Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 35. izredne seje Državnega zbora. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI GRADBENEGA ZAKONA, V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Alojzu Kovšci.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Hvala za besedo. Gradbeni zakon v 120. členu določa, da se morajo izvajalci, ki so do začetka uporabe Gradbenega zakona opravljali dejavnosti gradbeništva in ne izpolnjujejo pogojev za opravljanje dejavnosti po tem zakonu, uskladiti s 14. členom tega zakona v roku dveh let od začetka njegove uporabe. Prehodno obdobje, določeno v prvem odstavku 120. člena, se bo izteklo 31. maja. V tem obdobju pa se morajo izvajalci del v gradbeništvu prilagoditi novim zahtevam, ki jih za izvajalce prinaša Gradbeni zakon. Obrtno-podjetniška zbornica je že pred začetkom uporabe Gradbenega zakona opozarjala na kratko prehodno obdobje, predvsem zaradi pomanjkanja ustreznega strokovno izobraženega kadra. Problem izhaja iz določbe druge alineje prvega odstavka 14. člena Gradbenega zakona, skladno s katero mora izvajalec, ki želi opravljati dejavnost gradbeništva, za opravljanje te dejavnosti, razen dejavnosti izvajanja zaključnih gradbenih del, ki pomembno ne vplivajo na izpolnjevaje bistvenih zahtev, imeti sklenjeno pogodbo o zaposlitvi za polni delovni čas ali za krajši delovni čas v posebnih primerih v skladu z zakonom, ki ureja delovna razmerja, z najmanj enim delavcem, ki izpolnjuje izobrazbene pogoje, določene v 14. členu Gradbenega zakona. Navedeno zakonsko zahtevo veliko izvajalcev, predvsem pa manjših, v zakonsko predvidenem roku ne bo moglo izpolniti. Razlogov za to je več. Med drugim tudi v tem, da v Sloveniji primanjkuje strokovno usposobljenih vodij del, zaradi česar bodo morali nekateri kadri opravljati dodatno izobraževanje, to je poklicno, srednje, višje, visoko, in tudi dodatne izpite; kar pa glede na to, da so to kadri, ki so že polno vključeni v delovni proces, zahteva več časa, kot ga nudi trenutno veljavno prehodno obdobje. Če na primer oseba želi z dokvalifikacijo doseči srednjo strokovno izobrazbo, potrebuje najmanj dve leti osnovnega izobraževanja in potem še tri leta delovnih izkušenj, da sploh lahko pristopi k strokovnemu izpitu. Enako oziroma zelo podobno je tudi pri višješolskih in visokošolskih programih pa tudi na področju osnovnega poklicnega izobraževanja. Ocenjuje se, da približno 5 tisoč manjših podjetij – to so samo tista, ki so člani Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, drugače jih je več – izvaja dela na gradbenih objektih. Ker na trgu ni dovolj ustreznega kadra, ki bi jih ti podjetniki lahko zaposlili kot vodje del v skladu z določili Gradbenega zakona, bodo morali podjetniki sami izpolniti zahtevane pogoje za vpis v imenik vodij del, predvsem kadar gre za izvajanje del na novogradnjah. Po grobi oceni od tega približno tisoč podjetnikov izpolnjuje pogoje za vpis v imenik, ostali pa ne. To pa pomeni, da bodo morali opraviti vsaj mojstrski izpit, delovodski izpit ali dokončati vsaj srednje strokovno izobraževanje in opraviti strokovni izpit. Nekatera od teh usposabljanj oziroma izobraževanj trajajo tudi več let. Vsi izvajalci, ki bodo ob koncu trenutno določenega prehodnega obdobja v situaciji, da ne izpolnjujejo pogojev, bodo morali bistveno prilagoditi ali zmanjšati svojo dejavnost na področju gradbeništva oziroma bodo v večjem prekršku, za katerega so predvidene enormno visoke globe. Težave pa bodo tudi v postopkih pridobivanja uporabnih dovoljenj in v drugih upravnih postopkih v zvezi z graditvijo objektov. V primeru, da se v prehodnem obdobju ne bodo mogli vpisati v ustrezne imenike vodij del, je možno predvideti občutne posledice v gradbeni praksi in obsegu dejavnosti, saj večje število izvajalcev del z dolgoletnimi izkušnjami ne bo več moglo opravljati svoje dejavnosti na področju novogradenj; to pa bo lahko imelo za posledico upad gradbene dejavnosti kot celote, zmanjšanje števila zaposlitev, na ravni posameznih izvajalcev pa težave s poslovanjem. Posledično je temeljni cilj predlagane spremembe zakona zagotoviti možnost čim več izvajalcem del v gradbeništvu, da izpolnijo zahteve, ki jih za nadaljnje opravljanje del v gradbeništvu določa Gradbeni zakon; posledično pa prehodno obdobje, ki se izteče 31. 5. 2020, podaljšati za dve leti. To je to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo kolegu Edvardu Pauliču.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 29. nujni seji 23. 4. 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Gradbenega zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložil Državni svet. Predstavnik Državnega sveta je v dopolnilni obrazložitvi podobno kot danes dodatno pojasnil namen in cilj predlaganih sprememb. Predstavnik Ministrstva za okolje in prostor je v predstavitvi pisnega menja Vlade k predlogu zakona poudaril, da Vlada ocenjuje rok, določen v veljavnem Gradbenem zakonu, kot primeren in je izvajalcem na področju gradbeništva, ki jih zadeva, omogočil dovolj časa za prilagoditev na predpisane pogoje iz 14. člena. Ti pogoji so bili sprejeti na podlagi zahteve zbornic, ki si prizadevajo za dvig kvalitete izvajanja storitev, kar pa je neposredno povezano z zahtevano izobrazbo. Izpostavil je, da bo vlada morebitno drugačno mnenje poslank in poslancev seveda upoštevala. V razpravi je bila izražena načelna podpora podaljšanju prehodnega obdobja, v katerem bodo izvajalci del v gradbeništvu lahko izpolnili izobrazbene pogoje, ki jim jih nalaga 14. člen Gradbenega zakona. Izraženo je bilo mnenje, da je strokovno usposobljenost izvajalcev del v gradbeništvu zelo pomembna, saj je neke vrste predpogoj za kakovostno opravljeno delo. Glede na dostopne podatke velika večina izvajalcev pogojev še vedno ni izpolnila, zato jim je smiselno stopiti naproti in skrajni rok za izpolnitev pogojev podaljšati za razumno dolgo obdobje. Glede nizkega deleža vseh izvajalcev, ki so do sedaj pridobili pogoje 14. člena, in razlogov za takšna stanja pa so bila v razpravi izražena različna mnenja. Tako so nekateri pritrdili mnenju Vlade, da je bilo v Gradbenem zakonu določeno prehodno obdobje dovolj dolgo, da se je bilo mogoče prilagoditi na zahtevane pogoje. Izraženo je bilo mnenje, da je zelo verjetno razlog za majhno število izvajalcev, ki so v sedanjem prehodnem obdobju izpolnili predpisane pogoje, tudi v tem, da mnogi od njih te določbe niso vzeli dovolj resno. V nasprotju s tem mnenjem pa so nekateri opozorili, da v to kategorijo izvajalcev spada ogromno obrtnikov oziroma majhnih podjetij, ki imajo tudi zgolj enega ali dva zaposlena, zato jim je ob polni vključenosti v delovni proces težje najti čas za izobraževanje oziroma opravljanje izpitov, ki lahko trajajo tudi več let. Po opravljeni razpravi je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o obeh členih predloga zakona skupaj in ju sprejel.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa. Spoštovani poslanke in poslanci! Sicer je že predsednik odbora za infrastrukturo tudi zelo pojasnil mnenje Vlade k temu zakonu. Vlada meni, da je res bilo od uveljavitve Gradbenega zakona do danes oziroma do začetka maja več kot dovolj časa, da se vsi prilagodijo določbam tega zakona. Seveda določbe niso sporne, da je treba imeti ustrezno kvalificirane izvajalce pri izvajanju gradbenih del. Celo kopico možnosti za to imajo. Seveda so nekateri izvajalci to vzeli resno, so se temu v teh dveh letih prilagodili, nekateri se pač niso in zdaj se išče rešitev za te. Kot sem že na odboru pojasnil, bomo rešpektirali stališče tudi poslancev oziroma rešpektiramo stališče Državnega sveta kot predlagatelja; hkrati pa menimo, da razmeroma dolg rok, kot se je zdel pred dvema letoma, je bil očitno prekratek za marsikoga in morebiti kakšen popravni izpit s podaljškom tega roka ni odveč. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Kolega Bojan Podkrajšek.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Cenjeni predsednik Državnega sveta, minister, kolegice in kolegi! Naj predstavim stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke glede Predloga zakona o spremembi Gradbenega zakona. Kot se spomnimo, smo v prejšnjem sklicu Državnega zbora v letu 2017 sprejemali Gradbeni zakon, ki je stopil v veljavo 17. 11. 2017, uporabljati se je pa začel 1. 6. 2018. Ko smo zdaj spremljali ta zakon, je bilo v tem zakonu veliko pomislekov. Če ga lahko preimenujem v stanovanjsko hišo, je bilo v tej stanovanjski hiši na novo vgrajenih nekaj zelo pozitivnih elementov, nekaj pa je elementov , ki so seveda slabi. In nas prav gotovo čaka v prihodnjem obdobju, da bomo morali ta zakon, ki smo ga leta 2017 sprejeli, tudi popraviti. Pobudo Državnega sveta in njegovega predsednika glede prehodnega obdobja za vse izvajalce, ki se ukvarjajo z gradbeništvom, predvsem za izvajalce in njihove zaposlene, ki morajo opraviti strokovni izpit, mojstrski in delovodski izpit, smo seveda tudi v Slovenski demokratski stranki preučili in ugotovili, da je teh izobraževanj v tem prehodnem obdobju bilo premalo. Ampak ko smo preučili te številke, koliko teh zaposlenih pri teh gradbenih podjetjih bo moralo še opraviti ta strokovni, mojstrski ali delovodski izpit v prihodnje, se nam v Slovenski demokratski stranki zdi predlagani popravek tega zakona, da to prehodno obdobje podaljšamo za dve leti, pravilen. Seveda nas veseli tudi to, da je tu nasproti stopila vlada, da vsem tem, ki rabijo te izpite, in s tem podaljšanjem; želimo apelirati na predlagatelja pa tudi na gospodarsko zbornico, da bo spremljala pa spodbujala vsa gradbena podjetja, da se nam ne bo zgodilo, da bo čez dve leti, to je leta 2022, zopet ugotovljeno, da je premalo časa. V Slovenski demokratski stranki bomo ta predlog podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Liste Marjana Šarca. Kolegica Lidija Divjak Mirnik.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav, spoštovani kolegice, kolegi, predsednik, minister, gospod Kovšca! Predlog novele zakona podaljšuje dvoletno prehodno obdobje, znotraj katerega morajo izvajalci gradbenih del v celoti izpolniti določbe 14. člena veljavnega Gradbenega zakona, ki se nanašajo na obvezo delodajalca, da mora skleniti redno delovno razmerje z vsaj enim vodjem del, ki nadzira gradnjo objektov in mora imeti izobrazbo ustrezne smeri ter tudi opravljen mojstrski, delovodski ali strokovni izpit, na podlagi katerega je vpisan v Obrtno-podjetniško zbornico, Gospodarsko zbornico Slovenije ali Inženirsko zbornico Slovenije. Zaostrovanje pogojev v 14. členu Gradbenega zakona je namreč neposredno povezano z uveljavljeno prakso najema uslug zunanjih izvajalcev, ki so bili v določenih primerih brez ustreznih poklicnih kvalifikacij ali dokazil; njihovo vodenje izvedbe objektov pa je bilo tudi strokovno vprašljivo, ne pa nujno vedno. Nestrokovno vodenje je vodilo v nestrokovno in nekvalitetno izvedbo gradbenih del in s tem seveda pustilo nepopravljive posledice na gradbenem ali na inženirskem objektu. Resorno ministrstvo je v Gradbeni zakon vključilo prehodno obdobje dveh let, znotraj katerega lahko gradbeni izvajalci poslujejo v skladu z določili preteklega zakona o graditvi objektov ter zagotovijo zahtevane ustrezne strokovne kapacitete. V času priprave Gradbenega zakona seveda nihče ni mogel predvideti trenutnih razmer, s katerimi se srečujemo v Sloveniji in tudi po svetu. Življenje je v Republiki Sloveniji in seveda drugod po svetu do določene mere obstalo. Sprejeti ukrepi za zajezitev širitve virusa covid-19 so med drugim preoblikovali tudi delovanje celotnega izobraževanega sistema. Vse pristojne institucije, ki organizirajo ali vodijo izobraževanja za pridobitev navedenih poklicnih kvalifikacij, so redno izvajanje svojih dejavnosti preložile na kasnejše termine, na čas, ko bo širša zdravstvena slika dovoljevala izvajanje ustaljenih praks. Ocenjeno je, da bi glede na trenutne razmere in glede na prihajajoče poletne počitnice pristojne institucije pričele z rednim izvajanjem izobraževalnega procesa v jesenskih mesecih, to je torej štiri mesece ali pet mesecev po preteku zakonsko določenega prehodnega obdobja; kar seveda pomeni, da bodo na tem področju še večje težave. Zavrnitev predlagane novele bi tako določenim poslovnim subjektom gradbenega sektorja onemogočila ali še dodatno otežila že tako omejeno poslovanje. Tega seveda v Listi Marjana Šarca ne želimo. Hkrati pa bomo za obnovo gospodarstva na predkrizno raven v Republiki Sloveniji morali aktivirati vse razpoložljive vire, tudi na področju gradbeništva in gradbenih investicij. Zato bomo v luči danih razmer v Listi Marjana Šarca predlog zakona podprli, da to prehodno obdobje tudi podaljšamo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov. Kolega Soniboj Knežak.
Hvala, predsednik. Spoštovani minister, spoštovani predsednik Državnega sveta, kolegice in kolegi! Prehodno obdobje, ki je določeno v prvem odstavku 120. člena zakona, ki ga danes obravnavamo, se bo izteklo 31. maja letos; to pa pomeni, da bo kar nekaj obrtnikov in podjetnikov lahko ostalo brez delavcev, ki si zaradi objektivnih razlogov niso zagotovili ustrezne strokovne izobrazbe; oziroma se bo čas za pridobitev zahtev, ki jih potrebujejo, prehitro iztekel. V Sloveniji primanjkuje strokovno usposobljenih vodij del, zaradi česar bodo morali nekateri kadri opraviti dodatno izobraževanje ali pa dodatne izpite. Obrtno-podjetniška zbornica opozarja, da veliko izvajalcev po koncu prehodnega obdobja, ki velja sedaj, ne bo izpolnjevalo pogojev in bodo zaradi tega primorani bistveno zmanjšati ali celo zapreti svojo dejavnost na raznoraznih področjih, kjer delujejo. Zbornica je opozorila tudi na to, da je prehodno obdobje, ki velja sedaj, prekratko in da velja razmisliti o podaljšanju le-tega. Državni svet je v Državni zbor predložil zakonski predlog, ki rešuje nastalo situacijo. Namen zakonskega predloga je zagotoviti možnost čim večjemu številu izvajalcev, da izpolnijo zahteve, ki jim jih za nadaljnje opravljanje del določa Gradbeni zakon. Rešitev, ki jo predlagajo, je enostavna in prehodno obdobje podaljšuje na dve leti, in sicer do konca maja leta 2022, kar pomeni, da bodo lahko izvajalci del nemoteno dokončali proces pridobivanja ustrezne strokovne izobrazbe in bodo lahko ugodili zahtevam, ki jim jih nalaga zakon. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov se strinjamo z rešitvami, ki jih predlaga Državni svet, saj menimo, da je slovenskim obrtnikom in podjetnikom treba zagotoviti pogoje, da bodo lahko nemoteno še naprej opravljali svoje delo v skladu z zakonskimi zahtevami in predpisi; še posebej pa v teh časih, ko bo vsako delovno mesto in delo še kako pomembno. Predlog zakona o spremembi Gradbenega zakona bomo soglasno podprli. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra. Kolegica Mateja Udovč.
Spoštovani! Državni svet je Državnemu zboru v obravnavo predložil Predlog zakona o spremembi Gradbenega zakona. S predlagano spremembo se podaljšuje obdobje, v katerem morajo izvajalci del v gradbeništvu imeti sklenjeno pogodbo o zaposlitvi za polni delovni čas oziroma za krajši delovni čas z najmanj enim delavcem, ki izpolnjuje pogoje za vodjo del po 14. členu tega zakona. Prehodno obdobje, ki ga določa predmetni zakon, poteče 1. junija 2020. Državni svet pa predlaga, da se ta rok podaljša še za dve leti. S predlagano spremembo zakona se izvajalcem, predvsem manjšim, omogoča izpolnitev vseh zakonsko določenih pogojev, ki so navedeni v 14. členu tega zakona. V nasprotnem primeru pa bodo morali izvajalci bistveno prilagoditi ali zmanjšati svoje dejavnosti na področju gradbeništva, to pa vsekakor ni dobra rešitev za nikogar. Predvsem pa v tem času, v času epidemije, ko se moramo boriti za vsako zaposlitev oziroma vsako delovno mesto. Zmanjšanje obsega dela bi povzročilo dodatno brezposelnost in izrazite negativne učinke na gospodarske aktivnosti države. V Poslanski skupini Stranke modernega centra odločno zagovarjamo predmetni predlog spremembe zakona, saj odpravlja nepotrebno administrativno oviro za nemoteno poslovanje in delo izvajalcev v gradbeništvu. Na ta problem je stroka, predvsem obrtna zbornica, že opozarjala. V Poslanski skupini Stranke modernega centra vsebinsko tej zakonski rešitvi za vodjo del ne nasprotujemo. Prav nasprotno; zelo jo podpiramo, ker je bila sprejeta z namenom dviga kvalitete izvajanja storitev in zagotavljanja najvišjih standardov kvalitet gradnje, prav tako pa zagotavlja javni interes pri gradnji objektov. Na področju gradbeništva se je dogajalo, da so zaradi pomanjkanja ustreznega znanja in pomanjkanja ustreznega kadra na gradbišču gradili objekte delavci, ki niso izpolnjevali standardov kvalitete. Ne smemo pozabiti, da kvaliteto končnega objekta zagotavlja predvsem ustrezen kader in njegovo strokovno znanje, kompetence, s katerim le-ta razpolaga, to pa v prvi vrsti velja prav za vodje del na gradbišču. Spremembo, ki jo prinaša predlog zakona, bomo zaradi navedenih razlogov v Poslanski skupini Stranke modernega centra soglasno podprli; vsekakor pa to ne pomeni, da si čez dve leti želimo ponovne razprave na to temo o ponovnem podaljšanju roka in razlogih zanj. To pomeni, da morajo obrtniki, podjetniki in ostali deležniki s tega področja urediti vse potrebno, da v tem času zadostijo vsem pogojem, ki so predpisani v 14. členu tega zakona. Hkrati pa opozarjamo, da ne samo na področju gradbeništva, tudi na drugih področjih bomo morali z izobraževalnimi programi zagotoviti ustrezno znanje, tudi za vodenje del na gradbiščih in ostale profile na drugih področjih, za katere se po sedanji ureditvi zahtevajo posebna znanja in strokovne izpite, na primer turistični vodič. Za evalvacijo izobraževalnih programov moramo zagotoviti, da uspešno zaključeni izobraževalni program pomeni zadostno osnovo za vpis v registre izvajalcev s posameznih področij in za opravljanje takšnih ter podobnih del; predvsem pa del, za katere so se izobraževali v srednji, visoki, višji šoli oziroma univerzi. Ker je v pripravi novela Gradbenega zakona, kar je v svojem mnenju poudarila tudi Vlada, pa že sedaj dajemo v razmislek tudi to rešitev, in sicer da se pridobitev ustreznega znanja za vodje del umesti že v sam izobraževalni proces. S takšno rešitvijo bi se tako že na sistematičen način zagotavljala ustrezna usposobljenost kadra, zmanjšala obremenitev izvajalcev ter se tudi zmanjšalo stroške bodočim gradbenim delavcem. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima kolegica Tadeja Šuštar v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo. Novela zakona naslavlja problem, ki izhaja iz zakonske zahteve, da mora izvajalec, ki želi opravljati dejavnost gradbeništva, za opravljanje te dejavnosti imeti sklenjeno pogodbo o zaposlitvi za polni delovni čas z najmanj enim delavcem, to je navadno vodja del, ki izpolnjuje enega od naslednjih pogojev: po izobrazbi mora biti mojster s področja gradbeništva in je vpisan v Imenik vodij del pri Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije; ali mora biti po izobrazbi delovodja in je vpisan v Imenik vodij del pri Gospodarski zbornici Slovenije; ali je lahko pooblaščeni inženir pod pogoji, določenimi s predpisom, ki ureja arhitekturno in inženirsko dejavnost; oziroma je po izobrazbi tehnik ali inženir, ki ima opravljen strokovni izpit za vodenje del pri Inženirski zbornici Slovenije in je tam vpisan v Imenik vodij del. Pogoj je izpolnjen tudi, če ima izvajalec, ki izpolnjuje pogoje po predpisih za opravljanje obrtne dejavnosti in izvaja dejavnost na obrtni način, nosilca dejavnosti vpisanega v Imenik vodij del pri Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. To zahtevo je v ureditev prinesel zakon iz leta 2017 ter določil, da mora biti izpolnjena do 31. 5. 2020. Tega veliko izvajalcev, predvsem manjših, v zakonsko predvidenem roku ne bo moglo izpolniti. V Sloveniji primanjkuje strokovno usposobljenih vodij del, zaradi česar bodo morali nekateri kadri opravljati dodatna izobraževanja in dodatne izpite, kar pa glede na to, da so to kadri, ki so že polno vključeni v delovni proces, zahteva več časa, kot ga nudi trenutno veljavno prehodno obdobje. Če na primer oseba želi kvalifikacijo doseči s srednjo strokovno izobrazbo, potrebuje najmanj 2 leti osnovnega izobraževanja in potem še 3 leta delovnih izkušenj, da lahko pristopi k strokovnemu izpitu. Enako oziroma zelo podobno je tudi pri višješolskih in visokošolskih programih, pa tudi na področju osnovnega poklicnega izobraževanja. Pomembna je tudi ugotovitev, da veliko tehnikov in inženirjev nima opravljenega strokovnega izpita, veliko je kandidatov, ki bodo opravljali mojstrski ali delovodski izpit. Glede na čas, ki je v povprečju potreben za opravljanje mojstrskega ali delovodskega izpita, kar je 1 leto in pol, vsi izpitov ne bodo mogli opraviti v prehodnem obdobju, ki je določen zdaj. V primeru prevelikega števila kandidatov pa obstaja tudi tveganje, da bo padla tudi strokovnost, česar pa si nihče ne želi. Zakonska zahteva med drugim predstavlja regulativno obremenitev podjetništva, ki obremenjuje predvsem manjša podjetja, zato malemu podjetništvu zagotovimo še dodatni dve leti časa, da se na uveljavitev pripravi. Gre tudi za razumljivo rešitev v luči epidemije, saj so zadnji meseci roka za izpolnitev zahteve zaznamovani s covidom-19 in ukrepi za zajezitev bolezni. Prav tako bo čas po epidemiji pomemben za zagon gospodarstva in ne za obremenjevanje z zakonsko regulacijo. Ta novela navedeni rok podaljšuje za dve leti, to je do 31. 5. 2022, in v Novi Sloveniji jo bomo soglasno podprli.
Hvala lepa. Besedo ima kolega mag. Andrej Rajh v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsednik, predsednik Državnega sveta, minister, kolegice poslanke in poslanci! Danes ponovno obravnavamo spremembo gradbene zakonodaje, ki jo v zadnjem času prevečkrat spreminjamo. To povzroča zmedo, ki se odraža v degradaciji in uzurpaciji prostora, razvrednotenju poklicev in pešanju kakovosti izvedbe. V začetku junija 2018 se je s paketom treh zakonov področje urejanja prostora in gradenj spremenilo, dobili smo številne novosti in poenostavljene postopke, tudi datumska določila. Tako je v Gradbenem zakonu iz leta 2018 datumsko določeno, da se morajo izvajalci del do 31. maja letos prilagoditi novim zahtevam zakona, če željo nadaljevati s svojim delom. Državni svet je v začetku aprila zaradi kratkega prehodnega obdobja predlagal spremembo Gradbenega zakona z namenom, da čim večje število izvajalcev v gradbeništvu izpolni zahtevane pogoje zakona. Gradbeni zakon je nadomestil prejšnji zakon o graditvi objektov. Ena od sprememb zakona iz leta 2018 je bilo zmanjšanje števila reguliranih poklicev, s katero morajo vodje del do prehodnega obdobja izpolnjevati pogoje za vpis v imenik vodij del. Reguliranih poklicev je bilo po prejšnjem zakonu in Zakonu o geodetski dejavnosti šest, vsi pa so bili v pristojnosti Inženirske zbornice Slovenije. Nova dva zakona, to sta Gradbeni zakon in Zakon o arhitekturni in inženirski dejavnosti, pa sta število reguliranih poklicev zmanjšala na dva, to je pooblaščenega inženirja in vodjo del. Regulirani poklic vodje del je urejen v 14. in 120. členu Gradbenega zakona. Ravno ta dva člena pa sta povod za predlog sprememb, ki jih obravnavamo danes. Razlog izhaja iz določbe 14. člena zakona, ki pravi, da mora izvajalec, ki želi opravljati dejavnost gradbeništva, z najmanj enim delavcem skleniti pogodbo o zaposlitvi za polni ali krajši delovni čas. Pogoj za izpolnjevanje določbe je seveda ustrezna izobrazba, ki jo mora vodja del pridobiti do izteka prehodnega obdobja, to je do 31. 5. 2022. Strokovno izobraževanje na področju gradbeništva je nedvomno pogoj za opravljanje te dejavnosti, saj le ustrezno znanje in kader pogojujeta kakovost gradnje. V tem kontekstu bi želel izpostaviti nujo po razmisleku o kakovosti izobraževanja in vzroku nezanimanja mladih za tovrstne poklice. Govorim o poklicnem strokovnem izobraževanju. Ker prihajam iz Maribora, bi v razmislek podal informacijo, da se je na Srednjo gradbeno šolo Maribor v tem letu prijavilo le 42 % kandidatov od razpisanega števila vpisnih mest za poklicne programe. Ponavljam – le 42 % kandidatov. Po drugi strani pa je v postopku pridobitve mojstrskega izpita pri Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije in Gospodarski zbornici Slovenije nekaj več kot 400 kandidatov, kar seveda kaže na nezainteresiranost. Neustrezni odnos do strokovnega poklicnega izobraževanja v preteklosti, demoniziranje dualnega sistema izobraževanja in spopad z epidemijo, ki je postopek izobraževanja ohromil za približno pol leta, predstavljajo okoliščine, za katere v SAB menimo, da nujno potrebujejo podaljšanje prehodnega obdobja. To pa zato, da čim večjemu številu izvajalcev del v gradbeništvu zagotovimo, da izpolnijo zahteve za nadaljevanje opravljanja poklica. V mislih imam kadre, vključene v delovni proces na gradbiščih in deloviščih, za katere je treba prilagoditi čas in druge dejavnike za izvedbo. Zavedam se, da se številni izvajalci del ne bodo odzvali na zahteve zakona, vendar stopimo naprej Obrtno-podjetniški zbornici in Gospodarski zbornici Slovenije ter tistim kandidatom, ki so pripravljeni izpolniti zahtevane pogoje in jim to tudi omogočimo. Gradbeništvo je specifična panoga slovenskega gospodarstva, ki v času epidemije covid-19 izjemno pomembna za ohranjanje gospodarske aktivnosti. Umar in Evropska unija napovedujeta upad gospodarske aktivnosti v Sloveniji za okoli 10 %. Prav zato v danih okoliščinah v to panogo ne smemo posegati na način, ki bi lahko povzročil nepredvidljive posledice. Po izteku podaljšanja obravnavanega prehodnega obdobja moramo vsi skupaj paziti, da v gradbeništvo ne bomo vnesli dodatne zmede in nelojalne konkurence, kar podaljšanje prehodnega obdobja nedvoumno predstavlja. Iz Državnega zbora mora zato odmevati javno sporočilo [[izklop mikrofona]]
Žal. Besedo ima kolega Ivan Hršak v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala, predsednik. Gradbeništvo je pomemben gradnik gospodarstva. V času gospodarske krize je propadlo mnogo gradbenih podjetij, med njimi nekaj velikih, priznanih v odličnosti, močnih storitvenih in strokovnih zmogljivostih. Po daljšem kriznem obdobju v sredini prejšnjega desetletja se je gradbeništvo v Sloveniji v preteklih treh ali štirih letih končno opomoglo. V povprečju zdaj ustvarja med 5 in 6 % BDP. Hkrati je to dejavnost, ki ustvarja veliko delovnih mest, zabeležena pa je precej nizka povprečna plača. Za to panogo je značilen najvišji delež zaposlenih tujih delavcev, izmed vseh panog je tu največ delovnih nezgod. Visok je tudi delež dela na črno oziroma sive ekonomije. Konec oktobra 2017 sprejeti Gradbeni zakon je naslavljal več ciljev, med njimi tudi zagotavljanje več strokovnosti in s tem večjo kvaliteto izvedenih gradenj. Seveda pri tem ne gre brez ustreznih znanj in primernih izkušenj, zato je zakon predvidel nekaj regulacij v tej poklicni stroki. V prvi vrsti gre za nadgradnjo ustrezne izobrazbe ter delovnih izkušenj pri vodji del. Po sami definiciji je vodja del fizična oseba, ki izvajalcu del pri gradnji odgovarja za skladnost izvedenih del s projektno dokumentacijo s predpisi, s katerimi se podrobneje določijo bistvene in druge zahteve, ter s predpisi s področja zagotavljanja varnosti in zdravja pri delu na gradbiščih. Vodje del torej nosijo odgovornost za kvalitetno gradnjo ter skrb za varnost zaposlenih na gradbiščih. Pogoj zaposlitve vsaj ene take osebe, ki bo kot vodja del s svojim teoretičnim in praktičnim znanjem zagotavljala kvalitetno gradnjo, je smiseln z vidika samega izvajalca, torej gradbenega podjetja, saj mu s tem zagotavlja odličnost referenc. Smiseln je tudi v odnosu do naročnika, ki pričakuje kakovostno gradnjo. Kakovost proizvoda ali storitve v splošnem smislu na kateremkoli področju je zagotovo tudi v širšem javnem interesu. Še posebej pomembna je odgovornost vodje del za skrb za temeljno ustavno pravico do življenja in zdravja za tiste ljudi, ki gradnjo neposredno izvajajo. Temu novemu momentu se izvajalcem gradbenih del ni bilo treba prilagoditi čez noč, saj je zakon predvidel prehodno obdobje v trajanju dveh let in pol. Dodatno je bilo določeno, da se pridobljene pravice vodjem del ohranijo. Torej vsi tisti, ki so do trenutka začetka uporabe novega zakona lahko nastopali kot odgovorni vodje, so to pozicijo ohranili tudi pod pogojem vpisa v imenik in predložitve ustreznih dokazil. Prehodno obdobje se izteka konec prihodnjega meseca. Že ob sprejemanju osnovnega zakona smo v Poslanski skupini Desus menili, da je bilo to obdobje postavljeno kot primerno dolgo, v katerem se da pridobiti ustrezne nove kvalifikacije za ta poklic. Žal se je izkazalo, da v tem obdobju izvajalci gradbenih dejavnosti niso uspeli zadostiti novim pogojem. Le peščica takih je, ki so nove zahteve zakona vzeli resno in se prilagodili. Kje so vzroki, da preostala velika večina gradbenikov ni sledila naloženim obveznostim? Ali gre resnično za objektivne razloge časovne stiske, ki ji botruje dejstvo, da ob delu zmanjka časa za dodatno zahtevano izobrazbo? Ali gre zgolj za nevednost ali pa morebiti celo za popolno ignoranco sprejetih predpisov? Glede na dejstvo, da je bilo podaljšanje prehodnega obdobja predlagano na pobudo ene od zbornic, je na mestu tudi vprašaje, kaj so storile oziroma česa niso storile pristojne zbornice, katerih člani so gradbena podjetja, da bi podjetja sledila zakonodaji in pravočasno pristopila k izobraževanju svojega kadra. Ti novi pogoji so bili namreč sprejeti na zahtevo zbornic, ki naj bi si tudi same prizadevale za dvig kvalitete izvajanja storitev na področju gradbenega sektorja. Tudi predlog, o katerem odločimo danes in določa podaljšanje prehodnega obdobja za dodatni dve leti, je prav tako priromal v Državni zbor na pobudo ene od zbornic. Seveda je treba jasno povedati, da vzroki za podaljšanje pridobitev licenc niso povezani z izbruhom epidemije, saj je bilo že davno pred njo jasno, da se mnogi izvajalci gradbenih del niso niti vpisali v potrebno dodatno izobraževalne tečaje. V Poslanski skupini Desus bomo predlog spremembe zakona sicer podprli, saj ne želimo povzročiti tega, da bi visoke kazni ogrožale sektor gradbeništva in da bi se podjetja zapirala. Smo pa razočarani nad nedoslednostjo spoštovanja zakonodaje, ki je bila sprejeta z dobrim namenom in v luči skrbi za ohranitev ter izboljšanje standardov kakovosti v tej dejavnosti. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Kolega Dušan Šiško.
Predsednik, hvala. Živimo v času, v katerem se veliko obnavlja, predvsem fasad, gradi nove hiše in podobno. Vsi pa se še kako zavedamo, tudi v Slovenski nacionalni stranki, da je treba graditi domove za starejše občane in stanovanja za mlade družine; le posluha, želje zaenkrat še ni. Včasih si lahko zgradil hišo v svoji lastni režiji ob pomoči staršev, starih staršev, žlahte; obenem pa si imel še zraven nekega mojstra, ki se je malo spoznal na to gradnjo. Danes so drugi časi, ne zida se vse kar povprek na kmetijskih površinah, bogu za hrbtom, na črno, tam, kjer se dejansko ne sme. Kot žal vidimo dandanes pri nas v Sloveniji, to opažam v Krškem, iz Posavja, od koder prihajam, je veliko gradbenih firm, kjer so zaposleni Albanci. In ne boste verjeli, na Zavodu za zaposlovanje je razpis – rabimo gradbinca; in piše spodaj, da je pogovorni jezik albanščina. To je malo hecno vse skupaj, živimo v Sloveniji, naj se govori slovensko; ne pa da bodo gradbinci delali, prihajali od drugod in govorili njihov jezik, tako da se bo Slovenec moral začeti učiti albanskega jezika, da bo lahko šel k njim delat. To pa je katastrofa. In vprašanje je tudi njihova izvedba, pa še ne toliko kvaliteta, ampak garancija. Ali bomo šli v Albanijo, Bosno ali Srbijo čez 10, 15 let, ko bomo nekaj imeli narobe, pa iskali garancijo od njega?! Izkušnje pa definitivno imajo, saj po mojih informacijah delajo že nekje od 15. leta, ker se tudi niso šolali in so dol zidali, polagali kamne in tako naprej. Močno upam, da v naši državi, v Republiki Sloveniji, nekaj velja izobrazba, znanje, izkušnje, praksa in zato menimo, da je treba zagotoviti možnost, da čim več izvajalcev del v gradbeništvu izpolni zahteve, ki jih za nadaljnje opravljanje del v gradbeništvu določa Gradbeni zakon. Strinjamo se s predlagateljem Državnim svetom, da je treba podaljšati prehodno obdobje, ki se izteče konec naslednjega meseca, in sicer še za dve leti, čeprav Vlada tega ne podpira. Vsaka stvar v življenju zahteva svoj čas. Tako in nič drugače je tudi v branži gradbeništva, če nam je seveda v interesu visoka kvaliteta dela, strokovnost, podkrepljena z znanjem in izkušnjami. Ne delajo se strokovni, mojstrski, delavski izpiti kar tako, zaradi lepšega, da ga potem lahko imamo okvirjenega na svoji steni. Zavedati se moramo, da izvajalce, ki ne bodo izpolnjevali pogojev, ne čaka nič kaj rožnatega, kajti zmanjšati bodo morali svojo dejavnost, odpuščati delavce. Zaradi prekrška jim ne uidejo visoke globe, težave s poslovanjem in tako dalje. Na koncu bo slednje imelo negativni aspekt na obseg gradbene dejavnosti, zaposlovanja, plačevanja davkov, prispevkov in drugih dajatev; skratka na slabši položaj celotnega gospodarstva in naše države, ki je že sedaj v težkem koronačasu. Le vprašanje časa je, kdaj bo post festum še večja recesija oziroma gospodarska kriza. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo podprli novelo zakona, ker nam je vrednota, da imamo na našem slovenskem ozemlju strokovno izobražen kader z delovnimi izkušnjami.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O POGOJIH KONCESIJE ZA IZKORIŠČANJE ENERGETSKEGA POTENCIALA SPODNJE SAVE V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 51 poslank in poslancev s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku predlagatelja kolegu Dušanu Šišku.
Spoštovani! Z novelo zakona smo združili skupne moči posavski poslanci, ki prihajamo iz Brežic, Krškega, Sevnice, Radeč, gospodarstveniki ter občine, ki menijo, da je skrajni čas za pospešitev postopka pridobivanja gradbenega dovoljenja za izgradnjo hidroelektrarne Mokrice. S tem se omogoči dokončanje verige hidroelektrarne Mokrice na spodnji Savi, ki je zadnja hidroelektrarna v verigi šestih hidroelektrarn na spodnji Savi, izpolnjuje se obveznost z naslova koncesijske pogodbe; najpomembnejše pa je, da se zagotovi poplavna varnost v občini Brežice in Kostanjevica na Krki. Nedokončana hidroelektrarna Mokrice bi namreč povzročila izgubo celotnega energetskega potenciala spodnje Save, že zagrajene hidroelektrarne pa bi postale predimenzionirane. Odpravlja se tudi anomalija pomanjkljivosti v povezavi z Gradbenim zakonom, na podlagi katerega je treba zahtevi za izdajo gradbenega dovoljenja po integralnem postopku, seveda poleg dokumentacije in presoje vplivov na okolje, priložiti tudi dokazila o pravici graditi na vseh zemljiščih, na katere se posega. Takšna ureditev je v konkretnem primeru gradnje hidroelektrarne z vsemi pripadajočimi objekti v praksi neizvedljiva, kajti naša država Republika Slovenija bi morala pridobiti in odkupiti okoli 4 tisoč zemljišč, kar pa ni mali zalogaj. Ravno tako se posamezni deli, sklopi pri gradnji hidroelektrarn gradijo v različnih časovnih obdobjih z različnimi investitorji. Zato se predlaga, da začne upravni organ obravnavati zahtevo za izdajo gradbenega dovoljenja s presojo vplivov na okolje brez predložitve lastniške ali druge stvarne pravice na nepremičninah, seveda ob pogoju, da investitorji predložijo dokazila, še preden se izda gradbeno dovoljenje. Naj omenim, da ima hidroelektrarna Mokrice ugodno specifično lokacijo, kjer bi potencialni investitorji združili pridobivanje energije iz vodnega, sončnega vira in na brežinah, kjer to dopušča državni prostorski načrt, zgradili sončne elektrarne do 7 megavatov. V prihodnje se sledi tudi pozitivnim finančnim posledicam, saj vsak odmik izgradnje dejansko pomeni veliko okoljsko škodo ter a priori manj proračunskih sredstev z naslova koncesijskih dajatev in vodnih povračil. Po mnenju investitorjev se poraja tudi vprašanje, ali bi bila hidroelektrarna Krško že zgrajena, če bi pri njeni gradnji veljale trenutne birokratske ovire, ki se tičejo Zakona o vodah in Gradbenega zakona, ki so prej ovira kot prednost. Pri hidroelektrarni Boštanj so recimo potrebovali enkrat manj dokumentov. Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je bila seznanjena z negativnim ustnim mnenjem Ministrstva za okolje in prostor, kjer izpostavljajo predlagane izjeme s poseganjem v oba zakona. Predlagan poseg v Gradbeni zakon ni sistemsko urejen, ker je MOP zaznal težave v povezavi z integriranim postopkom pridobivanja gradbenega dovoljenja ter enako rešitev predvideval v nastajajočih spremembah Gradbenega zakona. Predlagatelji pa tudi pričakujemo, da bo zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala uvrščen zakon pri vseh novih gradnjah hidroelektrarn na srednji Savi in tudi drugod po Sloveniji.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo kolegu Edvardu Pauliču.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor je na 29. nujni seji 23. 4. 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem. Predlagatelj je podobno kot danes na začetku predstavil namen in cilje predloga zakona. Pisno mnenje je podala tudi Vlada, ki predlog zakona podpira, saj zasleduje cilj optimizacije proizvodnje električne energije in bo hkrati omogočil pospešitev pridobitve gradbenega dovoljenja na podoben način, kot bi bil lahko v prihodnje uveljavljen v predpisih s področja graditve objektov. Podobne rešitve so namreč predvidene tudi v spremembi Gradbenega zakona, ki je v pripravi. Predlog zakona podpira tudi Državni svet. Meni, da je nujno sprejeti sprejemljivo in predvidljivo zakonsko rešitev, ki pomeni manjše zlo, kot če ni nobenega premika, saj ne moremo pričakovati, da se bodo potencialni investitorji lotili odkupovanja vseh potrebnih zemljišč oziroma ustanavljali primerne stvarne pravice še pred odločitvijo pristojnih državnih inštitucij o okoljski sprejemljivosti projekta. V razpravi je bila predlogu zakona izražena podpora vseh poslanskih skupin. Poleg razlogov in argumentov za sprejetje predloga zakona, kot jih navaja predlagatelj, je bil v razpravi med drugim izpostavljen pomen samooskrbe na področju proizvodnje električne energije in v povezavi s tem izraženo mnenje, da je po dokončanju verige hidroelektrarn na spodnji Savi nujna pospešena aktivnost pri postopkih za gradnjo hidroelektrarn tudi na srednji Savi. Poudarjeno je bilo tudi, da bo za učinkovit dvig gospodarske aktivnosti po koncu epidemije covid-19 bistvenega pomena po novem zagon gradbenega sektorja, zato bodo veliki infrastrukturni projekti toliko bolj pomembni in bodo imeli multiplikativne učinke na gospodarstvo. Izpostavljeno je bilo še, da je gradnja hidroelektrarne Mokrice pomembna tudi iz okoljskega vidika, saj hidroelektrarne spadajo med obnovljive vire energije. Slovenija pa pri doseganju ciljnih deležev obnovljivih virov energije, za katere se je zavezala do Evropske unije, že zaostaja. Polega naštetega pa je gradnja hidroelektrarne Mokrice pomembna tudi z vidika protipoplavne varnosti tamkajšnjega območja, na katerem so poplave v preteklosti že povzročale precejšnjo škodo. Po razpravi je odbor sprejel svoj amandma k 1. členu, nato glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Besedo dajem predstavniku Vlade, ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Še enkrat lep pozdrav poslankam in poslancem! Veljavni Gradbeni zakon kot sistemski predpis na tem področju določa, da je vloga za pridobitev – oziroma po novem se to imenuje zahteva za pridobitev gradbenega dovoljenja – v integralnem postopku popolna, če so zahtevi priloženi naslednji dokumenti: dokumentacija DGD, to se pravi dokumentacija za pridobitev gradbenega dovoljenja, presoja oziroma poročilo o presoji vplivov na okolje in dokazila o razpolaganju z vsemi zemljišči. Vloga oziroma zahteva se niti ne more začeti obravnavati vsebinsko, če tej zahtevi ni priloženo dokazilo o razpolaganju z vsemi zemljišči. Taka določba je seveda smiselna ali pa logična za enostanovanjske hiše, za manjše objekte oziroma za manjše posege v prostor, kjer je samoumevno, da se ob zahtevi predloži tudi to dokazilo. Za velike, zelo kompleksne projekte, kot je projekt gradnje hidroelektrarn, ki je na spodnji Savi urejen s posebnim zakonom, to je zakonom o pogojih koncesije za energetsko izkoriščanje spodnje Save, v takih primerih pa določba onemogoča tak projekt. Ne samo da ga časovno zavira, namreč ni ga možno izvesti. Da ne govorim o tem, da je to povsem neracionalno in nerazumno za tako velike projekte, da bi že država pridobivala zemljišča, kot v tem primeru mora, še preden je preverjena okoljska sprejemljivost tega projekta. Kaj pa recimo v primeru, da se zgodi, da ta projekt ne bo okoljsko sprejemljiv oziroma da se ne more zgoditi? Kaj bo pa država s temi zemljišči potem počela; ali bo kmetovala ali karkoli? Kajti gre za precej zemljišč, približno 4 tisoč parcel. Zato je povsem logično, da se za take kompleksne projekte uveljavlja določba, kot jo je sedaj predlagala skupina, velika večina poslancev tega sklica, da je zahteva za pridobitev gradbenega dovoljenja po integralnem postopku popolna tudi brez dokazila o razpolaganju z zemljišči. Seveda pa morajo biti dokazila o razpolaganju z zemljišči priložena kasneje, pred izdajo gradbenega dovoljenja. Seveda gradbeno dovoljenje ne more biti izdano na območju, kjer predhodno niso pridobljena zemljišča. Torej gre za to, da je omogočen postopek presoje vplivov na okolje, postopek pred upravnim organom, brez dokazil, ki se pa seveda potem mora končati z vsemi predloženimi dokazili. S tem je sploh onemogočeno nadaljevanje projekta gradnje hidroelektrarne Mokrice po integralnem postopku, za katerega mislim, da je ena velika noviteta in dobra rešitev veljavnega Gradbenega zakona. Tudi sicer so že predhodniki na tem ministrstvu prepoznali, da je to za določene projekte ovira in zato je že v pripravljeni noveli za spremembo Gradbenega zakona ta rešitev vsebovana; to se pravi, da ne samo za pogoje koncesije za spodnjo Savo, temveč bo isto veljalo tudi za druge objekte. Zakaj se torej relativno mudi s tem? Ministrstvo za okolje in prostor je predstavnik koncedenta za to gradnjo in imamo tudi informacije, da bo verjetno vložena vloga za pridobitev gradbenega dovoljenja po integralnem postopku razmeroma kmalu, v manj kot roku meseca dni. Zato seveda niso mogoče sistemske spremembe v tako kratkem času, sicer pa sistemske spremembe načrtujemo že v tem letu, to se pravi, da bomo prenovili kompletni Gradbeni zakon. Druga rešitev, ki jo predlagate poslanci, omogoča gradnjo tudi fotovoltaičnih elektrarn na objektih koncesije. V sklopu hidroelektrarn so tudi drugi infrastrukturni objekti, kot so visokovodni nasipi, kot so tudi določene rezervacije v prostoru, še posebej recimo omenjam tukaj deponije sedimentov. To so večje rezervacije, na katerih bo kasneje, ko bo to potrebno, možno odlagati sedimente iz akumulacijskih bazenov. Te deponije so seveda velike rezervacije v prostoru v okviru hidroelektrarne Brežice, po mojih podatkih je tega približno 15 hektarjev, ki ne služijo ničemur drugemu, kot da stojijo in čakajo na to svojo funkcijo čez leta ali desetletja. In ta predlog poslank in poslancev omogoča, da se na tem zemljišču postavijo fotovoltaične elektrarne, kar je smiselno glede racionalizacije delovanja posameznih hidroelektrarn ter tudi približevanju cilju deležev obnovljivih virov v Sloveniji.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Liste Marjana Šarca. Kolega Nik Prebil.
Spoštovani predsednik, hvala lepa. Gospod minister, spoštovani zbor! Vodna energija predstavlja enega ključnih obnovljivih virov energije, s katerimi bo Republika Slovenija uresničevala zaveze v mednarodnih sporazumih za doseganje ogljične nevtralnosti do leta 2050. Načrtovanje in gradnja hidroelektrarn na rekah je sicer kompleksen proces, ki pa mora potekati v skladu z vsemi predvidenimi scenariji na področju zagotavljanja varnosti okolja ljudi in po določenih standardih. Potekati mora tudi skladno z okoljevarstveno in ihtiološko stroko ter skupaj z določili gradbene in prostorske zakonodaje. V skladu z Gradbenim zakonom se pred gradnjo tovrstnih objektov izvede tako imenovani integralni postopek izdaje gradbenega dovoljenja, ki združuje odločitev o izpolnjevanju pogojev za izdajo gradbenega dovoljenja in okoljevarstvenega soglasja, saj so hidroelektrarne uvrščene med objekte z vplivi na okolje. Ne glede na zahtevnost oziroma kompleksnost predvidenih gradenj pa mora investitor predvidenega objekta izkazati pravico graditi v obliki pogodb, ustanoviti služnostne pravice ali pa pogodbe o odkupu zemljišč, s katerimi dokazuje, da lahko na predvidenih zemljiščih gradbeni poseg tudi izvede. V skladu s področno zakonodajo mora tako investitor navedena dokazila skupaj z vso ostalo tehnično dokumentacijo preložiti k vlogi za izdajo gradbenega dovoljenja. Predlog predmetne novele zakona tako naslavlja težave, s katerimi se investitorji srečujejo v praksi in ki so vezane na zakonsko določilo, da je treba pravico graditi dokazati z ustreznimi dokumenti že v zgodnejših fazah integralnega postopka izdaje gradbenega dovoljenja; torej pred samo izdelavo presoje vplivov na okolje, na podlagi katere pa se lahko obseg predvidene gradnje tudi spremeni. V primeru, da je na podlagi presoje vplivov na okolje zahtevana sprememba obsega gradnje, mora investitor ponoviti postopek pridobivanja pravice graditi na zemljiščih, kjer je gradba sprejemljiva. Posledično se gradnja tovrstnih objektov zamakne. V primeru zamika gradnje hidroelektrarn pa se v Republiki Slovenji še dodatno oddaljujemo od tako imenovanih zastavljenih ciljev zelenega preboja. Zaradi tega je torej v predlagani noveli določeno, da investitor gradnje hidroelektrarn na spodnji Savi pravico graditi izkaže po izdelani presoji vplivov na okolje pred samo izdajo gradbenega dovoljenja. Nadalje, predlagana novela tudi z vidika optimalnega izkoristka priobalnih ali vodnih območjih za pridobivanje brezogljične energije določa, da se v slednjih zgradijo objekti obnovljivih virov energije, ki v nadaljnjih procesih proizvodnje energije skupaj z objekti hidroelektrarn komplementarno sodelujejo pri zagotavljanju skupnih energetskih ciljev. Spoštovani kolegice in kolegi poslanci, spoštovana javnost! Nenazadnje se moramo zavedati, da so svetovne in s tem tudi slovenske potrebe po električni energiji vedno večje. Skoraj vsak del tehnologije, s katero si lajšamo vsakdan, je tako ali drugače priključen na električno omrežje. Zaradi tega se bomo morali v naši državi odločiti, kako bomo v naslednjih desetih in več letih pridobivali električno energijo; bodisi bo to izraba sončne energije, vetrne, vodne ali pa jedrske. V Poslanski skupini LMŠ bomo predlagano novelo zakona podprli, saj se zavedamo odgovornosti, ki jo nosi zakonodajna veja oblasti za doseganje okoljskih ciljev, predvsem pa odgovornosti, ki jo imamo do prihajajočih generacij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega Matjaž Han.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister! Če kdaj, sedaj potrebujemo investicije, sedaj potrebujemo infrastrukturne investicije in tudi energetske investicije, ko smo v krizi. O energetskem potencialu spodnje Save je bilo v vseh teh letih že ogromno povedanega. O umeščanju in o težavah umeščanja pa je malo prej minister jasno in tudi logično razložil, kje so težave pri umeščanju tako pomembnega energetskega objekta, kot so hidroelektrarne. Hidroelektrarne na spodnji Savi koristimo na nek način že od leta 1991, ko je s svojim delovanjem začela prva elektrarna na spodnji Savi, to je hidroelektrarna Vrhovo. Trenutno na spodnji Savi poleg hidroelektrarne Vrhovo obratujejo še štiri. Zadnja, Mokrice, je pred zaključno fazo. Zakonski predlog, ki smo ga seveda sopodpisali vsi poslanci, ki prihajamo s tega konca, zasleduje cilj, da se omogoči dokončanje verige na spodnji Savi in se hkrati izpolni vse obveze po koncesijski pogodbi za izkoriščanje energetskega potenciala na spodnji Savi. Glede fotovoltaike pa mislim, če želimo biti malo bolj zeleni v tej naši državi, da je to samo logična posledica. Gradnja hidroelektrarn mora biti v skladu s predpisano zakonodajo, tega se zavedamo, v postopku pridobivanja dovoljenj za izgradnjo pa morajo odločevalci upoštevati vsa mnenja in priporočila vladnih in nevladnih organizacij, ki skrbijo, da bo poseg v naravo povzročil karseda najmanj škode na območju, kjer se bo ta objekt gradil. Ob tem je treba gledati na vse plati izgradnje in tudi povedati, da gradnja objekta v lokalno okolje ne prinaša samo škode, kot nekateri govorijo; nasprotno. Namreč v sklopu te se uredi okoliško cestno, komunalno in tudi kmetijsko infrastrukturo ter za moje pojme najbolj pomembno, tudi protipoplavno zaščito, kar pa seveda izboljšuje na nek način kvaliteto življenja v tej skupnosti. Poleg protipoplavne varnosti za občino Brežice bo hidroelektrarna v naše omrežje, kar tudi ni zanemarljivo, električne energije prispevala dodatni delež, ki pa bo še zvišal procent energetske samozadostnosti, ki je že in bo tudi v prihodnosti še kako pomembna. Upam, da se tega vsi skupaj zavedamo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo zakon prepoznali kot primernega in ga bomo seveda tudi podprli. Še enkrat pa poudarjam, da je ob tem treba prisluhniti tudi kritikom ter najti takšne rešitve, ki bodo v skladu z vsemi predpisanimi okoljevarstvenimi normativi in standardi. Le na ta način bomo seveda dosegli vse skupne cilje, ki jih imamo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, kolegica Janja Sluga.
Hvala lepa. Novela zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala na Spodnji Savi, ki jo imamo danes na svojih klopeh, je bistvena zlasti z dveh vidikov – z vidika energetike in tudi z vidika zagotavljanja poplavne varnosti. S spremembami, ki jih vsebuje ta novela, se bo omogočila gradnja sončnih elektrarn ob energetskih objektih, kar bo pomembno izboljšalo delovanje obstoječih hidroelektrarn v verigi. Nadalje pa se predlagajo tudi spremembe, s katerimi bo omogočen hitrejši postopek pridobivanja gradbenega dovoljenja z namenom čim hitrejšega dokončanja verige hidroelektrarn na spodnji Savi. Gradnja oziroma začetek projekta postavitve verige šestih hidroelektrarn na spodnji Savi se je začel že 18 let nazaj, 18. Zaradi številnih ovir in izzivov, na katere je naletel investitor med postopkom pridobivanja gradbenih dovoljenj ter umeščanja v prostor, se je dokončanje verige za izgradnjo hidroelektrarne Mokrice vedno znova zamikalo. Ne samo tamkajšnji prebivalci, temveč tudi energetiki opozarjajo, da ima ustavitev gradnje hidroelektrarne Mokrice večplastne posledice. Elektriko, ki bi jo proizvedla hidroelektrarna Mokrice, bi bilo treba nadomestiti z drugo proizvodnjo električne energije. Ker bomo morali za namen doseganja okoljskih ciljev opustiti uporabo fosilnih goriv, je pridobivanje električne energije iz obnovljivih virov energije še toliko bolj pomembno. Slovenija si je zastavila cilj, da bo do leta 2020 dosegla 25odstotni delež obnovljivih virov energije. V 2019 je bil naš delež 21,2 %. Poleg tega nedokončana veriga hidroelektrarn pomeni tudi večjo poplavno ogroženost tamkajšnjih prebivalcev. S tem, ko se izgradnja zadnje hidroelektrarne, torej hidroelektrarne Mokrice, zamika v nedoločeno prihodnost, je ogrožena protipoplavna zaščita za tisoč 100 ljudi. Njihovo pričakovanje, da bo država priskočila na pomoč, je več kot upravičeno. Spomnimo na posledice poplav v letu 2010, ko bili so čolni ponekod edina možnost za razdeljevanje hrane od sveta odrezanim prebivalcem. Potrebo prebivalcev po dokončni ureditvi poplavne varnosti smo s pomočjo posavskih poslancev prepoznali tudi drugi poslanci. To dokazuje tudi število poslancev, ki so pod predlog zakona prispevali svoj podpis. Ker bomo s predlaganimi spremembami pripomogli k večji energetski neodvisnosti Slovenije, ker se bo lahko dokončno uredila poplavna zaščita, bomo tudi v SMC predlog zakona podprli. Ob tem pa dodajamo, da je praksa ob umeščanju in izgradnji elektrarn na spodnji Savi, predvsem kar zadeva stike in komunikacijo z lokalnim prebivalstvom, zagotovo lahko predmet zgleda tudi za druge projekte drugje po Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Kolega Aleksander Reberšek.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister, poslanke in poslanci! Vsebina zakona je sprememba zakona o podelitvi koncesij za graditev hidroelektrarn na spodnji Savi. Zakon vsebuje dva člena in končno določbo. Namen zakona je olajšati izgradnjo hidroelektrarne Mokrice in omogočiti izrabo objektov za postavitev sončnih elektrarn ali drugih naprav, namenjenih proizvodnji obnovljivih virov električne energije. Obstoječi 37. člen Zakona o vodah določa, da so posegi na območji vodnih in priobalnih zemljišč v prostor omejeni. Dovoljena je zgolj postavitev objektov javne infrastrukture, ki izboljšuje hidromorfološke in biološke lastnosti voda. Predlaga se, da bi ne glede na omejitve Zakona o vodah na objektih hidroelektrarn na spodnji Savi lahko postavili objekte za proizvodnjo električne energije. Predlagatelj zakona zatrjuje, da mora investitor skladno z določbami Gradbenega zakona v postopku integralne pridobitve gradbenega dovoljenja pred vložitvijo vloge za pridobitev gradbenega dovoljenja izkazati pravico graditi na vseh parcelah. Za primer izgradnje hidroelektrarne Mokrice to pomeni, da bi moral koncesionar pred vložitvijo vloge za izdajo gradbenega dovoljenja odkupiti oziroma skleniti služnostne pogodbe na vseh zemljiščih. Šele po vložitvi gradbenega dovoljenja pa lahko začne postopek celovite presoje vplivov na okolje. Po besedah predlagatelja je to neživljenjsko, saj bi moral investitor predhodno odkupiti, skleniti služnosti na več kot 4 tisoč zemljiščih, čeprav sploh ne ve, če bo okoljsko poročilo pozitivno in bo gradnja možna. Zato predlaga, da se za predmetno gradnjo določi izjema. Investitor bi tako lahko vložil vlogo za pridobitev gradbenega dovoljenja, čeprav še ne bi izvędel postopka odkupa zemljišč, sklenitve služnosti. Po opravljeni celoviti presoji vplivov na okolje bi nadaljeval s postopki odkupa zemljišč, sklepanja služnosti in s pridobivanjem gradbenega dovoljenja. Sprejetje zakona bo imelo pozitivne posledice na proračun Republike Slovenije in druga javna finančna sredstva, ker bo omogočena izgradnja hidroelektrarne Mokrice, kar posledično pomeni prilive v državni in občinski proračun z naslova koncesijske dajatve in vodnih povračil. V Novi Sloveniji podpiramo izrabo hidroenergije in zato podpiramo čimprejšnjo izgradnjo hidroelektrarn na spodnji in tudi na srednji Savi. V tej luči opozarjamo na določbe osnutka Nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki zaradi negativnega mnenja iz okoljskega poročila Preveliki posegi v naravo preprečuje nadaljevanje oziroma umeščanje kakršnihkoli novih objektov hidroelektrarn. To je zelo nevarno, saj bomo s tem onemogočili izgradnjo elektrarn na srednji Savi, vsekakor pa se kažejo tudi velike sistemske pomanjkljivosti umeščanja objektov v prostor. Postopki so dolgotrajni, zapleteni, različne nevladne organizacije imajo preveliko moč zaviranja projektov. Ta problem je še posebej velik pri prostorskem umeščanju objektov za proizvodnjo obnovljivih virov, če so objekti postavljeni na območjih z naravovarstveno zaščito, na primer Natura 2000. Zagovarjamo stališče, da je treba gradnjo novih energetskih objektov opreti izključno na obnovljive vire in aktivno izvajati ukrepe za zmanjšanje rabe energije, zlasti tiste iz neobnovljivih virov. Sledili bomo cilju zadostne samooskrbe na račun obnovljivih virov energije. Spodbujali bomo potrebno zasebno investiranje v manjše proizvodne kapacitete električne energije ter prijazno poslovno okolje za investitorje v zelene, trajnostne investicije – vetrnice, male hidroelektrarne in tako dalje. Država naj z davčnimi olajšavami spodbuja javno-zasebno partnerstvo na področju investicij, v izgradnje energetskih objektov na obnovljive vire energij. Slovenska politika energetskega razvoja mora zagotoviti zanesljivo, trajnostno ter cenovno in okoljsko sprejemljivo preskrbo energije. Poraba energije per capita je nesorazmerno velika in jo je treba zmanjšati tako, da ne bo prizadet nadaljnji razvoj. To se deloma že uresničuje z racionalno rabo, z uvajanjem novih tehnologij in spremenjenim življenjskim slogom. Zanesljivost preskrbe lahko dosežemo le v primeru izgradnje kakovostne infrastrukture za distribucijo energije in energentov, s povezavo s sosednjimi državami ter celotno regijo in s čim manjšo energetsko odvisnostjo. Trajnostno in okoljsko sprejemljivo preskrbo lahko zagotovimo tako, da uvajamo le obnovljive energetske vire ob hkratni učinkoviti rabi. Predlog zakona bomo v Novi Sloveniji podprli.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek. Kolega mag. Andrej Rajh.
Spoštovani predsednik, minister, kolegice in kolegi! Danes obravnavamo spremembe in dopolnitve Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save; natančneje območje od Vrhova do Mokric. Zgodovina energetskega izkoriščanja hidropotenciala reke Save je kar dolga. Prvi načrti in ideje segajo v prvo polovico prejšnjega stoletja, ko se je družba začela zavedati pomena oskrbe z električno energijo, ki je neločljivo povezana z razvojem gospodarstva. Od prve ideje do izgradnje prve hidroelektrarne je minilo več kot 50 let. Prvo v nizu hidroelektrarn na spodnji Savi, to je Hidroelektrarna Vrhovo, pa so začeli graditi leta 1989. Leta 2000 je bila imetniku koncesijske pravice za HE Vrhovo podeljena pravica za izdelavo hidroelektrarne Boštanj, hidroelektrarne Arto–Blance, Krško, Brežice in Mokrice. Pri gradnji te pomembne infrastrukture, ki utrjuje naš geostrateški položaj, sem sodeloval tudi sam. Vključena so bila številna slovenska podjetja in upoštevana zadnja dognanja stroke, saj gre za projekt, ki povezuje in utrjuje slovensko gospodarstvo. Na njem že zadnjih 20 let sistematično dela več kot tisoč univerzitetno izobraženih strokovnjakov različnih strok, v fazi izvedbe pa njihovo število naraste na več kot 10 tisoč. Slovenci smo na bogato tehnično dediščino, znanje in kulturo lahko zelo ponosni. Spomnimo, najstarejša večja slovenska hidroelektrarna Fala na reki Dravi je lani praznovala 100 let delovanja. Gre za tradicijo, ki napaja slovensko znanje. Danes se objekti načrtujejo sonaravno, ob umeščanje v prostor pa se upoštevajo in vključujejo različne javnosti. Z njihovo izgradnjo pa se ne zadovoljuje samo potreba družbe po oskrbi z električno energijo, temveč se zagotavljajo potrebe poplavne varnosti, omogoča razvoj številnih turističnih aktivnosti, delovnih mest in razvoj inovativnih rešitev v dobro ljudi. Spremembe prostorske zakonodaje, ki so se v dvajsetletnem obdobju veljavnosti koncesije zgodile, oddaljujejo izgradnjo zadnje od petih hidroelektrarn v verigi. Ob tem je treba poudariti, da lahko elektrarne delujejo tako, kot je načrtovano, torej optimalno, le če je izvedena celotna veriga vseh petih hidroelektrarn. Predlog dopolnitve zakona v prvi vrsti odpravlja anomalije, ki so posledica nedorečenosti določb Gradbenega zakona. Te praktično onemogočajo izgradnjo pri tako kompleksnih posegih, kot je gradnja objektov koncesije. Uvedba integralnega postopka v Gradbeni zakon je povzročila, da mora investitor zahtevi za izdajo gradbenega dovoljenja priložiti dokazila o pravici graditi na vseh nepremičninah, še preden se ugotovi sprejemljivost vpliva gradnje na okolje. Takšna zakonodaja in takšna zahteva je v praksi neracionalna, saj to pomeni, da mora investitor v primeru velikega projekta, kot je izgradnja hidroelektrarne s pripadajočimi objekti, ker gre za več tisoč parcel, odkupiti vsa zemljišča in ustanoviti primerne stvarne pravice, še preden se sprejme odločitev, ali se bo investicija sploh lahko izvedla. S predlogom zakona pred nami se ta anomalija odpravlja. V stranki SAB smo vedno poudarjali pomen pravočasne izgradnje potrebne infrastrukture, s katero zagotavljamo potrebe družbe. V tem primeru energetsko samooskrbo, razogljičenje energetike, zagon gospodarske aktivnosti in ohranitev velikega števila delovnih mest. Zavzemamo se za uporabo čiste energije in si še naprej želimo vlaganja v izgradnjo novih objektov za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov. Le tako si bomo zagotovili dolgoročen dostop do čiste in cenovno dostopne energije, kar bo imelo pozitiven vpliv tudi na gospodarsko rast. V stranki SAB bomo spremembe zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kolega Ivan Hršak.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je novela zakona, ki bo z odpravo nekaterih zakonskih anomalij omogočila lažje in tudi hitrejše dokončanje verige hidroelektrarn na spodnji Savi. V verigi hidroelektrarn na spodnji Savi je ostala le še izgradnja hidroelektrarne Mokrice, pri čemer je Upravno sodišče lani po pritožbi Društva za preučevanje rib Slovenije okoljevarstveno soglasje za njeno gradnjo vrnilo v postopek in dodelavo. Podpise k noveli zakona je prispevalo 51 poslancev tako opozicijskih kot koalicijskih poslanskih skupin, kar priča o nujnosti ureditve zakonodajne materije. Hidroelektrarna Mokrice bi po načrtih morali zgraditi do junija 2022, vendar so uveljavljene spremembe gradbene zakonodaje s tako imenovanim integralnim postopkom povzročile, da mora investitor zahtevi za izdajo gradbenega dovoljenja priložiti dokazila o pravici gradnje na vseh nepremičninah, ki so predmet presoje gradbenega dovoljenja, še preden se ugotovi sprejemljivost vpliva gradnje na okolje. To pomeni, da bi moral investitor odkupiti zemljišča ali pridobiti stvarne pravice, še preden bi bilo odločeno, da se bo investicija lahko sploh izvedla. Ker je to skoraj nemogoče izvesti, bodo lahko po sprejetju novele pristojni organi obravnavo zahteve za izdajo gradbenega dovoljenja oziroma presoje vplivov na okolje začeli brez predložitve lastninske ali stvarne pravice na nepremičninah pod pogojem, da bo investitor dokazilo o pravici graditi na nepremičninah predložil do izdaje gradbenega dovoljenja. Druga pomembna sprememba se navezuje na uskladitev koncesijske pogodbe med državo in koncesionarjem, s katero se bo omogočila tudi gradnja sončnih elektrarn ob energetskih objektih in posledično optimiziralo delovanje obstoječih hidroelektrarn in tudi načrtovane hidroelektrarne Mokrice. Brez električne energije danes ne moremo živeti. Prihodnost obnovljivih virov energije in nujnost energetske neodvisnosti je izrednega pomena. Kot odgovorni predstavniki ljudstva moramo stremeti k zašiti poplavne ogroženosti in sprejeti ukrepe, ki ne bodo namenjeni samo nam, temveč vsem, ki prihajajo za nami. Izjemno vesel pa sem, ker bo po dokončanju hidroelektrarn na spodnji Savi na vrsto končno prišla tudi srednja Sava, na problematiko, na katero sem v preteklosti že opozoril, tudi z vložitvijo svojega poslanskega zakona. Minister mag. Andrej Vizjak mi je zagotovil, da je podpis koncesijske pogodbe za srednjo Savo sedaj res v zaključni fazi. Torej hidroelektrarne Suhadol, Trbovlje, Renke bodo, za preostale hidroelektrarne gorvodno pa je še nekaj drugih ovir in upam, da bodo v doglednem času tudi te odpravljene. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Kolega Dušan Šiško.
Spoštovani! Kot poslanec Državnega zbora sem član najvišjega organa zakonodajne oblasti in s tem zastopam vse državljanke in državljane. V ta zbor pa so me izvolili občani Krškega in Kostanjevice na Krki, zato čutim še posebno dolžnost zastopati tudi njihove interese. Takšno je tudi moje vodilo pri poslanskem delu. Veseli me, da je danes na dnevnem redu zakon, ki je v interesu tako državljanov Slovenije kot razvojne in statistične regije Posavje, ki jo tamkajšnji prebivalci že več kot dve desetletji imenujemo in smatramo kot slovensko pokrajino. Lansko leto je nevladna organizacija oziroma Društvo za preučevanje rib Slovenije opozorilo, da bi hidroelektrarna Mokrice, kot tudi ostale hidroelektrarne, spremenila rečni prostor in ogrozila ribje vrste, saj omilitveni ukrepi ne delujejo. Poleg tega so dosegli nov postopek okoljevarstvenega soglasja za to hidroelektrarno ter s tem zaustavili gradnjo zadnje v verigi hidroelektrarn na spodnji Savi, ki so ji zaradi mnogih koristi dali ime projekt stoletja. Zanimivo je, da je do zaustavitve projekta hidroelektrarne Mokrice in gonje proti gradnji hidroelektrarn prišlo šele v zadnjem času, zato bi bilo zanimivo vedeti, kdo je stal za vsem tem. A pojdimo k dejstvu. Ob informacijah, da je odpravljanje manjših pomanjkljivosti glede ukrepov za ribje vrste že v teku, smo lahko v časopisu Posavski obzornik prebrali članek z naslovom Delovanje ribjih stez hidroelektrarn na spodnji Savi, kjer se na slikah lepo vidi hidroelektrarna Arto-Blanca z ribjo stezo, hidroelektrarna Brežice z ribjo stezo in režasti prehod za vodne organizme pri hidroelektrarni Krško. Delovanje ribjih stez hidroelektrarn na spodnji Savi se spremlja periodično od samega začetka izgradnje z namenskimi ihtiološkimi monitoringi, seveda skladno z določili okoljevarstvenih soglasij. Hidroelektrarna Mokrice je namreč zadnja v verigi spodnjesavskih elektrarn, kjer bi z gradnjo po najboljšem možnem scenariju lahko pričeli že to jesen, saj je v teku pridobivanje vseh potrebnih dovoljenj. Imajo ljudji, imajo znanje, imajo izkušnje s spodnje Save ter tudi lastne denarne vire, da lahko speljejo ta projekt. Pomemben je tudi podatek, da bi Hidroelektrarna Mokrice na leto proizvedla 131 gigavatnih ur električne energije. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo za to, da se končno odpravijo nepravilnosti oziroma anomalije, kjer so nedorečene določbe Gradbenega zakona, ki v praksi onemogočajo izgradnjo pri kompleksnih posegih, kot je gradnja objektov koncesije. Prav tako je neracionalno, nelogično, da mora investitor pri gradnji hidroelektrarne s pripadajočimi objekti, kjer gre za več 100 parcel, odkupiti zemljišča, še preden se sploh sprejme odločitev, ali se bo investicija sploh lahko izvedla ali ne. Zavedati se moramo, da gre za kompleksne projekte, ki trajajo od tri pa pol do štiri leta, če se seveda kaj ne zakomplicira kot pri hidroelektrarni Mokrice. Z novelo zakona bo omogočeno dokončanje verige na spodnji Savi ter izpolnitev vseh obveznosti po koncesijski pogodbi za izkoriščanje energetskega potenciala na spodnji Savi. S temi ukrepi se bo povečal delež obnovljivih virov energije. V Posavju smo pogosto priča poplavam, med drugim tudi v občini Brežice, s tem pa bi se zagotovila poplavna varnost, na katero prebivalci tamkajšnjih vasi že dolgo čakajo. Omogočena bo tudi gradnja sončnih elektrarn na objektih koncesije, ker izboljšuje in optimizira delovanje obstoječih in načrtovanih hidroelektrarn. V težkem času, v katerem smo, v času izrednih razmer, nizke gospodarske rasti in recesije bo sprejetje novele zakona imelo pozitivne posledice na proračun Republike Slovenije. Predlog zakona daje zeleno luč tudi gospodarski rasti.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Tomaž Lisec v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovani minister, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Sava združuje Posavje. Ne glede na politične barve so tudi v preteklosti znali župani, poslanci ali pa ministri aktivno pristopiti k ustreznemu izkoriščanju tistega, kar nam je narava dala, torej v tem primeru reko Savo. V preteklosti in tudi sedaj je SDS aktivno na različnih nivojih sodeloval pri izkoriščanju energetskega potenciala reke Save. S tem zakonom dajemo pospešek energetiki, gradbeništvu in tudi protipoplavni varnosti, kajti z nesprejetjem tega zakona se je delala – in upamo, da bo danes s tem konec – finančna oziroma ekonomska škoda, energetska škoda in na srečo ne tudi protipoplavna škoda. S tem zakonom pospešujemo pridobitev gradbenega dovoljenja za dokončanje verige hidroelektrarn na spodnji Savi. Če hidroelektrarna Mokrice ne bo zgrajena, to v praksi pomeni, da so bile vse prejšnje hidroelektrarne na spodnji Savi predimenzionirane. Povedano po domače; dali smo preveč denarja v njihov izkoristek, da ga ne bi ustrezno zapolnili z zadnjo hidroelektrarno. Dejstvo je, da je ta zakon podlaga, da se lahko gradbeništvo tudi po času epidemije tudi na tem odseku, na tem delu hitreje razvija. V Državnem zboru veliko govorimo o obnovljivih virih in danes imamo možnost, da s sprejetjem tega zakona dajemo pospešek hidroenergiji in nenazadnje tudi sončni energiji, ki bo kot stranski produkt prišla pri izgradnji hidroelektrarne Mokrice. Tisti, ki so vsaj kdaj poslušali kakšno predavanje o energetiki, mislim, da bodo zelo veseli, da bomo iz obnovljivih virov samo na podlagi sončnih elektrarn ob tem projektu pridobili med 6 in 7 megavatov električne energije. V Poslanski skupini SDS smo veseli in ponosni, da imamo danes pred sabo ta zakon, kajti tudi s tem zakonom dodajemo kanček v mozaik odpravljanja birokratskih neumnosti, ki so posledica prejšnje zakonodaje. Kot je bilo danes že rečeno, kako naj nekdo kupi 4 tisoč zemljišč, pa niti ne ve, ali jih bo lahko uporabljal. V tem primeru je bila to država. S tem zakonom dajemo možnost investitorju, da pospeši pridobitev gradbenega dovoljenja, ne da bi imel vsa zemljišča že zakupljena. Ker pa sem tudi član Kluba posavskih poslancev in ker sem tudi zadnji razpravljavec stališča poslanskih skupin, bi se zahvalil vsem mojim trem poslanskim kolegom iz Posavja. Zanimiva ekipa smo – 4 poslanci, 4 občine, 4 stranke, ki smo tudi na tem projektu ne glede na politično barvo znali stopiti skupaj. Zato bi se vsem trem poslanskim sokolegom iz Posavja zahvalil, da smo znali skupaj s posavsko energetiko pripraviti ta zakon. Hkrati pa tudi zahvala vsem tistim, ki ste prispevali podpise za ta zakon; in vsem tistim, ki boste danes dali podporo temu zakonu. Za zaključek pa – dokler ne bodo dokončno izgrajene hidroelektrarne na spodnji Savi, ne moremo pričeti s hidroelektrarnami na srednji Savi. To smo v prejšnjem mandatu že poskusili. Verjamem pa, da bom v tem mandatu veliko bližje tudi tistemu cilju, ki ga imajo naši zasavski poslanski in županski kolegi – narediti nekaj na področju obnovljivih virov tudi na srednji Savi. V Poslanski skupini SDS podpiramo ta zakon in se vsem skupaj zahvaljujemo za konstruktivno delo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VODAH, V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Spoštovani, hvala lepa za to možnost. S predlaganim zakonom se dopolnjuje in spreminja določba Sklada za vode z vidika namena porabe sredstev. Predlagane spremembe se nanašajo na spremembo 162. člena Zakona o vodah, ki ureja ustanovitev in upravljaje Sklada za vode, ki je posebni proračunski sklad, ustanovljen za financiranje nalog, ki izhajajo iz Zakona o vodah. Prvenstveno je to financiranje vodne infrastrukture, kot so visokovodni nasipi, jezovi, zadrževalniki in podobno. Dodatno se iz sklada financira tudi gradnja vodne infrastrukture, vključno z vzdrževanjem objektov in z vzdrževalnimi deli v javno korist, in izvedba izrednih ukrepov v času povečane stopnje ogroženosti ter po naravni nesreči zaradi škodljivega delovanja voda. Trenutni sistem financiranja interventnih del oziroma izrednih ukrepov namreč ne omogoča takojšnje zadostne izvedbe potrebnih del za odvrnitev neposredne nevarnosti za življenje ali zdravje ljudi ali premoženja. Namen te dopolnitve je nadalje zagotoviti tudi sredstva za novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo, nakup obstoječih zasebnih vodovodov s strani občin zaradi zagotovitve javne oskrbe s pitno vodo in tudi občinskih projektov za izgradnjo ali rekonstrukcijo javne kanalizacije v aglomeracijah s skupno obremenitvijo, manjšo od 2 tisoč populacijskih ekvivalentov, za katere ni mogoče pridobiti evropskih sredstev in predstavlja dopolnitev možnosti sofinanciranja k obstoječemu financiranju občin pri zagotavljanju doseganja ciljev dobrega stanja voda oziroma ustrezne oskrbe s pitno vodo. Gre torej za posebno dodatno ureditev, pri čemer se ne posega v obstoječi sistem financiranja občin. Vsekakor se s predvidenimi možnostmi sofinanciranja oziroma financiranja navedenih projektov ne posega in ne sme posegati v zagotavljanje financiranja obstoječih osnovnih nalog, ki jih Sklad za vode izvaja v okviru in na podlagi Zakona o vodah.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo kolegu Edvardu Pauliču.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 16. seji 12. 3. 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi je tedanji minister za okolje in prostor poudaril, da se s predlaganim zakonom dopolnjuje in spreminja določba 162. člena Zakona o vodah, ki ureja ustanovitev in upravljanje Sklada za vode. Gre za poseben proračunski sklad, ustanovljen za financiranje nalog, ki izhajajo iz Zakona o vodah; in sicer prvenstveno za financiranje vodne infrastrukture z namenom zmanjševanja poplavne ogroženosti na območju cele Slovenije. V zakon se dodajajo možnosti financiranja iz Sklada za vode za namen gradnje vodne infrastrukture in izvedbe izrednih ukrepov v času povečane stopnje ogroženosti ter po naravni nesreči zaradi škodljivega delovanja voda. V ta namen bo v Skladu za vode rezerviranih predvidoma 5 milijonov evrov na letni ravni, ki pa se bodo v primeru neporabe lahko prenesli v prihodnje leto. Najvišji znesek, rezerviran za te namene, naj ne bi presegel 10 milijonov evrov letno. Namen dopolnitve zakona je tudi zagotoviti pomoč pri zagotoviti novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo, nakupa obstoječih zasebnih vodovodov s strani občin zaradi zagotovitve javne oskrbe s pitno vodo in občinskih projektov izgradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v aglomeracijah s skupno obremenitvijo, manjšo od 2 tisoč populacijskih ekvivalentov, za katere ni mogoče pridobiti sredstev Evropske unije. V razpravi so v Poslanski skupini Levica izpostavili nestrinjanje s tem, da bi se izvajanje izrednih ukrepov v času povečane ogroženosti v poplavah in po njih ter ob drugih izrednih dogodkih, ki so posledica škodljivega delovanja voda, financiralo iz Sklada za vode, temveč je treba ta sredstva zagotoviti iz integralnega proračuna. Sklad za vode bi moral biti namenjen izključno razvoju vodne infrastrukture, kar vključuje tudi ukrepe za preprečitev škode pred poplavami. V Poslanski skupini SAB predlog zakona podpirajo, saj bo omogočal, da se sredstva iz Sklada za vode nameni tudi za potrebe vodne oskrbe in kanalizacije. Predlagali so dodatno zakonsko določbo, da se sredstva, ki so zaradi prostorskega in okoljskega bremena pridobljena iz enega okolja, prednostno vrnejo oziroma namenijo za investiranje v to okolje. Podporo predlogu zakona so izrazili tudi v Poslanski skupini SDS, saj bo omogočil sofinanciranje oskrbe s pitno vodo ter učinkovite ukrepe na področju odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda. Po opravljeni razpravi je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvo ima besedo Poslanska skupina Socialnih demokratov. Kolega Soniboj Knežak.
Hvala, predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Doseganje dobrega oziroma odličnega stanja voda, vodnih ter priobalnih zemljišč in zagotavljanje dobrega stanja z vodami povezanih ekosistemov mora biti prioritetna naloga in cilj naše družbe ter države. Naše delovanje mora iti v smeri zagotavljanja varstva pred škodljivim delovanjem voda, ohranjanja in uravnavanju vodnih količin, spodbujanja trajnostne rabe voda ter dolgoročnega varstva vodnih virov in njihove kakovosti. Zakonski predlog, ki ga je v proceduro vložilo Ministrstvo za okolje in prostor, si kot glavni cilj zastavlja določitev namena porabe sredstev Sklada za vode, in sicer da se jasno opredeli namen porabe sredstev, ki bodo po njihovem mnenju namenjena tudi financiranju vzdrževanja objektov in vzdrževalnih del, ki so v javni koristi. Ministrstvo za okolje in prostor je zakonske rešitve zapisalo tako, da se dodaja možnost sofinanciranja občinskih projektov novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo, za zagotavljanje javne oskrbe s pitno vodo, ki jih ni mogoče sofinancirati s sredstev Evropske unije. Rešitve, ki zagotavljajo pomoč pri novogradnjah ali rekonstrukcijah sistemov za oskrbo s pitno vodo oziroma zagotavljajo novogradnjo ali rekonstrukcijo javnih kanalizacij v manjših aglomeracijah, za katere ni mogoče pridobiti sredstev iz Evropske unije, so rešitve, ki jih v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo. Ne pozabimo, da je v Sloveniji še kar nekaj naselij na Goričkem, Dolenjskem in tudi drugod, kjer prebivalci še vedno nimajo urejenega vodovoda, ki bi jim zagotavljal pitno vodo, ki je navsezadnje vir življenja in tudi ustavna pravica. Prednostna naloga države mora biti, da takšnim naseljem takoj zagotovimo vodovodno in kanalizacijsko omrežje, ki je temelj za normalno življenje. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podprla, saj menimo, da so rešitve, ki jih ministrstvo predlaga, lahko korak k temu, da v Sloveniji ne bomo imeli naselij, ki še vedno nimajo urejene osnovne komunalne infrastrukture. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra. Kolega Gregor Perič.
Hvala lepa, predsednik. Kolegice in kolegi, minister! Ni treba posebej poudariti, da živimo v časih, ko je narava zelo nepredvidljiva in ko se zaradi podnebnih sprememb v vedno večji meri soočamo z naravnimi nesrečami. Prav tako tudi obeti za prihodnost niso najbolj optimistični. Po nekaterih napovedih naj bi se višina padavin na letni ravni do leta 2050 znatno povečala; povečala naj bi se tudi jakost in pogostost izjemnih padavin. Ob tako skrajnih dogodkih je tudi veliko večja verjetnost poplav, tudi na območjih, na katerih doslej tega nismo bili vajeni. Ugotavljamo, da do takih dogodkov prihaja vedno pogosteje. V trenutku, ko pride do neke naravne nesreče, so ključnega pomena predvsem hitri in učinkoviti ukrepi, ki v čim večji meri omilijo in čim prej odpravijo posledice takšnih nesreč. Naj zgolj kot en primer navedem situacijo, ki smo jo imeli pred kakšnim dobrim letom v Jelendolu, kjer je država zelo hitro urgirala. In to je tak dober primer. Novela zakona gre v tej smeri, da to še dodatno olajša in okrepi. Novela, ki danes sprejemamo, bo omogočila takojšen in učinkovit pristop k izvedbi izrednih ukrepov v času povečanja stopnje ogroženosti zaradi delovanja vode. Dosedanja zakonska ureditev namreč ni omogočala takojšnje in zadostne izvedbe potrebnih ukrepov za odvrnitev neposredne nevarnosti za življenje ali zdravje ljudi oziroma varnost samega premoženja; prav tako pa predlagana ureditev zagotavlja pomoč pri doseganju ciljev dobrega stanja voda po Sloveniji oziroma ustrezne oskrbe s pitno vodo. Za vse državljanke in državljane je doseganje ciljev dobrega stanja voda oziroma ustrezne oskrbe prebivalcev s kakovostno pitno vodo izjemnega pomena in mislim, da tega ni treba pretirano izpostavljati. Poleg tega se na področju izvajanja obveznih občinskih javnih služb varstva okolja, kamor sodi tudi odvajanje in čiščenje komunalne odpadne vode, omogoča jasnejšo opredelitev, kaj je v zvezi z vodno infrastrukturo mogoče financirati iz Sklada za vode. S tem se dopolnjuje možnost sofinanciranja občinskih projektov novogradnje ali obnove sistemov za oskrbo s pitno vodo, ki jih sicer ni mogoče sofinancirati iz sredstev Evropske unije. V SMC računamo, da bo to še zlasti pomembno in bo pripomoglo k projektom, ki segajo iz ene v drugo javno gospodarsko službo oziroma iz ene občine v drugo občino ali iz enega sistema občin, ki sodelujejo v tej javni gospodarski službi, v drug sistem, kajti to je bilo v preteklosti oteženo. Spremembe, ki so potrebne za varovanje življenja in zdravja ljudi, nam morajo biti predvsem prioriteta in ravno takšne spremembe prinaša novela Zakona o vodah. Ker na področju okolja v SMC velik pomen pripisujemo ravno zagotavljanju večje poplavne varnosti in ker je za nas spoštovanje ustavne pravice do pitne vode izjemnega pomena, bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centa Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah soglasno podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Levica. Kolega Boštjan Koražija.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za besedo. Novela Zakona o vodah, ki jo danes obravnavamo, bo dopolnila seznam stvari, ki se lahko financirajo iz Sklada za vode. Bolj jasno se opredeljuje, da se poraba sredstev za vodno infrastrukturo porablja za gradnjo vodne infrastrukture, dopolnjuje se možnost sofinanciranja občinskih projektov, novogradnja ali rekonstrukcija sistema za oskrbo s pitno vodo, ki jih ni mogoče sofinancirati s sredstvi Evropske unije, financiranje odkupa zasebnih vodovodov s strani občin, občinskih projektov ter financiranje novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije, če jih ni mogoče sofinancirati s strani Evropskem unije. Do tu vse lepo in prav. Potem pa se v zakon doda še možnost financiranja izvajanja izrednih ukrepov v času povečane stopnje ogroženosti zaradi škodljivega delovanja voda, za odvrnitev neposredne nevarnosti za življenje in zdravje ljudi. Tudi to se na prvi pogled lepo sliši, a vrag leži v podrobnostih. V Levici seveda ne nasprotujemo temu, da država financira izvajanje izrednih ukrepov v času povečane ogroženosti zaradi škodljivega delovanja voda. Nasprotujemo pa temu, da se denar za to jemlje iz Sklada za vode, ki je namenski sklad, iz katerega naj bi se financiral razvoj vodne infrastrukture pri nas. Že sedaj se vsi preventivni ukrepi za preprečitev ali omilitev škodljivega delovanja voda lahko financirajo tudi iz Sklada za vode. S spremembo zakona pa se bo denar, namenjen temu – in vsi vemo, da ga je premalo –, odtegnil vlaganjem v preventivne ukrepe in se namenil za kurativo oziroma za nujne ukrepe v času, ko do škodljivega delovanja voda, poplav in podobno že pride. To bo problem le še poglobilo, ker bo manj denarja za protipoplavno varnost in ker se bo ta denar porabljal za pomoč ob poplavah samih. Če potegnemo analogijo s požarom, namesto za požarno varnost se bo denar porabljal za gašenje požarov. Stvar je še toliko bolj problematična, ko vemo, iz kje se je denar za izvajanje izrednih ukrepov jemal do sedaj. Izredne ukrepe ob škodljivem delovanju voda izvajajo predvsem enote civilne zaščite, gasilcev in Slovenske vojske. Vse te službe spadajo pod resor Ministrstva za obrambo. Trditi, da ni denarja za ukrepe, ki jih izvajajo, je zelo nenavadno. Sprejeti proračuni Ministrstva za obrambo so bili v celotni zgodovini večji samo še v letih 2008–2010. Veljavni Srednjeročni obrambni program Republike Slovenije 2018–2023 in bela knjiga o obrambi pa oba napovedujeta še nadaljnjo rast proračuna Ministrstva za obrambo, ki naj bi rekordno višino dosegel že leta 2022. Res je, da pri tem sodelujejo tudi drugi resorji in službe, a po besedah bivšega ministra za okolje in prostor gospoda Simona Zajca so njihovi stroški približno ocenjeni na zgolj 2,5 milijona evrov. Bivši minister je na odboru sicer zatrjeval, da se bodo sredstva, ki bodo za ta namen odtegnjena vodnemu skladu, porabila zgolj in samo za delovanje vodarjev in drugih služb Ministrstva za okolje, ki intervenirajo ob izrednih dogodkih, ko se soočamo s škodljivim delovanjem voda. A iz besedila samega člena to ne izhaja. Določeno je, da se lahko financirajo vsi ukrepi, torej gasilcev, civilne zaščite, vojske in tudi drugih služb. Če je bil namen resnično zagotoviti zgolj sredstva vodarjem, je zakon pač slabo in nejasno napisan. Vrata pa so odprta za financiranje vseh, poudarjam – vseh ukrepov ob škodljivem delovanju voda. Najbolj absurdno pri vsem skupaj pa je to, da govorimo o pičlih 2,5 milijona evrov. Ne gre torej za problem sredstev, ki bi državi manjkala in se jih v času naravne nesreče ne bi moglo zagotoviti iz proračuna Ministrstva za obrambo, ki je seveda pristojno za zaščito pred naravnimi in drugimi nesrečami; v resnici gre za skrajno sprevrženo hierarhijo prioritet, kjer ni težko najti 2,5 milijona evrov za operacijo v Latviji, kjer slovenski vojaki z minometi odvračajo neobstoječo grožnjo invazije ruske armade na Nato pakt. Je pa težko najti denar za ukrepe za odvračanje neposredne nevarnosti za življenje in zdravje ljudi ob poplavah, ki jih imamo na sporedu že praktično vsako leto. Denar za slednje pa se bo jemal iz Sklada za vode in se bo s tem še dodatno osiromašijo sredstva, ki bi morala biti namenjena temu, da do nevarnosti za življenje in zdravje ljudi ob poplavah sploh ne bi prišlo. In zato v Levici predloga novele Zakona o vodah ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Kolega Aleksander Reberšek.
Hvala za besedo. Cilj sprejetja Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah so: možnosti financiranja novogradnje ali rekonstrukcije manjših sistemov za oskrbo s pitno vodo iz sredstev Sklada za vode, možnost financiranja novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v manjših aglomeracijah iz sredstev Sklada za vode in možnost financiranja izvedbe izrednih ukrepov zaradi škodljivega delovanja voda ob naravnih nesrečah. Zaradi sistema financiranja interventnih del v primeru naravnih nesreč zaradi škodljivega delovanja voda ni mogoča izvedbe financiranja nujno potrebnih del iz sredstev Sklada za vode. S spremembo zakona se vzpostavlja pravna podlaga, da se omenjena sredstva lahko porabljajo za gradnjo vodne infrastrukture v času povečane stopnje ogroženosti zaradi škodljivega delovanja voda in za izvajanje izrednih ukrepov po naravni nesreči zaradi škodljivega delovanja voda. Sprememba zakona omogoča, da se iz sredstev Sklada za vode lahko sofinancirajo: občinski projekti novogradenj ali rekonstrukcij manjših sistemov za oskrbo s pitno vodo, ki jih ni mogoče sofinancirati iz sredstev Evropske unije; odkup zasebnih vodovodov s strani občine zaradi zagotovitve javne oskrbe s pitno vodo, občinski projekti novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v aglomeracijah s skupno obremenitvijo, manjšo od 2 tisoč populacijskih ekvivalentov, ki jih ni mogoče financirati iz sredstev Evropske unije. V drugem delu sprememb zakona se določa način dodeljevanja sredstev Sklada za vode –javni razpis ali javni poziv. Najvišja stopnja sofinanciranja investicij s strani sklada znaša 80 % vrednosti investicije. Za sofinanciranje projektov oskrbe s pitno vodo ter odvajanje in čiščenje odpadne vode se lahko porabi največ 50 % predvidenih prilivov v sklad z naslova vodnih povračil za rabo vode. V Novi Sloveniji ocenjujemo, da gredo spremembe zakona v pravo smer, saj se zagotavljajo dodatna sredstva za izvedbo interventnih del v času naravnih nesreč zaradi škodljivega delovanja voda. Še posebej pomembne za majhne občine so možnosti koriščenja sredstev Sklada za vode za izgradnjo manjših kanalizacijskih in vodovodnih sistemov. Ministrstvo pa bi moralo pripraviti bolj sistemske spremembe zakonodaje s področja poplavnih obnov. Največji problem pri izvajanju poplavnih obnov so namreč do konca zbirokratizirani državni postopki, ki onemogočajo kvalitetno in pravočasno izvedbo sanacijskih del po slovenskih občinah. Treba bi bilo torej celovito pregledati in povsem na novo postaviti sistem priprave sprejetja in izvedbe sanacijskih načrtov odprave škode po naravnih nesrečah. Varovanje vodnih virov za oskrbo s pitno vodo je ključno, da preprečimo njihovo onesnaževanje. Na področju urejanje voda je treba konstantno zagotoviti dovolj finančnih sredstev za izvajanje javne službe urejanja voda. V primeru neočiščenih strug lahko le-te prevajajo zgolj 30 % od predvidenega projektiranega pretoka, kar ima ob močnejših padavinah za posledico poplave tudi v urbanih območjih. Škode zaradi poplav so bile v zadnjih dvajsetih letih zelo visoke. Škoda dosega milijardo in pol evrov. Te škode pa bi se dalo močno omiliti oziroma preprečiti z ustreznim urejanjem strug vodotokov z znatno nižjimi sredstvi ob zagotovljenih približno 20 milijonov letno za ta namen . Škoda je, da Slovenija izgublja kapital z izplačevanjem škod zaradi naravnih nesreč, če in kjer bi se dalo poplave z ustreznimi preventivnimi ukrepi preprečiti. Treba je pospešiti izvedbo protipoplavnih ukrepov na že ogroženih območjih za zavarovanje obstoječih naselij ter dosledno prepovedati vnašanje novega škodnega potenciala na ogrožena območja. Zaradi vsega naštetega bomo predlog zakona v Novi Sloveniji podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek. Kolega mag. Andrej Rajh.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Danes ponovno obravnavamo spremembe zelo pomembnega Zakona o vodah, ki ureja upravljanje z morjem, s celinskimi in podzemnimi vodami ter z vodnim in priobalnimi zemljišči. Na vode se kot družba praviloma spomnimo šele, ko je zares hudo – ob sušah, poplavah ali pa pri umešanju vodne infrastrukture v prostor. Zakon o vodah je bil sprejet leta 2002 in od takrat je bil deležen večkratnih sprememb in dopolnitev. Gre za živ zakon, ki še kako vpliva na naš vsakdan. Podnebne spremembe, ki smo jim priča, imajo vzrok v človekovi aktivnosti. Odtis naših dejanj se nazorno kaže v intenziviranju ekstremno vremenskih dogodkov, ki vplivajo tudi na stanje voda. Oskrba s pitno vodo je le ena od tematik, ki jo zakon pred nami naslavlja. Pravica do pitne vode je prav na pobudo stranke SAB zapisana v Ustavo. Žal lokalne skupnosti te dolžnosti velikokrat ne morejo izpolniti, saj zaradi premajhnih občin ne morejo prijaviti svojih prepotrebnih projektov, to je zagotavljanje osnovne komunalne infrastrukture, k sofinanciranju iz evropskih sredstev. Taki projekti so zagotovo projekti oskrbe s pitno vodo in projekti predelave odpadne vode. Spomnimo se škodljivega in nepremišljenega razpada velikih in močnih občin v preteklosti in nezmožnosti medsebojnega sodelovanja in povezovanja pri vodooskrbi Pomurja, slovenske Istre in podobno. Posledice meja med občinami ponovno podoživljamo te dni, ko je zaradi epidemije covid-19 gibanje med občinami omejeno. Številnim občinam osnovna infrastruktura, kot so zdravstveni dom, pošta, trgovina, šola, vrtec, domovi za starejše, lekarne, ni na voljo. In to je znova dokaz, da je bila politika, ki je v preteklosti spodbujala delitve med občinami, še kako škodljiva. Ob vsakokratnih lokalnih volitvah se zato spomnimo strank, ki se hvalijo z največjim številom županov in neurejeno infrastrukturo, za katero praviloma krivijo druge oziroma lokalno centralizacijo. In to so okoliščine, ki vplivajo na naše stališče. A nazaj k bistvu, danes sprejemamo spremembe Zakona o vodah, ki širi dovoljeno porabo sredstev Sklada za vode. Predlagana sprememba Zakona o vodah bo poslej omogočila sofinanciranje občinskih projektov, novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo. To velja za občinske projekte, ki jih ni mogoče sofinancirati iz evropskih sredstev ali s pomočjo odkupa zasebnih vodovodov s strani občin. Tako bomo poslanci Državnega zbora zagotovili pomoč pri zagotovitvi novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo oziroma zagotovili novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v manjših aglomeracijah, za katere ni mogoče pridobiti sredstev Evropske unije. V stranki SAB predlog sprememb in dopolnitev zakona ne bomo podprli. Sredstev v Skladu za vode že sedaj ni dovolj, zato ni prav, da se v napol prazno vrečo dodaja še ena obveznost, še en odhodek. Že tako skopo razpoložljiva sredstva se bodo še dodatno kratila projektom protipoplavne zaščite in urejanja vodotokov. Država naj za te namene in potrebe, torej za potrebe vodooskrbe in predelave odpadne vode, zagotovi drugi vir sredstev, saj s takim pristopom ne bomo zagotovili ne enega ne drugega. Pri tem v SAB posebej obžalujemo, da na matičnem odboru za infrastrukturo ni bil sprejet naš amandma, v katerem smo predlagali navodilo, da se sredstva Sklada za vode prvenstveno, ob upoštevanju načela solidarnosti, porabijo na povodju, iz katerega so bila pridobljena. Spomnimo, večina sredstev sklada – govorimo o več milijonov evrov letno – se nabere iz porečja reke Drave, medtem pa se vanj vrne nesorazmerno malo; in to kljub dejstvu, da protipoplavna zaščita na porečju reke Drave ni zagotovljena. Proti amandmaju Poslanske skupine SAB so glasovali vsi poslanci odbora, razen mene. To nasprotovanje ostalih članov odbora imejmo, prosim, pred očmi, ko se bo v krajih ob reki Dravi ponovno zgodil neljubi dogodek vremensko ekstremnih dogodkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kolega Ivan Hršak.
Hvala za besedo, predsednik. Slovenija je izredno bogata dežela – od srčnega in delovnega prebivalstva do naravnih lepot, kulturne dediščine in gospodarskih virov. Vendar pa med vsemi gospodarskimi viri primat zaseda voda. Kot enega glavnih virov življenja je pomembno, da ga zaščitimo. S tem razlogom imamo poseben zakon o vodah, ki ureja upravljanje z vodami, njenim varovanjem in urejanjem ter seveda ravnanje z vodami. Predlagana sprememba zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah omogoča jasnejšo opredelitev, kaj je v zvezi z vodno infrastrukturo mogoče financirati iz Sklada za vode. Gre namreč za gradnjo vodne infrastrukture, kar vključuje tudi financiranje vzdrževanja objektov in vzdrževanje del v javno korist, ki se izvajajo na vodni infrastrukturi. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da je redno vzdrževanje vodne infrastrukture pomembno, saj s tem podaljšamo njeno življenjsko dobo, obenem pa zaščitimo njene uporabnike. Z dopolnitvami se osredotočimo tudi na možnost izvajanja izrednih ukrepov v času povečane stopnje ogroženosti. Zagotoviti moramo financiranje izvedbe izrednih ukrepov iz sredstev Sklada za vode, ki bodo omogočala takojšen pristop k izvedbi vseh ukrepov, ki izhajajo iz Zakona o vodah. Tu gre za odvrnitev neposredne nevarnosti za življenja ali zdravje ljudi ali premoženja. Narava je namreč nepredvidljiva, zato moramo biti v najboljši možni meri pripravljeni, da lahko ob kakršnemkoli izrednem dogodku nemudoma storimo vse za omilitev posledic. Pomembno je, da so sredstva na voljo predvsem za izredne situacije, ko je vodni vir neposredno ogrožen. Da nesreča nikoli ne počiva, je priča ravno lanskoletni dogodek na vodovarstvenem območju Rižane. V Poslanski skupini Desus smo s poslanskim vprašanjem izpostavili zagotavljanje ustavne pravice do pitne vode. Železniška nesreča pri Hrastovljah bi namreč lahko ogrozila oskrbo s pitno vodo v kar štirih obalnih občinah. S pomočjo rezerviranih sredstev so lahko takšni dogodki sanirani hitreje, posledična škoda pa je lahko manjša. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah bo omogočal tudi možnost sofinanciranja občinskih projektov novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo, za zagotovitev javne oskrbe s pitno vodo, ki jih ni mogoče sofinancirati iz sredstev Evropske unije, odkupa zasebnih vodovodov s strani občin zaradi zagotovitve javne oskrbe s pitno vodo in občinskih projektov novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije. Tako občin pri zahtevnih projektih ne bomo pustili samih, temveč jim bomo z dodatnimi sredstvi lahko prišli nasproti. Vsa neporabljena sredstva pa se bodo lahko prenesla tudi v naslednje leto. Poslanska skupina Desus bo zato danes pri Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah glasovala za. Pomembno je namreč, da se zavedamo odgovornosti in dolžnosti, ki jo imamo pri upravljanju z vodami. Zavarovati moramo vse uporabnike, ki bi jih nepričakovane nesreče lahko prizadele. Prav tako pa moramo misliti tudi na prihodnje generacije. Današnje odločitve pri spremembah Zakona o vodah bodo imele daljnosežne vplive tudi nanje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Kolega Dušan Šiško.
Spoštovani! Voda, ki nam vsakodnevno priteče iz pipe, je dobrina, ki jo nekateri premalo cenijo. Velikokrat je nekje še bolj neustrezna kot ustrezna. Dragi državljani in državljanke Republike Slovenije, lahko smo še veseli, da jo lahko pijemo direktno iz pipe in ni treba kupovati ustekleničene vode oziroma vode v plastenkah. Slednje nas bi veliko stalo, da o odpadni embalaži niti ne govorim. Če ne bomo v prihodnje z njo skrbno ravnali, nam bo vsekakor pokazala svoje zobe. Zatorej potrebujemo izvedbo izrednih ukrepov iz sredstev Sklada za vode, kot obvezno državno gospodarsko javno službo, za namen izvedbe ukrepov v času povečane stopnje ogroženosti zaradi škodljivega delovanja voda ter po naravni nesreči zaradi škodljivega delovanja voda. Če potegnem pod črto, novela zakona omogoča takojšnje zadostno izvedbo potrebnih del za odvrnitev neposredne nevarnosti za življenje ali zdravje ljudi ali premoženja. Sklad za vode je poseben proračunski sklad, ki je namenjen za financiranje vodne infrastrukture. Pravite, da želite pomagati pri zagotovitvi novogradnje ali rekonstrukcije sistema za oskrbo s pitno vodo, nakupom obstoječih zasebnih vodovodov s strani občin zaradi zagotovitve javne oskrbe s pitno vodo in občinskih projektov izgradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v aglomeracijah do 2 tisoč populacijskih ekvivalentov, za katere ni mogoče pridobiti evropskih sredstev. Za nekatere občine je to dodatna možnost sofinanciranja, ker so finančno močno podhranjene. Zatečeno stanje oziroma problem je, ker se s pičlimi petimi oziroma največ desetimi milijoni evrov na leto ne upošteva mnogo širšega varstva voda glede našega varovanja okolja. Se morebiti vprašate, kaj se bo zgodilo z manjšimi občinami in njihovimi nedokončanimi projekti ter kakšne bodo posledice, če občine v predpisanem roku ne bodo uspele zgraditi kanalizacije v vseh aglomeracijah. Pozivam, naj nova vlada oziroma Ministrstvo za okolje in prostor v prihodnjem programskem obdobju za finančno perspektivo 2021–2027 vse napore upre v to, da bo možno financirati lokalno infrastrukturo za oskrbo s pitno vodo ter odvažanje in čiščenje komunalne odpadne vode v aglomeracijah pod 2 tisoč populacijskih ekvivalentov iz sredstev Evropske unije. Menimo, da javni razpis ali javni poziv ni ravno najboljši način za dodelitev sredstev, čeprav je transparenten, kajti občine bodo morale dati prioriteto hitrosti zaradi prednostne obravnave prej oddanih vlog in ne kvalitetni pripravi. Upoštevani bi morali biti tudi drugi kriteriji, kot recimo gradnja kanalizacije nad izvirom pitne vode, obseg manjkajoče infrastrukture in podobno. Če želimo zaščititi našo pitno vodo, je že skrajni čas, da se že enkrat tudi reši dolgotrajno urejanje pravičnih denarnih nadomestil za kmete na vodovarstvenem območju, ki imajo zaradi prepovedi uporabe gnojevke in fitofarmacevtskih sredstev izpad pridelka in ne morejo konkurirati drugim kmetom. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo seveda podprli novelo zakona.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Boris Doblekar. Izvoli.
Spoštovani predsednik, minister, poslanke, poslanci! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah v skrajšanem postopku, ki smo ga v Poslanski skupini SDS veseli in ga pozdravljamo. Predlagani zakon namreč omogoča sofinanciranje občinskih projektov novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo, za zagotavljanje javne oskrbe s pitno vodo, ki jih ni mogoče sofinancirati iz sredstev Evropske unije, ali odkupa obstoječih zasebnih vodovodov s strani občin zaradi zagotovitve javne oskrbe s pitno vodo in občinskih projektov novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v aglomeracijah s skupno obremenitvijo, manjšo od 2 tisoč populacijskih ekvivalentov, če jih prav tako kot vodovodov ni mogoče sofinancirati iz sredstev Evropske unije. Namen dopolnitve zakona je zagotoviti pomoč občinam pri sofinanciranju gospodarske javne infrastrukture in predstavlja dopolnitev možnosti k obstoječemu sistemu financiranja občin pri zagotavljanju doseganja cilja dobrega stanja voda oziroma ustrezne oskrbe s pitno vodo ter je hkrati tudi implementacija konkretnih rešitev zapisa pravice do čiste pitne vode v Ustavo. Predlagana sprememba omogoča jasnejšo opredelitev, kaj je v zvezi z vodno infrastrukturo mogoče financirati iz Sklada za vode. Predlog zakona tudi dodatno omogoča, kaj je financiranje izvedbe izrednih ukrepov v času povečane stopnje ogroženosti in izrednih ukrepov po naravni nesreči zaradi škodljivega delovanja voda s ciljem odvrnitve neposredne nevarnosti za življenje ali zdravje ljudi in premoženja, kar pa trenutni sistem po naši oceni ne omogoča v zadostni meri. Vlada želi s temi predlaganimi rešitvami pomagati občinam oziroma lokalnim skupnostim, ki se srečujejo z velikimi težavami na tem področju in si želijo, da se ga uredi. V Slovenski demokratski stranki nas veseli, da vlada išče ustrezne rešitve in gre nasproti občinam. Z vidika načela transparentnosti pri dodeljevanju sredstev iz Sklada za vode, v katerem bo v ta namen letno rezerviranih predvidoma 5 milijonov evrov sredstev, ki se bodo v primeru neporabe lahko prenesla prihodnje leto, najvišji znesek pa ne bo presegal 10 milijonov, se bodo ta sredstva občinam dodeljevala na podlagi postopka z Zakonom o splošnem upravnem postopku, ki ponuja obe možnosti, torej javni poziv in javni razpis, ki se ju lahko uporabi glede na vrsto posamezne dodelitve sredstev. Pri prvem velja vrstni red prijav, pri drugem pa kriteriji in merila. Že na 16. seji matičnega delovnega telesa, to je Odbora Državnega zbora za infrastrukturo, okolje in prostor, smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke izrazili pozitivno mnenje do vladnega predloga zakona o vodah ter tudi utemeljili zavrnitev dveh predlaganih amandmajev dveh poslanskih skupin, ki nista šla v smer predlaganih zakonskih rešitev z vidika virov financiranja in neupoštevanja solidarnosti vodooskrbe ter z vidika velikosti občin oziroma števila priključkov. Po našem mnenju so predlagane rešitve dobre in koristne. Tako oblikovano naše mnenje oziroma stališče pa temelji tudi na dejstvu, da vladni predlog sprememb in dopolnitev Zakona o vodah podpira tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter tudi dejstvo, da Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, ki je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika, k predlaganemu besedilu nima pripomb. Zaradi vseh navedenih dejstev bomo težko pričakovane zakonske rešitve, predvsem s strani lokalne skupnosti oziroma občin, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Aljaž Kovačič. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Predlog novele zakona naslavlja problem financiranja investicij v sisteme oskrbe s pitno vodo ter v sisteme odvajanja meteornih in odpadnih voda, katere posamezne občine izvajajo kot obvezno gospodarsko javno službo. Nadalje. Predlog novele zakona naslavlja problematiko financiranja izravnalnih ukrepov za odpravo posledic delovanja voda, ki v primeru naravnih nesreč ogrožajo zdravje in življenje ljudi ter njihovo premoženje. V skladu z Zakonom o vodah se vsi izravnalni ukrepi izvajajo v okviru obvezne državne gospodarske javne službe. Sredstva za izvajanje dejavnosti obvezne gospodarske javne službe občine pridobijo iz davčnih virov povprečnin, nadomestil za uporabo stavbnega zemljišča, komunalnega prispevka, taks, glob, koncesijskih dajatev in tako dalje. Poleg navedenih se med prihodke štejejo tudi okoljske dajatve, ki jih občine porabijo za gradnjo vse potrebne infrastrukture za čiščenje in odvajanje meteorne vode in zagotavljanje oskrbe v pitno vodo. Za navedene projekte lahko občina sredstva za financiranje pridobi iz veljavnih finančnih perspektiv. Težave nastanejo v primeru, če občina ne izpolnjuje kriterijev za dodelitev sredstev. Določeno je, da se sredstva namenijo za projekte vodovodnih sistemov, ki zagotavljajo oskrbo s pitno vodo več kot 10 tisoč prebivalcem. Sorodne težave nastanejo v primeru sofinanciranja sistemov odpadne in meteorne vode. Do sredstev iz Operativnega programa za izvajanje evropske kohezijske politike za obdobje 2014–2020 so za investicije v sisteme odpadne in meteorne vode upravičeni projekti za izgradnjo sistemov, ki omogočajo odvajanje odpadne in meteorne vode za več kot 2 tisoč prebivalcev. Predlog zakona predvideva možnost financiranja iz sredstev posebnega proračunskega sklada, to je Sklada za vode, za novogradnje ali rekonstrukcije sistemov za oskrbo s pitno vodo oziroma za novogradnje ali rekonstrukcije javne kanalizacije v manjših aglomeracijah, za katere tudi ni mogoče pridobiti sredstev Evropske unije. Predvideno je, da se za predmetne projekte ne namenja več kot 50 % celotnih finančnih sredstev s strani predvidenih letnih finančnih prilivov Sklada za vode. Občine lahko sredstva pridobijo na podlagi javnih razpisov. Predlog zakona tako določa, da se iz Sklada za vode lahko financira 80 % vrednosti investicije. Predmetna novela pa hkrati omogoča dodatno financiranje izravnalnih ukrepov odprave posledic naravnih nesreč, ki neposredno ogrožajo človeška življenja. Predlagane rešitve zasledujejo naslednje cilje. Predvidene spremembe na področju sofinanciranja investicij v javne vodovodne sisteme predstavljajo korak dlje pri uresničevanju v Ustavi zapisane neodtujljive pravice do pitne vode. Na podlagi zagotovljenih sredstev za sofinanciranje sistemov odpadne in meteorne vode in interventnih del v primeru naravnih nesreč, pa bodo lokalne skupnosti v celoti zgradile ali nadgradile obstoječe omrežne komunalne infrastrukture ter s tem preprečile oziroma zmanjšale možnost nepopravljivih posledic za okolje in dvignile nivo varnostni ter kvalitete bivanja lokalnega prebivalstva. Zaradi tega bomo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca predlog novele zakona tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ENERGETSKEGA ZAKONA, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo Blažu Košoroku. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Dovolite mi, da vam predstavim predlog sprememb in dopolnitev Energetskega zakona (EZ-1C), ki je danes pred vami z namenom, da ga Državni zbor obravnava in seveda tudi sprejme. Predlog sprememb in dopolnitev Energetskega zakona predlaga manjše spremembe Energetskega zakona na področju zemeljskega plina, ki so izključno namenjene prenosu nove plinske direktive v slovenski pravni red. Nova plinska direktiva 2019/692/EU spreminja in dopolnjuje obstoječo Direktivo 2009/73/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom, ki bi bila v slovenski pravni red prenešena z Energetskim zakonom EZ-1 leta 2014. Nova plinska direktiva je bila objavljena v maju 2019. Rok za implementacijo pa je bil zelo kratek in je potekel konec februarja 2020. Cilj direktive 2019/692/EU je vzpostavitev usklajenosti pravnega okvira Evropske unije ob hkratnem izogibanju izkrivljanja konkurence na notranjem trgu energije zaradi neuporabe tržnih pravil Evropske unije za prenosne plinovode v tretje države in iz njih. Neuporaba teh pravil je predstavljala velik problem za notranji trg Evropske unije, zato je bilo treba evropsko zakonodajo na tem področju spremeniti in dopolniti. Spremembe, uvedene z direktivo, zagotavljajo, da se bodo pravila, ki se uporabljajo za prenosne plinovode, ki povezujejo dve ali več držav članic Evropske unije, uporabljala tudi za prenosne plinovode v tretje države in iz njih. To bo vzpostavilo usklajenost pravnega okvira v Evropski uniji in hkrati preprečilo izkrivljanje konkurence na notranjem trgu energije. Direktiva izboljšuje preglednost in zagotovilo pravne varnosti za udeležence na trgu, zlasti za vlagatelje v plinsko infrastrukturo in uporabnike omrežja. V zvezi z mednarodnimi pogodbami s tretjimi državami, ki bi lahko vplivale na skupna pravila Evropske unije na področju zemeljskega plina, nova plinska direktiva vzpostavlja usklajen in pregleden postopek odobritve pogajanj in podpisa pogodbe, ki do sedaj ni bil dovolj jasno določen. Državi članici se na njeno zahtevo odobri sprememba ali sklenitev pogodbe s tretjo državo v delovanju prenosnega plinovoda ali pridobivalnega cevovodnega omrežja med državo članico in tretjo državo. Postopek ne posega v delitev pristojnosti med Evropsko unijo in državami članicami ter ga je treba uporabljati za obstoječe in nove mednarodne pogodbe. V skladu z direktivo obstoječe mednarodne pogodbe o uporabi prenosnih plinovodov, sklenjene med državo članico in tretjo državo, ostane v veljavi. Predlog sprememb in dopolnitev Energetskega zakona (EZ-1C) tako sledi potrebni implementaciji evropske direktive in zagotavlja, da se bodo pravila, ki veljajo za prenosne plinovode med državami članicami Evropske unije uporabljala tudi za prenosne plinovode iz tretjih držav v Republiko Slovenijo ali obratno. V ta namen predlog Energetskega zakona vsebuje določbe, ki bolj jasno določajo nekatere pojme ter predvsem naloge nacionalnega regulatornega organa, Agencije za energijo, in operaterja prenosnega sistema, to so Plinovodi, d. o. o., pri čezmejen sodelovanju in uporabljanju plinovodov, ki so povezani s tretjimi državami. Predlog sprememb in dopolnitev Energetskega zakona (EZ-1C) prav tako določa nujni del postopka odobritve Evropske komisije v primeru priprave in sklepanja mednarodnih sporazumov Republike Slovenije na področju prenosnih plinovodov oziroma področju, ki ga pokriva plinska direktiva. To konkretno pomeni odobritev pogajalskih izhodišč in odobritev samega podpisa mednarodne pogodbe oziroma sporazuma. Kot rečeno, predviden postopek odobritve Evropske komisije je skladen oziroma ne posega v delitev pristojnosti med Evropsko unijo in državami članicami. V veljavnem Energetskem zakonu, ki obsega preko 550 členov, je ožje področje zemeljskega plina določeno v približno 130 členih. Predlagana sprememba in dopolnitev Energetskega zakona pa se nanaša zgolj na devet členov Energetskega zakona. Morda še informacijo Državnemu zboru. Energetski zakona (EZ-1C) je verjetno zadnja dopolnitev obstoječega Energetskega zakona. Na našem ministrstvu pospešeno pripravljamo predloge zakonov, s katerim bomo prenašali evropske direktive, sprejete v paketu Čista energija za Evropejce v letih 2018–2019. V ta namen bomo posamezne vsebine iz sedanjega, relativno zelo obsežnega, Energetskega zakona razdelili na več zakonov, saj bo le tako delo v posamezni vsebini za Državni zbor lažje. Spoštovani poslanke in poslanci, dovolite mi, da vas povabim in prosim, da podprete in sprejmete predlagano dopolnitev Energetskega zakona.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo Edvardu Pauliču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 16. seji 12. 3. 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi je tedanji državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo poudaril, da se vsebina predloga zakona nanaša izključno na prenos tako imenovane plinske direktive v slovenski pravni red. Cilj nove direktive je vzpostavitev usklajenosti pravnega okvira v Evropski uniji na področju prenosnih plinovodov ob hkratnem izogibanju izkrivljanja konkurence na notranjem trgu z energijo. Z uporabo pravil Evropske unije tudi za povezovalne prenosne plinovode v tretje države bo bolje deloval tudi notranji plinski trg v Evropski uniji. V zvezi z vloženim amandmajem poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus k 10. členu, s katerim se predlaga ohranitev drugega odstavka 485.a člena, je poudaril, da je po njegovem mnenju črtanje nujno. S tem se namreč odpravlja pravna praznina, ki je nastala zaradi namere združitve družb Plinhold in Plinovodi, ki sta trenutno v upravljanju SDH. V primeru sprejetja amandmaja bo pravna praznina ostala in jo bo gotovo treba urediti v roku nekaj let. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da so v okviru svojih pristojnosti podali nekatere pripombe, s katerimi so zasledovali zlasti cilj večje jasnosti in boljše določnosti predloga zakona. Mnenje k predlogu zakona je podala tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki predlog zakona podpira. Predstavnica Agencije za energijo je poudarila, da predlog zakona podpirajo, in opozorila na nujnost črtanja drugega odstavka 485.a člena, saj je ta določba neizvršljiva. Agencija je pristojna za izvedbo certifikacijskega postopka in podelitev certifikata sistemskim operaterjem prenosnega oziroma distribucijskega omrežja električne energije in zemeljskega plina. V tem postopku mora Agencija preskusiti določene pogoje; trenutno veljavni drugi odstavek 485.a člena pa določa, da eden od ključnih pogojev nastopi šele po podelitvi certifikata. Po tej določbi torej Agencija ne bo mogla dokončati certifikacijskega postopka in podeliti certifikata, kar pa lahko v končni fazi ogrozi tudi poslovanje obstoječe družbe, ki izvaja prenos zemeljskega plina v Sloveniji. Odbor je brez razprave sprejel amandmaje Poslanske skupine SAB k 4. in 5. členu ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus k 10. členu. Odbor je nato glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra in Gregor Perič. Izvoli.
Hvala, podpredsednik. Zakonske spremembe, ki jih vnašamo v naš pravni red, morajo biti vedno v smeri doseganja pozitivnih sprememb in učinkov. Z novelo Energetskega zakona, ki jo danes potrjujemo, bodo prenesene spremembe uvedene z Direktivo o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom. Direktiva je bila objavljena v maju 2019, rok za implementacijo pa je potekel 24. februarja letos. S to direktivo se vzpostavlja usklajenost pravnega reda v Evropski uniji ob hkratnem izogibanju izkrivljanja konkurence na notranjem trgu z energijo. Pravila, ki se uporabljajo za prenosne plinovode, ki povezujejo dve ali več držav članic Evropske unije, se bodo uporabljala tudi znotraj Evropske unije za prenosne plinovode v tretje države in iz njih. Z usklajenim pravnim okvirom v evropskem prostoru se bo preprečilo negativne učinke na zanesljivost oskrbe ter izboljšalo preglednost in zagotovilo pravno varnost za udeležence na trgu. To velja predvsem za uporabnike omrežja in vlagatelje v plinsko infrastrukturo. S tem se bo tako zaključilo oblikovanje zakonodajnega okvirja za notranji trg z zemeljskim plinom. Ta predstavlja zakonsko osnovo in omogoča nadgradnje trgovalnih mehanizmov za sprejem in trgovanje s plini, ki bodo nadomeščali zemeljski plin in bodo proizvedeni na osnovi obnovljivih virov energije. Poleg tega pa se s predlogom zakona vzpostavlja tudi zakonska podlaga za spodbujanje uvajanja in izvajanja ukrepov za rabo alternativnih goriv v prometu s strani države, kar je še dodaten dokaz, da se spodbujata razvoj in uporaba tehnologij, ki zmanjšujejo obremenjevanje okolja. Vse to skupaj pomeni, da nam ni vseeno in da se zavedamo, kako pomembna je skrb za okolje. In ker menimo, da so spremembe, ki jih prinaša novela Energetskega zakona, koristne in bodo prinesle pozitivne učinke, bomo v Poslanski skupini SMC predlog zakona soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Aleksander Reberšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvoli.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci! Z zakonom se v slovenski pravni red prenaša Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o spremembi Direktive o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom. Cilj direktive je vzpostavitev usklajenosti pravnega okvira za oskrbo z zemeljskim plinom v Evropski uniji ob hkratnem izogibanju izkrivljanja konkurence na notranjem trgu z energijo. Zagotavlja se pravna varnost za udeležence na trgu, zlasti za vlagatelje v plinsko infrastrukturo in uporabnike omrežja. Pravila, ki se uporabljajo za prenosne plinovode, ki povezujejo dve ali več držav članic Evropske unije, se bodo po novem uporabljala tudi znotraj Evropske unije za prenosne plinovode v tretje države in iz njih. Enotno se bo uporabljal postopek pridobitve pogajalskih izhodišč in izpogajanih mednarodnih pogodb na področju prenosa zemeljskega plina s strani Evropske komisije. V ta namen predlog zakona vsebuje določbe, ki bolj jasno določajo naloge operaterja prenosnega sistema in regulatorja trga. Za zagotovitev usklajenosti z evropskim pravnim redom je v predlogu zakona za primer morebitne mednarodne pogodbe s tretjo državo predviden postopek odobritve pogajalskih izhodišč in odobritve podpisa te pogodbe s strani Evropske komisije. V praksi to pomeni, da Sporazum med Republiko Slovenijo in Vlado Ruske federacije v sodelovanju pri gradnji in delovanju plinovoda na ozemlju Republike Slovenije, recimo Južni tok, ostane v veljavi. Morebitne spremembe sporazuma pa bodo možne z upoštevanjem novih zahtev evropske zakonodaje, država članica Evropsko komisijo obvesti o pogajalskih izhodiščih, po potrditvi izhodišč so možna pogajanja s tretjo državo. Končno verzijo mednarodne pogodbe mora predhodno odobriti Evropska komisija. Zakon določa, da se črta drugi odstavek 485.a člena obstoječega Energetskega zakona, s čimer se upravljanje operaterja prenosnega sistema zemeljskega plina prenaša na Vlado Republike Slovenije. Skladno s pravili Evropske unije lahko operater prenosnega sistema zemeljskega plina izvaja gospodarsko javno službo v dveh oblikah, in sicer v lastniško ločeni obliki ali v obliki neodvisnega operaterja prenosnega sistema. V Novi Sloveniji predlog zakona podpiramo.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod državni sekretar, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Danes obravnavamo predlog zakona, ki nam ga je januarja v odločanje predložila še prejšnja sestava vlade. Poglavitni namen predloga zakona je prenos direktive o spremembi Direktive 2009/73/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom v slovenski pravni red. Rok za implementacijo je sicer potekel že 24. februarja, zato je pomembno, da se predlog čimprej sprejme. S prenosom omenjene direktive se bo zagotovilo, da se bodo pravila, ki veljajo za prenosne plinovode med državami članicami Evropske unije, uporabljala tudi za prenosne plinovode iz držav članic v tretje države. Tako se bodo dokončno odpravile ovire za oblikovanje notranjega trga z zemeljskim plinom, s tem pa se bo preprečila tudi možnost za izkrivljanje konkurence. Posledično bo notranji trg na tem področju bolje deloval, predvsem ob upoštevanju dejstva, da se najbolj bogate zaloge zemeljskega plina nahajajo na Bližnjem vzhodu ter v Rusiji, torej v tretjih državah. Za vsak plinovod bo morala Evropska komisija vnaprej podati soglasje k mednarodni pogodbi o prenosnem plinovodu s tretjo državo. Omembe vredna je tudi sprememba, ki je bila v predlog vključena na predlog Agencije za energijo, in sicer gre za prenos upravljanja operaterja sistema zemeljskega plina. Zakon namreč določa, da se v primeru lastniško ločene oblike delovanja operaterja prenosnega sistema upravljanje državnega deleža prenese na Vlado, skladno s predpisi Evropske unije. Pred tem pa mora operaterja certificirati Agencija za energijo. Ta je opozorila, da se mora upravljanje operaterja prenesti na Vlado pred izvedbo certificiranja, saj morajo Evropski komisiji pri tem izkazati, da upravljanje izvaja Vlada Republike Slovenije. Predlagatelj je izpostavil, da se s tem odpravlja pravna praznina, ki je nastala zaradi združitve družb Plinhold in Plinovodi. Slovenija nima lastnih virov zemeljskega plina, zato smo na tem področju odvisni od uvoza, predlog pa bo tako pozitivno vplival na zanesljivost oskrbe. V stranki SAB se zavzemamo za uporabo čiste energije. Zemeljski plin je ekološko neoporečen, poleg tega pa nudi visok energetski izkoristek. Za stranko SAB je ključnega pomena uporaba čiste energije, ki pa mora biti predvsem varna in cenovno dostopna potrošnikom in prebivalcem. V primerjavi z drugimi energenti fosilnega izvora je ravno zemeljski plin najcenejši. Ena od njegovih pozitivnih lastnosti pa je tudi vsestranska uporaba. Predlog zakona bomo poslanci Poslanske skupine SAB zato podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvoli.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Državni sekretar, kolegice poslanke in kolegi poslanci! V Sloveniji je uporaba zemeljskega plina prisotna že od leta 1974, vendar pa se je plinovodno omrežje začelo graditi nekaj let kasneje. V prvih letih je večina plina prihajala iz ruskega vira. Danes zemeljski plin prihaja v Slovenijo po plinovodnem omrežju, ki napaja porabnike Evrope. Slovenija ima dva visokotlačna priključka na evropsko plinovodno omrežje, kar nam zagotavlja zanesljivo oskrbo s plinom. Čeprav ne moremo reči, da je zemeljski plin popolnoma čist vir energije, pa nam s pomočjo sodobnih tehnologij omogoča zelo visok izkoristek energije. Čeprav je njegov nastanek in samo pridobivanje podobno nastanku in pridobivanju nafte, je najčistejše fosilno gorivo. Ima najmanjšo emisijo ogljikovega dioksida in se ga lahko uporabi na različnih področjih – v industriji, gospodinjstvu, za proizvodnjo toplotne in električne energije ali pa kot pogonsko gorivo v transportu. Predvsem pri uporabi v gospodinjstvu in transportu smo priča precejšnjemu razcvetu, saj je tehnologija in ozaveščenost prebivalstva glede vsestranske uporabe plina v zadnjih letih porastla. Njegova prednost je tudi soproizvodnja, ki je tehnološki proces sočasne proizvodnje koristne toplotne in električne energije iz istega energetskega vira. Moderna soproizvodnja ima visoke izkoristke, kar je še posebej pomembno za racionalno rabo energije in za zaščito okolja. Danes so ZDA, Rusija, Kanada in Kitajska največji proizvajalci in porabniki zemeljskega plina. S pomočjo sodobnih tehnologij je pridobivanje plina v zadnjih letih napredovalo. S posebnimi načini lahko najdemo nova nahajališča, tudi na večjih globinah, in s tem povečujemo dostopne svetovne rezerve tega energenta. V Sloveniji nimamo lastnih virov in skladišč zemeljskega plina, zato je oskrba s tem energentom še vedno v celoti odvisna od uvoza. V Poslanski skupini Desus vemo, kako pomembno je, da omogočimo in zavarujemo konkurenčnost ponudbe. Poraba se letno veča, zato je treba zagotoviti izbiro vsem uporabnikom zemeljskega plina na nove poslovne priložnosti, konkurenčne pogoje in cene. Seveda se s tem prispeva tudi k razvoju tehnologije pridobivanja ter izkoriščanja energenta. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da je zemeljski plin še vedno eden od energentov prihodnosti. Čeprav vsi zremo k ničelnemu izpustu toplogrednih plinov ali brezogljični družbi, pa se moramo zavedati, da je pot do tja še dolga. Sprejeti moramo določene kompromise, ki nam pomagajo pri premostitvi tehnološke luknje, in pri nadaljnjem ozaveščanju ljudi, da bomo nekega dne lahko stopili na pot popolnoma čiste družbe. Zemeljski plin in njegova uporaba se tako s seznama energentov še ne bosta kmalu poslovila, temveč bosta dosegla še večji razpon uporabnikov. S sprejetjem Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona bo ureditev sledila določbam direktive Evropske unije. Podobni poti, kot smo si jo zastavili mi, sledijo tudi Italija, Španija, Hrvaška in druge. Danes bomo poslanci Poslanske skupine Desus Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona seveda podprli. Zagovarjamo razvoj Slovenije v smeri obnovljivih virov energije. Čeprav zemeljski plin ne spada v kategorijo obnovljivih virov, pa še vedno izrecno prispeva k zmanjšanju onesnaženosti ozračja. Hvala.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvoli.
Spoštovani! Za začetek naj povem, da je zemeljski plin najčistejše fosilno gorivo z najmanjšo emisijo CO₂ pri izgorevanju, je vsestransko uporaben in energetsko učinkovit. Začetki oskrbe Slovenije z zemeljskim plinom segajo v leto 1974, ko je bil podpisan sporazum o združevanju sredstev za realizacijo programa plinifikacije. Plinovodno omrežje se je začelo graditi leta 1977, leto za tem se je začela oskrba prvih odjemalcev v Sloveniji ter transport na Hrvaško. Kar se tiče oskrbe z zemeljskim plinom, smo v celoti odvisni od uvoza, ker ga seveda ni vsepovsod. Poleg tega je tudi sprejemljiv za vsak žep, saj so cene pod povprečjem Evropske unije, problem na položnici pa predstavljajo vse stvari zraven. Novela zakona je potrebna zaradi uskladitve prava Evropske unije, kajti v primeru nesprejetja tvega Republika Slovenija sprožitev uradnega postopka s strani Evropske komisije in plačilo velikih denarnih kazni, česar si po zdravi pameti seveda ne želimo; ali pač, morda si kdo želi. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo med drugimi tudi cilj, da se prispeva k zanesljivosti oskrbe in njeni trajnosti. Končno bodo odpravljene tudi ovire za oblikovanje trga z zemeljskim plinom zaradi neuporabe tržnih pravil Evropske unije za prenosne plinovode v tretje države in iz njih, kar je bil do dan danes velik problem. Na tak način se bo v pozitivni luči pokazala solidarnostna pomoč. Relevantno je zlasti, da se bo izboljšala preglednost, jasnost ter tudi zagotovila pravna varnost za vlagatelje v plinsko infrastrukturo in uporabnike omrežja. Prav je, da se določa usklajen in pregleden postopek, kjer bo morala Evropska komisija za vsak plinovod, ki poteka iz članic Evropske unije v države izven meja Evropske unije, dati soglasje k mednarodni pogodbi o prenosnem plinovodu s tretjo državo. Seveda si tudi želimo, da bo čim manj čezmejnih sporov, sploh sedaj, ko vladajo izredne razmere zaradi koronavirusa. Republika Slovenija ima tako sklenjen en sporazum o prenosnem plinovodnem sistemu z Rusko federacijo, ki je v veljavi še najmanj 20 let. Kako bo naprej, bomo pa še videli. Pričakujemo tudi zeleno luč ene veje plinovoda preko Hrvaške in Slovenije, ki je zaenkrat še na idejni ravni. Drugače pa je zemeljskega plina dovolj še za več kot 55 let. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je zelo dobro, da se novela zakona usmerja tudi na področje alternativnih goriv v prometu, ki se vsaj parcialno uporabljajo kot nadomestek za fosilna goriva in prispevajo k dekarbonizaciji prometa, nižanju izpusta toplogrednih plinov. Absolutno mora biti naš cilj trajnostni in okoljsko naravnan k razvoju, da zmanjšamo promet in s tem tudi ogljični odtis. V naši stranki tudi pozivamo, da naša država obvešča in zagotavlja našim državljanom in državljankam dodatne finančne spodbude za nakup toplotnih črpalk. Za izboljšanje okoljskih parametrov delovanja našega prometnega sektorja pa naj se ljudje odločajo za nakup hibridnih ali električnih avtomobilov. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo podprli predlog zakona.
Hvala lepa. Franc Rosec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona bodo spremembe, uvedene z direktivo 219/692/EU in prenesene s predlogom zakona, zagotovile, da se bodo pravila, ki veljajo za prenosne plinovode med državami članicami Evropske unije, uporabljala tudi za prenosne plinovode iz držav članic Evropske unije v tretje države in iz njih. Prav tako se bo enotno uporabljal postopek odobritve pogajalskih izhodišč in izpogajanih mednarodnih pogodb na področju prenosa zemeljskega plina. Z Direktivo 219/692/EU in njenim prenosom v nacionalni pravni red se zaključuje oblikovanje zakonodajnega okvirja za notranji trg z zemeljskim plinom, ki bo predstavljal osnovo in omogočal nadgradnjo trgovalnih mehanizmov za sprejem in trgovanje s plini, ki bodo nadomeščali zemeljski plin, od sintetičnega metana, bioplina in vodika, in ki bodo proizvedeni na osnovi obnovljivih virov energije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona podpiramo.
Hvala lepa. Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Prenos na omrežje zemeljskega plina je hrbtenično omrežje, ki preko mednarodnih povezav znotraj držav Evropske unije in tretjih držav zagotavlja nemoteno dobavo zemeljskega plina slovenskim uporabnikom. Znotraj Evropske unije veljajo enotna pravila, ki zagotavljajo konkurenčne pogoje za dobavo zemeljskega plina po konkurenčnih cenah, predvsem pa zagotavljajo nemoteno distribucijo in zanesljivo oskrbo z zemeljskim plinom za vse države članice Evropske unije. Enotna pravila so bila v slovenski pravni red implementirana z Direktivo o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom. Z implementacijo spremenjene direktive, ki jo predlog novele zakona predvideva, pa se bodo enotna pravila, ki veljajo za distribucijo zemeljskega plina znotraj Evropske unije, uporabljala za prenos na distribucijske sisteme med državami članicami Evropske unije in tretjimi državami. Predlog zakona hkrati omogoča sodelovanje med sistemskimi operaterji držav članic in operaterji tretjih držav na podlagi tako imenovanih tehničnih dogovorov. S predmetno direktivo se hkrati določajo izhodišča za trgovanje in prenos alternativnih vrst plinov, kot so sintetični metan, bioplin in vodik, katerih proizvodnja temelji na obnovljivih virih energije. S predvidenim ukrepom se zasleduje cilj pospeševanja uvedbe obnovljivih virov energije in zmanjšanje odvisnosti od fosilnih goriv v vseh gospodarskih dejavnostih, ki prispevajo visoke deleže v skupnih izpustih toplogrednih plinov. Predlagana novela zakona upošteva pripombo Agencije za energijo, ki se nanaša na spremembo 485.a člena Energetskega zakona. Slednji se spremeni tako, da se pred samim postopkom certificiranja ustvarijo pogoji za prenos upravljanja državnega deleža operaterja prenosnega sistema zemeljskega plina s SDH na Vlado Republike Slovenije. Agencija za energijo tako lahko izda certifikat kot dokazilo, da operater izpolnjuje vse zahteve za izvajanje nalog operaterja prenosnega sistema zemeljskega plina. V zvezi z navedenim je bil vložen predlog amandmaja, ki vsebinsko ohranja 485.a člen. Predlagatelji so kot razlog za vložen predlog amandmaja navedli, da Republika Slovenija ni stoprocentni lastnik družbe Plinhold in posredno družbe Plinovodi. Certificiranje družbe Plinhold in posredno družbe Plinovodi v skladu s pravili lastniško ločene oblike in prenos državnega deleža z upravljanja SDH na Vlado Republike Slovenije bo mogoče le, ko bo Republika Slovenija v celoti lastnik navedenih družb. Kljub nasprotovanju predstavnika Ministrstva za infrastrukturo in predstavnice Agencije za energijo, ki sta utemeljevala, da na podlagi nove zakonske ureditve certifikat ne bi mogel biti podeljen, kar bi lahko vplivalo tudi na poslovanje družbe, je bil predlog amandmaja sprejet. Cilj predlagane novele zakona je torej prenos direktive EU v slovenski pravni red in upoštevanje navodil Evropske komisije, na podlagi katerih bo zagotovljena nemotena in zanesljiva oskrba z zemeljskim plinom na podlagi skupnih pravil distribucije in trgovanje s tistimi državami, ki niso članice Evropske unije. S prenosom direktive se hkrati dokončno izoblikujejo izhodišča za kreiranje pravil trgovanja s plini, katerih proizvodnja ne bo temeljila na izkoriščanju fosilnih goriv. S tem se vzpostavijo dodatni mehanizmi za doseganje ogljične nevtralnosti do leta 2050. V Poslanski skupini LMŠ bomo predlog novele zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane, spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona, ki je prišel izpod peresa pristojnega ministrstva, smo poslanci in poslanke obravnavali že na matičnem odboru, kjer smo vsebino zakona podprli. Zakonska vsebina se izključno nanaša na prenos direktiv EU v slovenski pravni red. Glavni cilj nove spremembe zakona je, da se bodo pravila, ki veljajo za prenosne plinovode med državami članicami Evropske unije, uporabljala tudi za prenosne plinovode iz držav članic Evropske unije v tretje države in iz njih. S sprejetjem omenjene zakonske novele in prenosom direktive v nacionalni pravni red se zaključi oblikovanje zakonodajnega okvira za notranji trg z zemeljskim plinom, ki bo predstavljal osnovo in omogočal nadgradnjo trgovalnih mehanizmov za sprejem in trgovanje s plini, ki bodo nadomeščali zemeljski plin. Poenotenje pravil na ravni vseh članic Evropske unije je vsekakor dobrodošlo. V sistemu delovanja Evropske unije kot skupnosti suverenih držav je to poenotenje še en korak k temu, da bomo kot Evropska unija resnično delovali enotno in usklajeno. Socialni demokrati pozdravljamo zakonske spremembe, ki uvajajo enaka pravila za vse članice Evropske unije, in hkrati menimo, da so direktive, ki pravila poenotijo na ravni vseh članic, še kako pomembne in dobrodošle, saj bomo z vsakim poenotenjem delovanja zakonskih predpisov korak bližje sklepom Evropskega sveta, ki govori o energetskih uniji. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DIVJADI IN LOVSTVU, V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Damjanu Stanoniku. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Cenjeni poslanke in poslanci, spoštovani ostali prisotni, lepo pozdravljeni! Vesel sem, da vam danes lahko predstavljam spremembe dveh pomembnih zakonov s področja gozdarstva in lovstva, ki sta rezultat temeljnih usklajevanj z deležniki, reprezentativnimi organizacijami in stroko. Prvi je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu. Zakon upošteva vsa načela, na katerih temelji sedanja ureditev, od katerih so najpomembnejše: ohranjanje in varstvo divjadi kot naravnega bogastva, trajnostno gospodarjenje z divjadjo, ohranjanje ter povečevanje biološke in krajinske pestrosti ter stabilnosti življenjskih združb in izboljšanje habitatov prostoživečih živalskih vrst. Poglavitna rešitev, ki bi jo želel izpostaviti, je ureditev prehodnega obdobja, v katerem bo država odškodninsko odgovarjala za izplačilo odškodnin za škodo, ki jo bo povzročal šakal. Uredba o zavarovanju prostoživečih živalskih vrst je vrsto šakal s 1. majem 2020 črtala s seznama zavarovanih živalskih vrst. Navedeno pomeni, da bo od 1. maja 2020 šakal lovna vrsta oziroma divjad. Ker je bil do zdaj šakal zavarovan, ni bil aktivno upravljan, kar pomeni, da se ta vrsta ni lovila, zato se je številčno in prostorsko močno razširil. Ključno je, da bo v prehodnem obdobju petih let, v katerem se pričakujejo rezultati aktivnega upravljanja populacije šakala, za škodo, ki jo bo povzročal šakal, odškodninsko odgovarjala država in ne upravljavci lovišč. Poleg te dopolnitve zakon prinaša še druge manjše spremembe in dopolnitve, ki jasneje in nedvoumno določajo dosedanje določbe zakona ali pa pomenijo racionalizacijo postopkov. Na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano verjamemo, da zakon prinaša rešitve, ki so pregledne, razumljive in najbolj optimalne glede na razmere na terenu. Nekaj ključnih poudarkov. Jasna razmejitev pristojnosti med ministrstvom, ki lahko dovoli izredni poseg iz 42. člena zakona, in pristojnosti lovskega inšpektorja, ki odreja odstrel iz nujnih razlogov. Naslednja sprememba je sprememba letnega v dvoletni lovskoupravljavski načrt za lovskoupravljavsko območje, kar bo omogočilo bolj fleksibilno načrtovanje znotraj dveh let. Naslednja sprememba je dopolnjevanje priznavanja teoretičnega dela lovskega izpita. Kandidati gozdarskih šol bodo po novem morali opraviti delni izpit iz tistih vsebin, ki jih v okviru rednega izobraževanja še niso opravljali. Naslednja sprememba je priznavanje lovskih izpitov, ki so bili opravljeni v državah članicah Evropske unije. Na podlagi potrdila o opravljenem lovskem izpitu in upravljavskem preizkusu znanja s področja slovenske lovske zakonodaje bodo kandidati lahko pridobili spričevalo o opravljenem lovskem izpitu. S tem bomo omogočili tudi, da naši zamejci pridobijo lovski izpit, za kar si prizadevajo že več kot desetletje. Naslednja sprememba je podrobnejše urejanje in posredovanje podatkov o pravnomočnih obsodbah in pravice lovskih družin pri zastopanju interesov ohranjanja varstva divjadi in njenega življenjskega okolja ter lovstva na območju lovišča v vseh upravnih in sodnih postopkih. To je nekaj ključnih predlaganih rešitev zakona, za katerega upam, da mu boste namenili svoj glas. Če še enkrat povzamem, s sprejemom Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu bomo ustrezno uredili odškodninsko odgovornost za škodo, ki jo povzroča šakal, dobili jasnejši, bolj nedvoumen zakon in z njim zmanjšali določene administrativne postopke ter birokracijo. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Ivanuši. Izvoli.
Spoštovani vsi prisotni, lep dober dan; še posebej državnemu sekretarju in seveda vam, gospodu podpredsedniku Državnega zbora. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlog zakona obravnaval na 20. nujni seji 23. 4. 2020. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano; predstavniki Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano; Zakonodajno-pravne službe; Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije; Zavod za gozdove Slovenije in seveda predstavnik Lovske zveze Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k večini členov predloga zakona, ki so bile upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. V okviru razprave o 1. členu predloga zakona je bilo največ razprave namenjeno vprašanju načrtovalskega obdobja. Po predlogu vlade bodo letne načrte nadomestili dvoletni načrti lovskoupravljavski območij. Poslanec Predrag Baković je k temu členu vložil amandma, s katerim bi se dvoletni načrti podaljšali na tri leta, saj naj bi triletno načrtovanje predstavljalo večjo preglednost in gospodarnost, saj bi se upravljavci lovišč lažje odzivali na nenačrtovane razmere: množični pogini zaradi vremenskih razmer, prometne nesreče, večje škode na divjadi in tako dalje. Nasprotno pa sta predstavnika Zavoda za gozdove Slovenije in Kmetijsko gozdarske zbornice menila, da je dvoletno obdobje optimalno, če pa bi praksa pokazala, da so potrebne spremembe, bi jih lahko realizirali kasneje. Predstavnik Lovske zveze Slovenije pa je poudaril, da vprašanje, ali je načrt enoleten, dvoleten ali trileten, ni bistveno, saj zvezo dejstvo, da plačuje škodo, motivira, da uravnava populacijo na sprejemljiv način. Državni sekretar pa je k temu dodal, da je dvoletna ureditev dovolj velika sprememba, triletno obdobje pa bi bilo po njegovem mnenju preobsežno, tako da ni mogoče napovedati, kakšne bi bile posledice. Odbor je o navedenem amandmaju glasoval in ga ni sprejel. Razprava je potekala tudi o 8. členu predloga zakona, ki opredeljuje dogovor med Ministrstvom za okolje in prostor in Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano o prenosu sredstev, ki jih je za odškodnine zaradi škode po šakalu v veljavnem proračunu za leti 2020 in 2021 že predvidelo Ministrstvo za okolje in prostor, ter amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k temu členu, s katerim bi za premoženjsko škodo, ki jo povzroči šakal, v obdobju od uveljavite zakona do 30. 4. 2023 odgovarjala Republika Slovenija v višini dejanske škode. Na podlagi razprave, v kateri je bilo posebej izpostavljeno, da je petletno obdobje optimalnejše za izvajanje zmanjšanja populacije šakala, je odbor pripravil in sprejel svoj amandma k amandmaju koalicijskih skupin k 8. členu, s katerim se navedeni rok podaljša do 30. 4. 2025. V razpravi je bilo govora tudi o nekaterih drugih spremembah zakona, na primer v zvezi z izvajanjem nadzora z videonapravami, pristojnostmi lovskega inšpektorja, dostopa do kazenskih evidenc. Izrečena je bila tudi pohvala pripravljavcu zakona za rešitve, po katerem bodo po več desetletij prizadevanj lahko lovske izpite pri nas opravljali tudi prebivalci drugih držav Evropske unije, s to rešitvijo pa se je sledilo predvsem dolgoletni želji zamejskih Slovencev. V zaključku je izpostavljeno tudi dejstvo, da je Zakon o divjadi in lovstvu deležen pogostih sprememb in da bi zaradi boljše preglednosti kazalo pripraviti čistopis Zakona o divjadi in lovstvu. Odbor se je v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženih amandmajev koalicijskih poslanskih skupin k 2., 4., 7., 8. in 9. členu predloga zakona in jih sprejel. Odbor ni sprejel amandmaja poslanca Predraga Bakovića k 1. členu ter se ni opredelil do njegovega amandmaja k 7. členu. Ker je zaradi nesprejetja amandmaja k 1. členu postal brezpredmeten amandma k 2. členu, pa je poslanec amandma umaknil. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvoli.
Spoštovani! V Novi Sloveniji zagovarjamo usklajen in sonaraven razvoj kmetijstva in gozdarstva. Zagovarjamo tudi, da je treba v širokem dogovoru s kmeti in lastniki gozdov, ki jih je v Sloveniji preko 400 tisoč, in stroko sprejeti ukrepe za zmanjšanje parkljaste divjadi in zveri, ki povzroča škodo na kmetijskih in gozdnih zemljiščih. Zakon o divjadi in lovstvu je eden od zakonov, ki bi najprej potreboval celostno prenovo in posodobitev. Vprašanje, čigava je divjad, ki se prosto pase po gozdovih in povzroča škodo v njih, se odpira ob vsakokratni spremembi tega zakona ter tudi ob ocenjevanju škode na kmetijskih in gozdnih zemljiščih. Da je tak način, kot ga poznamo v Sloveniji, unikum v Evropski uniji, kaže na to, da je to področje pri nas še vedno ideološke narave. V Novi Sloveniji pozdravljamo spremembe tega zakona, ki gredo v smer boljšega upravljanja in varstva divjadi ter trajnostnega gospodarjenja z njo. Da je gospodarjenje z divjadjo in z zvermi pomembno, je pokazala prenamnožitev šakala. Šakali so se kot neavtohtona vrsta z obstoječim načinom upravljanja razmnožili številčno in tudi prostorsko, zato razmere zahtevajo takojšnje ukrepanje in zmanjševanje populacije. Šakal bo tako s 1. majem 2020 postal lovna vrsta oziroma divjad, s katero bo upravljala Lovska zveza. Prehodno obdobje, v katerem bo država odškodninsko odgovarjala za izplačilo odškodnine za škodo, ki jo bo povzročal šakal, pa bo veljalo za obdobje petih let, torej se bo podaljšala do leta 2025. Sprememba zakona med drugim prinaša tudi spremembo načrtov lovskoupravljavskih območij. Ti se spreminjajo iz letnih v dvoletne načrte lovskoupravljavskih območij, kar naj bi pomenilo boljše in gospodarnejše upravljanje z divjadjo. Na podeželju je namreč čutiti pomanjkanje ustreznega načrtovanja, saj morajo kmetje zaradi preprečevanja škode ograditi svoje gozdne posesti, njive, pa tudi že vinograde. Po nekaj desetletjih prizadevanj pa zakon prinaša ureditev lovskih izpitov tudi za državljane Evropske unije, za kar so si močno prizadevali naši zamejski Slovenci. Opravljanje lovskih izpitov bo tako v Sloveniji in v slovenskem jeziku. Spoštovanje zakonov, predpisov ter medsebojno spoštovanje vseh deležnikov je ključ do dobrega upravljanja in možnosti sobivanja človeka in živali. V Novi Sloveniji bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim. Šakali so zanimiva in vzdržljiva vrsta, so mrhovinarji in plenilci, ki živijo v parih oziroma družinskih tropih, tvorijo teritorialne skupine in so monogamni. Šakal se je na našem območju prvič pojavil leta 1953. Šakal, ki se je pri nas naselil, za človeka ni nevaren. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu določa šakala kot zavarovano vrsto, ki pa bo s 1. januarjem 2021 glede na spremembe na odboru, ne s 1. majem, postala lovna vrsta. Ker se s šakalom doslej ni aktivno upravljalo, se je posledično številčno in prostorsko razširil po vsej Sloveniji. Evropska zakonodaja ne pozna zaščite šakala, zato ni nobenih problemov glede spremembe naše domače zakonodaje. V stranki SAB ne nasprotujemo, da šakal postane lovna vrsta, saj se je v zadnjih letih močno razmnožil in povzroča škodo, predvsem kmetom. Šakali so izvedli kar nekaj napadov na domače živali, predvsem na novorojeno drobnico na kraškem področju, na kar smo v stranki SAB že v lanskem letu opozarjali. Vendar sam odstrel ni zadosten ukrep za rešitev depopulacije šakalov, potrebni so še drugi ukrepi. Primeri in raziskave iz tujine so namreč pokazali, da ima odstrel precej omejen vpliv na populacijo šakalov, saj se vrsta na povečan odstrel odzove s povečanjem razmnoževanja. Zanimiva vrsta, kot sem že na začetku opozoril. V Bolgariji letno ustrelijo 20 tisoč šakalov, krasno za lovce, ampak na populacijo to nima kakih večjih vplivov. Populacijo šakalov bi bilo treba omejevati tudi z drugimi ukrepi, predvsem z zmanjšano dostopnostjo do hrane, ki jo dobavlja človek. Prehranske analize so pokazale, da šakalom, ki se v naravnem okolju prehranjujejo z mrhovino, glodavci pa tudi z gozdnimi sadeži, zelo prijajo odpadki. Posebej nepravilno in neprimerno odloženi klavniški odpadki in tudi kmetijski pridelki. Pri tej zadevi gre prvenstveno za strokovna vprašanja, zato pretirano vmešavanje politike ne koristi nikomur, kar se je pokazalo tudi pri medvedih in volkovih. Mi smo pa priča kar precejšnjemu vmešavanju pa tudi pravnemu prerivanju, ki po nepotrebnem razdvajajo Slovence na tiste ruralne pa neruralne; in je naelektreno. Eni so za popolno zaščito, drugi bi postrelili vse. Mislim, da je to nepotrebno. Pustimo malo stroki. Po nepotrebnem razdvajamo ljudi in javnost, dajmo več besed stroki. Upravljanje z divjadjo je treba prepustiti strokovnjakom, med katere gotovo sodijo tudi lovci. Nič nimam proti lovcu, vedo, poznajo naravo, spremljajo. In oni se tudi zavzemajo za ustrezni odstrel; ne postreliti vse, ampak ustrezen odstrel, da se vzdržuje populacija na vzdržnem nivoju. Pri aktivnem upravljanju s šakalom je predvideno prehodno obdobje petih let, v katerem bo država sama aktivno upravljala s populacijo in tudi krila škodo, ki naj bi nastala. Mislim, da je eno tako prehodno obdobje primerno. Po tem obdobju gre pač upravljanje normalno lovskim družinam oziroma upravljavcem lovišč in tudi poravnava škode, ki bi ob tem nastajala. Upravljanje divjadi po zakonu temelji na rednem spremljanju stanja in se načrtuje z načrti, kar zagotavlja celovito trajnostno gospodarjenje z vrsto, kot jo predpisuje zakon. Če smo podaljšali to načrtovanje na dve leti, je to primerno, ker to racionalizira zadevo. V stranki SAB to pozdravljamo.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Biotska raznovrstnost naših dragocenih gozdov se kaže v pestrosti rastlinskih in prostoživečih živalskih vrst. Ugodne naravne razmere, še posebej ohranjenost habitata, vplivajo na to, da imamo v Sloveniji poleg živalskih vrst, ki jih poznajo tudi drugje v Evropi, prisotne nekatere vrste, ki so drugje že izginile. Pestrost našega gozdnega ekosistema se kaže tudi v številčnosti in razširjenosti nekaterih živalskih vrst, vendarle na nekatere vrste postanemo dodatno pozorni šele takrat, ko nam prekrižajo pot ali ko zaznamo škodo, ki jo povzročijo. Pomembno vlogo pri gospodarjenju z divjadjo imajo lovske družine, katerih je v Sloveniji registriranih približno 420. Uredba o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah je vrsto šakal odzavarovala, kar pomeni, da bo vrsta s 1. majem letos postala lovna. Ker je bil šakal do sedaj zavarovan in posledično ni bil aktivno upravljan, se je po navedbi pristojnega ministrstva številčno in tudi prostorsko močno razširil. Predlog novele Zakona o divjadi in lovstvu opredeljuje ureditev prehodnega obdobja petih let, v katerem bo država odškodninsko odgovarjala za škodo, ki jo bo povzročil šakal. Za lovne divjadi sicer velja, da nastalo škodo, ki jo slednje povzročijo, izplačujejo upravljavska lovišča, ki so večinoma lovske družine. Prav tako novela s spremembami in dopolnitvami jasneje in nedvoumno določa določbe zakona, in sicer spreminja letne načrte lovskoupravljavskega območja v dvoletne, dopolnjuje dosedanje priznanje teoretičnega dela lovskega izpita, upravljavki lovišč omogoča pridobivanje podatkov iz kazenskih evidenc za potrebe podaljšanja veljavnosti lovskih izkaznic, razširja smer izobrazbe, ki je pogoj za imenovanje lovskega inšpektorja, in jasneje določa razmejitev pristojnosti med Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter lovskim inšpektorjem. Predlagane spremembe zakona bodo po večletnem prizadevanju omogočile, da bodo lahko lovske izpite pri nas opravljali tudi prebivalci drugih držav Evropske unije. Slednje je na seji matičnega delovnega telesa dodatno pozdravil predstavnik Lovske zveze, rešitev na tem področju je namreč dolgoletna želja zamejskih Slovencev. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlagane spremembe zakona sprejel brez glasu proti. Izrednega pomena je tudi dejstvo, da so pri pripravi novele združili moči predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Lovske zveze, Kmetijsko gozdarske zbornice in Zavoda za gozdove. Skupno sodelovanje prinese pozitivne rezultate na vseh področjih in tak odnos bi kazalo gojiti tudi v prihodnje. Poslanska skupina Desus bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvoli.
Lepa hvala, predsedujoči. Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Vsebinski poudarek danes obravnavanega zakona je v nadzoru in upravljanju s šakali. Šakali bodo od 1. maja 2020 postali lovna vrsta oziroma lovna divjad. Ker so bili zavarovani, z njimi ni bilo moč aktivno upravljati, zato se je številčno in prostorsko močno razširil. Šakali so se kot neavtohtona vrsta z obstoječim načinom upravljanja namnožili v taki meri, da razmere zahtevajo takojšnje ukrepanje. Edini sprejemljiv ukrep je odstrel, kar močno podpiramo. Iz prakse so že znani primeri, ko kmetje zaradi preprečevanja škode ograjujejo svoje gozdne posesti, vinograde in tako dalje. Šakal je mrhovinar in plenilec, ki deluje predvsem v nočnem času, zato si nihče od nas z njim ne želi bližnjega kontakta. Kot plenilci vzbujajo strah, saj oprezajo po plenu tudi blizu stanovanjskih poslopij. V Slovenski nacionalni stranki bomo z velikim veseljem podprli odstrel neavtohtone vrste, saj ta nima na našem ozemlju kaj za iskati. Hkrati pa opozarjamo na nedavno sprejet Stvarnopravni zakonik, kjer so živali opredeljena kot čuteča bitja. Menimo, da gre za protislovje, saj so s strani istega predlagatelja predložene zakonske rešitve, ki si nasprotujejo. Malo za šalo, malo za res se na tem mestu sprašujem, če prihaja z odstrelom živali morda za storitev kaznivega dejanja uboja ali umora. Iz razloga, ker se je šakal močno številčno in prostorsko razširil, bo za premoženjsko škodo, ki jo bo povzročil v prehodnem obdobju petih let, namesto upravljavca lovišč odškodninsko odgovarjala država. Po izteku petletnega obdobja pa se bo odškodninska odgovornost prenesla na upravljavce lovišč, kot to velja za vse vrste divjadi, ki povzročajo škodo na kmetijskih in gozdnih kulturah. Glede na zavezo Lovske zveze Slovenije, da bo po izteku petletnega obdobja zavezanka za plačilo odškodnine, bo slednja še posebej motivirana, da uravnava populacijo bodisi šakala bodisi druge divjadi na sprejemljiv način. Po novem zakonu bodo lahko tudi slovenski zamejci opravljali lovske izpite v matični domovini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvoli.
Hvala, gospod podpredsednik, za dano besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! V Poslanski skupini SDS bomo, upam da tudi soglasno z vsemi ostalimi poslanskimi skupinami, podprli novelo predloga Zakona o divjadi in lovstvu. Po našem mnenju gre ta zakon v zbir tistih zakonov, ki prinaša administrativne razbremenitve na posameznem področju. Prav tako v Poslanski skupini SDS pozdravljamo to namero, ki jo je imelo ministrstvo že v prejšnji sestavi, ko je Poslanski skupini SDS kot tedanji še opozicijski stranki predstavilo ta zakon. Že takrat smo ne glede na našo situacijo, ali smo člani koalicije ali opozicije, dali načelno soglasje k podpori tega zakona, ki prinaša solidne administrativne razbremenitve. Prav tako v Poslanski skupini SDS podpiramo namen zakona, ki je nastajal v sodelovanju z Lovsko zvezo, z Zavodom za gozdove in Kmetijsko gozdarsko zbornico Slovenije. Menimo, da je to pravi način urejanja določenih zadev v praksi. Prav tako bomo v Poslanski skupini SDS predlagali ministrstvu, da napravi tako imenovani čistopis, oziroma da se ta zakon v naslednjem letu, torej v doglednem času, spremeni še v posameznih fazah. Predvsem bomo tukaj predlagali, da se 29. člen spremeni, tako kot smo ga že predlagali leta 2017, in sicer da celoten znesek koncesijske dajatve ostane občinam. V Poslanski skupini SDS pozdravljamo vse administrativne razbremenitve, predvsem pozdravljamo dve rešitvi. Prva je ta, da se gre z enoletnega na dvoletni lovski načrt, ker so to že zdavnaj predlagale posamezne lovske družine in Lovska zveza, saj gre za njihovo razbremenitev in bolj optimalno načrtovanje dela. Prav tako v Poslanski skupini SDS pozdravljamo vse te rešitve, ki gredo na področju lovskega izpita, kar smo danes že večkrat slišali, da lahko pri nas opravljajo lovski izpit tudi prebivalci drugih držav, predvsem pa gre za dolgoletno uresničitev želje zamejskih Slovencev. V poslanski skupini prav tako pozdravljamo rešitve, ki se izkazujejo na področju lovskih izkaznic, pravic lovske družine in na področju novega delovanja lovskih inšpektorjev. Prav tako pa v Poslanski skupini SDS pozdravljamo rešitev, da se namesto Ministrstva za okolje in prostor s šakalom ukvarja Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je že v preteklosti nakazalo, da zna bolj resno pristopiti k reševanju odprtih vprašanj, na katera so nas opozarjali posamezne lovske družine, Lovska zveza in tudi prebivalci posameznih regij v Sloveniji, ki so videli šakala že na svojih dvoriščih. Podpiramo in pozdravljamo rešitev, da šakal postane lovska vrsta, da se zmanjša škoda, ki jo šakal povzroča: prav tako pa mislim, da je prišlo na seji matičnega delovnega telesa do optimalne rešitve, da se ta čas urejanja področja šakala nadomesti s predlaganih treh na pet let. Verjamemo, da bomo v teh petih letih našli tako ustrezno rešitev, da ne bomo več prihajali s sistemskimi ali nesistemskimi rešitvami zakona oziroma da se ne bo več treba ukvarjati na zakonodajni ravni s šakalom; ampak bodo to uredili tisti, ki so za to pristojni, torej sami lovci. Verjamemo, da je zakon eden izmed tistih zakonov, ki prinaša vsaj lovcem administrativne razbremenitve in s tega stališča tudi upamo, da bo ministrstvo za kmetijstvo v nadaljevanju svojega mandata pripravilo različne novele zakonov, ki bodo prinašale tudi na drugih segmentih znotraj področja Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano rešitve, ki bodo šle v smeri administrativnih razbremenitev lovcev ali pa vseh ostalih subjektov, ki so tako ali drugače povezani s kmetijstvom. Hvala.
Hvala lepa. Edvard Paulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvoli.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Poslanska skupina LMŠ bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu podprla. Podprla ga bo zato, ker je pristojno ministrstvo presodilo, da je čas za poseg v populacijo šakala, saj ta vrsta pri nas po oceni strokovnjakov ni ogrožena in bomo s tem poskusili omejiti škodo, ki jo povzroča, da ne bi situacija ušla izpod nadzora, kar bi se lahko zgodilo brez odstrela. Šakal je bil v Sloveniji ves čas prisoten, a zelo redek, zato ni bil moteč in ni vplival na naravno ravnovesje na našem območju. Danes pa je povsem drugače. Populacija šakala se je v Sloveniji precej razširila in ga je zato moč zaslediti tudi že ob cestah, na robu gozda, v sadovnjakih, blizu domačij ter kokošnjakov. Že leta 2017 so našteli 49 napadov na domače živali. Število napadov in višina škode, ki jo povzročajo šakali, se tako vsako leto povečuje. Za šakala trenutno pri nas velja sistem strogega varstva, hkrati ga Uredba o določitvi divjadi in lovnih dob opredeljuje kot divjad. Tako imamo pravno kolizijo. En predpis ga popolnoma varuje pred poseganjem v populacijo, drugi pa to omogoča. Sprejetje omenjene novele oziroma spremenjene Priloge 1 uredbe je pomembno, saj s 1. majem namreč nobeno od ministrstev nima pravne podlage za izplačilo škod, ki jih bo povzročil šakal. Uredba o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah je vrsto šakal črtala s seznama zavarovanih živalskih vrst, kar pomeni, da bo vrsta s 1. majem postala lovna. Ker je bila vrsta šakal zavarovana in se ni aktivno upravljala, se je v obdobju zadnjih desetih let številčno in prostorsko močno razširila, predvsem na Krasu, na Obali, okoli Ljubljanskega barja, Bele krajine, Prekmurja. Po nekaterih raziskavah naj bi v Sloveniji živelo od 750 do tisoč šakalov. Zato bo v prehodnem obdobju, v katerem se pričakujejo rezultati aktivnega upravljanja tovrstne populacije, za škodo, ki jo povzroči šakal, ne glede na to, ali gre za lovno ali nelovno površino, odgovarjalo in jo izplačevalo ministrstvo za kmetijstvo. Ministrstvo za okolje in prostor pa bo tisto, ki bo začasno zagotavljalo omenjenemu ministrstvu potrebna finančna sredstva za izplačevanje odškodnin, kasneje pa bo kmetijski resor prejemal sredstva neposredno, ob tem pa je treba poudariti mnenje stroke, da z odstrelom šakala populacija v Sloveniji ne bo ogrožena. Poleg te dopolnitve Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu določa manjše spremembe, dopolnitve, ki v glavnem vnašajo večjo jasnost in nedvoumnost že dosedanjih določb zakona. Zavedamo se, da so šakali živa bitja ter tudi koristne živali, na primer zatirajo škodljivce na obdelovalnih površinah, odstranjujejo živalske odpadke. Poseganje v njegovo številčnost podpiramo le na način, ki je odgovoren in strokoven, tako da se oblikuje akcijski načrt, kako bomo v prihodnje upravljali s to vrsto in kaj želimo sploh doseči.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvoli.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predstavnik Vlade! Novela zakona o divjadi in lovstvu, ki je pred nami, ne ureja določb, s katerimi bi se urejal odstrel ali aktivno upravljanje s šakali. Omenjena novela namreč ureja med drugim tudi določbe, ki se nanašajo na povrnitev škode ljudem, ki jo je povzročil šakal. Res je, da je zlati oziroma navadni šakal domorodna vrsta v Evropi. Šakali namreč živijo predvsem v mediteranskih državah in se je v zadnjih dvajsetih letih izjemno namnožil tudi v Sloveniji. Zaradi te prenamnožitve seveda povzroča precej škode, zlasti na drobnici in tudi na perutnini. Zato je šakal po Uredbi o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah črtan s seznama zavarovanih živalskih vrst in bo s 1. majem postal ponovno loven. Vendar, kot že rečeno, ta novela ne ureja odstrela šakala, temveč so na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pripravili zakonski predlog, ki ureja prehodno obdobje, v katerem bo država izplačevala odškodnino za škodo, ki jo povzroča šakal. Ministrstvo je menilo, da je treba prehodno obdobje za izplačevanje odškodnin določiti na tri leta in v tem času tudi izplačati odškodnine, ki bodo nastale na lovni in nelovni površini. Tudi na naš predlog, torej na predlog Socialnih demokratov, smo na odboru sprejeli amandma, ki je rok plačila odškodnin s treh let podaljšal na pet let. To se nam zdi izjemno pomembno, da država za ta čas prevzame odgovornost do izplačila odškodnin, kajti v obdobju treh let bi upravljavci lovišč težko ustrezno uravnali populacijo šakala v tolikšni meri, da bi bila škoda, ki jo le-ta povzroča, manjša. Po treh letih pa bi, ker se pač populacija šakala ne bi ustrezno zmanjšala, ta finančna škoda močno finančno obremenila posamezne upravljavke lovišč. Petletno obdobje je zato ustreznejši rok, saj bodo upravljavci lahko postopoma zmanjšali populacijo in pri tem ne bo prihajalo do prevelikega hipnega zmanjšanja, ki bi lahko ogrozil samo populacijo. Če je obdobje prekratko, lahko prihaja do napak tudi pri samem izvajanju nalog zaradi časovnega pritiska. Če je obdobje daljše, pa lahko lovske družine naloge opravijo zakonsko pravilno in tudi kvalitetno. Tudi proračunska sredstva v obdobju že sprejetega proračuna, ki so bila do sedaj namenjena izplačilu škode zaradi šakala, se prenesejo z Ministrstva za okolje in prostor na Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, saj se je tudi z Uredbo o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah pristojnost upravljanja z ministrstva za okolje preneslo na ministrstvo za kmetijstvo. Poleg te določbe pa ministrstvo v tej noveli predlaga tudi racionalizacijo postopkov pri sprejemanju načrtov lovskoupravljavskih območij, saj se bodo le-ti sprejemali na dve leti in ne več vsako leto, s čimer se bo upravljavke administrativno precej razbremenilo. Spremembe pa so tudi pri pravilih in standardih za priznavanje lovskih izpitov. Omogočilo se bo tudi pridobivanje podatkov iz kazenske evidence upravljavcem lovišč, ki v skladu z zakonom organizirajo izvajanje lovskočuvajske službe in posledično sprejemajo odločitve, povezane s pravicami, obveznostmi in odgovornostmi svojih članov. Upravljavci lovišč bodo imeli pravico, da v vseh sodnih in upravnih postopkih zastopajo interese ohranjanja in varstva divjadi, njenega življenjskega prostora ter lovstva na območju lovišča, za katerega imajo podeljeno koncesijo od države. Novela pa določa tudi, da se bo s pomočjo videonaprav smel izvajati nadzor nad določenimi lovskimi objekti, kot so krmišča, solnice, kaluže in podobno, ter lokacijami, na katerih člani upravljavca lovišča krmijo divjad v nasprotju z načrti lovskoupravljavskih območij, in nad mesti za prevzem divjadi v skladu z veterinarskimi predpisi. Ob tem opozarjamo, da je treba tovrstni videonadzor izvajati v skladu z že sprejetimi splošnimi predpisi, ki urejajo videonadzor, torej da je tak videonadzor ustrezno označen in da je o tem upravljavec lovišča tudi ustrezno obveščen. Socialni demokrati bomo ta zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gregor Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvoli.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani predstavnik Vlade, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Danes imamo pred sabo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu. In problem je šakal. Šakala so prvič opazili v Sloveniji leta 1953 na območju Ljubljanskega barja in v okolici Tolmina. Številčno pa se je močno razširil predvsem v zadnjih desetih letih. Danes živi že skoraj po vsej Sloveniji, z izjemo višjih hribovij in strnjenih gozdov. Gre za izrazito oportunistično vrsto, ki se znajde in preživi skoraj povsod ter jo v prostoru, kjer se ustali, zelo težko nadziramo. V zadnjem desetletju se ni le povečala populacija šakala v Sloveniji, povečalo se je tudi območje razširjenosti, kjer živi. Hkrati pa je populacijski trend izrazito naraščajoč. Prav tako pa po nekaterih navedbah stroke primeren potencialni življenjski prostor šakala še ni zaseden. Do 1. maja 2020 bo šakal zavarovana vrsta, kar pomeni, da do sedaj ni bila aktivno upravljanja ter se je posledično številčno in prostorsko močno razširila. Zavod za varstvo narave je izdal oceno ogroženosti šakala in ugotovil, da vrsta v Sloveniji ni ogrožena, in tako ni razlogov, da bi s populacijo šakalov upravljali v okviru strogega zavarovanja. Populacijo šakala lahko ohranjamo v okviru trajnostnega gospodarjenja, katerega splošni cilj je ohranjati populacijo vrste na taki ravni, da ne postane ogrožena. Poglavitna rešitev v predlogu zakona, ki ga danes sprejemamo, je zagotoviti ureditev prehodnega obdobja petih let, v katerem bo država odškodninsko odgovarjala za izplačilo odškodnin za škodo, ki jo bo povzročil šakal. Po tem obdobju petih let pa se bo odškodninska odgovornost prenesla na upravljavce lovišč, tako kot velja za vse vrste divjadi, ki povzročajo škodo na kmetijskih in gozdnih kulturah. V prehodnem obdobju bo država odškodninsko odgovarjala ne glede na to, ali bo škoda nastala na lovni ali nelovni površini. Zraven omenjene poglavitne rešitve predlog zakona prinaša še nekaj manjših sprememb in dopolnitev, ki jih ne bom ponavljal, ki jasneje določajo dosedanje določbe zakona. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo spremembe in dopolnitve, ki jih prinaša predlog zakona, podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DODATNIH UKREPIH ZA ODPRAVO POSLEDIC ŠKODE ZARADI PRENAMNOŽITVE POPULACIJE PODLUBNIKOV, V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Damjanu Stanoniku. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci. Dovolite, da predstavim še drug predlog sprememb zakona iz pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je obravnavan na današnji seji Državnega zbora, to je predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. Spremembe in dopolnitve se nanašajo na posebnosti upravnega postopka pri izdaji odločb za sanitarno sečnjo in izvedbo varstvenih del ter na poenostavitev postopka sprejemanja sprememb in dopolnitev gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote v primeru naravne nesreče v gozdu. S predlaganim zakonom omogočamo lastnikom gozdov, da na Zavod za gozdove Slovenije pred iztekom roka, določenega v odločbi o določitvi varstvenih del, vložijo zahtevo za podaljšanje roka iz odločbe, če so za to podani objektivno utemeljeni razlogi, kot so vremenske razmere, pridobitev vseh zahtevanih soglasij oziroma dovoljen za izgradnjo gozdne infrastrukture oziroma prometnice, zapore lokalnih cest in podobno. Lastnik gozda lahko tudi zahteva, da zavod v odločbi spremeni obseg sanitarne sečnje in po potrebi podaljša rok za njeno izvedbo. To zlasti velja, če se na terenu izkaže, da je obseg poškodovanega drevja po izdaji odločbe večji, kot je bil prvotno ugotovljen. O lastnikovi zahtevi odloči zavod z odločbo, s katero lastniku ugodi ali njegovo zahtevo zavrne. Predlog zakona prav tako omogoča, da se – če poseg zaradi sanitarne sečnje kot posledice naravne nesreče v gozdovih na ravni gozdnogospodarske enote preseže 25 % možnega poseka – spremembe gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote sprejme na poenostavljen način. Zavod pripravi predlog sprememb in dopolnitev načrta in na ministrstvo, pristojno za okolje, vloži vlogo za odločitev glede obveznosti izvedbe celovite presoje vplivov na okolje. Nato zavod predloži ministrstvu, pristojnemu za gozdarstvo, v sprejetje predlog sprememb in dopolnitev gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote brez predhodnih postopkov, določenih v zakonu, ki ureja gozdove, in ne glede na leto ureditvenega obdobja. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov nima finančnih posledic za državni proračun in druga javna finančna sredstva. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona se ne uvaja nove politike ali strateških usmeritev, ampak zgolj omogoča učinkovitejše ukrepanje v primerih, ko gre za naravno nesrečo širših razsežnosti in ko jo povzroča prenamnožitev populacije podlubnikov v gozdu. V takšnih razmerah je odločilnega pomena učinkovito ukrepanje, saj omejuje gospodarsko in ekološko škodo v gozdovih, ki jo povzroča prenamnožitev populacije podlubnikov. Spremembe in dopolnitve zakona tudi omogočajo sprejemanje gozdnogospodarskih načrtov gozdnogospodarskih enot, ki jih prizadene naravna nesreča, na poenostavljen način. S tem se zmanjšujejo administrativne ovire in omogoča izvajanje in sprejetje spremenjenega in dopolnjenega gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote, ki je ključna strokovna podlaga za izvedbo obnove prizadetih gozdov. Sprejetje sprememb in dopolnitev zakona je nujno za preprečevanje širjenja podlubnikov po naravnih nesrečah ter ohranitev in krepitev biotskega ravnovesja v gozdovih. Zato upam, da boste predloge sprejeli in tako podprli naša skupna prizadevanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Ivanuši. Izvoli.
Še enkrat lep pozdrav v imenu odbora za kmetijstvo. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlog zakona obravnaval 23. 4. na 20. nujni seji. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Zakonodajno-pravne službe, Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije in Zavoda za gozdove Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala konkretne pripombe k vsem členom predloga zakona. Te pripombe so bile upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in jih je odbor sprejel. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v dodatni obrazložitvi pisnega mnenja najprej izpostavila problem samega zakonodajnega pristopa noveliranja Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. Kot navaja predlagatelj, je že leta 2014 prišlo do žledoloma, leta 2017 do vetroloma, kar lahko dejansko štejemo za dva dogodka, katerih posledice so dolgoletne. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe pa so te posledice že urejene v dveh sistemskih zakonih, in sicer v Zakonu o gozdovih in o Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč; imamo pa še dva interventna zakona. Vsi ti zakoni že opredeljujejo, da je škoda po prenamnožitvi populacije podlubnikov naravna nesreča. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe se je z vsemi temi dejstvi in navedeno zakonodajo interventni značaj zakona izgubil, zato Zakonodajno-pravna služba ocenjuje, da ni pravilen pristop, da se novelira interventni zakon. Poleg navedenega se predlog zakona, kot je zasnovan, ne nanaša več le na podlubnike, temveč širše, tako na splošno na naravne nesreče ter na širše povzročitelje škode; in ne le na prenamnožitev populacije podlubnikov. V nadaljevanju je dodatno utemeljila tudi pripombe k posameznim členom, na podlagi katerih je resorno ministrstvo pripravilo predloge amandmajev, s katerimi se odpravlja večino pomislekov Zakonodajno-pravne službe. Predlogi amandmajev so povzeti v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in jih je odbor tudi sprejel. Predsednik Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter predsednik Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije je predstavil mnenje komisije in zbornice, ki podpirata predlog zakona, saj prispeva k večji operativnosti in hitrosti reševanja problemov na terenu. Zbornica pa hkrati opozarja, da bi upravljanje z gozdovi zahtevalo celovitejše rešitve, na kar navajajo podnebne spremembe, ki zahtevajo strateški razmislek o spreminjajočih se naravnih pogojih, na katere pa stroka še ne daje celovitih odgovorov. Komisija predlaga, da se način urejanja problematike, ki jo zajema predlagana novela zakona ter tudi drugi podobni interventni posegi v zakonodajo, v prihodnje ustrezneje in dolgoročneje integrirajo v Zakon o gozdovih, ki bo opredeljeval nove elemente za razvoj gospodarske panoge oziroma v ostalo področno zakonodajo. Direktor Zavoda za gozdove Slovenije pa je poudaril, da ima zavod veliko dela na upravnem področju ob pojavu takšne prenamnožitve podlubnikov, kot smo ji bili priča, tako da letno izda okoli 10 tisoč odločb. Zato je vsaka poenostavitev postopka, kot je tudi predlagana s tem predlogom zakona, dobrodošla in bo tudi omogočila, da bodo zaposleni na zavodu več časa preživeli na terenu in svetovali lastnikom gozdov, kako prebroditi krizo. Člani odbora o predlaganih rešitvah novele zakona niso razpravljali. Ob zaključku je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ponovno lep pozdrav vsem! Slovenski gozdovi so naše bogastvo. To je globoko v naši zavesti, tako so nas učili v šoli in tudi v naši predstavi o Zeleni Sloveniji zavzemajo gozdovi osrednje mesto. To bogastvo pa je na žalost v zadnjih letih utrpelo veliko škodo, ki se še vedno dogaja in se še bo; in to ne le kot posledica številnih naravnih ujm, žledoloma, vetrolomov, temveč v velikem delu tudi kot posledica množične razmnožitve podlubnika. Od žledoloma leta 2014 se je vlagalo veliko truda in dela v sanacijo škode, vendar očitno ne dovolj. Številke, ki jih vsebujejo gradiva v predlogu spremembe zakona, nam jasno govorijo, da so potrebni dodatni ukrepi, in to nemudoma. Škode, ki nastaja, ne doživljajo le lastniki gozdnih in drugih kmetijskih površin, temveč tudi slovensko gospodarstvo in celotno okolje. Največ težav je s smrekovim lubadarjem, na kar naš poslanec Franc Kramar opozarja že od svojega nastopa naprej. Delež smreke med poškodovanimi drevesi, če vzamemo leta 2017 in 2018, v vetrolomu je bilo več kot 90 % smreke. Posledično so bili izvedeni številni sanitarni poseki na gozdnogospodarskem območju Bleda, Slovenj Gradca, Kočevja. Poškodovane smreke so raj za podlubnike. Ti pač veliko lažje napadejo poškodovana kot pa zdrava drevesa, ki se branijo sama s svojimi naravnimi odpornimi mehanizmi, med drugim tudi s smoljenjem. Poleg tega pa doživljamo v Sloveniji zaradi vremenskih sprememb tudi blage zime. To omogoča podlubnikom, ki se razvijajo jeseni, da preživijo zimo in da na pomlad udarijo, se rojijo, letijo okrog in se selijo tudi na druga drevesa in druge gozdove. Bi rekel, da gre za podoben pojav kot pandemija. Vsi gozdovi so v istem čolnu, zato je treba zdraviti vse gozdove. Recimo lanska poletna neurja v juliju so povzročila nove poškodbe smrek, ki so razpršene po gozdovih. Treba je pogledati prav vse gozdove, ki so jih prizadeva neurja z močnim vetrom, izločiti ta podrta drevesa, jih odstraniti iz gozda. Predlog sprememb zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode je dobro zastavljen in predlaga rešitve, ki bodo lajšale sanacijo od vstopa v gozd do izvedbe sanitarnih posekov. V Poslanski skupini SAB menimo, da je pomembno, da upravičencem olajšamo te postopke in ravnanja. S tem zakonom in s temi spremembami bomo pomagali, naredili bomo pomembne korake k sanaciji stanja in preprečili nadaljnjo nastajanje škode. Zato bomo v Poslanski skupini SAB omenjene spremembe in dopolnitve zakona podprli in s tem sledili trajnostnemu, sonaravnemu in večnamenskemu gospodarjenju z gozdovi. Te spremembe pa naj bodo tudi poziv, da se celovito preveri način upravljanja gospodarjenja z gozdovi, da ne bo več prihajalo do tako obsežne škode zaradi podlubnika. Vsi gozdovi so povezani. Hvala.
Hvala lepa. Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvoli.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav državnemu sekretarju in tudi vsem vam v dvorani! Slovenije si brez gozdov bržkone ne moremo predstavljati. Gozdovi v Sloveniji pokrivajo 60 % naše površine, kar nas uvršča na tretje mesta v Evropski uniji po gozdnatosti. Gozd je bogat vir biotske raznovrstnosti, predstavlja neprecenljivo zakladnico rastlinskih in prostoživečih živalskih vrst, ki jim je vir hrane in zaščite. Poleg proizvodnje kisika imajo gozdovi velik varovalni vpliv na bližjo in daljno okolico. So vir lesa in posledično tudi vir zaslužka ter spodbujajo aktiven in zdrav način življenja. Pomembnost našega največjega naravnega bogastva je tako neprecenljiva. Letošnji mednarodni dan gozdov, ki ga vsako leto obeležujemo 21. marca, je potekal pod pojmljivim sloganom Gozdovi in biotska raznovrstnost – predragoceni, da bi jih izgubili. Dejstvo je, da krčenje in degradacija gozdov ter podnebne spremembe ogrožajo biotsko pestrost. Naravne ujme v preteklosti niso prizanesle niti naši državi. V spominu nam je ostal uničujoč žledolom leta 2014, kateremu je sledila največja namnožitev podlubnikov po 2. svetovni vojni; in dodatno še vetrolom leta 2017, ki je situacijo še poslabšal. Sprejetje Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve podlubnikov leta 2018 je bilo tako nujno potrebno. Novela zakona, ki jo imamo pred seboj, prinaša dve bistveni vsebinski spremembi, katerih cilj je zagotovitev hitrejšega in učinkovitejšega izvajanja sanitarne sečnje in drugih varstvenih del za preprečevanje širjenja podlubnikov ter ohranitev in krepitev biotskega ravnovesja v gozdovih. Določa se posebna ureditev upravnega postopa, po katerem bi lahko lastnik gozda pred iztekom odločbe o določitvi varstvenih del do določenega roka vložil zahtevo za podaljšanje roka, seveda če bodo podani objektivni utemeljeni razlogi, in zahtevo za spremembo obsega sanitarne sečnje ter roka za njeno izvedbo. Z drugo spremembo se predlaga skrajšanje postopka za spreminjanje sprememb in dopolnitev gozdnogospodarskega načrta določene gozdnogospodarske enote, ki se nanašajo na odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. Ob naravnih nesrečah je ključnega pomena strokovnost, operativnost in hitro reševanje problemov ter tudi poenostavitev postopkov. Na tem mestu je treba izreči pohvalo vsem predstavnikom strokovnih združenj, ki so s svojim znanjem in praktičnimi izkušnjami skupaj z Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pripravili omenjene strokovne rešitve. Terensko delo v gozdu in skrb zanj je izrednega pomena tako za nas kot za vse naše prihodnje rodove. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov podprli. Naj bo takih nesreč v Sloveniji in svetu čim manj, to si želimo.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Prenamnožitev podlubnikov v vseh teh letih, še posebej v letu 2019, je prerasla v naravno nesrečo. Pred seboj imamo resen problem, zato ga moramo obravnavati z vso skrbnostjo in poslušati predvsem rešitve stroke. Zakon morda res ni pravno gledano ustrezno pripravljen, vendar menimo, da ga je treba sprejeti, saj pomaga reševati probleme na terenu, teh pa ni malo. S predlagano novelo zakona se zagotavlja hitrejše in učinkovitejše izvajanje sanitarne sečnje in drugih varstvenih del za preprečevanje širjenja podlubnikov po naravnih nesrečah v gozdovih ter ohranitev in krepitev biotskega ravnovesja v gozdovih. Predlagano novelo podpira tudi gozdarska stroka. Do problema je prišlo zaradi vremenskih ujm, kot sta žledolom in vetrolom. Velika prenamnožitev smrekovih podlubnikov je predvsem posledica žledoloma v letu 2014, ki ustvarja idealne pogoje za njihov razvoj, v letu 2015 pa so bile zelo ugodne vremenske razmere za razvoj podlubnikov. Zaradi tega imamo v letu 2020 problem, in sicer v vseh gozdovih po državi, in prav je, da ga kar najhitreje rešujemo. Treba je poudariti, da je Slovenija v samem vrhu Evropske unije po površini gozdov. Gozd prekriva 58 % površine naše države. Ravno zaradi tega, ker smo tako gozdnata država, se problem, ki je nastal leta 2014, rešuje še danes. Gre namreč za ogromne površine. Po podatkih iz leta 2017 je delež smreke 31 %. Zaradi ujm je prišlo do namnožitve podlubnikov, zato je prav, da se gozdovi čim prej ustrezno sanirajo. S sanacijo gozdov bomo poskrbeli predvsem zato, da bomo lahko še naprej ponosni na naše obširne gozdne površine, ki navsezadnje predstavljajo narodno bogastvo. Lastnikom gozdov se s to spremembo omogoča, da pred iztekom roka, določenega v določbi o določitvi varstvenih del, vložijo zahtevo za podaljšanje roka iz odločbe. Če posek zaradi sanitarne sečnje kot posledice naravne nesreče v gozdovih na ravni gozdnogospodarske enote preseže četrtino možnega poseka, se spremembe gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote sprejmejo po skrajšanem ugotovitvenem postopku, kar v praksi pomeni zelo zelo kratke roke. Za lastnike gozdov je pomembno, da redno pregledujejo svoje gozdove, in v primeru, da opazijo napadena drevesa, takoj izvedejo sanitarno sečnjo. Drevesa je treba v najkrajšem možnem času posekati in jih spraviti iz gozda. Ostanimo ponosni na svoje gozdove in ravnajmo z njimi odgovorno tudi v prihodnje. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvoli.
Hvala še enkrat za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegi in kolegice, še enkrat vsem skupaj lep pozdrav! Slovenija je lahko ponosna na svoje gozdove, ampak dejstvo je, da ko pogledamo te slovenske gozdove, lahko ugotovimo, da na žalost je teh slovenskih gozdov čedalje manj. Leta 2013 žledolom in leta 2017 vetrolom sta močno posegla v slovenski gozdni ekosistem. Dodatna škoda pa je nastala zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. V letu 2014, v letu 2015 in tudi v letu 2017 in 2018 smo v Poslanski skupini SDS opozarjali na hitrost reševanja problematike. Sklicevali smo nujne seje, predlagali sklepe, predlagali osnutke zakonov, a vsi niso bili dovolj resni pri tem, kaj se s slovenskimi gozdovi dogaja. S tega mesta izrekamo pohvalo Zavodu za gozdove, ki je vseskozi opozarjal, da je treba to, kar se dogaja v slovenskih gozdovih, reševati hitro; a del takratne vladajoče politike ni doumel resnosti položaja. Namesto reševanja slovenskih gozdov se je določen del politike ukvarjal z ustanavljanjem podjetja za državne gozdove in kazal, da so fizične osebe tisti lastniki, ki so najslabši lastniki slovenskih gozdov; a dejstva so drugačna. Dejstva so, da država ni nič boljši lastnik kot fizične osebe. Smo v letu 2020 in zadeva s podlubniki ni rešena, ker se leta 2013 in 2015 ni ustrezno odreagiralo. Zato moramo danes sprejemati novelo Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov, ki gre v pravo smer. Gre v smer, kot že danes nekaj zakonov. Gre v smer zmanjšanja administrativne navlake, ki so se jo predhodniki na tem ministrstvu spomnili v smeri tega, da so govorili, kako je treba pomagati slovenskim gozdovom, v praksi pa v besedilo členov zakona napisali takšne zadeve, ki so ali Zavodu za gozdove ali pa posameznim lastnikom onemogočili hitro izvajanje posameznih ukrepov. Zato v Poslanski skupini SDS podpiramo rešitve, ki omogočajo lastnikom gozdov, da na Zavod za gozdove Slovenije pred iztekom roka vložijo zahtevo za podaljšanje roka iz odločbe. Prav tako pa tudi pozdravljamo spremembe gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote, da se to sprejme po skrajšanem postopku. Skratka, danes sprejemamo vsaj na področju kmetijstva kar nekaj zakonov, ki gredo v prid tistih, ki se jih zadeve dotikajo. Prej smo govorili o divjadi in lovstvu ter o lovcih, ki jim pomagamo, zdaj govorimo o lastnikih, ki jih pomagamo, da čim prej, čim bolj racionalno in čim bolj učinkovito pristopijo k sanaciji tega, kar nam je v slovenskih gozdovih naredil podlubnik. S tega mesta torej podpora zakonu in pričakujemo, da bo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano nadaljevalo s takšnim tempom predlaganja zakonodaje, ki gre v prid vsem tistim, ki želijo na področju kmetijstva hitre rešitve, predvsem pa čim bolj življenjske. Hvala.
Hvala lepa. Jože Lenart bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar! Ko pomislimo na izraz Zelena Slovenija, s katerim tudi promoviramo slovenski turizem, je predvsem bistvenega pomena slovenski gozd, ki pokriva skoraj 60 % slovenske dežele. Slovenija spada v Evropski uniji med najbolj gozdnate države; takoj za Finsko, Estonijo in Latvijo. Za nas je bistvenega pomena, da ohranimo gozd predvsem zaradi vpliva na okolje, saj so gozdovi naša pljuča. Na letni ravni pripomorejo k zajemanju 7,5 milijona ton ogljikovega dioksida in proizvedejo 5,5 milijona ton kisika. Naši gozdovi pa niso le v pomoč okolju, ampak tudi varujejo 950 rastlinskih vrst in predstavljajo zavetje 195 živalskim vrstam. Zagotavljajo pa tudi preprečevanje plazov in zadržujejo padavinsko vodo, kar tudi vpliva na preprečevanje poplavljanja rek. Vse več posegov človeka v to področje ruši naravno ravnovesje. Za vse nas je pomembno živeti v sožitju z gozdom in ga ohranjati, saj prispeva tudi k ohranitvi delovnih mest in odpiranja novih v sektorju lesne industrije. Tako so tudi nadvse pomembne predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. Za ohranitve naših gozdov je tako pomembne hitre in pravočasne sanacije gozdov, ki jih ogrožajo napadi lubadarjev. Zakon bo doprinesel k skrajševanju postopka, ki se nanaša na sprejemanje sprememb in dopolnitev gozdnogospodarskega načrta posamezne enote. V primeru utemeljenih razlogov bo lahko lastnik zaprosil za podaljšanje roka s tem, da vloži vlogo na Zavod za gozdarstvo. Zavod bo nato odobril zahtevo ali jo zavrnil. V primeru, da se kasneje na terenu ugotovi, da so potrebne večje površinske sanacije, kot je bilo sprva predvideno, se lahko zahteva povečanje obsega sečnje in podaljšanje časovnega obdobja za izvedbo sanacije. Prav tako se v tem primeru zavod odloči, ali bo zahtevo odobril ali zavrnil; spreminja in dopolnjuje se zakon, ki je bil že sprejet v letu 2018, predlog novele zakona pa se je pripravljal že v času vlade Marjana Šarca. Predlagane spremembe in dopolnitve danega zakona so ključnega pomena še posebno v času, ko se je v zadnjih letih lubadar pospešeno razmnožil zaradi naravnih nesreč in podnebnih sprememb. V letu 2014 smo bili v državi priča žledolomu, ki je poškodoval več kot 50 % površin gozda. Sanacija posledic žledoloma še poteka in bo predvidoma končana v letu 2020. V letu 2017, in na Koroškem tudi leta 2018, so bili vetrolomi, kar je vplivalo na potrebno sečnjo dreves z velikostjo, ki presega kar 3 milijone kubičnih metrov. Vse to je vplivalo na pospeševanje širjenja lubadarja. V obdobju po letu 2015 je lubadar prizadel več kot 6,7 milijona kubičnih metrov gozdov. Področje Gorenjske, Kočevske in Koroške, kjer so smrekovi sestoji najmočnejši, je stanje zaskrbljujoče in stroka napoveduje še večjo škodo. Monokulture smreke so umetne tvorbe, ki so izjemno nestabilne. V preteklosti so smrekovi gozdovi s svojimi samoohranitvenimi mehanizmi še kljubovali kalamitetam, to so povzročitelji škod v gozdu, zaradi spremenjenih klimatskih razmer pa jim v zadnjem času to žal ne uspeva. Vzrok za škodo v slovenskih gozdovih je torej v ekstremnih klimatskih razmerah, ki najbolj prizadenejo gozdove smreke in neavtohtonih rastišč. Neposredna posledica so žledolomi, vetrolomi, snegolomi, poplave, plazovi in tako dalje, kar se je v zadnjih letih tudi dogajalo v Sloveniji in v Evropi. Posredno pa zaradi višjih poletnih temperatur in temperaturnih ekstremov nastajajo ugodni pogoji za razvoj podlubnikov, ki zaradi suše oslabljeno smreko na neavtohtonih rastiščih dobesedno masovno uničujejo. Podlubniki so se v pretežni meri namnožili kot posledica masovnega žledoloma in površinskih vetrolomov v zadnjih nekaj letih, torej so vzročno povezani z vsemi izrednimi dogodki v gozdu. Predlagani zakon je omejen samo na odpravo škode v gozdovih, ki nastaja kot posledica množitve populacije podlubnikov. Razmislili bi lahko, ali bi bil potreben pristop tudi k sistemskemu zakonu, ki bi pokrival vse nepredvidene izredne dogodke v slovenskih gozdovih, torej tudi vetrolome, snegolome, žledolome [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvoli.
Predsedujoči, hvala za besedo. Vsakoletne ujme in naravne nesreče, ki povzročajo veliko škode, seveda ne prizanesejo niti gozdovom. V zadnjih letih smo bili priča vremenskim pojavom, ki so močno poškodovali naše gozdove. Žledolomi, vetrolomi, plazovi povzročajo našim gozdovom škodo. Ker je poškodovano drevje, ga ni moč takoj odstraniti in pospraviti, se pojavi in prenamnoži tudi podlubnik, ki posledično ogrozi tudi naše zdrave predele gozdov, ki niso utrpeli posledic naravnih in drugih nesreč. Sanitarne sečnje so postale vsakoletno delo v naših gozdovih in na žalost je sanitarne sečnje iz leta v leto več. Morajo se opraviti hitro in temeljito, vendar se lastniki in izvajalci teh del mnogokrat srečujejo z raznimi ovirami, kot so nedostopen teren, velika območja, pomanjkanje pravilne opreme ali pa pomanjkanje ponudnikov sanitarnih sečenj. Vsekakor lastniki in izvajalci del niso krivi, da v določenih primerih del ne morejo opraviti v roku, ki jim je bil določen in predviden; ravno zato so na ministrstvu, ki skrbi tudi za gozdarstvo, pripravili zakonski predlog, ki predvideva rešitve, ki gredo v smeri, da se zagotovi pravočasno in učinkovito izvedbo sanitarnih sečenj. Rešitve po njihovem mnenju vidijo v tem, da bi lastniki gozdov, ki sanitarne sečnje ne morejo opraviti v roku, ki je določen, lahko na zavod vložili zahtevo za podaljšanje roka za izvedbo varstvenih del iz odločbe, če so za to podani objektivno utemeljeni razlogi; seveda pa bi bilo to dopustno le za namen odprave posledic škode zaradi prenamnožitve podlubnikov. Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira to rešitev, ki bo omogočila posameznikom, ki so bili zaradi takšnih ali drugačnih objektivnih razlogov nezmožni sanirati škodo v določenem časovnem območju, da bodo lahko varno in kvalitetno sanirali škodo na gozdnih površinah, ki je nastala zaradi te prenamnožitve podlubnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gregor Židan bo predstavil stališče Stranke modernega centra. Izvoli.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani predstavnik Vlade, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Slovenija je poznana kot ena najbolj gozdnatih držav v Evropi, vendar se ne moremo pohvaliti kot skrben gospodar teh gozdov. Mislim, da bi lahko naredili dosti več za očuvanje tega gozda. Naravne ujme so v slovenskih gozdovih v zadnjih letih povzročile veliko škode. Posledice žleda v letu 2014 so bile za dvajsetkrat večje od posledic žleda v letu 1980, ki je dolgo veljal za največjo ujmo na Slovenskem. Tudi vetrolom leta 2017 je bil dvakrat večji od vseh vetrolomov v zadnjih desetletjih. Podobno velja za posledice prenamnožitve podlubnikov. Takšnega obsega prizadetih gozdov na območju Slovenije v zadnjih 100 letih ni bilo zabeleženega. In ko govorimo o izjemnih razsežnostih posledic naravnih ujm v gozdovih, ki smo jim priča v zadnjih letih, pa se moramo predvsem zavedati, da to izjemno škodo občutijo tudi lastniki gozdov, ki zaradi posledic naravnih ujm na takšnih površinah ne bodo imeli donosa in posledično dohodka od teh površin vsaj še naslednjih 30 let. Poškodovani gozd je prav tako treba obnoviti, kar pa za lastnike pomeni tudi več desetletij vlaganj v gozd. Najučinkovitejši ukrep za zatiranje in preprečevanje širjenja populacije podlubnikov je pravočasen posek in izdelava lubadark. S ciljem učinkovitejšega izvajanja varstvenih ukrepov v gozdovih v primeru naravnih nesreč je bil v letu 2018 sprejet Zakon o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. S predlaganimi spremembami v tem predlogu zakona pa se predlaga še nekaj izboljšav. Temeljna cilja predlaganih izboljšav sta, da se s posebno ureditvijo upravnega postopka zagotovi pravočasna in učinkovita izvedba sanitarnih sečenj in preventivnih varstvenih del po naravnih nesrečah v gozdovih ter skrajšanje postopka za sprejemanje sprememb in dopolnitev gozdnogospodarskega načrta gozdnogospodarske enote v primeru naravne nesreče v gozdu. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavedamo izrednega pomena učinkovitejšega izvajanja varstvenih ukrepov v slovenskih gozdovih. Zato bomo spremembe in dopolnitve, ki jih prinaša Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov, podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Vse od žledoloma 2015 je bil napad podlubnikov v lanskem letu eden najhujših. Zaradi poškodb od podlubnikov oziroma škodljivih žuželk je bilo lani za posek izbranih za 1,33 milijona, posekanih pa za 1,34 milijona kubičnih metrov lesa, od tega večinoma smreke, saj so bile poškodbe v pretežni meri posledica prenamnožitve osmerozobega smrekovega lubadarja. Poškodbe so se glede na leto 2018 močno povečale, kar je posledica vetrolomov v zadnjih letih. Območne gozdnogospodarske enote Slovenj Gradec, Kočevje in Maribor so imele zaradi napada podlubnikov v lanskem letu odkazanega več poseka zaradi podlubnikov kot kdajkoli prej, to je od žledoloma leta 2015. Največ poseka pa je bilo odkazanega v območni enoti Bled. Na podlagi teh podatkov se znova lahko sprašujemo o učinkovitosti dosedaj sprejetih ukrepov. Zakon, ki se novelira, je bil sprejet spomladi 2018. Leto po njegovem sprejetju je bilo eno najhujših, kar se tiče škode podlubnikov, s tem da zakon ni bil edini ukrepi, ki bi bil sprejet v zadnjih petih letih. Prognoze Zavoda za gozdove, ki so bile v zvezi z napadi podlubnikov pripravljene konec lanskega leta, so neugodne. Glede na milo zimo, ki smo jo imeli, pa bo škode letos verjetno še veliko več, kot je bilo napovedano. Upamo lahko, da bo sprejetje sprememb zakona, ki jih danes obravnavamo, pripomoglo k zmanjšanju škode, ki jo v gozdovih povzročajo podlubniki; a glede na pretekle izkušnje si drznimo trditi, da se sprejetje zakona ne terenu ne bo bistveno poznalo. Najbolj prizadeto drevo je seveda smreka. To je posledica tega, da smreka pri nas v nižinah niti ni avtohtona vrsta, ampak je tam zato, ker se je v preteklosti množično pogozdovalo s smrekami. In ko temu dodamo še podnebne trende, ki smo jim priča in ki bodo pogostost vetrolomov in drugih ekstremnih vremenskih pojavov še povečali, ozračje se bo še naprej segrevalo, zime bodo še bolj mile in tako naprej, je smreka pri nas obsojena na propad. Že sedaj je pravi čudež, da po petih letih pustošenja lubadarja sploh še imamo smreko. Ampak še vedno se pri nas veliko na novo pogozduje tudi s smreko. Tudi državno podjetje SiDG, ki je imelo v letih 2018 in 2019 pogozdovalne akcije Pomladimo gozdove, je v teh akcijah vedno med drugim pogozdovalo tudi s smrekami. Kakšna je smiselnost takšnega pogozdovanja, razen morda na velikih višinah, če imamo še vedno vsako leto več kot milijon kubikov smreke uničene zaradi lubadarja in ob tem še napovedi, da se pustošenje lubadarjev še ne bo kmalu končalo. Najverjetneje se bo končalo šele, ko bo uničena zadnja smreka. Vladajoča politika je še vedno večinoma gluha za opozorila o katastrofalnih posledicah, ki jih ima globalno segrevanje za naš planet. Posledica tega segrevanja se kaže tudi v slovenskih gozdovih, kjer je bilo po mnenju Zavoda za gozdove zaradi ekstremnih vremenskih pojavov samo med leti 2014 in 2019 skupaj za več kot 382 milijonov evrov škode. Podnebne spremembe so dejstvo. Poleg ukrepov za omilitev podnebnih sprememb, to je predvsem zmanjšanje izpustov toplogrednih plinov, se moramo bolj aktivno začeti tudi prilagajati nanje. In v gozdovih je prav sanacija gozdov po vetrolomih, napadih podlubnikov in drugih naravnih nesrečah prva točka, kjer bi morali začeti upoštevati novo realnost, v kateri smo se znašli zaradi nebrzdanega kurjenja fosilnih goriv. In se začeti prilagajati na podnebne spremembe. Pogozdovanje s smreko, kjer se pogozduje tudi v nižinah, pač ni ena od teh prilagoditev, ampak samo nova hrana za nove generacije podlubnikov. V Levici bomo predlog zakona podprli, a v upanju, da bo od njega tudi kaj koristi. Ob tem pa opozarjamo, da so vse bolj pogosti vetrolomi, žledolomi, podlubniki in druge naravne nesreče prav posledica vse bolj hitro napredujočih podnebnih sprememb. Če takoj ne začnemo s prilagajanjem nanje in z načrtnim zmanjševanjem izpustov toplogrednih plinov, nobene spremembe postopkov sprejemanja gozdnogojitvenih načrtov, vlaganje zahtev za podaljševanje rokov v primerih objektivno podanih razlogov in druge spremembe Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov ne bomo pomagale. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še kot zadnja bo stališče Poslanske skupine NSi predstavila gospa Iva Dimic. Izvolite.
Spoštovani! S problematiko prenamnožitve podlubnikov se v Sloveniji intenzivno ukvarjamo vse od leta 2014, ko je naše gozdove močno prizadel žledolom. Kasneje v letu 2017 pa še vetrolom in ostale naravne ujme, ki so delno tudi posledica podnebnih sprememb. Če je bilo sprva žarišče lubadarja pretežno na notranjskem in kočevskem območju, se je v kratkem času močno razširil tudi na gorenjskem območju, na področju Jelovice, Pokljuke in Bohinja, ter tudi na Koroškem. Ob vse pogostejših naravnih ujmah in namnožitvi gozdnih škodljivcev pa še vedno nimamo učinkovitega mehanizma, ki bi zagotavljal pravočasno sanacijo in zaščito gozdov. Zavod za gozdove kot javna gozdarska služba sicer zagotavlja ustrezne ukrepe za zaščito in sanacijo vseh slovenskih gozdov, ne glede na lastništvo. Pri tem pa nima ustrezno učinkovitih postopkov oziroma ukrepov, s katerimi bi pri lastnikih gozdov dosegli hitro izvedbo sanacije poškodovanih gozdov. S predlagano novelo zakona se zagotavlja hitrejše in učinkovitejše izvajanje sanitarne sečnje ter drugih varstvenih del za preprečevanje širjenja podlubnikov po naravnih nesrečah v gozdovih ter ohranjanje in krepitev biotskega ravnovesja v gozdovih. Predlog predvideva, da lahko lastnik gozda predlaga bolj realne roke in obseg poseka glede na stanje, kot ga sam naknadno ugotovi na terenu. Zato morajo obstajati objektivni razlogi, kot je ugotovitev, da je poškodovanost drevja večja zaradi novih poškodb in težja dostopnost do poškodovanega gozda zaradi neugodnih vremskih razmer, kot so lahko večja količina zapadlega snega v zimskem času, razmočenost tal zaradi preobilnih padavin, nezmožnost pridobitve vseh potrebnih soglasij za izgradnjo gozdnih vlak in prometnic. Predlog zakona prinaša tudi skrajševanje postopkov spreminjanja gozdnogospodarskih načrtov, če škoda zaradi prenamnožitve podlubnikov preseže 25 % možnega poseka. Poenostavitve postopkov bodo omogočale hitrejše sprejetje sprememb in s tem tudi hitrejšo omejitev škod zaradi podlubnika ter preprečitev njihovega širjenja. V Novi Sloveniji pa poudarjamo, da je treba prenoviti in poenostaviti celoten sistem upravljanja z gozdovi. V državi imamo kar 5 državnih institucij na področju gozdarstva, ki nastopajo z določenimi javnimi pooblastili: Zavod za gozdove, Slovenski državni gozdovi, Gozdarski inštitut Slovenije, Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije in gozdarska inšpekcija pri Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Stanje je neracionalno, drago, pogosto tudi neučinkovito. Gozdovi so naše naravno bogastvo, naša nafta. In do tega se moramo vsi obnašati odgovorno in gospodarno. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona pa bomo opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 10. IN 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGI OBRAVNAVI PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE IN PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU JAVNEGA REDA IN MIRU. Predlog zakonov je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakonov je na 16. seji 11. marca 2020 obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Ker po končani razpravi odbor členov predlogov zakonov ni sprejel, je bila druga obravnava obeh predlogov zakonov na seji delovnega telesa končana. Besedo tako dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Predstavitev stališč poslanskih skupin o obeh predlogih zakonov bomo opravili skupaj. Kot prvi dobi besedo gospod Robert Polnar, da predstavi stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Noveli obeh zakonov, ki na seji matičnega delovnega telesa nista bili izglasovani, se nanašata na strožjo obravnavo oziroma sankcioniranje samoorganiziranih skupin državljanov, ki imajo namen varovati državno mejo. Sodobno teoretično oporišče pojma države je vsebovano v določitvi države kot monopola nad legitimno uporabo sile. V modernih državah je pravica države in njenih organov do uporabe sile regulirana z zakonom. Represija je legalna možnost države in njenih organov, da uporabi sredstva prisile za ohranitev ureditve in splošnega reda. Ta legalna možnost pod nobenimi pogoji ne more preiti v roke spontano organiziranih skupin državljanov. V Poslanski skupini Desus smo podpirali in tudi v prihodnje bomo podpirali napore pristojnih ministrstev, da onemogočijo organiziranje in delovanje paravojaških in parapolicijskih skupin. Motivacijo za samoobrambno organiziranje državljanov pred ilegalnimi migracijami je, posplošeno rečeno, možno opredeliti v popolnoma nasprotujočem si pogledu na stvarnost. Državljani očitajo oblasti, da ne razume položaja, da je dvignila roke od ambicioznejše zaščite slovenske južne in vzhodne meje ter da je zadovoljna z obstoječim stanjem. Funkcionarji na oblasti so po tem razumevanju voditelji v ignoriranju dejstev in v objavah optimističnih napovedi brez pokritja. Razumni optimizem sicer ne moti, pri tem pa je treba imeti mero. Kakorkoli, na dlani je, da oblast zamenjuje stvarno stvarnost z nekakšno boljšo, imaginarno stvarnostjo. Če v taki stvarnosti oblast lahko živi vsaj nekaj časa, državljani ne morejo. Ignoriranje in zanikanje stvarnosti je še bolj moteče kakor življenje v njej. V slabi stvarnosti je mogoče živeti, če obstaja upanje – kadar državljani vidijo, da je država na pravi poti in da je profesionalno upravljana. Toda v slovenskem primeru ni tako in vztrajno odklanjanje, da se resno spoprime z ilegalnimi migracijami, destimulira in deprimira do te mere, da se je treba samoorganizirati in pri tem izkazovati nespregledljivo mero agresivnosti. Tako je bilo v Sloveniji do nastopa nove vlade 13. marca letos in do začetka epidemije. Ali bo poslej kaj drugače, še posebej po koncu epidemije, ko je pričakovati, da se bodo tudi sprostile običajne migrantske poti, to bomo šele videli. Funkcionalna demokracija ni nikoli spontana, vedno je nadzirana, ima določene okvire in omejitve. Zato država mora reagirati. Ni mogoče pričakovati, da se bo skozi izogibanje represiji prej opisani trend razblinil sam od sebe, da bo poniknil samo zato, ker se ga ignorira in se mu ne prepisuje ustreznega pomena. Dosedanji pristop, ki se je osredinjal na zanikanje in blagohotnost, ni dal nikakršnih rezultatov. Državljani, kakršne simbolizirajo organizatorji samozaščitnih enot, bodo agresivni do mere, do katere bo država tolerantna do njihove agresivnosti. Do danes je bil državni prag tolerance neobičajno visok. Gre za to, da bo ta prag v prihodnje treba znižati. V Poslanski skupini Desus menimo, da je imperativ države, da delovanje samoorganiziranih skupin nadzira, predvsem pa sankcionira. Slovenija ni v vojnem stanju in ni vojaško ogrožena. Svojo varnost zagotavlja z izvajanjem varnostnih in obrambnih nalog preko Policije, Slovenske vojske ter Uprave za zaščito in reševanje, z njenimi poklicnimi in prostovoljnimi enotami. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo tudi v prihodnje podpirali dopolnitve zakonodaje na način, ki bo omogočal odločno ukrepanje zoper izzivalna ravnanja posameznikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo stališče Poslanske skupine SDS predstavil mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! Mnogo hrupa za nič – bi bilo lahko rečeno pri teh dveh zakonih, ki sta sedaj že itak končala svojo pot; vendar se je ob teh dveh zakonih razgalil problem, ki je zelo pereč in ki je še vedno odprt. Dejstvo je, da se stvari, kar se tiče ilegalnih migracij, ne umirjajo; ravno nasprotno, kratko zatišje, ki ga je prinesla turška odločitev, da so prekinili agresijo na Grčijo. Kajti pri agresiji tako imenovanih beguncev, beri ilegalnih migrantov, ki jih je organizirala Turčija, je sodelovala celo njihova policija in po vseh dosegljivih podatkih tudi tajne službe, vendar to je predih. Predih zaradi pandemije, ki je marsikaj obranila na glavo in ki ne sme nikomur dati lažnega vtisa, da so se stvari rešile oziroma da tega problema ni več. Ta problem ostaja, ostaja na Balkanu, kjer je trenutno okoli 100 in 120 tisoč ilegalnih migrantov. Mnogi so zaprti v karanteni, ki se ji upirajo, nekateri enostavno izginejo in odidejo na pot. Dejstvo je, da je Slovenija tukaj izjemno večkratno izpostavljena, ker prejšnja vlada enostavno niti ni hotela spremeniti zakonodaje niti ni hotela storiti tistih ukrepov, ki bi dali zelo jasen signal ilegalnim migrantom, da so tukaj nezaželeni. Zelo malo bi bilo treba storiti, pa se to ni hotelo. Potrebna bi bila sprememba zakonodaje, kot jo je že nekoč predlagala ministrica Györkös, da tisti, ki pride iz varne države, ne more vložiti zahteve za azil oziroma da je taka zahteva nična. To bi rešilo veliko večino problemov, potem pa bi bilo treba še urediti stvari glede združevanja družin in vsega ostalega, kar so vse sosednje države že uredile; Slovenijo žal to še čaka. Dejstvo je, da se s številkami ves čas zadnje tedne manipulira. Če primerjamo prve tri mesece lanskega in letošnjega leta, lahko ugotovimo, da je bilo, skupno gledano, povečanje števila ilegalnih migrantov ob že sicer rekordnem lanskem letu v letošnjem prvem trimesečju za približno 6,5 % večje. To se pravi, da so se stvari še dodatno poslabšale, le razporejeni so bili nekoliko drugače. Ker je bil zelo topel januar in februar, je bilo takrat nekaj ilegalnih migrantov več, potem je marca pritisnil mraz in jih je bilo takrat nekaj manj. Ampak kot rečeno, v celotnih prvih treh mesecih, v prvem četrtletju letošnjega leta, smo zabeležili dodatno povečanje ilegalnih migrantov v višini 6,5 % na že sicer rekordno lansko leto. To pomeni, da je treba storiti vse, da se stvari uredi ne samo zaradi samih ilegalnih migracij, ampak tudi zaradi vsega, ker le-to potegne za seboj. Treba se je zavedati, da je Slovenija na pragu ekonomske krize, ravno tako kot celotna Evropa, zaradi ukrepov, ki so bili nujni, da se zaustavi pandemija. To pomeni, da je Slovenija, če kdaj, zdaj še toliko bolj zavezana temu, da najprej poskrbi za svoje državljanke in državljane in da ne more sprejemati neomejenega števila ilegalnih migrantov, ki jim je Slovenija postala ne samo tranzitna, ampak tudi ciljna država. To je bistveno drugače, kot je bilo v minulih letih. Kdor danes primerja tiste številke iz leta 2015 in 2016 s temi, ki smo jim priča danes, ali zavestno laže in manipulira ali pa preprosto ne ve, o čem govori. Kajti takrat je bila Slovenija izključno tranzitna država, takrat je imel vsakdo od teh, ki so stopili na slovenska tla, en sam cilj – čim prej nadaljevati pot proti severu v eno od ciljnih držav. Danes je to v veliki meri nemogoče. Tam so se zaostrile zakonodaje, v nekaterih državah, recimo v sosednji Avstriji in na Madžarskem, praktično ni več mogoče vložiti zahteve za azil. Sploh je ni mogoče vložiti, ker so enostavno zaprli ta mesta oziroma so postavili take pogoje, da jih ilegalni migranti na noben način ne morejo več izpolniti. Podobno je tudi z Italijo. Tam je situacija nekoliko drugačna zaradi pandemije in zaradi tega je Slovenija toliko bolj na udaru. Vse to pomeni, da je nujno treba kratkoročno ukreniti vse, da se te stvari prepreči, da se prepreči dotok ilegalnih migrantov, s katerimi, verjemite, bo pljuskal preko meje z vseh strani – to velja za vse meje, ne samo za južno – tudi koronavirus, kar seveda pomeni, da če ne bo ustrezno zaprta meja, vsi ostali ukrepi ne bodo prinesli tistih ciljev. Pomeni tudi ogromno odrekanja za same ljudi. Ljudem veliko priznanje za vse, da so pripomogli k temu, da je Slovenija med najboljšimi na svetu, kar se tiče obvladovanja pandemije. In po drugi strani ne samo obremenitve za ljudi, ampak – treba je vedeti – tudi finančne obremenitve, vsak ilegalni migrant stane tisoč 963 evrov na mesec. In po drugi strani gre za obremenitev zdravstvenega sistema, ki ga ravno tako obremenjujejo tudi migranti s svojimi boleznimi, gre za obremenitev vseh drugih sistemov; in to seveda postavlja Slovenijo pred izjemno izjemno velik izziv. Zato bi bilo toliko bolj nujno, da se sprejme tisto, kar je sedaj poudaril tudi predsednik države Borut Pahor, da se vojski poda vsaj pooblastila, vojska je že itak na meji, ampak brez pooblastil ima trenutno status turistov, po čemer je edinstven primer v tem delu Evrope. Vse ostale države – Italija, Avstrija, Madžarska, Bolgarija, da jih ne naštevam – na tem delu Evrope uporabljajo pri zaščiti svoje meje tudi vojsko z vsemi pooblastili. V Sloveniji se odreka vojski celo tistih nekaj pooblastil, ki izhajajo iz 37.a člena, pa ne gre za bojno uporabo enot, kot marsikdo narobe razume, ampak zgolj za policijska pooblastila. Danes je situacija absurdna, hoče se narediti red in zagotoviti varnost, pa vojak ne sme niti zaustaviti nekoga, ki mu dobesedno pred nosom mašira. Celo v primeru, da stori kaj zelo grdega in nezakonitega, ne sme ukrepati; ukrepa lahko samo policija. To je teater absurda, ki zahteva odgovornost vseh tistih, ki so bili pri tem vpleteni. Kar pa se tiče zakonov, ki sta zdaj končala pot, pa v premislek. Tukaj se meša mnogo stvari. Eno je organiziranje, kot so nekateri rekli, paravojaških enot, za kar v tem primeru ni šlo, šlo je za predvsem politično nastopaštvo; po drugi strani pa za popolnoma legitimen cilj, ki je ne samo legitimen, ampak tudi legalen, pa se o tem v Sloveniji komaj kaj ve. To je pravica do samoobrambe. Pravica do samoobrambe je temeljna človekova pravica in je neodtujljiva. Bili smo priča tudi temu, da so eno deklico na ilirskobistriškem območju napadli s kamni, bili smo priče umoru policista, bili smo priče najhujšim oblikam nasilja, bili smo priče večkratnim posilstvom in tako dalje in tako naprej. Če država ne poskrbi za varnost ljudi, potem imajo ljudje vso pravico, da sami poskrbijo za svojo varnost. To izhaja iz vseh temeljnih listin, od človekovih pravic do listin, ki urejajo meddržavno pravo. In kar se tega tiče, Slovenija ni tukaj nobena izjema. Zato je treba storiti vse, da se s strani države zagotovi popolna varnost. Tam, kjer gre za tisti del, ki zahteva ne samo navadno večino, ampak dvotretjinsko večino, to ni več samo odgovornost koalicije, to ni več samo odgovornost vlade; ampak je tudi odgovornost opozicije. Varnost je ena in nedeljiva, tukaj je točka, kjer bi morali vendar stopiti skupaj in stopiti preko posameznih političnih ciljev, dokazati državništvo in potrditi predlog, ki ga je dal predsednik države, da se vojski da ustrezna pooblastila in da se v okviru sedaj danih možnosti zagotovi kar največja možna varnost vsem. In se potem s takimi stvarmi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod poslanec. Časa vam je zmanjkalo. Gospod Igor Peček bo predstavil stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Če izhajamo iz pojma nacionalne varnosti, ki je določena z Ustavo, potem enostavno ne moremo mimo dejstva, da je njen pojem v osnovni vezan zgolj in samo na državno oblast. Suverenost predstavlja ključno, najvišjo in najmočnejšo lastnost državne oblasti, tako navzven, v odnosu do mednarodne skupnosti, kakor tudi v odnosu na znotraj, ko država monopolno razpolaga tudi s sredstvi in oblikami prisile. V predlogu obeh zakonov, ki sta bila predlagana še s strani vlade Marjana Šarca, je šlo za dopolnitev veljavnega Zakona o nadzoru državne meje in Zakona o varstvu javnega reda in miru na način, da bi se prepovedalo in sankcioniralo posameznika ali skupine ljudi, ki bi z nošenjem maskirnih oblačil, uniform oziroma uniformam podobnih oblačil ter z uporabo dekorativnega orožja, imitacije orožja, ki je po videzu podobno orožju, izvajali naloge, ki so v izključni pristojnosti uradnih ali vojaških oseb Republike Slovenije. Varovanje državne meje in varstvo javnega reda in miru je v izključni pristojnosti slovenskih varnostnih organov. Za strokovno opravljanje nalog se posamezniki ustrezno izobražujejo, usposabljajo in izpopolnjujejo, s tem pridobivajo vsa potrebna znanja, ki so ključna za opravljanje zahtevnih uradnih nalog. Ključno pri tem je tudi to, da varnostni organi pri svojem delu zagotavljajo varovanje in spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter spoštujejo človekovo osebnost in dostojanstvo. Kakršnakoli druga ravnanja skupin, ki želijo izvajati naloge, ki so izključno v pristojnosti državnih varnostnih organov, prej kot zagotavljanje varnosti in miru za državljane pomenijo destabilizacijo miru in občutka varnosti. Z nespoštovanjem formalne zakonodaje pa se pri tem slej ko prej začnejo pojavljati oblike ekstremizma in nasilništva. V primerih takšnih ravnanj se lahko zgodi, da pride tudi do odpora in nasilnih ravnanj tistih, ki se jih obravnava na takšen način, kar je seveda posledica strahu in občutka nemoči; posledice pa so lahko usodne za obe strani. Za uspešno delo uradnih varnostnih organov pa je dobro sodelovanje s prebivalci in širšo javnostjo ključno. Posredovanje informacij o povzročenih prekrških ali kaznivih dejanjih varnostnim organom olajšujejo njihovo delo, izvajaje sankcij zoper izvedena prekrškovna ali kazenska dejanja pa morajo biti izključno v njihovi pristojnosti. Vsekakor menimo, da ima policija sama vse potrebne kvalifikacije, izkušnje in znanja, da lahko izvaja ukrepe, ki temeljijo na resorni zakonodaji. Hkrati pa to tudi pomeni, da se ob ustrezni odločitvi ta nadzor lahko poveča tudi s sodelovanjem vojske, ki je eden od treh podsistemov, poleg obveščevalnega in notranjevarnostnega, ki sestavljajo enovit in celovit nacionalni varnostni sistem. In le v okviru tega moramo in smemo izvajati aktivnosti na naši meji. Ker ste koalicijski kolegice in kolegi vsebino obeh novel zakonov na odboru zavrnili, nas lahko upravičeno skrbi, da bodo tako imenovane varde oziroma paravojaške strukture v prihodnje v svoje roke vzele tudi recimo varovanje meje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SD bo predstavil gospod Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Skoraj pol leta po vložitvi predlaganih novel Zakona o nadzoru državne meje in Zakona o varstvu javnega reda in miru nekako končujemo zakonodajni postopek na način, da se pravzaprav ni nič spremenilo. Socialni demokrati smo že v splošni razpravi opozorili, da je bilo v mesecu septembru prejšnjega leta na obmejnem območju opaženo delovanje varde, njeni pripadniki so se na tem območju zadrževali in, kot so tudi sami rekli, se urili, obenem pa tudi pomagali nadzirati državno mejo. Paradiranje zamaskiranih moških, oblečenih v vojaško uniformo, z zakritimi obrazi in z orožjem v rokah oziroma s tako imenovanimi replikami, je med prebivalce tega območja, po našem prepričanju in tudi po izjavah, ki smo jih bili deležni od prebivalcev, upravičeno zasejalo vznemirjenje in tudi strah. Prebivalci tega območja točno vedo, kdo je tisti, ki po zakonu sme varovati državno mejo, torej gre za policijo, in z njo tudi dobro sodelujejo. Prav tako prebivalci poznajo sodelujoče pripadnike Slovenske vojske, ki s svojo navzočnostjo pomagajo policistom in s tem tudi prebivalstvu. Obe predlagani noveli sta bili torej pripravljeni in vloženi v zakonodajni postopek z namenom, da se posameznikom ali pa skupinam prepove vsakršna namera izvajanja nadzora državne meje na način, ki bi bila enaka ali podobna policijskim nalogam pri izvajanju nadzora državne meje ali pa bi policijsko delo pri izvajanju nadzora državne meje celo ovirala. Treba je opozoriti, da takšna ravnanja vard in podobnih skupin predstavljajo resno grožnjo javni varnosti. Tudi izjave njihovih pripadnikov, da policija na državni meji ne obvladuje situacije, ker je ne more, kažejo na to, da gre za poskus diskreditacije državnega organa, ki sicer ima monopol nad izvajanjem prisile. Ko takega monopola ni več, pa lahko zelo hitro pridemo v stanje, ki smo ga poznali že v tridesetih letih prejšnjega stoletja in ki je bil vzrok za največjo človeško katastrofo. Če bi se na tej meji ilegalni prehodi povečevali do take mere, da policija ob pomoči Slovenske vojske oziroma slovenskih vojakov ne bi več zmogla obvladovati toka ilegalnih prehodov, pa imamo instrument, kako ta tok obvladati. Državni zbor namreč na predlog Vlade lahko aktivira 37.a člen Zakona o obrambi in pripadniki Slovenske vojske za omejen čas dobijo izjemna pooblastila, seveda največ za tri mesece z možnostjo podaljšanja. In ker smo o tem vprašanju pred kratkim že razpravljali, naj opozorim, tak ukrep, ki je bil sprejet konec leta 2015, ko se je proti Evropi preko ozemlja Republike Slovenije zgodil polmilijonski begunski val, smo takrat govorili o tisoč do 5 tisoč beguncev na dan. Policija razmere na meji danes obvladuje in dobro opravlja svoje delo. To ji priznava strokovna javnost in tudi tuje države. Pa ne le policija, temveč tudi pripadniki Slovenske vojske, in to kljub temu, da nimajo policijskih pooblastil. Ob koncu bi pa želel izpostaviti še nedavno izvedeno anketo v zvezi z zaupanjem v inštitucije. Kljub visokemu zaupanju prebivalk in prebivalcev Slovenije v slovensko policijo in slovensko vojsko se oba organa v sestavi posameznih pristojnih ministrstev že več let srečujeta z upadom zanimanja mladih za poklic policista, policista nadzornika državnega meje in slovenskega vojaka. Zato se Socialni demokrati zavzemamo, da se ponovno prevetrijo zakonski in podzakonski akti, ki urejajo področje kadrovanja v slovenski policiji in vojski ter področje pomožne policije. Z ustreznimi popravki se na ta način lahko policiji hitreje pomaga pri razbremenitvi in seveda z vključevanjem večjega števila ljudi v policijske vrste, v vojaške vrste in vrste pomožne policije oziroma tudi med rezerviste Slovenske vojske. In naj zaključim. Socialni demokrati obžalujemo, da ti dve noveli nista bili sprejeti in se danes samo seznanjamo, da je zakonodajni postopek končan. Žal bodo prebivalci zlasti obmejnih krajev v prihodnje še vedno deležni vznemirjujočih dogodkov, ko bodo razne formacije zamaskiranih ljudi, oblečene v vojaško uniformo, z zakritimi obrazi in z orožjem v rokah, korakale pod njihovimi okni oziroma okni njihovih hiš. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SMC bo predstavila Janja Sluga. Izvolite.
Hvala lepa. Prejšnja vlada je tudi z našo podporo Državnemu zboru v obravnavo posredovala predloga novel zakona o nadzoru državne meje in zakona o varstvu javnega reda in miru, ki bi zagotovila pravno podlago oziroma omogočila pregon oziroma omejitev delovanja tako imenovanih vard in vaških straž. Vlada je svoj predlog utemeljila na oceni, da ravnanja vard in nekaterih drugih skupin, kot so samooklicane vaške straže na mejnih območjih, pomenijo varnostna tveganja za državo, saj bi se lahko pod pretvezo samoorganiziranja varnosti posamezniki pravzaprav združevali z namenom izvajanja obrambnih in varnostnih nalog države in varovanja državne meje, kar pa je seveda izključna pristojnost državnih organov. V SMC smo oba predloga zakonov na matičnem delovnem telesu podprli v tako imenovani prvi obravnavi in tudi v drugi. V SMC se strinjamo s prepovedjo ravnanj posameznika ali skupine, ki se z namenom nadzora državne veje izvaja na način, ki je enak ali podoben policijskim nalogam, ki so namenjene izvajanju tovrstnega nadzora. Prav tako smo prepričani, da je treba sankcionirati skupine oziroma njihove pripadnike, ki nosijo maskirna oblačila, uniforme ali oblačila, ki so podobna uniformam uradnih ali vojaških oseb, ter imitacijo orožja, da zbuja videz, da izvaja nalogo uradnih ali vojaških oseb. Še vedno smo prepričani, da veljavna zakonodaja ne omogoča kazenskega pregona omenjenih družbeno odklonskih ravnanj in da Kazenski zakonik, na podlagi katerega je bil obsojen vodja tako imenovane Štajerske varde, ne omogoča sankcioniranja oziroma pregona članov teh skupin. V SMC namreč varde in tako imenovane vaške straže pojmujemo kot ekstremistične skupine, ki širijo ekstremistične ideje, izpodkopavajo ustavnopravni red, saj pripadnikom varnostnih in obrambnih državnih organov jemljejo legimiteto kot edinim zakonitim varuhom države ter oporekajo državi pravico, da edina, ki ima monopol nad uporabo sile, skrbi za varnost države, njenih prebivalcev in njenih meja. Čeprav je Slovenija varna država, sodobna in urejena demokracija, pa v SMC opozarjamo, da so tako preiskovalna komisija oziroma Državni zbor ter tudi prejšnja vlada ugotovili, da v slovenskem pravnem redu ni ustreznih pravnih podlag za ukrepanje zoper aktivnosti takšnih paravojaških in parapolicijskih skupin. V tujini, na primer v državah, kjer so se v preteklosti že srečevali s hujšimi oblikami ekstremizmov, ki širijo ideologijo rasizma, ksenofobije, antisemitizma in tako naprej, lahko država delovanje takšnih skupin oziroma organizacij prepove, njihove dejavnosti pa lahko nadzirajo tudi obveščevalne službe. Poslance iz političnih strank, ki so povezani z ekstremističnimi organizacijami, kazensko preganjajo in še bi lahko naštevali. V našem primeru pa govorimo zgolj o spremembah prekrškovne zakonodaje. V SMC obžalujemo, da predloga zakonov nista dobila zadostne podpore za nadaljevanje zakonodajnega postopka oziroma za sprejetje. Še bolj pa se nam zdi neprimerno sporočilo nekaterih, da je potrebna bodisi zgolj politična volja za sicer po naši oceni nezakonit pregon tovrstnega družbeno odklonskega ravnanja bodisi prava politična opcija, ki bo zagotovila varnost oziroma javni red in mir ter pravi nadzor na državni meji. Policija je po naši oceni že dokazala, da je sposobna nadzorovati meje, da natanko ve, na katerih odsekih prihaja do nezakonitih prehodov meje, in da tudi v zadostni meri sodeluje z lokalnim prebivalstvom, ki spoštuje vlogo in avtoriteto slovenske policije. V SMC izrekamo pohvalo policiji za opravljeno delo in menimo, da je kos varnostnim izzivom, s katerimi se trenutno soočamo. Poleg tega je slovenska policija sodobna policija, ki varuje demokratični ustroj družbe in je zavezana tudi varovanju človekovih pravic in svoboščin, zato nam je razumljivo, da tako kot mi zavrača sodelovanje s pripadniki tako imenovanih vard in vaških straž. V SMC imamo ničelno toleranco do posameznikov in skupin, ki želijo prevzemati naloge v pristojnosti države. Ocenjujemo tudi, da med njimi ni mogoče iskati kandidatov, ki bi lahko popolnili vrste pomožnih policistov ali pogodbene rezerve Slovenske vojske. Če podpiraš in širiš ekstremistične ideje in ravnaš v nasprotju z ustavnim redom, spodbujaš sovraštvo oziroma si antidemokratičen in širiš nestrpnost, ne moreš prestati varnostnega preverjanja, ki ga izvede policija pred sklenitvijo pogodbe. V SMC lahko zgolj upamo, da odločitev Državnega zbora, da ne podpre obeh predlogov zakonov, ne bo po koncu te epidemije prispevala k ponovnemu vzniku delovanja teh ekstremističnih [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane, spoštovani! Pred nami sta dva zakona, ki naj bi se nanašala na zagotavljanje podlage za pregon in sankcioniranje paravojaških skupin, samooklicanih vard. Gre za predloga, ki ju je sprejela še prejšnja vlada, in za predloga, ki pravzaprav ne rešujeta ničesar. Vse pravne podlage namreč že obstajajo. Če bi bila volja organov pregona preprečiti paradiraje vard ob meji in če bi bila volja kaznovati lov na ljudi, bi se to že zgodilo. Zaradi javnosti je zato treba orisati malce širšo sliko dogajanja. Le tako bo namreč lažje razumeti, zakaj prejšnja vlada ni imela nobenega namena preganjati vardistov, ampak je raje sprejela danes obravnavani noveli, ki ne prinašata nič drugega kot kratkotrajni piar učinek, ki je bil najverjetneje tudi edini cilj takratne vlade. Naj zato spomnim, vse se je začelo jeseni 2018, ko so po socialnih omrežjih zaokrožile fotografije oborožene skupine, ki naj bi se urila v štajerskih gozdovih. Takrat se je skupina poimenovala prostovoljna obrambna skupina svobodnih ljudi dežele Štajerske, s kratkim imenom Štajerska varda. Takrat je bila varda specializirana za obrambo dežele Štajerske. Javnost se je zgražala, policija pa je nemudoma ukrepala. Zaradi ščuvanja k nasilni spremembi ustavne ureditve sta bila obsojena vodja varde Andrej Šiško in član izvršilnega odbora podmladka SDS Matej Lesjak. Ker je medijska pozornost, namenjena vardi, nekoliko usahnila, so se samooklicani vardisti prekvalificirali. Njihova specializacija je postal nadzor meje in dobesedno lov na begunce. Čeprav ob meji paradirajo oblečeni v uniforme, oboroženi z imitacijami orožja in javno razglašajo, da izvajajo povsem enake naloge kot policija in vojska, ni ukrepal nihče. In tukaj pridemo do srčike problema, ki ni v neobstoječi pravni podlagi, ampak v politiki. Vse nasilne fašistične skupine imajo skupni imenovalec – tesno povezanost s politično desnico. Ko so bili leta 2012 v Ljubljani največji protesti, ko so odnesli vlado Janeza Janše, je mala skupina desnih ekstremistov sprovocirala sprožitev celotnega represivnega policijskega aparata. Medtem ko se je represivni aparat nad množico protestnikov, ki niso naredili popolnoma nič narobe, spravil s solzivcem, pendrekom in na koncu celo z vodnim topom, se tisti skupini desnih ekstremistov seveda ni zgodilo nič. Enako je bilo v Mariboru. Kasneje, leta 2013 je bila v Državnem zboru celo preiskovalka o ekstremističnih skupinah v Sloveniji. Preiskovalna komisija je ugotovila, da je Sova prikrivala podatke o obstoju ekstremističnih skupin in konkretnih povezavah s točno določeno politično stranko. In tukaj pridemo do bistva problema. Direktor Sove je bil Damir Črnčec, povezava pa je bila med podmladkom SDS in neonacistično skupino Blood and Honour. V primeru vard imamo enako situacijo. Imamo desno ekstremistično skupino, ki se po gozdovih ob meji sprehaja oblečena v uniforme, v rokah drži imitacijo kalašnikovka in javno razglaša, da se gredo lov na ljudi. Nihče ne ukrepa. Svetovalec predsednika za nacionalno varnost vlade Marjana Šarca – Damir Črnčec, tisti isti, ki je kot direktor Sove prikrival podatke o obstoju desničarskih ekstremističnih skupin, je hkrati tisti, ki napove spremembe zakonodaje, češ da drugače ne moremo ukrepati. Po vsem povedanem postane dejstvo, da imamo na mizi dva predloga, ki niti ne spreminjata ničesar niti ne prinašata nobene rešitve, povsem logično. Šlo je za slepilni manever, za piar potezo, za lažno pomiritev javnosti, da se nekaj dela na tem. To je tudi razlog, da v Levici predlogov nismo podprli. Dejstvo namreč je, da samooklicani fašistični vardisti zaradi teh sprememb ne bi bili pospremljeni v zapor, kamor spadajo. Če bi bila volja, bi namreč tam lahko bili že danes, a se kljub temu ne zgodi nič. Še več, v času epidemije, ko se kaznuje posameznike, ki si drznejo prestopiti občinsko mejo, varda organizira tabor, ki naj bi potekal v začetku meseca maja. Če je pri tistih, ki prečkajo občinsko mejo, tako nujno ukrepanje, da policija opravlja masovni nadzor na cestah, pri slednjih noben pristojni organ ne čuti potrebe po ukrepanju. V času trenutne oblasti tega tudi ne gre pričakovati. Oblasti, ki – kot smo slišali malo prej poslanca Grimsa – meni, da je cilj vardistov legalen in legitimen. Pravica do samoobrambe. Dejansko stanje je na žalost takšno, da smo priča stopnjevanju represije. In zaradi epidemije velja splošna prepoved gibanja, prepoved prehajanja občinskih meja, šole in vrtci so zaprti. Pod pretvezo ukrepanja zaradi preprečevanja epidemije vlada povsem očitno krepi avtoritarost, uvaja nova policijska pooblastila, nove represivne in omejevalne ukrepe za prebivalstvo. A očitno ne za vse; nekaterim, seveda njihovim, je v času epidemije dovoljeno več. Ko vlada omogoča kovanje dobičkov na račun zdravstvene krize svojim prijateljem in znancem, medtem ko se milijoni javnega denarja na očeh javnosti pretakajo v zasebne žepe lastnikov sumljivih podjetij, v času, ko korupcija in klientelizem nista nezakonito in sprevrženo dejanje, ampak poslovni model, po mnenju ministra Počivalška odlična poslovna praksa, ob vsem tem je pač težko pričakovati, da bo ta vlada preganjala svoje vardiste. Ob že napovedanih protestih, ki bi utegnili Janezu Janši iz rok vzeti tako zaželjeno oblast, bo vlada vse moči raje uperila v dodatno krepitev policijske države, v dodatna pooblastila vojski in v zagotavljanje čim širših možnosti za nadzor nad ljudmi. Ko bo Trg republike spet poln, bo vlada najverjetneje računala tudi na pomoč varde, tako kot leta 2012 bo za sprožitev celotnega represivnega aparata proti protestnikom tudi tokrat potreben izgovor. Kaj je lažjega kot organizirati provokacijo male desničarske ekstremistične skupine. Konec koncev ne mi ne javnost nismo tako zelo naivni, kot mislite. Nismo tako naivni, da bi pričakovali, da vrana vrani izkljuje oči. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil gospod Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Pri tej točki dnevnega reda obravnavamo dvojček zakonov, ki ju je v obravnavo predlagala še prejšnja vlada. Naj uvodoma povem, da Poslanska skupina NSi v prvi obravnavi ni nasprotovala sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. V nadaljevanju postopka na odboru pa predlogov obeh zakonov nismo podprli, saj smo bili mnenja, kot večina članov odbora, da je zakon pomanjkljiv. Ob morebitnem sprejetju bi se postavilo več vprašanj, kot ima zakon rešitev. V Novi Sloveniji se ne moremo strinjati s stališčem prejšnje vlade in nekdanjega ministra, da je bilo pojavljanje tako imenovanih vard v glavnem razlog za oteženo delo policije na južni meji v lanskem letu ter poslabšanje pogojev življenja naših prebivalcev ob južni meji. To bi bil lahko zgolj izgovor pri prevzemanju odgovornosti državnih organov za zagotavljanje varnosti naših ljudi ob tej meji. Vsem policistom in pripadnikom Slovenske vojske, ki so in še izvajajo naloge pri varovanju slovenske južne meje pred ilegalnimi prehodi, se jim v Novi Sloveniji zahvaljujemo za njihovo opravljeno delo. Če samo pogledamo poročila glede migracij od 1. 1. 2019 do 31. 10. 2019, ugotovimo, da se je število povečalo za kar 71,8 %, pri čemer je najvišji trend povišanja zaznan po juliju 2019. Ravno v tem obdobju so se začele pojavljati tako imenovane varde. Število ilegalnih prehodov meje je bilo v lanskem letu bistveno večje kot v letu pred tem. Tukaj govorimo predvsem o migrantih, ki so jih pridržali oziroma obravnavali naši organi pregona; vprašanje pa je, koliko le-teh je nemoteno prešlo ozemlje Slovenije in jih te statistike ne zaznavajo. Tako lahko upravičeno sklepamo, da je bil pritisk na našo južno mejo v lanskem letu bistveno večji. Verjetno se vsi strinjamo, da nadzor državne meje ne more biti stvar zasebne samoorganizacije oziroma trenutnega navdiha posameznikov. S predlaganima zakonoma smo tem skupinam samo povečali medijsko pozornost, ki si je ne zaslužijo, problema nezakonitih migracij in pritiska na našo južno mejo nismo odpravili. Za zaščito naše južne meje in državljanov ob njej, ki si zaslužijo varnost in normalno življenje kot vsi državljani Slovenije, bi morala takratna vlada v najbolj kritičnih mesecih lanskega leta predlagati aktivacijo 37.a člena Zakona o obrambi, kar bi v Novi Sloveniji, ki je bila takrat v opoziciji, podprli. Če bi vlada to naredila, po našem mnenju v tistem obdobju ne bi prišlo do pojava tako imenovanih vard na naši južni meji. S predlaganimi zakonskimi rešitvami problema ilegalnih migracij ne rešujemo. Problem lahko rešimo samo z okrepitvijo dela usposobljenih organov na naši južni meji in sem vsekakor spada tudi Slovenska vojska. Tudi varovanje naših ljudi je gotovo njeno poslanstvo. Država mora učinkovito preprečevati nelegalne migracije, ne pa da je prebivalce v Beli krajini ter obmejnih občinah na naši južni meji strah, kaj se dogaja. Zavarovati moramo južno slovensko mejo in zagotoviti varnost državljank in državljanov. Ker je naša južna meja hkrati tudi šengenska meja, je treba nujno izpostaviti tudi mednarodne posledice omenjenega dejstva. Pomanjkljivo varovanje naše južne meje ima zagotovo posledice. In ena glavnih posledic, ki bo tudi v prihodnje še vedno vzpostavljena, je mejna kontrola z našo severno sosedo Republiko Avstrijo. Če hočemo sprostiti notranje meje v Evropski uniji, moramo ustrezno zavarovati njene zunanje meje. V Novi Sloveniji se zavzemamo in si bomo tudi v prihodnje za takšno politiko do notranje varnosti, ki bo vsem državljanom zagotavljala visok nivo varnosti in s tem tudi ustrezno kakovost življenja.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Naj za začetek za tiste, ki nas morda spremljajo po televiziji, povem, da ta dva zakona nikakor ne obravnavata problematike aktivacije 37.a člena Zakona o obrambi, kot očitno zmotno mislijo nekateri, ki so se danes pisno obrnili name po elektronski pošti, morda še tudi na koga od vas. Nasprotno, danes podajamo stališča na dva zakona – Zakon o nadzoru državne meje in Zakon o varovanju javnega reda in miru –, ki se oba nanašata na problematiko tako imenovanih vard oziroma konkretneje, na problematiko Štajerske varde, ki je ob južni meji opravljala določene aktivnosti. Oba zakona je pripravila prejšnja vlada in bi lahko bila že sprejeta, kajti imela sta ustrezno večino, če takrat obravnave zakonov po hitrem postopku na kolegiju ne bi preprečila stranka Levica. Tako pa danes zadnjič govorimo o teh zakonih, sploh pa ne bomo odločali, saj zakona nista bila sprejeta kot ustrezna in tudi potrjena na ustreznem odboru Državnega zbora. Cilj obeh zakonov, kjer predstavljamo samo stališča, je, da urejata materijo, katere namen je zagotoviti učinkovitejše varovanje javnega reda in miru ter slovenski policiji omogočiti učinkovito izvajanje dolžnosti in vodenje prekrškovnih postopkov. Po mnenju predlagatelja, se pravi bivše vlade, vlade Marjana Šarca, bi te spremembe pripomogle k boljšemu spoštovanju pravnega reda in varovale pravico ljudi do varnosti. Tako imenovana Štajerska varda je namreč izvajala ali morda še izvaja aktivnosti z jasnim in prikritim namenom nadzora državne meje. Pri tem nosi enaka oblačila in pokrivala, kot jih nosijo uniformirani policisti, oziroma vsaj taka, ki spominjajo na ta oblačila. Uporabljajo tudi simbole, kot sta grb in zastava. Take in podobne enote so se v preteklosti že izkazale kot neobvladljive, pripadniki različnih vard oziroma straž pa so lahko tudi sovražno nastrojeni in lahko predstavljajo resno grožnjo pravnemu redu. V Poslanski skupini SAB smo ves čas opozarjali, da je varovanje državne meje izključno v pristojnosti policije, za kar so pripadniki policije tudi ustrezno usposobljeni. Monopol nad represijo in uporabo prisile pripada v demokratičnih državah samo in izključno državi. Slovenija po našem mnenju še naprej ostaja varna država, policija pa svoje delo ob meji opravlja dobro, zato se ji ob tej priliki tudi posebej zahvaljujemo. Razne vaške straže s poseganjem v pristojnosti policije ovirajo njeno delo in zelo vznemirjajo širšo javnost, zlasti prebivalstvo na tem območju. Praksa pa je namreč pokazala, da je slovenska zakonodaja pri pregonu tovrstnih straž nepopolna oziroma problematična. Takšna dejanja postanejo kazniva šele, ko neka oseba že opravi uradno dejanje, ki je sicer izključno v domeni uradne ali vojaške osebe, ne pa ko z izvedbo takega dejanja šele grozi ali ga nakazuje. Posledice so, da so okrožna državna tožilstva le redko sprožila kazenski pregon na podlagi obvestil policije. Policija pa ima v takšnih primerih tako rekoč zvezane roke, prebivalci ob južni meji pa se zaradi aktivnosti in delovanja vaških straž, kot rečeno, počutijo zelo ogrožene. Novela zakona, ki ne bo sprejet, tako vsebuje rešitve, s katerimi bi se jasno in nedvoumno določilo, da je prepovedano vsakršno ravnanje posameznika ali skupine, ki se z namenom nadzora državne meje loteva enakega oziroma podobnega opravljanja nalog in pristojnosti policije. Novela vsebuje tudi predlog prepovedi nošenja, razkazovanja ali uporabe dekorativnega orožja, imitacij orožja oziroma drugih podobnih predmetov. Kot rekviziti nastopajočih na prireditvah pa bi se ti predmeti lahko uporabljali še naprej. Za obstoj takšnega prekrška se zakonu dodaja pogoj, da se pri nošenju in uporabi predmetov, ki spominjajo na orožje, vzbuja videz opravljanja nalog uradnih ali vojaških oseb. V Poslanski skupini SAB nikakor ne podpiramo ravnanj, ki so v nasprotju z Ustavo in demokratično ureditvijo Republike Slovenije, in bi ta zakon, če bi bil zdaj pred nami, tudi podprli. Ker zakon najprej ni dobil podpore za hitri postopek s strani stranke Levica, nato pa ni bil sprejet niti na odboru, takšno odločanje ne bo možno. V oči bode tudi dejstvo, da so nekatere nekdanje članice koalicije najprej glasno pozdravljale predlagane rešitve in napore pretekle vlade, zdaj pa podpore novelama pod vlado ne izkazujejo več. Za podporo temu zakonu na matičnem odboru tako nista glasovala oba poslanca SMC in poslanci Levice. Novela, o kateri je govora, bi torej prinesla več reda in preprečila sporne prakse, ki si jih s patruljiranjem, maskirnimi oblekami ter z nošenjem nepravega orožja – vsaj upamo, da je nepravo orožje – privošči Štajerska varda. To, da nekateri – SDS, NSi, SMC, Desus in Levica – mislijo, da takšne prakse niso sporne, pomeni, da tudi sami prevzemajo odgovornost za takšna dejanja in lahko potencialno prispevajo k temu, da se spodbija slovenski pravni red. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zmago Jelinčič bo predstavil stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala lepa. Oba zakona nista dobila podpore, tako da o njiju ne moremo glasovati, lahko pa povemo svoje mnenje. Pa najprej recimo o vardah. Organizacija združenih narodov dovoljuje samoorganiziranje za zagotavljanje lastne varnosti, lastne integritete, življenj in lastnih pridobitev oziroma tistega, kar ljudje posedujejo in imajo. V tem primeru ne moremo reči, da so varde tiste, ki strašijo prebivalstvo; prebivalstva je strah neorganiziranosti države. Da zakon ni bil sprejet, so dosegli tisti, ki so bili proti temu zakonu. Dejstvo je, da po eni strani se dovoljuje migrantom praktično vse, prepoveduje pa se državljanom. Dejstvo pa je, da se varde krepijo. Še nekaj, varde ne rušijo ustavnega reda, kajti ustavni red se lahko zamenja po politični poti; in varde tega niso poskušale s kakšnimi oboroženimi upori. Sedaj pa glede Zakona o nadzoru državne meje. Gre za pravni razmislek. V prvem odstavku 92. člena Ustave Republike Slovenije je določeno, da o nujnih ukrepih in njihovi odpravi na predlog Vlade odloča Državni zbor. Državni zbor ima 90 poslancev, Državni zbor pa ni glasoval o tej zadevi, ampak je o tem odločal matični delovni odbor. Odločitve se torej ne bi smele sprejemati na matičnem delovnem odboru, kjer sodeluje zgolj ed del poslancev. V tem odboru je 19 članov. To se pravi, da je 19 članov prevzelo nase težo 90 poslancev in v imenu njih odločilo, kaj bo s tem zakonom. Tukaj se odpira neko pravno vprašanje, kdo je sedaj kompetenten, da o takih zadevah odloča, ali odbor Državnega zbora ali Državni zbor v celoti, kakor piše 92. člen Ustave Republike Slovenije. To se pravi, da je ta odločitev na odboru invalidna, ne drži. Dejstvo je, da se bo moral o tem odločiti kdo drug v koaliciji, na raznih komisijah, na ustavnopravni komisiji in ne vem še kje vse. Dejstvo pa je, da je zadeva jasna, odloča Državni zbor; ne pa odbor oziroma zbirka 19 članov, če kakšen še manjka, pa še manj. Dejstvo je, da je zaradi migrantov ogrožena državna varnost; in v tem primeru bi morali o nujnih ukrepih nedvomno glasovati čisto vsi poslanci Državnega zbora. To se ni zgodilo, šlo je za parcialno odločitev majhnega dela, okoli 20 % Državnega zbora, za kar sodimo, da zadeva ne pije vode in bi morali o tem odločati na drugačen način. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek v obeh predlogih zakonov končan. S tem zaključujem ti dve točki. Prekinjam 35. izredno sejo, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 14.20. Hvala. (Seja je bila prekinjena ob 14.04 in se je nadaljevala ob 14.20.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinejo sejo zbora. Obveščam vas, da bomo glasovali po naslednjem vrstnem redu: 7., 6., 8., 9., 4. in 5. točka. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi Gradbenega zakona, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da nisem obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da nisem bil obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da nisem obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 4. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona, v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Nisem obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Nisem obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi premnožitve populacije podlubnikov, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Tudi pri tem zakonu nisem obveščen, da bi bil predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 86, proti nihče. [[Za je glasovalo 86.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Preden pa zaključim to točko dnevnega reda, vas pa prosim še za pozornost. Kolegij predsednika Državnega zbora se je na seji 22. 4. 2020 dogovoril tudi o sklicu izredne seje Državnega zbora za obravnavo predlogov sklepov o nedopustnosti razpisa referenduma o treh včeraj sprejetih zakonih. Obravnava teh zakonov v tem trenutku poteka v Državnem svetu. In če bomo obveščeni, da ni bil izglasovan veto, bom v eni uri po tem obvestilu sklical sejo Državnega zbora, torej še danes. Hvala lepa. S tem zaključujem to točko in 35. izredno sejo zbora. Seja se je končala 29. aprila 2020 ob 14.25.