postopkovni predlog o katerem sva že razčistila. Tako da, če dovolite, nadaljujemo z razpravo. Naslednji ima besedo potem pa odpremo krog prijav, dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala lepa. Kolega Bandelli, jaz sem delal že v fabriki, delal sem tudi kot samozaposlen, kot prevajalec, potem sem na srečo šel na univerzo, itd. Tako da, dobro razumem kakšna je situacija nekoga, ki si služi kruh s svojim lastnim delom in mora plačevati še prispevke in te zadeve. Zdaj, jaz ko sem prevajal za neko agencijo kot espe, njih ni brigalo če sem, ne vem, če imam gripo, če imam kakšno drugo zadevo in v dveh, treh dneh ne morem narediti. in ta vaš predlog tega ne rešuje, ker za takšne situacije je tisti tri prvi, tri, štiri, pet, šest, sedem dni, ko imaš neko normalno bolezen, ki jo lahko brez nekih večjih težav delaš, tisto so ključni in ko takrat v tistih situacijah izgubiš možnost za delati, takrat je problem za tvojo eksistenco. Tako, da ta vaš predlog na žalost ne rešuje teh situacij in je to samo neka dimna zavesa, ki jo jemljete kot izgovor za to, da se to izpelje. Ne samo, da imamo osebne izkušnje, tudi pogovarjamo se z ljudmi, zato smo večkrat predlagali to, da bi šlo iz blagajne direkt, tistim, ki so res samozaposleni, ki so obrtniki, ne vem, en mehaniki, ki si zlomi roko, ne more čakati 20 dni, da mu začne zdravstvena blagajna plačevati nadomestilo in tako naprej. Zato smo mi vlagali te zakone zato bi takšni zakoni bili pravični. Nismo pa kolegica Kociper nikoli vlagali zakonov na katero bi se šest sindikalnih central odzvalo in jim nasprotovalo. Ravno obratno, odzvale so se gospodarske zbornice, MČ-i in podobne stvari. Tako, da to je bistvo tega zakona. Ali dajem podjetjem, delodajalcem ali dajemo nekaj za ljudi. Ta zakon ljudem ne daje nič, daje pa kapitalu. Zato mislim, da tudi toliko napadate samo nas. Kolega Židan in kolega Möderndorfer sta bil danes v stališču po moji oceni bistveno bolj ostra od Miha Kordiša. Pa vprašajte se zakaj.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo za razpravo? Najprej Maša Kociper, za njo gospa Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem resnično tudi malo žalostna kam je zašla ta razprava, ampak razumem pa tudi kolege, ko te nekdo že v stališču janšist in podaljšek Janševe koalicije, samo zato, ker si izkoristil svojo ustavno pravico in predlagal nek zakon in se potem to še nadaljuje, potem se negativna čustva sprožijo in postane debata bolj čustvena. In potem ko Miha Kordiš, ki to vedno začne, prosi, da se zaščiti njegova integriteta, je to res smešno. Jaz upam, da nam nihče ne osporava v tej hiši, nam kot SAB-u ustavno pravico, da vložimo zakon in da probamo v tem Državnem zboru realizirati svoj program. Realiziramo ga lahko samo, če prepričamo dovolj poslancev, drugače se naš šef tukaj joče, se meče ob tla, vlaga zakone z milijardnimi posledicami, če nimajo dovolj podporo, taki zakoni ne morejo biti sprejeti. In ne glede na to, da smo nekateri celo skupaj v Kul, upam, da vsi razumemo, da imamo drugačne programe in drugačne poglede in morda smo ravno zato kot Kul zanimivi. Eni zagovarjajo bolj ta del, drugi drugi. Vam pišejo sindikalne centrale, nam nikoli, a ni to zanimivo. Nam pa pišejo obrtniki, podjetniki, Gospodarska zbornica pa prosi, dejte kaj narediti. Za njih je to vprašanje pomembno. Da je vprašanje pomembno, kaže že to, da je podoben zakon pred časom vložila Nova Slovenija. Da je to vprašanje pomemben kaže to, da ste vi v Levici vložili podoben zakon, ki bi imel posledice, se pravi, kjer bi zdravstven blagajna začele plačevati že po 4 dneh. A si mislite število zlorab, ki bi se dogajale, če bi že po 4 dneh nebi sam kot delodajalec plačeval. Ne pravi, da so vsi pokvarjeni, pravim pa da so vedno možne tudi zlorabe. In bi, ki ste predlagali 4 dni, da se od 4 dneva naprej zdravstvena blagajna opredeli, danes kričite tukaj, da je naš predlog škodljiv in neverjeten, mi pa predlagamo to, kar je v neki javnosti, v gospodarski javnosti, med obrtniki, podjetniki že nekaj časa velika želja, da se vsaj skrajša iz 30 delovnih dni na 20, kar pomeni dejansko itak en mesec. In če bi prisluhnili številkam, bi videli, da ne morejo biti takšni učinki, kot jih je tako preko prsta povedala zadnjič v afektu, bi jaz rekla, direktorica, zato ker je povprečje neke bolniške pri nas, mi smo pa pogledali podatke 14 dni za moške in 22 dni za ženske, se pravi mi niti v povprečje ne zajedamo. In jaz razumem, da se kdo v tej dvorani s tem predlogom zakon ne strinja. Koliko je predlogov zakonov, ko se mi ne strinjamo z njimi, pa smo vsaj tiho. Ampak, kot rečeno, ta zakon in katerikoli zakon je lahko sprejete, samo če dobi dovolj veliko večino. In ne bi zdaj na nas, na SAB, jezni, če imamo očitno podporo pri tem zakonu. In, zelo me zmoti, ko pravite, da smo na pamet rekli. Če bi malo poznali našo predsednico, Alenko Bratušek, bi vedeli, da je zelo natančna in zelo trmasta, kadar gre za denar in da nikoli ne operira z številkami kar tako. To niso enostavni izračuni, ampak verjemite, da smo dvignili nekaj telefonov in zavrteli nekaj številk in da je naša ocena okrog 35 milijonov kar zelo realna. Ocena, ki jo je pa dala direktorica zdravstvenega zavoda pa je, če bo, ko bo, pa morda pa bo, pa takšna rast in tako naprej, pri čemer ne upošteva večje prihodke v teh primerih, če bo, ko bo. In da se upate tako spravit na nas, zato, ker zagovarjamo to, kar vedno zagovarjamo, se mi zdi nekorektno. Mi od nekdaj govorimo, za dobro, delujočo, socialno državo, za katero si mi prizadevamo in dobro veste, v tem Državnem zboru, jaz osebno, vsi kolegi, vedno za javno zdravstvo, za javno šolstvo, raztrgamo se, ampak poslušajte, tega ne bo, če ne bo gospodarstvo in realni sektor dalo denar v to socialno državo in to tanko ravnovesje, kako zagotovit dovolj prilivov in kako zagotovit, da ta sistem deluje, to je umetnost politike. In če ti zagovarjaš samo eno stran in misliš, da denar raste na drevesu in da lahko itak samo deliš, nič te pa ne briga, ki pa oni, ki dajejo noter, dobijo in kaj je za njih pomembno, to pač za nas ne velja. Nam je pomembno, da je gospodarstvo dobro, da je čim več ljudi uspešnih, da čim več ljudi lahko dela, da je čim manj ljudi na socialni pomoči, da je čim manj ljudi brezposelnih. Mi ne verjamemo, da je naloga države, da vsakemu, ki noče delat ali pa ni ravno dobil službe, ki si jo želi, da 800 evrov. Ne, mi mislimo, da je zadovoljen in srečen človek tisti, ki mu država da pogoje, da lahko dela, da lahko ustvarja, da si lahko sam plačuje. In če ta sektor nam piše, vam sindikalne centrale, nam pa ta sektor, prosim, predlagajte ta zakon in pri vsem denarju, ki se je v tem letu razdelil, jaz, v desetih letih politike nisem vedela, da toliko denarja obstaja v tej državi. Nisem vedela. In pri vsem denarju, da mi ne smemo predlagat enega zakona, ki imam morda 35 milijonov posledic, če, ko, morda, zato, ker je to v skladu z našim prepričanjem in našim programom, potem pa res ne vem, no. Potem pa res ne vem. Po drugi strani ste vi vlagali zakone z 400 milijonskimi posledicami in na naše vprašanje, ja, kje pa boste to dobili, kajne, Levica, če se zdaj mi pogovarjamo, ja bomo vzeli iz proračuna. Ja, v redu, kajne. Danes ste desetkrat navrgli naprej, da nismo hoteli podpret, da se to, kar bi zmanjkalo zdravstveni blagajni, iz proračuna porabi. Ja nismo hoteli, ne, ker hočemo vedet, od kod boste ta denar dobili. Ker ni odgovor, bomo vzeli iz proračuna. Treba je dat vprašanje, kaj bomo pa naredili, da bomo napolnili proračun? Zato nismo vašega dopolnilnega zavarovanja sprejeli, ker niste imeli odgovora, kje bomo krili manko in je vaš odgovor bil, ah iz proračuna. Mi bi lahko tu se na glavo postavili, pa rekli, kaj pa vaše znižanje minimalne plače kar tako, pa kar za 200 evrov, pa tako naprej. Kdo pa tam kaj vpraša delodajalce? Zdaj pa končno nekdo predlaga nekaj, kar njim pomaga, vsaj tako pravijo, sploh v teh časih, ko je toliko bolniških. In bi, mimogrede, ta zakon je normalni zakon. Če bomo skupaj imeli Vlado, če bomo se izkazali, da so posledice res take, kot vi trdite, mi pa trdimo, da ne bojo, lahko ta zakon spremenimo. Ko pa se v tem Državnem zboru sprejemajo zakoni, v katerih se podpisujejo dolgoročne pogodbe, za 400, 500, 600 milijonov evrov, tisto pa težko potem spremeniš enkrat, ko je pogodba podpisana. Tako da, dajmo to teatralnost malo zmanjšat. Lepo povejte, niste za, povejte zakaj niste za. Mi nismo proti bogatašem, mi smo vzeli, če je kdo bogat v tej državi, mi smo veseli, če kdo malo več davkov plačuje in nam je žalostno, kajne, da bi mogli ljudje samo zato, ker dobro zaslužijo, z bančno kartico hodit k zdravniku, ne z zdravstveno izkaznico. Tako da, jaz se zahvaljujem vsem, ki bodo ta zakon podprli in sem prepričana, da nismo izvrtali prav nobene luknje v zdravstveno blagajno in če bi slučajno, slučajno se kaj takega nakazovalo vam zagotavljam, da SAB kot odgovorna stranka bo takoj odreagirala in v takem primeru zakon popravila, ampak vsi pravijo, da se ne bo zgodilo in jaz jim to verjamem.
Hvala lepa. Gospod Kordiš, jaz vam bom vzela besedo, če sedaj ne boste postopkovnega predloga uporabili temu, kar je namenjen. Imate postopkovno predlog za mene glede vodenja seje? Izvolite.
Predsedujoča, nisem sploh mislil o čemerkoli drugem kot o postopkovnemu predlogu govoriti, ampak žal sem bil znova potisnjen na tej seji v pozicijo, da moram prositi za zaščito integritete. Saj že ure in ure ta seja teče. V vsem tem času nisem nikogar žalil, nikogar nisem zmerjal sploh na tako grdo poimensko kakor se vi na mene spravljate in nikomur nisem rekel Janšist, da bi rekel karkoli tako govoril sem o Janšizmu nobenega pa nisem zmerjal, da je Janšist. Prosim vsaj za elementarno korektnost vsaj v odnosu, če ne že o argumentih in podatkih.
Hvala lepa. Bom tukaj naredila piko, ker v resnici to ni bil postopkovni predlog vas pa opozarjam, da naslednjič vam bom izrekla opomin oziroma vam sploh ne bom dala besede za takšen postopkovni predlog. Nadaljujemo z razpravo. Gospa Alenka Bratušek ima besedo. Izvolite.
Hvala. Podpišem vse, kar je povedala gospa Kociper in hvala, da je tako eksaktno predstavila stališče naše poslanske skupine zakaj smo ta predlog pripravili zakaj smo se podpisal pod ta predlog. Zato, ker v Stranki SAB vemo in se zavzemamo in vedno se bomo. Poudarjam, vedno se bomo, zavzemali za samozaposlene, podjetnike in obrtnike, zato samo z močnim gospodarstvo bomo lahko zagotovili socialno državo, ki jo mi zelo zelo zagovarjamo. Zakon smo vložili marca lanskega leta, marec lanskega leta. Ko danes poslušamo, da gre za neke predvolilne in ne vem kakšne akcije marec lanskega leta. Da ga danes obravnavamo ni bila naša želja. Želeli ste, da lahko obravnavamo naslednji zakon, ki se tiče študentov in smo ga tudi mi sopodpisali obravnavamo in smo dali soglasje, da danes govorimo o tem zakonu. Težko, res težko poslušam, ko govorite o finančnih posledicah in ne slišite argumentov, ki vam jih povemo. Še enkrat vam bom povedala, ko je zakon vložila Nova Slovenija. Ja, takrat bi se obdobje skrajšalo na 15 dni naš predlog je na 20 dni je naša Vlada, dva naša ministra – minister za finance in minister za zdravje – oba sta prihajala iz LMŠ ali pa na predlog LMŠ ugotovila, da so finančne posledice tistega zakona 70 milijonov. Danes pa vam naj verjamemo komurkoli, da je za 20 dni finančna posledica 94 milijonov. Se pravi manj ugodno pa večji finančni učinki to se ne sešteje spoštovane gospe in gospodje se ne sešteje. To je bila tudi osnova za nas, ko smo pripravljali finančne izračune. Ja, dopuščamo možnost, da je tega za 5, 10 milijonov več dopuščamo, ker govorimo o 100 milijonskih zenskih o več milijardah v zdravstveni blagajni, ampak ne pa trikrat toliko kot vi zavajate kdorkoli ni res. Naše besede temeljijo na konkretnih odgovorih. Sedaj pa dodajam, če k našemu znesku prištejemo 13 odstotno rast nadomestil, ker bodo višje plače 3 odstotke več zaposlenih, ker se to napoveduje. 15 odstotkov več bolniških kot v lanskem letu in da se bo 15 odstotkov ljudi odločilo, da bo dlje na bolniškem, potem pa mogoče res lahko pridemo do nekaj 10 milijonov večje številke, ampak kdo ve kaj bo, če bo. Sedaj vam bom pa še enkrat povedala kaj se zgodi z zdravstveno blagajno, če bodo plače res 13 odstotkov višje in če bo zaposlenost res 3 odstotka višja. V letu 2019 je bilo pobranih prispevkov 2 milijarde 478 milijonov obeh delodajalci in delojemalci. 13 odstotkov višje plače od tega zneska jaz jemljem osnovno leto 2019 domnevam, da je osnova iz leta 2021 konkretno že višja, ker so bile že letos oziroma lani višje plače, ampak smo na tisti bolj konzervativno številki iz leta 2019. Dve milijarde 478 13 odstotkov višje plače pomeni za beri in piši 322 milijonov višje prispevke. 322 milijonov. Če bo zaposlenost za 3 odstotke višja to pomeni dodatnih 74 milijonov evrov na prihodkovni strani. Ko to seštejemo se pravi 322 plus 74 pridemo do 396 milijonov. Sem zaokrožila na 400, če mi lahko oprostite. 400 milijonov evrov višji prispevki in vi govorite, da bo pa bom sedaj dala višjo številko ne 35 bom rekla 45 milijonov razsulo zdravstveno blagajno. To je sprenevedanje brez primere sprenevedanje brez primere. Ne bo zdravstvena blagajna, zaradi tega nič bolj ali nič manj ogrožena kot je že. Kje so vsi tisti borci za zdravstveno blagajno, ko govorimo o dvigu plač, ki bo 10-krat bolj obremenil zdravstveno blagajno? Vsi smo rekli, da je prav, da se plače dvignejo zdravnikom vsem tisti, ki delajo v zdravstvu pa še komu. Nobeden ni takrat govoril o razsutju zdravstvene blagajne. Pri dolgotrajni oskrbi smo vsi opozarjali res je in to je veliko večja past za zdravstveno blagajno kot to, kar imate danes na mizi. Kot je rekla že kolegica pred menoj ja, vsi imamo pravico predlagati to, kar mislimo, da je prav in mi nismo za to, da ljudje živijo na minimalnih plačah. Mi smo za to, da ljudje s svojimi delom dostojno zaslužijo. To je to, kar bi mi radi. To je to, kar bi si mi želeli in kar bi mi radi. Ne bomo s tem zakonom zagotovili, da bodo v Slovenijo trumoma leteli podjetniki in odpirali podjetja in delovna mesta to ni res tega tudi rekli nismo nikoli. Je pa res, da bodo tudi, zaradi tega zakona obrtniki in samozaposleni veliko lažje dihali pa če to hočete ali nočete slišati. Podjetnik, obrtnik, ki ima tri zaposlene, če je eden od njih na bolniški ali si predstavljate to je tretjino delovne sile. Vi pa tukaj vpijete, cel dan poslušam o nekih trgovskih verigah, ki naj bi imele milijardo dobička. Če v neki veliki firmi, kjer je tisoč zaposlenih 100 ljudi gre na bolniško je to za podjetje velik problem, ampak bistveno manjši kot za podjetnika, ki izgubi tretjino delovne sile. Tudi o ukinitvi dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja se pogovarjamo, se bomo pogovarjali in jaz verjamem, da ga bomo tudi realizirali, ampak na vzdržen način, na način, da ne razsujemo zdravstvene blagajne. Danes sem razumela, da to vsi razumemo, da je zdravstvena blagajna pomembna in da jo je treba držati vzdržno. Vsi mi imamo občutek, se zavedamo, da denar ne raste na drevesu, da ga je treba zaslužiti, zato , da ga potem lahko damo skladno z zakoni, skladno z ustavo, tistim, ki ga najbolj potrebujejo. In nikakor, nikakor ne pristajamo na to, da je ta naš predlog tako ogrožujoč, kot smo danes slišali. Še več, ta predlog bo imel zelo pozitivne učinke. In kot drugo, zdaj bom pa povedala tistim, ki pišejo v imenu delavcev. Delavca ne bo ne dodatno nagradil ne dodatno oškodoval. Delavec je na istem. Ja, delavec nič ne izgubi. Če se res sindikati tako borijo za delavce. Da so mogoče v Sloveniji bolniške predolge, to ni naš problem oziroma je naš problem, samo rešiti ga ne moremo. Ne politika, ne delodajalci ne odločajo ali pa odločamo o tem kdo gre na bolniško in za koliko časa gre na bolniško. Tukaj bo pa tudi zdravstvena stroka morala pogledati ali je Slovenija v povprečju ali odstopamo ali ne odstopamo. Že prej je bilo povedano, da so ženske v povprečju na bolniški 22 dni, moški pa 14 dni. Jaz verjetno nimam niti pravice ocenjevati ali je to preveč ali je to premalo. Imam pa pravico povedati, da si nekateri samozaposleni ne upajo iti na bolniško, ko so bolani, zato ker pač morajo tudi tistih 30 dni zaslužiti. Če bi šli pa na vaš predlog, spoštovani kolegi, da gremo takoj, po štirih dneh to narediti, bi bile pa finančne posledice nekaj sto milijonov. To pa ne bi bil problem. Verjetno smo v Sloveniji vsi enaki in ne moremo dati enemu nekaj in drugemu nekaj. Vsaj mi to tako razumemo, da smo Slovenci enaki pred Ustavo in pred zakonom. Tako, da noben upokojenec ne bo imel zaradi tega zakona niti pikice manj, niti pikice manj. Res pa je, da nas čaka trdo delo in da bo zdravstveno blagajno, pa ne zaradi tega zakona, ampak zaradi cel kup drugih stvari treba krepko pogledati in bom rekla prevetriti stvari. Če mislite, da s tem, da napišemo, da če je zdravstvena blagajna v minusu, vse pokrije proračun kaj veliko rešimo, se motite. Tudi proračun ni neomejen. Zna se pa poiskati kakšna varovalka, da se pove koliko ali pa do koliko proračun lahko ali pa mora pokriti. Ne pa vse, kar si oni zaželijo. Kar odprimo trgovino in povejmo, bojo pač ne vem kaj delali. Skratka, to ni malha brez dna, to je denar, ki ga je treba najprej prislužiti, zato da ga lahko potem, tako kot določa ustava in zakoni razdelimo tudi za socialno državo. In SAB je zagovornik tega in SAB bo vedno zagovornik tega, da Slovenija potrebuje močno gospodarstvo, če želimo socialno državo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi. Razprava se pravzaprav nadaljuje od druge točke, ker gre za dva zakona, ki sta na nek način dvojček. Še enkrat, izražam priznanje kolegicam in kolegom iz PS SAB. Nam v jeseni leta 2018 s to rešitvijo ni uspelo. Želim in pričakujem večinsko racionalno ravnanje in želim da bo vam uspelo. Ker če bo vam uspelo, bo uspelo vsem nam. Bo uspelo Sloveniji. Tu ne gre zdaj za to, kdo je predlagatelj, gre za to kdo bo to rešitev podprl. Nikakor pa seveda ne bomo mi v Novi Sloveniji podprli amandmaja k 2. členu tega zakona, tega predloga zakona, ki podobno kot pri Zakonu o delovnih razmerjih pravi, da se naj zakon uveljavi s 1. marcem 2030. Postopkovne razloge sem že povedal. Si predstavljate, če bi bil ta amandma sprejet? Se pravi, 1. marec 2030, pa da bi bil takšen zakon sprejet, potem 8 let ta Državni zbor ne sme odpirat Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Si predstavljate, kakšna blokada je to? Osemletna blokada. Zdaj, če so kolegi želeli amandma vložit, kolegi iz Levice namreč, in kolegice, potem bi vsaj nek racionalen datum uveljavitve predlagali. Mi se moramo zavedati, da imamo v Sloveniji težavo s produktivnostjo, ko govorimo o gospodarstvu in to je tema, to je tema, če želimo najprej financirati socialno državo in jo želimo, imamo vsi ta namen, potem moramo imeti močne vire. Kje dobimo te vire? Najprej pri gospodarstvu. Še kje, ampak najprej pri gospodarstvu. Se strinjam z izjavo kolegice in večkrat tudi sam ponavljam, denar žal ne raste na drevesu, vsaj zaenkrat še ne. Treba ga je ustvarit v delovnem procesu, seveda, tudi v javnem sektorju. In imamo probleme, imamo strahovite probleme, glede konkurenčnosti. Če samo pogledamo, kakšno je poslovno okolje v Sloveniji. S tem ne moremo biti zadovoljni, ne moremo, lahko ga pa izboljšamo. Če pogledamo švicarski inštitut in njegove raziskave, inštitut za razvoj menedžmenta. Ta je na svoji svetovni lestvici konkurenčnosti za leto 2021, se pravi, za lansko leto, Slovenijo med 64. državami postavil na 40. mesto. Ali smo lahko s tem zadovoljni, gospe in gospodje? Ne moremo bit. Ker verjamem in vem, trdno sem prepričan, da imamo izjemne ljudi, ki imajo izjemne intelektualne, podjetniške, kulturne in ne vem kakšne še sposobnosti. Če bomo ustvarili in to je najbrž naloga politike, da ustvari okolje, kjer se vsi ti potenciali, podjetniški, intelektualni, umetniški, kulturniški in tako naprej, sproščajo in ko vse to seštejemo, potem bomo najboljši, v Evropi in še v širšem smislu. Imamo velike težave s produktivnostjo. Zaostajamo za približno 19, skoraj 20 %, za povprečjem EU in če ne bomo dvignili produktivnosti, ni pričakovati višjih plač. Tako da, nekaj malega naredimo s tema dvema zakonoma, ki jih predlaga Poslanska skupina SAB in v jeseni 2018 Nova Slovenija. Nekaj malega, upam, da bomo naredili tudi, da bo toliko, v tem iracionalnem predvolilnem času tudi dovolj racionalnega odločanja o Zakonu o dohodnini. To je naša, govorim za Novo Slovenijo, ključna, sta dva ključna projekta, višje neto plače z spremembo Zakona o dohodnini in seveda debirokratizacija, Prvi korak smo že naredili z Zakonom o debirokratizaciji. Mi se zavedamo, v Novi Sloveniji, da so za uspeh vsakega podjetja ključni kadri ljudje, ne roboti, ljudje, ki jih je mogoče ustrezno nagraditi. Naredili bomo vse, da bomo v Slovenijo pritegnili ljudi, da bomo pritegnili visoko kvalificirane kadre, tudi iz tujine, hkrati pa zadržali domače znanje in domače talente. Številna podjetja na glas opozarjajo, da vrhunskih kadrov ne morejo ustrezno nagraditi. Ko hodimo po terenu, nam lastniki, direktorji podjetij, družinska podjetja, izjemno dragocena forma podjetij ali pa, če hočete, družinske kmetije, ker ta dva zakona ciljata tudi kmete, ne pozabit. No, vsi pravijo, da njihov največji kapital so ljudje in njihov tim, sodelavci. Vse res, vse res. Če vam se pokvari stroj v proizvodnem procesu, greste, pa kupite ali pa na leasing vzamete novega. Človeka, razvojnega inženirja ali kakršenkoli drugi profil, ne morete. In, zdaj, če se osredotočim na samozaposlene. Imamo veliko s. p.-jev, ki preprost nimajo toliko akumulacije, da bi lahko šli brezbrižno na recimo dvomesečno bolniško ali pa enomesečno. Nimajo in se strinjam, da so tukaj kolegice in kolegi iz SAB nekoliko bolj previdni kot smo bi bili v jeseni 2018 in so postavili to mejo na 20 dni. In, če nimaš akumulacije pa s svojim delom, lastnim delom preživljaš, prebijaš, ja poten enostavno ne greš na bolniško, ampak delaš bolan, okej. O tem sem prej govoril o pomenu o negativnih rezultatih, negativnih učinkih prezentizma. In sem predstavljal zelo na kratko študijo Uri Soča. To niso kar neki papirju, ampak so vrhunske strokovne analize in ponavljam, v tej raziskavi Uri Soča citiram Angleže, ki pravijo, da je prezentizem za 1,8-krat dražji od absentizma. In verjamem, če bi bili tukaj tudi predstavniki ZZZS, da bi nam vsaj nek ovkir stroškov prezentizma znali predstaviti. Tako da, tega amandmaja mi preprosto ne bomo podprli. Svet se ne bo podrl. Neki izračunu, ki smo jih prej poslušali, ene 200 pa 300 pa 400 milijonov, ne se hecati no. Ključno je to, da ta tempo, število zaposlenih, gospodarsko rast, da to držimo, vsak zaposleni plačuje v zdravstveno blagajno in davke plačuje in v pokojninsko blagajno. Vsak. V tem smislu, ampak to zdaj ni tema, je zelo pomembna tudi, so zelo pomembna tudi demografska vprašanja. In lepo prosim da, ker vidim, da danes je neka naklonjenost slovenskemu gospodarstvu, to niso samo delodajalci, ker tako se včasih razume, ti grdi kapitalisti, ki bi jih nekdo kar z bajoneti v morje zmetal, razlastninil in tako naprej, lepo prosim, ne s takšno retoriko, ker nas poslušajo tudi drugi potencialni investitorji, domači in tuji. In potem kakšne provokacije takoj spodbudijo negativne reakcije s strani investitorjev. Torej ne bojmo se močnega gospodarstva, gospodarstvo pa so delodajalci in delojemalci, ali če hočete, delojemalci in delodajalci. In zato bomo mi, ponavljam, oba ta dva zakona podprli, nikakor pa ne amandmaja, ki ga ta trenutek obravnavamo. Hvala lepa gospa podpredsednica.
Hvala lepa tudi vam. Želi še kdo razpravljati pri tem amandmaju? Če ne, dam zaključno besedo predlagatelju, gospod Bandelli. Izvolite.
Hvala predsednica. V 2. členu naše Ustave piše, da smo socialna država in taka moramo tudi ostati, v vsakem primeru. Mislim, da je to osnova s katerim smo tudi tukaj in danes. Ampak kako bomo lahko socialna država, če ne bomo naredili v naši državi močno gospodarstvo. Brez močnega gospodarstva socialne države ne more biti in tega se moramo vsi zavedati in mislim, da se tudi zavedamo. Tako, da stranka SAB smo vedno podpirali in vedno bomo podprli podjetnike, obrtnike, samozaposlene seveda, saj ste uspešno, dobesedno zelo uspešno gospodarstvo in zasebni sektor ključna, absolutno ključna za močno socialno državo in višje pokojnine, samo to je cilj in to je bil cilj tudi današnje predstavitve našega zakona. S tem bom jaz, predsednica, zaključil to točko. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem tudi jaz zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je 15 minut po prekinjeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjamo to točko dnevnega reda. In prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA RAZPIS POSVETOVALNEGA REFERENDUMA O SPREJEMU PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZJMA MED VLADO REPUBLIKO SLOVENIJE IN ORGANIZACIJO ZA SODELOVANJE PRI SKUPNEM OBOROŽEVANJU O UPRAVLJANJU PROGRAMA BOXER S STRANI OCCAR. Predlog za razpis posvetovalnega referenduma je v obravnavo zboru predložila skupina 8 poslank in poslancev s prvopodpisanim Mihom Kordišem. Besedo tako dajem predstavniku predlagatelja gospodu Kordišu, da predstavi dopolnilno obrazložitev zakona. Izvolite.
Hvala predsedujoča. Na današnji seji sem očitno aboniran za govornico. V Levici predlagamo posvetovalni referendum na temo nakupa oklepnikov Boxser 8x8 v višini dobrih 400 milijonov evrov. Gre za izvedbo ene izmed postavk zapisane v razvpitem Toninovem zakonu 780 milijonov za orožje, za katerega smo tudi že takrat v Levici želeli, da se obrnemo vsi skupaj po mnenje do ljudi. Takrat smo zahtevali naknadni zakonodajni referendum, obvezujoči referendum. Zgolj v tednu dni, je v zimskem mrazu in na višku epidemije svoj podpis za referendum prispevalo kar 30 tisoč državljank in državljanov. Zato se je oblast odločila, da bo referendum ljudem kratko malo prepovedala. Nikakor pa zato ne bomo odnehali v Levici. Sporazum, da pridružitev organizaciji OCCAR je podlaga za nakup že omenjenih oklepnikov Boxser 8x8. Teh oklepnikov za obrambo domovine na noben način sploh ne potrebujemo, na vse zadnje Slovenija vojaško ni ogrožena. Tovrstna vojna tehnika je namenjena za delovanje slovenskih fantov in deklet v v uniformah, tudi 10 tisoč kilometrov stran izven meja naše domovine na misijah za potrebe Nato pakta, še posebej za potrebe naših največjih zaveznikov v okviru tega Nato pakta, to je ZDA. Ne želimo si Slovenske vojske, ki bi bila usposobljena in opremljena za to, da zatira nekoga drugega. Mi si želimo, da vojsko, če jo že imamo, naj ostane doma, naj pomaga ljudem tukaj, ko se znajdejo v razmerah, takšnih in drugačnih na naravnih nesreč. Oklepnikov v ta namen, ne potrebujemo. Tudi, če bi bila država dejansko vojaško ogrožena, pa naj znova poudarim, da temu ni tako. Saj s temi oklepniki ne bi mogli na noben način sploh pomagati, ker so neustrezni za delovanje na slovenskem. Kaj v tej državi dejansko ogroža in postavlja njihov varnost na kocko, je vse drugačna kot klasična vojaška kriza. Podhranjeni javni zdravstveni sistem je tisti, ki varuje zdravje ljudi, pa mu ne uspeva to dobro ravno zato, ker je podhranjen, potrebno ga je okrepiti, potrebno je vanj investirati z javnimi sredstvi. Teh sredstev bo za 400 milijonov evrov manj v kolikor se bo denar stekal v tuje vojaške industrijske komplekse za te oklepnike, za to orožje, ki ga ne potrebujemo. Mlade ljudje zlasti v tej državi ogroža stanovanjska kriza, manjka nam najmanj 10 tisoč javnih neprofitnih stanovanj. Veliko težje bodo do njih prišli celo v primeru, da se oblast zamenja, v kolikor bo proračun lažji za 400 milijonov evrov, ki bodo odšli za orožje. In tako naprej, lahko bi našteval dalje, se zadržal pri vprašanju izgradnje domov za starejše občane. Skratka, katerikoli družbeni vitalni podsistem, ki ga imamo v tej državi je na krizi ali tik pred njo. In v tem družbene podsisteme bi morali sredstva, ki jih kot država zbiramo, tudi prednostno investirati, ne pa da imajo zahteve Zveza nato prednost pred potrebami naših lastnih ljudi. To vedo povedati tudi sami, prav zato v Levici pravimo, da naj se pred skokom v nakup oklepnikov razpiše referendum na temo tega nakupa. Vse ankete, vse opredelitve, prav vse informacije s katerimi razpolagamo tako mi v Levici, kot preostali člani v opoziciji, pa navsezadnje tudi v Vladi Janeza Janše, pravijo eno in isto stvar, tri četrtine ljudi v tej državi ne želi, da mečemo njihov denar za orožje, ki ga ne potrebujemo, ampak si želijo, da gredo ta sredstva v zdravstvo v šolstvo, v razvoj, v izgradnjo stanovanj, domov starejših in tako dalje, ker je še več teh področij, ki jih dejansko zadevajo blaginjo ljudi ne pa blaginjo tujih vojaško industrijskih kompleksov a tega na nobeden način aktualna oblast ne želi slišati. Če bi želela slišati bi že o 780 milijonih evrov za orožje odšli na volišča in bi se ljudje izjasnili kaj želijo, zato moramo v Levici vztrajati dalje tudi pri aktualnem sporazumu Oker, s katerim se kupuje oklepnike. Hvala.
Hvala lepa. Predlog za razpis posvetovalnega referenduma je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, zato dajem besedo predsednici odbora gospe Moniki Gregorčič za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Odbor za zunanjo politiko je na 35 nujni seji 24. januarja 2022 obravnaval predlog Poslanske skupine Levica za razpis posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga Zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju o opravljanju programa Boxer s strani Oker. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je predlagatelj Miha Kordiš problematiziral predvsem višino sredstev za nakup bojnih kolesnih vozil Boxer 8x7. Menil je, da bi Republika Slovenija morala ta sredstva nameniti drugim resorjem na primer sociali ali zdravstvu, da Slovenska vojska za zagotavljanje nacionalne varnosti tovrstnih bojnih vozil ne potrebuje, ker da so le ta namenjena napotitvami v okviru Zveze Nato ter da tovrstni oklepniki tudi ne ustrezajo naši infrastrukturi, zato da bi morala naša država ustrezneje načrtovati koncept razvoja obrambnih zmogljivosti in da bi se morali za to o vprašanju nakupa oklepnikov izreči državljani na posvetovalnem referendumu. Po odzivu je državni sekretar Ministrstva za obrambo poudaril, da Vlada Predloga za razpis posvetovalnega referenduma ne podpira, ker je predlagano referendumsko vprašanje nejasno in zavajajoče in v nasprotju z načelom pravne države, ker celotna ocenjena vrednost projekta v potrjeni investicijski dokumentaciji znaša 412 milijonov evrov z DDV in da je namera nakup 45 oklepnikov, kar bo verjetno znižalo končno ceno. Ker vsi strateški dokumenti področja obrambe in varnosti predvidevajo opremljanje Slovenske vojske s temi bojnimi vozili in ji gre za to razumeti kot temeljno platformo za izgradnjo srednje bataljonske bojne skupine, ki predstavlja jedro zmogljivosti in modernizacije Slovenske vojske in je namenjena zagotavljanju nacionalne obrambe ter izpolnjevanju mednarodnih obveznosti naše države in ker je kljub očitkom predlagatelja o netransparentosti nakupa bojnih vozil 8x8 vse izpeljano skladno s predpisanimi postopki in so vsi dokumenti dostopni javnosti. Tudi vodja Zakonodajno-pravne službe je opozorila, da mora biti referendumska vprašanja jasna, da se mora nanašati na vsebino predloga zakona, saj nejasno izraženo vprašanje, da je v nasprotju z načeli pravne države in bistvo referenduma kot oblike neposrednega odločanja državljanov. V razpravi koalicijskih poslancev je bilo poudarjeno, da je bilo opremljanje Slovenske vojske cilj vseh vlad ne glede na politično opredelitev, da je zagotavljanje varnosti v okviru Zveze Nato bolj ekonomično in da nevtralnost države pomeni tudi znatno višji znesek za zagotavljanje lastne obrambe, da vsak globalni konflikt pomeni tudi potencialno ogroženost naše države, varnost pa, da pomeni eno ključnih razvojnih komponent, ki zagotavljajo blaginjo celotne družbe in da je nacionalna varnost osnova za razvoj in dobrobit družbe predvsem pa jo lahko razumemo kot eno temeljenjih človekovih pravic. Opozicijski poslanci so v razpravi opozarjali na potrebo po razlagali različno navedenih zneskov za nakup oklepnikov in da gre za sporno izbiro opreme s točno določenimi dobavitelji v kratkih časovnih rokih. Državni sekretar je nato dodatno pojasnil, da bi ratifikacija predstavljala šele pravno podlago za nakup oklepnikov, da se varnostna dinamika in okolje v Evropi spreminjate, kar posledično terja tudi drugačne, varnostne odzive članic Zveze Nato. Da je odločitev za ta nakup oklepnih vozil pretehtana, saj je bila pripravljena nova taktična študija, da je v okviru Severnoatlantske pogodbe vsaka država članica dolžna poskrbeti za lastno varnost, zato si je potrebno prizadevati za modernizacijo Slovenske vojske. [[znak za konec razprave]] Po končani razpravi je odbor odločal o primernosti predloga za razpis posvetovalnega referenduma. Navzočih je bilo 16 članic in članov odbora. Za predlagano mnenje je glasoval 1 član odbora, proti pa je glasovalo 11 članov. Odbor torej mnenja ni sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Državni sekretar na Ministrstvu za obrambo, gospod Uroš Lampret, izvolite, imate besedo.
Spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada predlaganega razpisa posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga zakona o ratifikaciji Sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju o upravljanju programa Boxer s strani OCCAR ne podpira, tako iz procesnih, kot tudi iz vsebinskih razlogov, saj meni, da je referendumsko vprašanje oblikovano nejasno in zavajajoče, namen referenduma pa je v nasprotju z nacionalnimi obrambnimi interesi ter z mednarodnimi sprejetimi obveznostmi Republike Slovenije, prav tako je v nasprotju s temeljnimi strateškimi dokumenti Republike Slovenije na področju obrambe in varnosti. Poleg tega bi referendum lahko negativno vplival na izgradnjo potrebnih zmogljivosti Slovenske vojske za odpravljanje nezadostnega stanja, ugotovljenega ob ocenjevanju njene pripravljenosti. Ključni poudarki, ki [[nerazumljivo]]mnenje. Predlog odločanja je na predlaganem posvetovalnem referendumu določen nejasno in zavajajoče. Nejasno vprašanje je v nasprotju z načelom pravne države, pa tudi samim bistvom referenduma, kot oblike neposrednega odločanja državljanov, na katere morajo biti volivci natančno seznanjeni z vsebino vprašanja, o katerem glasujejo. Iz vprašanja namreč izhaja, da predlog zakona predvideva nakup 45. bojnih kolesnih vozil 8x8 Boxer, v skupni vrednosti najmanj 412 milijonov evrov, kar ne drži in zato ni skladno z načelom jasnosti in določnosti, saj predlog zakona tega ne ureja. Zakon namreč v 1. členu določa, da se ratificira sporazum med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pred skupnim oboroževanjem OCCAR, o upravljanju programa Boxer, s strani OCCAR, s katerim se vzpostavlja pravna podlaga za opravljanje programa Boxer za Republiko Slovenijo s strani OCCAR in opredeli pogoje njunega sodelovanja v programu. Kot je bilo že večkrat pojasnjeno, sklenitev sporazuma za Republiko Slovenijo ne prinaša neposrednih finančnih posledic, saj vzpostavlja pravno podlago za sodelovanje Republike Slovenije z OCCAR, v programu Boxer. Neposredne finančne posledice bodo nastale s sklenitvijo izvedbenih aktov za nakup vozil Boxer in sicer memoranduma o soglasju za program Boxer, programske odločitve ter glavne pogodbe z dobaviteljem, nemškim podjetjem ARTEC. Poleg tega, da Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma, kot že rečeno, ne predvideva nakupa 45. vozil v skupni vrednosti najmanj 412 milijonov evrov, pa so podatki o vrednosti projekta nabave bojnih vozil, ki jih navaja predlagatelj v predlogu referendumskega vprašanja in skozi celotno obrazložitev netočni in zavajajoči. Ocenjena vrednost projekta v potrjeni investicijski dokumentaciji, ki vključuje stroške nakupa 33. vozil Boxer, ustrezno logistično podporo, rezervne dele, vzdrževanje in orodje, integracijo sistemov, testiranje, usposabljanje, dokumentacijo, prevzeme, bojne komplete streliva, simulatorje, soudeležbo pri razvoju in administrativne stroške je 412 milijonov evrov. Večkrat je bilo že pojasnjeno, da je naša namera, da se kupi 45 vozil Boxer in 53 [[?]] , kot jih je predvideno v investicijski dokumentaciji, tako, da se pričakuje, da bo ponudba, ko jo bomo prejeli, sorazmerno nižja. Kljub vsem pojasnilom pa predlagatelj navaja zavajajoče podatke in sicer 45 vozil za 412 milijonov evrov. V zvezi s ponavljajočimi navedbami predlagatelja glede sumljive rasti cen projekta pa je treba pojasniti, da predstavljene vrednosti, ki jih predlagatelj navaja v pobudi niso primerljive, saj se nanašajo na različna časovna obdobja, različno število vozil, različno blago oziroma storitve, ki jih posamezna vrednost vključuje, vrednosti z davkom oziroma brez davka. Ponovno poudarjam, da bo končna vrednost posameznih vozil 8x8 znana šele po usklajevanju z OCAR in drugimi državami ter da so zneski, ki jih v pobudi navaja predlagatelj zavajajoči. Referendum bi bil v nasprotju s temeljnimi strateškimi dokumenti Republike Slovenije na področju obrambe in varnosti. Referendum bi prav tako lahko negativno vpliva na izgradnjo potrebnih zmogljivosti slovenske vojske za odpravljanje nezadostnega stanja, ugotovljenega ob ocenjevanju njene pripravljenosti. Dolgoročni in srednjeročni razvojno usmerjevalni in načrtovani dokumenti na področju obrambe, predvsem srednjeročni obrambni program Republike Slovenije 2018 – 2023 in Resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanje Slovenske vojske do leta 2025 od katerih nobeden ni bil sprejet v mandatu te vlade, predvidevajo opremljanje slovenske vojske z bojnimi vozili 8x8 kot temeljno platformo za izgradnjo srednje bataljonske bojne skupine slovenske vojske. Skladno z določili bele knjige, ki je bila sprejeta v začetku leta 2020 o obrambi Republike Slovenije srednja bataljonska bojna skupina predstavlja jedro zmogljivosti in modernizacijo slovenske vojske. Njeni ključni gradniki so kolesna oklepna vozila z ustrezno ognjeno močjo ter balistično in protiminsko zaščito posadke. Upoštevaje načelo enotnega nabora sil je srednja bataljonska bojna skupina namenjena zagotavljanju nacionalne obrambe in izpolnjevanju mednarodnih obveznosti Republike Slovenije. V zvezi z očitki predlagatelja, da investicija v srednje bataljonsko bojno skupino ni upravičena, ker Republika Slovenija ni srednjeročno vojaško ogrožena in investicija ni namenjena obrambi države, temveč Republika Slovenija sledi diktatu Nata oziroma najmočnejših držav članic Nata in njihove vojaške industrije v zasledovanju imperialističnih ciljev ter da vlada s tem ne uresničuje nobenega javnega interesa pojasnjujemo, da je obramba države ena ključnih funkcij države, ki je povezana z zagotavljanjem njenega obstoja in suverenosti pa tudi z delovanjem za ohranjanje miru in posledično varnosti za vse njene prebivalce. Odločitev za vstop v zavezništvo in s tem za sodelovanje v sistemu kolektivne obrambe je temeljila na politični odločitvi do dodatno podprti tudi na referendumu o vstopu Republike Slovenije v Nato. Za sam vstop je glasovalo 66,08 % volivcev, ki so se udeležili referenduma. Kar je zagotovo prispevalo k legitimnosti politične odločitve. Vse odločitve o vstopu Republike Slovenije v Nato je sprejel državni zbor, ki je tudi ratificiral Severno atlantsko pogodbo. Odločanje o izvrševanju obveznosti, prevzetih s to pogodbo, zato pomeni zgolj realizacijo s strani Republike Slovenije sprejetih zavez in je le posledica predhodnih odločitev Državnega zbora o vstopu Republike Slovenije v Nato oziroma o pristopu k Severno atlantski pogodbi. S pristopom k Severno atlantski pogodbi je Republika Slovenija izrazila svojo privolitev, da jo pogodba mednarodno pravno veže. Za njeno ratifikacijo je postala tudi del notranje pravne ureditve Republike Slovenije. S tem pa ni odpadla obveznost Republike Slovenije, da primarno, z lastnimi sredstvi zagotavljamo svojo obrambo. Z razvojem verodostojnih nacionalnih obrambnih zmogljivosti bo tako Republika Slovenija prispevala k uresničevanju sprejetih mednarodnih obveznosti v okviru zavezništva, na podlagi Severno atlantske pogodbe. Ključni gradnik obrambe države v smislu njene obrambne sposobnosti in zmogljivost je pripravljenost, opremljenost ter kadrovska popolnjenost slovenske vojske, ki mora biti takšna, da je v vsakem trenutku tudi v miru sposobna odvračati napad, braniti neodvisnost in celovitost države ter sodelovati v sistemu kolektivne obrambe. Glede na navedeno je ne relevantna navedba predlagatelja, ki izpostavlja, da Republika Slovenija trenutno ni vojaško ogrožena. V zvezi z očitki predlagatelja o netransparentnosti nakupa vozil Boxer in sumljive rasti cene Vlada najprej pojasnjuje, da je opremljenost Slovenske vojske s temi vozili kot temeljno platformo za izgradnjo srednje bataljonske bojne skupine Slovenske vojske načrtovano v vseh dolgoročnih in srednjeročnih razvojno usmerjevalnih in načrtovanih dokumentih na področju obrambe. Spoštovane poslanke in poslanci, Slovenska vojska je eden temeljnih gradnikov samostojnosti in suverenosti Republike Slovenije. Slovenska vojska je v času finančne krize nosila nesorazmerni delež pri stabilizaciji javnih finance, zato je skrajni čas, da se izvede tudi že več kot 15 let načrtovane investicije svoje naloge bo namreč Slovenska vojska lahko izvajala le, če bo zagotovljen njen nadaljnji razvoj, za kar pa je ena ključnih predpostavk njena posodobitev in ustrezna opremljenost. Glede na navedeno predlagam, da pobude za predlagani referendum ne podprete. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva dobi besedo mag. Meira Hot predstavila bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je še ena pobuda posvetovalnega referenduma v povezavi z nakupovanjem orožja za oborožitev Slovenske vojske, ki jo je predlagala Poslanska skupina Levica. Tokrat bo Državni zbor odločal o pobudi za posvetovalni referendum o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju preko katere bi Slovenija kupila 53 oklepnih vozil Boxer za več kot 400 milijonov evrov. Pobuda za sklenitev sporazuma je pripravilo Ministrstvo za obrambo leta 2018 pod vodstvom takratne ministrice Andreje Katič. Za informacijo o poteku postopka nakupa bojnih kolesnih oklepnikov 8x8 za izgradnjo srednje bataljonske bojne skupine se je seznanila tudi takratna Vlada in Odbor za obrambo, ki je projekt prav tako podprl. Tudi, če se nam zdi pristop k večnacionalnemu programu Boxer načeloma ustrezen, saj z ratifikacijo sporazuma ne nastajajo nobeni stroški pa so se od podanega predloga iz leta 2018 do danes predlagane ratifikacije sporazuma med Vlado Republike Slovenije in [[nerazumljivo]]razmere zelo spremenile, zato smo Socialni demokrati lanskega decembra na redni seji Državnega zbora glasovali proti ratifikaciji sporazuma. Proti ratifikaciji smo glasovali predvsem, zato ker je Ministrstvo za obrambo leta 2018 imela ponudbo, na podlagi katere je bil pripravljen predlog sporazuma in odprta možnost pogajanja, ki bi ceno nakupov oklepnikov 8x8 lahko še dodatno znižala. Sedaj s tako ponudbo Ministrstvo za obrambo ne razpolaga. Proti tega smo bili proti ratifikaciji, ker se ocenjena vrednost enega vozila med letom 2018 in danes občutno zvišala. Leta 2018 je bila predvidena cene enega vozila 4,8 milijona evrov brez DDV, za vozilo v letu 2025 pa se predvideva, da bo stalo okoli 6,2 milijona evrov brez DDV. Iz izkušenj iz preteklih nakupov orožja pa vemo tudi to, da je končna cena nakupa orožja vedno višja od prvotnih ocen. V nobenem primeru pa cena orožja ni bila nižja kot se je prvotno ocenjevalo, zato nas skrbi, da bo končna cena nakupa oklepnih vozil 8x8 še višja in da bomo vplačevali še več kot napovedanih 412 milijonov evrov. Skrbi nas tudi dinamika proizvodnje in dobav oklepnikov. Pričakuje se, da bodo oklepniki dobavljeni z zamudo. Tako je na primer Litva po javno dostopnih informacijah že leta 2016 naročila 88 boxerjev. Prvi dve vozili pa je prevzela šele leta 2019, dobavo preostalih oklepnih oklepnikov pa pričakujejo v letošnjem letu. To kaže na 3 letni zamik dobav. Upoštevati je potrebno tudi dejstvo, da ste leta 2019 izdelavo boxerjev naročili tudi Avstrija in Združeno kraljestvo. Če Slovenija torej naroči boxerje še leto ne moremo računati, da jih bomo prevzeli do konca leta 2026, ko se izteče investicijsko obdobje določeno z zakonom o investicijah v Slovensko vojsko za obdobje 2021 in 2026. Kljub temu, da smo zaradi navedenih razlogov glasovali proti ratifikaciji sporazuma, ki bo omogočal nakup oklepnih vozil, pa pobude za razpis posvetovalnega referenduma o ratifikaciji omenjenega sporazuma ne moremo podpreti. Posvetovalni referendum namreč za Vlado in Državni zbor ni zavezujoč, tudi če večina volivcev na referendumu glasuje proti nakupu oklepnih vozil 8x8, bo lahko vladajoča koalicija sprejela Zakon o ratifikaciji sporazuma in s tem omogočila nakup načrtovanih Boxerjev. Prav tako se nam ne zdi smotrno, da razpisujemo nezavezujoče posvetovalni referendum povsem na koncu mandata Državnega zbora, ko smo praktično tik pred pragom naslednjih rednih volitev v parlament. Na volitvah 24. aprila bodo namreč volivci lahko odločili tudi o tem ali podpirajo velikopotezno politiko nakupovanja orožja, ki jo zagovarjajo politične stranke aktualne vladajoče koalicije. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil gospod Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa. Vladajoča politika namerava s sprejemom Zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju OCCAR, o opravljanju programa Boxer s strani OCCAR, zapraviti 412 milijonov evrov za 45 bojnih oklepnikov Boxer. Velike investicije v oborožitev bi bile upravičene le, če bi bila Slovenija srednjeročno vojaško ogrožena, in če bi bile dejansko namenjene obrambi države. Toda investicija v srednjo bataljonsko bojno skupino, ki jo ta vozila predstavljajo, ne izpolnjuje nobenega od teh pogojev. Slovenijo obdajajo partnerske države, vse so članice Evropske unije, Avstrija je nevtralna, ostale pa so tako kot Slovenija, članice Nata. V dogledni prihodnosti je nevarnost vojaškega napada praktično izključena, potrebe po njegovem odvračanju pa minimalne. Tudi predstavniki Vlade se strinjajo, da država ni vojaško ogrožena. Za odvračanje drugih groženj v katerih se veliko govori, pa sta srednji bataljonski bojni skupini neuporabni, boj proti terorizmu je naloga policije. Celo če so angažirane vojaške enote ne uporabljajo težkega orožja. Uporaba vojaškega orožja za varovanje meje je vsaj za zdaj na srečo prepovedana. Kibernetsko varnost pa zagotavljajo predvsem civilne ustanove kot so banke, operaterji omrežij in upravljavci kritične infrastrukture ter policija. Klasične vojaške enote so za ta namen torej popolnoma neuporabne. Vladajoča politika nakupa oklepnikov za vzpostavitev srednje bataljonske bojne skupine in druge trenutne nakupe orožja ne vrši zato, ker bi bila Slovenija vojaško ogrožena, ampak po diktatu Nato Pakta. Ta diktat je bil javno zelo dobro viden 19. marca 2020, teden dni po tem, ko je Slovenija razglasila epidemijo novega koronavirusa, ko je generalni sekretar Nato Pakta Jen Stoltenberg izjavil, da kljub krizi in kljub hudim posledicam, ki jih bo epidemija COVID-19 pustila na gospodarstvu, od držav članic pričakuje, da bodo spoštovale svoje zaveze pri doseganju izdatkov za vojsko v višini 2 % BDP. Pritiski po povečanju izdatkov za vojsko in nabavah orožja s strani Nato birokracije se vršijo na podlagi interesov najmočnejših držav pakta in njihove vojaške industrije. Nabave orožja in izgradnje novih vojaških zmogljivosti, v Sloveniji je to izgradnja dveh srednje bataljonskih bojnih skupin, krepijo možnosti držav članic za sodelovanje v imperialističnih ekspedicijskih korpusih s katerimi največje države članice v državah svetovne periferije z vojaško silo uveljavljajo svojo interes. Hkrati pa se z orožarskimi nakupi zadovoljuje profitne motive vojaško-industrijskih kompleksov teh istih velesil. Slednje z nenehnimi vojnami in oboroženimi konflikti nižjih intenzivnosti skrbijo za realizacijo dobičkov prvih. Z outsoursanjem vse večjega števila nalog, ki jih je v preteklosti opravljala vojska, od preskrbe s hrano in vzdrževanje vojaških objektov, do varovanja transportnih konvojev zasebnim korporacijam in z njihovim vse večjim vključevanjem v tako imenovane povojen obnove, se je ta vojaški industrijski kompleks še razširil. Te ekspedicije ne tako ne služijo samo zagotavljanju dostopov imperialističnih sil do tuji trgov na ravni trgovin po ceni delovne sile in tako naprej, ampak so vse bolj namenjene ohranjanju dobičkonosnosti orožarske industrije na račun nenehnega vojnega pustošenja v državah svetovne periferije, imenovanih tudi države v razvoju oziroma tretji svet. Slovenija ne vzpostavlja srednje bataljonske bojne skuine za lastno obrambo ampak po diktatu Nato pakta za delovanje v vojnah, s katerimi se pod okriljem Nata v državah svetovne periferije uveljavlja geopolitične interese največjih držav članic Nato pakta. Dejstvo. Z nakup 45 oklepnikov Boxser za 412 milijonov evrov vladajoča politika ne služi interesom prebivalk in prebivalcev te države. S tem nakupom službi profitnim proizvajalca teh oklepnikov in imperialističnim interesom velesil v službo katerih namerava v prihodnosti pošiljati slovenske vojakinje in vojake v teh vozilih. Za ogromne vsote denarja s katerimi bi lahko zgradili, ne eno, ampak kar štiri infekcijske klinike, na tisoče javnih neprofitnih stanovanj, na desetine domov za starejše občanov, polovico drugega tira Divača - Koper ali pa ta denar vložili v bistveno pomemben razvoj znanosti in s tem povezanih delovnih mest, solarizacijo streh stavb v javni lasti, krepitev javnega potniškega prometa in tako naprej. S tem vlaganji bi naslavljali resnične grožnje prebivalk in prebivalcev te države, kot so podnebnem spremembe, slaba kakovost zraka, pomanjkanje delovnih mest, beg možganov in drugo. V resnici bi 412 milijonov evrov verjetno lahko uporabili na 412 milijonov načinov, ki bistveno bolj služijo prebivalkam in prebivalcem, kot nakup 45 oklepnikov za pomožno milico, za Natove ekspedicijske korpuse s katerimi se potem sodeluje v intervencijah in okupacijah, kot je bila nedavna, recimo okupacija Afganistana s sodelovanjem, v kateri Slovenija v bistvu ni pridobila ničesar. Na idejo o nakupu vojnih kolesnih vozil 8x8 je prva prišla Cerarjeva vlada, ki je s tem hotela izpolniti cilje zmogljivosti Nata 2017 za Slovenijo, ki so jih 29. junija 2017 na sestanku sprejeli obrambni ministri pakta. Prav tako, vse prejšnje »zaveze Nato« na katere se vladajoča politika pogosto sklicuje, tudi ti cilji, finančni vložki, ki so za to potrebni in tako naprej, niso bili nikoli predmet kakršnekoli javne razprave. Njihovo sprejemanje pa je teklo mimo vseh demokratičnih predstavniških institucij in procedur države. Tako se je nakup oklepnikov 8x8 prvič pojavil omenjen v proračunskem memorandumu za leti 2018 in 2019, kjer je bil strošek nabave 56 vozil ocenjen na 207 milijonov evrov oziroma 3,3 milijona evrov na vozilo. Nato je na nato intervjuju za Slovensko vojsko januarja 2018 takrat državni sekretar Miloš Bizjak ocenil nakup 56 oklepnikov za 250 milijonov evrov oziroma 4,46 milijona evra na vozilo. 26. avgusta 2018, je takratna Vlada Republike Slovenija, ki je v tistem trenutku v zadnjih tednih opravljanja tekočih poslov pred prisego nove Vlade Marjana Šarca sprejela in poslala državnozborskemu odboru za zunanjo politiko pobudo za sklenitev sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo OCCAR o upravljanju programa Boxser v kateri pa je bila cena oklepnikov bila ocenjena na 306 milijonov evrov za samo še 45 vozil oziroma 6,38 malinov evrov na vozilo. Vlada je takrat k pobudi priložila dopis za čim hitrejšo obravnavo, da bi lahko nakup zapečatila še pred prihodom nove vlade. Odbor za zunanjo politiko je pobudo obravnaval na isti dan, kot je bila predvidena seja Državnega zbora na kateri se je potrjevalo novega mandatarja. Poslanska skupina Levica je zahtevala umik te točke dnevnega reda, to bi bilo namreč v nasprotju s koalicijsko pogodbo takratne koalicije, ki je predvidevala, da se bo Slovenija za Natom še posvetovala glede izgradnje ciljev zmogljivosti vključno obeh bataljonskih skupin upoštevajoč razpoložljivost novih investicijskih sredstev in skupno ugotovljenih prioritet ter trenutnih kadrovskih zmogljivosti države. Nova Vlada, ki se je potem vzpostavila, je nakup oklepnikov Boxer zaustavila. Domnevno zato, ker je bil nakup utemeljen na zastareli taktični študiji, v resnici pa zato, ker naj bi na projektu odkrili kup nepravilnosti, cena 306 milijonov evrov, s katero je Vlada seznanila Odbor za zunanjo politiko namreč ni bila resnična. Poslanska skupina Levica je preko mehanizmov dostopa do informacij javnega značaja pridobila informacije, da sta bila za odločanje na Vladi pripravljena dva dokumenta s pobudo o pridružitvi OCCAR. Dokumenta sta bila identična v tem, v vsem, razen v ceni za 48 vozil. V dokumentu, ki ga je sprejela Vlada, je bila cena 306 milijonov evrov. V dokumentu, ki ni bil sprejet, pa je bila navedena cena 356 milijonov evrov. Novinarski članki so konec leta 2018 potem poročali o novi orožarski aferi in ceni 390 milijonov evrov, ki pa še vedno ni bila končna. 27. 10. 2021 je nato vlada Janeza Janše sprejela in v Državni zbor poslala pobudo za sklenitev sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo OCCAR o upravljanju programa Boxer s strani OCCAR. V tej pobudi je govora samo še o 45. vozilih za vrtoglavih 412 milijonov evrov. Kot vedno, se je tudi tokrat nakup poskušal izvesti čim bolj netransparentno in stran od oči javnosti. Pobudo je Državni zbor dobil 27. oktobra, potem pa je Ministrstvo za obrambo 2. novembra zaprosilo za širitev dnevnega reda 95. redne seje Odbora za zunanjo politiko. V svoji prošnji so zapisali, nabava srednjih kolesnih oklepnikov vozil 8x8 je ključnega pomena za vzpostavitev najpomembnejše zmogljivosti Slovenske vojske, katere izgradnja se je odlagala že daljše časovno obdobje, to je srednje bataljonske bojne skupine, kot ključne zmogljivosti za njen nadaljnji razvoj in za izboljšanje stanja pripravljenosti Slovenske vojske. Postopek ratifikacije in veljavnosti sporazuma bi bilo zato nujno izvesti do konca leta 2021, za kar pa je prvi predpogoj čimprejšnja obravnava pobude na seji Odbora za zunanjo politiko. Ta razlaga ni vsebovala nobene vzročno posledične povezave, zaradi katere naj bi bila obravnava te pobude res nujna. To, da se je nakup daljše časovno obdobje odlagal, zdaj ne more biti nujni razlog za to, da se ta sporazum podpiše in ratificira, torej do konca leta 2021. Tudi če bi pristali na to, da bi morala država res zapraviti skoraj pol milijarde javnega denarja, za nakup pol stotine oklepnikov za sodelovanje v okupacijah perifernih držav pod okriljem Nato pakta, ni nobenega razloga za to, da je treba ta sporazum nujno ratificirati čim prej oziroma pred koncem leta in ga obravnavati izven normalnih poslovniških rokov. Ne glede na to, da je bil dnevni red 95. redne seje Odbora za zunanjo politiko potem razširjen s to točko dnevnega reda in to en sam dan pred sejo odbora, pobuda je tako 9. novembra bila sprejeta, 2. decembra jo je Vlada sprejela in v Državni zbor poslala Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo OCCAR. Samo 14. dni po tem, ko je bil sprejet na Vladi, bo obravnavan tudi torej na plenarni seji Državnega zbora in se bo o njem odločalo na glasovanju. Vlada, ki predlaga nakup 45. oklepnikov za 412 milijonov evrov, nima nobene legitimnosti. Zakon, s katerim bi ta nakup zapečatili, sprejema z izredno naglico manj kot pol leta pred državnozborskimi volitvami, nesmiselnemu zapravljanju na stotine milijonov evrov za nabave orožja nasprotuje, mimogrede, več kot tri četrtine prebivalstva. Zato sta Vlada in vladajoča koalicija že onemogočili posvetovalni referendum o posebnem zakonu, s katerim namerava Vlada zapraviti 780 milijonov za nakupe orožja po diktatu Nato pakta. Nato sta prepovedali zakonodajni referendum o tem zakonu, za povrh pa onemogočili še referendum o resoluciji o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2035, v katero se namerava izdatke za nesmiselne nakupe orožja v prihodnjem desetletju in pol še povečati. Zato v Levici ponovno predlagamo, da se volivkam in volivcem omogoči, da se sami izjasnijo o zapravljanju stotin milijonov evrov za orožje, s čimer vladajoča politika ne uresničuje nobenega javnega interesa in zgolj hlapčuje tujim centrom moči in vojaško industrijskim kompleksom. O nakupu 45. oklepnikov za industrijskih kompleksov. O nakupu 45 oklepnikov za 412 milijonov naj odloči ljudstvo na referendumu, ki naj se izvede skupaj z volitvami v Državni zbor ali pa naj o tem odloči naslednja vlada, ki bo po volitvah premogla več legitimnosti kot trenutna oblast. V PS Levica bomo seveda predlog za razpis posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo OCAR podprli. Hvala lepa.
Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat, predstavil bo stališče PS NSi. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani gospod državni sekretar, sodelavci, drage kolegice in kolegi. Naj uvodoma poudarim, da bo poslanska skupina NSi odločno zavrnila predlog za razpis posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju OCAR o opravljanju programa Boxer s strani OCAR. Sodelovanje v organizaciji OCAR dejansko omogoča najtransparentnejšo nabavo vojaške tehnike. OCAR ni nek proizvajalec ampak je organizacija za sodelovanje pri skupnem oboroževanju. Razlogov za zavrnitev je veliko in časa imam premalo, da bi vse naštel. Že samo referendumsko vprašanje je nejasno in je zavajajoče. Predmet odločanja je na predlaganem posvetovalnem referendumu določen, kot rečeno, zavajajoče. Nejasno vprašanje je v nasprotju z načelom pravne države. O tem govori, kot vsi vemo 2. člen naše ustave, pa tudi s samim bistvom referenduma kot oblike neposrednega odločanja državljanov na katerem morajo biti volivci natančno seznanjeni z vsebino vprašanja o katerem glasujejo. O teh nejasnostih oziroma napačnem referendumskem vprašanju z zavajajočim referendumskim vprašanjem seveda tudi naša Zakonodajno pravna služba. S strani predlagateljev že leto, nekaj več, poslušamo veliko zavajanj glede Zakona o investicijah v slovensko vojsko, češ da gre za nabavo orožja in izključno samo orožja, seveda ni res. Ni res, če bi predlagatelji se malo križarili po Sloveniji bi videli, da se veliko, med drugim vojašnic po dolgih, dolgih desetletjih tudi renovira, saj slovenska vojska in ne samo slovenska, vsak vojak potrebuje dostojno stanovanje. In še nekaj. Z zakonom o ratifikaciji sporazuma bo vlada samo izvajala tisto kar bi se že moralo izvajati oziroma se prelaga najmanj eno desetletje. Gospe in gospodje, slovensko ljudstvo je 23. marca 2003 z 2/3 večino odločilo, da Republika Slovenija postane članica organizacije Severnoatlantske pogodbe oziroma NATA. Na isti dan, kar je tudi za današnjo vsebino pomembno, na isti dan je 90 % tistih, ki so se udeležili imenovanega referenduma tistega marca 2003 odločilo, da Republika Slovenija postane članica Evropske unije. V tem kontekstu želim opozoriti samo na to, da kot člani Evropske unije imamo in smo zavezani k skupni zunanji in varnostni politiki. To smo pred slabimi sedmimi leti tudi zapisali v Deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije. Ta prav na podlagi imenovanega referenduma postavlja dva okvira. Prvi okvir, kot rečeno je članstvo Republike Slovenije v Evropski uniji in ta okviru predstavlja naš temeljni vrednostni in politični okvir. In drugi okvir, o katerem zelo jasno piše deklaracija o zunanji politiki. Drugi okvir predstavlja naše članstvo v Organizaciji Severnoatlantske pogodbe torej v Zvezi Nato in ta okvir predstavlja naš temeljni varnostni okvir. Imamo, gospe in gospodje, tudi zgodovinski spomni. 15. maja 1990 to je na dan pred prisego prve demokratične Demosove vlade je komandant Republiškega štaba teritorialne obrambe Ivan Hočevar izdal ukaz za razorožitev teritorialne obrambe. Zanimivo sam tega ukaza ni podpisal, saj je za to raje pooblastil namestnika Draga Ožbolta. Prav Hočevar je v teh časih izkazal eno najbolj sramotnih obnašanj saj je ves čas zavlačeval in zavajal predsedstvo. 17. maja torej 2 dni po tem 17. maja 1990 se je začelo praznjenje skladišč teritorialne obrambe po Sloveniji. Predsedstvo takrat še socialistične Republike Slovenije je, čeprav so že vsaj dan prej vedeli kaj se dogaja reagiralo z zamikom. Oddajanje orožja v območnem štabu teritorialne obrambe so tako s proti ukazom prepovedali šele 18. maja popoldne. Na srečo so številni štabi ukaza oddaje orožja ignorirali in teritorialna obramba hvala bogu ni ostala brez vsega. Osamosvojitvena pot bi bila lahko, če bi ostali popolnoma goli in bosi veliko težja a pri vsem skupaj ne gre pozabiti, da je zelo lahko biti pameten za nazaj, ko že veš kaj in kako se je zgodilo. Torej, dovolite mi asociaciji 15. maja 1990 komandant Republiškega štaba teritorialne obrambe Ivan Hočevar ukaže, da se razoroži teritorialno obrambo. Januarja 2022 imamo pravzaprav nekaj podobnega, kar sicer ni ukaz, ampak predlagatelji tega posvetovalnega referenduma želijo in kar neprestano nadaljujejo s poizkusi razgradnje Slovenske vojske. Na srečo so pri tem osamljeni to osamljenost dokazujem z glasovanjem na ponedeljkovem Odboru za zunanjo politiko. Še eden a zelo pomemben razlog zakaj Nova Slovenija ne bo podprla tega predloga za posvetovalni referendum predlagatelju nikakor ne zaupamo. Zakaj ne? Zato, ker eden od njihovih poslancev ob 30. letnici slovenske samostojnosti izjavil citiram iz medijev: »Nategnili so vas. Odcepitev Slovenije od Jugoslavije je bila kapitalistična kontra revolucija.«. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani, naš odgovor na predlagano referendumsko vprašanje seveda je jasen. Nikakor se ne strinjamo s tem, da Republika Slovenija kupi 45 bojnih oklepnih vozil Boxer v skupni vrednosti najmanj 412 milijonov evrov. Ne strinjamo se, zato ker smo prepričani, da je pri nabavi katerekoli opreme za obrambno varnostni sistem ključno, da ta poteka transparentno in racionalno. Pri Boxerjih pa se nam porajajo močni dvomi o transparentnosti še bolj pa o racionalnosti. Glede na sprva navajene zneske je cena posameznega vozila skočila iz 3,7 milijonov evrov na 9,16 milijonov evrov. Kaj se je sploh v tem času za skoraj trikrat podražilo? Ali je Vlada katerekoli druge države poslušala svojim državljanom nasuti toliko peska v oči? Že na začetku pogajanj pregrešno draga vozila so danes skoraj trikrat dražja in močno dvomimo, da se pri tem ni nihče okoristil ali videl možnost, da bi se okoristil. Z nakupom se ne strinjamo tudi zato, ker smo prepričani, da je opremljenost vojske sicer izjemnega pomena, ampak mora biti v prvi vrsti primerna za bojne izzive na domačih tleh, šele zato za bojevanje po svetu. Konkreten primer za to bi bil denimo nakup helikopterja za gašenje, nepogrešljivega pri učinkovitem zamejevanju požarov na območju Slovenije. Korist od vložkov bi takoj imeli vsi slovenski državljani. Z nakupom se ne strinjamo tudi zato, ker je smotrno, da kot majhna država pri nakupovanju takšne opreme zagotovimo njeno dvojno, če ne vse večstransko uporabnost. Kot primer naj bo spet helikopter. V SAB smo prepričani, da bi bilo treba Slovensko vojsko prednostno opremiti s helikopterji, ki bi lahko služili tudi za reševanje iz težko dostopnih gorskih predelov ali bili na razpolago za urgentni transport kritičnih bolnikov. Menimo, da bi takšna oprema pomenila veliko bolj smotrno porabo proračunskih sredstev od nakupa nelogično velikega števila vozil za bojevanje v puščavi, ko v državi nimamo niti peskovnika, kaj šele puščave za urjenje z Boxerji. Kljub temu, da s predlagateljem torej delimo mnenje o spornosti nakupa pod pogoji, ki so trenutno na mizi, pa se s predlogom za posvetovalni referendum ne moremo strinjati. Zakaj? Največja težavo vidimo v tem, da po svetovalni referendum, ki ga predlagajo, ni zaveza za popolnoma nič. Ljudje bi povedali kaj o tej temi menijo in kaj si želijo, toda Vlada bi se nato požvižgala. S svojim delovanjem in načinom spoprijemanja s stvarmi je namreč v slabih dveh letih vladanja dokazala, da je ne ustavi nič. Ne sodišča z ustavnim sodiščem na čelu ne opozorila Evropske unije, ne ustavno načelo delitve oblasti kaj šele posvetovalni referendum. V stranki SAB zato predloga ne moremo podpreti, je pa dejstvo, da nas največji posvetovalni referendum čaka 24. aprila, ko bomo lahko ljudi zelo jasno vprašali ali so za to, da Slovenija ostane finančno neodvisna država z delujočo pravno državo, z neodvisnimi mediji in blaginjo za vse ali pa si želijo še naprej hoditi po poti, ki jo je začrtala ta Vlada po poti enormnega zadolževanja in brezglavega trošenja z mrkom transparentnosti, po poti, kjer vlada represija, po poti, ker je zaželeno in dovoljeno le enoumje in se obračuna z vsemi, ki si drznejo misliti drugače, po poti, kjer so človekove pravice prevečkrat poteptane in kjer je povsem zabrisana meja med vejami oblasti. Edino te odgovore, ki jih bodo ljudje dali na volitvah, bo morala Vlada spoštovati, tudi sedanja Vlada, ker volitve niso posvetovalne. Hvala.
Hvala lepa. Monika Gregorčič bo predstavila stališče Poslanske skupine Konkretno. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Delajmo kot da bo sto let mir in pripravljajmo se kot da bo jutri vojna. To je legendarna Titova misel, misel velikega vzornika Levice, ki pa s svojimi dejanji kot je današnji predlog za razpis posvetovalnega referenduma deluje ravno nasprotno, nekonsistentno. Tako je pred nami še en manever oviranja zakonodajnega postopka in sicer s predlogom za referendum o sprejemu Predloga Zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju, upravljanju Boxer s strani OCCAR. Gre za že tretji referendumski predlog Poslanske skupine Levica, na temo vojaških dokumentov. Poleg tega pa so predlagali še posvetovalni referendum glede novele Zakona o dohodnini, kjer pa isti predlagatelji sicer že razmišljajo o umiku, saj so spoznali svojo strateško napako. Ljudje bi se namreč ob še tako zavajajoči kampanji odločali racionalno in ne bi zavrnili zvišanja lastnih plač. V poslanski skupini Konkretno ne želimo, da bi bilo obrambno področje talec dnevne politike. V Levici radi govorite o tem, da Slovenija ni vojaško ogrožena in da zato investicije v oborožitev niso upravičene. Namesto tega populistično predlagate preusmeritev finančnih sredstev v zdravstvo, socialo, okoljevarstvene projekte. Res, da vse to, seveda nujno potrebujemo, a dilema maslo ali topovi, je lažna dilema. Ste že slišali za strateško načrtovanje in preventivno delovanje? Ali bi morda tudi bolnišnice gradili šele takrat, ko bi jih potrebovali in šele takrat kupovali reševalna vozila in gasilsko opremo? Prav bi bilo, da bi končno razumeli, da je obrambna sposobnost temelj naše državotvornosti in neodvisnosti. Naša država trenutno res ni vojaško ogrožena in želim si, da tudi nikoli več ne bi bila. A če bi v Levici nekoliko bolje poznali mednarodne razmere in celo dogajanje v naši evropski soseščini, bi se zavedali lastne nepremišljenosti. Varnost je namreč ena od osnovnih človekovih pravic, nacionalna varnost pa je osnova družbene blaginje, osnova za ekonomsko, socialno, zdravstveno varnost. Slovenija je ena najvarnejših držav na svetu, a ta varnost je daleč od tega, da bi bila samoumevna in zahteva aktivno odzivanje na spreminjajoče se mednarodno varnostno okolje. In temeljni okvir naše nacionalne varnosti je zavezništvo Nato, za pridružitev h kateremu je bil na referendumu dosežen družbeni konsenz. Leta 2003 smo se z 6 % večino državljani odločili za vstop v Zvezo Nato, v zavezništvo kolektivne samoobrambe vseh držav članic. S tem smo potrdili tudi koncept in smer razvoja naše obrambe, v smeri medsebojne kompatibilnosti Nato članic. Kot del Zveze Nato svoje zmogljivosti zato nenehno posodabljamo in urimo ter usposabljamo pripadnike Slovenske vojske. Gre primarno na našo odgovornost za zagotavljanje varnosti in obrambnih sposobnosti lastne države. Predlagani posvetovalni referendum je res da legalen institut, ki ga dopuščata tako zakon, kot tudi Poslovnik Državnega zbora, vendar v Poslanski skupini Konkretno dvomimo, da je tudi legitimen. Predvsem zato, ker gre tudi na podlagi zavajajočega referendumskega vprašanja za evidentno oviranje zakonodajnega postopka. Predloga za razpis tega posvetovalnega referenduma poslanci stranke Konkretno ne bomo podprli.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Friedrich August von Hayek je dobil leta 1974 Nobelovo nagrado za ekonomijo in on je zapisal za zgodovino, »Če bi levičarji imeli kaj pojma o čemerkoli, zlasti pa ekonomiji, sploh nikoli ne bi bili levičarji.« Njegovo veliko ekonomsko misel je še nadgradil Václav Havel in njegov krog, ki so za zgodovino ohranili tisto slavno »Laž je nesmrtna duš levičarjev.« In današnji predlog, s katerim se soočamo in ki je v preteklosti, v medijih in v širši javnosti, buril veliko strasti, je zagotovo najboljši dokaz za utemeljenost obeh velikih mož zgodovine. Poglejte, vedno znova se postavlja največja laž, ki kroži vso zgodovino samostojne Slovenije v javnosti, v neštetih oblikah; da, kako se z orožarskimi posli ukvarjajo desne vlade. Kaj pa je resnica, gospe in gospodje? Resnica, ki se jo da in prosim gospode iz ministrstva, če to, če bo potrebno, tudi naredijo, dokazat z predložitvijo ustreznih dokumentov. Resnica, gospe in gospodje, je pa ta, da se je k povečanim izdatkom za oboroževanje prvi zavezal z dopisom mednarodni skupnosti nekdanji predsednik LDS-a, naslednik gospoda Drnovška Tone Rop. Še več, on je to storil na lastno roko, nezakonito torej. Očitno nezakonito, kajti o tem bi moral prej obvestiti Državni zbor, pa ga ni. On je to pismo o zavezi Slovenije k povečanemu oboroževanju poslal v mednarodno skupnost in šele potem šel po odvezo v parlament. Kasneje je sledila zgodba z oklepniki in lahko ste prepričani, da afere Patria nikoli ne bi bilo, če bi bil izbran takrat na razpisu Viator Vektor oziroma Pavček iz LDS-a, ampak tisti, ki so odločali, so se odločili za več desetletij novejše in neprimerljivo boljše oklepnike, in zgodba potem je vsem splošno znana. Piko na i o njej je povedalo Ustavno sodišče, ki je reklo, od prve do zadnje črtice vse, kar se je dogajalo takrat na sodiščih in z zlorabo institucij Sloveniji, kršitev človekovih pravic. No, ampak pojdimo naprej k zgodbi o povečanem oboroževanju, ki je danes tako kritizirana in napadena. Veste, kdo je bil naslednji, ki je poslal mednarodno zavezo, da se bo Slovenija bistveno bolj oboroževala in bistveno povečala denar za oboroževanje? Alenka Bratušek. Spet levičarska vlada. In ne boste verjeli. Potem, v njenem času je bil že opravljen izbor za sedanje boksarje [[?]] , ki se jih kritizira in pripisuje sedanji vladi. In dokončno je bilo o tem odločeno leta 2017 in potem je naslednja, se pravi vlada gospoda Marjana Šarca, ki so jo s svojimi glasovi izključno omogočili in v njej igrali vodilno vlogo gospodje iz Levice, ki danes in v minulih dneh stalno zganjajo demagogijo o oboroževanju, poslala dokončno zavezo mednarodni skupnosti, da se bo Slovenija odločila za nakup oklepnikov bokser v ustreznem številu. Toliko o tem, kdo je v resnici tisti, ki je slovenski orožar. Vse, kar je bilo ključnih odločitev, je bilo sprejetih v času levičarskih vlad. Prva zaveza pa je bila celo narejena na nezakonit način. Seveda s strani levičarske vlade, gospoda Toneta Ropa. In potem Alenka Bratušek, gospod Šarec in tako naprej. toliko. Zanimivo je, da če bi vprašali povprečnega Slovenca ali Slovenko, bi zagotovo ob teh podatkih samo strpel, čeprav so dokumentirani. O tem obstajajo verodostojni dokumenti, nekatere od teh sem tudi že sam pokazal tukaj v tem Državnem zboru, ampak zato poskrbi tisti medijski orkester, ki seveda daje utvaro Slovenkam in Slovencem, da so iz osrednjih medijev objektivno informirani. Me zelo zanima, koliko bodo danes ustrezno informirali o temle, kar sem ravnokar povedal, kajti to bi moral vsak Slovenec vedeti in to bi morali celo po mojem mnenju že učiti v šoli, glede na to, kakšno demagogijo se okoli tega zganja. Zdaj pa, kako pridemo do varnosti. Gospe in gospodje, varnost je ena in nedeljiva. In kdor misli, da je danes svet tak, da se lahko vsi kar odpovemo vsemu, kar je na temo varnosti, je ali popolnoma neodgovoren ali pa se norca dela iz svojih lastnih državljank in državljanov. Kajti žal je svet čedalje bolj zavit v oblake medsebojnih konfliktov in prav v tem trenutku, ko to razpravljamo, vsi veste, da ima Rusija nakopičene enote na ukrajinski meji, kar se seveda lahko zelo hitro odrazi tudi v varnostni situaciji v Sloveniji, da tli balkanski kotel tukajle zelo blizu. Ste se lahko prepričali v minulih tednih, že v izjavah, ki so mejile skoraj na bojno napoved, potem ko so nekateri večji igralci pač pritisnili na tiste prenapeteže, ki so te izjave dajali, se je situacija umirila, ampak opozarja, da seveda tudi v naši neposredni soseščini znova lahko pride do zelo hudih zaostritev in s tem seveda tudi za varnostne posledice za Slovenijo. Prav v tem obdobju potekajo skupne obsežne vojaške vaje pomorstva Irana, Rusije in Kitajske je seveda samo še dodatno opozorilo kako krhka je danes tista vrednota, ki se nam zdi tako samoumevna to pa je varnost. Varnost pa ni pomembna samo, zato ker je pogoj vsega: pogoj blaginje, pogoj razvoja. Varnost je v današnjem svetu vse bolj tudi temelj razvojnih odločitev. Denar, kapital, če želite sposobni ljudje, njihove družine, podjetja se že v tem trenutku selijo v tiste države, ki so varnejše. Še par desetletij nazaj bi se zdela znanstvena fantastika, če bi nekdo rekel, da se bo iz varnostnih razlogov selilo v podjetništvo iz Švedske na Poljsko, ampak prav to se v teh zadnjih letih že dogaja in to v velikem številu. Selijo se podjetja selijo se družine z majhnimi otroki, ker se na Švedskem, ki se je šla levičarsko politiko odprtih meja toliko časa, da je izginila v neki tretji svet ljudje pač ne počutijo več varne in se selijo na Poljsko, ki te napak ni storila krepila svojo varnost in obrambo in se tam ljudje počutijo varne. Vsekakor je danes naložba v varnost tudi in predvsem naložba v razvoj. Po eni strani, zaradi varnosti same, ki pomeni zeleno luč, privlačnost za tiste, ki denar imajo, za tiste, ki imajo znanje, za tiste, ki imajo podjetniško sposobnost, za podjetja. Po drugi strani pa je seveda to tudi povezano z vprašanjem verodostojnosti. Prej sem lepo povedal levičarske vlade od LDS, Toneta Ropa, Alenke Bratušek pa tja do zadnje Marjana Šarca, ki je nastala in obstajala, zaradi levice so zavezale Slovenijo k povečanemu oboroževanju se pravi k povečanemu vlaganju v orožje. Sedaj pa je ta Vlada v položaju, ko je dolžna to izvršiti kajti zaveza je bila pred Mednarodno skupnostjo že dana in seveda je sedaj tukaj tudi vprašanje verodostojnosti in tista država, ki je verodostojna je zagotovo tudi bolj zanimiva za vlagatelje, za vse tiste, ki iščejo zanesljivega partnerja v današnjem svetu in to je skupaj z varnostjo zagotovo element, ki omogoča hitrejši razvoj in samo hitrejši razvoj podjetništva daje blaginjo na dolgi rok. Vse ostalo je dušeča pač davčna, socialistična utvara, ki jo je lepo razgalila železna lady Margaret Thatcher, ko je rekla problem socializma je, da prej ali slej zmanjka denarja drugih ljudi. Ko pa gre za razvoj pa je seveda potrebno okrepiti vse tisto, kar gradi po eni strani varnosti in po drugi strani podjetništvo in zato je treba v tem trenutku poudariti, da to, kar se vlaga v nakup neke opreme, za katero so nas leve vlade kot sem poudaril zavezale pred mednarodno skupnostjo ni dovolj. Potrebno bo spremeniti še dvoje. Potrebno bo zagotoviti ustrezne plače bistveno večje kot so za slovenske vojake in tudi za vse ostale, ki s svojim delom in svojim življenjem branijo Slovenijo, njene meje, zagotavljajo varnost, kajti sicer seveda bo tukaj zelo velik problem in to zelo kmalu. Po drugi strani je to povezano še z nečem, ker je včasih pomembnejše od denarja z vprašanjem dejanskega odnosa, z vprašanjem vrednost, spoštovanja vrednost, domoljubje, ljubezen do svoje domovine mora postati realne vrednota ne samo tista, na katero se sicer sklicujejo vsi predsedniki Slovenije v svojih nagovorih, ampak to je vrednota, ki mora slediti v dejanjih, ki mora biti sestavni del šolskih programov, ki mora biti sestavni del odločitev tudi tega Državnega zbora, ko gre za odločitve o krepitvi varnosti, ko gre za vlaganje v Slovensko vojsko, ko gre za vzpostavljanje ustreznega položaja tistih, ki želijo v vojsko vstopiti, tako da se potem njene vrste dejansko tudi izpopolnijo. Vse druge alternative kot jih daje sedanje skupno zavezništvo so bistveno dražje. Tudi s tem je treba enkrat za vselej razčistiti. Prevečkrat smo zdajle že slišali nevtralnost. Ljudje božji, nevtralna je recimo Švica. Najdražja vojska po glavi prebivalca je po mnogih kriterijih prav švicarska. Zakaj? Ker mora potem država sama poskrbeti za vse dele vojske, Sloveniji pa to ni treba. Slovenija se je pač s temi mednarodnimi zavezami zavezala, da bo oblikovala bataljonsko skupino, da bo oblikovala in krepila ta del vojske, zato pa ji recimo ni potrebno krepiti celotnega letalstva, ki je izjemno drago. Švica se je samo na enem referendumu odločila za obnovo, pazite, ne za vzpostavitev, ampak samo za obnovo svojega letalstva in je šlo za nakup v višini 6,5 milijarde evrov z enim samim nakupom, da si boste predstavljali kaj pomeni to, če je ena država razglasi nevtralnost in potem mora v celoti skrbeti za vse vojaške sisteme na svojem ozemlju. To je strahovito drago in zelo malo držav je, ki so to v resnici lahko privoščijo. Podobno je s tako imenovano neuvrščenostjo. Tudi to pravljico večkrat slišimo, prvič neuvrščenosti nikoli ni bilo, tako da, kraljeva peta kolona nekdanji socialističnih držav, drugo pa je, da je treba vedeti, da je takrat recimo, ko je bila Jugoslavija neuvrščena, za nekdanjo Jugoslovansko ljudsko armado, mimogrede to je tista, ki je tista, ki nas je napadla in smo jo porazili, šlo do 25 % družbenega bruto proizvoda. Ali se sploh predstavljate kakšna vsota, kakšna razvojna cokla je bila to. 25 %, v nekaterih primerih je šlo celo tja do 40, ampak 25 % se je zdelo vsem kar normalno. Danes se pogovarjamo o tem, da naj bi dvignili procent iz sedanjega dobrega odstotka v perspektivi na 1 pa pol in potem v več letih tja nekje do 2 %. To primerjajte s 25. odstotki pa vam bo jasno kaj pomeni neuvrščenost, če se spusti vse velike floskule in se seveda začne pogovarjati o realnih zadevah. Ko gre za realnost, žal od rimskih časov velja tisti rek, »si vis pacem, para bellum« če hočeš mir, potem se moraš pripravljati na vojno. Tudi mednarodna skupnost, kar sem poudaril že na začetku, je taka, ni načina v tem trenutku, da bi lahko realno se nekdo kar odpovedal skrbi za svojo varnost in računal, da se mu ne bo nič zgodilo. Dokler bo en sam krepil oboroževanje in v tem trenutku je zagotovo tisti, ki to dela v največji meri Kitajska, ki je dvignila svoje izdatke za oboroževanje že na mislim da 322 milijard evrov in je v tem trenutku petkrat večji porabnik denarja za oboroževanje kot na primer Rusija, toliko časa seveda morajo tudi druge države poskrbeti za ustrezne odgovor, ne same, ampak skupaj. V Natu nas povezuje 5. člen, ki zagotavlja, da kdorkoli napade eno članico, potem lahko pričakuje ustrezen vojaški odgovor vseh drugih. To je pač skupna varnost, ki je zagotavljala mir v Evropi toliko desetletij in samo upamo lahko, da bo tako tudi naprej. Jaz osebno sem prepričan, da gre tudi v sedanjih zaostritvah vendarle za napenjanje mišic, in da na koncu kakšnih hujših posledic ne bo. Je pa treba vedeti, da kadar se dogajajo take zgodbe, je vendarle treba imeti zelo veliko previdnosti, kajti dovolj je, da je en napačen človek, recimo malo prepotenten na nekem mestu, pa v trenutku lahko stvari uidejo iz vseh okvirov in potem smo lahko priče zelo hudim posledicam za celotno Evropo in tudi za Slovenijo. Toliko ko gre za varnostni problem. Drugo pa je, da Slovenska vojska je steber državnosti. Je steber državnosti, ki pomeni po eni strani vrednoto in po drugi strani tudi krepi državo kot tako, je njen neločljiv sestavni del. Konec koncev Slovenija kot samostojna država je nastala z zmago Slovenije proti pač teoretično bistveno močnejšemu nasprotniku, to je bila Jugoslovanska ljudska armada, ki pa za sabo ni imel seveda slovenskega naroda, tako kot ga je imela naša vojska. Zato gre tukaj, še enkrat poudarjam, tudi za vprašanje odnosa. Za vprašanje vrednot. In treba se je zavedati, da tudi kadar je mir, kadar ni neposrednega vojaškega ogrožanja, ima vojska še kako pomembno vlogo. Po eni strani smo se o tem lahko prepričali, da so primeri, ko gre za varnost, pa se lahko opremo samo na lastne sile, pred nekaj leti, ko je bil največji naval ilegalnih migrantov na slovensko mejo, bili so izjemno agresivni, žal so jim tudi nekateri petokolonaši iz Slovenije pomagali in so celo agresivni bili proti tistim Slovencem, ki so pač poskušali zagotavljati red in mir na meji. Ampak tudi tisti, ki so prihajali, ilegalni migranti torej, so v nekih trenutnih metali vse, kar si zmislite, od granit [[…]]do kamnov, do steklenic, do ne vem kaj vse je takrat letelo po zraku. In ta agresivnost je trajal do trenutka, ko se je pripeljala tja Slovenska vojska. S samo nekaj oklepniki. V hipu je bilo konec, v hipu so razumeli sporočilo in v hipu je bila zagotovljena varnost vseh, tistih, ki so prihajali, tistih, ki so tukaj skrbeli za red in mir, to so bili ne samo policisti, ampak tudi gasilci pa še mnogi drugi, ki so takrat na meji pomagali, in tudi to je pomembna vloga, se pravi simbolna vloga, ki pa je še kako realna v določenih primerih, ki jo Slovenska vojska ima. In konec koncev gre za pomoč pri ujmah. Vedno znova slišimo, kaj potrebujemo oklepnike. Ne, poslušali smo tamle tudi hude žalitve. Jaz opozarjam, da Slovenska vojska nikdar in niti v enem samem primeru ni sodelovala v nobenem okupacijskem posegu. In take žalitve, gospe in gospodje, so samo namenjene ustvarjanju negativnega vzdušja proti Slovenski vojski in s tem proti slovenski državnosti. Tisti, ki to počne, namerno ruši slovensko državo. In bi za to moral tudi odgovarjati. Ko pa gre za vlogo vojske, pa je ta tudi ko pride do ujm, seveda očitna, znana in zelo pozitivna. Konec koncev, če govorimo o oklepnikih, en primer iz mojega volilnega okraja. Vsi poznate Jezersko in čudovito dolino, ki vodi do tja, do tistega prelepega gorskega kraja. Ampak tam je včasih narava huda in pred nekaj leti je ujma povzročila, da zaradi padajočega kamenja ni bilo možno zagotoviti varnega prevoza z običajnimi vozili. Z oklepniki je vzpostavila takoj neposredno povezavo Slovenska vojska in tiste dni, dokler je ta nevarnost trajala, redno vozila z oklepniki ljudi v službo, v šole, do zdravnike in potem nazaj domov, tako da je bilo omogočeno v največji možni meri normalno življenje. Tudi to je naloga Slovenske vojske, tudi zato potrebuje to, o čemer danes odločamo, s tem da – za konec še enkrat opozarjam, Slovenska vojska potrebuje še več. Potrebuje dejansko spoštovanje vrednot, spoštovanje njenega dela, si ga zasluži, zasluži vse spoštovanje in seveda zasluži za to tudi ustrezno nagrado. Zato da se bodo fantje, mladi, lahko znova odločali za tisti poklic, ki zagotavlja varnost vsem, zagotavlja celovitost države in ki je žal zaradi okoliščin, ki v današnjem svetu so vse prej kot boljše, čedalje bolj aktualen. To pa je za poklic slovenskega vojaka, da ga bomo ohranili, da bomo ohranili državnost, da bomo ohranili slovensko državo, moramo sprejeti ustrezne odločitve. Danes jo v SDS zagotovo bomo in bomo enotno nasprotovali predlogu za posvetovalni referendum, ki je čista zavlačevalna farsa in sprenevedanje njenih predlagateljev.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavil Nik Prebil. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, najlepša hvala za besedo. Kolegice in kolegi, državni sekretar. Ne glede na to, da danes govorimo o predlogu za razpis posvetovalnega referenduma, pa ne moremo mimo vsebine s področja obrambne politike, ki je v določenem delu vseeno sporna iz vidika predragih in pa neustrezno načrtovanih investicij in gre za pravzaprav nekako že tretjo obravnavo s podobno tematiko v tem Državnem zboru. Sedaj, prva je bila vezana na zakon o zagotavljanju investicij v Slovenski vojski v letu 2021 do 2026, ki predvideva iz proračuna Slovenije sredstva v višini 780 milijonov eur. Druga je bila vezana na Resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2035, kjer tudi natančno pravzaprav ne moremo še vedno vedeti koliko bodo predvidene investicije v dokumentu stale državo. Torej, nova resolucija o tem, da stara pravzaprav še velja. Pri obeh so koalicijske stranke pravzaprav zavrnile možnost, da bi državljani izrazili svoja mnenja na referendumu in v tretjem, kot rečeno razpis posvetovalnega referenduma glede sporazuma med Republiko Slovenijo in OCAR, ki je posledica predvidenega nakupa vojaških vozil Boxer v vrednosti 412 milijonov eur. In nakup teh vozil, vozil Boxer, ki so bili še v letu 217 ocenjeni na 207 milijonov eur, pozor, sedaj je ta cena na 412 milijonov eur. En del, recimo lahko pripišemo inflaciji, ampak spoštovani podražitev za 100% ? In naj izpostavim še en dodaten paradoks te vlade. Finančna posledica nakupa vozil Boxer je bila zapisana v prvotni obravnavi sporazuma, kasneje v ratifikaciji, ki smo jo obravnavali, omembe morebitnih finančnih posledic, glede tega nakupa pravzaprav preprosto ni več, ker Ministrstvo za obrambo, po besedah državnega sekretarja, še danes pravzaprav ne ve, koliko točno bo zadeva stala davkoplačevalce. Pravijo, da bodo ponudbo dobili po podpisu pogodbe. Pa razumi kdor more. In v okviru organizacije pri skupnem oboroževanju so članice programa Boxer trenutno le tri države Evropske unije. In zakaj bi torej morala Slovenija kot ena najmanjših, ne prav širokim finančnim razponom ko govorimo o finančnih investicijah za vojsko tudi postati članica tega programa. Kaj pravzaprav imamo od tega v naši državi? In ne smemo pozabiti, da je javni dolg Republike Slovenije danes dobrih 40 milijard eur in je potrebno temeljito razmisliti kam investiramo v prihodnje, namreč. Denar pač ne pade iz neba. In seveda se v LMŠ zavedamo, da je bila slovenska vrsto let tudi podhranjena. In zato smo, seveda v prejšnji vladi, vladi, ki jo je vodila LMŠ, prvi po letu 2010 občutneje dvignili sredstva za vojaške investicije in za kadre v Sloveniji vojski. Dvignili smi tista sredstva, ki jih je vzela prejšnja Janševa vlada z ZUJF-om in od takrat, torej od leta 2010 je na več področjih, ne samo v vojski, stalo čisto vse. In slovenska vojska mora zato ostati predmet spoštovanja in seveda tudi podpore, česar se v LMŠ zavedamo, zato je tudi poziv h kadrovski okrepitvi vojske vsekakor na mestu. Namreč, ko bomo izgubili ljudi, nam pravzaprav ne pomagajo nobeni Boxerji, ne pomagajo nam nobeni tanki, niti nam ne pomagajo neke tehnološke rešitve, če ne bomo imeli ljudi, ki bi te zadeve opravljali. A ne glede na povedano, smo mnenja, da posvetovalni referendum ne bo pripomogel ne k razjasnitvi nakupa oziroma jasni ceni tega posla, niti ne k temu, da bi se odločitev tistih, ki so za takšen sporazum tudi glasovali, lahko v kakorkoli spremenila, saj tak referendum ni zavezujoč. V PS LMŠ tudi menimo, da seveda moramo v vojsko tudi investirati, jo posodabljati, a morajo biti te investicije izredno premišljene glede na trenutne finančne razmere, ki pa so vse prej kot ugodne in torej z jasnim načrtom in brez zadovoljevanja nekih partikularnih interesov. Zato bomo ta posel zelo podrobno spremljali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališče poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu za razpis posvetovalnega referenduma. Preden dam razpravo naprej, bom samo naštel kdo so ostali še prijavljeni dr. Matej Tašner Vatovec, mag. Branislav Rajić, Primož Siter, Miha Kordiš, Mateja Udovč. To je nekaj tistih prvih na spisku. Sprašujem, želi predlagatelj besedo? [[Da.]] Želi. Besedo dajem potem najprej predlagatelju, Mihi Kordišu, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Takoj uvodoma naj se navežem na predhodno točko dnevnega reda, kjer smo lahko slišali, kako levičarji ne znamo z javnim denarjem in da si predstavljamo, da raste na drevesu, a ravno vsakič, ko pride do področja zapravljanja tega javnega denarja za orožje, ki ga ne potrebujemo in to v zelo velikih zneskih, se izkazuje, da smo ravno mi tisti, ki delujemo v politiki kot varuh javnih financ in javnega interesa, za katerega ljudje navsezadnje plačujejo davke. V nadaljevanju se bom odzval na nekatere trditve in iztočnice, s katerimi je postregla predstavitev stališč poslanskih skupin, pa tudi predstavitev stališč predstavnikov Vlade. Takoj za začetek naj rešimo pravno formalni očitek o tem, kako je naše vprašanje za referendum, na katerem naj se ljudje izrečejo o temu, ali bo šlo 400 milijonov evrov našega denarja za oklepnike ali ne, nejasno in zavajajoče vprašanje. Je pa zmanjkalo pri argumentaciji zakaj in kje in kako konkretno je naše referendumsko vprašanje zares nejasno in zares zavezujoče. Se spomnim delovnega telesa Državnega zbora, nekaj dni nazaj, na katerem smo ga obravnavali, pa bom iz tega poskusil počrpati odgovor, ki gre nekako v smeri, da je sporazum z OCCAR-jem v resnici zgolj podlaga za nakup oklepnikov, ne pa še nakup teh oklepnikov samih. Glejte, takega dlakocepljenja ljudje v tej državi ne prenašajo preveč dobro. Saj vsi vemo, zakaj se vključujemo v OCCAR, zato, da bomo vrgli 400 milijonov evrov za nakup oklepnikov Boxer 8x8 in to je to. Mi ne gremo v organizacijo OCCAR zato, da bomo tam skupaj vrtnarili in pridelovali vsak svoj paradižnik za svojo hišo, ampak zato, da kupujemo zelo konkretno vojno tehniko, kar vsebinsko zelo dobro utemelji in podčrta naše referendumsko vprašanje, ki torej stoji, referendum je smiseln in v obratnem sorazmerju z nakupom [[?]] oklepnikov, ki so popolnoma nesmiselni. Drugi argument, ki ga moram obrazložiti, je vprašanje cene. Že v stališču sem večkrat omenil teh 400 milijonov evrov, kar je že samo po sebi precej zastrašujoč podatek. Kje si pa lahko ljudje v tej državi privoščijo skoraj pol milijarde evrov, vreči nekim tujim vojaškoindustrijskim kompleksom, za orožje, ki je predvideno za uporabo 10 tisoč kilometrov izven meja naše domovine, za Afganistan, Mali, za Bližnji vzhod, skratka, tam, kjer niti slovenska guma, niti slovenski škorenj nimata kaj iskati »in the first place«, marveč se Slovensko vojsko uporablja zgolj kot ekspedicijski korpus v službi servisiranja interesov tujih velesil in tujih centrov moči, s katerimi slovensko življenje in slovenski denar nimajo prav ničesar. Cena je zastrašujoča tudi iz vidika njenega skokovitega porasta. Ni se začelo pri 400 milijonih evrov, začelo se je pri 207 milijonih evrov. Prva je o tem spregovorila ministrica Katič v času Cerarjeve vlade, ko je bil načrtovan nakup 56. oklepnikov, pa je takrat reč malo potihnila zaradi nesoglasja med ministrstvom in generalštabom, med tem, kakšno vojaško tehniko pa naj bi sploh kupovali, razpis, takrat objavljen septembra 2017, je bil nato odložen, sočasno pa je začela rasti cena. Proračunski memorandum za leti 2018 in 2019, tam je bil strošek nabave za 56 vozil ocenjen na 207 milijonov evrov, izhodiščna cena. Januarja kasneje je v intervjuju za Slovensko vojsko državni sekretar Bizjak že postregel z višjo številko, »rekši«, da bodo ti oklepniki nanesli verjetno kakšnih 250 milijonov evrov. Vzporedno je časopis Dnevnik poročal o realnejši oceni, že na 280 milijonih evrov. Potem je prišlo do dejanske pobude za sklenitev sporazuma o pridružitvi organizaciji OCCAR, ki jo je praktično zadnji dan svojega mandata poskušala čez parlament pripeljati takratna Cerarjeva vlada. V tem sporazumu je bil naveden znesek 306 milijonov evrov z DDV za 48 vozil bokser [[?]] . Se pravi, ne samo, da se tu že pogovarjamo o višjem končnem znesku, pogovarjamo se o višjem končnem znesku za manjše število vozil. V Levici smo se poslužili Zakona o dostopu do informacij javnega značaja in kasneje prišli do dokumentov, iz katerih je razvidno, da sta bili za vlado na MORS-u pripravljeni dve verziji te pobude za takratno pridružitev Okerju [[?]] . Ti obe pobudi sta bili popolnoma slični, razen v točki ocene stroškov. V eni je bila ocena 306 milijonov evrov, in to je dobil Odbor za zunanjo politiko Državnega zbora. V drugi je bila ocena 351 milijonov evrov, se pravi že 50 milijonov evrov več. Še kasneje smo iz medijev izvedeli, da je v času, preden smo uspeli ta nakup oklepnikov zaustaviti, cena narasla na dodatnih, na skupno 392 milijonov evrov. MORS tega sicer uradno ni nikoli potrdil, je pa v odgovoru na naše pisno poslansko vprašanje povedal, da je decembra 2018 ponujena cena znašala 331 milijonov evrov z DDV-jem, ampak brez vključenih eskalacijskih klavzul in cene plačil razvoja. Kar imamo sedaj na mizi, je cena za 45 oklepnikov za 412 milijonov evrov oziroma 53 oklepnikov za 412 milijonov evrov. To niti ni toliko pomembno, bom potem v nadaljevanju svoje razprave razčistil, od kje prihaja do razhaja. In imamo porast stroškov nekako takšenle. Najprej smo imeli 56 vozil za 207 milijonov evrov oziroma 3,7 milijona evrov na vozilo. Potem 48 vozil za 306 milijonov evrov oziroma 6,3 milijona evrov na posamezen oklepnik, kar je 70-odstotna podražitev glede na izhodišče. No, zdaj se pa pogovarjamo o 45, dajmo v oklepaj, vozil za 412 milijonov evrov, kar pride 7,77 milijona evrov na posamezen oklepnik oziroma 110-odstotno rast cene glede na izhodiščne. Mislim, kaj takega je mogoče samo pri orožarskih nabavah. Ne vem, če smo celo razvpite avtoceste preplačali toliko, kolikor preplačujemo vsakokratne orožarske afere. In orožarska afera bokser v nastajanju ima svoje predhodnice, celo kopico njih. Praktično ni bilo večjega vojaškega nakupa v 30-letni zgodovini Slovenije, da stvari ne bi šle odločno narobe. Ne, ne pogovarjamo se o dokazano koruptivnem poslu afere Patria, zaradi katere je tudi sedel aktualni predsednik Vlade Janez Janše, pogovarjamo se še o vseh ostalih zavoženih poslih. Izraelske havbice, posodobitev tankov M-55-S [[?]] ali zadnja, mlajša sestra afere Patria, afera Oškoš [[?]] 4x4. Res ne poznamo drugačnega kot faliranega večjega nakupa vojaške tehnike v tej državi. Ga ni. Da bi bil nek posel speljan racionalno, transparentno, namensko, karkoli takega, tega v slovenski zgodovini ni. Zadnji primer, Oškoš [[?]] 4x4, o katerem sem načel besedo, je v tem smislu zelo zgovoren, ki izkazuje prav enake tendence, kot jih izkazuje aktualna ambicija po nakupu oklepnikov bokser 8x8. Prva številka in prva ocena stroškov, s katero smo lahko razpolagali in je kar tako priletela v javnost, brez da bi prej o tem nakupu oklepnikov kar koli vedeli, je znašala 15 milijonov evrov. Ker smo bili v Levici pozorni in smo cel postopek spremljali pod lupo, je zelo hitro prišlo na plano in smo zbezali Ministrstvo za obrambo, da je izkašljalo dejanski končni strošek, ki se je povzpel na 40 milijonov evrov za nekaj deset teh oklepnikov 4x4, ki jih je na koncu prevzel minister Tonin, kjer je podedoval ta posel iz prejšnjega mandata in prevzel jih je v nevoznem stanju. Tudi to je mogoče samo na področju orožarskih nabav. Zdaj si predstavljate, da bi vlada, ministrstvo, ma katera koli javna inštitucija, ki kupuje neka osebna vozila za službeno rabo, prevzela taka avtomobile, ki ne bi šli čez tehničnega, imeli menda razbite šipe in ne vem kaj še vse. Ko se pa pogovarja o oklepnikih to pa lahko pride roba, ki je tehnično neustrezna, razbita, ki ne gre čez tehničnega bomo [[nerazumljivo]], če sve to pozlatiti. Vse je okej, bomo branili ameriškega dobavitelja Oškoškega pred kritiko teh hipijev v Levici, kar je nekako sentiment, ki smo ga neprestano deležni. Nakup oklepnikov 4x4 Oškoš je zgovoren tudi z vidika gole netransparentnosti ne le, da smo morali dobesedno iztežiti oceno iz Ministrstva za obrambo pa še to je šlo počasi povišanje pa povišanje pa povišanje. Sama kupnina je bila pokrita iz postavk v proračunu, ki sploh niso bila temu namenjena. Dobesedno na črno smo plačali te oklepnike na vrat na nos samo zato, da se je ustreglo določenim visokim činom znotraj Slovenske vojske, ki želijo imeti nove igračke pa seveda tujim vojaškim industrijskim kompleksom in pritiskov iz vrha Zveze Nato. Prav nobenega razloga nimamo, da bi pričakovali kako bo v primeru oklepnikov Boxer 8x8 za 400 milijonov karkoli drugače. Če kaj ravno ta skokovit porast cene, ki se je več kot podvojila čez zadnjih nekaj let govori o tem, da je posel sumljiv že od začetka in bo sumljiv zagotovo nekoristen in škodljiv tudi končan, kar pa ne zrevitalizira moje osnovne poante in moram bo izpostaviti ne glede na to koliko oklepnikov kupimo ne glede na to koliko ti oklepniki pridejo, če tudi bi bili nakupljeni popolnoma racionalno je to še vedno metanje državljanskega denarja stran, ker so neuporabni za kakršnokoli obrambo domovine celo pod predpostavko, da bi bila Slovenija karkoli vojaško ogrožena, kar seveda na nobeni točki ne drži. Nadaljeval bom s tem razkorakom med 45 in 53 oklepniki. Naša prva informacija okoli katere smo osnovali referendumsko pobudo za to, da naj se o oklepnikih in 400 milijonih ljudi izrečejo na referendumu je res vsebovala številko 53 oklepnikov to je bila uradna informacija, potem ja pa v začetku postopka za pristop k organizaciji Oker, s katero naj bi kupovali te oklepnike sam minister Tonin tisti, ki je postregel z informacijo, da oklepnikov ni 53 in je 45. Sedaj, če nam očitate, da zavajamo s temi številkami pa manipuliramo s temi številkami nam v osnovi sporočate, da ne smejo verjeti ministru Toninu, ker nam pove, da ne bomo kupili 53 oklepnikov, ampak da jih bo 45 pa je navsezadnje ta razlika v 8 vozil na koncu dneva popolnoma nepomembna glede na to, da jih niti ne rabimo in da so v vsakemu primeru izrazito obremenjujoča za slovenske javne finance. Naslednja argumentacija, če tako lahko rečemo je v resnici zimzelena krilatica o tem kako je bil osnovan obrambni konsenz v tej državi že davnega leta 2003, ko je bil organiziran referenduma za vstop v Zvezo Nato. Je v resnici floskula pa še ta zelo groba in žaljiva do inteligence državljank in državljanov, ki so takrat res šli na volišča in obkrožili pridružitev zajezi Nato, kateri je bila priložena zgolj Severnoatlantska pogodba. To je tistih nekaj členov vzajemno vzajemno obrambo med posameznimi državami. To je to, kar na papirju obstaja kot Nato pakt in tisto, o čemer so se ljudje na referendumu leta 2003 izrekli. Nobeden ni leta 2003 se izrekel o tem ali naj Slovenija vrže 780 milijonov evrov za orožje kot je to zapisano v Toninovem zakonu. Ali pa o tem, da kupimo oklepnike 8x8 za 400 milijonov ali še več. O teh ambicijah fantov na Ministrstvu za obrambo, ki bi v naslednjih nekaj letih kupovali celo havbice, topiče. Nihče ljudi v tej državi o tovrstnih eskapadah in zapravljanju javnega denarja za Natovo orožje ni vprašal ničesar. Še do nas poslancev zelo redko pride kakšna pobuda, o katerih bi lahko konkretno in jasno razpravljali. Večinoma je celotna slovenska javnost in celotne institucije v Republiki Sloveniji obveščena neposredno iz vrha Zveze Nato kot se je to zgodilo v primeru nekdanjega predsednika Vlade gospoda Mira Cerarja, ki je odromal na eno tako srečanje in potem nas v Sloveniji kar tam direktno iz srečanja preko kamere obvestil kakšne so naše zaveze do Nata. Njegovi lastni ministri, njegova lastna Vlada sploh ni imela česarkoli na mizi. In na tak način to funkcionira v teh krogih. In ti Natovi krogi se vrtijo. Vrtijo se pa v veliki večini ravno okoli vojnega hujskaštva in okoli orožja, ki naj na to nakopičeno vojno hujskaštvo odgovori. Vrh Zveze Nato in generali Zveze Nato ne delujejo nič kaj dosti drugače kot trgovski potniki vojaško-industrijskih kompleksov delujočih v vodilnih državah Zveze Nata. To je to. Pač to je en zelo drag in zelo krvav biznis in prav čisto nič drugega. To je realnost Nato Pakta, ki nam vsiljuje nakupe tega orožja. To mislim, da pokrije odgovor na argument referenduma o Natu, češ kako so se ljudje takrat za nekaj izrekli. Niso se. Niso se. Dober primer, ki bi ga lahko vzeli za zgled in vključuje nekaj takoj iz vladno-koalicijskega argumenta kot našega argumenta v Levici, je nedavni primer Švice. Švica se je odločila, da bo nakupila nove vojaške reaktivce, ampak je to odločitev težko več milijard evrov, 6,5 milijard evrov, če se ne motim, prepustila v odločanje ljudem na referendumu. Sicer je ta pobuda za nakup vojaških letal referendum zmagala, za mišjo dlako, ampak ga je, ampak hej, je pa tema vsaj prišla do ljudi. Imeli so kampanjo, imeli so javno razpravo in ljudje so se izrekli to na referendumu. Imeli so možnost obkrožiti ali želijo, da gre ta denar v vojaška letala ali ne. Kar ni dosti drugače od tega kar mi predlagamo in kar mi želimo. Dajmo ljudem možnost referenduma, pa naj se odločijo ali bomo dali 400 milijonov evrov v oklepnike ali ne. ni to neka čudaška pobuda, ki prihaja iz skrajne Levice, kar je aura, ki bi jo radi advokati tega orožarskega nakupa ustvarili. To kar mi predlagamo bi v resnici moralo biti v demokratični državi nekaj najbolj normalnega, tako kot je bilo nekaj najbolj normalnega v Švici, da so šli in so se o nakupu vojaške tehnike izrekli na referendumu. Še en argument, ki ga neprestano poslušamo je, češ kako se moramo danes pripraviti na vojno, nekaj o strateškemu načrtovanju in kako moramo misliti naprej. Mislim, mi imamo dobesedno pol države v čistemu razsulu zaradi tega, ker se za nujne stvari za potrebe ljudi ne najde denarja, ob popolni odsotnosti kakršnegakoli načrtovanja. Govorim o dejstvu, da nam manjka 10 tisoč javnih neprofitnih stanovanj. Govorim o tem, da imamo 12 tisoč ljudi v čakalni vrsti za domove za starejše, ki so dotrajani, ki so podhranjeni, ki jih je premalo. Govorim o tem, da imamo javni zdravstveni sistem na robu zmogljivosti, ki že zelo dolgo časa teče na etični pogon zdravniškega proletariata, ki v njem dela in dela v praktično nemogočih razmerah. Mislim, kakovost našega zdravstvenega sistema, ki jo dobimo za denar, ki ga dajemo, je v resnici precej neverjetna. Kje ja pa tukaj strateško načrtovanje? In ni neka grožnja v bodočnosti nego kruta realnost tukaj in zdaj, ki jo ljudje v tej državi živijo, da imamo stanovanjsko krizo, da imamo krizo na skrbstvenem področju, da imamo zdravstveno krizo in smo jo imeli že preden je nastopila epidemija COVID-19, da smo v razvojnem zaostanku, da o podnebnem zlomu kot daleč največjem izzivu 21. stoletja niti ne začnem. Kaj mislite, da se bo zelena družbena tranzicija zgodila kar sama, kar puf, trg bo za to poskrbel. Ne bo. Trg je naredil problem, edino javna intervencija in redistribucija družbenega bogastva je tista, ki ga lahko reši in ki ga lahko odpravi. In zahteva masovno javno investiranje. Med drugimi, v javni potniški promet. V Sloveniji 40 % emisijskih izpustov ustvari promet, ljudi je preprosto treba spraviti na avtobuse in na vlake. Ne s palico, nego s tem, da se jim ponudi kakovosten, dostopen javni promet, ki se ne bo zgradil in investiral kar sam od sebe. In veliko težje ga bo kakršnakoli vlada izpeljala, posodobila in popolnila, če ji bo v proračunu manjkalo 400 milijonov evrov, zato ker, hej, fantje na Ministrstvu za obrambo in njihovi prijatelji z visokimi čini želijo, da ta denar vržemo nekim NATO-vim orožarjem. Da bodo potem srečni, da bomo ko bajagi varni. Poglejte, vse te družbene potrebe terjajo politične zaveze za katerimi stojijo tudi finančne konsekvence. Denar, ki gre za orožje je denar, ki za zmanjka za vse ostalo. Zelo preprosto, imamo državni proračun, ki je omejen, kam bo šel ta denar. Če gre v A, potem ga ne bo za B. Še druga stvar na temo strateškega načrtovanja je pa, spet se bom vrnil na primer OSHKOSH 4X4, kjer se je oklepnike kupovalo menda na podlagi investicijske dokumentacije. Potem so pa ti oklepniki prišli, investicijsko dokumentacijo smo dobili mi v Levici in smo sočasno, ko je minister prevzemal te razbite oklepnike OSHKOSH 4x4 sklicali tudi sejo delovnega telesa v Državnem zboru, na osnovi investicijske dokumentacije, ki se jih točno ti naročeni oklepniki sploh niso držali. Imeli smo investicijsko dokumentacijo, zdaj bomo pa naročili približno taka in taka vozila. Vozila, ki so prišla so skoraj v polovici točk, nič skoraj, v polovici točk, odstopala od te investicijske dokumentacije. Mislim, tako zgleda to strateško načrtovanje na področju obrambe oziroma natančneje na področju nakupov orožja. To so neki dokumenti, ki se pripravijo za to, ker se formalno morajo, da se potem na njihovi podlagi izpeljejo zlobirani posli vojaško tehniko, ki je ne potrebujemo. Naslednji argument. Spremenjeno varnostno okolje in dogajanje v soseščini. Zanimivo je kako se mednarodno varnostno okolje kar samo od sebe spreminja. Zmeraj poslušamo o spremenjenem varnostnem okolju, pa spreminjajočem se varnostnem okolju. Kot da se varnostne razmere oblikujejo po boga dani milosti ali pa ob hudičevi provokaciji in ne da ga spreminjajo konkretne politike konkretnih držav. Pa kdo je razbil celo regijo med Marokom in Iranom, ki je proizvedla največjo begunsko krizo po II. Svetovni vojni. Ali je to spremenjeno varnostno okolje, ki se je spremenilo kar samo od sebe. Ne. Največji dejavnik spremenjenega varnostnega okolja, beri razsuvanja drugih držav, so ravno naši največji, menda, zavezniki znotraj NATO pakta. In določene evropske države so razsule Libijo, druge evropske sodelovale z ZDA pri bombandiranju in okupaciji Iraka, tu je seveda še Afganisatan iz katerega smo skupaj z Američani nečastno pobegnili in tako naprej, saj mislim, da ne rabim posameznikom »case-ov« tukaj izpostavljati, da bi moj osnovni argument prišel skozi. To je, da se varnostno okolje ne spreminja samo od sebe, ampak ga spreminjajo naši zavezniki. In zdaj, zaradi tega, kar počnejo naši zavezniki, pri čemer sodeluje po navodilu slovenske politike tudi slovenska vojska, zato naj zdaj kupujemo še dodatno orožje. Pa ali ena izkušnja Afganistana ni bila zadosti? Zdaj rabimo več oklepnikov in več orožja za še več udejstvovanja v teh spreminjanjih varnostnega okolja oziroma okupacijah nekih tretjih držav. Ali pa če želite malo bolj blago formulacijo sodelovanja na misijah pod pokroviteljstvom NATO pakta. V kolikor vam je taka formulacija in sosledje besed, kot je označevalec okupacija. Prav enako lahko rečemo za dogajanje v soseščini. Mislim, kaj nam, gospe in gospodje, pravite, ko rečete, naša varnost je ogrožena, ali pa bo ogrožena zaradi dogajanja v soseščini. Očitno to v vojaškem podtekstu pomeni vojaško ogrožanje. Glede na to, da je Ruska federacija prijateljska država, je vaš mesidž, da se pripravljamo na vojno z Rusijo. A res? A bomo slovenske fantje in dekleta in slovenski proračun poslali v Ukrajino ali pa v neke zaledne operacije direktno ali indirektno sodelovati v Natovi agresiji na Rusko federacijo. Res, v vojno z Rusijo bi radi šli? Na to bi nas pripravljali z dogajanjem v naši soseščini? Ker to je to, to je resnica vaših besed, ko jih izčistimo floskul. Je pač to to. Pri tem da tudi ni Ruska federacija tista, ki bi bila veliki bavbav in agresor v Ukrajini, kot jo Natovi propagandisti želijo slikati, ampak je v resnici že 30 let, od razpada Sovjetske zveze naprej, potisnjena v strateško defenzivo. Nato pakt je tisti, ki je prestavil svojo vzhodno mejo za prakti [[…]]skoraj tisoč kilometrov bližje Rusiji, kljub svojim obljubam, da tega ne bo storil. Nato pakt je tisti, ki je na veliko podprl in tiči za de facto državnim udarom, ki se je zgodil v Ukrajini, in podpira stopnjevanje napetosti z Rusko federacijo, medtem ko je Rusija tista, ki se neprestano umika. Je bil sprejet mirovni dogovor Minsk 2, pa ga ravno ukrajinska skrajna desnica ob podpori Nato pakta ni upoštevala in neprestano prelamljala. Zdaj pa vi to, kar počnejo naši zavezniki in spreminjajo varnostno okolje, če uporabim vaš besednjak, uporabljate kot argument, zakaj naj Slovenija kupuje oklepnike na tihi premisi, da bi te oklepnike dejansko uporabili v nekem oboroženem konfliktu, v katerem nimamo ničesar za iskati. In to ljudje v tej državi vedo, zato tudi na veliko, tri četrt, dosledno, ne glede na vsaj kakršne koli raziskave, tovrstnim nakupom orožja nasprotujejo. In morali bi imeti možnost, da se o orožarskih nabavah izrečejo na referendumu. Ampak seveda vam nevarnost [[…]]vi vidite referendum ne kot praznik demokracije, ampak kot nevarnost, ki bo zavrla vaše militaristične načrte. Zato ste ga že takrat ob priložnosti, 780 milijonov evrov za orožje zakona, ljudem kratko malo prepovedali, čeprav so množično dali podpise, 30 tisoč, zgolj v enem tednu smo jih toliko zbrali, sredi vrha epidemije, sredi zimskega mraza. Ampak raje, kot da bi ljudem prisluhnili, pa se z njimi argumentirano spoprijeli in jim dokazali, zakaj hudiča mi to orožje potrebujemo in jim dopovedali, da oni so nekako ogroženi, čeprav ljudje v tej državi pravilno ugotavljajo, da niso, ste z mahinacijami rajši referendum prepovedali. Enako kot si želite tudi danes storiti z našo referendumsko pobudo konkretno o oklepnikih za 400 milijonov evrov. Če kaj, v tej državi imamo ljudski konsenz, ki nasprotuje zapravljanju državljanskega denarja za orožje. V malo bolj institucionalni obliki lahko pa ugotovimo, da tega konsenza ni, vsaj ne toliko in takega, kot bi si ga želel kdorkoli od vpletenih. Bodisi so to moja mirovniška stališča bodisi je to vojno hujskaštvo in militarizem aktualne vlade ali pa nekaj vmes, kar predstavlja politična sredina. Utemeljevati nakup oklepnikov z nekim konsenzom je zato res za lase privlečeno. Pa če ne verjamete meni, verjemite načelniku Generalštaba, ki se je zelo jasno izrekel na to temo, ga bom kar citiral, ko je 15. maja podal intervju za nacionalni radio. Tole je dejal gospod Robert Glavaš, načelnik Generalštaba: »Pričakujemo, da se bo v določeni prihodnosti določena oprema tudi kupila in da bi se mogoče v periodu nekaj let zgradila prva bojna skupina. Seveda, to je lahko zelo dobro vojsko, ampak moramo pa dobiti konsenz navzven o tem, kaj Slovenija želi od te vojske.« Se pravi, mi nimamo konsenza o osnovnih obrambnih konceptih in poteh, ki naj jih ta država in ta družba hodi. In tudi zato hočete s silo in na silo ljudem po grlu stiščati to orožje, ker na lep način, v vašem »dogledu«, to seveda ne bo šlo, ker so ljudje ostro proti. V svojemu stališču zoper nakupe orožja v Levici nismo osamljeni. Decembra lansko leto, se pravi, dobra dva meseca nazaj, je javno spregovorilo 50 Nobelovih nagrajencev, s pobudo za globalno zmanjšanje vojnih proračunov za 2 % na leto po vsakih posameznih državah. Se pravi, ne zgolj neki Vaclavi, Havli, ki jih rad potvarja in uporablja za svoje zgrešene argumente gospod Grims, tu imamo 50 glavic, 50 Nobelovih nagrajencev, globalno pripoznanih ljudi, ki so spregovorili za sistematično zmanjševanje vojaških izdatkov za 2 % na leto in preusmeritvi, seveda, sredstev v kakšne bolj druge produktivne vode. Nekaj teh scenarijev v slovenskem kontekstu sem že prej izpostavil; domovi starejši, stanovanja za mlade, javni transport, podnebna kriza in tako naprej. Pa tudi teh 50 Nobelovih nagrajencev ni edini globalni glas zoper stopnjevanje oboroževanja in vojno histerijo. Če želite primer iz druge ideološke strani, se lahko ozremo v Rim in do aktualnega papeža, ki je v začetku lanskega leta zelo jasno dejal, da je oboroženi konflikt in zapravljanje denarja za orožje, škandal, - škandal. Tega nisem namislil jaz, kot poslanec Levice, navedel sem vam trditve aktualnega papeža. Naprej. Sledeči argument je nekako deljen, odvisno, kateri poslanec ga podaja iz desne tribune Državnega zbora, govorim o nakupih oklepnikov, njihovi bradi, njihovi zgodovini skozi posamezne vlade. Ne me narobe razumet, jaz sem odločno proti temu, da ta država zapravlja za orožje, ne glede na to, kakšne barve kravat sedijo na ministrstvu in kako sami sebe idejno politično opredeljujejo. To mi je popolnoma vseeno, je pa res in sem še danes ponosen na to politično zmago, da smo uspeli v začetku aktualnega mandata, leta 2018, točno isto stvar, kot jo sprejemamo danes, torej sporazum za pristop k OCCAR-ju za nakup oklepnikov 8x8 Boxer, zaustaviti in preprečiti v sodelovanju Levice, kot pogodbene opozicije, s takratno vlado Marjana Šarca, in to nam je uspelo na isti dan, ko je bil gospod Šarec izvoljen za mandatarja in si je začel sestavljati Vlado, ker smo dali zelo jasno vedeti, da z Vlado, s katero bo Levica sodelovala, velikih spornih orožarskih nakupov ne bo in smo uspeli državi in ljudem takrat »prišparat« 350 milijonov evrov, na račun teh oklepnikov. Zdaj, kako v tej akciji gospod Grims najde argument, da je Levica tista, ki omogoča nakupe orožja, jaz ne vem, vprašanje, če ve tudi on, ampak, nima veze, kajne, po drugi strani imamo pa gospoda Horvata iz Nove Slovenije, ki to isto stvar, kot sem jo ravno predstavil, uporablja kot argument proti nam v Levici, češ, ja, vi v Levici se greste politično korupcijo, preprečili ste nakup oklepnikov in ne vem kaj še vse. Mislim, draga desna tribuna, zdaj se pa zmenite med sabo; ali je Levica »prišparala« ljudem teh 350 milijonov evrov in ustavila nakup oklepnikov, kot pravi gospod Horvat in ima v resnici prav ali Levica omogoča orožarske nabave, pa mimo tega samo »blefira«, kot pravi gospod Grims. Dajte, »get your stories straight«. Saj ste vsi proti temu našemu referendumu, vsi ste za nakupe tega orožja, dajte se zdaj zmenit med sabo, kaj je tu res, kakšna je vloga nas, v Levici, sem pa sam povedal, kakšna je vloga nas, v Levici. Enkrat smo že preprečil nakup teh oklepnikov, še danes sem zelo ponosen na to, smo »prišparal« ljudem 350 milijonov evrov, danes v resnici poskušamo narediti točno enako. Hecno, skoraj ironično bi bilo, če se ne bi pogovarjali o tako visokih zneskih in tako tragičnih posledicah za državo, če ugotovimo, da se je aktualni mandat 2018 - 2022 začel na temo nakupa oklepnikov Boxer 8x8 in se pred volitvami sedaj s temo oklepnikov 8x8 Boxer tudi zaključuje. Vojaška ogroženost, varnost gor, varnost dol, tudi s temu argumentom, s tem argumentom advokati nakupa orožja zelo na dolgo in široko opletajo, kar je zelo očibijoče je, da ne zasipavajo s floskulami. Varnost je ena in nedeljiva, varnost gor, varnost dol, zato moramo kopiti orožje, ampak v tej enačbi in v tej verigi manjka cela serija raznoraznih argumentov in vzročno-posledičnih povezav. Za začetek se lahko vprašamo po teh konkretnostih, ki zmanjkajo v tem argumentih, da moramo zagotoviti to svojo varnost. Kdo nas vojaško ogroža? Pa če kupujemo klasično vojaško tehniko za klasičen vojaški spopad, potem potrebujemo odgovor kdo je tisti, ki nas vojaško ogroža. Kdo kopiči tanke na naših mejah pa bi se rada zapeljal čez? Ali je to Italija, članica Nato Pakta, Hrvaška članica Nato Pakta, Madžarska članica Nato Pakta in velika prijateljica aktualne Vlade, ki spreminja našo lepo deželico v vezalno državo Orbanovega režima. Ali je to Avstrija, ki je nevtralna? Mislim, obdajajo nas prijateljske države in bodo prijateljske te države tudi ostale. Če je pa tukaj nekaj drugega po sredi in je impliciran argument nek konflikt z Rusko federacijo, potem pa to zgolj podpre in okrepi moje izhodišče, ki je v tem, da prvič, nismo zares vojaško ogroženi, pogovarjamo se lahko o vojaški ogroženosti, če bo Nato naredil problem in če bomo mi rinili v ta problem in če bomo mi rinili v konflikt s Kitajsko in z Rusijo, drugače problema ne bo. Oziroma drugi argument malo bolj vojaško-tehnični, je pa dejstvo, da ti oklepniki niti niso primerni za obrambo domovine. Ti Boxerji so beštije 36 tonske, pretežke, preširoke, da bi lahko pokoristile polovico države, ki je gozdnata. Kako boš ti prišel s takim gromozanskim strojem čez Pokljuko? Ne boš. Ne boš. Nimamo kaj delati s takimi oklepniki. In to oblast tudi ve. Establishment na Ministrstvu za obrambo to ve, s kontinuiteto tudi še iz pred prejšnjih vlad, ni to neka specifika zgolj aktualne oblasti z establishmentom na Ministrstvu za obrambo, ki hoče kupovati vojaške igračke tako ali drugače ima problem kakršnekoli garnitura razen tista, ki se z veseljem temu uklanja. In zato se na tak način kupuje oklepnike kot se jih kupuje, v resnici so pa popolnoma neuporabni za kakršnokoli obrambo domovine, četudi predpostavimo z nič koliko čejev in nič koliko narekovajev, da bi bilo vojaško ogroženi. Samo poglejmo bojišča v zadnjemu času po svetu kje in koliko jih je bilo, ali pa v zadnjih nekaj desetletjih navsezadnje, kako so se oklepniki znašli v tovrstnih konfliktih. Niso se. Niso se. Poklatili povsod so jih kot glinene golobe. Zadnji konflikt v gorskem Karabahu, v zadnjih mesecih ga pogosto izpostavljam, ker je tako zelo paradigmatski. To so samo goreči oklepniki popolnoma nekoristni, popolnoma neuporabni, paf paf paf [[…]]pa ga ni. Če nimaš kaj delati s srednjo bataljonsko skupino, osnovano na oklepnikih kot nečim kar naj bi branilo državo. Ne moreš, ne gre. So pa ti oklepniki primerni za nekaj drugega, kot so to patrulje po predmestih Bagdada, recimo, v vlogi pomožnih okupacijskih čet križem kražem po državah Bližnjega Vzhoda. Potem ko ameriški kavbojci razsujejo neko državo, jo zbombardirajo v prah in nazaj v srednji vek, potem pride Slovenska vojska v obliki ekspedicijskega korpusa na teh oklepnikih, ki naj jim v vlogi pomožne milice pomaga zatirati narode, ki tam živijo. To je strukturna vloga take bataljonske skupine osnovane na oklepnikih kot jo gradimo pri nas, da je to nekako namenjeno naši lastni varnosti in obrambe domovine. Mislim, to je tak larifari, da bog pomagaj. Kaj dajo te veliki advokati varnosti in zagovorniki Slovenske vojske kot nečesa, kar naj bi Levica ogrožala in ne vem kaj še vse ti veliki patrioti dejansko na varnost in dejansko na dostojanstvo ljudi, ki delajo v teh varnostnih sistemih pa zelo zgovorno pove naslednje. Smo imeli ne tako zelo dolgo nazaj na mizi pobudo Novo Slovenije, da se vojakom prepove sindikate. Čakajte malo ljudje so dosti dobri, da nosijo slovenske uniforme niso pa dosti dobri, da bi se spoštovalo njihove delavske pravice. Toliko je vas do dobrobiti Slovenske vojske in slovenskega vojaka. Niti osnovne delavske pravice ljudem ne bi prepoznali in bi jim kar prepovedali sindikate in v istem slogu nadaljujete v aktualni Vladi, kjer se šikanira sindikaliste. Najraje bi jih odpustili. Zakaj? Zaradi tega, ker opozarjajo na dejstvo, da se je Slovenska vojska v čisto prevelikem delu spremenila dobesedno v korito kadrovske korupcije, klientalizemu. Kadrovska korupcija visokih činov vse lavfa na ukaz za razliko od policije ali kakšnega drugega sistema, kjer moraš imeti postopke, pravilnike in vsega ostalega. V vojski se to dela na ukaz in je prestreljena s kadrovsko korupcijo. Uslužni kadri tisti, ki so pripravljeni poljubljati zlato plat tisti so nagrajeni s primernimi službicami, s primernimi napredovanji, s primernimi statusi. Tisti, ki pa spregovorijo o tem, da so deležni hudega mobinga, spolnega nadlegovanja in podobnih zadev to pa je treba zatuškati in pomesti pod preprogo in zavarovati poveljnike pred tovrstnimi sindikalnimi opozorili in sindikalnim delovanjem. To je druga zgovorno dejstvo vašega odnosa do Slovenske vojske, do dejanske varnosti in do obrambe. Potem je tukaj še tretje dejstvo, da že dve leti v odnosu do gasilcev na Ministrstvu za obrambo praktično ne poteka nikakršen socialni dialog. Neprestano se morajo pritoževati, neprestano se morajo biti, zaradi tega, ker jih minister Tonin gladko ignorira. Zakon o gasilstvu zadnji primer. Včeraj je to šlo ven v medije.
Kolega, tema je referendum, ki sta ga vi zahtevali ne pa Zakon o gasilstvu, ki bo upam, da bo enkrat tudi na dnevnem redu, ki je vložen v Državni zbor.
Res je, eden stavek. Zakon o gasilstvu je vključeval že dogovorjene rešitve z dejanskimi gasilci pa so, potem kar na enkrat izpadlo ven iz zakona iz socialnega dialoga ni bilo. Če želimo za res poskrbeti na varnosti mi imamo več kot eno področje, kjer je potrebno zagotoviti to varnost, potem je potrebno vršiti neki socialni dialog oziroma prisluhniti gasilcem, ki nam to varnost zagotavljajo in jo izvajajo enako kot nam javni zdravstveni sistem varuje ljudi pred boleznijo.
Kolega, prosim, če se vrnete na temo, ki ste jo zahtevali to je pa na Predlog razpisa posvetovalnega referenduma glede ratifikacije med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo pri skupnem sodelovanju. Gasilstvo in ostale stvari bomo kdaj drugič.
Hvala, predsedujoči. Jaz ostajam znotraj okvirjev in znotraj teme glede na to, da je ključni argument nasprotnika od tega naše referendumske akcije v poskusu, da zaustavimo nakup oklepnikov Boxer 8X8 za 400 evrov ravno argument varnosti češ moramo zagotoviti varnost, zato moramo kupiti oklepnike, ampak varnost daleč od tega, da bi imela enačaj z oklepniki. Če kaj je pri nas prav nasprotno. Pač pa ima značaj z varnostjo marsikaj drugega kot je to javni zdravstveni sistem, ki nas varuje pred boleznimi pa stanovanjska politika, ki nas varuje pred tem, da bodo dobili vsi brezdomci ali pa žrtve oderuhov, ki ljudem zaračunavajo previsoke najemnine in tako naprej. To so tisti obrazi varnosti, ki jih ta država in ljudje, ki v njej živijo, za katere naj bi mi vsi delali potrebujejo in jih je veliko težje zagotoviti, če damo 400 milijonov evrov pa še kakšen evro več za oklepnike kot, če si ta denar pustimo v proračunu in ga dejansko investiramo tam, kjer naj bi bil potreben. Naslednji argument, ki ga moram izpodbiti je trditev o nevtralnosti, da je nujno dražja od neke kolektivne obrambe ali pa kolektivne agresije, kot jo predstavlja Nato pakt. Lahko vzamemo primer Avstrije. Na njega se že več let sklicujem v svojih argumentacijah na to temo v Državnem zboru. Avstrija nameni za svojo obrambo 0,8 % svojega bruto družbenega proizvoda. Koliko ga namenja Slovenija? Več. Preko enega odstotka, pri tem da vlada na vse kriplje hiti, da pridemo do teh Natovih 2 % bruto družbenega proizvoda, pa če grejo takoj ljudje lačni in bosi v tej državi spat. Važno, da bo denar za orožje in za oklepnike. Seveda je tu še druga alternativna oboroženi nevtralnosti, ki je demilitarizacija, ki je enako legitimna kot nevtralnost kot potencial za alternativo, alternativo v primeru izstopa iz zveze Nato, katerega bi morali izpeljati. Morda je celo primernejša, kot je to oborožena nevtralnost, ravno v luči dejstva, da nismo vojaško ogroženi, nas pa ogrožajo podnebne spremembe, naravne nesreče, ki se stopnjujejo, ujme, ravno v luči podnebnih sprememb. In skozi demilitarizacijo bi razbremenili proračun večjega dela vojaških izdatkov in lahko resurse usmerili v okrepitev sistema zaščite in reševanja. Navsezadnje je eden izmed argumentov, advokatov nakupa orožja tudi njegova civilna raba. Pustimo, koliko je privlečen za lase, je pa v tem več kot eno zrno resnice. Slovenske državljanke in državljani spoštujejo slovenskega vojaka, tudi cenijo slovensko vojsko ravno v tej njeni civilni dimenziji, ne v njeni vojaški dimenziji. Takrat ko pomaga pri poplavah, takrat ko pomaga pri žledolomu, takrat ko rešuje ljudi, ki se zaplezajo v gorah in doživijo nesrečo, s helikopterji. Ampak te naloge lahko opravljamo tudi veliko veliko ceneje in veliko bolje brez nekega vojaškega predznaka, četudi vztrajamo v vojaški formaciji, je zagotovo boljša možnost kot popolnoma neuporabni in brezvezni oklepniki za okupacijo tujine. Nakup take tehnike, ki prvenstveno služi dvonamenski rabi, ne po nesreči služi dvonamenski rabi, in je potem koristna tudi za doma. Helikopterska flota, ne ta dva helikopterja iz Toninovega zakona, ki se kupujeta za Natove specialce, ampak ta helikopterska flota, trenutno osnovana na bellih [[?]] in cougarjih [[?]] , ki lahko služi bolje za gorsko reševanje in za take podobne naloge. To so formacije znotraj Slovenske vojske, ki dejansko služijo državljankam in državljanom, ne pa oklepniki, zato da se bodo predstavniki Slovenske vojske vozili z njimi 10 tisoč kilometrov izven meja naše domovine. In še čisto za zaključek. Kdo je največja grožnja svetovnemu miru, ker smo slišali neke linije o, linije hujskanja zoper Rusko federacijo in zoper Kitajsko. Poglejmo samo vojaške proračune. Daleč daleč največji vojaški proračun imajo od vseh držav Združene države Amerike. Večji kot naslednjih nekaj držav skupaj. Kitajska, Indija, Rusija, velika Britanija, Savdska Arabija, Nemčija, Francija, Japonska, Južna Koreja, Italija, Avstralija. Vzamemo vojaške proračune vseh teh držav skupaj, pa ne pridemo do tega, koliko za vojsko zapravijo Združene države Amerike, ki denarja ne mečejo, zagotovo ne za zagotavljanje naše kolektivne obrambe iz svojega blagorodnega veličastva, kot bi nas želeli vi danes tu prepričati, ampak ga kupujejo kot vzvod in svojo palico zagotavljanja globalne dominacije za tlačenje drugih držav sveta, za igranje vojaškega policaja. In veste kaj? Tako kot ljudje v tej državi nočejo oklepnikov, enako nočejo na svojih vratih vojaškega policaja, ki mu vi rečete zavezniki.
Hvala lepa. No, ni replike, niste še razpravljali, kolega Grims. Najprej dobi besedo državni sekretar Uroš Lampret. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Dovolite mi nekaj kratkih pojasnil na navedbe, ki smo jih slišali. Pa bi začel pri tej ceni oziroma teh netočnih izjavah, navedbah predlagatelja. Vse, kar smo že v uvodni izjavi povedali zelo jasno, je, da o številkah, o katerih mi govorimo, so številke iz investicijske dokumentacije. Investicijske dokumentacije. Kjer predstavljamo številke zelo jasno. 53 vozil investicijske dokumentacije, kjer predstavljamo številke zelo jasno. 53 vozil, 412 milijonov evrov. Kar govorimo o zakonu, kar nam bo zakon omogočil, je vstop v OCAR, šele po vstopu v OCAR, bomo mi dobili ponudbo s strani proizvajalca s katerim se bomo pogajali o končni ceni. Se pravi, plasiranje nekih cen na različne številke, različne cene, ki enkrat vključujejo opremo enkrat ne vključujejo opremo, enkrat vključujejo davek, enkrat ne vključujejo davka. O tem govorimo, ko govorimo o zavajanju. Zdaj, glede tega kdaj je bila zadeva ustavljena. Naj spomnim, da je odločitev na Ministrstvu za obrambo. O platformi, o platformi, o Boxerju, leta 2017. In tudi o mehanizmu nakupa preko OCAR-ja, zaradi same transparentnosti tega nakupa je padla takrat, je bila dobra odločitev. In to ni bila prekinjena, ampak ta zadeva je bila začasno ustavljena. Zaradi dveh razlogov. Začasno ustavljena. Prvi razlog je bil, ker v tistem času ni bilo možnosti dolgoročnega financiranja te odločitve. In to zadevo smo popravili z Zakonom o investicijah. Drugi razlog je bil taktični študij. Tudi to taktično študijo smo spremenili. In okvir, ki nam omogoča sprejemanje finančnih obligacij na dolgi rok je jasen. In ta okvir imamo v zakonu. Zelo transparentno, kako bo potekala modernizacija slovenske vojske in kakšni so finančni okviru za modernizacijo slovenske vojske. Zdaj, glede okupacije oziroma sodelovanja slovenske vojske v okupaciji. Jaz mislim, da je to žaljivo za pripadnike slovenske vojske. Pripadniki Slovenske vojske sodelujejo v mednarodnih operacijah in misijah in so sodelovali v mednarodnih operacijah in misijah. Vse so imele mandat Varnostnega sveta združenih narodov. Od približno 300 pripadnikov danes, 85 % teh pripadnikov deluje v regiji zahodnega Balkana. V regiji zahodnega Balkana. Pomen varnosti in stabilnosti te regije za Republiko Slovenijo, mislim, da je jasen. Prva naloga slovenske vojske je obramba domovine ali samostojno ali v okviru kolektivne obrambe. In zato kupujemo te platforme. Zato kupujemo te platforme že od leta 2007. Prvi načrti so bili, ko smo se odločili, da tankov enostavno ne bomo imeli, ker so predragi in nam je vstop v zavezništvo omogočil, da opustimo oklepne enote » [[nerazumljiv]]unites« in se osredotočimo na mehanizirane enote »mechanized infantry«, ki jo predstavljajo te platforme, to nam je omogočil vstop v NATO. Prva številka 130 vozil, za dve bataljonski skupini. Ta številka se je potem z leti zmanjševala, potem je prišlo desetletje racionalizacije, ko so se investicije v slovensko vojsko ustavile. Kar pa ne pomeni, da se pričakovanja, da Slovenska vojska še vedno opravlja svoje naloge. Niso se ustavila in sedaj smo na jasnem minimumu od minimuma, od številke 56 boxerjev, 53, 45, je danes strokovna ocena, ocena strokovnjakov, ki tudi ocenjujejo uporabnost teh platform na ozemlju Republike Slovenije, da je ta številka 45. In da te platforme nudijo odlično zaščito. Zaščito za posadko in pa ognjeno moč s 30 milimetrskim topom. Zdaj glede uporabnosti platform na ozemlju Republike Slovenije, o Pokljuki, o glinastih golobih in tako naprej. Zdaj, vse države, bom govoril za Evropsko unijo. Vse države imajo vojsko, tudi Luksemburg ima vojsko, tudi manjše države kot mi imajo vojsko. Vse države imajo oklepnike, imajo mehanizirano pehoto, najmanj mehanizirano pehoto. Zdaj, že omenjena Avstrija, nevtralna država, ima tudi druge oklepnike, ki so precej težji, glavne bojne tanke. Tudi Švica. Pa ne za muzejske eksponate, ampak za obrambo te države. Precej večjih je, pa jih ne bi zdaj našteval. Zdaj uporaba teh enot na našem ozemlju, v primeru obrambe, saj Slovenija ni samo Pokljuka. Te enote se ne bodo uporabljale na Triglavu, ampak je uporaba teh enot, uporaba teh enot je vojaška stroka. Kje in na kakšen način se uporabljajo te platforme. Ob sodelovanju pehote, ob sodelovanju drugih zadev. Zdaj neko primerjanje, neki glinasti golobi, kako je kdo drugemu uničil oklepnike. Primerjava vojne z gorskega Karabaha [[?]] z iraško vojno, seveda če imaš na eni strani ameriško vojsko, s celotnim spektrom zmogljivosti, na drugi strani iraški oklep brez podpore, potem so lahko ti iraški tanki glinasti golobi. Ampak ameriški tanki niso bili glinasti golobi. Pa tako naprej, glede uporabnosti. Zdaj, glede oklepnih vozil 4x4. Za manjši del teh vozil, za manjši del teh vozil, ne bi šel v številke, so bile ugotovljene pomanjkljivosti, ki so večinoma nastale pri transportu. Vse te manjše pomanjkljivosti so bile odpravljene. So bile odpravljene. Z novimi zadevami na podlagi te pogodbe. Zdaj, glede kdo je ustavil referendum. Nič nismo mi ustavili referenduma. Ustavno sodišče. Ustavno sodišče. Zdaj, glede konsenza stroke o nakupu teh platform. Ko sem govoril o časovnici, ko sem govoril o časovnici, je stroka, stroka v tej državi in tudi politika precej jasna glede konsenza o nakupu teh platform. Katere so te platforme in tudi sedaj, kakšen je najboljši mehanizem za ta nakup. Zato govorimo, da je, da imamo konsenz, da smo si enotni. Zdaj, o gasilcih, o gasilcih ne bi. Lahko samo poudarim, da dialog, ki nam je bil zanikan, stalno, stalno, stalno deluje. Glede helikopterjev. V zakonu, ki sem ga že omenil, Zakon o investicijah v Slovensko vojsko, je več zadev, več zmogljivosti, ki jih s tem zakonom kupujemo. 8x8 je samo ena izmed zmogljivosti, je pa osnovna zmogljivost za Slovensko vojsko. Kupujemo tudi dva helikopterja. Platformi še nista izbrani, ampak bosta verjetno podobni tistim platformam, ki jih je Slovenija že uporabila. Seveda so bili kupljeni za potrebe Slovenske vojske, jih pa znatno uporabljamo tudi za druge naloge. In ti dve platformi bosta isti platformi. Bosta pa namenjeni ne nekim Nato specialcem, ampak specialcem Slovenske vojske. Ki pa je zaveznica, seveda je Slovenska vojska tudi Nato vojska. In specifika teh helikopterjev bo v urjenju, v urjenju pilotov teh platform. In pa dodanim senzorjem tega delovanja. Kar pa ne pomeni, da bodo lahko opravljali tudi celoten spekter drugega delovanja, tudi dvonamenskega. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Razprava Miha Kordiš. Izvolite. Razpravo vam bom dal kot predlagatelju. Izvolite.
Drugače imam možnost replike in niste vi tisti, ki bi te inštrumente [[…]]
No. Ne gre tako.
Ampak v redu, prav, bom zelo kratek. Še zmerom se bom odzval na način formata replike. Zdaj, gospod državni sekretar pravi, da je 400 milijonov evrov neka okvirna cena, da se bo točna cena določila še v pogajanjih. Lepo vas prosim, kdaj je pa v tej državi se zgodil še kakšen nakup, ki je bil na koncu cenejši kot na začetku. Pa ne me hecati. O taistih oklepnikih smo se začeli pogovarjati pri 207 milijonih evrov, preden smo sploh prišli do 400 milijonov evrov čez več korakov in čez več let. Pa je to samo en področni primer. Nekje na začetku sem govoril o tem, koliko smo preplačali avtoceste, kot da bo tu karkoli, karkoli drugače. Pa tudi če bi bilo, tudi če bi na koncu vse skupaj prišlo 350 milijonov evrov, hipotetičen primer, je to še zmerom 350 milijonov evrov, ki jih zabrišemo skozi okno za dobiček tujih vojaško-industrijskih kompleksov, da servisiramo vodilne članice znotraj Nato pakta. Druga stvar, kar se tiče misije in sodelovanja slovenske vojske na misijah. Mi v Levici nismo proti sodelovanju na misijah kar počez, pravimo pa, da je nujni formalni prvi pogoj za sodelovanje na misijah mandat organizacije Združenih narodov, kar pa še ne pomeni, da je ta mandat tudi zadostni pogoj. Kaj je pomenilo sodelovanje pripadnikov Slovenske vojske v Iraku? De facto urjenje kurdskih milic v Barzanijevem režimu, ki je vazalni režim, malo do Združenih držav, vedno več, vedno več tudi do Erdogana. Praktično frakcija v državljanski vojni. Še bolj je to izrazito v primeru Malija. Kjer slovenska misija servisira francoski imperializem in sodeluje z eno izmed frakcij v državljanski vojni in za takem kupovati oklepnike, najprej gre zanje človeški gredo slovenska življenja, zdaj pa še oklepniki, še slovenski denar, hvala ne hvala. Nisem edini, tričetrt ljudi v tej državi stoji na temu stališču. Tretja stvar. Stroka. Mislim, težko boš našel vojaško stroko pri nas, ki ne bo simpatizirala z Zvezo Nato ali pa sama sebi rekla stroka pa je del teh Natovih struktur ali pa Ministrstva za obrambo nekako vsak bo svojega konja hvalil, tako da te trditve o tem kako je nakup oklepnikov strokovno utemeljen, mislim je pač ta zelo velik larifari. Zdaj, če vam ni všeč primer kako se tovrstni oklepniki obnašajo na bojišču, celo pod ohoho v narekovajih oboroženega konflikta, pa ne rabimo gledati v tujino, ste zrelativizirali tisti moj primer iz gorskega Karabaha, lahko pogledamo na lastno zgodovino, odcepitev Slovenije od Jugoslavije. Prosim povejte mi in pokažite mi kako so se oklepniki obnesli za JLA. Ne zelo v redu, ne. teritorialna obramba, policija, hop cup, z lažjim in cenejšim orožjem in s temi oklepniki ni bilo nič. Neuporabni zares za karkoli razen za patroliranje v zaledju nekih tretjih držav. In še čisto za zaključek. Helikopterji, ki se kupujejo iz Toninovega zakona se kupujejo za Natove specialne sile, ki tudi niso izključne slovenskega predznaka. Sedež naj bi bil, kje že, v Zadru, Splitu, če se ne motim, te specialne enote in bi bila kombinirana, spet navajam po spominu, ampak vem, da naj bi sodelovala Hrvaška, sodelovala naj bi tudi Madžarska, mislim tako res, to je vaša obramba Slovenije, sodelovanje z madžarskimi specialnimi silami kjer Vlada Orbanov režim z zemljevidom velike madžarske, ki kosa tudi slovenski narodni teritorij.
Hvala lepa. Besedo želi državni sekretar, Uroš Lampret. Izvolite.
Najlepša hvala predsedujoči za besedo. Zdaj, zelo kratko na tri stvari. Urjenje Kurdskih obrambnih sil s strani slovenskih inštruktorjev na kar smo mi zelo ponosni z našimi nemškimi partnerji je prišlo potem, ko so bili, se pravi, sever Iraka ogrožen s strani Ajesa, ESA in pa pokoli, ki so se pa dogajali na planoti Sindžar. In to poteka urjenje Kurdskih obrambnih sil. Jaz mislim, da je to več kot nesporno. Zdaj, glede uporabe oklepa pri osamosvajanju Republike Slovenije. O tem sem že nekaj govoril na odboru, pa moram še enkrat ponoviti zaradi dogodkov tistega leta, tistega časa. Taktika uporabe oklepnikov s strani JLA, v to se ne bom spuščal v pravilnost taktike te uporabe, kar pa ne pomeni, da oklep ni bil uporaben. Ker takrat, ko je bil oklep zajet s strani pripadnikov Teritorialnih sil in policije, je bil prebarvan in uporaben proti okupatorju. Prav tako so pripadniki policije uporabljali svoje bove in so si samo želeli, da bi imeli kaj močnejšega. Zadnja zadeva glede pripadnikov specialnih sil. Še enkrat, govorili smo o dveh helikopterjih platformah, to kar govorite vi, je center za skupno urjenje, s katerim verjamem, da ni nič narobe, če se mi urimo z našimi zavezniki in sosedi, urimo postopke, ne pa, da združujemo platforme. Platforme so naše in jih bodo uporabljali naši pripadniki specialci oziroma kdorkoli drugi v tej državi ko bo ta zadeva potrebna. Urjenje, urjenje pa opravljamo skupaj. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Začenjamo razpravo poslank in poslancev. Najprej bo dobil besedo dr. Matej Tašner Vatovec, za njim pa mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Najlepša hvala gospod podpredsednik. Zdaj, bom čisto na hitro pa na kratko. Prvo dejstvo. Pač Slovenija oziroma Vlada se je odločila, da bi rada pristopila k sporazumu OCCAR. OCCAR je neka organizacija, sestavljena iz več držav, ki ima, po pravici povedano, en cilj, to da prodajate oklepnike Boxer, in da zraven tega doda seveda še cel kup nekih diplomatskih imunitet in finančnih privilegijev funkcionarjem te organizacije. To je pač ta osnovni olup. To je v bistvu neka piramidalna shema. Tukaj se je združila neka skupina držav med njimi so tudi proizvajalke teh bojnih oklepnih vozil, ki potem vabijo neke nove kupce, da, potem prodajajo te oklepnike. Litva je recimo eden od takih kupcev, ki je nasedel na to piramidalno shemo. Od kar so podpisali sporazum in se zavezali k nakupu oklepnikov čakajo 6 let. Dobili so nekaj par vozil, ki niso bila izpravna. Plačali so jih v približno takem znesku kot bi jih naj mi je pa res, da so jih dobili dvakrat več tako da tudi to je vprašanje zakaj je Litva dobila te oklepnike po polovični ceni, ampak to sploh ni bistveno. Druga stvar. Ali je to smiselno? Po naši oceni ni in jaz misim, da tudi po oceni velikega števila prebivalk in prebivalcev te države to ni smiselno, zato je v bistvu odgovor na to vprašanje, če želite, da presekamo neko to politično dilemo sedaj ali je smiselno zapravljati takšne vrtoglave zneske za orožje za bojne oklepnike, medtem ko se že ljudje skoraj pol leta soočijo z rastjo cen energentov, z rasto cen osnovnih živil in tako naprej? Vlada ne naredi nič. Opozicija predlaga zakon, s katerim bi vsaj deloma olajšali to situacijo z energetskimi vavčerji, Vlada zavrne in še vedno čaka. Počasi bo konec kurilne sezone pa problemov z energetsko revščino mislim problem z energetsko revščino, ampak za to sezono in tako dalje. Na koncu je vprašanje zelo preprosto. Ali v trenutku, ko smo po dveh letih krize s pandemijo Covid-19 in ko bo počasi konec nekih teh obsežne povečane porabe nekateri glede na indekse na svetovnih borzah tudi že špekulirajo o tem, da smo zelo blizu novi gospodarski krizi ljudje pa pač trenutno imajo težave z rastjo cen hrane osnovnih potrebščin, energije, goriva in tako naprej. Lahko pričakujemo, da se bliža tudi seveda posledice, ki jih bo prinesla gospodarska kriza se pravi še dodatno zaostrovanje teh razmer. Po drugi strani ali je smiselno pač iti kupovati sedaj se zavezati, da bomo kupili za 400 plus milijonov evrov nekih bojnih vozil ob tem, da je dobro leto nazaj točno ta Vlada sprejela zakon, ki nalaga še dodatnih 780 milijonov porabe za vojaško opremo v času epidemije je bil ta zakon sprejet se pravi že takrat je bila ta dilema zelo jasna. Ali smo res pripravljeni v času ene največjih zdravstvenih kriz v zgodovini človeštva pač metati takšne tri četrt milijarde evrov za orožje v naslednjih nekaj letih. Za nas to ni problem. Mi smo odločeni in imamo zelo jasno stališče glede tega vprašanja. Če po drugi strani Vlada trdi, da je to vse okej pa pojdimo na referendum. Vi pravite ja, je posvetovalniško, ni denarja zavezujoč. Naredite ga zavezujočega, jemljite ga osebno, jemljite ga resno. Gremo na referendum, ljudje bodo povedali ali se strinjamo ali se ne strinjamo ne glede na to ali je po zakonu, po Ustavi tak referendum zavezujoč ga upoštevajte. Jaz to res jemljem kot neki zelo prazen argument pač ni zavezujoč tak referendum. Jaz mislim, da bo takih vprašanjih, kjer pač nekega širokega konsenza kljub vsemu ni mislim, da smo iz več strani slišali, da pač sploh v času te covidne krize bi morali nekoliko bolj preudarno razmišljati o tem koliko in za kakšne namene vlagati v Slovensko vojsko in ko govorimo o orožju se nam to ne zdi smiselno, potem bi morala vsaka Vlada to pretehtati na referendumu. Miha je prej zelo lepo povedal kako to počnejo v Švici. Če se odločiš kupovati neko ne vem za 6 milijard novih reaktivnih letal greš na referendum, vprašaš ljudi, če ti rata, potem to spelješ, potem vam bo težko tudi kdorkoli ugovarjal, ampak na tak način in s tako situaciji kot jo živimo sedaj je pa to popolni absurd, ker dobesedno se pogovarjamo o tem, da zaradi krize in zaradi nespametnih potez Vlade imamo luknje ne samo v proračunu, ampak tudi v večjih blagajnah državnih, po drugi strani pa bi vi še kar naprej metali denar nekam drugam. Mislim, da bo potrebno začeti razmišljati malo bolj na drugačen način in ob prioritetah in te prioritete bodo morali biti pri ljudeh. Nihče vam ne oporeka, če želite obnovit vojašnice, to se lahko naredi, sicer tudi brez tega posebnega 780 milijonskega zakona, če se kupuje osnovno opremo za vojake, oblačila, neka vozila, ki bodo dejansko lahko uporabljena tudi za civilno zaščito in tako naprej, ampak metanje takšnih vsot denarja za orožje, za nekaj, kar v bistvu nima drugega, kot bojne uporabe, je pa res nesmisel. Tako da, tisto, kar predlagamo, je to, da gremo vprašat ljudje, pa naj ljudje že enkrat povedo, ali se strinjamo s takšni nakupi ali ne in to se da preprosto oziroma v bistvu najlažje in najhitreje naredit s posvetovalnim referendumom.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić, za njim pa bo razpravljal Samo Bevk. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Dober večer! V SAB smo zaskrbljeni predvsem nad to trikratno podražitvijo vozil, preden se je sploh podpisala pogodba. Seveda, zato se porajajo dvomi o transparentnosti tega nakupa. Jasno je, da dvomimo tudi o sami racionalnosti izbire. Vsekakor smo slišali, da pravite, da se cena nenehno spreminja. Ja, ampak samo se spreminja navzgor, iz 3 milijone 700 tisoč za eno vozilo, je prišla na 9 milijonov 160 tisoč evrov in to je res podatek, ki smo ga dobili od »mirodajnih« virov. Kot majhna država, vsekakor smo verjetno zavezani k temu, da nabavljamo opremo, ki je vsestransko uporabna, zato smo omenjali helikopter kot en pravi primer, ker se ga da smotrno uporabljati. Tudi v Mariboru, recimo, imamo težave s prevozom kritičnih bolnikov do Ljubljane. Drugi kraji imajo enako pereče probleme in verjetno, da je neka druga izbira, razen teh oklepnikov, veliko boljša varianta za nas, za tukaj in za neko predvidevanje vojne, za katero se nikoli ne ve, kdaj bo, če bo in kakšna bo. Zato pa, ta oprema tudi ima eno težavo, da, eno je, ko vi pošljete eno število vojakov z letalom, nekam, na drugi konec sveta, drugo pa je, ko je treba 45 oklepnikov, takih, po 38 ton, poslat nekam. Jaz ne vem, kako je to mišljeno, kdo bi takrat to plačeval, verjetno vsi skupaj. Tretje, izkušnje drugih držav so jasne. Znani so ti zamiki dobave. Nikoli ne veš, kdaj to pride, ne »vklapa« se v ta finančni okvir nabave, torej, mi jih bomo plačali, pa ko pridejo, pridejo. Verjetno jih ne bo takrat, ko bomo mi imeli vojno, če se ilustrativno izrazim ali jih bomo mogli plačat takrat, ko sredstva za njih poidejo, ker bo neka kriza vmes verjetno prišla in bomo takrat verjetno morali dvignit neka zelo draga posojila, da kupimo to podaljšanje članstva med prijatelji. Jasno je, da vojaška industrija ima največje dobičke in seveda popolnoma je pošteno, da proizvaja in da išče trg, ampak ko gre za ta vozila za bojevanje v puščavi, jasno, da jih je nekam treba prodat, ampak mi se lahko in se moramo vprašati, zakaj ravno nam, ker pri nas so neuporabna. V primeru neke vojne, to 8x8 bo elektronsko onesposobljeno, verjetno, in bo potem to samo 38 ton neuporabnega jekla, po komadu kajne in potem pa, ne vem, kdo bo takrat odgovoren za vse, kaj se dogaja naprej. Mi smo brez puščav, mi bomo verjetno imeli tudi problem, ko se ta vozila odpravijo na vaje, ker bodo razruvala asfalt, od Maribora do Ljubljane, recimo, s svojo težo in sploh z načinom »kretenja« [[?]] . Tako da, res je treba premisliti o tem, ali je to pravi način. Mi moramo nekaj kupit, ali da je to, to, to pa ne vem. Ilustriral bom z še enim primerom. Če sem sosed poljedelcu in me pokliče na pomoč pri pobiranju pšenice, pa ne bom jaz kombajna kupoval, kajne, potem pa, pomagam, tako kot se je treba in kot jaz zmorem, ne pa, da se prilagajam na način, da zapravim vse kar imam in nimam, da pomagam. To enostavno ni princip. Da sklenem, s tem. Ta cene refere [[…]], da ideja referenduma je narobe, zato ker ne rešuje našega problema, naše težave. Za Vlado bo referendum mala malica, ne bo ga upoštevala verjetno, itak je posvetovalni in zato mislim, da nima smisla s tem mrcvariti ljudi, ker če vprašate ljudi, itak bodo rekli, idejo [[?]] za končno ceno, da je to absolutno neprimerno za nas, za danes in za v prihodnje. Kvečjemu bi bil pravilno konceptiran referendum, ali bomo za ta isti denar mogoče kupili letala za novo nacionalno avio kompanijo, ne da, ker to potrebujemo verjetno tudi bolj. Ampak seveda to ni tema za Ministrstvo za obrambo. Tako da še enkrat poudarjam, da v SAB-u referenduma, idejo referenduma ne bomo podprli, prav tako nismo za nakupe na način tako netransparentno, kot so predstavljeni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk, za njim pa jo bo dobil Primož Siter. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. Kot je v stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov povedala kolegica mag. Meira Hot, pobude za razpis posvetovalnega referenduma o ratifikaciji omenjenega sporazuma ne bomo podprli. Posvetovalni referendum namreč za vlado in za Državni zbor ni zavezujoč. Tudi če bi večina volivcev na referendumu glasovala proti nakupu oklepnih vozil, bo lahko vladajoča koalicija sprejela zakon o ratifikaciji sporazuma in s tem omogočila nakup načrtovanih 54 oklepnikov bokser. Pa tudi nekaj milijonov evrov za izvedbo referenduma bi šlo v nič. Prav tako je moja kolegica izpostavila, da se nam ne zdi smotrno, da razpisujemo nezavezujoči posvetovalni referendum povsem na koncu mandata Državnega zbora, ko smo praktično tik pred pragom naslednjih rednih parlamentarnih volitev. Treba pa je poudariti, da se Socialni demokrati zavedamo, da je Slovenska vojska v letih finančne in gospodarske krize ter v času sanacije posledic te krize utrpela večji finančni primanjkljaj. Finančna sredstva niso bila zadostna in se je vlaganje v kadre, v opremo in razvoj na neki točki zaustavilo. Vendar so bila ukrepom rezanja finančnih sredstev podvržena tudi druga področja. Ne samo obrambni resor. Res pa je, da država Slovenija zaradi navedenega ni in tudi danes ne izpolnjuje obljub in zavez, ki jih je v nekem drugem obdobju dala mednarodnim organizacijam. Naj povem, da smo Socialni demokrati v programu velikih sprememb za razvojno desetletje do leta 2030 z naslovom nov začetek, ki je v tem trenutku še osnutek programa za nastop na državnozborskih volitvah 24. aprila letos, bo pa predvidoma sprejet v naslednjem mesecu, posebno poglavje namenili tudi posodobitvi sistema nacionalne varnosti in povečanju obrambne sposobnosti celotne družbe. Kot prvi ukrep na tem področju pa smo navedli zagotovitev stabilnega vira financiranja, ki bo omogočil nadaljnjo modernizacijo Slovenske vojske, sposobno za nacionalno obrambo in izpolnjevanje mednarodnih zavez Slovenije, upoštevajoč globalne premike. Prav tako smo se v programu zavzeli za izboljšanje socialne varnosti vojakov ter za pridobitev potrebnih kadrov za potrebe Slovenske vojske in razvoj kariernega sistema s skupno in enotno nacionalno kadrovsko politiko. Zato smo že v tem mandatu podprli novelo zakona o obrambi in tako dejansko zagotovili sprejem tega zakona. Socialni demokrati smo stranka z dolgo tradicijo. Zavedamo se svoje odgovornosti za nadaljnji razvoj naše družbe, zato bomo tudi na tem področju, na področju nacionalne varnosti in obrambe vodili državotvorno politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter. Če bo ostala kakšna sekunda, bo za njim razpravljala Nataša Sukič, sicer Mojca Škrinjar. Izvolite.
Ja, hvala lepa za besedo, predsedujoči. Zdaj, če vprašate naključnega mimoidočega na ulici, kaj podpiše delo vlade v zadnjem letu in pol oziroma dveh letih, bo najbrž presečna množica vseh odgovorov korupcija, zmeda v upravljanju epidemije, kršenje zakonodaje, ukrivljanje zakonodaje, tako da se prijateljčkom iz gospodarskega kriminala to najbolj splača, napadi na medije, civilno družbo, represija, kadriranje in tako naprej in gotovo bo eden od teh podnapisov tudi orožarski posli, ker to ni prvič, da se Republika Slovenija spravlja v orožarske posle, ki so tradicionalno globalno gledano najbolj podvrženi korupciji. Mislim, da je nekdo izračunal, da je 40 % vseh orožarskih poslov v svetu vedno koruptivnih in ni prvič oziroma temu področju tuje, da se na njem namenjajo največje provizije tistim, ki zrihtajo biznis, po domače povedano in ni tuje, da se gremo ta špil tudi v Sloveniji, poglejmo patrijo in njene sestrske biznise. In zdaj imamo zopet ponovno situacijo tukaj. V bistvu, se tukaj iz naslova ministrstva branijo, koliko oklepnikov ali 45 ali 56 ali 150 ali milijon, v bistvu je ta številka popolnoma ne relevantna. V resnici sploh ni važno, koliko jih bo Republika Slovenija teh Boxerjev kupila. En oklepnik potrebuje Republika Slovenija prav toliko, kakor jih potrebuje 100 – nič, nikakor jih ne potrebuje. Zakaj smo danes na dolgo in široko poslušal. Bistveno pri vsem skupaj je, da se bo zapravilo 412 milijonov javnega denarja, ki bi jih, če bi bila politika te Vlade [[znak za konec razprave]] na področju prioritet drugačna, lahko zapravili za stanovanjsko politiko, za neko progresivno davčno politiko, o moj bog, za podnebno politiko; zdaj smo videli kako funkcioniramo kot družba v krizi, pa ne vemo še kaj prihaja s podnebnim zlomom, okrepitvi javnega zdravstva, okrepitvi javnega šolstva, v vsakem primeru pa v odpiranju možnosti za neposredno demokracijo, spoštovani kolegice in kolegi, kakšni demokrati pa ste, če ne podpirate [[znak za konec razprave]] ideje o razširjeni demokraciji. Zato, spoštovani podpredsednik, bom seveda poziv, da državljani odločajo o takšnih nakupih, podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar, za njo pa bo razpravljal Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa. Naj začnem zopet z latinskim izrekom, Si vis pacem, para bellum, »če želiš mir, pripravljaj vojno«. To ne smemo jemati dobesedno, ampak lahko si razložimo, da če želiš mir, moraš imeti primerno oborožitev, zato, da tisti, ki bi si želeli stegovati prste po državi, niti ne pomislijo na to. Varnost je temeljna potreba in je ena ključnih funkcij države in to zahteva od nas tudi 124. člen Ustave, da poskrbimo za varnost v državi. Za varnost državljanov, ljudi, v prvi vrsti, za varnost imetja in ozemlja in to smo dolžni sami do sebe. Če govorimo o konkretni grožnji, konkretna grožnja je ta hip na sami meji EU-ja. Imamo Ukrajino in imamo velik konflikt, ki se napoveduje na tem območju in ni vseeno, kaj se dogaja v bližini EU-ja. Imamo tudi vojaške vaje Kitajske pa Irana in naiven je in romantično naiven je tisti, ki misli, da je to mačji kašelj. Daleč od tega. Nekaj je torej konkretna grožnja, nekaj je tudi pripravljenost. Kolegica Monika Gregorčič je zelo lepo povedala prej, v prispodobi, da seveda ne moreš začet gradit bolnice takrat, kadar ljudje zbolijo in pa kupovati reševalnih vozil, ko ljudje zbolijo. Gospa Gregorčič iz stranke Konkretno je zelo jasno povedala, kaj je v resnici pripravljenost. Pripravljenost je to, da imaš stvari pripravljene za primer, če se karkoli zgodi. Bog ne daj, da se kaj zgodi, pa vendarle smo pripravljeni na to, da to zadevo rešujemo. Odločitev za vstop v Nato smo Slovenci in Slovenke sprejeli na referendumu v preteklem desetletju, in sicer z 68,08 % volivcev, ki so glasovali za to, da vstopimo v NATO. In še enkrat si želim in večkrat si želim povedati, da NATO ni nekaj, kar je zunaj nas. NATO, to smo mi. Mi smo del NATA. NATO ima enotno poveljstvo. Njegova vojska pa sestoji iz vseh vojska, ki sestavljajo NATO in mi smo dolžni solidarnost eden drugemu. Kakor nas bo zaščitile druge vojske, potem drugih držav, moramo tudi mi sodelovati v tem. Obramba je tudi domovinska zadeva, internacionalizem očitno ne pozna države, še manj domovine. Služi marksizmu, komunističnemu, leninističnemu marksizmu, ideologiji, ki je povzročila poleg nacizma in fašizma največ žrtev na tem svetu in najhujše tragedije. Razčlovečenje, ukinitev posameznika in gre za lažno dilemo ali kruh ali orožje. Dejstvo je, da še nobena vlada doslej ni namenila toliko denarja za zdravstvene investicije, za domove za ostarele, za šole, za znanost. In prav tako se gradijo stanovanja, pripravlja se zakon o energetskem vavčarju, pokojnine so se dvignile, vrtec za drugega in tretjega otroka je brezplačen. Koleg zadnjič mi je rekel, poglejte, če imaš drugega otroka in tretjega otroka v vrtcu in nič ne plačaš za njega lahko prihraniš 350 eur na mesec, to pa pomeni, da lahko toliko več kredita vzameš za stanovanje in si lahko tudi privoščiš investicije. V državi Sloveniji še ni bilo toliko zaposlenih od kar obstajamo, toliko zaposlitev. Socialni transferji se niso zmanjšali, so normalni, ljudje dobivajo subvencije za stanarine, če ne morejo sami tega plačati, prehrana v šoli je zagotovljena za vse tiste, brezplačno, ki tega ne morejo plačati in to, da rečete, da se bo nekaj zapravljalo, oprostite. Jaz sem mama in moji otroci, jaz želim za svoje otroke varnost. Prav tako pa tudi za svoje vnuke in kdor ima družino bo ja razumel, da enostavno si želimo za svoje družine, za svoje potomce varno okolje. Jaz si to želim. Če nimate otrok, jaz vas razumem, imate pa vsaj nečake. Imate pa otroke od prijateljev, medna boste kaj naredili za njih. Ali boste rekli, je čisto vseeno. Jaz si želim resnično države, ki bo nudila varnost in blaginjo mojim otrokom in mojim vnukom. In zato vas lepo prosim, da razmišljate tudi o tem, pa naj končam spet z latinskim izrekom, »Ubi bene, ebi patria«, »Tam kjer je dobro, tam je domovina. In nam je dobro, nam je zdaj dobro. Ne rečem, da nam ne more biti še bolje, potrebno je delati še na tem, da nihče v tej državi ne bo niti lačen niti reven, ampak s tem, da bomo pa odrekli se varnosti pa ne bomo nič bolj bogati. Hvala.
Hvala tudi vam. Predlagatelj Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo. Nič nisem slišal o tem kako naj bi ravno nakup oklepnikov bil tista stvar, ki bi ljudem v tej državi zagotovil varnost v luči dejstva, da nismo vojaško ogroženi. Nam pa manjka stanovanj, domov starejših, zdravstvene ustanove so dotrajane in tako naprej. Sicer sem se pa prijavil kot predlagatelj, da se odzovem na nov argument, ki ga do zdaj še nisem slišal, ki gre v prid nakupu oklepnikov, očitno, kot smo lahko slišali ravnokar, kupujemo oklepnike ker »za otroke gre«. Kupujemo oklepnike, ker imamo, ker imamo radi svoje otroke. Mislim, kako nizko ste se pripravljeni advokati NATA in tujih vojaško industrijskih kompleksov spustiti. Res, neverjetno. Prav tako še vedno ne razumem, kaj ima s tem nakupom oklepnikom konflikt v Ukrajini. Kaj ima to kakršnekoli veze razen seveda, če je predpostavka tega, da bo Nato in očitno tudi slovenska kri in slovenski denar in slovenska guma odšla v vojno z Rusko federacijo? Mimo tega argument konflikta v Ukrajini nima nikakršne povezave z nakupom oklepnikov v Sloveniji. Mimogrede mi v Levici smo odločno na nesprejemljivem stališču, da za Natove eskapade v Ukrajini niti enega slovenskega vojska niti enega slovenskega centa niti enega slovenskega vozila niti ne na fronti niti ne v zaledju. Konflikt v Ukrajini je posledica državnega urada, ki je bil na veliko podprt s strani Nato pakta. Nato je tisto, ki sili v Rusko federacijo in provocira konflikt. Ruska federacija je že tri desetletja postavljena v pozicijo strateške defenzive, zaradi tega, ker Nato neprestano svoje meje kljub obljubi po razpadu Sovjetske zveze prestavlja na zahod in jo [[nerazumljivo]]obkoljuje in to izrekam brez kakršnikoli simpatij do Putinovega režima, ampak dejstvo je, da so ravno naši zavezniki v Nato paktu tisti, ki v Ukrajini netijo konflikt sedaj bi pa diktatu teh naših zaveznikov v Nato paktu, zaradi njihovih konfliktov in njihovega ogrožanja globalne varnosti morali še več zapravljati za orožje, ki ga sicer ne potrebujemo in kupovati njihove oklepnike. Lepo vas prosim, te ljudje bi se šli vojno z Rusijo pozimi toliko o njihovi kredibilnosti.
Hvala lepa. Replika, Mojca Škrinjar. Izvolite.
Vi mladenič se še rodili niste takrat, ko je bila vojna za Slovenijo, zato pojma nimate kaj je strah za svoje otroke, ko ti bojno letalo prileti nad Ljubljano, prebije zvočni zid. Pojma nimate kako je teči v zaklonišče in zato se lahko tukaj norčujete in govorite o oklepnikih in se smejete. Oprostite, govorim v imenu vseh mam, katere si želimo za svoje otroke varnost. Takrat smo se počutili varne, zato ker so teritorialci šli za nas na bojišča, zato. Zato, ker so si tudi pridobili orožje, brez orožja Slovenije ne bi bilo. Vi se pa lahko tukaj norčujete iz vsega. Še nekaj, še enkrat povem. Nato to smo mi, mi smo vstopili v Nato in Nato ni nekaj zunaj nas mi smo Nato.
Hvala lepa. Postopkovno Siter, potem pa predlagatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Jaz vas prosim, da tukaj vi urgirate. Kolegica očitno napadla z jasno diskriminacijo na ravni starosti, zaradi dejavnika starosti. Kolega je nekaj let mlajši od nje, kar ga ne diskvalificira, da nastopi s svojim političnim stališčem o tej razpravi in njegovo politično stališče je jasno varnost je na prvem mestu in zato kot partnerji v Nato paktu ne moremo biti tisti playerji na svetovnem zemljevidu, ki destabiliziramo druge družine, da morajo druge matere na drugih koncih sveta s svojimi otroci bežati v zaklonišča. To je vloga Slovenske vojske in drugih vojska v Natovih imperialističnih misijah po svetu. Kaj pa drugega kot spodbujati vojaške konflikte? Sam sem bil v času, če je kolegica sedaj referira to osamosvojitveno vojno v Trbovljah v zaklonišču. Videl sem kako se je streljalo po oddajniku na Kumu, ampak to ni kvalifikacija, ki me postavlja na poslanski sedež, spoštovana kolegica. Danes govorimo o zelo pomembnem mestu Slovenije na mednarodnem zemljevidu. Na kakšen način bomo svoje mesto v mednarodni skupnosti oblikovali in ko govorimo o domovini in domoljubju kako bomo sredstva iz javne blagajne razporedili glede na družbene potrebe. Oklepniki 8x8 v višini 412 milijonov pač na tej točki niso družbena potreba nikakršna. Potreba pa je v domovih za starejše, potreba so v krepitvi javnega zdravstva, javnega šolstva, razvoja in gradnje neprofitnih stanovanj. To je to. In zdaj, če najdemo rešitve tukaj, pa če kolegica ne vem koliko ste stari, ali pa, če kolega Miha Kordiš, ki je star 30 in nekaj, pride do dobrih rešitev, je to super in dobra rešitev je na mizi. Vprašajmo državljanke in državljane, kaj si menijo o 412 milijonih za orožje in ne za stanovanja. 412 milijonih za orožje za oklepnike in ne za domove za starejše, 412 milijonov za oklepnike in ne za razvoj in krepitev javnega šolstva, javnega zdravstva, itn. Spoštovani predsedujoči, tovrstne diskriminacije v tej dvorani ne morete in ne smete dovoliti.
Spoštovani gospod poslanec, mislim da to ni bil postopkovni predlog in vljudno prosim, da spoštujemo, vljudno prosim, da spoštujemo Poslovnik in bodimo spoštljivi in spoštujmo tudi 8. člen našega etičnega kodeksa, ki ga imamo. Postopkovno ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči za besedo. Jaz prosim in tako kot ste že do zdaj, vas pozivam, da ravnate tudi v prihodnje, takoj opozorite, sicer pa izrekate pač ukrepe v skladu s Poslovnikom, kajti to kar se je zdajle pripetilo, to ni bil noben poslovniški manever. Dejstvo je, da v ničemer ni kolegica Mojca Škrinjar kršila Poslovnik, v ničemer, se je pa njena razprava bistveno razlikuje od razprave kolegov na oni strani. Ampak danes so že prešli vse meje. To je že tretja točka danes kjer non stop kršijo Poslovnik, zlorabljajo samo zato, ker imajo premalo časa. Ampak to ni naš problem. To je njihov problem. Ne morejo pa zato kršiti pa zlorabljati postopkovnih. Zdaj, če so kot neodgovorna politika kot politika nekridibilnosti, kajti za njih zaveze ne pomenijo nič, potem je to njihov problem. Mi pa želimo tudi v tej dvorani in tudi v tem Državnem zboru delovati državotvorno in kredibilno. In zato vas pozivam, da jih pač opozorite kadar bodo kršili Poslovnik tako kot se je go dogajalo sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Jaz sem predlagatelj na tej seji, kar pomeni, da mi na uri teče 60 minut, teh 60 minut nisem še v celoti izčrpal, tako da, zelo težko prenesem kakršenkoli očitem, da zlorabljam postopkovne predloge zaradi tega, ker nimam več časa. Seveda da ga imam kot predlagatelj, ogromno sem ga imel, še mi ostaja. To je kot prva. Kot drugo. Tovariš Siter je podal popolnoma korekten postopkovni predlog, da zaščitite integriteto nas v Levici. Ker tako kot že pri predhodnih urah v dnevu neprestano pada po nas. V temu konkretnemu slučaju je bila situacija, da je poslanka Škrinjar dobesedno vreščala name kako nimam pojma. Mislim oprostite, to ni kredibilna parlamentarna razprava, to ni način kako se pogovarja in to ni način kako se argumentira. In v takemu slučaju je seveda na mestu, da predsedujoči poseže, opozori, reče dajte no, vrnite se nazaj na temo in se pogovarjajte eden z drugim kot ljudje ne pa vreščeče levo, desno.
Hvala lepa. Res je, da kot predlagatelj, sicer zdaj nam je tehnika zagodla, imate še nekaj časa, pa vendar ste tudi zdaj se prijavil za postopkovni predlog in jaz vas pozivam, gospod poslanec, ne biti nestrpen, dovolite mi, da dokončam. Tudi jaz, jaz vas pozivam, bodimo strpni, ne diskreditiramo nobenega tudi, če nekdo drugače razmišlja. Zato smo tukaj. Bom rekel, marsikdo nas gleda in mi smo neko ogledalo kaj se dogaja v naši državi, z ozirom, da je tehnika zatajila, predlagam 5 minutno pavzo, se pravi, nadaljujemo ob 19.25 minut. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 19.20.) (Seja se je nadaljevala 19.25.)
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo z razpravo. Prijavljen razpravljavec je Jožef Horvat. Vidim, da ga ni. Naslednji je mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Glejte, laži, ki jih je prej izrekel, ker je to šlo za zavestno laž, predlagatelj, so škodljive za Slovenijo in tudi zelo nevarne. In če bo časa zdajle zmanjkalo, se bom kasneje javil še za delitev časa, da bom to podrobno razložil. Namreč, kdorkoli bi hujskal Slovenijo proti komurkoli, zasluži vso obsodbo. In gospod Kordiš, vi, ki to počnete, se morate zavedati, da spravite Slovenijo v nevarnost in da ste izjemno škodljivi za Slovenijo, za njen razvoj, za varnost Slovenije in na nek način pač potrjujete tisto tezo, da lahko zaščitiš državo pred čemerkoli, samo pred peto kolono je pa ne moreš. [[znak za konec razprave]] Dobro veste namreč, da sem že na odboru pojasnil, da upam, da bo zmagala v tem primeru razumna stran, to sem tudi tukaj ponovil v uvodu. Povedal sem vam, da dolgoročno vidim v Rusih zaveznika, tako kot je nekoč skupaj z Natom že sodeloval kot pridruženi član, in da seveda se pojavlja nek drug problem, ki je mnogo večji in s katerim bodo prav Rusi prvi soočeni. Zaradi tega vidim [[znak za konec razprave]] tukaj možnost sodelovanja in upam na zmago razuma. Ne pa tako kot vi, ki hujskate. To je škoda, to je žaljivo, in seveda za Slovenijo, še enkrat poudarjam, zelo nevarno in tudi zelo škodljivo.
Hvala lepa. Replika, Miha Kordiš, izvolite.
Hvala. Pol proceduralno, pol replika, pa bom začel s proceduralnim delom. Predsedujoči, če tamle gospod Grims opleta s takimi zadevami, kot da jaz hujskam na vojno, zagovarjam pa demilitarizacijo, pa da sem peta kolona [[…]]
Spoštovani gospod poslanec, Levica nima več časa in ne morete imeti replike.
Predlagatelj, ne Levica.
Rekli ste replika. Kot predlagatelj pa izvolite.
Ne pustim si, da mi bo tamle nek dežurni hujskač očital, da sem peta kolona. Pa da hujskam na vojno, medtem ko zagovarjam politike demilitarizacije. In predsedujoči, vaša naloga je, da v takih situacijah intervenirate in, znova moram isto povedati, zaščitite našo integriteto. Mislim, kaj se pa to pravi? Peta kolona. Peta kolona pred čim? Ko vi žalite, zmerjate in očitno skupaj z Nato paktom navijate za konflikt v Ukrajini, v katerega bi vpeli nekako tudi nakup oklepnikov za 400 milijonov evrov. Če vam bom povedal, kaj je peto kolonaštvo, da v razmerah zdravstvene krize, stanovanjske krize, krize skrbstva, podnebne krize in še česa mečemo denar, ki ga rabijo ljudje v tej državi, za oklepnike, 400 milijonov tega, tujim vojaško-industrijskim kompleksom. Če se želite obkladati s takimi grobimi izrazi, kot je peto kolonaštvo, evo vam ga, peto kolonaštvo, vaše peto kolonaštvo. V imenu tujih centrov moči sabotirate blaginjo državljank in državljanov. In zato želimo, da se gre na referendum. Naj se o tem izrečejo ljudje. Ali želijo 400 milijonov denarja za oklepnike ali za kaj drugega. Zelo preprosto je to. In vemo, da tri četrtine ljudi deli naše stališče. Nočejo, da naš težko napolnjeni državni proračun zapravljamo za neko orožje, ki ga sploh ne potrebujemo oziroma ki ga vi med vrsticami pošiljate v Ukrajino na mejo z Rusijo iz stališča oboroženega konflikta. Mislim, noro, noro. Niti ne rabimo vojnega hujskaštva, enako kot ne rabimo, ne rabimo oklepnikov. Sicer pa, mimogrede, zakaj posvetovalni referendum. Ne moremo dati naknadnega zakonodajnega referenduma zaradi spremembe Ustave, po kateri referendum o mednarodnih pogodbah ni mogoč. In ta sprememba Ustave ni bila od vekomaj vpisana v naš pravnoformalni red, to se je zgodilo nekaj let nazaj, tudi s podporo določenih strank, ki ne sedijo na desni strani parlamenta in jaz imam ful veliko željo, da mi 24. aprila za demokratično opozicijo pomedemo, dobimo dvotretjinsko večino in to napako iz preteklosti odpravimo. Trenutno referenduma ljudje o najbolj zahtevnih zadevah, pomenljivih zadevah kot so to finančne in zunanjepolitične pogodbe ne smejo imeti, kar ni prav. O čem pa se bodo ljudje drugače izrekali preko neposredne demokracije kot pa o tem kako se njihova lastna država, domovina umešča v svetovni kontekst, in kako dela z našimi skupnimi viri.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnik predlagatelja Miha Kordiš. Besedo dajem predstavniku Vlade, Urošu Lampretu, državnemu sekretarju. Izvolite.
Najlepša hvala predsedujoči. Dovolite mi nekaj krajših odzivov na navedbe, ki smo jih imeli priložnost slišati, pa bi šel kar po vrsti. Glede socialnega dialoga z gasilci 18 sestankov, 80 ur vse skupaj sedeli, sicer jaz nisem sedel na teh sestankih, pa sem te podatke pridobil. Jaz mislim, da so se precej zbližali ta stališča, da so prišli precej daleč. 80 ur 18 sestankov. Toliko o pomanjkanju dialoga. Zdaj glede Litve, da ni dobila svojih platform. To ni res. To ni res. Litva je dobila večinoma platform, mi imamo podatke, o teh ne bi na javni seji. Dela teh platform niso dobili. Zdaj, kakšna je vloga OCCAR. Mi nič ne kupujemo od OCCAR. OCAR je organizacija in OCCAR sam nič ne prodaja. Ampak še enkrat, odločitev o platformi kot najbolj ustrezni platformi po desetletjih razmišljanja stroke, stroke in tudi politike, tudi vseh političnih elit, je bila sprejeta o platformi Boxerjev in o načinu nakupa najbolj transparentnem načinu nakupa preko OCCAR, 2017. In mi temu pritrjujemo. Kar smo pa šli korak naprej, zaradi realističnosti je, da smo to številko omejili na 45 vozil. To je to kar je ocena, da to nujno potrebujemo in da to tudi zmoremo. In to ni denar za ta vozila, ni dodatno na zakon, ampak je ta denar znotraj tega zakona. In zakon jasno opredeljuje zmogljivosti, ki jih bomo mi gradili v naslednjih letih. Res pa je, ta vozila, to so za bojno uporabo, ta vozila pa niso dvonamenska vozila. Tudi vsaka vojska potrebuje zmogljivosti za bojno uporabo, ker mora tudi vojska bojno delovati, bojno delovati. In če organizacija ne more bojno delovati, potem ta organizacija ni vojska. In vsaka država na tem kontinentu, vsaka suverena samostojna država ima obrambne sile, i so opremljene kot vojska. Zdaj, glede o transparentnosti zastavljenih nakupov. Si ne znam predstavljati kako bi lahko bolj transparentno prestavil te načrte in okvir, ki ga imamo. Imamo zakon, imamo številke, imamo dinamiko. Res je, izpostavljeni so bili kadri, primanjkljaj kadrov, res je. Res je. Bil je osip v Slovenski vojski v zadnjem desetletju. Govorili so po četo na leto, po četo na leto vojakov smo izgubljali. Ogromno naporov je bilo usmerjenih v to, da zadržimo osip in da okrepimo naše vrste in v zadnjih dveh letih sem vesel skozi precej naporov, skozi enotni sitem vstopa in usposabljanja smo uspeli ta trend obrniti in imamo pozitivne številke. Samo zdaj glede varnostnega okolja pa ogrožanja. To je odprta seja. Zdaj, če poenostavim. Slovenija je toliko ogrožena kolikor so v tem današnjem okolju ogrožene druge države Evropske unije. Pa vse se oborožujejo, pa vse zelo skrbi dinamika, vse zelo skrbi 60 bataljonskih bojnih skupin na mejah ene izmed evropskih držav, ki sicer ni naša zaveznica. In vse zelo skrbi implikacije eskalacije te krize, ki je verjetna. Ki je verjetna. Zdaj, na Ministrstvu za obrambo ne moremo biti utopični idealisti in verjeti v globoki mir v dolini miru. To ni naša naloga. Naša naloga je, da poskušamo biti pripravljeni na vse vrste scenarijev, da ohranimo oziroma ubranimo domovino. Na najbolj smiseln in seveda na najbolj racionalen način. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Predstavnik predlagatelja Miha Kordiš, izvolite.
Hvala. Mislim, da smo v tej zadnji intervenciji s strani gospoda državnega sekretarja dobili pač dokončno potrditev, da tej vladi ni pod pasom celo groziti in mahati z realno obstoječo vojno iz Ukrajine in s tem utemeljevati nakup oklepnikov. Za kar v resnici gre, pa so pod črto provizije. Provizije so za vlado Janeza Janše pomembnejše od demokracije in zato nočejo referenduma, zato želijo kupiti oklepnike 8x8 Boxer za 400 milijonov eur. In ne zato, ker bi bila Slovenija kakorkoli vojaško ogrožena. Še posebej pa ne, zato ker bi nas pritiskala kakšna sosednja država ali druga država od zunaj, kot je to Ruska federacija, ki jo obkoljuje, obkroža in provocira NATO pakt. Točno ti isti zavezniki, ki sedaj od nas želijo, da kupujemo njihovo orožje za njihove vojne. Ne, hvala.
Hvala lepa. Delitev časa, pa se boste lahko gospod sekretar prijavil. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da je interes. Če želita razpravljati tudi predstavnik predlagatelja Miha Kordiš ter predstavnik Vlade, prosim, da se prav tako prijavita s pritiskom tipke za vklopi mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja in sicer najprej predstavnik Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Postopek poteka. Prijavljenih je 9 razpravljavcev, vsak dobi po 5 minut. Prvi je na vrsti Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo spoštovani gospod podpredsednik. Najprej se želim v imenu tega sestava ali pa v imenu poslanske skupine Nove Slovenije opravičiti predstavnikom Ministrstva za obrambo, ki so bili večkrat v tej razpravi tudi zasramovani, ponižani. Jaz jih vidim, kot eminentno, odlično stroko, ampak enostavno v tej razpravi očitno stroka ne velja. Zdaj predlagatelj gradi predlog posvetovalnega referenduma na predpostavki, da vsak slovenski volivec perfektno razume pojme bojna kolesa vozila 8x8, da razume, da ve kaj je Boxer, da ve kaj je OCAR in tako dalje. V redu, predpostavka pač, jaz pač moram ugotoviti, da vidim, da niti poslanci ne vedo natančno kaj je Boxer, kaj je OCAR in tako naprej. Ampak kakorkoli že, kar je ključno in ohrabrujoče in sem zelo vesel, da Levica na tem področju ostaja osamljena. Osamljena Levica. To se je videlo tudi v petek oziroma v ponedeljek na Odboru za zunanjo politiko. Govorite, tri četrtine ljudi si želi referendum ali kakorkoli že. Tri četrtine, to je enako kot da bi govorili, da si 110 % ljudi želi ta referendum. Gospe in gospodje, jaz se spomnim mojega rojaka, odličnega generala, general majorja Gidera, ki je skorajda natančno pred 4 leti, to je 29. januarja 2018 povedal približno takole: »Če ne bomo pravočasno sistemsko ukrepali, leta 2020, to je predlani, ali leta 2021, to je lani, vojske ne bomo več imeli. To je povedal na Odboru za obrambo, takrat še namestnik, kasneje pa že načelnik Generalštaba Slovenske vojske, gospod Alan Geder. Takrat je generalmajor nalil čistega vina poslancev glede pripravljenosti vojske, glede na nezanimanje mladih za Slovensko vojsko. O tem bi lahko dolgo govorili, ampak, ta Vlada je vzela ta opozorila in mnoga druga strokovna opozorila zelo resno in je ukrepala. Gospod državni sekretar je o teh stvareh že govoril, kaj se je naredilo na področju kadrovskih trendov, statusa vojaka po 45. letu starosti in tako naprej. Na tem mestu bi rad opozoril, da se že kar dolge mesece zlorablja vsebina Zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski, v letih 2021-2026. Res je govora o 780 milijonih, res je to [[?]] v zakonu zapisano, ampak Slovenska vojska, gospe in gospodje, je resna organizacija. Če ste kdaj slišali za strateško načrtovanje, potem veste, o čem govorim in govorim o tem, da je ta zakon pravzaprav za ta leta prinesel v povprečju na leto samo dodatnih 50 milijonov. 50 milijonov krat 6 let, je 300 milijonov. Res je, veliko denarja. Če pa to razdelimo na prejšnjih 10, morda celo 15 let, ko se ni ali pa premalo vlagalo, potem vidite, da na leto gre za relativno male zneske. Vesel sem, da so ta zakon, o katerem govorim, potrdile tudi ministrice, na katere nekaj dam, še posebej nekdanje ministrice, no, še posebej doktorice Ljubice Jelušič iz Socialnih demokratov in tako naprej. Žal mi je, da se vzpostavlja napačna dilema – topovi ali maslo. Oboje mora biti, gospe in gospodje. Tako topovi, pravite topovi ali zdravstvo, oboje. Zdaj, jaz ne vem, ali ste potrdili ali niste potrdili, mislim, da ste, 2 milijardi evrov za naslednjih 10 let za investicije v zdravstvu. [[znak za konec razprave]] Topovi ali kultura, oboje mora biti. Upam, da veste, da imamo rekordni proračun za kulturo. Topovi ali vrtci, osnovne šole, oboje mora biti. Saj veste, da smo okrog 140 milijonov zagotovili, po desetih letih, za vrtce in osnovne šole. Topovi ali starejši, oboje, oboje mora biti. Nikoli se ni toliko vlagalo v domove za starejše. Skoraj zmanjkuje zidarjev, če smem tako reči. Čez 300 milijonov je zagotovljenih sredstev. [[znak za konec razprave]] In tako dalje. Topovi in stanovanja, oboje mora biti. Ne boste verjeli, mi smo gradili našo hišo sami in to z eno plačo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar, izvolite.
Hvala lepa. Govorjenje o Natu, kot o tretji osebi, je neumestno. Ne moremo govoriti Nato je storil to, ono ali tretje, govorimo lahko samo Nato, smo mi, to smo mi storili, kajti, odločitve se sprejemajo skupaj. Slovenska vojska potrebuje oborožitev. Ne morete imeti samo vojakov kot edino, da nas branijo z golimi rokami. To je povsem nemoralno, to je povsem nemoralno. Da bi prepustili vojsko, fante, da nas varujejo, pri tem pa še sebe ne morejo varovati, ker niso oboroženi. Nemogoče. Jaz si želim svet brez vojn, brez revščine, to si želimo vsi in ta Vlada uspeva, da zagotavlja oboje. Še enkrat, lažna je dilema o tem, ali kruh ali oborožitev. Še nikoli ni bilo toliko denarja za investicije v zdravstvo, za domove za ostarele, še nikoli ni bilo toliko denarja za sofinanciranje gradnje šol, vrtcev in znanost in kultura imata rekordni proračun. Cena študentske ure se je dvignila, prav prejšnji teden. Otroci imajo javno šolstvo in pri nas smo znani in na enem najvišjih mest, kar zadeva najmanjše neenakosti. Torej, gre za to, da imajo vsi enake, čim bolj enake izhodiščne možnosti. Mislim, da je Slovenija s to vlado dosegla nekaj res težko dosegljivega, to pa pomeni blagostanje, pot k blagostanju na način najmanjših razlik in odsotnosti revščine. Ne glede na to, da nikoli ni tako dobro, da ne bi moglo biti še bolje, in da je potrebno delati za vsakega posameznika, da bo na toplem, da bo varen in da bo imel za jesti, je potrebno tudi poskrbeti za njegovo varnost. Ne moremo reči, da vlada ne dela tistega za blagostanje. Prav danes mislim da so se odpirali tudi medgeneracijski centri v Posavju. Vsak dan slišimo za nek nov projekt, za neko novo stvar, ki služi našim ljudem. In zato torej povečujejo se študijska mesta za študente, dobili bomo več zdravnikov, študiralo bo več študentov, da bodo postali zdravniki, več študentov, da bodo postali programerji, in jaz mislim, da več kot to je res težko pričakovati, pa vendarle pričakujemo od naše vlade še bolje. Nič nam ne bo koristilo, če bomo imeli vse blagostanje, hkrati pa bomo umrli zaradi kakšnega napada. Nobeden si ni predstavljal od nas, verjemite mi, prej ko sem govorila o mladeničih, ki ne vedo, nobena žalitev ni bila to, ampak dejansko nimate te izkušnje nekateri, nekateri. Nobeden od nas si ni predstavljal, da bomo deležni napada JLA. Pa vendarle smo bili. In verjemite mi, ni bilo lahko. Treba pa je biti pripravljen na karkoli, zato da se to ne bo zgodilo. In še enkrat, če želiš mir, moraš poskrbeti za svojo varnost. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem gostom iz ministrstva in vsem prisotnim. Torej, spet imamo predlog za razpis posvetovalnega referenduma na predlog Poslanske skupine Levica. In sicer se govori oziroma so proti v tem predlogu za ratifikacijo sporazuma Republike Slovenije z OCCAR-jem oziroma Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju. Referendumsko vprašanje pa je, kot smo že slišali, predolgo in zavajajoče, spet se manipulira z nekimi številkami in seveda na ta način, če bi tudi prišlo do takšnega referenduma, kot se je že dogajalo pri nekaterih prej, poskuša prestrašiti naše državljane, kaj hudega se jim s to Slovensko vojsko vse dogaja. Ampak s Slovensko vojsko se ne dogaja nič slabega. Pod to vlado je ta Slovenska vojska končno dobila svoje mesto, kot je prav, in seveda že v predstavitvi nekako tudi stališča vlade je državni sekretar povedal, da seveda vlada tega ne podpira, ker če bi vlada to podpirala, potem je sama proti sebi in proti lastni državi Sloveniji. In tako nekako tudi imamo dejansko nekakšne, če tako rečem, namige, da se bo, koliko denarja se bo zapravilo. 400 in prek v milijonih evrov. In ta moment dejansko sklenitev takšnega sporazuma še ne prinaša neposrednih finančnih posledic. Vse skupaj je naplanirano nekako, da se bo seveda Slovenska vojska opremljala, ampak čeprav ima ta vlada ta moment škarje in platno, je pa tudi res, da nekako varnost in obramba države seveda ne moreta imeti, kaj že, nizke cene, zato ker sta to ustavni kategoriji, skupaj z našo vojsko, in četudi ima ta vlada škarje in platno ta moment, je to, kaj se pripravlja, en tak sporazum, in tudi potem v nadaljevanju opremljanje Slovenske vojske in razvoj ima tudi svoje nekako korene, svoje korenine, in sicer v večih dokumentih, ki se jim pa reče srednjeročni obrambni program Republike Slovenije 2018 do 2023. Potem je Resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljenost Slovenske vojske do 2025. Potem je pa še eden dokument Resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljenost Slovenske vojske do 2035 in potem še nazaj, ki je ostal seveda pod prejšnjo Vlado dokument. Bela knjiga o obrambi Republike Slovenije iz leta 2020, v kateri se nekako Vlada in ministrstvo opredeli tudi do te srednje bataljonske bojne skupine, ki naj bi predstavljala to naše jedro zmogljivosti, modernizacije Slovenske vojske se pravi srce Slovenske vojske in o tej bojni skupini govorimo 15 let in sedaj enkrat končno pride do eno mesto minister, da je tukaj pravi državni sekretar, ki reče bobu-bob in gremo po teh načrtih, ki jih ni naredila samo ta Vlada nekako naprej. Potem pa seveda ključni gradniki oziroma nepogrešljivi element te srednje bataljonske bojne skupine pa so te osem kolesniki oziroma oklepniki ali pa če tako rečemo pač tudi orožja, ki pa dejansko brez katerih pa vojske ni. Druga zadeva pa je, da niti na vojaški vaji v Sloveniji in niti nekje v misiji seveda Slovenske vojska ne more delovati v 20 ali 25 let starih izdelanih oklepnikih, zaradi tega se dogaja posodabljanje, ker je nujno. Sedaj nekako, če se kdo ne zaveda namene obrambe, ki je torej nekako temelj obrambe naše slovenske je odvračanje napada na državo ne samo spopad obrambni, ampak odvračanja napada, če ne bi imeli ničesar, potem je tudi veliko veliko večja verjetnost, da se nam bo kaj zgodilo, da bi se nas kdo lotil. Seveda levica ima pravico do referenduma, ampak mislim, da bi bilo bolj kratko, jedrnato vprašanje, da se vpraša to vašo tri četrtinsko večino, če jo imate ali želite samostojno državo Slovenijo in ali želite Slovensko vojsko in potem če na ta – kaj že vprašanja – dobite pozitivne odgovore, potem bomo mi nehali biti v državni politiki sicer pa vi.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Dober večer še enkrat. Kot sem že v svoji prvi intervenciji poudaril jaz mislim, da imamo danes zelo široko vprašanje pred seboj in to je vprašanje siceršnjih političnih prioritet. Prioritet na eni strani torej kaj kot politika, vladna politika na tej točki izberete torej ali reševanje socialnih stisk, javno zdravstvenega sistema, šolskega sistema razprava in tako naprej ali namenjamo sredstva za orožje. To je ena stvar torej kaj so te prioritete. Na drugi strani imamo vprašanje kako deluje, kakšne so prioritete v delovanju sprejemanja odločitev v demokratični družbi? Ali se aktualna Vlada odloči, da stvari sprejema po tihem, da enkrat velja za 56 vozil cena 207 milijonov, 3,7 milijona na enega, potem čez 14 dni ali dva meseca 7,7 milijona na eno vozilo po tihem v nekih hitrih nujni postopkih mimo referendumov ali karkoli ali se to počne drugače skupaj z ljudmi? To je to neko dvojno vprašanje, ki se meni pojavlja v celotni tej sagi, ki traja že nekaj let oziroma vsaj te dve letih od kar vlada Janeza Janše sedi na čelu države. Odgovori so seveda sila enostavni. Bi se pa tukaj zahvalil nekim mojim predhodnikom gospod Horvat eno zelo zanimivo predpostavko ste izpostavili. Rekli ste, da v Levici predpostavljamo, da volivci razumejo kaj je Boxer, kar je OCCAR, kaj so mednarodne misije in tako naprej vso to neko semi strokovno terminologijo. Nihče ne pričakuje, da vsi razumemo vse iz vseh fohov, iz več področij vam pa garantiram, da velika večina prebivalk in prebivalcev Slovenije zelo dobro razume kaj pomeni živeti pod pragom revščine 260 tisoč ljudi, samo 30 tisoč ljudi plusa v tej številki od časa epidemije do zdaj in razumejo kaj bi na tem področju 412 milijonov pomenilo. Ljudje razumejo kaj pomeni 12 tisoč ljudi, ki čaka na mesto v domu starejših ali pa 10 tisoč mladih družin, ki čaka na svojo stanovanjsko priložnost. Pa tisoče in tisoče mladih, ki ne vedo v kakšnem podnebju bodo živeli ali bodo sploh lahko živeli. Nam je lahko, stari smo 40, 50, 60, par deset let bomo še tukaj. Kaj pa mularija, ki je stara 15 let zdaj? In osamljena Levica, poglejte, mi smo podobno akcijo z nakupom orožja v vrednosti 780 milijonov imeli na tapeti pred dobrim letom, če se ne motim, v nekaj dneh se je v navednicah osamljeni Levici na ulici na štantih navkljub epidemiji pridružilo 30 in nekaj tisoč ljudi, osamljeni Levici. Tako, da jaz mislim, da ljudje zelo dobro razumejo kaj v družbenem kontekstu pomeni Boxer, OCCAR in vsa ta strokovna vojaška terminologija. Bi pa na tej točki se še zahvalil kolegici Škrinjar, jaz vem, da se midva zelo redko oziroma če boljše pomislim, nikoli ne strinjava, pri marsikaterem političnem vprašanju, sem pa navdušen nad eno kolegičino izjavo, spoštovane poslanke in poslanci, ki mislim, da zajema srž vsega o čemer danes govorimo. Kolegica pravi, odločitve se sprejemamo skupaj. In to je vse kar s sklicem po referendumu v Poslanski skupini Levica v bistvu želimo. Želimo, da ta zbor prisluhne apelu kolegice Mojce Škrinjar in razume osnovni gabarit demokratične družbene ureditve in to je odločitve se sprejemajo skupaj. In če so odločitve tako brutalno pomembne za družbeno stanje, za ohranjanje socialne države, za ohranjanje javnega zdravstva, infrastrukture, razvoja, itn., itn., potem je toliko bolj pomembno, da te odločitve sprejemamo skupaj. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Jaz sem že tudi na odboru, mislim, da je bilo v ponedeljek, opozoril na v bistvu eno izmed glavnih dejstev tega nakupa teh Boxerjev, to 100 % in še več podražitev oziroma skok cene. Glede na to, da so na trgu ta vojaška vozila kolikortoliko kar konastantno držijo ceno, tako da ne vem zakaj se je zgodil tak skok cene v tem obdobju. Je pa to še ena zadeva, ki je pa še bolj zanimiva, da se je ta stvar že začela v bistvu dogajati in sprejemati pod Cerarjevo Vlado oziroma s SMC oziroma zdaj Konkretno na čelu. Tako da, SMC je v zadnjih sedmih letih oziroma zdaj Konkretno, naredil kar precej in veliko zmede, pa žal tudi veliko politične škode in ostale stvari, ki se nam dogajajo. In potem naslednja stvar, ko govorimo o teh vozilih, je tudi ta ekološki aspekt, se pravi, orožja, vojevanja, vojn samih, ker kolikor je meni znano pa tudi kolikor so dostopni podatki na teh strokovnih portalih, ta žariščna vojna, ta vojna žarišča povzročajo kar precej tudi ekološke škode plus človeške žrtve in vse ostalo. In mislim, da v bodoče ne vem kako boste tudi preprečevali v smislu tega ljudi, glede na to kako orožje oziroma tudi v tem primeru Boxerji se kupujejo glede na to, da so to vseeno netrajna vozila, da so to vojaška vozila, ki so jasno povedana in nakazana zakaj se kupujejo in uporabljajo, in v osnovi res, če pogledamo, pa tudi če smo malo, ja, ne bom rekel naivni, ampak da prav razmišljamo v prihodnost, dejansko prihodnost sigurno ni z orožjem in tudi v orožju in tudi ni v orožju in niti ni v vojnah. Je razumljivo, za varnost je treba poskrbeti, ampak še prej kot vzeti orožje v roke oziroma celo uporabiti je potrebno tudi naučiti ljudi kako in zakaj naj naredijo ta svet in planet bolj varen in lepši. In kar je tudi naprej, kar je zanimivo, glede ministra Tonina, bi pač tudi to opozoril, da gospod Tonin nas je tudi takrat izzval, ko smo mi prišli s svojim predlogom referenduma proti 780 milijonom za orožje, da bodo podprli naš predlog referenduma, pa ga niso. In tudi sedaj je seveda isto, pa ne bi toliko vrgel rokavice na ministrstvo, kot bom vrgel rokavico proti ministru. Ker on je vseeno tisti, ki je glavni, ki mora odgovarjati in ki tudi prevzema odgovornost za vse nakupe in rešitve, ki se nam dogajajo. In kar je spet zanimivo, da imamo dva ministra z NSi-ja, ne z SDS-a, ampak iz NSi-ja, ki sta zakuhala to zgodbo glede orožja in tudi glede teh vavčarjev, ki bi že morali biti davno urejeni oziroma ta regulacija trga z preskrbo z zemeljskim plinom, da bi bila možnost ogrevanja za vse vsaj približno enaka oziroma pač možna. In očitno je tudi NSi v tej vladi tisti, ki v resnici to vlado tudi vleče v to negativno in tudi povzroča, v resnici, največ škode. Žal je tako, poglejte, sta dva vaša ministra, ki sta povzročila največ škode oziroma povzročata največ škode. In želim seveda ministru Toninu, da čim prej okreva, ker vem, da ima resne bolezenske težave, ampak zmeraj, ko je bil tukaj na odborih oziroma ko je bil na seji je dejansko njegov osnovni problem, to kar nam dostikrat očitajo z druge strani, sploh iz NSi-ja, da se ne spoznamo na vojsko, da se ne spoznamo na taktike in tudi, da nikoli ne obiskujemo vojašnic in vsega tega. V resnici pa gospod Tonin nikoli ni bil vojak oziroma ni služil vojaškega roka, tako da ne vem, že samo dejstvo, da imamo ministra, ki mu dejansko Slovenska vojska nikoli ni bila intimna opcija je tudi bizarno, za slovenski prostor. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič, izvolite.
Hvala lepa. Osamljena Levica pravite. Mene ne preseneča, da ne testirate svojih vojaških apetitov na referendumu, ker dobro veste, da bi vi bili precej osamljeni po zaključku dneva, ko bi se prešteli rezultati. Zdaj glejte, ure in ure poslušam te zadeve, tukaj te argumente, ki to niso. Poglejte, nič nisem slišala, ampak nič nisem slišala, zakaj 110 odsotna podražitev v zgolj nekaj letih od neke prve cene do danes, zakaj 110 procentna podražitev, mislim pri teh poslih. Zakaj? Lahko prosim kdo to pojasni? Mislim, konec koncev ima javnost pravico to izvedeti. Mislim, 412 milijonov ali koliko, v času velike krize zaradi COVID-a, posledično socialne in ekonomske krize, v času ko se draži hrana, ko dražijo energenti je povsem neetično na tak način sprožati pobudo za nakup nekih boxerjev, s katerimi bojda branimo svojo domovino. Kje? Kje pa branimo svojo domovino z boxerji? Ali v puščavah ali v nekih terenih, ki to, pač za Slovenijo ti boxerji niso primerni. Bomo branili domovino kot smo jo branili v Afganistanu? Od koder smo se potem lepo pobrali ven in izgubljali tam denar, življenja vojakov in tako naprej. A je to to? Se tako brani domovina? Danes slišim tu nezaslišane trditve glede krize v Ukrajini, se pravi, da gladko ne bi imeli problema niti se udeležiti tega konflikta, če pride do eskalacije. Ali ste slišali hrvaškega predsednika, Milanovića, kar je izjavil včeraj? Konkretno je izjavil, da bo, če bodo razmere v Ukrajini »eskalirale«, hrvaške vojake umaknil iz Natovih odzivnih sil. Konkretno, citiram, je izjavil: »Berem poročila, da Nato povečuje svojo prisotnost in pošilja nekaj izvidniških ladij. S tem nimamo in nočemo imeti nič. To zagotavljam. Ne samo, da ne bomo poslali svojih čet. Če se bodo napetosti stopnjevale, bomo svoje čete umaknili, do zadnjega hrvaškega vojaka.« (Konec navedka.) Tako hrvaški predsednik. Sosednja Avstrija je nevralna, sosednja država. Kaj smo mi? Ali smo mi bolj ogroženi, kot sosednja Avstrija, da moramo vlagati v času velike ekonomske in socialne in zdravstvene krize, enormne količine denarja, ne da bi na ne transparenten način, ker ne dobimo pojasnila, zakaj 110 odstotna podražitev teh vozil. Zakaj? To niso mali denarji. 200 ali pa nekaj milijonov ali pa 400 pa nekaj milijonov, oprostite, so pa velike zadeve. In, res ne razumem, kako si vi predstavljate, da se tako [[nerazumljivo]]še izjavljate o krizi v Ukrajin. Prvič, kolegica Škrinjar, Ukrajina, pačMeje, torej, meja med Rusijo in Ukrajino ni meja Evropske unije, ker Ukrajina ni članica Evropske unije. Drugič, Ukrajina si želi postati članica Nata, ki tam veselo poskakuje in rožlja z orožjem, ampak, ali veste, kaj bi to pomenilo? Ali se vi morda, glede na to, da vse veste o preteklih desetletjih, zavedate, zakaj je prišlo do kubanske krize, ko je bil višek hladne vojne? Ali veste, zakaj je prišlo do tega? Zato, ker so Američani inštalirali svoje raketne sisteme v Turčiji in Italiji, preblizu Moskvi in je Moskva vrnila, da je [[?]] inštalirala svoje sisteme na Kubi. Zato je prišlo do tega, spoštovana. In če misli danes Nato, ki ga vi tako opevate, inštalirati svoje sisteme, raketne, jedrske, na meji z Rusijo, potem se nam pa res nič [[znak za konec razprave]] dobrega ne piše, potem bomo pa res rabili, mislim, bunkerje, ne pa tele osem kolesnike, da se, bomo sploh mogoče preživeli. In še nekaj, dajte počakat no, saj dobro delate na tem, da bi prišlo do podnebnega zloma, kajne, ker nič ne vlagate v zeleni prehod, vi bi vlagali v orožje, počakamo še 20 let, da bo puščava v Sloveniji, takrat bodo pa ti Boxerji dobro funkcionirali tudi na našem terenu [[znak za konec razprave]] in bomo lahko kar tukaj branili svojo domovino, tako da, ampak dajmo jih raje takrat nabavit, ker če ne bodo takrat že staro železje za na odpad. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Branko Grims, izvolite.
Ja, hvala. Kako je z referendumi, ki jih predlagajo na Levici, se lepo vidi pri referendumu o Zakonu o dohodnini. Tam ste zagnal en kup demagogije, ko smo rekli, v redu, pa pojdimo skupaj vprašat na referendum ljudi, ali želijo, da se jim izplača višja neto plača, kar ta zakon prinaša, ste šli pa panično v beg, kar je vse skupaj samo demagogija in ko gre zares, takrat jo pa stisnete. Ko govorite o referendumu, morate še to povedat, da vse te omejitve, zaradi katerih ste 30 tisoč ljudi fejst in to zavestno nalagal, ker ste jim rekli, da boste šli na referendum, pa veste, da je tak referendum nemogoč po slovenski Ustavi, ampak taka Ustava je zaradi vaše zahteve. Levičarske stranke so vztrajale pri omejitvah referenduma in zaradi tega je bil kot kompromis sprejet tisti besedilo, ki je zdaj v Ustavi. Sam osebno sem vedno zagovarjal, pa še vedno zagovarjam, švicarski model referenduma, kjer pa ne morete zlorabljat, tako kot to vi počnete, ker samo za zlorabo gre, referendum, kot orožje zavlačevanja postopka v parlamentu, ker je postopek popolnoma ločen, odločitev ljudstva zares velja in ima ljudstvo prvo in zadnjo besedo in na referendum daš lahko praktično vse, celo pod posebnimi pogoji, samo Ustavo. To je švicarski model referenduma. Če ga dosledno prenesemo, jaz sem vedno za to, da to tudi naredimo. Mislim pa, da tisti hip, ko boste pogruntal, da ga ni mogoče zlorabljat kot orožje, da vi ne boste več zainteresirani za to. No, kar se tiče vprašanja, tega potencialnega spopada, ki smo mu priča te dni. Sam sem že nekajkrat poudaril, da upam, da bo prevladal razum. Prej ste omenjali kubansko krizo. To je krasen dokaz, da se vse vpletene strani znajo pravi čas potegniti nazaj in dokazati zrelost in seveda odgovornost za celotno človeštvo. In upam, iskreno upam, da bo tudi tokrat tako, predvsem zaradi okoliščin, ki sem jih [[nerazumljivo]]. Da potencialno spet lahko vzpostavimo neko zavezništvo, tudi z Rusijo, ker bomo imeli kmalu skupen, mnogo mnogo večji problem. In oni bodo prvi soočeni z njim, če tega še morda niso opazili. Zdaj, pri vsej demagogiji, ki ste jo uporabljali, je težko navesti vse točke demagogije, ampak ena je pa res zelo lepa. Vsaj petkrat ste omenili, koliko bi lahko zgradili domov za ostarele s tem denarjem, ki se zdaj tukaj namenja za Slovensko vojsko. Dragi gospodje, treba je narediti vse. Namreč, kaj je bistvo zgodbe. Bili ste, imeli zdajle desetletje samih levičarskih vlad. Pri zadnji, gospoda Šarca, ste bili vi odločilni. Koliko se je zgradilo domov za ostarele v času levičarskih vlad? Nula. Zero. Nič. Niti ene. A vam še v kakšnem jeziku to povem? Same klamfe so vas pa laganje, pa hujskanje, ko je pa treba narediti, vas pa ni nikjer. Takrat gre pa ves denar za razne nevladnike, LGBT+ pa kulturni marksizem pa kobajagi kulturnike, ki tamle kurijo pred parlamentov pa ne vem kaj še vse. Zanje pa desetine in desetine in desetine milijonov evrov. Za domove za ostarele pa nič. Nič, gospe in gospodje. Danes pa to tukajle govorite. Mi pa ne samo, da smo v tem času začeli projekte izgradnje več deset domov za starejše, enega od njih v moji občini tamle, ko kandidiram, Šenčur, fantastičen objekt. Čestitke županu in vladi, ki je to omogočila, in jih bomo seveda v najkrajšem možnem roku tudi dokončali, tudi z evropskimi sredstvi. Ampak poleg tega, da bomo dejansko omogočili starejšim človeka vredno, bogato, pravo starost, tako kot je treba, se pravi blaginjo tudi v starosti, na najboljši možen način, jim želimo zagotoviti tudi varnost. Varnost, ki je seveda jo potrebno zagotoviti pravočasno, s preventivo na način [[znak za konec razprave]] , ki je danes tukaj pred nami. In vse, kar ste danes tukaj v Levici počeli, ni nič drugega kot eno samo morje demagogije oziroma ste perfektno dokazali, kako pravilna je tista stara slovenska modrost. Kjer je veliko besedi, je malo pameti.
Hvala lepa. Besedo ima Uroš Lampret, državni sekretar na Ministrstvu za obrambo. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Zdaj, dovolite mi nekaj pojasnil iz prejšnje razprave, pa tudi to, kar smo slišali zdajle. Zdaj, moram biti zelo jasen glede kdo komu grozi. Jaz nisem nič govoril o tem, da mi komu grozimo. O tem nisem govoril. O grožnjah. O grožnjah Republike Slovenije oziroma Vlade Republike Slovenije. Kar sem pa govoril, pa je, pa naj citiram, da so zadeve zelo resne. To je jasno. Zadeve so zelo resne. In zadeve lahko eskalirajo. Eskalirajo. Toliko za odprto sejo. In posledice bodo za vse. Za vse. Na tem kontinentu. Če bo do tega prišlo. In mi kot sistem, en ključnih sistemov te države, moramo biti pripravljeni na vse posledice, če bo do njih prišlo. Pa da ne govorim o drugih zadevah, ki so prav tako blizu nas. Da ne govorim o na nek način nestabilnosti v nam bližnjem zahodnem Balkanu. Zdaj, kdo je tukaj bolj ogrožen? Izpostavljena je bila Avstrija. O tem sem danes že govoril. Strinjam se, mi smo toliko ogroženi, kolikor je ogrožena sosednja, nevtralna Avstrija. Ampak poglejmo kaj Avstrija ima od vojaške opreme. Poglejmo, kaj Avstrija ima od vojaške opreme. 56 tankov Leopard 2, Leopard 2, 112 goseničnih bojnih vozil, 112, in tako naprej in tako naprej. Kaj pa ima Slovenija od glavne bojne opreme? Kaj pa ima Slovenija? Zdaj, glede Ukrajine. Mi nismo članica skupnosti neodvisnih držav ali pa šanghajske organizacije. Mi smo članica Evropske unije in članica zavezništva. In naša stališča do tega so v skladu s tema dvema [[nerazumljivo]], katerih članica smo. In Ministrstvo za obrambo to zagovarja. Če bi bili članica skupnosti neodvisnih držav oziroma šanghajske iniciative, potem bi verjetno imeli druge, druge usmeritve. Sedaj glede ministra za obrambo. Jaz ne bom govoril v imenu ministra za obrambo nisem tukaj zato sem tukaj kot predstavnik resorja se pa strinjam ministra za obrambo je odgovoren in zaslužen za vse stvari, ki se zgodijo, za vse stvari tudi za mnogo dobrih stvari predvsem za status pripadnikov Slovenske vojske, predvsem za status pripadnikov Slovenske vojske. Da zaključim. Ocena je, da se Slovenska vojska ne more privoščiti še enega izgubljenega desetletja. Se pravi zadeva je stavljena iz dveh delov iz kadra in iz oprem. O kadru sem že govoril, o napornih sem že govoril tudi o finančnih sredstvih smo že govorili in tukaj je bilo veliko skupnega napora z mnogimi političnimi akterji v tej državi. Druga zadeva pa je oprema, vojaška oprema za Slovensko vojsko. Tudi jurišna puška ni dvo namenska oprema pa ni nikakršnih težav glede jurišnih pušk. Tako velike težave so glede vozil, ki je prav tako samo vojaška oprema. Slovenska vojska za opravljanje svojih nalog v 21. stoletju potrebuje kaj več kot smo imeli leta 91 kaj več, če od njih pričakujemo, kar se od njih pričakuje za obrambo domovine. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji dobi besedo predstavnik predlagatelja Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Se bom odzval na predhodne navedbe. Začel bom z vprašanje juriških pušk in trditve državnega sekretarja, da z juriškimi puškami pa nimamo problema, da imamo problem samo za oklepnike. Prvo kot prvo jurišne puške ne koštajo 400 milijonov evrov. Drugo kot drugo tudi z juriškimi puškami so bili problemi. Belgijski F-2000 mislim afero smo imeli z juriškimi puškami in vprašanji njihove ustreznosti oziroma neustreznosti. Saj ste državni sekretar na Ministrstvu za obrambo in bi to lahko vedeli. To kot prvo. Kot drugo. V resnici ne gre za Slovensko vojsko kaj šele za slovenskega vojaka. Če bi bilo temu [[nerazumljivo]]kakorkoli do tega, da zaščiti slovenskega vojaka, potem bi ga zaščiti socialno dogaja se pa kaj? Pregon sindikalistov, želje po prepovedi sindikatov med vojaki. Zgodbica kako je to za slovenskega vojaka preprosto ne pije vodo enako kot ne pije vode zgodba kako gre za zagotavljanje varnosti skozi oklepnike. Včeraj je prišel članek in stališče gasilskih sindikatov, ki pravijo, da jih znova ignorirate v socialnem dialogu ne glede na to koliko sestankov izrežete in da ste izrezali iz sodelovanja pri zadnjih spremembah Zakona o gasilstvu. Toliko vam gre za varnost, da gasilce, ki res ogromno od delajo v tej državi režete stran o njihove lastne področne zakonodaje in jih šikanirate. Eden izmed predhodnih razprav je tudi prva postregla z argumentom, ki ga do sedaj še nisem slišal v zagovor zakaj moramo mi oklepnike kupiti in sicer nekako funkcijo odvračanja napada. Znova lahko vpraša kdo hudirja je pa tisti, ki nas bo napadel, lepo prosim povejte. Ali Madžarska, Italija, Avstrija, Hrvaška? Vse prijateljske države. Janša pa Orban sta pa sploh [[nerazumljivo]]. Avstrija je celo nevtralna vse ostalo so v Nato paktu. Tudi, če bi nas res oklepniki nam bodo pomagali te oklepniki, ki so preširoki in pretežki, da bi se po gozdnatem slovenskem terenu lahko normalno premikali. 30 in več tonska pošast naše gozdne vlake tega niti ne prenesejo tukaj pa nam prodajate oklepnik namenjen puščavskemu ali pa polpuščavskemu terenu kot nekaj, s čimer naj bi branili domovino. Lepo prosim, to je vojaška tehnika, ki se ne kupuje za obrambo domovine namreč za okupacije tujine v sodelovanju z Združenimi državami Ameriki in v okviru Nato pakta. Vprašanje, ki ga postavljamo za referendum je predvsem jasno. Zakaj se pridružujemo mi organizaciji OCCAR? Ne zato, da se bomo tam pogovarjali o samooskrbi in izmenjevali domače recepte kako vzgoji boljši paradižnik pa večje glave solate. Pridružujemo se zato, da bomo vrgli 400 in nekaj milijonov evrov in kupili 45 oziroma 53 oklepnikov Boxer 8x8 v tem kontekstu je naše referendumsko vprašanje povsem ustrezno, ker je sporazum za pridružitev OCCAR del tega procesa za nakup oklepnikov in prav čisto nič drugega. Res je, da Levica, cela opozicija v resnici v zadnjem času pogosto kot proceduralni štopar posega po orodju zahtevke za posvetovalne referendume, kar pa še ne pomeni, da so vsi naši zahtevki po referendumu taki. Točno ta današnji je primer, kjer mislimo popolnoma resno in ne zgolj proceduralno, da naj se ljudje o orožarskih nabavah izrečejo v volilni skrinjici. Smo poizkusili tudi z naknadnim zakonodajnim referendumom, zbrali v enem tednu 30 tisoč podpisov v mrazu na vrhu epidemije, pa ste ljudem ta referendum prepovedali, ker se jih bojite, ker jih tričetrt ljudi odločno nasprotuje temu, da se njihov denar, denar za katerega plačujejo davke, meče za Natovo orožje. Kar se tiče pa še čisto za zaključek, našega delovanja v opoziciji in domov starejših in vsega tega. Poglejte, Levica ni bila nikoli v Vladi. To kar gospod Grims tukaj razlaga, kako smo bili na oblasti pa leve vlade gore dole, mi v 30. letih nismo imeli leve Vlade. Imeli smo sredinske Vlade, imeli smo desne Vlade, pa v zadnjih dveh letih imamo skrajno desno Vlado, nismo imeli pa leve Vlade. Nič koliko sej smo v Levici sklicali na temo oskrbe domov starejših, njihove kakovosti in podhranjenosti javnega sistema domov starejših občanov. Nič koliko amandmajev smo predložili zahtevkom naj se vendarle okrepi financiranje in zgradi nove domove starejših občanov, vse bob ob steno. Koliko od teh naših ste podprli, gospod Grims, akcije v zadnjih osmih letih od kar smo tukaj? Toliko [[…]]govorim po spominu, [[znak za konec razprave]] , nula ali blizu le te. Ko se je pa seveda z Vlado Marjana Šarca zataknilo, ker se je zataknilo z izvajanjem naših politik med drugimi tudi močnejše socialne države in skrbstvo starejših smo se pa razšli.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa bomo, da se razpise posvetovalni referendum o sprejemu predloga zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju OCCER, o upravljanju programa Boxer s strani OCCER (MSOOSSO), bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez 15 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 94. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 20 uri 40 minut. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 20.23.) (Seja seje nadaljevala ob 20.40.)
Spoštovane, kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Državni zbor bo glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu. 2., 3., 4. in 5. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitve. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o delovnih razmerjih v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 26. januarja 2022, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju PS Levica k 2. členu. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlog amandmaja ni bil sprejet prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Pardon, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? V lastnem imenu. Ima kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Gospod Koprivec, obrazložitev glasu. V lastnem imenu, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Zelo preprosto, v času, ko vidimo, da je javno zdravstvo dejansko na kolenih, v letu, ko je zdravstvena blagajna dejansko poslovala z rekordnim primanjkljajem v višini 149 milijonov evrov in v času ko se pojavljajo tihe ali malo manj tihe rešitve v smeri privatizacije zdravstva, ko so čakalne dobe enormne in ko 130 tisoč ljudi v Sloveniji nima osebnega zdravnika, ker ga ne more dobiti. V tem času, spoštovane in spoštovani, mi odločamo o predlogu, ki bo prinesel dodatnih skoraj 100 milijonov eur minusa v zdravstveno blagajno in bo razbremenil zgolj delodajalce. In to vse po vrsti in počez. Brez računice, brez pravih razlogov in brez smisla. Na položaj prekarcev pa ne bo vplival popolnoma nič. Zato, spoštovani, ne morem ravnati drugače, kot da zaščitim javno zdravstvo in glasujem proti, ker ne želim krčenja pravic in ker ne želim še daljših čakalnih dob. In ker zame privatizacija zdravstva ni nikoli bila rešitev, ampak onemogočanje dostopa do zdravstvenih storitev za večino državljank in državljanov. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Glasujemo. Navzočih 76 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, prosi 21. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda – to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja, z dne 26. januarja 2022 ki je bil, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 49. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Pred glasovanjem želi gospod Židan obrazložiti glas. Izvolite. V imenu poslanske skupine? V lastnem imenu. Želi kdo v imenu poslanske? Ne. Gospod Židan, v lastnem imenu, beseda je vaša.
Hvala, gospod podpredsednik. A je slovenski javni zdravstveni sistem v tem trenutku dober? V resnici težko odgovorimo z besedo da, zato ker če je človek bolan, več ni povsem prepričan, ali bo prišel pravočasno do potrebne zdravstvene storitve. Ali z današnjim zakonom to stanje, ko pacient, ko človek ni na prvem mestu, izboljšujemo? Žal ne. Z današnjim zakonom glasujemo samo za to, da bo, če bo zakon sprejet, upokojenec, zaposleni in nezaposleni mladi človek prišel do zdravstvene storitve še težje iz javne zdravstvene blagajne, ker bo denarja še manj. Saj bo denar za plače zdravnikov, medicinskih sester, pa kakorkoli si bo vlada izpogajala. Plus 100, plus 200, plus 300 milijonov stroška zdravstvene blagajne, vendar denarja za to, da bodo kupljene zdravstvene storitve, bo vedno manj. Tudi zaradi današnjega zakona. Zato bom glasoval proti. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu Miha Kordiš v lastnem imenu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Slovenski zdravstveni sistem je v krizi in je bil v krizi že pred nastopom epidemije covida-19. Glavni razlog za to krizo lahko najdemo v 30 let trajajočih tendencah po tem, da se ga razkosa, razproda in sprivatizira, pa tudi v tem, da ni nikoli našel primerne pozornosti političnega establishmenta, da bi mu namenila financiranje, kot ga ljudje, bolniki, pacienti v tej državi potrebujejo. Naše javno zdravstvo in njegovo financiranje je organizirano pod okriljem javne zdravstvene blagajne z uradnim imenom Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Ta zbira prispevke vseh državljank in državljanov in jih investira v javni zdravstveni sistem v obliki pokritja plač za kader, pa materiala, ki se potrebuje za izvajanje svojih operacij. Predlog, ki ga imamo na mizi, pravi, da bo ena izmed dolžnosti Zavoda za zdravstveno zavarovanje še stopnjevana. To je dolžnost za financiranje bolniške odsotnosti za ljudi, ki zbolijo za dlje časa. Trenutno je ureditev taka, da morajo delodajalci pokriti bolniške svojih zaposlenih do 30. dneva odsotnosti, s tem predlogom naj bi se ta rok pokritja skrajšal na 20 dni, razlika v višini slabih 10 milijonov evrov pa prevalila na pleča javne zdravstvene blagajne [[znak za konec razprave]] oziroma na pleča vseh nas, državljank in državljanov, ki vanjo vplačujemo. To je seveda narobe, ker stomilijonski izpad v tej zdravstveni blagajni pomeni toliko manj denarja za plače, za material, za opremo, za posege, pomeni tudi nevarnost za posege v zdravstveno košarico, ki bi se kaj lahko, spet lahko znašla na tnalu, zato da se skrči. Seveda za politiko solidarne družbe [[znak za konec razprave]] , antijanšistične družbe, bi morale narediti prav nasprotno. Okrepiti javni zdravstveni sistem, skrajšati čakalne dobe, ukiniti dopolnilno zavarovanje, ne pa zdravstvene blagajne še bolj izčrpavati. Torej, glasoval bom proti temu zakonu.
Hvala lepa. Nataša Sukič, obrazložitev glasu, izvolite.
Ja, seveda tega zakona ne morem podpreti v času velike zdravstvene, ekonomske in socialne krize. Ko se jasno kaže, da bi bilo treba krepiti javni zdravstveni sistem, ga ta zakon dodatno torpedira s tem, ko vrta luknjo v javno zdravstveno blagajno. Komu bo pravzaprav to pomagalo? Bo to pomagalo upokojencem, ki bodo ostali v še daljših čakalnih vrstah? Ki bodo imeli še manjši obseg pravic iz zdravstvene košarice? Upokojencem, ki so pravzaprav največji uporabniki in uporabnice zdravstvenih storitev? Bo to v resnici pomagalo enoosebnim s. p.-jem? Samozaposlenim v kulturi? Niti najmanj, kajti večina prehladov in viroz se izteče prej, kot v dvajsetih dneh, torej bodo ti ljudje še zmeraj z vročino in bolni delali, ker se ne bodo, ker pač ne bo jim potekala bolniška prvih 20 dni. Ko si pa enkrat tako bolan, da moraš biti na bolniški 20 ali več dni, pa teh 10 dni tem ljudem tudi ne bo predstavljajo velike razlike. Ta zakon prinaša koristi samo podjetjem, ki so močna in ki pravzaprav tudi v resnici ne rabijo tega darila. Očitno smo v sezoni raznih daril tistim, ki imajo največ in to je en od teh daril. Tako da jaz gotovo pri takih zgodbah [[znak za konec razprave]] ne morem sodelovati in bom glasovala proti.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek, izvolite.
Najlepša hvala. Sama bom seveda ta zakon podprla, saj sem se tudi pod predlog podpisala. Ta zakon največ prinaša samozaposlenim, podjetnikom in predvsem malim obrtnikom. Sem razumela, da smo v več urni razpravi razčistili finančne posledice, ampak bom še enkrat jasno povedala. Če upoštevamo vse predpostavke, ki so Zavod za zdravstveno zavarovanje pripeljale do številke 94 milijonov, to na drugi strani pomeni 400 milijonov več prihodkov ZZZS-ja. 400 milijonov evrov več. Ja, zdravstvena blagajna ima probleme in zaradi plač bomo imeli desetkrat več problemov kot zaradi tega zakona. Predlog, ki je na naši mizi in ki ga bom podprla, je dober, je majčken korak v pravo smer, seveda, nas pa največ dela glede zdravstvene blagajne v prihodnosti še čaka in brez uspešnega, trdnega gospodarstva, ni socialne države. Zato bom ta predlog podprla, še enkrat povem.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 22. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda – Obravnava Predloga za razpis posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga zakona o ratifikaciji Sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju (OCCAR) o upravljanju programa Boxer s strani OCCAR (MSOSSO). Odločamo o naslednjem predlogu sklepa: »Razpiše se posvetovalni referendum o sprejemu Predloga zakona o ratifikaciji Sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju (OCCAR) o upravljanju programa Boxer s strani OCCAR (MSOSSO).« Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 42. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPOV O IMENOVANJU PODPREDSEDNIKA ODBORA ZA ZUNANJO POLITIKO. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila poslanska skupina SAB. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa s katerim se v Odboru za zunanjo politiko za podpredsednika imenuje mag. Branislava Rajića. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 94. sejo Državnega zbora.