Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 7. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Leopold Grošelj, Alojz Peterle, dr. Andrej Bajuk, Stanislav Brenčič, Jurij Malovrh za popoldanski del seje, Andrej Fabjan za popoldanski del seje, Janez Janša, Pavel Rupar, Franc Pukšič za popoldanski del seje, Feri Horvat, Anton Delak za dopoldanski del seje, Roberto Battelli, mag. Janez Kramberger in Bogomir Vnučec za popoldanski del seje. Ker bomo ugotavljali navzočnost v dvorani, vas vljudno prosim, da vstavite kartice in s pritiskom na tipko "kvorum" ugotovimo navzočnost. Ugotavljamo navzočnost. Glede na to, da nas je v dvorani zagotovo več kot 42, vas lepo prosim za malo pozornosti. V skladu s poslovnikom smo dolžni drugič ugotoviti prisotnost takoj po izvedenem prvem ugotavljanju. Lepo vas prosim, da resnično pritisnemo tipko "kvorum" in s tem zagotovimo delo državnemu zboru. Ugotavljamo navzočnost. Ker nam ponovno ni uspelo [[...]]Spoštovani in spoštovane, glede na to, da nas je v dvorani resnično več, kot kaže zaslon, bom poskušala še enkrat, potem pa bomo morali v skladu s poslovnikom za 15 minut prekiniti, vendar mislim, da to, glede na to, da nas je v dvorani zagotovo toliko, da lahko veljavno odločamo, ni potrebno. Ponovno ugotavljamo navzočnost. Navzočih je 47 poslank in poslancev, kar pomeni, da je državni zbor sklepčen in lahko veljavno odloča. Na sejo smo povabili predstavnike vlade Republike Slovenije, zato ministrico in državnega sekretarja prav lepo pozdravljam. Današnje nadaljevanje 7. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo včeraj prekinjene 33. točke dnevnega reda, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o osnovni šoli, in zatem prešli na obravnavo 34. točke, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gimnazijah, ter po vrstnem redu dalje. Ko bo pripravljen pregled amandmajev k 5. točki, to je k predlogu zakona o prevozih v cestnem prometu, bo zbor opravil tudi to točko dnevnega reda. Pri obravnavi PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OSNOVNI ŠOLI - 33. TOČKA DNEVNEGA REDA, s katero smo pričeli že včeraj, smo prekinili zaradi poteka časa sejo pri delu, ko so imeli besedo predstavniki poslanskih skupin. Besedo imajo torej predstavniki poslanskih skupin, ki včeraj še niso predstavili mnenja o predlogu zakona. K besedi se je javil v imenu poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije gospod Jožef Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednica, gospa ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Včeraj so predstavniki poslanskih skupin, ki so se predstavili, vsi potrdili, da bodo predlog dopolnil zakona o osnovni šoli podprli. Tudi v Liberalni demokraciji Slovenije bomo predlog podprli. Naj začnem nekako tako. Na eni od slovesnosti ob zaključku obveznega osnovnega šolanja so učenci spregovorili tako: Šola ni šala, ob koncu ji rečeš celo hvala. Da je res tako, vedo povedati številni učenci, učitelji, starši, predvsem pa to vedo tisti, ki z vso resnostjo jemljejo šolsko delo. Med te sodijo prav gotovo tudi snovalci šolske zakonodaje. V letih priprave je zakon doživljal številne modifikacije, dopolnila in spremembe, vendar je skozi proceduro vseskozi zadržal in ohranil rdečo nit konceptualnih rešitev, zapisanih v beli knjigi. Noben zakon ni pisan tako, da bi nespremenjen obstal večno. Dober zakon dovoljuje posamezne spremembe, dopolnila, ki pa ne rušijo njegovega bistva. Tudi predlagane spremembein dopolnila zakona o osnovni šoli ne rušijo, temveč se smiselno vključujejo v zakon, ga s tem delajo še bolj po meri tistih, zaradi katerih je zakon tudi napisan. In ravno temu mora šola, osnovna šola, ki je po ustavi obvezna, zagotavljati enake možnostiin pogoje obveznega izobraževanja, kjer bodo vsi otroci, ne glede na zdravstveno in socialno stanje, deležni enakih obravnav. Snovalci predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o osnovni šoli so upoštevali pomembne pripombe strokovne javnosti in jih smiselno in strokovno vgradili v predlog sprememb. Naj samo osvežim nekaj sprememb, ki jih je včeraj nazorno predstavil tudi državni sekretar. Smiselno je, da se je rok za obvezen program devetletne osnovne šole za vse šole v Republiki Sloveniji premaknil za eno leto, zaradi zagotovitve kadrovskih in prostorskih pogojev. Skupinsko preverjanje znanja učencev ob koncu prvega in drugega vzgojno-izobraževalnega obdobja je dodobra razburkalo strokovno javnost - v spremembi snovalci modro predlagajo, da je to preverjanje znanja z nacionalnim preizkusom prostovoljno. Tudi pri obveznem zaključnem preverjanju znanja z nacionalnim preizkusom se zmanjša število predmetov s petih na tri. Predmet etika in družba dobi nov strokovni naziv, državljanska vzgoja in etika. Ne samo ime, tu se spremeni oziroma dodela tudi vsebina, tudi vsebinske spremembe so pri tem. V osnovni šoli na narodnostno mešanih območjih država omogoča dodatni dve uri tedensko, prav tako dodatni dve uri zagotavlja za učence s posebnimi potrebami. Znaštetimi spremembami in dopolnitvami bo šola lažje in kvalitetneje sledila ciljem, povečala kakovost in trajnost pridobljenega znanja pri učencih, pripravljala učence za kakovostnejše življenje in poklic ter omogočila šoloobveznim, da odkrijejo področja, kjer bodo lahko uspešni. Zaradi naštetega poslanci LDS podpiramo spremembo zakona oziroma predlog spremembe zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o osnovni šoli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratske stranke upokojencev bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Poslanska skupina DeSUS seveda podpira predlagane spremembe in dopolnitve zakona o osnovni šoli. Ker so nekateri amandmaji zgolj formalne narave, predvsem tisti, ki se nanašajo na podaljšanje rokov v zvezi z devetletko, da stroka pridobi čas za pripravo programov kadrovskih potreb in prostorov, pa so ostali amandmaji tudi vsebinsko naravnani na različna področja. Tako sledi povečan obseg učnih ur na narodnostno mešanem ozemlju, da bi dosegli učenci večja znanja in enakopravnejši in enakovrednejši izobrazbeni standard. Podaljšanje šolanja v desetem letu šolanja v oskrbi za učence s posebnimi potrebami, ki so uspešno zaključili osnovno šolo, pa ne nameravajo nadaljevati šolanje.Razbremenitev učencev glede preverjanja znanja po 3 in 6 letih šolanja naj postane prostovoljno. In ob koncu šolanja naj se zmanjša število predmetov od 5 na 3. S preoblikovanjem predmeta etika in družba v vsebinsko na novo oblikovani predmet, državljanska vzgoja in etika, bo gotovo verjetno ministrstvo za šolstvo in ustrezne šolske institucije tudi pravočasno pripravili potrebne programe in gradiva in usposobili učitelje za ta pouk. V poslanski skupini bomo amandmaje podprli, saj so razlogi za omenjene spremembe gotovo pozitivno naravnani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisnih prijav k besedi ni bilo, zato je razprava morebitnih razpravljavcev omejena na 5 minut. Želi kdo razpravljati? Ker ne, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo in odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala tretjina navzočih poslancev. Glasujemo o predlaganem sklepu. Žal, prvega glasovanja nismo uspeli veljavno izvesti. V dvorani nas je zagotovo več, zato vas vljudno prosim, da pri drugem glasovanju s pritiskom na eno izmed tipk vendarle zagotovimo veljavnost našega glasovanja. Drugič glasujemo o predlogu sklepa, da v nadaljevanju skupaj obravnavamo in odločamo o členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. O predlogu sklepa drugič glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 29.6.2001, v katerem so trije amandmaji. Razpravljali in odločali pa bomo tudi o amandmajih, ki jih je vložila poslanska skupina Stranke mladih Slovenijez datumom 5.7.2001, kar smo dobili na klopi. Danes ste dobili te amandmaje poslanske skupine Stranke mladih Slovenije na klopi, vloženi pa so k 4. in 8. členu. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Prehajamo na razpravo o amandmajih poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, in sicer o amandmaju k 4. členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Levič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Vložili smo amandma, ki ste ga dobili na mizo, h kateremu je napisana tudi obrazložitev. Ne glede na to, če naši amandmaji ne bodo sprejeti, zakon podpiramo. Mislili smo pač, da bi s tem amandmajem lahko malo pomagali. Sicer pa je obrazložitev napisana. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanje. Odločamo torej o amandmaju poslanske skupine Stranke mladih Slovenije k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 18, proti 33. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o 4. členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti 8. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je 4. člen sprejet. Prehajamo na pregled amandmajev. V razpravo in odločanje dajem 5. člen in amandma vlade k 5. členu, ki ga matično delovno telo podpira. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. 5. člen je spremenjen. Prehajamo zopet na amandmaje poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. In sicer dajem v razpravo in odločanje 8. člen in amandma k 8. členu, katerega predlagateljica je poslanska skupina Stranke mladih Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo [[...]]Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom podprl ta člen, čeprav se mi ne zdi zadosten, vendar je v smeri, o kateri sem tudi včeraj govoril. Me veseli, da je tudi stranka mladih začutila utrip v slovenski javnosti lani ob ukrepih ministra Šturma, kjer je tudi slovenska javnost plebiscitarno tako kot na referendumu pred nedavnim nek drugi zakon zavrnila. To preverjanje neprestano učencev in dijakov in meni je žal, da je ministrica iz ideoloških vzrokov to, kar je minister Šturm pozitivnega napravil, skušala anulirati. Ta člen gre amandma gre v tej smeri, da bomo sčasoma zopet prišli na eno normalno počutje učencev v osnovni šoli. Naši učenci so pod stresom, to večina resne strokovne javnosti, pedagoške priznava in ugotavlja in v ta namen je treba podvzeti še nadaljnje korake. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala za besedo. Želela bi replicirati gospodu Jerovšku, pa tudi predlagateljem tega amandmaja, iz preprostega razloga. O stališčih slovenske javnosti kar tako enoumno ni mogoče razpravljati. Slovenska javnost ima v zvezi s preverjanjem različna stališča, tako kot so različna stališča tudi v strokovni javnosti. Napovedane spremljave, strokovne spremljave sprememb, uvedenih v osnovno šolo, bodo šele dajale ustrezne podatke o tem, koliko je bil dvignjen prag v zvezi z zaključnim preverjanjem v osnovni šoli upravičen in koliko ne. Gre preprosto za metodo ugotavljanja standardov znanja ob zaključku šole, in to je namen zaključnega preverjanja. Osnovnošolske populacije se žal zmanjšujejo. Niso več tako številčne, da bi bil ob zaključnem preverjanju temeljni namen napraviti selekcijo ob tistih šolah, ki so morale omejiti vpis. Število šol, ki omejujejo vpis, in tistih, ki v resnici zaključno preverjanje morebiti zaradi tega opravljajo pod večjim stresom, kot drugi učenci, se zmanjšuje. Število tistih, ki so se že letos lahko vpisali v izbrane šole, je tudiizjemno veliko. In če drži podatek, ki ga je bilo mogoče prebrati, je vsega 80 takih, ki se niso mogli vpisati v izbrano šolo. Zato se mi zdi, da ni mogoče podpreti amandmaja stranke mladih in bom podprla tisto, kar predlaga vlada. Hvala.
Hvala lepa. Replicirati želi gospod Jerovšek izvajanju gospe Potrata. Izvolite.
Hvala lepa. Moram replicirati gospe Potrata. Mislim pa, da je, čeprav je očitala, da na pamet govorim o preverjanju, mislim da je ona sedaj govorila zelo na pamet. Gospa Potrata je tu rekla, da ima slovenska javnost zelo različno mnenje o tem preverjanju. Motite se, gospa Potrata. V obdobju pred volitvami, ko ste se zavedali vsi ti poslanci, ki tu sedite, da je to politično izredno pomembno vprašanje, ga ni bilo med vami skoraj, ki bi se zavzel za ohranitev preverjanja. Kandidat liberalne demokracije, moj protikandidat v Slovenski Bistrici, je izrecno izjavil, da gre za mučenje otrok in da je proti takšnemu mučenju. In dejansko smo na tem. Glejte, če si pa upate ali pa če želite, pa dajte tudi to na referendum. Ampak ne zato, ljudje bodo seveda rekli, da otrok ni treba. Ampak vam povem, da bo rezultat še bolj plebiscitaren, kot je bil na nedavnem. In tam, pri tistem referendumu, pri tistem zakonu ste zavračali vso stroko. Ste zavračali vso stroko. Delček stroke, ideološko opredeljen je bil za. Delček ideološko, ne na podlagi strokovnih. Pri tem je isto. Delček stroke, ki je sicer na pozicijah, je na pozicijah, zagovarja brezprizivno. Negativnih učinkov pa nočete videti. Treba je neko pametno ravnovesje najti. Treba je pametno ravnovesje. Ni cilj naše osnovne šole, še manj pa srednje šole, mature, da delamo otroke nevrotike, da jim pokajo želodci. Ko mi je pediatrinja, kolegica rekla, da je tega ob času mature in času preverjanja s počenimi želodci mladih ljudi, pomislite. Vsakodnevni stres. In niste pripravljeni na resno debato o teh stvareh, tako kot niste na resno debato bili pripravljeni pri zakonu o umetni oploditvi. In veste, kako je ljudstvo reagiralo, kaj je reklo o tej vaši aroganci. In tu se zdaj z aroganco dogovarjamo naprej. Hvala.
Hvala lepa. Imam pet prijavljenih k replikam. Najprej gospa Danica Simšič, potem gospod Partljič, potem gospod Sok, gospod Petan in gospa Potrata. Gospa Danica, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Rada bi se odzvala na besede gospoda Jerovška. Menim, da utrip slovenske javnosti in slovenskega javnega mnenja ni utrip, ki ga meri gospod Jerovšek oziroma ki je njegov utrip. Rada bi se pa odzvala na tiste njegove besede, ko je rekel, da je storil izjemno prijazno dejanje osnovnošolcem prejšnji minister, minister Šturm. Ne vem, če je bilo že dovolj izpostavljeno, pa vendar menim, da je bilo dejanje ministra Šturma popolnoma neodgovorno, kajti v teku izobraževanja osnovnošolcev, ki so jim bili postavljeni pogoji za eksterno preverjanje in za vpisne pogoje v srednje šole, je popolnoma spremenil pogoje in izpustil peti razred osnovne šole. Kajje to pomenilo za tisoče in tisoče slovenskih osmošolcev, ki so letos končevali izobraževanje in se vpisovali v srednje šole, tega se očitno ne želite vprašati. Kakšne stresne situacije so ti otroci preživljali, da ne govorim niti o učiteljih niti o starših. Za moje pojme je bilo to popolnoma neodgovorno dejanje in nesprejemljivo, kajti težko sprejmem to, da v fazi nekega dogajanja spreminjaš pogoje. Če bi, denimo, zdajle spremenili pogoje za nekaj drugega, kar bi bila intenca, želja ali prioriteta vaše stranke, bi seveda zagnali velik vik in krik. O tem, kaj je bilo pa storjeno tem otrokom, se pa niste vprašali. In menim, da bi se verjetno bilo treba vprašati take stvari, razmišljati, kakšne strese so preživljali ti otroci in se potem naprej na ta način pogovarjati. Ne pozabite na vse te, ki so letos zaključevali osmi razred in se vpisovali v srednje šole. Upam, da bo sedanja ministrica in vsi ministri, ki bodo kadarkoli prišli na to pozicijo, bolj odgovorni in bodo spoštovali načelo, da ko se postavijo pogoji neki generaciji za vpis v nadaljevanje šolanja oziroma izobraževanja, teh pogojev med postopkom ne bodo spreminjali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Partljič, izvolite.
Moj govor je replika, čeprav mi je povsem jasna legitimnost, da o tem tako različno mislimo. In tudi, lahko bi rekel, dramatičnega poziva kolega Jožeta k temu, o čirih na želodcih, počenih želodcih in tako dalje, ne gre ironizirati; tako me pač razumite, da sam mislim drugače. Naj najprej povem, seveda, da sem učitelj po osnovni izobrazbi in sem tudi deset let stal v razredu, od tiste enorazrednice, kjer sem imel 20 otrok na celi šoli, do potem, ko sem učil slovenski in angleški jezik. Vedno me je čudilo, da tako zelo dobre in tako suverene sodbe o pedagoškem delu, o ravnanju z otroki in o šoli imajo ravno tisti, ki so, ne bom rekel samo starši, saj več v življenju, boljšega poslanstva ne moreš imeti kot da si starš svojega otroka in ga gledaš, ampak to, kar neke sodbe, na videz strokovne, o šoli, so zmeraj imeli, redkokdaj šolniki, ampak ljudje, ki so prihajali na roditeljske sestanke. Najprej bi vzel v zaščito gospo ministrico. Nobenega razloga ni, da bi temu rekli, da iz ideoloških razlogov gleda na stvar drugače. To so dolge diskusije, strokovne na razne načine pač. Šola je bila zmeraj nekaj slabega. Dajte na referendum, ali bomo pisali šolske naloge in domače naloge in bodite brez skrbi, da ljudem to preprosto ni pri srcu. Kljub temu, če se spomnim samo iz literature, Cankarja in Voranca, oba v nekih črticah govorita, da je bil najsrečnejši dan njunega otroštva, ko sta gledala, kako gori šola. Še jaz sem hodil v šolo, ko nam je učitelj rekel, naj tako damo prste in nas je tepel s palico po nohtih. Pred petdesetim letom.Se spomnim. Danes ni šole take. Stresi, poniževanje otrok je morda kdaj bilo, današnja šola zaradi tega nedvomno in ne morete reči, da je nehumana. Ta problem zunanjega preverjanja, ali kakor se mu pač reče, je po moji skromni presoji tipičen primer manipulacije, predvsem v veliki meri celo manipulacije zlasti učiteljev, ki so začutili, da se na ta način preverja njihovo delo in uspešnost na neki šoli. Ker sam vem, da sem bil na kakšni šoli, kjer so komaj čakali, da bo šel recimo tisti matematik, ki je bil že malo zapit pa mrzek pa ni nič naučil, da bo šel v penzijo in mu nihče ni mogel tega niti dokazati niti reči. To pa, da meni vnukinja v tretjem razredu reče, ko ji rečem, "čestitam Urša, si bila odlična", pa dvigne roko, pa reče, "ne odlična, sem super odlična", v tretjem razredu. Kar najbrž je zelo velika večina vseh slovenskih otrok, da pa se ona doma joče, ko vidi, da ji ne gre, ker ne bo sprejeta zaradi tega na gimnazijo, ker bo imela premalo točk, tega pa najbrž ni kriva zakonodaja, ampak se mizdi, da bi se splačalo pogovoriti s tisto učiteljico, ki ji ta strah od prvega dne pravzaprav na nek način vzbuja. Skratka, imam vtis, da so zlasti učitelji to prevzeli kot neko dodatno njihovo nadziranje. Celo zakon, o katerem bomo govorili, to je z otroki s posebnimi potrebami, so bili učitelji, kjerkoli sem te zakone razlagal, proti zato, ker češ, moji otroci potem na preverjanju, če bodo imeli na pol gluhega otroka, v razredu ne bodo imeli tako velikega rezultata in bom jaz kaznovan. Skratka, zdi se mi, da je to ena stvar, o kateri delamo popolnoma nepotreben pomp. Navsezadnje je človek danes v tej tekmi za svojo eksistenco kar naprej podvržen preverjanju, ko se prijavi na delovno mesto, v pripravniškem času, nazadnje na šoferskem izpitu in kjerkoli Na ta način se meni zdi, celo da otroke pripravljamo na tovrstne preizkušnje. Če stvar na nek način ni ultimativna in grozljiva, ampak normalna, vsake toliko časa moraš položiti račun za svoje znanje. Skratka, kot učitelj, oče in dedek v tem ne vidim nobenega ne ideološkega ne drugega vprašanja. Vprašanje pa je, kako smo vsi skupaj to pripravljeni interpretirati. Ali tako, kot je tu to zagovarjal minister Gaber v dolgih in potrpežljivih diskusijah, ali pa pač tako, da s tem strašimo generacije in učitelje.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa. Osebno mislim, da so naši otroci dejansko v šoli izpostavljeni velikemu pritisku. Mislim, da je gospod Partljič tole kot učitelj sedaj na pravilen način in zelo široko obrazložil. Sam vidim, da v šolah preživijo tudi veliko časa. Pravzaprav, če bi analizirali, bi lahko ugotovili, da so več časa v šoli, kot pa njihovi starši v službi. Da potem, ko pridejo iz šole, imajo opraviti številne naloge. Poleg tega panekatere analize kažejo, da naši otroci v šolah pridobijo preveč faktografskega znanja. In mislim, da je lani bila objavljena analiza, ki je pokazala, da smo v funkcionalni pismenosti na repu v Evropi. Se pravi, s to in takšno šolo je dejansko nekaj hudo narobe. In odgovornost, gospa Simšičeva, je na nas vseh, na nas poslancih, da bi to zadevo resno vzeli in se tudi tega problema resno lotili. Ne pa takole, bi rekel, z levo roko rečemo, "dr. Šturm, ki je neko zadevo odpravil, je bil neodgovoren, ko je takoravnal", ali pa kot pravi gospa Potrata, "šele bo stroka določila in ovrednotila, kaj je prav in kaj ni prav". To bi morali storiti že danes, ne pa da čakamo na neki čas v prihodnje, ko bo nekdo, če bo pač hotel, to zadevo ovrednotil, kajti otroci so pod velikim stresom. In rezultati tega stresa se kažejo v tem, da se nam pojavlja vse večji problem mamil. Ravno danes ste lahko prebrali v Večeru, 17-letna Celjanka je umrla, ko je šla v disko in so jo pripeljali domov mrtvo. Se pravi, vprašajmo se, kje so razlogi za to, da nam tako mladi ljudje posegajo po tako drastičnih zadevah, kot so mamila, in da je to v takšnem porastu. Razlogi so sigurno tudi v tem, ker so ti otroci, ne samo v osnovni šoli, tudi v srednji šoli, pod prevelikim pritiskom. In točno to se dogaja, da se skozi delo otrok ocenjuje vrednost, da se skozi delo otrok ocenjujejo učitelji. Učitelji, če ne bodo otroci imeli dobrih ocen pri preverjanju znanja, bodo rekli, da jaz ne poučujem dobro. Sam vidim to pri svojih otrocih. Na vse pogoje bo pristala v šoli in sam se moram pojavljati v šoli in reči: "Ne, tega pa moj otrok ne bo naredil, ker enostavno sam vidim, da tega več ne zmore". Ker jo v šoli napeljujejo na vsa mogoča sodelovanja, ker pobirajo izmed otrok tiste, ki so najboljši, ki hočejo sodelovati in jih preobremenjujejo. To je dejstvo. Glejte, mislim, da je civilna družba, mislim, da Manca Košir, to sem enkrat gledal na televiziji, zbrala prek 3.000 podpisov proti preverjanju v osnovni šoli. Če to ni nič, potem se pač z levo roko lotimo tega in prepustimo ministrstvu, da bo imelo še deset let časa, da bo razpredalo, ali je to dobro ali ni dobro. Za mene je 3.000 podpisov ogromna številka. In na podlagi tega bi tudi parlament moral nekaj reči, saj verjamem, da so v glavnem teh 3.000 podpisov prispevali starši. Torej, mi starši, ki opazujemo in vidimo, da nam v šoli otroke preveč obremenjujejo. In na tem mestu trdim, da so otroci preveč obremenjeni. In ker so preveč obremenjeni, vsega tega ne zmorejo in zato tudi lahko hitro, bi rekel, zapadejo v različne skrajnosti, posežejo pač po nekih drugih sredstvih, kot sem jih prej omenil. Predlagam, da to zadevo odgovorno pogledamo, in če pač mislite, da danes tega amandmaja ne gre podpreti - sam za sebe lahko rečem, da ga bom podprl - potem lahko vsaj naložimo ministrstvu, da v zvezi s tem hitro pripelje v parlament neko rešitev, ne pa da to odlašamo in pravimo, saj bo neka strokovna javnost to enkrat ocenila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še štiri prijavljene k replikam, in sicer po vrstnem redu najprej gospod Petan, potem gospa Potrata, gospod Jerovšek, gospod Pukšič in dva prijavljena k razpravi, gospod Božič in gospod Gaber. Se opravičujem, je kaj narobe? Na izvajanje gospe Simšičeve so se po vrsti dvigovale roke, ki so nakazovale ta vrstni red. Besedo za repliko ima gospod Petan. Izvolite.
Hvala za besedo. Repliciram gospe Potrati. Namreč, spodbodla me je njena misel, pa vem, da to ni njeno osebno mnenje, pač pa je to mnenje določenega dela, bom rekel, strokovne javnosti. Namreč, treba bo počakati rezultate preverjanja, pa bomo potem v nekem določenem časovnem obdobju ocenili, kakšni so rezultati. Mislim, da sem pravilno razumel to njeno misel. S tem se, žal, ne morem strinjati. To se mi zdi tako, kot mi bomo neko metodo uvedli, potem bomo pa spremljali, kakšni bodo odzivi - če bodo dobri, v redu, jo bomo obdržali, če bodo pa slabi, bomo pa zadevo spremenili. Namreč, gre za otroke. To ni nek objekt, na katerem lahko delamo preizkuse, ampak soto ljudje. In to so mladi ljudje, ki so še bistveno bolj občutljivi in imajo stresi iz mladosti lahko še bistveno večje posledice za njihovo nadaljnje življenje. Namreč, preverjanje je vsekakor stresno, enkratno preverjanje znanja je pa še bolj stresno. Zame je nekaj popolnoma drugega preverjanje znanja prek leta, prek celega šolskega leta, ko si določene dneve bolj razpoložen, druge dneve nekoliko manj, ampak skupen rezultat je pač takšen, kot je. Enkratno preverjanje pa pomeni, da moraš biti ravno tisti dan, ravno tisto uro ali tisti dve uri stoodstoten, če hočeš pokazati maksimalno. Kaj pa, če imaš tisti dan slab dan, bom rekel, kar je človeško, takšni smo ljudje, in, recimo, znaš bistveno več, tisti dan imaš pa slab dan? To se pravi, pokazal boš neko bistveno slabše znanje, kot pa tvoje dejansko znanje je, ampak to te bo zaznamovalo za celo življenje - in to je stresno. Otroci se tega zavedajo in ne samo, da se zavedajo, tudi starši doma na njih pritiskajo. Seveda, pritisk je že nekaj dni prej, nekaj časa prej in tisti dan, kdor res ni, ne vem, psihično tako močan, klekne in s tem si lahko zapravi celo kariero. Zaradi tega, ker ne bo imel pol pike ali pa eno piko, se ne bo mogel vpisati v tisto šolo, ki si jo želi. Tisti dan je imel slab dan in zaradi enepike si je zapravil celo kariero. Zato takšen način preverjanja ni dober - govorim na splošno. Ker takšna mnenja so zelo množična, bom rekel, ampak v tisti strokovni javnosti, ki se ima za edino zveličavno, da lahko o nečem določa, starši pa mislijo bistveno drugače, pa otroci verjetno tudi. To sem želel povedati. To bi moral razmisliti bistveno prej, da to pripelje v določene situacije, ki se nam sedaj pojavljajo, da so določeni poklici popolnoma spolno usmerjeni. To mislim feminizirani so določeni poklici. Če kdo misli, da je to dobro, da so kar naenkrat vsi zdravniki ženske, potem se moti. Če mislijo, da je to dobro, da je na pravnem področju, da so vsi študentje ali večina, velika večina študentov ženske, potem se moti. Če kdo misli, da je v pedagoških poklicih to pravilno, potem se moti. Jaz ne trdim, nobenemu ne očitam, da se ne bi smel vpisati, da so, recimo priznamo tudi to, da so ženske bolj, kot se temu reče, vzdržljive in pridne, da rajši sledijo. Samo to še ni znak, da je potem tudi normalno, da se določeni poklici, bom rekel, popolnoma monopolizirajo z določenim spolom, ali z moškim ali pa z ženskim, to ni dobro. Ampak to dokazuje, ker je to trend, da je naš šolski sistem v to usmerjen. Lahko vam navedem kup, dejstev pa mislim, da sedaj ni čas za to. Hočem samo povedati, da takšna enkratna preverjanja niso zdrava in so stresna in da to na otroke resnično negativno vpliva. Tega si pa ne želimo. Še to za zaključek. Gospa Potrata je pravilno ugotovila, da se naša šolska populacija manjša. Vedno manj je otrok, mi jim pa dajemo vedno nove zadolžitve, vedno nova preverjanja, namesto da bi preverjanja zmanjševali zato, ker imamo tako ali tako manj otrok. Včasih se bo zgodilo, da bomo imeli več vpisnih mest, kot pa bo otrok, ampak mi bomo še vedno zahtevali od njih preverjanje zato, da jih bomo po tem preverjanju lahko razvrščali po nekih sektah - ti boš lahko šel v to šolo, ti pa ne boš smel. Ampak to je že zopet nekaj drugega. Zame bi bilo potrebno rešeto tisti prvi letnik naslednje stopnje, v katero se vpiše, ali iz prehoda v 1. letnik srednje šole, 1. letnik fakultete. To bi bilo zame pravilno, ker tisti, ki bi v celotnem letu pokazal znanje, tisti, zadovoljivo, bi bil sposoben za naprej, ne pa za to, da si dobil pri nekem enkratnem preverjanju - takoj zaključim - pol pike več in pol pike manj in to ti je sedaj ločnica za celo življenje. To sem želel povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Repliciram gospodu Jerovšku. Očita mi govorjenje na pamet. Težko je nekomu, ki je tri desetletja svojega poklicnega življenja preživel v šolski sferi, očitati, da govori na pamet. Zato ne morem reči, da ravnam podobno, kot ravna mogoče gospod Jerovšek, ko iz enega primera sklepa na splošno. Zato naj rečem to. Preverjanje in ocenjevanje sta del izobraževalnega sistema. Kako preverjanje in izobraževanje potekata, je mogoče določiti in je določeno. Na eni strani je državi naloženo, da postavlja zakonsko regulativo in sprejema sistemske rešitve. Seveda je pa mogoče oporekati temu, kako so potem te sistemske rešitve prenesene v vsakdanjo šolsko prakso. In ne trdim, da izpeljava teh rešitev kdaj pa kdaj ni taka, da bi bila potrebna tudi reakcija inšpekcijskih služb. Kako ravnamo v zvezi s šolskimi zadevami, bi pa rada se sklicevala vendarle na slovensko javno mnenje, ki vedno znova kaže, da je šolski sistem tisti, za katerega slovenska javnost izkazuje visoko stopnjo zaupanja. Potemtakem ne more biti v tem šolskem sistemu in v rešitvah, ki so, vse tako zelo slabo, kot hoče gospod Jerovšek prikazati. Da je vse narobe. Normalno da je vlada v senci, ki jo je vodila gospa Manca Košir, oporekala in izražala svoje mnenje in zbirala podpise, se je pa treba vprašati, kako reagiramo na tisti ravni takrat, ko smo učitelji, kako reagiramo takrat, kadar je to šolski sistem in kako reagiramo kot starši. Da ne govorim še o tem, da je marsikaj, kar je bilo mogoče slišati, tudi velika nezaupnica učiteljem.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Sedaj sem dolžen pravzaprav vsem trem replicirati. Tako, da če bi mi v enem bloku zmanjkalo časa, prosim, da še drugo repliko upoštevate. Namreč, najprej moram po vrsti gospe Simšičevi. Ko je pač očitala, da utrip, ki ga jaz zaznavam, ni utrip slovenske javnosti in da to ni utrip, ki ga meri Jerovšek. Seveda ne, jaz ga ne merim. Jaz ga zaznavam, jaz gledam in sledim, tudi nekaterim anketam. Še enkrat bom povedal, vi ste jih naročili pri zakonu o oplojevanju in so bile zadnji teden lažno, namerno popravljene [[...]]
Gospod Jerovšek, spet prosim in opominjam, da se vzdržite obtoževanja.
[[...]]za manipuliranje javnosti. Zato je tak očitek meni nekorekten. Hkrati mi je skušala gospa Simšičeva, če se še prav spominjam, da je težko govoriti, če ne poznaš nič. Tudi jaz imam osmošolca, vsaj to. Tudi jaz sem imel osmošolca, ampak čeprav je zbral 129 točk, se pravi več 9, kot jih je v osnovni šoli možno, na podlagi priznanj, sem odločno proti takšni stopnji tega preverjanja, zaradi tega, ker med sošolci vidim in tudi dalj časa se s tem ukvarjam in moram tudi očitek, ki je bil tudi zadaj rečen, zdaj bodo pa kemiki diskutirali o tem. Mislim, to je nekorektenočitek in tudi verjetno gospodu Skoku bo nekdo rekel, zdaj bo pa mag. veterine diskutiral o tem. Poslanci imamo pravico in sam sem na tem področju nekoliko angažiran. Leta 1996 sem v svojem predvolilnem programu najavil, da se bom boril proti eksterni maturi. Proti takšni obliki eksterne mature in sem še danes na istem stališču. In ponavljam, zaradi negativnih učinkov. Upam, da imam pravico do [[...]]Hkrati pa seveda pravim, ko pravite o sredstvih. Vi ste gospoda ministra Šturma hoteli ponižati, da je bil neodgovoren in ne vem kaj. Pridružujem se mnenju gospoda Soka, enkrat je potrebno začeti. Namreč, vsa ta preverjanja, osnovna šola in srednja šola, so, ne rečem, da ni zrno dobrega, tu že repliciram gospodu Partljiču. Jaz mu dam prav, da je marsikaj tudi koristnega. Ampak za določene posameznike je to zelo koristno. Vendar, če naredimo črto, to ni za nacionalni korpus. Vam bom povedal, zakaj. Sedaj bom pa šel na področje, ki ga bolje poznam oziroma vsaj mislim, da ga bolje poznam. To, eksterna matura in usmerjanje, kvalifikacija na univerzo na podlagi tega. Ko sem bil tehnični direktor v tovarni, sem vsakega študenta, ki je prišel na prakso, vprašal, se uro z njim pogovarjal, kako čuti, kako levo, desno. Vam povem, 70% jih je reklo, to so bili v glavnem kemiki, strojniki, električarji, da ne bi tega študirali, če bi lahko drugo študirali. Še enkrat vam povem, takšen ne bo razvil novega proizvoda. Takšen ne bo uspešen razvojnik. In če je takšen ves obseg slovenskega korpusa mladih, čuti stresno situacijo, da mora študirati nekaj, kar se mu zdi, da ga ne veseli. Če bi bil pa prost vpis, bi pa univerze [[...]] [[Nerazumljivo.]] , ker evropska mreža mora biti svobodna univerza. Potem bi imel vsak možnost, če bi nekdo izgubil leto. Vendar sedaj ga izgubijo kot absolventi in ga izgubijo, povsem ne diplomirajo zaradi stresov. In to je slabo za nacionalni korpus. In prav tako je taka stopnja preverjanja v osnovni šoli slaba za nacionalni korpus, ker delamo nevrotike, vam povem, da delamo nevrotike. In ne govorim na primeru lastnih otrok. Niso imeli čisto nobenega problema. Vendar sem kljub temu zaznal, da je to slabo. Mi si ne moremo želeti otrok in mladine, ki bo imela težave na podlagi stresa, ki so posledica stresa, tako hudega. Strinjam se pa z gospodom Partljičem. Ni stres zaradi poniževanja tega, je danes manj. To je treba reči. Marsikaj je v tem šolstvu pozitivnega. In šolstvo kot tako, jaz ne rečem, da se ni znatno izboljšalo. Recimo učenje jezikov. Ampak, to gre naprej, današnji otroci so pri jezikih tisočkrat boljši, kot smo bili mi nekoč. Vendar, to gospe Potrati, seveda, sploh ni vse slabo. Sploh ni vse slabo. Vendar, pri preverjanju [[...]]Grem na drugih 5 minut.
Gospod Jerovšek, se opravičujem. Poslovnik vendarle ne predvideva dvakrat po pet minut replike. Replika je bila podana. Mislim, da ste obrazložili svoje nestrinjanje.
Potem sem repliciral gospe Simšičevi, gospodu Partljiču, gospe Potrati bi pa še želel.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite. Replika.
Hvala lepa. Seveda bom, če bo gospod Jakič tiho takrat, ko nima besede. To bi ga lahko tudi naučili v šoli, pa ga očitno niso ne starši ne v šoli. Gospod Jakič, mislim, da ste šli čez mejo dobrega okusa. Je pa očitno nekaj narobe s šolskim sistemom, če dobimo takšne diplomante.
Gospod Pukšič, prosim, da se osredotočite na repliko.
Vsekakor. Torej, veseli me pravzaprav, in glede na osnovi nakše spremembe zakona o osnovnem šolstvu, ki smo jo vložili, je prišlo do nekaterih premikov in sedanji 8. člen je bistveno boljši, kot je pa to bilo na začetku. Vsekakor se sam pridružujem vsem tistim, kateri govorijo, da se je šolski sistem precej spremenil na bolje. Toje dejstvo. Spoštovani, je pa tudi dejstvo, da imamo v osnovnih šolah bistveno preveč, po mojem prepričanju, nepotrebno toliko varnostnikov. S tem načinom verjetno ne delujemo v smislu vzgoje naših otrok in, seveda, posledica vsega tega so tudi razne diviacije, ki se dogajajo v osnovnem šolstvu. Spomnimo se, ne vem, leta ali dve nazaj, v Mariboru v eni izmed osnovnih šol, ta, bom rekel, tragični primer, ki se je dogodil itn. Dobro bi, seveda, bilo in pametno je, če na tej točki nekoliko strasti omejimo aliustavimo konje in enostavno se poskušamo poslušati, eden drugega ter to razpravo peljati v okviru strpnega dialoga. Poglejte, govorimo o šolstvu, govorimo o osnovnem šolstvu. Od otrok nekaj pričakujemo, sami pa, bom rekel, ne znamo ali nočemo v tej smeri razpravljati. Poglejte. Vsekakor sem, seveda, za preverjanje. Preverjanja znanja so lahko tudi na različne načine. Preverjanja znanja so lahko celo prijetna za otroke, saj namen preverjanja znanja verjetno ni iskanje tistega, česar otrok ne zna, ampak ima drug namen in drugačen učinek. Zato se da, seveda, lotiti te problematike popolnoma drugače in, seveda, v pozitivnem smislu za otroke, da ne bo strah pred tisto dobljeno ali nedobljeno točko, takšno ali drugačno oceno. Sam imam s tega področja tudi nekaj izkušenj - 10-letno delo v šolstvu in sam sem imel oziroma imam še vedno tri otroke, ki so šli skozi ves sistem, osnovnošolski, srednješolski in sedaj že gredo nekateri skozi višješolski - je marsikaj narobe in imam tudi slabe izkušnje, imajo slabe izkušnje. Nihče mi ne more zagotoviti, da ne more ob tistem dnevu, ob tistem trenutku kateri od otrok oziroma katera od deklic dobiti tisti svoj dan, ki ga v nekem določenem času dobijo. In ob takšnem trenutku, seveda, ni sposobna, ne more dati od sebe vsega tistega, kar ve, celo več, bistveno manj, kot pa je sposobna. Prav je, in tudi verjamem učiteljem, ker je velika večina slovenskih učiteljev dobrih, bistveno boljših, kot jih plačamo - tega se moramo zavedati - bistveno več naredijo, kot za svoje delo dobijo in prav je, da tem ljudem zaupamo. Zaupanje v to, ko ocenjujejo, ko delajo z otroki, torej celotno triado, predmet skozi in tako dalje, je, sem globoko prepričan, dovolj dobro in objektivno ocenjeno na koncu mandata oziroma na koncu tega leta. Zato še enkrat predlagam, možno se je do tretjega branja okrog tega resnično pogovoriti, in poskušajmo to, obvezno preverjanje učencev v tretjem obdobju spraviti iz tega zakona. Verjemite mi, da bo to samo koristilo slovenski populaciji, vsem otrokom v naši državi- za njih bomo to naredili, to, kar je že dobro in še nekaj boljšega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Danica Simšič, potem gospod Partljič.
Hvala lepa za besedo. Rada bi se ponovno odzvala na besede gospoda Jerovška. On ima seveda pravico do svojega mnenja, ki mu je v nobenem primeru ne oporekam. Vendar pa sem trdno prepričana, da nima pravice, niti kot človek niti kot poslanec, ki ga ščiti poslanska imuniteta, trositi besede kar tako in podtikati laži. Izjavljam pri polni zavesti in z vso odgovornostjo, da nikoli, nikdar in nikomur nisem naložila nobene javnomnenjske raziskave in še manj sem kogarkoli kadarkoli nagovorila, da bi objavil lažne podatke. In, gospod Jerovšek, pričakujem, zahtevam in terjam, da se mi za te svoje laži, podtikanja in neresnice opravičite. To je ena stvar. Druga stvar. Mislim, da je nesmiselno pojasnjevati, da sem rekla, da je gospod minister Šturm opravil neodgovorno dejanje zavoljo tega, ker je spreminjal pogoje v času generacije, ki so ji bili postavljeni ti pogoji. To sem tudi zapisala. Toda takrat pač nihče tega mojega pisma v sredstvih javnega obveščanja ni objavil in sem izrabila to priložnost in sem to svoje mnenje tudi javno povedala. In še vedno tako menim.Ne glede na to, ali so vaši otroci osmošolci ali ne, ali so imeli težave ali jih niso imeli, ampak vendarle v tej državi je nekaj tisoč osmošolcev in še več tisoč njihovih staršev. Ponavljam - pogoji so jim bili spremenjeni med samim izobraževanjem, za katerega so bili pogoji predhodno postavljeni. Ne trdim, da je v tem sistemu vzgoje in izobraževanja v Sloveniji vse dobro. Ampak kar tako na horuk delati prevale in kopice, pa seveda ni prav. Potem pa okoli funkcionalne nepismenosti. Veste, funkcionalna nepismenost se je preverjala pri odraslih ljudeh, pri precej starejših, kot so slovenski osmošolci in, seveda, tega očitka ne moremo nasloviti na sedanji sistem vzgoje in izobraževanja. Morda bi ga lahko na prejšnjega, nikakor pa ne na sedanjega, ki smo ga postavili v minulih 10-ih letih. Še gospodu Pukšiču. Veste, gospod Pukšič, praviloma skoraj vsako dekletce, ko iz dekletca postane dekle ali žena, dobi menstruacijo - tako se reče tej zadevi. Ni prav čisto nič narobe, da se to poimenuje z besedo menstruacija. To je popolnoma naraven pojav, naraven ciklus, ki vsako žensko spremlja zelo dolgo življenjsko obdobje. To ni bolezen, to ne pomeni zmanjšanje umske sposobnosti, ampak je nekaj popolnoma naravnega. Naj vam ne bo nerodno o teh stvareh, če želite javnogovoriti, da jih poimenujete in da jih, seveda, tudi na tak način obravnavate. Niti menstruacija ni bolezen niti nosečnost ni bolezen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Po vrstnem redu gospod Partljič, potem želi gospod Jerovšek replicirati gospe Simšičevi, gospa Potrata gospodu Pukšiču in gospod Pukšič potem gospe Simšičevi. Vljudno prosim, da se v teh razpravah in replikah ne oddaljimo od amandmaja, ki ga pa vendarle ta trenutek obravnavamo. Gospod Partljič, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Jaz bi najprej res, če mi ne zamerite, za vami ponovil ta poziv. Poglejte. Nas je že odneslo levo-desno, zelo daleč od amandmajev, sedaj bomo vsi replicirali za neko drugo javno raziskavo, za neko drugo stvar. V tej strasti po replikah, jaz nisem tu nič boljši, se bojim, da bomo odšli od tega, kar je predmet sploh obravnave. Jaz se tudi ne bi k tej repliki sedaj oglasil in bom tudi sam isto napako naredil, da bom o neki stvari govoril, ki ni direktno, ampak samo da bi ponazoril, kako ne bomo nikamor prišli. Poglejte. To, Franc, tudi tebi bi tu rad rekel, pa mogoče tudi vsem prejšnjim diskutantom. Poglejte, ne tako mimogrede reči - če se ne strinjam z Romanom Jakičem, ki te je oviral, se ne strinjam, si morda zasluži opazko - vendar ne reči, poglejte, kakšne so šole, če so vzgojile takega diplomanta. Ne reči za eno tragedijo, za mamila v Celju, ki so vzela dekle, ki menda sploh ni bilo k temu nagnjeno. Poglejte, to je šolski sistem. Ne reči za varnostnike v šolah, da je to stvar nasilja, ki ga učitelji in šolstvo dela, in je varnostnik, da pred temi šolarji varuje družbo zunaj. Mamila so tu, prinesla jih je civilizacija, velika tragedija in mi poskušamo v šolah obvarovati. Ne sedaj kazati na učitelje in na vzgojo, poglejte, taka je, eno dekle je zgubilo življenje. Ne v primeru nekega nasilneža ne cesti reči: Poglejte, kakšne šole imamo. To je obrnjena podoba in v bistvu ne iščemo vzrokov tam, kjer so, ampak kar za vsako stvar, ki nam pride prav, pri nas obsodimo šolski sistem. To se nam zdi enako, hvala lepa Danica, primer slabe pismenosti. Slovencev to ne zadeva, slaba funkcionalna pismenost, ko se zdaj na stara leta učimo teh novih funkcionalnih pisav. Ne otroke. Vsak ve, da kjerkoli [[...]]Jaz zdaj veliko potujem po svetu in srečujem otroke naših diplomantov. Vedno jih vprašam, kako se vozijo v šolo. To so vedno povsod najboljši dijaki, slovenski otroci na drugih šolah. Skoraj nikjer niso problemi. Torej ne kar tako nekaj čez šole zmeraj govoriti. Okoli tega bom pa rekel še naslednje. Ravno ta trenutek - čeprav so tudi preverjanja v srednji šoli dvakrat, kot veste, ni samo enojno - je ta nepravi trenutek. Pravzaprav nas naj pa osem let šolanja in 15 let šolanja in 19 let šolanja usposobi za to, da bomo pravi trenutek ta pravi. V tem bomo potem ne vem kolikokrat imeli ta preverjanja, če bomo čakali, da bodo vsi dijaki v neki konsteraciji, da bodo odgovarjali. Tudi Slovenija se je navsezadnje kalila skozi stoletja, da je znala enkrat en pravi trenutek izrabiti. In tako je pravzaprav tudi pri tem preverjanju. Zato se vsa ta leta uči, da bo pravi trenutek znal odgovoriti. In se ne bom več oglašal, se opravičujem. Samo, nekako me vedno dvigne, če se otroci na cesti ne pozdravljajo, da rečemo, da je šola kriva. Dva se zavtom zaletita - šola kriva. Hvala bogu, da se otrokom tudi po nas ni treba zgledovati, ker mogoče tudi ne bi najboljšega odnesli. Vprašanje je družba, šola je pa odraz.
Hvala lepa. Zdaj ima repliko gospod Pukšič. Resnično še enkrat vljudno prosim, da, kar je ugotovil tudi spoštovani kolega Partljič, ne zaidemo. Seveda nam pa veljavni poslovnik dopušča, da z replikami obravnavamo tovrstno področje, lahko tudi bistveno dalj časa, kot pa ga zahteva ta amandma, ki ga imamo pred sabo. Izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, jaz upam, da sem dovolj nazorno in jasno povedal v prvi repliki, da ne mečem vsega v en koš. To, kar je sedaj naredil gospod Partljič, se mi zdi, da ni bilo korektno. Ne, nisem govoril, da je za vse kriva šola, šolstvo, da je vse slabo, celo več. Poudaril sem dobre strani šolstva, poudaril sem dobre slovenske učitelje in povedal sem, da za to, koliko so plačani, več naredijo in so boljši, kot so plačani. To sem povedal in to je bilo korektno. Je pa marsikaj narobe. Spoštovane kolegice in kolegi, narobe je tudi to, da učitelji posiljuje otroke - se opravičujem, ampak to je bilo v časopisju, ko se zgražajo - to pa seveda ni stvar šolske zakonodaje, ampak stvar pravne zakonodaje, ko se zgražajo ljudje, starši in tako dalje nad višino kazni. Seveda je to narobe. Ampak zaradi tega ne moremo [[...]]
Gospod Pukšič, smo pri amandmaju, ki govori o eksternem preverjanju znanja, in te širitve razprave na področja, ki nimajo absolutno nobene zveze z amandmajem, ki ga obravnavajo, povzročajo nove replike in to pravzaprav tudi ni v skladu s poslovnikom. Zato vas opominjam, da prosim se držite eksternega preverjanja znanja, ki ga obravnava ta amandma. Hvala lepa.
Vsekakor. Samo tega si želim, želim se držati tega, zato sem v svoji prvi repliki pozval, da je še čas v tretjem branju, da se dogovorimo, da eventualno takšne zadeve, te negativne elemente, o katerih smo govorili, - ni pa vse slabo, daleč od tega, še enkrat poudarjam - da poskušamo takšne elemente izključiti iz tega, da ne dajemo te možnosti, da že zakonodaja sama po sebi tega ne spodbuja, vseh tistih negativnih elementov, o katerih smo govorili, in da damo težo in poudarek tistim dobrim stvarem šolske zakonodaje, učiteljev, dela z otroki, vzgoje in tako dalje. Seveda je v veliki meri odvisna vzgoja od staršev, ne od učiteljev. Ampak vendarle je to en del, torej poleg izobraževanja tudi vzgoja. Ne bom seveda se spuščal na tiste zadeve, na katere je želela Danica Simšič napeljati, danes pri 47 letih, Danica, vaše šole resnično ne rabim in to si lahko zadržite čisto za sebe. In na takšen nivo se ne bom spustil, mi je žal, da ste se vi. "Horuk spreminjaju", je seveda žal, žal že peto leto praksa dela v parlamentu. Zraven sem, vem kaj se je dogajalo, vem kaj se dogaja, katera zakonodaja se sprejema pod krinko hitrih postopkov in tako dalje. Glejte, to je narobe. To, še enkrat poudarjam, dajmo pri tem členu se poslušati. Dajmo se dogovoriti in dajmo narediti to, kar bo najboljše za slovenske otroke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Potrata na izvajanje gospoda Pukšiča v prejšnjem delu. Potem gospod Jerovšek. Gospod Jerovšek, gospa Potrata se je javila pred vami, ste prej replicirali že v delu izvajanja. Stvar lahko gre v nedogled, gospod Jerovšek, dobite besedo potem. Gospa Potrata, izvolite. In prosim, da se omejite v replikah na del, ki ga obravnavamo ta trenutek, da bo razprava imela nek smisel.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Svojo repliko gospodu Pukšiču bom vpeljala z zadovoljstvom, da slovenska šola poleg pisanja in branja vpeljuje kot funkcionalni cilj tudi poslušanje. Marsikateri repliki bi se bilo mogoče izogniti, če bi se med sabo bolje poslušali. Ampak tisto, kar želim v zvezi s predlaganim amandmajem Stranke mladih Slovenije povedati je pa tole. Razprava, se je obračala v to smer, da je eksterno preverjanje nesprejemljivo zato, ker gre za enkratno situacijo, ki je tako zelo stresna. Temu je treba oporekati tudi zaradi tega, ker je gospod Pukšič pozval, naj vendarle razmislimo, kaj sprejemamo. Ni res, da bi bilo eksterno preverjanje vpeljano na način, tako kot vržemo neplavalca v vodo. Navsezadnje se s preverjanjem in ocenjevanjem učenci v resnici srečujejo celo šolsko obdobje. Ampak za eksterno preverjanje imajo pa najprej poskusno preverjanje, potem je preverjanje izpeljano prvič, in za tiste, ki jim je mogoče spodrsnilo ali pa menijo, da bi bilo mogoče rezultat izboljšati, je vpeljanoše drugo preverjanje. Če izhajam po letošnji izkušnji, je tako, da je sicer interes za drugo, se pravi za ponovljeno zunanje preverjanje ob zaključku osnovne šole, nekoliko upadel, zaradi tega, ker je razumljivo, da je tudi tistih šol, kamor se je treba vpisati z zahtevanim številom točk, upadlo. To pa pomeni, da se prvemu preverjanju niso izognili, pa tudi je nemogoče pristati na to, če štejemo, da je cilj zunanjega preverjanja vendarle hkrati tudi ugotavljanje in zagotavljanje osnovnih standardov znanja,kar je eden od ciljev prenove šole. Kako pa si lahko neka družba, ki si je postavila znanje kot svojo vrednoto, in če temu dodamo še to, da vendarle pravimo, da bi morali imeti čim višje standarde pri znanju, da bomo konkurenčno sposobni v tem življenju, ki mu pravimo, da ga bomo preživljali v tretjem tisočletju, kako se pa lahko neka družba znanju kot vrednoti in zagotavljanju takih standardov odreče, tega pa tudi ne razumem.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Jerovšek na izvajanje gospe Danice Simšič, potem še gospod Sok in gospod Kremžar; trije pa čakajo na razprave.
Hvala lepa. Najprej bom repliciral gospe Potrati in nato gospe Simšičevi, ker sem se za obe repliki prijavil. Gospa Potrata mi je očitala, da sem ji očital, da govori na pamet. Najprej je ona meni tak očitek dala in jaz sem samo za en delček njenega govorjenja omenil, da je govorila na pamet, zato tega očitka ne sprejemam. In prav tako se, gospa Potrata, zavedam, da je ocenjevanje del izobraževalnega sistema - in ravno za to se zavzemam. Ministrstvo za šolstvo ima zavod za šolstvo, ima pedagoški inštitut, in naj kontrolirajo izvajanje učnega programa. In na podlagi tega lahko naredimo dosti manj stresno šolo, učitelji bodo ravno tako moralibiti kvalitetni in so kvalitetni. Ne govoriti, gospa Potrata, da je to napad na slovenske učitelje; tudi moja žena je učiteljica, zato vsaj malo utripa na šoli prav gotovo tudi skozi to poznam. Tudi ni res, da je bila gospa Manca Košir ministrica v senci,ampak je bila ministrica v ženski vladi. Samo toliko. Potem pa gospe Simšičevi. Gospa Simšičeva, če ste vi namerno razumeli, da sem vas osebno mislil, da so se naročale ankete pri zakonu o umetni oploditvi, potem ste pač se naredili naivno, da ste mi lahko očitali. Vi točno veste, da sem pokazal na to stran, in dajte prosim, toliko smo politiki, tako dolgo ste, da ste točno vedeli. Če ste pa vzeli osebno, potem se pa z lahkoto opravičim. Te ankete, ki so bile, so pa tako "mimo vsekale", pa vemo, kakšen namen so imele. Tudi zato ni korektno, da mi očitate "horuk" in "horuk delo in prevale". Nisem nobenega amandmaja vložil odkar sem tega, ki je malenkostna izboljšava. Vi ste očitali na "horuk in prevale", bilo je pa vaše zastopanje v tem zakonu včasih na "horuk in prevale", in ta zakon je bil "horuk in preval". Javnost ga je zavrnila, se zavedate. Zato ste bila izredno kontradiktorna in ste se pogrezala v koliziji, sama s seboj ste bila pri tem "horuku in prevali". To ste ravno vi počeli v nedavni preteklosti. Prav tako se pa strinjam z gospodom Partljičem, da namen šole naj bo, da boš pravi trenutek pravi, se pravi učenec. Za to se zavzemamo. Trdim, da je današnja šola, čeprav je po vsebini dobra, kvalitetna, preobširna, s končnim rezultatom pa ni ravno to. Mnogo učencev ni pravi trenutek sposobno s polnim korakom vstopiti v življenje. To pa vsi ugotavljajo in zaradi tega je treba postopoma nekaj spreminjati. To eksterno preverjanje, eksterna matura, to je preveč stresno na tak način in je za nacionali korpus škodljivo, še enkrat poudarjam. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Sok, potem gospod Ljubo Germič.
Hvala lepa. Želim replicirati gospodu Partljiču. On namreč razpravlja vedno, kolikor sem lahko ugotovil po tem času, ko sem v parlamentu, na enak način. Najprej se malo s pepelom posipa, sam sebe, potem pa da lekcijo vsem, ki so razpravljali pred njim in tako je meni pripisal, da sem rekel, da je šola kriva za povečanje jemanja mamil in teh podobnih zadev. Tega sploh nisem rekel. Če bi se zavedal, da ima dve ušesi za poslušanje in ena usta za govorjenje, potem bi mi tega ne pripisal. Jaz sem se omejil v svoji razpravi na stresne situacije, h katerim pa tudi šola pripomore, in sem iz tega izhajal, da jetega pač vedno več in je v porastu zadeva v zvezi z mamili. To je problem cele Evrope in verjetno bo morala cela Evropa razmisliti, kje so razlogi, da se to pojavlja in da to gre s takšnim tempom. Na to stresno situacijo in na vse te deviacije nas opozarjajo zdravniki, sociologi, psihologi. Mi pa na to ne reagiramo in ne slišimo in si zatiskamo ušesa. To so problemi, o katerih bi morali spregovoriti in nekaj narediti. Mene že to, da so ta amandma vložili mladi, že to mi nekaj pomeni. Se pravi, oni, ki to najbolj občutijo, so to zadevo napisali. Mi, ki pa smo starši, pa pravimo, to se nas ne tiče. Ampak jaz pri svojih otrocih vidim, da živijo v stresu in v stresu so tudi zaradi šole. Nisem pa, to povem zaradi šolnikov, rekel, da je šola kriva za porast recimo jemanja mamil in tako naprej. Tega nisem rekel, čeprav bi lahko tudi recimo navedel dva primera, ko so učitelji razpečevali mamila. Sam vem za njih. Pa tega nisem [[...]]
Prosim, gospod Sok!
[[...]]nekaj, kar mi je pripisal nekaj, kar nisem rekel. In proti temu protestiram in prosim gospoda Partljiča, da tudi za njega velja, če je že dolgo poslanec, da naj posluša, ne pa da potem vsem nam, ki smo razpravljali pred njim, takole z levo roko da lekcijo tukaj v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replike po naslednjem vrstnem redu. Gospod Germič, gospa Potrata, gospod Moge in gospod Partljič. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi v moji repliki - sem razmišljal, ali se prijaviti k repliki ali razpravi - poskušal replicirati mojim sogovornikom, ki nekje je bilo zaznati, nasprotujejo, da obveznemu preverjanju znanja ob zaključku osnovnošolskega izobraževanja. Torej, imel sem priliko, da sem kar zelo tesno povezan s šolskim sistemom, saj sem že v času izobraževanja dal kar nekaj reform skozi, potem pa sem delal tako na univerzi kot v srednji šoli in seveda zelo z neposredne bližine spremljal, kaj se dogaja. Seveda je prav, da politično razpravljamo o teh vprašanjih, ker smo tukaj kot politiki. Seveda pa je prav, da pri tem upoštevamo strokovnost pri vsaki razpravi, ki jo tukaj imamo. In seveda, ko govorimo o preverjanju znanja ob zaključku osnovnošolskega izobraževanja, ne moremo vzeti tega preverjanja znanja iz konteksta celotnega sistema izobraževanja. Iz celotnega sistema izobraževanja. Prej, ko se vrnem k tej temi, bi seveda želel replicirati in samo podkrepiti to, kar je že pred mano govorila gospa Potrata. Torej, ne gre za enkraten dogodek, ampak vosnovni šoli poteka proces priprave na zaključno preverjanje znanja. Torej, gre za pripravo skozi preverjanje in ocenjevanje pri posameznih predmetih, kakor tudi za poskusno preverjanje znanja in potem dve preverjanji znanja, ki se ocenjujeta. Torej, ne gre za enkraten poskus, ki omogoči "biti ali ne biti". To je treba upoštevati. In ko govorimo o tem, ali to imeti ali ne, bi seveda zelo močno želel replicirati gospodu Petanu, ki pravi, pustimo odprto po osnovni šoli, pustimo odprto po srednji šoli in naj potem prvi letniki pokažejo. Sam kot ravnatelj gimnazije in srednje strokovne šole govorim, da je to zelo stara popotnica in zelo nestrokovno argumentiran predlog, kajti najslabše, kar lahko otroku povzročimo, je občutek neuspešnosti. In kot ravnatelj sem se tega vedno zelo zavedal, da je otroku treba dati občutek, da je sposoben opraviti to, kar je kot naloga pred njega postavljeno. In seveda šolski sistem, strinjam se tudi z gospodom Pukšičem, zelo dobro opravlja te naloge. Torej, pripravljati otroke na te preizkuse, da bodo lahko odgovorno sprejemali, bi rekel, tudi te naloge. Seveda, usmerjanje po osnovni šoli ni lahka zgodba. S tem, mislim, da se lahko vsi strinjamo. Kajti veliko je dilem, kako usmeriti otroka po osnovni šoli. Več ko je kazalcev za to usmeritev, lažja je odločitev otroka, šole in v svetovalnemu delu, učiteljev, kakor tudi potem staršev, ko se skupaj sprejema ta odločitev. Seveda, nihče ne želi imeti velikega osipa v prvih letnikih tako na srednjih šolah kot na univerzah, če popolnoma sprostimo sistem prehodnosti iz osnovne v srednjo šolo. Tukaj je zelo pomemben argument, zakaj se uvaja to preverjanje znanja. Veliko argumentov je bilo tukaj že naštetih, zakaj. Seveda, obvezno preverjanje na zaključku osnovnega šolskega izobraževanja ima ob tem, da se preverijo že zadnjič sposobnosti nadaljevalnega izobraževanja otroka, tudi selekcijski kriterij tam, kjer se pač to glede na vpisna mesta potrebuje. Seveda si vsi želimo, da bodo otroci lahko vpisani na tisto šolo, kjer jim je želja. Moram reči, da v zadnjih letih je s prizadevanjem ministrstva in z mrežo šol bilo strojenega ogromno. Če spremljate statistične podatke, je letos, če je moj podatek natančen, manj kot 100 otrok, ki jih je bilo treba še razvrščati na podlagi tega zaključnega preverjanja znanja. Seveda, možnost izbire na strokovnih temeljih je tisto, kar želimo omogočiti otroku. Seveda, uspešnost otroka je tudi s tem pogojena. Zelo težko je reči, saj se ne bi vpisal v ta program, če bi imel na razpolago druge možnosti. Mislim, da na posameznih primerih ne moremo poslušati celega šolskega sistema. Kaj pa si v šolah želimo? V šolah si želimo mir in jasnih odločitev. Seveda, vsaka zelo hitra in nepretehtana odločitev prinese v šolski prostor največ škode. Seveda, v tem primeru bi takšna odločitev, ki ne bi temeljila na strokovnih argumentih, to prav gotovo pomenila.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Potrata na izvajanje [[...]] [[Ni razumljivo, medsebojno pogovarjanje.]] [[...]]
Hvala lepa, jaz sem izčrpala svoje replike.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite.
Predsednica, hvala lepa za besedo. Mislim, da so kolegi, ki jim repliciram, in to jih je pet - ne bom jih navajal zaradi kratkega časa - govorili popolnoma nestrokovno in da je tudi Stranka mladih svojo obrazložitev dala popolnoma nestrokovno. Ljudje, ki se pač s tem niso pečali v podrobnosti, govorijo sedaj iz svojih občutkov. Da je moja teza pravilna in da bom nasprotoval temu amandmaju vam povem z naslednjim. V kolikor državni zbor sprejme ta amandma, je razsul belo knjigo in je razsul obstoječi zakon o osnovni šoli v tem, da piše v obrazložitvi Stranke mladih Slovenije: "Zaključno preverjanje znanja je potrebno samo učencem, ki se vpisujejo naprej v programe srednje šole, kjer je razpisanih manj mest od prijavljenosti." Kot pravim, to je neresnica. Veljavni zakon v 65. členu pravi: "Rezultati preverjanja znanja ob koncu obdobij se lahko uporabljajo samo za namen, ki ga določa ta zakon." 72. člen pravi: "Učenec uspešno konča deveti razred, če ima pozitivne ocene iz vseh predmetov devetega razreda in uspešno opravi zaključno preverjanje znanja." In potem bi vam lahko prebral še, če bi želeli, 73. člen, ki govori o uspešnem znanju, in še 84. člen, ki govori o tem, kdo sploh lahko dobi zaključno spričevalo, spričevalo opravljenega zaključnega preverjanja znanja. Če mi to sprejmemo, ker je skrajšani postopek in o celem zakonu glasujemo. "Ad uno". "Ad due" bi rad povedal, da, ko sem bil še mlad in sem se odpravljal na streho Evrope Mont Blanc, sem moral zato, da sem lahko šel tja z navezo, pozimi preplezati od Kamniških, Savinjskih do Karavank, in hvala bogu, da sem tisto naredil, da sem se živ vrnil nazaj. In če mi za našo mlado generacijo gledamo, moramo tudi njim postaviti na koncu neke cilje, da bodo potem, ko bodo določeno izobraževanje končali, lahko šli naprej, kar so nedvomno - o čemer zdaj po politični strani mi razpravljamo - ugotovile evalvacijske komisije, kar je ugotovil strokovni svet; in to, kar je ministrica vnesla v zakon, je mnenje stroke Republike Slovenije. In se mi zdi temu ugovarjati z argumenti, ki so bili tu podani, neodgovorno. Pa še tretjič bi tole rekel, da to, kar mi tu počnemo - zdaj bom pa še sam malo učitelja za pet minut resnice - je skrajno neodgovorno in neefikasno do davkoplačevalcev, ki nas plačujejo. Prvič, ta zakon je vložen že od leta 1998, torej tri leta s popravki. Na odboru, kjer smo te reči obravnavali, so člani odbora - tam niso ničesar rekli, da bi pripravili za državni zbor, tu so pa velike, velike razprave - seveda, saj lahko to delajo, ve se, na čigav račun. In ta tretja stvar, zdi se mi, da tako vlaganje amandmajev, ko se te stvari razpravljajo pri zakonu, ki je bil vložen že tri leta, kaže tudi na to, kakšen je odnos do tega področja tistih, ki zakon v tem času vlagajo. S tem bi vas, spoštovane kolegice in kolegi, prosil, ne nabirajmo političnih točk na hrbtih otrok. Dajmo se omejiti na ta amandma. Če pa hočemo imeti neko splošno razpravo o šolskem sistemu, je pa to gotovo neka druga priložnost, ne pa amandma k temu členu. In bi vas lepo poprosil, da tega amandmaja, ki ga je stranka mladih, zaradi argumentov, ki sem jih navedel in ki stojijo - če ne verjamete, vam posodim zakon - ne podpremo. Inbi vas prosil, gospa podpredsednica, da poskušate omejiti razprave, ki ne govorijo o tem členu zakona.
Hvala lepa, gospod Moge, tudi za opozorilo in podporo. Vse, kar pravzaprav lahko naredim, v skladu z veljavnim poslovnikom, je, da spoštovane kolege vljudno prosim, opomnim prvič, drugič, in potem vzamem besedo. Tema je pa vendarle, seveda, glede na predmet, ki ga obravnavamo, glede upoštevanja dnevnega reda ali ne, podvržena presoji vsakega posameznika. Zato v nadaljnjih replikah spoštovane kolege prosim - in glede na več pobud, ki sem jih od kolegov dobila - da v kolikor ne bo stvar preverjanja znanja replika, da bom kolega na to opomnila. Gospod Partljič.
Da ne bo izgledalo, da se posipavam s pepelom. Žal moja replika res ne bo na nivoju prejšnjih dveh replik, kjer bi kazalo nadaljevati. Rad bi pa vendarle samo rekel, da v svojih replikah nisem nikjer imenoval gospoda Soka. Imenoval sem dva kolega, morda nekorektno po imenu, njega zagotovo ne, in naj tudi povem, da ga nisem imel v mislih. Zato ne razumem lekcije, gospod Sok, o dveh ušesih in o enih ustih. Mislim, da si je na ta način nisem zaslužil. Predvsem vas pa nisem imel v mislih. Hotel sem pač na primeru, da ne bi šli od amandmaja, reči, da nima smisla zdaj govoriti tudi o mamilih. Tam si družba ne zatiska oči. Smo krivični mnogim zdravstvenim, socialnim, pedagoškim organizacijam, zavodom, ki se s tem trudijo in ne najdejo pravega odgovora. Sicer pa mislim, da bi se naj tudi replike nadaljevale tam, kjer ste jih končala kolega. No, še mi recite, mi dovolite vendarle to, nikogar ne kaže diskvaificirati, da ne bi smel tu govoriti, vendar poglejte, Potratova, Moge, kolega Germič, so pedagogi, so učitelji, ne reči, da strokovna javnost, torej ne misli tako. S čimer ne mislim, da nimajo pravice drugi misliti drugače. Ampak morda v tem primeru le gre tudi prisluhniti, no vse, tudi pri nas stroka ni zmeraj enotna, saj je razumljivo. Tudi ti si bil, sem iskal, ampak vendarle v tej stvari diskutirajo v glavnem ljudje iz šol. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petan.
Hvala za besedo. Torej najprej bi rekel, kaj o šolskem sistemu, repliciram gospodu Germiču, tako da ne bo napake. Ampak za začetek bom pa rekel to, da kaj reči o šolskem sistemu in konkretno o tej zadevi, nimajo samo pedagogi, ampak tudi starši. To je prvo. Samo za začetek. Gospod Germič je rekel, da najslabši je občutek, s tem je seveda mislil seveda učence in dijake, če imajo občutek neuspešnosti. To se pravi, glede na to, kaj je bila vsebina, to se pravi, če bi bila prosta prehodnost iz osnovne v srednjo, iz srednje na fakultete in potem v tistem letu, ko bi naj bilo rešeto, doživiš neuspeh, bi to bilo seveda tisti najslabši občutek neuspešnosti. Jaz bi ga lahko samo konkretno vprašal. Kaj pa to, če pa ti za eno piko pri tistem enkratnem preverjanju ne dosežeš, pa se ne moreš vpisati na željeno fakulteto, to pa je uspešnost. To se pravi, ne tega govoriti, to ni nobeden argument. To ni argument in ne vzdrži. Vsekakor imaš manj občutka neuspešnosti ali pa bom rekel nekako bolj primeren občutek imaš, če v celem letu nisi pokazal zadostnega znanja, kot pa pri enkratnem znanju, ko si imel slab dan, kar sem že prej povedal. To je mislim, da celo bistveno hujše in sam zagovarjam ta sistem prehodnosti in mislim, da je boljši. Tisto zadnje preverjanje - zadnje preverjanje je tudi izraz, ki ga je uporabil gospod Germič, ali je še nek dijak ali pa učenec za nekaj sposoben - mislim, da je najslabše.V zadnjih minutah potem narediš največ napak. In najbolj si pod stresom, ker je to še tisto zadnje rešeto, tista zadnja vrata, ki jih moraš odkleniti. Če pa imaš teh vrat en cel kup in si lahko v celem letu vsa ta vrata odpiraš, je to bistveno manj stresno. Zato ker veš, če boš pri enih imel malo manj težav, boš pač pri drugih in v splošnem boš lažje dosegal tisto, kar si želel. Naslednje. Gospod Germič, dejali ste, da si na šolah želite mir. Jaz se s tem žal ne morem strinjati. To pomeni, da ko neki sistem uzakonimo, potem pač spoštovana javnost, spoštovani starši, spoštovani otroci, učenci, pustite zadevo pri miru, da bomo mi lahko mirno spali na tem sistemu, ki smo si ga zgradili, in samo ne "skakati" v naše področje in karkoli govoriti. Naslednje, kar bi rekel. Bom združil več replik, ampak samo v pet minut. Gospod Moge je rekel, da če sprejmemo ta amandma, potem sesujemo belo knjigo. Ja, sesujemo belo knjigo. Jaz bi rekel, navsezadnje, kaj pa je bela knjiga. Kaj pa je potem to? Ali je to neka dogma, ali je to neki katekizem, ki se ga ne smemo dotakniti, kar je nedotakljivo? Navsezadnje bom rekel, tudi če bi jo sesuli, mogoče bi pa cel sistem še enkrat prevetrili. Zatohlost nikoli ni dobra. Imeti mir v nekem sistemu tudi ni dobro. Dobro je včasih prevetriti, dobro je, da pride sveži zrak, dobro je odpraviti tisto zatohlost. Še nekaj, gospod Moge, z vsem dolžnim spoštovanjem, verjetno se ne razumemo dobro. Vendar, dejali ste pa, da ni dobro zbirati političnih točk pri otrocih. Jaz se z vami popolnoma strinjam. Vendar, gospod Moge, bi vas pa želel spomniti, da ste si pa mogoče tudi malo sami dali "avtogol", kot sem že rad uporabil tale izraz. Namreč -kaj? Če bi si s tem dejansko nabirali pike, to pomeni, da je v tem nekaj dobrega, ker pike lahko dobiš samo če ljudje to sprejemajo. Če pa tega ne sprejemajo, si pa ne moreš pridobiti političnih pik, kvečjemu si lahko škodiš. V tem kontekstu mislim, da je kljub temu na tem našem razmišljanju, ki smo ga podali ob tem amandmaju, verjetno tudi nekaj dobrega. Ni vse, to prav gotovo ne, tako kot ni v tej beli knjigi ali tem sistemu, ki je zdaj, za katerega bi želeli imeti pedagogi mir, tudi ni vse dobro. In verjetno je tudi potrebno malce kje odpreti okno in malo prevetriti in tudi, da bi razen pedagogov še starši lahko povedali, kakšno mnenje pa mogoče še kdo drug, s kakšnega drugega področja, ne vem, psihologi ali pa kaj podobnega, tudi zdravniki mogoče, kaj se dogaja z otroci ob teh stresnih enkratnih zadnjih preverjanjih. Upam, da ste razumeli, kar sem hotel ob vsem tem povedati, da ni potrebno zdaj, da bi si repllicirali križem kražem, kar moj namen tudi ni bil, ampak je bil samo spomniti, da vse ni tako črno belo, ampak da je tu verjetno neka mavrica. In tudi pri stališčih in pri otrocih je potrebno upoštevati to mavrico in da imajo verjetno tudi nekateri otroci malce drugačna stališča, pa še posebej starši. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, potem gospod Germič, potem gospod Moge. Jaz osebno se vam opravičujem. Moje pojmovanje besede replika je daleč od tega, kar se zdaj tu dogaja, to je polemika, to je polemiziranje in mislim, da v poslovniku tovrstnih oblik debate ob posameznem amandmaju tudi sestavljalec v prvotni obliki ni imel v mislih, ko jo je zapisal. Vljudno prosim, te tri replike še, ker čakajo še razpravljavci, ki želijo povedati svoje mnenje ob amandmaju. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Repliciram gospe Potrati, s katere navedbami se ne strinjam. To ni točno, da bomo kvaliteto in količino znanja dobili s tem, če bomo imeli v 8. členu navedeno: ob koncu tretjega obdobja pa je za vse učence obvezno preverjanje. Gospa Potratova se bo verjetno tudi strinjala z mano, da bomo kvaliteto pridobili s kakovostnimi učnimi načrti, s kakovostnimi učbeniki, zusposabljanjem učiteljev, z aktivnimi metodami in oblikami dela, ki bodo spodbujale razmišljanje učencev. Moja druga replika je gospodu Mogetu. Ne zdi se mi korektno dajati lekcije tistim, ki so vložili amandma ali danes razpravljajo. Glede na to, da je vlada vložila zakon o spremembah zakona o osnovni šoli 22.2. in 8.5. vložila na svoj lasten zakon tudi amandmaje, dovolite, da imajo v skladu s poslovnikom tudi ostali pravico do vlaganja in do razprave. In ne zdi se mi potrebno, da se jim tu drži lekcija kaj kdo sme in česa ne sme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Germič, izvolite, replika.
Hvala za besedo. Strinjam se, gospod Petan, da je tu voditi polemike časovno zelo naporno in tudi vsebinsko neproduktivno. Vendar pa želim dopolniti vaše izvajanje. Zakaj? Prehodnost je omogočena tudi zdaj. In tako tragično, kot vi zdaj predstavljate to, da se nekomu z rezultatom na tem preverjanju usmeri določena pot v kariero, mislim, da ne poznate dobro šolskega sistema. Ni šole, ni ravnatelja, ki ne bi pomagal tistim dijakom, učencem, ki želijo v času izobraževanja, ali na podlagi uspešnosti ali na podlagi manjše uspešnosti, menjati programe. In seveda ta prehodnost je omogočena tudi naprej. Seveda pa je odločitev po osnovni šoli zelo, zelo pomembna, tako za otroka kot za starše. In če mi prelagamo to odločitev, jo prelagamo pač z zavestjo, da se na drugi strani soočamo s povečanimi osipi - z osipom, s katerim bi želeli zmanjšati neuspešnosti pri dijakih. In če to prenesemo brez mature na zaključek izobraževanja po srednji šoli, pomeni to, da bodo sprejemni izpiti na fakulteti. In če mene vprašate, sem bolj za to, da se zaključi srednješolsko izobraževanje z enim izpitom, kot pa da se naredi prehod. Kot ravnatelj sem sam izredno spremljal prenovo in učne načrte osnovne šole, zato da se zagotovi čim lažji prehod iz osnovne v srednjo šolo. Ta prehod ni enostaven. In seveda, ti inštrumenti, ki so tukaj vgrajeni, pripomorejo k temu, da bo tale odločitev bistveno lažja.Ko sem govoril o miru, gospod Petan, sem govoril samo o tem, da šolski sistem ne more sprejemati naglih odločitev iz ene v drugo smer. O tem sem govoril. Če pa govorim o šolskem sistemu znotraj, je pa zelo viharen. Kajti, če spremljate koliko inovacijskihrazvojnih projektov je v izobraževanju, najrazličnejših stvari, moram reči, da je to eden od sistemov, ki jih tudi poznamo v Evropi, da je takšen, ki omogoča zelo kvalitetno znanje ob zaključkih izobraževanja.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Z vsem spoštovanjem do vas in do tega cenjenega zbora bom govoril o tem, o čemer bi morali govoriti pri obravnavanju tega amandmaja. Kolegu Rudiju Petanu pač oporekam, mogoče me bo narobe razumel. Jaz nisem za belo knjigo to govoril, ampak sem govoril, da je tisto v beli knjigi bilo postavljeno sem tudi člene citiral. In če mi ta amandma sprejmemo, ta zakon v tem smislu razsujemo. Mislim pa, da imamo mi, ki predlagamo te stvari, ki jih sprejemamo, dober strokovni "support", imamo dobro plačo in imamo moralno obvezo, da svoje delo opravimo profesionalno. Samo o tem sem govoril. Spoštovana predsednica, še kos proceduralnega in bom takoj nehal, sem eden izmed najkrajših razpravljavcev. To ni splošna obravnava in lepo vas prosim, zaustavite tiste, ki v tej točki, čeprav so imeli prej neomejeno časa za govorjenja, jih usmerjajte, da pridemo do odločitve, ali bomo amandma podprli ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še dva razpravljavca. Gospod Petan. Repliko komu? Proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Jaz upam, da se bomo pravilno razumeli. Želel bi citirali en člen s sedanjega poslovnika, zato ker se zdaj vrtimo okoli tega, ali govorimo o tem, kar je predmet tega, ali ne. Samo to bi želel pojasniti in takoj zaključim [[...]]
Proceduralni predlog je predlog [[...]]O čem? Razlaga poslovnika ni proceduralni predlog.
Ne. Takole bom rekel. Prosim, če me pustite, da povem do konca. Proceduralni predlog je ta, da so vsa opozorila o tem, da nismo razpravljali - ali vsaj to, kar je bilo meni namenjeno, govorim zdaj za sebe, za druge pustim na miru - da nismo razpravljali z vsebino, da je bil napačen. Mislim, da to je proceduralni predlog in jaz trdim, da je bilo vse v redu s poslovnikom, in bi prosil tiste, ki imajo takšno skrb za to, da naj prej preberejo poslovnik. Jaz ga bom pa zdaj prebral. Samo en člen. "Če poslanec zahteva besedo, da bi opozoril na napako ali popravil navedbo, ki po njegovem mnenju ni točna in je povzročila nesporazum ali je potrebno posebno pojasnilo, mu da predsedujoči besedo takoj". Zame je bilo to, kar bi naj bila kot replika, pojasnilo, ker je zame bilo to napačna navedba. In zato so bila vsa opozorila v tem smislu nepotrebna. Gospa predsednica, vam nič ne očitam, zato ker je prišlo to iz poslanskih skupin, samo trdim, da je bilo to nepotrebno in da se v bodoče temu izognemo. To pa je moj proceduralni predlog. Da se v bodoče temu izognemo. Ni treba o njem glasovati, ampak to je bil proceduralni predlog, korektno s poslovnikom. O vsebini sem pa tudi povedal. Hvala.
Hvala lepa. Imamo še dva razpravljavca. In sicer, gospod Božič se je odpovedal razpravi, gospod Gaber in potem [[...]]Tudi odpovedal razpravi. Gospod Cukjati, izvolite.
Spoštovani. Jaz bi rad zelo kratko razpravljal o problemu k 8. členu oziroma amandmaju, ki se tiče zunanjega preverjanja znanja. Nisem učitelj, ne kako drugače pedagog, imam pa kar nekaj življenjskih izkušenj iz tega področja. Moram reči, da to ni enostavno vprašanje in verjetno prav zaradi tega vzbuja ta zadeva toliko debate, replik in različnih mnenj. V kolikor gre za zunanje preverjanje v smislu zaželjenega "feedbacka", da pravzaprav šolstvo dobi odgovor o svojem uspehu v procesu, tako sistem kot posamezni učitelj, da se pravzaprav ugotovi kje smo, v toliko eksterno preverjanje vsekakor podpiram. Kajti nek način, nek pristop preverbe sistema, učinkovitosti sistema je potreben, tudi v zdravstvu to poznamo in želimo vzpostaviti, zato uvajamo nove detekcije kvalitete zdravja, prav zaradi preverjanja sistema in učinkovitosti sistema. V kolikor pa gre za rezultate, ki potem usodno odločajo o otrokovi nadaljnji življenjski poti, v toliko se mi pa zdi, da je to resnično problematična zadeva. Poglejte, pred nekaj meseci je na medicinski fakulteti bila izvedena raziskava o študentih in njihovih uspehih v prvem in drugem in tretjem letniku, to se pravi predklinični predmeti, in o njihovem maturitetnem uspehu. Oprostite, nobena korelacija ni ugotovljena. Nobena korelacija. Če vam povem, ko gledam svoje kolege, zdravnike, v mojih letih, to se pravi iz svojih letnikov, in primerjam s kvaliteto posameznega dela, s tem, kako dober je zdravnik, kako zaželjen, kako kvaliteten po strokovnem in humanem pogledu, ne vidim nobene korelacije med pozitivnim znanjem, kvantitativnim obsegom znanja v srednji šoli in sedanjo njegovo poklicno uspešnostjo. Zakaj to govorim? Zaradi tega, ker zunanje preverjanje, tudi na osnovi mature, je, v kolikor se uporablja to kot edini ključ vstopa in prehoda na fakulteto in seveda podobno tudi iz osnovne na srednjo šolo, potem je ta sistem krivičen in škodljiv. Krivičen do posameznika, ki je morda v srednji šoli počenjal tudi mnoge druge stvari, ki so morda tako ali drugače z vidika kvantitativnega znanja škodljive, s strani življenja pa pozitivne, in morda ni imel takšnega "zicledra" kot nekatera dekleta in podobno so mu zaprta pota, vsa pota na zelo zaželeno fakulteto. In menim, da je to tudi škodljivo za naš nacionalni intelektualni "pool", ki pravzaprav pomeni izhodišče naše uspešnosti v nadaljnjih letih, zelo škodljivo, kajti resnično se nam pojavlja, da dobimonegativno selekcijo na posamezne fakultete, od feminizacije nekaterih poklicev, kot je bilo že omenjeno, do negativne selekcije v smislu sposobnosti nabiranja kvantitativnih znanj in izključevanja ljudi, ki so morda nekoliko bolj sposobni za inovativne zadeve in podjetne pristope. Zaradi tega pravim, da če bi bil pedagog, bi se lotil tega vprašanja, kajti menim, da je sistem, ki je sedaj v veljavi, slabši, kot je bil sistem sprejemnih izpitov, slabši. Kajti preverjanje znanja, ki se nabira, in točkovanje, ki se nabira skozi leta, je lahko usodno za mladega človeka, tudi če potem ob osemletki ugotovi, da ga je mogoče polomil, ali pa po maturi ugotovi, da ga je polomil, nima nobene šanse več oziroma vsaj normalne prehodnosti, tudi če bi se zagrizel, če bi prišel k pametni in podobno, pa izpolnil neke pogoje, ki so jih nekoč dajali sprejemni izpiti. In tu apeliram na ministrico, da skuša popraviti to napako, ki smo jo vpeljali s tem, da so zunanja preverjanja znanja postala edini ključ in edino sito prehodnosti tam, kjer so omejena študijska mesta, in da pravzaprav stroka ugotovi in najde neke bolj življenjske načine sejanja in oblikovanja kriterijev, ki bodo do mladih bolj pravični in do naroda bolj kvalitetni.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek želi replicirati gospodu Germiču. Izvolite.
Gospod Germič je načel izredno pomembno debato o prehodu iz srednje šole na visoko šolo, vendar je to v povezavi z osnovno šolo, pa tudi gospod Cukjati se je tega dotaknil. Gospod Germič se je zavzel za to, da je eksterna matura bistveno boljši instrument kot kvalifikacija za univerzo kot sprejemni izpit oziroma da univerza sama vrši izbor primernosti. Čudim se, ker je gospod Germič tudi kemik, da ne pozna katastrofalnih posledic tega na področju kemije. Upam, da ima tudi on dosti kolegov na kemijskih fakultetah v Mariboru in Ljubljani. Jaz ga ne poznam takšnega, ki bi dejal, da je to prineslo pozitivne spremembe. Kvaliteta na kemiji je strašno upadla. Strašno zato, ker je vnekem obdobju te kvalifikacije postalo sramotno, če se odličnjak na gimnaziji ne odloči ali za pravo ali za ekonomijo ali pa kvečjemu za medicino. Ko smo mi študirali [[...]]Počakajte, gospod Germič je o tem govoril, je, ga niste opozarjali. Oprostite. In glejte, zavedati se moramo tega in kvarnih posledic. Profesorji iz pravne fakultete so mi razlagali, kako hude posledice bo imel ta način kvalifikacije za slovensko gospodarstvo in za slovensko upravo. Ker se je pravna fakulteta popolnoma feminizirala. In seveda to logično
Gospod Jerovšek, tu se ponavljate, to smo že slišali. Pravzaprav že trikrat.
Gospoda Germiča niste ustavili.
To smo slišali že danes, da se feminizira naša država.
Oprostite, jaz moram njegovemu pogledu replicirati. Imam pravico. Glejte, to so zelo negativne posledice in jaz upam, da gospa ministrica končno pripravljena vsem tem strokovnim, ne mojim, ampak argumentom profesorjev na posameznih fakultetah, prisluhniti. Glejte, dijaki se morajo opredeliti, v katero smer bodo šli po drugi gimnaziji. Vsi moramo priznati, da takrat še vsi, predvsem pa fantje niso kot osebnosti dozoreli. In to je izredno problematično, ker še takrat niso dozoreli in še točno ne vedo, kaj želijo v življenju. Potem pa so jim možnosti zaprte in omejene. Nekoč je cerkev tako ravnala - glejte, da vam dam primer - je imela lastne srednje šole, ko je otroke že 14-letne pobrala, ko so si starši želeli, da bi postali duhovniki. Danes tega ne počne, jih pošilja v redne šole, v redne gimnazije, da se odločijo svobodno. Današnji dijaki se pa ne odločajo svobodno, ker jih šolski sistem zapelje v določeno šolo. In povem vam, za velik del dijakov izredno perspektivnih ljudi, je zaprta posamezna fakulteta. Zato, ker v tistem trenutku niso bili še dovolj zreli. Danes nekateri najbolj priznani pravniki ali pa najbolj priznani medicinci, zdravniki, po današnjih kriterijih niti slučajno ne bi prišli na to fakulteto. In zaradi tega je izguba za nacionalni korpus. In mi plediramo, da se tu nekaj stori. Da se zavedate, da moramo imeti strokovnjake, ki bojo razvijali nove proizvode, ki bojo priznani. Na ta način do tega ne prihajamo. Na ta način gremo po spirali navzdol. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da lahko zaključim razpravo ob amandmaju k 8. členu. Spoštovane kolegi in kolegice, ki se nahajajo v bližini, vljudno prosim, da se nam pridružijo, ker prehajamo na odločanje. Proceduralni predlog, gospod Levič.
Sem že majčkeno prej roko gor držal, samo niste videli.
Se opravičujem.
Ne vem, če se lahko še k razpravi. Aha. Se opravičujem ja. Očitno smo dvignili veliko prahu pri tem amandmaju, sicer tole niti ni bil naš namen, ampak glede na to stanje kakor je zdaj, očitno je nekaj narobe, če ne, ne bi bilo toliko pripomb. Mi nismo proti temu zakonu, hoteli smo pač samo nekaj priložiti, mogoče stvari malo drugače [[...]]Je pa tako - bom zelo na kratko povedal, ker vidim, da se bliža odmor - diferenciacija otrok s točkovnim sistemom, ki je bil do letošnjega vpisa v veljavi, ni najprimernejši način za določitev kriterijev za vpis učencev v srednje šole. Res je, da so bili v letih od 1994do 1997 ti odstotki 47, 49,7 in 47,1 pri omejitvi, vendar letos, leta 2000 in 2001 je ta številka 27,7% učencev, ki so potrebovali točke za vpis. Ti podatki kažejo, da se da vpis mogoče urediti tudi malo drugače. Zaključno preverjanje znanja je potrebno samo učencem, ki se vpisujejo naprej v programe na srednje šole, kjer je razpisanih manj mest od prijavljenih; takih učencev je pa vsako leto manj, čez nekaj let bo verjetno to nepotrebno. Število otrok upada in ta trend se bo nadaljeval. Izbira otrok bi naj potekala dolgoročneje in manj stresno, predvsem pa čim bolj objektivno. Primer: preizkuse psihofizičnih sposobnosti, umetniške nadarjenosti in posebnih znanj, potrebnih za uspešno učenje na posamezni srednji šoli, naj bi šola pripravila v sodelovanju s šolami z enakim programom, da ne bi prišlo do ene same elitne gimnazije, kar se pojavlja sedaj kot trend elitnih gimnazij. Sprejemni izpiti, ki so bili že izvedeni v letih od 1989 do 1991, so pripeljali prav do elitizacije srednjih šol, kar pa bi bilo s poenotenjem izpitov v okviru enakega programa, odpravljeno. Kot kažejo napovedi, pa bo takih učencev, ki bi te sprejemne izpite opravili, nekoliko manj. Vedno več bo tudi učencev, ki si bodo želeli priti v gimnazijski program. Zato je nesmiselno obremenjevati učence z obveznim preverjanjem, če le-tega za vpis ne potrebujejo [[točke]] . Če pa otrok želi primerjati svoje znanje, pa si lahko izbere enega, dva ali vse tri predmete za preverjanje. Namreč, kaj se dogaja? Nekdo, ki hoče, ne vem, biti frizer, biti mehanik, zakaj ima potrebo po opravljanju izpitov, ali ni dosti, da uspešno opravi osnovno šolo? Verjetno tudi nima nekih ambicij nadaljevati študija ali kaj drugega. Žalosti me tudi to - tu se vsi pogovarjate o maturi, na tretjem posvetu o maturi nekaj mesecev nazaj pa nisem videl skoraj nobenega od teh poslancev, tu sedečih, dva ali trije so mogoče bili. [[Ugovor iz klopi.]] Ja, saj sem rekel, dva ali trije - se opravičujem gospodu Janši in gospe Potrati. Mogoče bi bilo dobro, če bi bili tam in bi poslušali pripombe učiteljev, mlajših učiteljev, bom rekel, ne starejših, ki se sedaj srečujejo s temi problemi pri maturi. Pa še nekaj gospodu poslancu, ki je prej govoril o igranju z denarjem davkoplačevalcev - bom brez besed. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o amandmaju, ki ga je k 8. členu vložila poslanska skupina Stranke mladih Slovenije. Amandma dajem na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 17, proti 32. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma k 8. členu ni bil sprejet. Odločamo še o 8. členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 13. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je 8. člen sprejet. Vračamo se nazaj na pregled amandmajev. Amandma, ki je vložen na prvi strani pregleda, to je amandma k 11. členu, je brezpredmeten, saj se v skrajšanem postopku za sprejem zakona amandmaji lahko vlagajo samo k členom sprememb in dopolnitev predloga zakona. Prehajamo torej na razpravo in odločanje o 18. členu in amandmaju vlade k temu členu, ki ga matično delovno telo podpira. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in 18. člen spremenjen. Opravili smo razpravo o vloženih amandmajih in prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo besedo? Ker ne, prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje o naslovu zakona. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov zakona sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da so bili k predlogu zakona v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k členoma 5 in 18. Če želijo k tem členom kvalificirani predlagatelji vložiti amandma, prosim, da to storijo. Pred tem pa sprašujem, ali želi kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti? Ker ne, prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Pred tem sprašujem sekretariat, na podlagi tretjega odstavka 198. člena, če je morebiti neusklajen zaradi sprejetih amandmajev? Ni. Hvala lepa. Glasujemo torej o zakonu v celoti. Glasujmo. Nazvočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, proti 2. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon sprejet. V zvezi s tem zakonom je odbor vložil tudi predlog sklepa. In sicer, da predlaga državnemu zboru, da pooblastil sekretariat državnega zbora za zakonodajo in pravne zadeve, da opravi redakcijske popravke 9., 10., 12. in 14. člena v skladu z ugotovitvami v svojem mnenju z dne 23.4.2001. Želi o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa kdo razpravljati? V kolikor ne, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujmo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 34. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GIMNAZIJAH, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Želi predstavnica vlade besedo? [[Ne želi.]] Predlog zakona je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Predsednik odbora, gospod Moge, izvolite.
Predsedujoča. Bom popolnoma kratek. Odbor je tudi ta zakon sprejel brez splošne razprave. Soglašal je s skrajšanim postopkom, kar smo že sprejeli. Edino bi vas pa prosil, kar ste že dobili, da vas ne bi utrujal z besedami že v poročilu odbora, da bi podprli amandma odbora k 3. členu, ki je dosti bolj konsistenten kot tisto, kar je vlada predlagala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Gospod Franc Pukšič, v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Tako, kot je rekel predsednik odbora, da je bilo na odboru brez razprave nekoliko nazaj, mesec dni mogoče, smo obravnavali to problematiko. To pomeni zakon o osnovni šoli, zakon o gimnazijah in zakon o financiranju in izobraževanju, torej tako imenovani ZOFI. Takrat kot predlagatelji sprememb smo tudi temeljito razpravljali, tudi v dvorani državnega zbora. Ker so tisti trije zakoni padli, so se nekatere zadeve od naših predlaganih zakonov tudi povzele pri predlogu vladnih zakonov, tako da nas to pravzaprav veseli. Ni bil naš napor brezpredmeten, zato mogoče ni bilo takrat na odboru toliko razprave. Cilji teh sprememb zakona o gimnaziji so uvedbe dodatnih možnosti za srednje tehnične in strokovne šole, izvajajo prva dva letnika strokovne gimnazije, če imajo za to ustrezen kader in materialne pogoje. To je, bom rekel, dobro. Drugi cilj tega zakona je uvedba možnosti, da uspešni dijaki iz srednjih tehničnih in strokovnih šol po končanju drugih letnikov brez diferencialnih izpitov pristopijo v program strokovne gimnazije. Tudi ta cilj je dober. Vendar bi bilo bolje, če bi bilo sprejeto to, kar smo imeli že predlagatelji iz socialdemokratske stranke v prvem kompletu šolske zakonodaje. Jaz bom samo navedel nekaj pomislekov, ki lahko pri spremembah tega zakona o gimnazijah dajo mogoče nekoliko širine in mogoče komu tudi za razmisliti ali pa se bo našel še kakšen utrinek, ki bi lahko z amandmajem eventualno spremembo zakona o gimnazijah, ki uvaja nekaj dobrih vendarle sprememb, še dopolnil, tako da bi bila sprememba po tem skrajšanem postopku še kvalitetnejša.
Gospod Pukšič, dovolite, glede na to, da ste napovedali malo daljšo razpravo, da vas samo za sekundo prekinem. V naši sredini pozdravimo predsednika predstavniškega doma parlamentarne skupščine Bosne in Hercegovine, gospoda Seada Avdiča z delegacijo. Dobrodošli med nami gospod. [[Aplavz.]] Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Zakon o gimnazijah iz 1996. leta je za srednje tehnične in strokovne šole ukinil možnost, da pripravljajo dijake na maturo in s tem za nadaljnji študij na univerzi. Po tem zakonu se samo v okviru gimnazij in strokovnih gimnazij izvaja izobraževanje, ki omogoča po opravljeni maturi nadaljevanje izobraževanja v visokem šolstvu. Tako se bistveno spreminja status dosedanjih strokovno priznanih in uveljavljenih srednjih tehničnih in strokovnih šol ki so omogočale, da so se dijaki šele po drugem letniku odločali, bodisi za študij na univerzi, to je bilo tako, da so se odločili za maturo, bodisi za zaključni izpit in s tem seveda za zaposlitev ali nadaljnjo izobraževanje na visokošolski strokovni šoli. Ker novi zakon o gimnazijah zahteva od vseh mladih, da se že ob zaključku osnovne šole odločijo za nadaljnjo poklicno oziroma izobraževalno pot po končani srednji šoli, bo to vodilo do povečanja socialne diferenciacije pri vpisu v gimnazije in strokovne gimnazije. Nekateri starši otroke, ki so zelo uspešni v osnovni šoli, usmerijo na srednje tehnične in strokovne šole zato, ker še ne vedo, ali bodo zmogli materialne stroške nadaljnjega šolanja. To pa je problematika, ki v naši državi, žal, še ni rešena.Upam, da bo z vstopom stranke mladih v parlamentarno demokracijo kaj več narejenega tudi na tem področju. Zaenkrat tu rezultatov še ni. Zato se bodo ti starši po novem odločali predvsem za srednje tehnične in strokovne šole, ki ne pripravljajo za maturo. Torej, se bodo zmanjšale možnosti mladih iz šibkejših socialnih slojev, da pridobijo univerzitetno izobrazbo. In to ni dobro. Tudi predvideni maturitetni tečaj, ki bo omogočil kandidatom z zaključeno srednjo tehnično in strokovno šolo pripravo na maturo, ne bo mogel bistveno zmanjšati povečane socialne diferenciacije, saj bo zahteval dodatno leto šolanja. Poleg tega se bo zmanjšalo število šol, ki bodo izvajale gimnazijske programe. Strokovne gimnazije ne bodo ustanovljene na vseh srednjih tehničnih in strokovnih šolah, ki so do sedaj izvajale maturo, kar bo podražilo izobraževanje za mlade iz manjših krajev, ki se bodo odločali za gimnazijske programe. To je treba imeti v vidu. Upadanje vpisa v tehnične in naravoslovne smeri univerzitetnega študija je tako ali tako izredno pereč problem slovenskega šolstva in nadaljnjega družbeno ekonomskega razvoja. Če bi srednješolci imeli možnost, da se po dveh letih šolanja v srednji tehnični in strokovni šoli brez diferencialnih izpitov odločajo za maturo, bi se s tem povečal tudi interes za tehnične in naravoslovne univerzitetne študije. To je tisti razmislek temu državnemu zboru, o katerem sem govoril na začetku, ali je primerno razmisliti, s kakšnim amandmajem to spremembo zakona o gimnazijah nadgraditi. Stroga ločitev na gimnazije, ki izobražujejo samo za nadaljevanje študija na univerzi, in na ostale štiriletne srednje šole, je vprašljiva tako s strokovnega vidika kot z vidika mednarodnih primerjav. Kot kažejo podatki o izobraževalnih trendih v razvitih evropskih državah, se poklicne odločitve prenašajo na čim kasnejše obdobje, uveljavljajo pa se splošni programi, ki dopuščajo odprte različne možnosti za nadaljnje izobraževanje in poklicno pot mladih. Takšno odlaganje poklicnih odločitev je nujno zaradi pospešenega tehnološkega, gospodarskega in družbenega razvoja, ki vodi do pogostejšega menjavanja poklicev in onemogoča podrobnejše načrtovanje poklicne poti posameznikov. To je nekaj naših pomislekov in podaja v smeri za razmisliti vam, spoštovane poslanke in poslanci, da bi določene zadeve dogradili. Kakorkoli že, socialna struktura pri nas, kot dobro vemo, poslanke in poslanci se pa tega moramo zavedati še toliko bolj, ko govorimo o mladi generaciji in še toliko bolj, spoštovane kolegice in kolegi, ko govorimo omožnosti te mlade generacije, naj imajo na vsakem koncu naše dežele, naše države enake možnosti vsi, ne glede na statusna izhodišča. Dobro veste, da tega ni, zato apeliram na vas, da o tem resno razmislite predvsem tisti, ki imate tokrat škarje in platno v rokah. To ste poslanke in poslanci koalicije, s strani opozicije boste imeli podporo in ugled tega državnega zbora v naši državi, med državljankami in državljani, predvsem pa med mladimi, se bo sigurno povečal, če bomo prav na tem področju kaj naredili, da ne bomo samo govorili ob nekaterih časih, o informatizaciji itn. Dajmo vsem mladim enake izhodiščne možnosti. To pravico imajo tudi po naši slovenski ustavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite!
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Pozdrav vsem gostom, vsem prisotnim iz vlade in ostalim kolegom in kolegicam. Poslanska skupina Nova Slovenija podpira spremembe in dopolnila zakona o gimnazijah. S spremembo 7. člena zakona o gimnazijah širimo možnost izvajanja gimnazijskega programa. Tako dajemo možnost, da gimnazije približamo dijakom predvsem na obmejnih in demografsko ogroženih območjih. Tudi večji poudarek na uspešnosti učenca v tretji triadi pri upoštevanju kriterijev za vpis v šole z omejenim vpisom se nam zdi umesten. Podpirali bomo tudi amandma odbora, ki spremlja 47. člen zakona o gimnazijah, ker se s tem zagotavlja zakonska ureditev prehodnega obdobja do končane uvedbe devetletnega programa. Izkoristila pa bi tudi to priložnost in opozorila, da je na področju šolske zakonodaje še precej zakonske nedorečenosti, ki bi jo bilo treba rešiti. Več možnosti bi bilo potrebno tudi dati privatni iniciativi. Zavzemamo se za raznolikost pristopov in podajanja znanja, tako bi se ustvarila tudi večja konkurenčnost na šolskem področju. To nikakor ni nezanemarljivo, kakovost šol bi se tako lahko povečala. Kar pa se tiče pričujoče novele, jo bo naša poslanska skupina skupaj z amandmaji podprla. Strinjamo pa se tudi s skrajšanim postopkom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke bo predlog zakona podprla. Iz izkušenj naj povemo samo to, da je dejansko to predlog, ki prinaša tri bistvene spremembe. Te so bile potrebne tudi v praksi, kar je bilo videno tudi v predelu, iz katerega izhajam sam. Gre za to, da se razširi možnost organizacijskih oziroma statusnih oblik za izvajanje gimnazijskega programa, da se določijo dodatni kriteriji za izbiro kandidatov za vpis v začetni letnik gimnazije in pa spremembe kriterijev za izbiro kandidatov za vpis v 1. letnik v prehodnem obdobju. Dovolite še besedo o dveh predloženih amandmajih. Prav tako bomo v Slovenski nacionalni stranki podprli amandma odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport k 3. členu pod številko 1. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem poslankam in poslancem. Ker pisnih prijav nismo prejeli, je razprava morebitnega razpravljavca omejena na 5 minut. Vljudno vas prosim, da glede na to, da obravnavamo tri člene, da gre tu za skrajšani postopek, se tudi v svojih razpravah lahko dotaknemo teh treh členov, ker v skrajšanem postopku ni možno širiti ne razprav, ne svojih morebitnih drugih predlogov na druge dele zakona, ker ni predmet tega postopka. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo ter odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da glede na to, da ima zakon samo štiri člene, da obravnavamo vse člene in amandma k 3. členu, posebej. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev, z dne 29.6.2001, s tem opozorilom, da je drugi amandma k 3. členu umaknjen. Prehajamo torej na razpravo o posameznih členih. Najprej dajem v razpravo in odločanje 1. člen. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Spoštovane kolegice in kolegi, glede na to, da odločamo in se nahajate kje v bližini, vas vljudno prosim, da se nam pridružite. Odločamo torej o 1. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 37. Spoštovani, spoštovane! Pol ure dela pred nami je še do opoldanskega odmora. Mislim, da je korektno do predstavnikov vlade in do nas samih, da glede na to, da smo razpravo o zakonu o gimnazijah, ki ima vendarle samo štiri člene, zaključili in bi lahko veljavno o njem tudi odločali. Zato vas vljudno prosim, da se nam pridružite,da bi lahko glasovanje o tem zakonu končali. V skladu s poslovnikom smo dolžni glasovanje o 1. členu, glede na ugotovitev, da smo bili ob prvem glasovanju nesklepčni, drugič ponoviti takoj po izvedenem prvem glasovanju. Zato glasujemo o 1. členu. Glasujmo! Žal tudi drugo glasovanje ni bilo uspešno. Za 10 minut prekinjamo delo. Ob 12.36 nadaljujemo in bomo opravili tretje glasovanje o 1. členu. Hvala lepa.
Kolegi in kolegice, ki se nahajate v bližini, lepo vas prosim, da se nam pridružite, ker bomo čez nekaj sekund opravili tretje glasovanje o 1. členu. Spoštovani! Tretjič glasujemo o 1. členu. Glede na to, da smo opravili štetje ročno, vas vljudno prosim, da s pritiskom na enega izmed gumbov omogočite veljavno glasovanje o 1. členu. Glasujemo o 1. členu. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 1. člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 2. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo o 2. členu. Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 2. člen sprejet. Prehajamo na pregled amandmajev. V razpravo in odločanje dajem amandma k 3. členu, ki se nahaja pod zaporedno številko 1, katerega predlagatelj je odbor, in 3. člen v celoti. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in 3. člen spremenjen. Prehajamo na razpravo in odločanje o 4. členu, ki ureja veljavnost zakona. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 4. člen sprejet. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o naslovu zakona. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev. Za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov zakona sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je bil k predlogu zakona v drugi obravnavi sprejet le amandma k 3. členu. Če želijo kvalificirani predlagatelji vložiti amandma, prosim da to storijo. Pred tem pa sprašujem, ali želi kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Pred tem sprašujem sekretariat, ali je morebiti prišlo do neskladnosti? [[Ne.]] Hvala lepa. Odločamo torej o zakonu v celoti. Glasujmo! Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavniku vlade se zahvaljujem za sodelovanje, tudi predstavnici sekretariata. Prehajamo na 35. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA NACIONALNEGA PROGRAMA VARSTVA PRED NARAVNIMI IN DRUGIMI NESREČAMI. Ker se nam predstavnik vlade še ni uspel [[...]]Prihaja. Predlog nacionalnega programa je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? [[Želi.]] Počakali bomo trenutek. Mnenje vlade nam bo predstavil državni podsekretar na ministrstvu za obrambo, gospod Miran Bogataj. Izvolite.
Podpredsednica, spoštovani zbor, lep pozdrav! Predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami temelji na zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami in na zakonu o varstvu pred požarom. Pripravljen je za obdobje šestih let. To je obdobje, po katerem se podobni programi pripravljajo tudi v zahodnem svetu. Pri njegovi pripravi smo upoštevali zlasti naslednje. Kot prvo, da smo po osamosvojitvi vzpostavili sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami kot organizacijsko, normativno in funkcionalno enoten in pomemben podsistem celotnega sistema nacionalne varnosti. Kot drugo, da se sistem deli na naloge iz državne pristojnosti in na naloge z državne pristojnosti, pri čemer je težišče odgovornosti v lokalni skupnosti. Kot tretje, da se mora sistem odzivati na vse vrste in intenziteto nesreč, od tistih vsakodnevnih, pa do tistih, ki so katastrofalne. Zato so bile v preteklih letih izdelane številne strokovne in znanstvene ocene ogroženosti slovenskega prostora, kar je vplivalo tudi na kasno pripravo predloga nacionalnega programa. Kot četrto, da je temeljni cilj tega programa zmanjševanje števila nesreč oziroma zmanjševanje njihovih posledic ter učinkovito izvajanje zaščite in reševanja, če do nesreče pride. In ko peto, glede na kompleksnost celotnega sistema varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami smo upoštevali tudi nacionalne programe na drugih področjih, kar še posebej velja za področje preventive. Upoštevali smo tudi usmeritve iz mednarodnih dokumentov, kot je Agenda 21, srečanje v Riu, strategija OZN za varnejši svet v 21. stoletju in podobno. Predlog programa upošteva tudi priporočila sveta o varstvu okolja in sveta za proučevanje ter varstva okolja pri slovenski akademiji znanosti in umetnosti. Predlog programa smo uskladili z vsemi strokovnimi institucijami v Sloveniji, pa tudi z nevladnimi organizacijami, kot je gasilska zveza in podobno. Pri pripravi predloga smo težili za njegovo vsebinsko celovitostjo, zato na prvi pogled njegova struktura nekaj odstopa od tega, kar je določeno v zakonu o varstvu pred požarom oziroma v zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami. Tako ugotovitve iz ocen ogroženosti sestavljajo navedbo o naravnih in drugih danostih, o posebno občutljivih področjih in ogroženosti, torej drugo, tretje in četrto in peto poglavje. Predlog tega programa je namreč prvi, v katerem so na enem mestu v enem dokumentu združene vse vrste ogroženosti in nesreč, ki se lahko zgodijo pri nas. Stanje varstva je deloma opredeljeno v četrtem in deloma v petem poglavju. Vsak izvleček iz ocene ogroženosti pa se praviloma zaključi tudi z oceno staja in izhodiščem za nadaljnji razvoj. V šestem poglavju je ocena stanja oziroma splošne pripravljenosti preventive, zaščitnih ukrepov kot tudi sil za zaščito, reševanje in pomoč. Podana je tudi ocena z izhodiščem za nadaljnji razvoj. V sedmem poglavju so opredeljeni temeljni cilji usmeritve in naloge. Glede na kompleksnost celotnega sistema je še najmanj obdelano področje financiranja, še posebej zato, ker se zlasti preventiva financira po različnih resorjih, po različnih področjih in glede na to, da se en del financira s strani države, drug del pa s strani lokalnih skupnosti. V skladu z razpravo na matičnem odboru bomo, ne glede na to, poskušali v pripravi programa za drugo obravnavo ta del, se pravi področje financiranja, bolj dodelati in v njem upoštevati tudi dejanske potrebe in zmožnosti te države. Vključili bomo tudi mnenje komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Upoštevali bomo pri pripravi programa tudi mnenje vašega sekretariata za zakonodajo in porazdelili njegovo vsebino tako, kot je opredeljena predvsem v zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami. Končno, glede na to, da ste na tej seji sprejeli tudi resolucijo o strategiji sistema nacionalne varnosti Republike Slovenije, bomo pri pripravi programa za naslednjo obravnavo ga po potrebi ga dopolnili tudi z vidika upoštevanja resolucije. Vlada namerava in načrtuje konec tega leta sprejeti še doktrino zaščite, reševanja in pomoči. Gre za doktrinarni dokument, s čimer bo področje konstitutivnih in razvojnih dokumentov na tem področju sprejeto. Predlagamo, spoštovani zbor, da predlog programa podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog nacionalnega programa je obravnaval odbor za obrambo kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu nacionalnega programa. Predsednik odbora, gospod Rudolf Petan, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Odbor je na svoji seji obravnaval predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Ker ste dobili tudi pismeno gradivo, vsega ne bi bral. Omenil bi, da je bila razprava kar živahna, nekaj od tega je omenil tudi gospod Bogataj. Bi pa morda prebral samo sklepe, ki smo jih sprejeli po kar dolgi razpravi: "1. Predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo nacionalnega programa za drugo obravnavo. 2. Predlagatelj naj pri pripravi predloga nacionalnega programa za drugo obravnavo upošteva naslednja stališča: - uskladi vsebino in naslove posameznih poglavij nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami z zakonom o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, - besedilo poglavja "ugotovitve iz ocen ogroženosti" naj zajame predvsem bistvene ugotovitve iz ocene ogroženosti, - dopolni besedilo nacionalnega programa z natančno analizo pričakovanih stroškov in koristi, - upošteva pripombe in mnenja sekretariata državnega zbora za zakonodajo in pravne zadeve - in upošteva mnenje k nacionalnemu programu, ki ga je podala komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pri državnem svetu Republike Slovenije." Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Besedo imajo predstavniki poslanskih skupin. V imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije se je k besedi prijavil gospod Rudolf Petan; nato pa v imenu Slovenske nacionalne stranke gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Imamo pregovor, ki pravi, da nesreča nikoli ne počiva. Žal je to pregovor, ki se vsak dan potrjuje vedno znova in znova, in to ne glede, ali gre za področja, kjer človek posredno nima vpliva, ali pa zaradi človekovega hotenega, zavestnega delovanja proti zakonom narave, zaradi hlastanja po napredku, ne glede na posledice. Nacionalni program želi in mora najti odgovore na neželene pojave, ki se sproščajo v naravi, na katere ne moremo vplivati, ali pa na posledice medsebojnega vpliva obeh faktorjev, narave in pa človeka. Pristop pa mora biti celovit, od pregleda naših naravnih danosti, ocen ogroženosti, stanja pri nas [[pri tem je mišljeno zatečeno stanje]] , opredelitev stopnje zaščite, temeljnih ciljev in načina uresničevanja nalog, ki so predpisane, preventivnih ukrepov za preprečitev ali pa ublažitev posledic, organizacije zaščite, reševanja in pomoči, seveda tudi izobraževanja in, ne nazadnje, financiranja v najširšem smislu programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Če sem začel s pregovorom, pa še mogoče nadaljujem. Drugi pregovor pa pravi, da je bolje preprečevati, kot pa zdraviti. In če kje, potem na področju varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami ta pregovor še posebej velja. To pomeni, da je potrebno dobro poznati vse vire in stopnje ogroženosti in temu primerno organizirati ukrepe preventive in pa operativnega izvajanja v primeru nesreč. Vsi vemo, da naravnih nesreč, še posebej delovanja narave, kot so potresi, poplave, plazovi, suše, toče, epidemije, ne moremo preprečiti, ker pač naravi ni mogoče ukazovati. Je pa potrebno na državni ravni zagotoviti sistem, ki bo na učinkovit način lahko v čim krajšem času oblažil in saniral posledice teh nesreč. Slovenija ima relativno dober sistem zaščite in reševanja, ki je tudi relativno učinkovit in v naši državi je žal kar velikokrat ta sistem na preizkušnji. Pa če pri tem omenim samo posredovanje pri prometnih nesrečah, požarih, poplavah, plazovih, če omenim samo tega zadnjega, res velikega pod Mangartom, potresih, kot je bilo v Posočju, nesreče v rudnikih in podobno. Dober, učinkovit in prilagodljiv sistem pa ni zastonj. Potrebno je priznati, da pri nas omenjeni sistem v veliki meri sloni na prostovoljnosti. Kljub temu pa je za posege potrebna draga oprema, ki z nenehnim razvojem tehnologije postaja vsak dan zahtevnejša in s tem tudi dražja in pa zahteva tudi vsak dan več znanja, za kar pa je potrebno šolanje. Sistem se financira iz proračuna države, proračuna občin, požarne takse, zavarovalnih premij, sredstva gospodarskih subjektov, zavodov in pa seveda prostovoljnih prispevkov. V letu 1999 so sredstva za celoten sistem znašala približno 6 milijard tolarjev, samo za varstvo pred požarom 4 milijarde. V letu 1999 so ta sredstva predstavljala približno 4 in pol procente vseh sredstev ministrstva za obrambo, ki je matično ministrstvo za to področje. Letos pa je predvideno le še 4,21 procenta, kar je nerazumljivo. Upoštevati je potrebno dejstvo, da so zadnja leta v velikih nesrečah, to mislim predvsem Posočje in pa poplave v Gornji Savinjski dolini, je bilo pri tem angažirano in porabljeno ogromno opreme, ki bi jo bilo potrebno nadomestiti z novo. To bi pa pomenilo, da bi morali sredstva kvečjemu povečevati ali pa vsaj obdržati na isti ravni. Tu so mišljena predvsem proračunska sredstva. Pri socialdemokratski stranki menimo, da so špekulacije s statističnim modelom v bližnji prihodnosti da bo verjetnost naravnih nesreč manjša, da so neresne in neodgovorne. Verjetno lahko samo nadnaravnim silam verjamemo ali pa jih prosimo, da se ne bi zgodilo kaj resnejšega. Statistika pravi, da če se zgodi več naravnih nesreč enkrat skupaj, potem je verjetnost, da se v nekem daljšem obdobju to ne bo dogajalo. In to je bilo pri tem mišljeno. Seveda si želimo, da bi to bilo res in da naravnih nesreč seveda ne bi bilo ali pa da bi jih bilo jih bistveno manj, vendar žal, narava je nepredvidljiva in marsikdaj predvidevanje in tudi statistika odpovedo. Zato bi bilo potrebno zagotoviti več sredstev za nadomestilo uporabljane iniztrošene opreme. Po drugi strani pa je potrebno poudariti, da je potrebno omogočiti nabavo opreme za sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami pod ugodnejšimi pogoji, še posebno v primeru, ko gre za prostovoljne prispevke. Samo na ta način bomo lahko sistem obdržali učinkovit in operativen. Socialdemokratska stranka bo nacionalni program podprla, kakor tudi vse rešitve, ki bodo sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami ohranjale in izboljševale v operativnosti in učinkovitosti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani državni zbor! Predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami je še toliko bolj dobrodošel in po svoji vsebini svež po vseh nesrečah, o katerih smo že slišali v govoru predhodnega kolege. Še posebej pa sem bil sam na nekatere elemente tega programa občutljiv ali pa sem mu dal več pozornosti zaradi rudarske nesreče, ki smo jo doživeli v Zasavju v letošnjem letu. V nacionalnem programu, se mi zdi, v uvodnem delu pod točko 1 predvsem pomemben deveti odstavek, ki natančno opredeljuje, kdo je primarno in kdo je sekundarno odgovoren za varstvo pred nesrečami na svojem območju. Ti natančni opisi bodo vsekakor dobrodošli pri nadaljnji uresničitvi nacionalnega programa varstva pred nesrečami. Čeprav v poglavju 5.2.1. - Nesreče v rudnikih, statistični podatki govorijo v dobro Republiki Sloveniji, pa se je žal izkazalo, da nekateri elementi, našteti v tem delu, vsekakor niso takšni, kot bi morali biti. Povezano s poglavjem 5.2.1. v nacionalnem programu je v poglavju 6.11. - Sile za zaščito, reševanje in pomoč, sicer natančno določeno, kdo so tisti, ki skrbijo za zaščito, reševanje in pomoč. Tudi tu je dan velik poudarek predvsem lokalnim skupnostim. Kot javne reševalne službe pa so organizirane oziroma je našteto 5 takšnih služb. Čeprav mislim, da mogoče poslovniško korektno ta trenutek ne postopam, pa se mi zdi, da bo v naslednji obravnavi mogoče dobro razmisliti, da bi, sploh pa v času, ko bomo zapirali rudnike, kot šesto javno reševalno službo v minimalni obliki lahko organizirali tudi službo za reševanje, ki bi bila specializirana za reševanje v rudnikih. In še nazadnje. Zelo pomemben je tudi zadnji odstavek poglavja 6.14. - Zavarovanje pred tveganji, ki govori o tem, da breme sanacije škode in odpravljanja drugih posledic velikih nesreč postaja tako veliko, da zahteva sodelovanje vseh prizadetih strank, zavarovanih fizičnih in pravnih oseb, osnovnih zavarovateljev in tako naprej. Naprej piše, da država bi morala nastopati predvsem kot zadnji pozavarovatelj v primeru izjemno velikih nesreč. Strinjam se, da na breme države ne moremo naložiti vsega. Strinjam pa se tudi, da bomo morali pri uresničevanju tega nacionalnega programa biti zelo pozorni na prvi del tega zadnjega odstavka, torej na zavarovalnice, na zavarovanja, na pozavarovanja in tako naprej. Tudi tokrat bi že v prvem branju rad opozoril na dosledno izpolnjevanje predloga nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, ko bo zaključen zakonodajni postopek. Pozdravljamo oblikovanje tega predloga nacionalnega programa in ga bomo vsekakor aktivno podprli tudi s sodelovanjem v drugem branju. Hvala.
Hvala lepa. Pred popoldanskim odmorom samo še kratko obvestilo. V popoldanskem nadaljevanju seje bomo najprej dokončali pravkar prekinjeno točko dnevnega reda in nadaljevali z mnenji poslanskih skupin. Nato bomo razpravljali in glasovali o predlogu za preložitev 11. točke na naslednjo sejo, zatem pa prešli na obravnavo prekinjene 5. točke dnevnega reda in po vrstnem redu dalje. Najlepša hvala in dober tek!
Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Kolegice poslanke in kolegi poslanci, nadaljujemo s prekinjeno 35. točko dnevnega reda, to je predloga nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Dodatno opravičeni za nadaljevanje 7. seje dne 5.7.2001 so: Dorijan Maršič za ves dan, Aleksander Merlo za ves dan, Richard Beuermann za ves dan, Ciril Pucko za ves dan in Vili Trofenik za pričetek popoldanskega dela seje. Prosim poslanke in poslance, da vložijo kartice in pritisnejo na tipko, ker bomo ugotavljali prisotnost na seji. Preštel sem, da nas je nekaj več v dvorani, zato prosim za ustrezno pazljivost. Ponovno ugotavljamo prisotnost. Žal, nekateri mi kažejo, da niso pritisnili na ustrezen gumb. Bom počakal še nekaj minut. Ponovno prosim poslanke in poslance, prvič, da uredijo zadevo s karticami, in drugič, da pritisnejo na gumb "kvorum". Ugotavljamo prisotnost in prosim, da pritisnemo na ustrezen gumb. Prosim. Spoštovane kolegice in kolegi, preštel sem, koliko nas je v dvorani, pa moram seveda ugotoviti, da nas je več. Nadaljujemo čez 10 minut. 14.40, pardon 14.50.
Kolegice poslanke in kolegi poslanci, prosim, da se umirimo in zasedemo svoja mesta. Tretjič ugotavljamo sklepčnost. Prosim, pritisnimo na tipko "kvorum". Navzočih je 57 poslank in poslancev. Zbor je sklepčen in lahko nadaljuje z delom. Obravnavamo 35. točko dnevnega reda, kot sem že povedal. V imenu Nove Slovenije ima besedo gospod Ivan Mamić. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Stvari, ki smo jih danes že slišali, ne bi rad ponavljal. Vemo namreč, da so problemi v Sloveniji in da je Slovenija izpostavljena vsem tem naravnim in drugim nesrečam, ki se tudi pogosto dogajajo. Posebno zadnje čase so to plazovi, da ne govorimo o gorskih snežnih plazovih pozimi in tako naprej. Tudi potresi so pogost pojav, recimo v Posočju, pa tudi drugod, in tako naprej. Pri vseh teh dogajanjih, nesrečah, mislim, da so najbolj izpostavljene gasilske enote, zato ker so to izurjeni fantje, ki so vedno na razpolago, da pomagajo pri vseh teh akcijah, vseh nesrečah. Zato želim nekaj povedati v zvezi z gasilstvom. Zadnjič, ko smo sprejemali spremembe zakona o DDV, da bi bili gasilci oproščeni oziroma da bi bilo namesto 19 samo 8%, ni šlo skozi. Zato bom ponovil določene stvari, ki sem jih že takrat povedal. Kakor sem seznanjen z delom gasilcev, mislim, da je povsod problem zastarela oprema, kar sem slišal tudi od ostalih kolegov, ki so o tem govorili. Vem pa, da je v Vipavski dolini, od koder prihajam, posebno v Vipavi in Podnanosu, izredno velik problem, ko pride do kakšnega požara. Namreč, požar v Vipavski dolini pravzaprav niti ni tako pogost, je pa ogrožen Kras, ki je v neposredni geografski bližini, in morajo na pomoč pritekati najbližje enote. Vipavska dolina je blizu Krasa, to dobro vemo, vendar glede na konfiguracijo terena in slabe ceste, za kar se zavzemam pri infrastrukturi, in dotrajano opremo, intervencija ni tako efikasna, kot bi lahko bila, če bi pogoji bili drugačni. Tako recimo rabijo po pol ure in več časa, ko zagori kakšna tovarna, to je ogromni čas, se izgubi, namesto da bi ta čas, če bi bil krajši, bi efikasnost bila normalno tudi večja. Če pogledamo v Poročevalcu št. 95, vidimo, da so na Primorskem te gasilske enote redkejše kakor drugod. To je še en dokaz, da je tem gasilskim enotam treba malo bolj prisluhniti. Zakon, ki je predviden, jaz mislim, da je lepo pripravljen, strokoven in naša poslanska skupina ga bo podprla. Mislim, da bi vseeno malo več posluha morali imeti ravno za to Vipavsko dolino, ne zato ker sem lokal patriot, ampak govorim prav iz izkušenj, ker sem bil tudi član štaba civilne zaščite dolgo let v ajdovski občini in smo bili skupaj z Vipavo, tako da so mi problemi znani in vem, da so gro dela imeli ravno gasilci. Že takrat so "jamrali", da imajo opremo slabo, zdaj pa imajo toliko slabšo. Enkrat so me povabili, da sem si ogledal kakšno opremo imajo. Prosili so me, če bi se dalo spregovoriti kdaj o gasilski enoti. Če je to samo Vipavska dolina problematična, potem upam, da problemov ne bo. In hvala bogu, če je temu tako. Če je pa isti problem po celi Sloveniji, potem bi bilo pač stvari treba malo bolj kompleksno obdelati. Če govorim kot Primorec, vemo, da se tudi pojavljajo plazovi, da ne govorim o Logu pod Mangartom, kakšno je, samo je praksa pokazala, da intervencije niso bile tako efikasne, kot bi pravzaprav morale biti. Na tem je tudi treba nekaj narediti. Dobro, tisti plaz v Logu pod Mangartom je bil tudi tako nenadoma in ponoči in tako naprej, da se ga niti ni pričakovalo in normalno, da se ni dalo tako učinkovito delati. So pa drugod plazovi, lokavški je tudi znan, ki se pomika vsak dan po nekaj centimetrov in se ne ustavlja. V takih primerih je delo dosti lažje, je pa kontinuirano; kar naenkrat se lahko vse skupaj tako naglo premakne, da bo zasulo nekaj hiš, vendar upam, da do tega ne bo prišlo, ker so fantje tudi pripravljeni. Vendar govorim za primere, ki se jih ne pričakuje, zato bi stvari morale biti vseeno malo bolje urejene oziroma da bi bilo nekako v soglasju s tem, kar sprejemamo danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Božič, Slovenska ljudska stranka + SKD. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Naša poslanska skupina bo podprla predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Spomnimo se, v zadnjih petih letih, kolikor sedimo v teh klopeh, smo sprejeli kar nekaj interventnih zakonov. Vsakokrat, kadar se zgodi naravna ali hujša nesreča v Sloveniji, moramo sprejeti nov interventni zakon; namreč, kakšnega krovnega zaenkrat še nimamo. Včeraj smo govorili in tudi sprejeli zakon o spremembi zakona o popotresni obnovi in razvoju Posočja, posledici potresa iz leta 1998. V parlamentu prejšnjega sklica smo sprejeli zakon o odpravi škode po poplavah, po toči, žledu, po pozebah, sušah [[...]]Zaenkrat še nismo imeli zakona o požarih, pač pa o plazovih, o plazenju tal. Torej, vse to nas pesti v tej naši majhni državi, majhni, ampak lepi. Zato je prav, da imamo nacionalni program, kako se pripraviti in delati, kaj naj dela država, da do velikih nesreč pri tem ne pride, in, seveda, do velikih škod, kajti vse naravne in druge nesreče prinašajo velike škode prebivalcem, pa tudi državi. Edino, kar nas moti, je to, da nismo dovolj trdni, da bi vztrajali, da mora biti v dober program vključeno tudi zavarovalništvo. Namreč, vedeti je treba, da bi se drugod po svetu požvižgali na škodo, če nihče oziroma tisti, ki jo je utrpel, ni nikoli pomislil, da bi imel svoje premoženje zavarovano tudi pri zavarovalnici. Mislim, da bomo v drugem branju dobili tudi več odgovorov, kako naj bi zavarovalnice sodelovale v nacionalnem programu, kajti vse ostalo, in da bomo imeli vse samo od države plačano, je težko pričakovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kakšna poslanska skupina nastopiti? Želi. Poslanska skupina DeSUS, poslanec Pohorec.
Hvala lepa za besedo. To strategijo oziroma nacionalni program varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami smo obravnavali že na ustreznem matičnem telesu, kjer smo posvetili več pozornosti in lahko bolj podrobno spoznali njeno vsebino. Smatramo, da je program izredno široko zastavljen, da je dober, da zajema vsa področja, ki se tičejo našega možnega ogrožanja s strani naravnih in drugih nesreč. Posebej so mi bile všeč, če bi tako rekel, dobro opisane vse značilnosti slovenskega prostora, naših geografskih in geoloških značilnostih, značilnosti podnebja, vremenskih razmer in posledic, ki se lahko s strani teh naravnih moči tudi pojavijo. Analiza možnih drugih nesreč, na katere v veliki meri vpliva človek, je tudi posebej obdelana in nas mora še posebej zanimati, saj lahko prav tu vplivamo v največji možni meri z lastnim ravnanjem na manjše posledice teh nesreč. Vredno pozornost ima varovanje naravne in kulturne dediščine kot neponovljivega bogastva naše države. Kaj vse nas ogroža z vidika narave in kje je opisano v poglavju, ki obravnava poplave rek in morja, potrese, zemeljske plazove, usade, snežne zamete in podobno, da ne bi vsega čital in ponavljal. Zoper te pojave se je sicer nemogoče braniti, da sploh ne bi nastali, lahko pa jih blažimo in posledice tega z znanjem, sposobnostjo, opremljenostjo in preprečimo žrtve oziroma zmanjšamo same posledice v materialni obliki. Bolj bi se lahko zoperstavljali - in se tudi doslej uspešno - boleznim gozdov, ki ogrožajo naše bogastvo, epidemijam nalezljivih bolezni ljudi in živali ter kužnim boleznim. Na srečo v zadnjih letih teh pojavov ni veliko. Skrbijo nas lahko tehnične nesreče v rudnikih, kjer žal pogosto beležimo smrtne žrtve, v tovarnah, da ne govorimo o možnosti nesreče v jedrski elektrarni in drugod, kjer se uporablja jedrska in druga tehnologija. Skrbi nas gotovo nesreče v prometu, predvsem na cestah, manj na železnicah. Tu izgubljamo letno veliko število življenj. Ogromno je ranjenih. Veliko je invalidov, ki so posledica prometnih nesreč, kar našo družbo neizmerno veliko stane. Vendar temu vprašanju poleg zakonov in nekaterih ukrepov, ki jih izvaja policija in drugi, še nismo kos. Izgleda, da bo največ treba storiti v vzgoji naših ljudi, naših prebivalcev, še posebej mladih, ki se postopoma vključujejo v promet. Kako smo pripravljeni zoper ogroženost, je v strategiji dokaj dobro obdelano: imamo splošno organiziranost, imamo ustrezno zakonodajo, ki pa jo je treba sproti prilagajati; imamo strokovne institucije, ki se bavijo z raziskavami in razvojem te znanosti; imamo sile za zaščito in reševanja, ki jih moramo še ustrezno organizirati, usposobiti, financirati njihovo opremljenost - mislim na vse sile, na vseh področjih: od gorskih reševalcev, jamarjev, reševanja iz vode, gasilske in drugih služb, ki delujejo na tem področju. Tudi ta program zajema vse to in ga je treba sprejeti. Po sprejetju tega programa, seveda sem sodijo še dejanja, ki so v strategiji začrtana, potrebna prilagoditev zakonodaje, potrebni izvedbeni akti in seveda potreben denar ali sredstva, da bomo financirali tisto, kar v tem sistemu zaščite in reševanja še potrebujemo, da bomo sposobni se obraniti teh ogrožanj. Mi bomo to strategijo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kakšna poslanska skupina nastopiti? [[Ne želi.]] Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisno se je k razpravi prijavil poslanec mag. Vizjak. Razpravo ostalih poslancev, ki se niso pismeno prijavili, omejujem na 5 minut. Besedo ima poslanec mag. Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav predstavnikom vlade in temu zboru. Glede na ta nacionalni program varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami bi ocenil, da je dokaj zajeten del tega programa namenjen analizi, organiziranosti in podobnim vprašanjem, bistveno premalo - in to je tudi srž in spodbuda za mojo razpravo - pa ukrepom oziroma temu, kako pristopiti k nastali problematiki na številnih področjih in seveda kako tudi udejaniti oziroma zmanjšati negativne posledice teh naravnih in drugih nesreč. Skratka, bistveno preveč je govora tu o analizi, ki je seveda potrebna, premalo pa o tem, kako iz nastale situacije oziroma kako zmanjševati te nastale probleme. Že sam podatek, ki sledi iz programa, da se od leta 1996 konstantno zmanjšujejo proračunska sredstva, namenjena varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, priča, da je eno to, kar govorimo in analiziramo, drugo je pa naša pripravljenost oziroma pripravljenost vlade, da pristopi k reševanju teh problemov, predvsem po preventivnem smislu. Poudaril bi, da iz tega programa sledi, da so padla sredstva od 6,6 procentov proračunskih sredstev na 4,12 v tekočem letu, 4,21 v tekočem letu, kar je kar precejšnje zmanjšanje. To svojo razpravo navezujem tudi na razpravo, ki sem jo imel v petek, ko smo govorili o gasilstvu in nekako o predlogu, da bi znižali obdavčitev pri nabavi gasilske zaščitne in reševalne opreme. In tu je bilo dosti govora, da je pač to parcialni pristop, da s tem nekako omejujemo možnost sistemskega reševanja tega problema. Prav v takem nacionalnem programu bi pričakovali smernice, kako sistemsko pristopiti k reševanju tega problema, ali je naša organiziranost gasilstva v redu, in notri piše, da je organiziranost v redu, to se pravi, da ni treba zmanjševati gasilskih društev, pravzaprav jih je na nekaterih območjih treba celo povečevati, in da je pač rak rana v financiranju le-tega. Od nacionalnega programa bi pričakoval, da bodo nakazane smernice, kako rešiti finančne probleme gasilske dejavnosti, in bi, recimo, tudi z nekim časovnim obdobjem lahko definirali, kako se morajo proračunska sredstva ali kakršnakoli druga sredstva oziroma kakršnikoli drugi ukrepi podvzeti za sanacijo nastalih problemov v gasilstvu. Tega tu notri ni; če nisem našel, bi prosil predstavnike vlade, da mi povedo, kje to piše. Skratka, od tega programa sem pričakoval odgovor na pereč problem gasilstva v Sloveniji, vendar ga ne najdem. Drugo pomembno vprašanje, zlasti za regijo, iz katere prihajam, to je Posavje, se mi zdi obramba pred točo. Toča je v programu obdelana. Od takega nacionalnega programa bi pričakoval, da so sugerirani preventivni ukrepi, bodisi da so to zaščitne mreže v nekaterih predelih, bodisi da je nekje ugotovljeno, da nima smisla vlagati v preventivo, bodisi da so to rakete, bodisi da je to obramba pred točo s pomočjo letal. Želel bi iz tega programa videti, kaj moramo v Sloveniji narediti, da zmanjšamo posledice naravnih in drugih nesreč, predvsem tudi, kot govorim, na področju obrambe pred točo. To bi marsikomu olajšalo njegovo obnašanje, zlasti gospodarskim subjektom in kmetom, ki se ukvarjajo z dejavnostjo - na primer, zlasti v občini Brežice in tudi v drugih posavskih občinah je močno razvito sadjarstvo. V letošnjem letu so sadjarji utrpeli ogromno škode zaradi toče in tudi zaradi pozebe. Iz tega programa moram, žal, ugotoviti, da ne vidim izhoda, ne vidim sugestije države, kaj naj storijo v bodoče - ali naj prepustijo to zadevo, ali bomo organizirali določene preventivne ukrepe, in kako naprej. Od nacionalnega programa bi to pričakoval. Kot tretji in podoben primer bom navedel poplave. V občini Brežice smo zlasti v spodnjem toku reke Save, čisto pri hrvaški meji - pa pravzaprav to niti več nesreča, ker se to vsako leto ponavlja in je to že kar vsakoletni pojav - da bi iz takega programa sledilo, kako bo država ukrepala ob teh dogodkih oziroma kakšni so ukrepi zmanjševanja posledic teh, recimo jim, nesreč. Iz tega nacionalnega programa na to ne dobim odgovorov. Tako da bi nekako predlagal ob tej splošni razpravi, da vlada poskuša najti odgovore na nekatera vprašanja oziroma ukrepe, se pravi, preventivne ukrepe, kako, kje, v katerih primerih ima smisel, v katerih primerih nima smisla vlagati v preventivne ukrepe, v varstvo pred naravnimi nesrečami, in kateri so ti ukrepi. Ker ti ukrepi so lahko v različnih delih Slovenije različni, glede na izpostavljenost, glede na pogostost pojavov in podobno. Menim, da bi bil lahko rezultat takega nacionalnega programa tudi načrt oziroma sugestija vladi, kako naj povečuje proračunska sredstva za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami; katera je tista optimalna cifra, ki bi zagotavljala neki minimalni nivo varnosti. Ob tem pa poudarjam sledeče, da sem prepričan, da je vsakoletna škoda, ki jo te naravne nesreče pustijo v Sloveniji, bistveno bistveno višja, kot bi bila sredstva, namenjena preventivi. Zato menim, da bi bilo prav, da bi dobili v sklopu takega programa tudi smotrnost vlaganj v preventivne ukrepe glede na škodo, ki so jih te nesreče pustile v preteklih letih in seveda glede na predvidevanja, kaj se bo zgodilo tudi v naslednjih letih. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na razpravo o predlaganih sklepih in stališčih. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga nacionalnega programa za drugo obravnavo. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaradi tega prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujmo, prosim! Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v poročilu delovnega telesa. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo, prosim, o predlogu stališč. Glasujemo! Navzočihje 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so stališča, ki jih je pripravilo matično delovno telo sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Kot je bilo napovedano, prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA LETNEGA PLANA RAZVOJA IN VZDRŽEVANJA AVTOCEST ZA LETO 2001. Prosim, da se malo umirimo. Danes smo prejeli na klop pismo predsednika odbora za infrastrukturo in okolje predsedniku državnega zbora v zvezi z obravnavo navedenega akta. Na podlagi tega pisma v skladu z drugim odstavkom 73. člena poslovnika državnega zbora, predlagam, da to točko dnevnega reda prenesemo na naslednjo sejo zbora. Državni zbor bo na tej seji obravnaval gradivo vlade z dne 21.6.2001, s katerim je vlada nadomestila prvotno predloženo gradivo. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Ker ne želi nihče razpravljati, dajem predlagani sklep na glasovanje. Glasujemo, prosim! Glasujemo! Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 7. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je navedeni sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA. Prosim poslanke in poslance, da vzamejo pregled vloženih amandmajev k PREDLOGU ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU, HITRI POSTOPEK, TRETJA OBRAVNAVA. Na klop smo prejeli tudi prečiščeno besedilo predloga zakona za tretjo obravnavo, ki ga je pripravila vlada Republike Slovenije. Želi o predlogu zakonu v celoti kdo besedo? [[Ne želi.]] Ker ne želi nihče razpravljati, prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih. Kot sem že omenil, razpravo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 5.7.2001. V obravnavi imamo 2. člen. Želi kdo razpravljati? In amandma štirih poslanskih skupin, to je precej dolg amandma. Želi kdo razpravljati? Prosim, poslanec Mamič.
Pri 2. točki imam, kjer piše, da mora avtobusna postaja imeti pokrite perone. Ne vem, koliko je takih avtobusnih postaj v Sloveniji, da ima pokrite perone. Zdi se mi smiselno, da mora biti pokrit prostor, kjer čakajo ljudje, peroni pa enostavno zaradi praktičnih razlogov ne morejo biti pokriti. Kaj, ali bomo potem vse avtobusne postaje popravljali zaradi tega? Mislim, da bi bilo prav to popraviti. Predlagam, da bi napisali namesto "mora imeti pokrite perone" bi bilo napisano "ki ima perone", ker peroni morajo biti.
Spoštovani kolega! Saj vam je verjetno znano, kako se vlagajo amandmaji.
Vem, samo nisem, to sem dobil danes in nisem imel časa, sem se z drugimi stvarmi ukvarjal no.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Prosim, poslanec Sok.
Hvala za besedo. Glejte, glede na to, kar je moj poslanski kolega Mamić ugotovil v tem amandmaju, ki so ga vložile štiri poslanske skupine. Mi bomo glasovali proti temu amandmaju, če bo tako ostalo. Dejansko jih je opozoril na nekaj, kar lahko predlagatelji popravijo. In ker gre za hitri postopek, to lahko tukaj storijo ali pa vzamejo 10 minut časa in poskušajo to zadevo še malo prediskutirati. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo o amandmaju k 2. členu. Prosim, glasujemo. Navzočih 48 poslank in poslancev. 35 za, proti 10. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 10.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo k 3. členu. Imamo en amandma. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo. Glasujemo, prosim. Kljub temu da nas je v dvorani več kot 45, nismo bili sklepčni, zaradi tega glasujemo drugič. Glasujemo, prosim, drugič. Spoštovane kolegice in kolegi, moral bom seveda dati po poslovniku 10 minut odmora. Prosim vas, pa na večjo zbranost in pa seveda - to je pa čisto moje privatno mnenje, da na nek način nagajamo pravzaprav sami sebi, če je to seveda nagajanje, mislim pa, da je pravzaprav premalo zbranosti. Hvala lepa. Nadaljujemo če 10 minut. 15.33.
Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Dovolite, da nadaljujemo sejo. Nadaljujemo sejo! Tretjič bomo odločali o amandmaju k 3. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. V obravnavi imamo amandma k 4. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o amandmaju k 4. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za 38, proti 2. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma k 4. členu sprejet. V obravnavi imamo 5. člen in štiri amandmaje, s tem da je pri prvem amandmaju napaka - predlagatelj je vlada; ravno tako pri drugem amandmaju. Želi kdo razpravljati? Prosim, poslanec Sok.
Hvala lepa. Želel bi samo pojasniti četrti amandma. Na predlog predsednika za infrastrukturo bi želel ta amandma nekoliko spremeniti, in sicer, da bi se glasil takole: "Podatki iz prejšnjih odstavkov tega člena, ki se nanašajo na določenega prevoznika, se lahko posredujejo..." - tu bi dodali besedi "samo temu" - "... prevozniku, če to zahteva." Se pravi, "samo temu". Gre pa za to, da bi posameznik imel pravico do vpogleda v uradne evidence v tistem delu, kjer se nanašajo nanj. Hvala.
Prosim, če vložite pismeni predlog. Bomo glasovali, vendar kljub temu prosim, da vložite pismeni predlog amandmaja. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo k odločanju o prvem amandmaju vlade k 5. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 53 poslank in poslancev, 39 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je bil prvi amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujemo, prosim! Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za 32, proti 8. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je drugi amandma sprejet. Glasujemo o tretjem amandmaju. Glasujemo, prosim! Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 38, proti 1. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o četrtem dopolnjenem amandmaju, kot je bilo obrazloženo. Glasujemo, prosim! Samo moment. To seveda ni tisto. Glasujemo prosim, o četrtem amandmaju. Glasujemo! Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, proti 8. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 7. členu. Štirje amandmaji. Želi kdo razpravljati? Želi [[...]]Poslanec Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Najprej bi razpravljal o amandmaju pod številko 1. Namreč, zgleda, da ste zdaj na podlagi tako zapletenih pogojev že, ki so navedeni v 7. členu kot pogoji za pridobitev licence, dodali še neke nove pogoje. Pravzaprav, se opravičujem, mislil sem razpravljati o drugem amandmaju k 7. členu in pa o četrtem amandmaju k 7. členu. O teh dveh amandmajih bom razpravljal. Se opravičujem. Najprej bom pač o drugem amandmaju, to je amandma poslanske skupine socialdemokratske stranke. Predlagamo črtanje 7. točke 7. člena prvega odstavka. O tem je bilo veliko razprave v prvi obravnavi in v drugi obravnavi. Mi še zmeraj smatramo, da je možno parkirna mesta za prevoznike urediti na nek drug način. Dali smo tudi ustrezne predloge za to in mislimo, da kot pogoj za licenco ne bi smelo biti v tem zakonu in to tudi ni evropska kategorija in tudi ni treba, da se zaostrujejo pogoji za pridobitev licence na tak način, ker vemo, da to vprašanje še v nekem doglednem času ne bo razrešeno. To je k 2. členu. Glede, oziroma 2. točki. Glede 4. točke bi pa komentiral amandma vlade, in sicer tisto, kar sem začel že na začetku. Namreč, kljub celi vrsti izredno težkih in zapletenih pogojev za pridobitev licence, katere cilj je seveda v končni fazi uničiti majhnega prevoznika - to je dejstvo, o tem smo že govorili, ampak da ne bom te stvari ponavljal - ste našli še en dodaten razlog, da na vsak način zakomplicirate zadevo in na vsak način omejite neko svobodno gospodarsko iniciativo in postavljate dodatne nove pogoje. Zakaj to počnete? Zakaj to počnete? Na to vprašanje mi dajte odgovoriti! In zakaj tukaj postavljate tako nemogoče pogoje, kot je s tem vašim četrtim amandmajem?! Kje ste to dobili? Kje ste to dobili še! In potem govorite, tam razlagate z nekim zakonom o varnosti v cestnem prometu. Takega zakona sploh ni. Tak zakon sploh ne obstaja.Obstaja zakon o varnosti cestnega prometa. In ste v obrazložitvi celo napačno navedli določene stvari. Sam sicer visoko cenim in zelo spoštujem nesposobnost predstavnikov vlade, glede teh, pri tem zakonu; ampak ne glede na to, takih nepotrebnih pogojev, kot ste jih tukaj napisali, ne bi smeli v zakon dajati. Lepo vas prosim, zakaj stvari, ki so določene v drugih zakonih, dajete v te zakone - če je v zakonu o varnosti cestnega prometa točno določeno, točno določeno: kako smejo opravljati prevoze, kdo jih sme opravljati, kako dolgo sme trajati prevoz, neprekinjenost, počitki in tako naprej. Upam, da ste si zakon o varnosti cestnega prometa prebrali. Sam ga imam tukaj celotnega zdajle. Dosti vas je tam na vladi, ki bi lahko te stvari temeljito preštudirali in vedeli, da nima smisla stvari, ki so v enem zakonu že obdelane, ponovno vključevati v drugi zakon in omejevati, neke pogoje postavljati, ki niso primerni za ta zakon, ki ga zdajle obravnavamo - o prevozih v cestnem prometu. Prosil bi vas, da tudi poslanci koalicije razumete in da sprejmete to mojo obrazložitev in da četrtega amandmaja ne podpremo. To je absurd, da vi predpisujete število zaposlenih voznikov, koliko voznikov mora nekdo imeti, glede na število vozil, zaposlenih. Ni vaš problem, če nekdo ima 40 kamionov, pa samo enega šoferja. To ni vaš problem. V tem zakonu ne. To je stvar zakona o varnostni cestnega prometa, inšpekcijskih služb in vseh drugih institucij, ki morajo te stvari ugotavljati in, če se dogajajo nepravilnosti, te stvari sankcionirati. Ni pa stvar tega zakona! In vas bi lepo prosil, da se zberete, skoncentrirate in da stvari, ki niso potrebne v tem zakonu, vržemo ven. Ker to je, ta zakon, ki ga danes obravnavamo - žal sam nisem uspel pravočasno priti, da bi dal tudi splošno mnenje o tem zakonu naše poslanske skupine o prevozih v cestnem prometu - je en kup nepotrebne solate, s katero dejansko kompliciramo pravni red, pravni sistem in zakonodajo na posameznih področjih. In dajte se, lepo vas prosim, skoncentrirati in dajmo te stvari,ki niso potrebne v tem zakonu, izločiti. Toliko komentarjev k 7. členu. Hvala lepa.
Hvala. Spoštovani poslanec Kelemina! Rad bi med par pripomb dal. Prvič seveda, če se ne strinjate, boste glasovali proti. Drugič pa ste imeli možnost dati amandma na amandma.
Komaj danes smo to dobili!
Želi še kdo razpravljati? Prosim, poslanec Rokavec.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V imenu poslanske skupine bi samo povedal, da poslanska skupina umika amandma pod številko 1, tudi delno z razlogov, ki so bili pravkar predhodno tudi navedeni. Namreč, menimo, da je na nek način dejansko osnovna verzija tega člena dovolj obširna - pogoji in kriteriji, ki na nek način naj bi opredeljevali tudi pogoje za podeljevanje licenc. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? PRosim, poslanec Barovič.
Hvala lepa, predsedujoči. Z vsem spoštovanjem do vašega dela moram reči, da se v naši poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke še kako strinjamo z vsem, kar je povedal gospod Kelemina. Mogoče je res, kar ste rekli, da bi lahko vložil amandma na amandma. Je pa res tisto, kar je rekel gospod Kelemina, da že pri sami pripravi amandmajevali pa členov zakona je treba včasih pomisliti, premisliti in pogledati, kaj v kakšen zakon sodi ali pač ne. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo k odločanju. Torej prvega amandmaja ni več. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za 17, proti 33. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k tretjemu amandmaju štirih poslanskih skupin. Glasujemo, prosim! Glasujemo! Moment. Ali smem vprašati, ali zdaj dela? V redu. Hvala lepa. Prekinjam za 5 minut, da bodo strokovne službe ugotovile, kaj je z glasovalno napravo. Ali lahko nadaljujemo ali počakamo? Nadaljujemo. Ponovno glasujemo o tretjem amandmaju. Glasujmo, prosim! Navzočih je 50 poslank in poslancev, za 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo o četrtem amandmaju. Glasujemo, prosim. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za 36, proti 16. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo k 8. členu in amandmaju k temu členu. Razpravljati želi poslanec Kelemina. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Glede na ignoranco vseh skupaj bom kljub temu poskušal obrazložiti poglede naše poslanske skupine na amandma k 8. členu. Namreč, pri vseh teh nemogočih pogojih, ki ste jih postavili za pridobitev licence, za katere ste se pač nekje dogovorili, da boste to tudi izglasovali - kakorkoli že, sem dolžan povedati, da pri vseh teh nesmislih, ker želimo izboljšati to besedilo in narediti tako, da bi bilo vsaj malo primerno in tudi pregledno in spoštovano, smo predlagali črtanje tretjega, četrtega in petega odstavka 8. člena. Namreč, trdno smo prepričani, da je dober ugled takšna kategorija, za katero si dejansko prizadevajo vsi zgledni, pošteni, podjetniki, obrtniki, managerji, lastniki firm; prav gotovo si vsi prizadevajo imeti dober ugled, dobro ime. In če je to načelno opisano, kako in kaj je prav gotovo popolnoma dovolj. Da se pa našteva toliko raznovrstnih pogojev za dober ugled in celo diskreditira nekoga, ki je že bil obsojen za nek prekršek in tako naprej, to je celo protiustavna kategorija. Nikomur se ne sme sponašati tistega, za karje že bil kaznovan, in če ima slabo ime, bodo ljudje in javnost prav gotovo vedela, da ima slabo ime, in ga ni treba zaradi tega še posebej izpostavljati, pa delati tisoče evidenc, ki jih nameravate voditi in s tem povečevati birokracijo ter delati stroške tej državi. Ne vem, kdo bo vse to plačal. Zanima me pa tudi, če bi lahko predstavnik vlade odgovoril - če mi boste na to odgovorili, in če je to tako, mi povejte, in bom to tudi podprl - v katerem zakonu o gospodarskih družbah, o gospodarskem poslovanju, so za kogarkoli take določbe predvidene, kot so tu za prevoznike: o dobrem imenu in dobrem ugledu? Če je to kjerkoli v kakih drugih zakonih v Sloveniji opisano na tak način, kot je v tem zakonu, potem to lahko podprem, drugače pa nikakor ne. Ne morem si predstavljati, da taki pogoji lahko sploh obstojajo, in je to nedopustno. Zato vas prosim, dajte razumeti, da je to balast, ki v tem zakonu ni potreben, in poskušajmo danes v tretji obravnavi to besedilo vsaj malo izboljšati - vsaj malo, dokončno ga ne moremo, ker je zakon zavožen v veliki meri. Upam, da boste razumeli in da ste zadeve dosti natančno preštudirali, da boste vedeli, o čem odločamo. Hvala lepa.
Če želi predstavnik vlade mag. Peter Pengal, državni sekretar, odgovoriti, lahko odgovori, ni pa nujno. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Seveda želim odgovoriti. Hvala tudi za vprašanje. Dober ugled je kategorija, ki se v tem zakonu uvaja po principu in v skladu z uredbami, kar je tudi večkrat predmet, ali upoštevamo ali ne upoštevamo uredbe Evropskih skupnosti. Uredba štev. 881/92 ureja to. In take zadeve pišejo. In seveda iz teh, mi tudi povzemamo. Tiste tri alinee, ki želite, da jih ne bi bilo, so alinee, v katerih se opredeljuje, da dober ugled je povezan s ponavljajočimi kršitvami. Če je nekdo ponavljalec kršitev, potem - in to je kategorija tudi v uredbi - potem se takemu odreka za določeno dobo ali pa se mu za celoto ne da licence. To, če zadošča ta odgovor, prosim. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, poslanec Kelemina.
Ja, se zahvaljujem za odgovor. Sicer dvomim o tem in bom prosil, da bom pogledal te dokumente. Ali je tam v teh smernicah, navodilih, karkoli že imate, tako natančno opredeljeno, opisano, dober ugled, dobro ime. Trdno sem prepričan, da tako natančno ne. Ampak lepo vas prosim, bodimo tudi malo realni! Kdo je povezan s takimi prekrški, pa s takimi zadevami, kot ste jih tukaj sem noter napisali, takšen - po moji oceni - sploh ne bo prosil za licenco,ne bo opravljal dejavnosti. Pa pogoji tukaj v tem, pri prevozih zdajle so toliko zaostreni, da licence ne bo šel iskat nekdo, ki že v naprej je, ima, ne vem, kakšno slabo preteklost ali karkoli že. Trdno sme prepričan, da ne. Trdno sem prepričan! In vse te stvari so čisti balast. Čisti balast, po nepotrebnem! No, če je to tudi mogoče element odvračanja od pridobitve licence in tako naprej - ne vem. Ampak, trdno sem prepričan, da na novo s tako težkimi pogoji, kot jih tukaj postavljate, če bodo v tem zakonuali pa ne, nihče licence ne bo prosil. To je moje osebno mišljenje in seveda vaša stvar pa je, če to zagovarjate na drugačen način. Predlagam pač, da ta amandma k 8. členu naša poslanske skupine podprete. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo k glasovanju. Glasujemo, prosim, o amandmaju k 8. členu. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za 15, proti 31. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 31.]] Amandma ni bil sprejet. Prehajamo k 9. členu. Dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? Želi poslanec Kelemina.
Hvala lepa. Se opravičujem, žal so pač po vrsti zdajle amandmaji, ki jih je vložila naša poslanska skupina, in se, žal, moram oglasiti. K prvemu amandmaju k 9. členu bi rad podal našo obrazložitev. Namreč, v skladu tistega, kar sem že predhodno povedal. Tudi bi prosil za odgovor predstavnika vlade. Namreč, postavljanje za pridobitev licence tako težke pogoje - primeren finančni položaj za nekega prevoznika, so po moji oceni in upam, da boste tudi sami ocenili, absurd. Totalni absurd. Poglejte, tukaj zahtevate, da nekdo ima na razpolago za en kamion rezervni kapital v višini najmanj 9.000 eurov, to je približno 2 milijona tolarjev ali 20.000 mark skoraj in da je to deponirano potem na banki in potem še zahtevate garancijo banke za finančne institucije, potrdilo domačih prevoznikov, da niso več kot dva plačana meseca v zaostanku pri plačilu davkov in prispevkov in tako naprej. Mi smo o teh stvareh toliko že prej govorili, da je že skoraj škoda besed. Ampak kljub temu: poskušajte razumeti, da je za primeren finančni položaj popolnoma dovolj to, kar še ostane, ko črtamo to, kar predlagamo. Torej, črtanje prvega in drugega odstavka in pa črtanje potem tudi z drugim amandmajem [[..]]Pardon! In v tretjem odstavku, da se črta prva, šesta in sedma alinea. Ostale alinee, se pravi: izpisek iz sodnega registra, iz katerega je razvidna višina ustanovitvenega kapitala, je nek podatek, ki veliko pove; kopija bilance stanja - prav gotovo; seznam posameznih opredmetenih osnovnih sredstev - da se vidi, koliko ima kdo nekih osnovnih sredstev; dokazilo o lastništvu neobremenjenih nepremičnin - to so pomembni podatki, ki vplivajo na odločitve nekega, tudi opazovalca oziroma koristnika neke usluge,da lahko preverja, recimo, če nekdo izpolnjuje neke pogoje za primeren finančen položaj. Da so pa taki težki pogoji za pridobitev celo licence, da ima nekdo na kupu takorekoč veliko denarja in da je še potem uspešen prevoznik in tako naprej in da ni v zaostanku s plačili davkov; takega podjetnika, ne vem, če ga imamo. Ne vem, če ga imamo in kdo to danes je. Kdo to danes je in kdo lahko zagotovi, da bo - posebno pa, če nekdo prvič prosi za licenco, kje bo dobil toliko denarja, da bo vložil v nabavo vseh osnovnih sredstev, še rezervni kapital na banko in tako naprej. To so absurdi in to so nemogoči pogoji. To so nemogoči pogoji in bi prosil [[...]]
Prosim, če lahko zaključite.
[[...]]in bi prosil, pač, za podporo temu amandmaju, ker smatramo, da so ti razlogi, ki so še ostali dovolj tehtni in tudi dovolj obvezujoči, da so kot pogoj za pridobitev licence popolnoma ustrezni. Oprostite, spoštovani podpredsednik, mislim, da imam pravico obrazložiti amandma in da ga bom razložil in razlagal tako dolgo, dokler bom to želel. Hvala lepa.
Malo ste v zmoti, ampak se nimam namena z vami kregati. Besedo ima poslanec Sok.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Osebno mislim, da je ta zakon skozi več členov stvarno diskriminatoren in je osnovna intenca tega zakona, da monopolizira to področje. Vse te zahteve, o katerih je govoril gospod Kelemina, so seveda takšne, ki jim majhni, manjši avtoprevozniki ne morejo zadostiti, medtem ko velike avtoprevozniške firme temu lahko zadostijo. Poglejte, s temi členi, kot jih je obrazložil, se na drugi strani povečuje tudi birokracija, ki bo zahtevala vse te papirje, vsa ta dokazila, in na takšen način onemogočala razvoj tega, za kar v naši državi radi govorimo, da bi radi pomagali in razvijali: malo podjetništvo in obrtništvo. Torej, skozi vse to se takšne in podobne zadeve zavirajo in se jih ne bo dalo doseči. To, kar se zahteva v drugem odstavku tega člena in v prvi alinei tretjega odstavka, da mora imeti tisti, ki hoče pridobiti licenco, plačane vse dajatve do države, in sicer, da rok plačil ne sme biti daljši od dveh mesecev, to bi sicer načeloma bilo dobro, vendar bi potem morali v vseh zakonih, po katerih naši državljani pridobivajo kakršnekoli pravice, to določilo imeti vnešeno. Če pa imamo samo v zakonu o avtoprevozništvu, potem pa osebno razumem takšne zahteve kot diskriminacijo določenega dela naših državljanov. Drugo, kar je pa tudi pri tem zanimivo, pa je to, da država sama kot naročnik investicij, pa tudi nekatere občine, po več mesecev ne plačuje izvajalskim organizacijam in največkrat so pri tem pravzaprav udeleženi in na slabem avtoprevozniki. Vendar glede na to, kako ta glasovalni stroj v parlamentu deluje, se verjetno res nima smisla oglašati in predstavljati tudi, bi rekel, neke druge strani drugačnega gledanja, kajti prepričan sem, da bodo vsi amandmaji, ki jih je vlada predlagala, izglasovani s 30 proti 15, tako vsaj kaže rezultat do sedaj, in vsi amandmaji, ki so jih predlagali drugi predlagatelji, z istim rezultatom zavrnjeni. Tako mogoče res po nepotrebnem izgubljamo čas s temi obrazložitvami. Najbolje bi bilo, da bi izglasovali v paketu, pa tako zadevo čim prej zaključili. Še enkrat pa povem, tako, kot so v tem zakonu nakazane rešitve, verjamem, da gre za monopoliziranje in pomoč velikim firmam ter uničevanje majhnih avtoprevoznikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Želi.]] Poslanec Barovič.
Hvala, predsedujoči. Ker govorimo o amandmaju k 9. členu, in sicer pod številko 1, bomo tudi v poslanski skupini slovenske nacionalne stranke amandma podprli. Popolnoma se strinjamo z vsebino povedanega ali, če strnemo, gre za monopolizacijo, gre za diskriminacijo. Če samo seštejete te količine denarja, 10.000 evrov, če sem pravilno izračunal, pride to 2 milijona 170 tisoč tolarjev. Kateri majhen avtoprevoznik bo imel to jamstvo? Ko smo imeli zakon v drugem branju in v prvi splošni obravnavi, se spomnim, da sem poročal pač po navodilu obrtne zbornice iz Zasavja, ki me je prosila, naj povem, da je tekoče plačevanje davčnih obveznosti za prevoznike v državi, Republiki Sloveniji, skorajda nemogoče, iz enega preprostega razloga: ker vsi najemniki, torej naročniki teh tovornjakov, prevozov ne plačujejo naročene prevoze. In ko sem vprašal, če imajo statistične podatke, so mi rekli, da je po njihovih statističnih podatkih, to je pa najbolj žalostno slišati, celo država največji dolžnik tem prevoznikom. Torej, kako lahko z enim členom zahtevamo od prevoznika, da plača vse davčne dajatve in obveznosti, če njegovo opravljeno delo tudi po pet, šest ali sedem mesecev ni plačano. In na žalost, še enkrat pravim, po besedah delavcev obrtne zbornice s strani države. Torej še enkrat podpiramo amandma k 9. členu. Hvala lepa za pozornost.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Replika, Kelemina.
Hvala lepa. Rad bi postavil še eno vprašanje predstavniku [[...]]
Spoštovani kolega Kelemina! Glejte, imamo neka pravila, katerih se moramo držati.
Kakšna pa?
Ja, kakšna pa!
Potem mi pa razložite. Vi tolmačite poslovnik. Povejte mi!
Spoštovani kolega Kelemina! Ravno tako, kot moram jaz poznati poslovnik, ga morate tudi vi.
Ja, ampak vi ga tolmačite zdaj. Povejte mi, kaj naj naredim.
Razpravlja se enkrat. Vi bi pa razpravljali ne vem kolikokrat.
Ja ne, to pa ne. Od kdaj pa to? Kako, da ne smem dopolnilno postaviti nekega vprašanja v zvezi z nekim amandmajem? Ja, potem mi pa povejte, kje to piše. Tega ne poznam. Jaz imam poslovnik tukaj. Izvolite! Ne vem.
Postavite, prosim, vprašanje.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. [[Smeh iz ozadja.]] Čakajte, to ni za smejati! Tu se gre za resno razpravo fantje, spoštovani kolegi. [[Smeh in glasovi iz ozadja.]] Rad bi postavil še dodatno vprašanje glede na vse te pogoje, ki smo jih tukaj postavili in pogoje za pridobitev licence. Še to bi vprašal predstavnika vlade, ali imajo tudi drugi subjekti v tem sistemu, ko pridobivajo različna dovoljenja, tako ostre pogoje glede primernega finančnega položaja, kot ste jih postavili za prevoznike. Povejte mi, kdo drug ima še take pogoje za pridobitev za odpiranje podjetja, kakršnegakoli, takšne ostre kriterije in ostre pogoje. Kolikor se spomnim, zakon o gospodarskih družbah o tem nikjer ne govori. Kako je možno, da ste vi tukaj postavili take ostre pogoje za primeren finančni položaj in za pridobitev licence in za pridobitev opravljanja sploh neke dejavnosti? To nima nobene zakonske podlage oziroma nobene kategorije nikjer: ne zakon o gospodarskih družbah, ne ustavna kategorija. Od kod ste to pripeljali? Na to vprašanje mi dajte odgovoriti.
Želi še kdo razpravljati? Moment, prosim. Imam občutek, da razpravljamo o stvareh, ki niso v tem 9. členu in amandmajih, da smo razširili to razpravo. Besedo ima državni sekretar. Izvolite, prosim.
Če dovolite. Odgovoril bi na vprašanje, ki je bilo najprej postavljeno in ki se tiče tega amandmaja. Zneski so zneski, določeni v direktivi Sveta Evrope 98/76 ES z dne 1. oktobra 1998, enaka zneska, 9.000 evrov in 5.000 evrov. Pri čemer bi rad opozoril naslednje. Teh 9.000 evrov je že vsaj v veliki večini, razumem tako, vrednost najmanj vozila, ki ga prevoznik ima; v kolikor pa prevoznik ni lastnik vozila, pa seveda lahko nastopijo težave. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo o prvem amandmaju k 9. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za 20, proti 36. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujemo, prosim. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za 20, proti 33. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo k 10. členu in dvema amandmajema. Želi kdo razpravljati? Poslanec Kelemina ima besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Razpravljal bi o amandmaju k 10. členu, 2. točka, in sicer sem ob celotnem pregledu in večkratnem branju tega zakona nekako ugotovil oziroma imam občutek, da gre za marsikakšno neskladje. Namreč, če pogledamo 6. člen, ki ga sicer zdajle ne obravnavamo, vendar je vse to povezano, ker se to navezuje, najprej v 3. točki piše: "Licence iz prvega odstavka tega člena ni potrebno pridobiti, če gre za naslednje vrste prevozov..." Potem pa to navaja, in nato se iz člena v člen prenaša - ta člen pogojuje ono, 19. člen spet drugo, 7. člen spet tretje, in nazadnje pridemo spet do 10. člena, ki pa pravi - samo tole poglejmo! - tu pravi: "Licence iz prvega odstavka tega člena ni potrebno pridobiti," potem pa pridemo trikrat okoli zakona in nazadnje pridemo nazaj na 10. člen, kjer piše: "Za pridobitev licence si morajo..." Prej piše, ni treba licence pridobiti, zdaj pa moramo pridobiti. Mislim, zdaj tega ne razumem. In tudi do zdaj, kolikor vem, je bilo tako, da bi pač malo ublažili, da bi tisti podjetniki, ki prevažajo blago za lastne potrebe, lažje opravljali, da ne bi bilo potrebno vseh teh izobraževanj narediti, ker se mi zdi, da nekdo, ki opravlja prevoze za lastne potrebe, da bo zdaj moral delati poklicno kvalifikacijo za vodenje delovnega procesa na področju prevozov - to se mi zdi nesmisel. Nesmiselno se mi zdi zdaj nekoga izobraževati tako daleč, zato da bo imel mogoče en kamion, s katerim bo za lastne potrebe prevažal material z enega gradbišča na drugo gradbišče in popolnoma nič drugega - da mora zdaj imeti tovorno vozilo nad 3.600 kilogramov nosilnosti oziroma skupne mase. Zato se mi zdi take pogoje postavljati - ne vem, kdo bo še lahko pod takimi pogoji sploh kaj delal oziroma kdo bo odprl novo firmo, da bo potem si opravljal neke prevoze za lastne potrebe, če so take velike omejitve. Predlagal bi pač, da se ta amandma sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Gerenčer.
Strinjam se z amandmajem in mislim, da ga lahko podpremo, ker gre za prevoze za lastne potrebe.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Poslanec Sok.
Samo za pojasnilo. Prvi amandma ni amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Ne vem, kdo ga je vložil. Povem zato, da slučajno koalicija ne bi glasovala proti iz tega razloga. Hvala lepa.
En moment. Bomo takoj preverili. Pojasnilo. Prvi amandma so vložile štiri poslanske skupine. Želi še kdo razpravljati? Mislim, da ne želi. Zaključujem razpravo in prehajamo h glasovanju. Prvi amandma štirih poslanskih skupin. Glasujemo, prosim. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujemo, prosim. Navzočih je 57 poslank in poslancev. 49 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 7.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo k 11. členu. Dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? Poslanec Kelemina.
Hvala lepa. Hvala tudi za podporo k prejšnjemu amandmaju. Tukaj v 11. členu pa zakon govori potem tudi o voznikih. Do zdajle je vsaj bilo tako, tudi sam sem tako naredil nekoč, ko sem imel svojo firmo, da sem usposobil svojega delavca na gradbišču, ki je pač delal sicer vse druge posle, ampak, ker sem potreboval voznika, sem ga usposobil za voznika tovornjaka. Tako mi je pač tudi te posle občasno opravljal, iz enega gradbišča je na drugega prestavljal material. Zdajle po novem zakonu tega ne bi več mogel. In spet mora imeti, pridobitisi nacionalno poklicno kvalifikacijo za prevoze blaga in tako naprej. Jaz bi predlagal, da tudi to določbo mogoče sprejmemo, ker je nekako povezava tudi s prejšnjim členom, če je mogoče. Če ne, bo pač tako, kot je. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o prvem amandmaju k 11. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 57 poslank in poslancev. Za 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Navzočih je 55 poslank in poslancev. Za 21, proti 32. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k 12. členu. Želi kdo razpravljati? Poslanec Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Pri 12. členu naša poslanska skupina predlaga črtanje tretjega odstavka, ki govori o voznikih avtobusa, če bodo postavljali dodatne pogoje, kdaj lahko opravljajo oziroma kako lahko opravljajo prevoze lastniki avtobusov. Poglejte, ta tretji odstavek 12. člena je popolnoma nepotreben v tem zakonu. Ne vem, kako si predstavljate, spoštovani predstavniki vlade, ministrstva, dajte mi, lepo vas prosim razložiti, zakaj ta 3. točka sploh je v tem zakonu, kaj dela tukaj. Namreč, v zakonu o varnosti cestnega prometa lepo piše, da preden greš lahko sploh delat kategorijo D, se pravi, ko si star 21 let in ko greš delat izpit D, moraš voziti najmanj dve leti tovorno vozilo nad 7.500 kg oziroma 3.600 ali 7.500, ne vem. Ampak pogoji, imam tukaj zakon, lahko pogledamo ta člen, mislim, da je 151. člen ali nekaj takega. Tam je postavljen pogoj, kdaj greš sploh lahko delat ta izpit. Se pravi, najmanj dve leti moraš voziti z izpitom kategorije C, potem pridobiš pogoj, da greš delat za D. Zdaj ste pa vi, ko ježe izpit naredil, zdaj pa ga vi pošiljate nazaj, da še enkrat vozi eno leto tovornjak. Lepo vas prosim, to je nedopustno. Zakaj postavljate iz drugih zakonov dodatne pogoje, ki so nesprejemljivi? In zdaj zahtevate, da po tem, ko je pa vozil že dve leti tovornjak, naredil izpit za D, zdaj pa naj še eno leto vozi tovornjak. To ni sprejemljivo. Lepo vas prosim! Zakaj te stvari mešate in postavljate dodatne pogoje, ki so nemogoči? Jaz bi vas prosil, da to z razumevanjem vzamete in da to stvar črtamo tukaj, kerso vsi drugi pogoji tukaj dosti korektno navedeni in zavezujejo vse upravičence, da te pogoje izpolnijo. Ta je pa popolnoma nepotreben in vas prosim, da ga sprejmite tu oziroma vsaj dajte obrazložiti, predstavniki vlade, prosim vas, da se opredelite do tega in da poveste, da imam prav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Besedo ima državni sekretar mag. Peter Pengal.
Hvala lepa. Odgovor bo malo po svoje, ker imam tule originalni tekst v angleščini. To zadevo ureja evropska uredba 3820/85 v 5. členu. Mi smo direktno vse te dikcije pobrali. Spomnim se, če smem opomniti, tudi vseh razprav v prejšnjih dveh obravnavah, in mislim, da je bilo usklajevanje pogojev med evropskimi prevozniki in našimi eden osnovnih motivov, ki jih je ta organ, ta državni zbor želel, in to smo delali in to delamo tudi v tem členu zakona. Uredbe v prevedeni obliki nimam pri sebi, sicer pa so na razpolago. Hvala.
Hvala. Replika, gospod Kelemina.
Ja, imam repliko. No, če je pa Evropska skupnost postavila take butaste pogoje, potem pa ne vem več kaj. Potem pa ne vem več kaj, ker v bistvu ne vem, zakaj potem imamo zakon o varnosti cestnega prometa, zakaj te stvari niso potem urejene v teh dokumentih, ali kako, potem mi ni več jasno. Če bomo take nesmisle sprejemali od te Evropske skupnosti, potem ne vem, kam bomo prišli. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo, prosim, o amandmaju k 12. členu. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za 19, proti 30. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo k 13. členu in dvema amandmajema. Pardon, drugi amandma je umaknjen. Želi kdo razpravljati? Poslanec Kelemina.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Poglejte, resnično se mi zdi nesmiselno navajati neke tako precizne ali pa sploh nemogoče precizne besede, kot so v tem členu navedene in potem tudi v naslednjem členu, ko govorite - recimo, stavek: "Pri izdajatelju licence vloži vlogo za pridobitev licence s točno navedbo vrste prevozov." Ja, ali ni dovolj pridobitev licence z navedbo vrste prevozov? Saj drugače kot točno ne more biti! To mora tako ali tako biti točno tako, kot je navedeno v licenci, tako mora pisati in nič drugače. Saj ne moreš zdaj tam ponarejati teh dokumentov! Zakaj je treba pisati, poudarjati, točno, točno, in samo to, kot da nihče ne bi znalprepisati tistega, kar je nekje že zapisano. Lepo vas prosim, no, dajmo, bodimo racionalni! Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim, poslanec Vučko.
Mislim, da je prvi del tega amandmaja bolj redakcijske narave, in ni kaj oporekati temu, kar je gospod Kelemina povedal. Vendar je bistvo tega amandmaja v drugem delu, ko spreminja številko, se pravi, za koliko let se licenca izdaja. Tako amandmaja ni za podpreti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo, prehajamo k odločanju. Glasujemo, prosim. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za 13, proti 32. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 32.]] Amandma k 13. členu ni bil sprejet. Prehajamo k 14. členu. Želi kdo razpravljati? Poslanec Kelemina.
Tukaj je samo podobno, to mi pa sedaj nekaj ni jasno, se opravičujem. Ne vem, sedajle bi pa moral mogoče pogledati, samo malenskost, če dovolite. Da vidim, če smo mi to sploh [[....]]ja, gre za neko redakcijsko, predmet v tem trenutku sem enostavno iz konteksta. Se opravičujem.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo, prehajamo k odločanju. Glasujemo, prosim. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za 14, proti 33. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 33.]] Amandma k 14. členu ni bil sprejet. Prehajamo k 16. členu. Imamo dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? Poslanec Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Mi pač predlagamo, da se 16. člen črta, ker enostavno ne vidimo razloga, zakaj začasno jemati nekomu licenco. Mislim, da s tem, ko nekomu začasno vzameš licenco, v bistvu delaš gospodarsko škodo državi, kajti med tem časom nekdo ne more delati in tudi ne bo plačeval davkov in tako naprej. Po moji oceni je to nepotrebno. Smatramo, da je cela vrsta drugih instrumentov, ki so v tem zakonu zapisani in v drugih zakonih, na osnovi katerih je potrebno spoštovati določen predpise, pravni red in da je cela vrsta drugih [[...]] [[Nerazumljivo.]] s katerimi se da nekoga zavezati, da bo izpolnjeval te pogoje. Če vi hočete iskati neke drobiže, da boste nekomu lahko začasno vzeli licenco oziroma ga boste držali pod kontrolo, pod strahom, tudi zaradi neke politične moči in tako naprej, potem takšne stvari sicer sprejmite, ampak moja ocena je, da se dela s tem velika gospodarska škoda državi.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Državni sekretar mag. Peter Pengal.
Hvala lepa. Jaz na žalost bom izpadel, da bom čital po vrsti. Tudi te stvari so predpisane iz uredbe Sveta Evrope 881/92, v 8. členu, kjer pravi: "Pri resnih kršitvah ali ponavljajočih se manjših kršitvah prevoznih predpisov lahko predstojni organi države članice ustanovitve sedeža prevozniku, ki je storil takšne kršitve, med drugim začasno ali delno odvzamejo overjene verodostojne kopije." Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo k glasovanju k prvemu amandmaju k 16. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 46 poslank in poslancev. Za 9, proti 34. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 34.]] Amandma ni bil sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju k 16. členu. Glasujemo, prosim. Žal je navzočih samo 43 poslank in poslancev. Prosimo poslanke in poslance, da se nam pridružijo. Drugič glasujemo o drugem amandmaju k 16. členu. Glasujemo, prosim. Žal, nismo sklepčni. Odrejam 10 minut odmora. Nadaljujemo ob 16.38.
Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Prosim poslanke in poslance, ki so morda v avli, da se nam pridružijo. Tretjič glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2 k 16. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za 41, proti 4. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo k 17. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim, o amandmaju k 17. členu. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za 16, proti 31. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo k 24. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim, o amandmaju k 24. členu. Prosim, da se malo zberemo in ponovno glasujemo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za 39, proti 1. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo k 25. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Odločamo o amandmaju k 25. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 59 poslank in poslancev. Za 47, proti 1. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo za novi 26.a člen. Želi kdo razpravljati? Poslanec Sok.
Hvala za besedo. Naši poslanski skupini se je zdelo primerno ponovno vložiti amandma k 26. členu. 26. člen je namreč bil v drugi obravnavi s pičlo večino črtan. Zdelo se nam je primerno, da če ta zakon za avtoprevoznike prinaša toliko novih zahtev in tudi določenih obremenitev, da bi tudi v primeru, ko je avtoprevoznik zaradi zaprtja nekega odseka ceste primoran za opravljanje prevozov oziroma ima pri opravljanju prevozov višje stroške, da bi mu v tem primeru tisti, ki je izvajalec oziroma naročnik del na zaprtju neke ceste, te stroške tudi povrnil. Mi predlagamo, da bi se stroški povrnili, kadar je pot ali pa čas za 20 in več procentov večja od tiste običajne poti oziroma časa. Bilo bi prav, da bi ta amandma podprli in tudi s tem do avtoprevoznikov s strani države pokazali neko voljo in neko obliko pomoči. Gre za javne poti. Za avtoceste. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo, glasujemo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 58 poslank in poslancev. Za 17, proti 39. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 39.]] Novi 26.a člen ni bil sprejet. Prehajamo k 30. členu. Imamo dva amandmaja, ki sta enaka. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 59 poslank in poslancev. Za 50, proti 5. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 5.]] Amandma je bil sprejet. Drugi amandma je brezpredmeten. Prehajamo k 31. členu. Prvi amandma je umaknjen. Želi kdo razpravljati? Ostane samo drugi amandma. Prosim, poslanec Petan.
Hvala za besedo. Malce drugače je, gospod predsedujoči, kot ste povedali. Z novim predlogom zakona o prevozih v cestnem prometu, tretja obravnava, 22.6., so bili členi preštevilčeni. In člen 31 je postal 34., zato smo umaknili amandma k 31. členu in dali novega k 34. členu. Takšen pregled imamo mi. Če je kaj drugega, se opravičujem, ampak mislim, da drži. Dejansko je ta 31. člen sedaj 34. Vsebina je pa seveda enaka. Jaz bi prosil, če prekontrolirate, če to drži. Mi imamo pač takšen predlog tu. Samo mislim, da mora to predsedujoči opredeliti, če to drži.
Slišim, da je v redu vaš predlog. Hvala lepa.
Hvala lepa. Torej, tu gre za 34. člen. Vsebina je pa seveda enaka. Jaz sem v drugi obravnavi dejal, da sedanji 34. člen in pa 51. po novem nista v skladu z evropskimi direktivami. Evropska direktiva je tudi takšna in glede na to, da so se gospodje z vlade prej precej sklicevali na evropske direktive, jih bom pa zdaj tudi jaz poprosil, da mi povedo, če imam prav. Namreč,za vse pravne subjekte morajo veljati enaki pogoji. Če sedaj primerjamo 34. in pa 51. člen, ko 34. člen obravnava posebni linijski prevoz v domačem prometu in pa 51. posebni linijski prevoz v mednarodnem prometu, se pogoji razlikujejo. Pa mi dovolite, da preberem samo dva stavka, da vas s tem prepričam. Namreč, 34. člen, ki govori o domačem posebnem linijskem prevozu pravi, da se s posebnim linijskim prevozom opravlja prevoz šoloobveznih otrok med domom in šolo, invalidov, potnikov in tako naprej. 51., ki pa velja za mednarodni posebni linijski, pa pravi: "S posebnim linijskim prevozom se opravlja prevoz delavcev na delo in domov, prevoz dijakov in študentov do izobraževalnih ustanov ..."in tako naprej. Zdaj pa mi dovolite, da vprašam predstavnike vlade, v kateri evropski direktivi je pa to, da niso za vse pravne subjekte na teritoriju, recimo, Evrope enaki pogoji, ampak da za države udeleženke ali članice Evropske unije za doma veljajo eni pogoji, ki so bolj strogi, za izven meja, pa še vedno članice Evropske unije, pa veljajo drugačni pogoji, ki pa so, bom rekel, bolj normalni. Če je to mogoče, mi prosim razložite, katera država ima to. Če mi bo gospod predsedujoči dal še besedo, bi potem na odgovor se še oglasil, ko bom dobil odgovor na to vprašanje. Mi trdimo, da to ni mogoče in v Evropski uniji to ne gre in da je to celo, bom rekel, v nasprotju z evropskimi direktivami. Zato smo ta amandma vložili in prosimo tudi za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Vi ste razpravljali zdaj o 34. členu. Torej velja razprava za 34. člen. Mi pa imamo pri 31. členu drug amandma. Zaradi tega bomo najprej dokončali 31. člen. Želi kdo razpravljati o drugem amandmaju k 31. členu? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo k odločanju. Glasujmo, prosim! Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je 43, proti 5. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo k poglavju 1.2 - 1.5. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Odločamo. Glasujmo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za 40, proti 1. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Zdaj pa prehajamo k 34. členu, kjer imamo dva amandmaja, ki se izključujeta. Želi kdo razpravljati? Gospod Petan je že razpravljal.
Prosil bi, če mi predstavniki vlade lahko odgovorijo, potem pa bi šli naprej.
Želi predstavnik vlade odgovoriti?
Hvala lepa. Odgovorim lahko naslednje. Evropska direktiva ureja mednarodni prevoz. V tistem členu, kjer urejamo mednarodni prevoz, to upoštevamo. Določeno pa je, da znotraj države - in to je 34. člen - urejamo za posebne skupine sami. V tem primeru ga urejamo. Ne bi pa zdajle ponavljal razlage, ki sem jo podal že ob prvem in drugembranju, saj smo o tem že zelo veliko govorili. Hvala.
Hvala. Prosim, poslanec Petan.
Po tej logiki je točno tako, kot sem dejal že v drugi obravnavi, da nekdo, ki ima v Šentilju, tudi Slovenec, registrirano firmo, bo lahko opravljal tudi prevoz dijakov in študentov, tisti, ki je pa registriran v Mariboru, pa tega ne bo smel. To se pravi, mednarodni promet z Avstrijo je tudi Slovenija. Avstrijci bodo to lahko delali, mi pa ne bomo smeli. Se pravi, da tu ni logike, ker za njih je potem to mednarodni promet. Tako ste pač rekli. Vendar mislim, da je bistvo nekje drugje. Vi ste zato, da zadostite evropskim direktivam, dovolili, da v mednarodnem prometu da, to se pravi, nekdo, ki bo v Spielfeldu - zato, da bomo razumeli, za kaj gre - se pravi na avstrijski strani, imel registrirano firmo, bo lahko tudi to delal, domači pa ne. Če ne, pa so naši pravni subjekti v Sloveniji, bom rekel, v neenakopravnem položaju in niso enaki pred evropsko zakonodajo. Potem nekaj ne "štima" - če je omejitev za domači prevoz, za mednarodnega pa ne. To ne gre skupaj.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dr. Brejc, prosim.
Spoštovani podpredsednik! Mislim, da je ta določba diskriminatorna in v škodo slovenskih pravnih subjektov. Bojim se, da to ni edina taka določba, ki jo je vlada premalo premislila, preden jo je dala v obtok. Zato bi res predlagal, da predstavniki vlade izrecno navedejo direktivo in besedilo te direktive, da bomo poslanci in poslanke vedeli, kaj v resnici nekdo od nas zahteva, in se potem lahko tudi odločali. Če tega nimajo, pomeni, da je to lahko nastalo zaradi, ne bi ugibal, kakšnih razlogov ali površnosti, in v takem primeru bi seveda apeliral na kolegice poslanke in poslance, da podprejo naš amandma in s tem preprečijo diskriminacijo naših prevoznikov. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Poslanec Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Rad bi samo to dilemo, pred katero me je zdaj z odgovorom postavil odgovor državnega sekretarja, ko govori o tem, da pač za tisti del, se pravi za zunanji promet smo neko direktivo sprejeli, za znotraj pa nam tega ni potrebno upoštevati. Prej je pa drugače govoril, da pač te direktive moramo vse pri nas uveljaviti. Zdaj dejansko sem v eni veliki dilemi, ali je to zdaj res nujno, da vse to upoštevamo oziroma še celo naložimo več našim domačim pravnim subjektom kot zunanjim, ali kako se te direktive zdajle sploh upoštevajo. Enostavno mi ni več jasno. Bi prosil obrazložitev.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Besedo ima državni sekretar mag. Peter Pengal.
Hvala. Nimam s seboj direktive, bom pa prebral številko, ker smo jo že navedli. To je direktiva oziroma to je uredba štev. 684/92 v povezavi s spremembo uredbe štev. 11/98 z naslovom Zagotovitev dostopa do trga mednarodnih avtobusnih prevozov potnikov. Rad bi povedal nekaj. S temi členi mi urejamo obnašanje in poslovanje prevoznikov v mednarodnem in domačem prevozu, kar pa pomeni, da se mora tuji ali domači prevoznik v skladu z mednarodno pogodbo držati zakonov, ki veljajo v obeh državah. Torej tujec, ki bi prišel voziti, tako kot vi predvidevate, bi moral spoštovati določila tega člena enako kot domači, če bi v mednarodni pogodbi bilo določeno, da to lahko dela v Sloveniji. Obratno pa velja enako. Če bi nekdo od nas iz Slovenije želel linijo imeti, da bi jo peljal tudi v Avstrijo, potem seveda, v kolikor v teh aktih ni določeno na mednarodni ravni, to ni možno. Ob spoštovanju obeh zakonov. Hvala.
Prosim. Replika, poslanec Petan.
Hvala, predsednik. Ni toliko replika. Mene samo nekaj drugega zanima. Ko bomo postali pa polnopravni člani Evropske unije - kaj bo pa potem? Mednarodni pa tuji, potem bo vseeno. To je eno tržišče. Vemo, da Evropska unija zdaj odpravlja meje za trg kapitala, storitev, delovne sile, vse. Potem bo to v bistvu pa vse notranji trg. Kaj bomo potem morali spremeniti ali ne? Samo ne mi reči, da ne bo treba spremeniti, ker v Evropski uniji meje padajo. Hvala.
Prosim. Državni sekretar mag. Peter Pengal.
Moram vas razveselit, ne bo treba spremeniti, zato ker vedno bo ostalo meddržavno - tako potovanje med Slovenijo in Avstrijo. Hvala.
Hvala lepa. Prosim. Proceduralni predlog.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, mi smo zdajle na osnovi izpiska glasovanja ugotovili, da nekdo v poslanski skupini glasuje namesto drugega. Iz treh glasovanj zadnjih, 30., 31. in poglavja od I. do II., I. do V., smo ugotovili, da nekdo v poslanski skupini glasuje za nekoga, ki ga ni v svoji klopi. In hočemo, da se to razčisti in da se vsa ta glasovanja razveljavijo. To je nedopustno!
Ali lahko izvemo? Spoštovani kolega, lahko izvemo ime in priimek tega poslanca.
Ja, kolega Germič je tam na oni strani, glasovanja so pa vsa tukaj izglasovana. Kako?
Prosim, en moment. Dajmo po vrstnem redu. Kdo želi besedo?
Sedi tam cel čas, smo opazovali, izven svoje klopi, glasovi so pa tukaj. To je nedopustno. To ni v skladu s poslovnikom.
Hvala lepa. Predlagam, da prvič, strokovne službe ugotovijo, kako je bilo to glasovanje. In drugič, komisija za volitve in imenovanja obravnava ta primer. Poslanec je pa seveda v dvorani bil. Saj je bilo rečeno. Torej nadaljujemo sejo. Razpravljavcev ni več. Glasujemo o prvem amandmaju k 34. členu, ki je pa sicer napisan na strani 12 pod 31. členom. To je amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Glasujmo, prosim! Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za 16, proti 33. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. K 34. členu imamo še drugi amandma na strani 13 in sedaj se odločamo o njem. Glasujemo, prosim! 34. člen. Navzočih je 55 poslank in poslancev. Za 41, proti 10. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 35. členu, en amandma. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim! Glasujemo, prosim, 35. člen! Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za 43, proti 3. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 36. členu s sedmimi amandmaji. Želi, prosim, kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Najprej glasujemo o amandmaju pod številko 1 - 4 poslanske skupine. Glasujemo, prosim. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za 38, proti 7. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je bil amandma na amandma vlade sprejet. Glasujemo o amandmaju na amandma vlade pod številko 2. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, 14 za, 35 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma na amandma ni bil sprejet. Glasujemo o tretjem amandmaju na amandma vlade. Glasujemo, prosim. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za 43, proti 2. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasovali bomo o četrtem amandmaju; če bo ta amandma sprejet, so ostali brezpredmetni. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma pod številko 4 sprejet; amandmaji pod številko 5, 6 in 7 so postali brezpredmetni. Prehajamo k poglavju 1.6. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za 41, proti 2. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo k amandmaju za novi 61.a člen. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za 41, proti nihče. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo na amandma k 67. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Dobil sem pojasnilo, da sta amandmaja k 67. in 68. členu brezpredmetna, ker sta bila vložena k tistima členoma, h katerima nista bila sprejeta amandmaja v drugi obravnavi. Zaradi tega o njiju ne bomo glasovali. 70. členu je, kot sem informiran, umaknjen. 76. člen je tudi umaknjen - pardon, amandma seveda k tem členom. In prehajamo k 94. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem. Odločamo se, glasujemo, prosim. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za 15, proti 37. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 37.]] Amandma k tem členu ni bil sprejet. Prehajajo k 98. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem. Prehajamo na odločanje. Glasujemo, prosim! Navzočih 50 poslank in poslancev, za 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo k 99. členu. Trije amandmaji so. Če bo drugi sprejet, je tretji brezpredmeten. Želi kdo razpravljati? Prosim, poslanec Kelemina.
Hvala lepa. Mi smo dejansko oblikovali amandma na amandma k 98. členu, ki ga je vložila vlada, in sicer tako, da se člen spremeni. Mislim, da bi ti pogoji, ki so postavljeni sedaj, z našim predlogom bili bolj optimalni, sprejemljivi za prevoznike in da bi se tudi v nekem doglednem času te stvari uspešno, vsa ta problematika uspešno rešila. Pač menimo, da bi ob sprejetju takšnega amandmaja zelo veliko prispevalo k temu, da bi se normalno, v nekih normalnih rokih in normalnih pogojih zagotovili neki pogoji, ki jih zakon postavlja pred naše prevoznike. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Poslanec Gerenčer.
Hvala za besedo. Predlagam, da podpremo amandma na amandma pod številko 3, štirih poslanskih skupin: LDS, DeSus, Slovenske ljudske stranke in pa Združene liste, ter mislimo, da je najbolj popln.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem. Glasujemo k prvem amandmaju k 99. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih 56 poslank in poslancev, za 13, proti 39. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 39.]] Amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju pod številko dva. Glasujemo, prosim. Navzočih 50 poslank in poslancev, za 9, proti 34. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 34.]] Amandma ni bil sprejet. Glasujemo še o amandmaju pod številko 3. Glasujemo, prosim, pod številko 3! Žal nas je trenutno premalo. Glasujemo drugič. Glasujemo, prosim! Navzočih je 46 poslank in poslancev. Za 40, proti nihče. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. V obravnavi imamo 103. člen. Želi kdo razpravljati? Da, poslanec Sok.
Rad bi na kratko obrazložil amandma k 103. členu. V drugi obravnavi smo sprejeli amandma k 103. členu, s katerim cestno inšpekcijo spreminjamo v cestno policijo. Ker smo prepričani, da imamo v Sloveniji zadosti policajev, se nam zdi nepotrebno, da bi za cestne inšpektorje morala ta država nabavljati posebna označena službena vozila, s katerimi bi le-ti lahko zaustavljalitovornjake v cestnem prometu. Prepričani smo, da lahko cestni inšpektor, kadarkoli hoče, zaprosi asistenco policije in to delo opravlja s pomočjo policije. Za nas je to sporno in nepotrebno ter tudi brezpotrebno trošenje državnega denarja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem. Glasujemo, prosim, o amandmaju k 103. členu. Glasujemo, prosim! Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 17, proti 33. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k 116. členu, dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o prvem amandmaju. Glasujemo, prosim! Glasujemo! Žal ni zadostno število glasovalcev. Glasujemo, drugič. Glasujemo, prosim! Žal, navzočih 44 poslancev. Odrejam 10 minut odmora. 17.22 nadaljujemo sejo.
Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Tretjič glasujemo o prvem amandmaju k 116. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, 44 za, proti 2. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujemo, prosim. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo k 118. členu, h kateremu so vloženi trije amandmaji. Želi kdo razpravljati? Poslanec Sok.
Hvala za besedo. Rad bi predstavil naš amandma, in sicer k drugemu odstavku 118. člena. V drugem odstavku 118. člena piše, da "mora domači prevoznik, ki z dnem uveljavitve tega zakona nima parkirnega mesta za vozila, vložiti vlogo za izdajo nove licence pri upravni enoti, in sicer za izdajo lokacijskega oziroma enotnega dovoljenja do 31.12.2001". Ker to pomeni do konca tega leta, obstaja pa veliko občin, ki s svojimi prostorskimi plani nimajo predvidene izgradnje parkirišč oziroma nimajo prostorskih izvedbenih aktov za izgradnjo parkirišč, predlagamo, da bi se ta datum za dve leti podaljšal, torej do konca leta 2003. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasovali bomo po naslednjem vrstnem redu: najprej o prvem amandmaju na strani 21, potem o amandmaju, ki smo ga dobili v pismeni obliki posebej, ter nato o amandmaju pod številko 2 oziroma je to zdaj nov amandma, amandma pod številko 3. Torej, najprej glasujemo o prvem amandmaju na strani 21. Glasujemo, prosim. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za 13, proti 39. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o drugem amandmaju, ki smo ga dobili posebej, katerega predlagateljice so štiri poslanske skupine. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za 40, proti 1. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo še o amandmaju tretjem, napisan sicer pod številko 2. Glasujemo, prosim. Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Amandma je bil sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Na podlagi tretjega odstavka 198. člena poslovnika sprašujem sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve, če je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona. Prosim. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej glede na zelo malo časa, ki je bil na voljo ob spremljanju priprave tega zakona in glasovanju o amandmajih, je bilo premalo časa, da bi v celoti vsebinsko primerjali obsežne spremembe, ki so bile sprejete s temi amandmaji. Zato v tem trenutku težko s polno odgovornostjo ocenimo ali je v celoti zagotovljena skladnost s tako sprejetimi amandmaji. In bi zato prosili za nekaj odloga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Torej slišali smo, v tako kratkem času se ni dalo ugotoviti, če je vse v skladu, zaradi tega seveda bom to točko dnevnega reda prekinil in bomo nadaljevali, ko bo sekretariat pripravil svoje mnenje. Jutri, bo to, do jutri bo to pripravil. Se zahvaljujem in prekinjam to točko dnevnega reda. Hvala lepa prisotnim iz ministrstva. Prehajamo na 36. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA NACIONALNEGA PROGRAMA VARNOSTI CESTNEGA PROMETA V REPUBLIKI SLOVENIJI. Počakali bomo - v redu. Predstavnik vlade je tu. Prosim poslanke in poslance, da si, pač, vzamejo ustrezen material. Predlog nacionalnega programa je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? [[Želi.]]
Hvala lepa. Gospe in gospodje. Predlog nacionalnega programa varnosti cestnega prometa ima osnovo v 3. členu zakona o varnosti cestnega prometa in je rezultat analiz prometnovarnostnih razmer in stanje v Republiki Sloveniji, prometnovarnostnih problemov, značilnih za slovenski prostor, in trenutnega stanja prometne varnosti. Ob pripravi programa so bile upoštevane številne direktive in resolucije Sveta Evropske unije in strateški načrt varnosti cestnega premeta držav Evropske unije in pa vrsto nacionalnih programov evropskih držav. Program je kompleksen, interdisciplinaren in z vidika prometnovarnostne stroke dokaj zahteven dokument. Ima jasno opredeljene cilje ter aktivnosti za štiriletno obdobje. Temeljni namen programa je bil, opredelitev ključnih nosilcev in časovnih rokov za izvedbo konkretnih nalog, s katerim bi se zmanjšalo število prometnih nesreč in njihovih posledic. Vzgoja in izobraževanje, tehnični ukrepi, nadzor nad spoštovanjem varnostnih in pravnih standardev, raziskovanje varnosti cestnega prometa, medijske aktivnosti in drugi ukrepi, usmerjeni v spremembe prometnovarnostnih stališč in ravnanj so značilnost tega dokumenta, s pomočjo katerih bo zadovoljeno njegovemu namenu in cilju. Program obvlada tri varnostno najbolj izpostavljene kategorije udeležencev v cestnem prometu, to so pešci, kolesarji in mladi vozniki motornih vozil, ki so primarno obravnavani kot potencialne žrtve prometnih nesreč. Poleg teh najbolj ogroženih skupin program obravnava in izpostavlja tudi dva najbolj pogostejša vzroka prometnih nesreč, in sicer hitrost in alkohol. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog nacionalnega programa je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu nacionalnega programa. Besedo ima predsednik odbora Lavrinc.
Hvala, gospod podpredsednik. V zvezi s predlogom nacionalnega programa varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji, je bilo na odboru najprej največ diskusij, da tako rečem, okoli tega, ali naj se nacionalni program, ki je pred nami, obravnava na državnem zboru ali pa je to domena vlade. Na to je namreč opozarjal tudi sekretariat. Rekel bi, da se je v diskusiji izoblikovalo mnenje, da na ta način, če parlamentobravnava nacionalni program, ki naj bi reševal našo prometno varnost v tej meri, da je v programu za končni cilj postavljeno bistveno zmanjšanje števila prometnih nesreč s smrtnim izidom, je torej ta odločitev prevladala. Prav tako je bilo v razpravi poudarjeno - to tudi, kar je opozarjal sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve -, da je treba nacionalni program, ki se potemtakem, ko se sprejema po postopku, kot je sedaj sprejeto, objaviti v Uradnem listu in zato bi bila objava predloženega nacionalnegaprograma otežena, kajti klasične priloge in podobne zadeve bi bilo treba dati posebej. In ravno tako nekatere stvari iz obrazložitve sodijo v sam nacionalni program. Povedati moram, da se je ob tem razvila tudi diskusija v kar nekaj smereh. To pa je glede konkretnega delovanja policije pri nas, ki je po oceni nekaterih poslancev, mislim, da je bilo to kar v pretežni meri podprto, nekako nekoristno v določenih sferah, predvsem so bile poudarjene policijske zasede, da tako rečem, tam, kjer pravzaprav nihčenikogar ne ogroža, ker se dogajajo zgolj prometni prekrški, ni pa, denimo, tam nekih črnih točk, kjer bi se dogajale prometne nesreče s smrtnim izidom. Na te pomisleke je odgovarjal predstavnik ministrstva in nas seznanil z oceno mednarodnih institucij, da je delo naše policije korektno. Ravno tako bi rad poudaril, da je bilo v diskusiji posebej izraženo stališče, da je morda napak, da je v zakonu o prekrških dan odpustek za polovico kazni v primeru, če storilec prekrška plača kazen v roku, ki je predviden z zakonom. In, seveda, opozorjeno je bilo tudi na to, da je zakon v svojem uvodnem izvajanju dodobra doprinesel k izboljšanju varnosti v cestnem prometu. Tega ni mogoče spregledati, navsezadnje to kažejo tudi statistike. Poleg sklepov, ki sta predlagana s strani, bi bilo po moje tudi vse, kar je omembe vredno. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ga ni.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? K besedi se je prijavil Bogdan Barovič, Slovenska nacionalna stranka. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice v državnem zboru! V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke sem vložil predlog sklepa. Opravičujem se, če poslovniško ali pravnoformalno ni pravi naziv - k nacionalnemu programu varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji - ki vsebuje kar nekaj, bom rekel, zelo konkretnih določil, zato bi težko rekel, da je to dopolnjevalni predlog. Z vloženim sklepom smo v Slovenski nacionalni stranki, in sem predlagatelju predlagal - želel sem, da bi predlagatelj pri pripravi predloga tega akta v drugi fazi opredelil v nacionalnem programu tudi stadion ali pa stadione tehnične kulture ali pa, če želite, izgradnjo stadionov ali stadiona tehnične kulture. V Sloveniji je več kot 50% več mrtvih voznikov vseh kategorij, kot pa v Evropi [[to je podatek za eno leto]] . Slovenija je tudi najmanj varna država v Evropski zvezi, skupaj s Portugalsko in Grčijo. Največji razlogi za tako tragične podatke in grde številke so hitrost, neukost, na žalost pa so najpogostejši povzročitelji in hkrati najpogostejše žrtve predvsem mladi vozniki. Skoraj 50% vseh prometnih nesreč s smrtnim izidom pa je zaradi prevelike hitrosti ob neznanju in seveda nespretnosti. Vsi ti podatki kažejo na to, da je komercializacija v obdobju osamosvajanja ob družbenopolitičnih spremembah dala sicer ogromno na količinskem področju, na mogoče teoretičnem znanju, stroka pa ocenjuje, da je bila kot taka zapostavljena. In prehitro so mladi vozniki z avtomobili, motocikli in drugimi prevoznimi sredstvi na cesti. Tam imajo edino možnost praktičnega učenja, izobraževanja in na žalost se tam prevelika hitrost, napačna ocena, zdrsi z motocikli končajo s smrtjo. Mnogi smo že po domače ocenili, da naj bi ljudje - še ta element se mi zdi vredno omeniti - adrenalin sproščali na za to določenem prostoru, brez nevarnosti soočenja z drugimi vozniki in brez možnosti, da bi v nevarnost spravljali druge udeležence v cestnem prometu. V Sloveniji je po moji oceni, pa verjamem tudi po vaši, spoštovani kolegi, kolegice, nujno potreben stadion tehnične kulture. Izkušnje pri naših sosedih kažejo, da so stadioni tehnične kulture nujno potrebni zaradi: prvič, izobraževanja mladih voznikov vseh kategorij; drugič, kot poligon za učenje varne vožnje; tretjič, kot poligon avtošol za dodatna in osnovna usposabljanja; četrtič, kot odličen objekt za delo generalnih izpitnih centrov; kot prostor, petič, za sproščanje adrenalina veščih voznikov. Prav tako pa bi bil stadion tehnične kulture ali več takšnih odličen šolski center za izobraževanje voznikov v državi, torej voznikov policije, voznikov vojske in vseh posameznikov, ki imajo želje po izobraževanju, pa tudi odličen teren za izobraževanje in nabiranje izkušenj za vse bodoče poklicne voznike. Izkušnje so potrdili v sosednji Avstriji, samo za primer, v Tüssdorfu in na Dunaju, kjer imajo dva takšna generalna stadiona tehnične kulture in dva generalna centra tehničnega izobraževanja. Da pa seveda ne omenimo vseh drugih učinkov, ki bi jih takšen stadion imel. Nenazadnje, imel bi tudi velik gospodarski pomen. Že zaradi tega, ker so v svetu dokazali, da so z usposobitvijo stadionov tehnične kulture drastično zmanjšali število prometnih nesreč, število mrtvih udeležencev v prometnih nesrečah in drastično zmanjšali število invalidov, ki so invalidi zaradi prometnih nesreč. Vse to stane državne institucije in fizične osebe. Če pa bi takšen stadion tehnične kulture zgradili v Republiki Sloveniji, bi ga seveda lahko uporabili tudi v drugačne, lahko jim rečemo tudi komercialne namene, ki bi prinašali tej državi ali pa lastnikom, upravljavcem tega infrastrukturnega objekta, poleg vsega naštetega, še določen dobiček. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, prosim, da predlagani sklep, ko bo, seveda, na vrsti, tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima v imenu Nove Slovenije poslanka Majda Zupan.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavnik vlade in spoštovani zbor! Predlog nacionalnega programa varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji zajema pet projektov in vključuje štiri ministrstva z željo, da vsak na svojem področju poskrbi za zmanjšano število mrtvih v prometnih nesrečah do leta 2005. Program obravnava tri varnostno najbolj izpostavljene kategorije udeležencev cestnega prometa: pešce, kolesarje in mlade voznike osebnih avtomobilov ter dva najpogostejša vzroka prometnih nesreč, hitrost in alkohol. Nacionalni program varnosti cestnega prometa, ki vsebuje nosilce, naloge, vire in odgovornosti ter ima ambicijo za 50% znižati vzroke in posledice prometnih nesreč, je treba pozdraviti in podpreti v njegovih prizadevanjih, saj pomeni ključni člen med vizijo in prometno politiko. Vendar pa je z nacionalnimi programi ponavadi tako, da če so še tako dobro napisani, se v končni fazi izjalovijo in ne prinesejo želenih rezultatov. Zato želi naša poslanska skupina izpostaviti zlasti tista področja, ki posredno vplivajo na varnost cestnega prometa. Kot prvo bi izpostavili prometno infrastrukturo in ustrezno opremljenost vozišč, saj to še marsikje ne ustreza današnjemu prometu. Pomemben segment varnosti so ceste, pločniki, steze za kolesarje, križišča, ki jih je treba še marsikje urediti in preurediti. Posredni vzrok mnogih nesreč je neustrezna ureditev naselij, kjer ni varnih površin, urejenih prehodov za pešce, saj vemo, da je več kot 70% umrlih na lokalnih in regionalnih cestah. Velika pričakovanja so na občinah, in v tem smislu je potrebna tudi sprememba zakonodaje. Vsaka občina naj bi pripravila operativni načrt ukrepov na tem področju. Zato je treba na vsak način zagotoviti več sredstev. Potrebni so pa stabilni in trajni viri, kar bo treba upoštevati pri financiranju občin. Ocenjena družbena škoda zaradi žrtev v prometu na leto je ogromna in ne bi smelo biti problema vložiti vsaj 10% od te velike vsote za izvedbo teh ukrepov. Drugo področje, ki bi ga izpostavili, je vzgoja in izobraževanje ter tehnični ukrepi. Pri tem ne mislimo le na nosilce projektov in posameznih nalog, pač pa v širšem smislu kulturo obnašanja in odgovornosti v cestnem prometu in pa celovito prenovo usposabljanja bodočih voznikov. Vemo, da je danes v tem smislu vse preveč iskanja hitrega zaslužka, rezultat usposabljanja bodočih voznikov, zlasti mladih voznikov, pa ni na prvem mestu. In tretja stvar, nadzor in represija s strani ministrstva za notranje zadeve. Res je, da je zakon o varnosti cestnega prometa uvedel več reda, višjo kaznovalno politiko, vendar kljub temu izgleda, da ta kaznovalna politika ni tako uspešna, kot smo pričakovali. Ukrepi policije, zlasti navzočnost policije na cestah, bolj v želji polnjenja proračuna, ni vedno najbolj ustrezna poteza. Policija ima sicer v ta namen izdelan strateški dokument, v katerem daje prednost kvaliteti pred kvantiteto. Njihovo stališče je, da je boljše kontrolirati le nekaj ljudi na pravemkraju in ob pravem času, kot da bi operirali na množici, vendar v praksi ni vedno tako. Naša poslanska skupina upa in želi, da ta nacionalni program varnosti cestnega prometa ni le skupek želja, pač pa program, ki ga bi morali vsi akterji obravnavati skrajno resno. Prepričani pa smo, da je to v največji meri odvisno od tega, koliko je država za to pripravljena nameniti. Hvala.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine SDS, poslanec Sušnik.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani zbor. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke, v socialdemokratski stranki, podpiramo nujnost in vse razloge, ki jih predlagatelj navaja v obrazložitvi predloga nacionalnega programa varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji Podatki, ki jih je predlagatelj navedel v obrazložitvi, ki jih navedel v uvodu in se kot rdeča nit vlečejo skozi celoten program, so zastrašujoči, so alarmantni, predvsem pa se odpira vprašanje, kaj se je zgodilo oziroma kaj se dogaja z nami, kaj se dogaja z narodom, ki tako mirno, stoično in samoumevno spremlja to samouničevanje, ki se dogaja na naših cestah, ki se dogaja okrog nas in kjer smo udeleženci praktično vsi, ki sodelujemo v prometu. Slovenija sodi med najmanj varne države v Evropi z 208 mrtvimi na milijon prebivalcev, nismo v ničemer primerljivi z državami Evropske skupnosti, s katerimi se želimo primerjati. Grozljiv je podatek, da je v Sloveniji v obdobju od leta 1995 do 2000 umrlo 2120 ljudi in daje v teh letih nastala neprecenljiva materialna škoda, ki se meri v stotinah milijard tolarjev. Da posebej ne omenjam dejstva, ki ga predlagatelj navaja, da so poškodbe v prometnih nesrečah glavni vzrok zdravstvenih težav prebivalcev do 44. leta starosti ter dodatno obremenjujejo zdravstveno blagajno. V socialdemokratski stranki predvsem pozdravljamo usmeritev, ki je razvidna iz predlaganega nacionalnega programa in ki prinaša težo z udeležencev kot potencialnih delikventov na udeležence kot žrtve prometa. Vendar pa po mnenju naše poslanske skupine v tem predlogu nacionalnega programa ni zadostnega poudarka na modernem, evropsko primerljivem, sodobnem, praktičnem usposabljanju novih bodočih voznikov in mladih voznikov, ki so nedvomno najbolj ogrožena kategorija voznikov. Obstoječi sistem avtošol bodočega voznika nauči npr., kaj pomeni znak stop, ne nauči pa ga, kako se varno ustaviti oziroma ga za to, da bi upošteval ta prometni znak, praktično ne usposobi. Obstoječi sistem izobraževanja mladega voznika namuči, kako in na kakšen način oziroma s kakšnim prometnim znakom se označi spolzko cestišče; kandidata, mladega voznika pa ne nauči obvladovanja vozila na spolzkem, poledenelem ali mokrem cestišču. Prav tako moram povedati, da naučimo kandidata, kateri znak označuje oviro na cesti, ne pokaže pa mu na praktičen način, kako se te ovire izogniti. In še bi lahko našteval podobne primere. Poleg navedenega obstoječi sistem izobraževanja kandidate za voznike motornih vozil ne poduči, kako ravnati v nepredvidenih situacijah, ki so v prometu vsakodnevni pojav. Ne nauči kandidata, mladega voznika, obvladovanja vozila v ovinkih v primerih in takrat, ko je že delno izgubljena kontrola nad vozilom. Ne nauči kandidata, kako se obnašati, da bi začeto prometno nesrečo ublažil oziroma znatno omilil posledice te nesreče. Navsezadnje lahko ugotovimo tudi, da voznikom koles z motorjem in motornih koles ne pokažemo in jih ne podučimo, kako pravilno pasti, kontrolirati potek padca, da se izognemo najhujšemu. Žalostno dejstvo je, da ta pomanjkljivost praktičnega usposabljanja mladi vozniki plačujejo z življenji. Šola, ki ji je mladi voznik prepuščen in je ni deležen v fazi priprave za voznika motornega vozila, terja velik krvni davek predvsem med mladimi vozniki, in zaradi tega posledično ugotavljamo, da so mladi vozniki najbolj rizična skupina. Dejstvo je pač, da prometni udeleženci sodelujemo v izredno dinamičnem procesu, ki se izredno hitro odvija in ki ne dopušča v večini primerov razumnega ravnanja in je, hočeš nočeš, naše preživetje ali preživetje mladega voznika odvisno od instiktivnega ukrepanja. Instiktivna reakcija pa se lahko pridobi oziroma možnost instiktivnega ravnanja je možno pridobiti samo z vajo in samo z ustreznim treningom. In če kandidati za voznike motornih vozil te vaje, tega treninga niso deležni, se zgodi tisto, kar sem že prej povedal. Da pa vozniki oziroma kandidati za voznike v našem sistemu niso deležni takšnega treninga, takšne vzgoje, takšnega načina praktičnega usposabljanja, govori dejstvo, da imamo samo enega voznika inštruktorja varne vožnje pri motoristih in da deluje samo manjša skupina inštruktorjev na področju voznikov osebnih vozil, da pa obstoječi sistem absolutno ničesar ne naredi, da bi se to izboljšalo. Vsled vsega, kar sem povedal, smo predlagali dopolnjevalni predlog, in sicer z namenom, da predlagamo vladi Republike Slovenije, da se nacionalni program varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji za drugo branje dopolni, mogoče tudi v 8. poglavju - izobraževanje in usposabljanje - v smislu korenite in celovite prenove praktičnega usposabljanja bodočih voznikov motornih vozil in mladih voznikov, s poudarkom na tehniki varne vožnje. Treba je zagotoviti tudi v tem nacionalnem programu organizacijo takšnega usposabljanja, potrebne kadre in pa potrebno infrastrukturo. Prepričan sem, da ste razumeli, kaj sem želel povedati, in da boste ta dopolnjevalni predlog podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine LDS ima besedo poslanec Vučko. Če, seveda, poslanec misli, da bo to trajalo dlje kot pet minut, v tem primeru pač [[...]]
Spoštovani podpredsednik, potrudil se bom, da bova do 18.00 ure končala. Dovolite mi, da predstavim stališče poslanske skupine LDS. Nacionalni program v celoti podpiramo. Kljub temu da se prometna varnost izboljšuje v zadnjih petih letih, s tem ne moremo biti zadovoljni, kar kažejo tudi podatki in primerjave z Evropo. K izboljšanju prometne varnosti je nedvomno prispeval tudi nov zakon o varnosti cestnega prometa. Da bi se pa trend zmanjšanja nadaljeval, pa v Sloveniji poleg vizije, da bomo imeli promet z nič smrtnimi žrtvami, potrebujemo tudi nacionalni program cestnega prometa in pa ustrezno prometno politiko. Mi se zavedamo, da nacionalni program varnosti cestnega prometa ne pokriva in ne rešuje vseh problemov varnosti cestnega prometa in da bo treba na tem področju veliko dela, veliko koordinacije in imeti dobro resorsko sodelovanje. Posebej opozarjamo na to, da bo treba k temu nacionalnemu programu pritegniti občine. Dejstvo je, da se večina prometnih nesrečzgodi na lokalnih in regionalnih cestah in brez sodelovanja občin na primeren način seveda rezultatov tega programa ali cilji ne bodo doseženi. Vsem nam je seveda skupno v Sloveniji, da se odlepimo od evropskega dna, na katerem se nahajamo po številu in posledicah prometnih nesreč. Zato podpiramo ta program in menimo, da bo treba, poleg teh ukrepov, ki jih predvideva program, vztrajati tudi pri ustrezni kaznovalni politiki, ker zakon o prekrških omogoča storilcu prekrška omilitev kazni, če to kazen plačav roku, ki mu je za to določena. V zvezi s tem pripravljamo tudi dopolnilni sklep, da bi vlada proučila smiselnost take rešitve v zakonu o prekrških. To smo unikatni v Evropi, da storilca prekrška, če se drži predpisa, roka, v katerem mora denarno kazen plačati, nagradimo, namesto, da bi ga kaznovali, če se tega ne drži. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine DeSUS je prijavljen še poslanec Čeligoj, vendar bo nastopil [[...]]Moment. Vidim, da so se prijavili še drugi: Božič, mag. Potrata. Ker pa danes ni več časa, bodo imeli možnost nastopiti jutri. Prekinjam to točko dnevnega reda in današnjo sejo. Bi pa seveda hotel povedati še par besed. Prosim, da prisluhnete. V zvezi z današnjim protestom poslanca Branka Kelemine o poteku glasovanja pri 5. točki dnevnega reda vas obveščam, da smo v odmoru ugotovili, da pri glasovanju ni bilo nepravilnosti in da so bila opravljena glasovanja veljavna. Sejo bomo jutri ob 10.00 uri nadaljevali z obravnavo prekinjene 36. točke dnevnega reda, nato s 37. točko dnevnega reda ter po vrstnem redu dalje. Zahvaljujem se za sodelovanje.