Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam, ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, podnela na član 117. Predloga zakona je više tehničke a ne suštinske prirode, tj. radi preciznije formulacije, što se vidi iz obrazloženja. Međutim, ovaj amandman je važan jer je vezan za član 116, o kome se dosta juče govorilo i na koji je, takođe, poslanička grupa Srpske radikalne stranke imala svoj amandman, a vezan je za mišljenje sindikata kod programa za one koji će ostati bez posla, kako ste vi to naveli u članu 103, "usled tehnoloških, ekonomskih ili organizacionih promena, što će uticati na to da prestane potreba za obavljanjem određenog posla. Dosta je bilo reči o tome, a to je ono što našu javnost najviše interesuje, dakle najviše zaposlene u privredi Srbije - koji je to broj zaposlenih koji će ostati bez posla iz navedenih razloga? Međutim, ovi razlozi sami po sebi nisu dovoljni da biste vi stotinama hiljada radnika rekli da to tako mora da bude jer je to naš reformski zahvat, tako nam diktiraju iz inostranstva, to su poruke Međunarodnog monetarnog fonda, Svetske banke; jer ako vi to kažete radnicima zaposlenim u mašinskom i metalskom kompleksu, onima koji su bili zaposleni a sada to više nisu u Grupi "Zastava" i njihovim kooperantima, to njima ništa ne znači ako ova vlast nije, a očigledno da nije pametna,sposobna i organizovana tako da se osloni na naše sopstvene resurse, na naše sopstvene potencijale, nego čeka neku pomoć spolja koja, niti je u nekom značajnijem iznosu bila, niti će da dođe. Zbog toga je svakako važno da reprezentativni sindikati učestvuju u svemu tome, mislim na planiranje tih programa. Ali, samo planiranje nečega što ćete vi da obećate onima koji ostaju bez posla nije dovoljno. Jer, ako ste ovima u Kragujevcu rekli prilikom otpuštanja, a to nije mali broj, njih je 15.000 - izvršićemo dekomponovanje Grupe "Zastava"; iako se zna da je to u pojedinim njenim delovima, oni koji žive i rade u tom gradu, koji poznaju kakva je situacija u fabrici automobila, znaju da je samo u jednom delu, recimo kod mašina i alata to mogućno, kao i kod kovačnice (sama reč dekomponovanje je nova reč, uz ono što ste uveli kao što je transparentno i sve ostalo u toj vašoj retorici u proteklih 14 meseci); to njima ne znači ništa ako se ništa suštinski i ne dešava. Takođe ništa ne znači da se vi sa reprezentativnim sindikatom dogovorite jedno, a onda promenite svoje planove, kao što se desilo u vreloj avgustovskoj noći ove godine, u Kragujevcu, da vršite pritisak u tri, četiri, pet ujutru da oni svoje mišljenje promene, da njihovi predstavnici dođu u zgradu Vlade Republike Srbije i da pod takvim pritiscima, a ne dobrovoljno, potpišu nekakav program. Zaista je neprimereno da neki poslanici, koji su sa zakašnjenjem otpočeli današnji rad, negodiju na ovo što govorim, a što je cela istina, samo zbog toga što im to ne odgovara, samo zbog toga što su to činjenice koje, znam, mnoge od vas bole. Ali, dame i gospodo iz DOS-a, to će vas još mnogo više zaboleti, naročito one koji negoduju iz onih malih, beznačajnih političkih grupacija, sa ispod 1% birača u biračkom telu u Srbiji; njih će to najviše da košta, jer ovo im je prva i poslednja prilika da kao poslanici borave u Narodnoj skupštini Republike Srbije - možda turistički ili na neki drugi način neki drugi put. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 73, protiv 110, uzdržan jedan, nije glasalo 11, ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 118. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? Podnosilac amandmana ne želi reč. Zahvaljujem. Reč želi predstavnik poslaničke grupe. Izvolite, reč ima Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnik sam poslaničke grupe zato što je protivzakonito i protivustavno oduzeto pravo dr Vojislavu Šešelju i Tomislavu Nikoliću da govore, ali kada dođe prava, istinska demokratska vlast, takvi akti moraće da budu ukinuti i drugačije ćemo se odnositi prema opoziciji. Što se tiče predloga ovog amandmana, mislim da je ovo jedan od poslednjih amandmana u kome imamo priliku da prihvatimo značaj opšteg akta. Nije u pitanju tehnička redakcija, već je u pitanju suštinski amandman i ako bi se nekome ko ne čita pažljivo učinilo da je reč samo o pravno-tehničkoj redakciji zamenom rečju "ili" veznikom "i" - ovde se radi o programu rešavanja viška zaposlenih u okviru odeljka koji govori o višku zaposlenih, gde Vlada u svom predlogu kaže: "program rešavanja viška zaposlenih sadrži predlog mera i to, naročito, premeštaj na druge poslove, rad kod drugog poslodavca, prekvalifikaciju ili dokvalifikaciju, skraćeno radno vreme i druga prava u skladu sa zakonom, opštim aktom ili ugovorom o radu". Pokušaću sada da napravim dvostruku analizu ovog člana i da ukažem na to zašto bi bilo značajno da se prihvati amandman poslaničke grupe Srpske radikalne stranke i narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić. Naime, ovde vidimo, a to je povezano sa članom 105, koji juče, nažalost, nije izbrisan iz Predloga zakona i nije promenjen, odnosno nisu prihvaćeni ključni amandmani poslanika Srpske radikalne stranke i nekih drugih poslaničkih grupa, da je jasno na koji način se poslodavac može odnositi prema radniku. Onog trenutka kada ga on bude smatrao za višak, može da mu kaže da će da ide na drugi posao; ići će kod drugog poslodavca; ići će na prekvalifikaciju ili dokvalifikaciju. Ukoliko to zaposleni ne želi da prihvati, ukoliko to ne odgovara njegovim stručnim kvalifikacijama, dobiće otkaz. Idemo dalje, ponovo se kaže da će to biti u skladu sa zakonom, opštim aktom ili ugovorom o radu. U skladu sa kojim zakonom? U skladu sa ovim zakonom? Nekim posebnim zakonom? Koja je to upućujuća norma, na koji zakon ova norma upućuje? Ne znam u kom zakonu bi neko mogao da pronađe neku povoljniju normu za zaposlene? Kaže se "opštim aktom ili ugovorom o radu". Dakle, nema opšteg akta ukoliko se ne postigne saglasnost između zaposlenog i poslodavca. Zaposleni ne želi da se usaglasi sa nečim što poslodavac nameće - više nemamo taj opšti akt, nema sindikata, nema zaposlenih, nema nikakvih njihovih prava, imamo samo još ugovor o radu. To je ono što poslodavac može da nameće, obične, tzv. tipske ugovore o pristupu i ne postoji nikakva mogućnost da se tako nešto izmeni. Zbog toga je značajno da se prihvati ovaj amandman koji unekoliko popravlja Predlog zakona, u kome se kaže da je to regulisano opštim aktom i ugovorom o radu, gde se nameće obaveza poslodavcu da postoji opšti akt, a zatim i da poštuje taj akt. To je ono što u interesu radnika možemo da učinimo. Čini mi se da to ne bi bilo loše. Smatram da bi bilo dobro da, kada dođu radnici ovde posle 12 sati, a verujem da ih policija neće sprečiti, izađemo, da ih pozdravimoda nam radnici kažu šta misle o svemu ovome.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u opširnim raspravama, koje su vođene u prethodnih nekoliko dana, a pogotovo u skupštinskim odborima, mi smo jasno rekli zbog čega je ovakva vrsta inicijative neprihvatljiva. Mislim da to više nema smisla ponavljati onima koji ne žele tako nešto da čuju. Što se tiče radnika, mi ćemo biti na svom poslu, a oni koji dođu biće uljudno primljeni, kao što je to bio slučaj i prethodnog puta. Mislim da bi bilo dobro da u tom razgovoru učestvuju i predstavnici svih opozicionih poslaničkih grupa, što nažalost nije bio slučaj u oktobru mesecu kada smo razgovarali sa predsednicima sindikata.Možda zbog toga postoji i to problematično tumačenje rezultata tih razgovora. Sa zadovoljstvom ćemo prihvatiti susret sa predstavnicima sindikata, ukoliko oni to zatraže. Bilo bi veoma dobro da se konačno na tom sastnaku pojave i oni koji su nam, svojim upravljanjem ovim društvom, ostavili u nasleđe 40.000 preduzeća u stečaju, milion i po ljudi na prinudnim odmorima, odnosno bez posla i naravno stotine hiljada svih onih problema sa kojima se svakodnevno ljudi u svojim životima suočavaju. Mislim da bi bilo dobro da se konačno i po pitanju "Zastave" SRS pojavi pred kragujevačkim radnicima, s obzirom da su imali hrabrosti za tako nešto tokom prošle godine kada su ih isti ti radnici dotirali iz sredstava Fonda solidarnosti. Dakle, ako smo tada kao opozicija ukazivali na nepravilnosti učinjene sa pozicije vlasti, veoma bi dobro bilo da se današnja opozicija, sledeći svoje primere, osvrne kritički na ono što mi radimo. Mi pokušavamo da rešimo probleme, ali ne na način koji su koristili naši prethodnici - proizvodnjom novih.
Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovoj državi, pošto ne znaju šta da rade, kako da objasne narodu zbog čega se živi teško, loše, predstavnici vlasti i njihovi pomagači u medijskoj sferi jedino što rade, govore kako su krivi neki drugi, kako su ti drugi mnogo toga lošeg ostavili, pa oni tobož mnogo dobri i mnogo uspešni, eto, ne mogu sve da stignu da poprave, ne mogu sve da stignu da urade što su neki ranije, na ne znam kakav način, uspeli da unište. Što se tiče gospodina Jovanovića i razgovora sa predstavnicima poslaničkih grupa, predstavnika sindikata, mi nismo želeli da učestvujemo u razgovoru sa ostalim predstavnicima poslaničkih grupa, niti da idemo kod Dragana Maršićanina, tadašnjeg predsednika Narodne skupštine, ali smo sa sindikatima razgovarali. I to imate čak u informaciji, koju su dobili svi narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, pod naslovom Aktivnosti u vezi sa donošenjem zakona o radu, od 20. novembra 2001. godine. Tu Savez sindikata Srbije, na 23. strani, kaže - Informacija o razgovorima sa predstavnicima poslaničke grupe SRS; predstavnike sindikata primio je predsednik SRS dr Vojislav Šešelj i još nekoliko nas; oni čak kažu da su zadovoljni razgovorima sa predstavnicima SRS. Ono što smo se dogovorili sa predstavnicima sindikata, mi ne robujemo nikome, ali ono što smo se dogovorili, to poštujemo i ne odustajemo od tih dogovora, kao i u vezi sa svim ostalim. Što se tiče radnika "Zastave" i Kragujevca, u tri meseca, neposrendo po uništenju kragujevačke "Zastave", proizvedeno je 1.830 automobila, što nova vlast, kada je već sve izgrađeno, napravljeno, kada nema sankcija, kada nema rata, nije u stanju da proizvede ni za godinu dana. Kada kažem nova, to je naravno uslovno govoreći, mnogi su bili ministriiz stranaka DOS-a i 1992. godine i to oni koji smatraju da nikada nisu bili na vlasti, a bili su u Vladi Milana Panića. Nemojte, već ste godinu i tri meseca na vlasti, bezmalo koliko mi kao manjinski partner i to u vreme neposredno pred rat, u vreme obnove zemlje, pa preuzmete ulogu onoga ko je odgovoran za stanje u zemlji. A ne savaki put neko da se brani time - krivi su oni ranije. Ne zaboravite, to je princip nekadašnje Komunističke partije Jugoslavije iz 1945. i 1946. godine; i oni, jedino što su znali da govore, to je - kriv je Milan Stojadinović, kriv je kralj, krivi su svi drugi pre toga, sada će da krene novo društvo, sada će da krenu nove radne pobede, sada će da krenu čuda nekakva. Mislim da ovo dovoljno govori na koji način je režim jedino u stanju da odgovara i nikako drugačije. Čini mi se da će narod i građani Srbije dobro razumeti ko je i kako je radio u njegovom interesu, a narod je vrhovni sudija i za jedne i za druge. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv 144, uzdržanih nema, nije glasalo 8, ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 119. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Novaković. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovo je amandman na član 119, koji je u stvari posledica onoga što ovaj zakon pre svega donosi, po meni neopravdano, a naročito za one koji imaju preko 20 i 30 godina radnog staža. Znači, ovaj amandman se odnosi na regulisanje naknade za one kojima prestaje radni odnos zbog razloga navedenih u članu 103. tačka 8). U amandmanu tražim da se, u slučaju otkaza iz člana 103. stav 1. tačka 8) ovog zakona za svaku godinu staža isplaćuje najmanje polovina mesečne zarade. Ovo smatram daleko poštenijim rešenjem,pre svega za one koji sebe ne vide u restrukturiranju preduzeća, u privatizaciji, novim obukama i kursevima, ne bi li zadržali neko radno mesto u firmi gde su proveli 20, 30 i više godina staža. U obrazloženju naveo sam da predložena visina novčane naknade koja se isplaćuje zaposlenom kome prestaje radni odnos kao tehnološkom višku, je veoma niska, zbog čega je ovim amandmanom predloženo njeno povećanje u skladu sa sugestijom MOR-a,datom u vezi sa ovim pitanjem. U odgovoru Vlade se kaže: "Navedeni amandman se ne prihvata, iz razloga što je otpremnina Zakonom utvrđena kao minimalno pravo, primereno mogućnostima privrede Republike Srbije. Ukoliko bi se zakonom utvrdio veći iznos otpremnine, pojedini poslodavci ne bi mogli da je isplate". Mislim da je cinično kao odgovor, s obzirom da mi očekujemo, ako ne ove godine, da u sledećoj godini, navodno sa tranzicionim kretanjima i privatizacijom, budu stvorene mogućnosti za veće otpremnine. Kako objasniti radnicima koji rade 25, 30, 35 godina da odlaze iz firme gde su sve uložili u svom životu i da za to dobijaju dve i po prosečne zarade. Naveo bih citat iz ovog čuvenog dopisivanja, od Žan Pjera do toliko pominjanog Artura Bronštajna, gde se kaže: "Uočavamo da je iznos otpremnine predložen u Nacrtu zakona, u nekim slučajevima, relativnonizak. Češća je praksa u uporednom radnom pravu da se otpremnina obračunava u oznosu između dvonedeljne i jednomesečne zarade za svaku godinu staža, mada neke zemlje prepuštaju da se iznos otpremnine utvrdi kolektivnim ugovorom koji je obavezujući za poslodavca". Navedeno je da ovo pitanje zahteva dalju diskusiju. Posle ovog upozorenja MOR-a, baš ništa se nije promenilo, a detaljno sam upoređivao tadašnji član 124. i ovaj član119. Molim ministra da, ako može, zarad šire javnosti i svih nas pojasni zašto je to ostalo tako. (Predsednik: Vreme.) Još bih zamolio kolege narodne poslanike da, ukoliko u svojim daljim izlaganjima i nastupima pominju prezime Novaković, navode i ime, da bi se razumelo. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 53, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasalo 12,ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 119. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 119. propisuje visinu otpremnine koju radnik dobija od strane poslodavca u slučaju kada nastupe okolnosti iz člana 103. stav 1. tačka 8, odnosno usled tehnoloških, ekonomskih ili organizacionih promena. Šta to u stvari znači? Ekonomske promene, znamo šta su. Poslodavac zapadne u tešku ekonomsku situaciju, postane nelikvidan i prinuđen je da izvestan broj radnika otpusti. Ili, organizacione promene, ide na neki novi proces proizvodnje ili tehnološke promene, uvede novu tehnologiju, i ima neadekvatnu radnu snagu. On onda otpušta radnike i dužan je, prema Predlogu zakona, da radniku isplati, ukoliko je ovaj radio do 10 godina dvostruki iznos zarade, ukoliko je radio od 10-20 godina trostruki iznos zarade i ukoliko je radio 20-30 godina u visini četvorostrukog iznosa zarade, a preko 30 godina najviše u visini petostrukog iznosa zarade. Poslanici SRS traže od Vlade da se ta otpremnina poveća tako što bi se radnicima koji su radili do 10 godina taj iznos uvećao i iznosio trostruki iznos zarade, ukoliko su radili od 10 do 20 godina -šestostruki iznos zarade, ukoliko su radili od 20 do 30 godina -devetostruki iznos zarade, a preko 30 godina - dvanaestostruki iznos zarade. Iskreno rečeno, sumnjam da će poslodavac doći u ovu situaciju, imajući u vidu član 105. po kome poslodavac može da otkaže ugovor o radu, ukoliko radnik ne prihvati ugovor pod izmenjenim okolnostima. Sve su ovo izmenjene okolnosti, bilo da se radi o tehnološkim promenama, ekonomskim ili organizacionim promenama. Pored toga, diskutabilan je član koji ide iza ovog člana, a to je član 120, koji propisuje šta ako poslodavac nema sredstava da isplati ni ovo što Zakon propisuje kao minimum. Taj član kaže da će se za te namene koristiti sredstva koja se obezbede u skladu sa zakonom ili drugim aktom. Ne znam koji bi to drugi akt bio, a kada je u pitanju zakon, pretpostavljam da je to Zakon o zapošljavanju ili možda ministar može da nam kaže na koji se zakon misli. U svakom slučaju, može da se dođe u situaciju i da poslodavac nema obavezu čak ni da ovaj minimum isplati, jer jednostavno nema sredstava. Onda radnik dobije samo onu nadoknadu od Fonda za zapošljavanje u slučaju nezaposlenosti. To bi i ovako i onako dobio. Ne zadovoljava me naravno ni obrazloženje, iako je iskreno, od strane Vlade, za neprihvatanje ovog amandmana. Vlada kaže da amandman ne može da prihvati iz razloga što je otpremnina zakonom utvrđena kao minimalno pravo, primereno mogućnostima privrede Republike Srbije. Mogućnosti privrede Republike Srbije su takve da ne može da isplati ni dinara, ne može da isplati ni plate radnicima. Prema tome, većina poslodavaca će biti u situaciji da ne može ni ovo što zakon propisuje da isplati. Ukoliko bi se zakonom utvrdio veći iznos otpremnine, pojedini poslodavci ne bi mogli da je isplate, kaže Vlada. Poslodavci koji imaju mogućnosti i sredstva mogu da utvrde i veći iznos otpremnine,što naravno neće učiniti ni pojedinačnim ugovorom o radu, niti opštim ugovorom koji sam poslodavac donosi. Zbog toga apelujem na Vladu, radi zaštite interesa radnika koji će u svakom slučaju u narednom periodu biti u situaciji da ostanu bez posla, da, zbog humanijeg odnosa prema radnicima, barem ta jednokratna isplata bude adekvatna godinama koje su radnici proveli na radu.
Hvala. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Da.) Izvolite. Gospodin Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS zahtevamo od ministra Milovanovića da prihvati ovaj amandman, zato što ćemo bar malo olakšati položaj zaposlenog, položaj radnika koji dobija otkaz, jer je to jednostavno. Dakle, onako kako to narod razume i da to pravim imenom nazovemo. Onog trenutka kada dobije otkaz, prema predlogu Vlade Republike Srbije, on će dobiti otpremninu u visini utvrđenoj opštim aktom ili ugovorom o radu, i to ako je proveo do 10 godina u radnom odnosu, najmanje u visini dvostrukog iznosa zarade. Mi smo tražili najmanje u visini trostrukog iznosa zarade. To nije veliko povećanje u odnosu na predloženo zakonsko rešenje. Nešto je bolje rešenje od onoga koje ste vi predvideli u Vladi Republike Srbije. Zato smatram da bi Vlada Republike Srbije trebalo ovo da prihvati, posebno kada imate u vidu obrazloženje Vlade Srbije, koja kaže da to ne može da prihvati zbog teške situacije u privredi Republike. To je tačno, mi o tome govorismo, usta nam se osušiše od toga, a Vlada sve vreme govori kako je stanje sjajno, kako će biti mnogo bolje, kako ćemo živeti u blagostanju, kako nam dolazi jedan izvanredan period. Ponovo vas podsećam, gospodine ministre, da ste rekli sa ove govornice da je to zakon za budućnost. Ako ćemo mi u budućnosti imati ovako teško stanje u privredi, onda tako treba da kažemo građanima, a ne građanima da govorimo na svakih šest meseci - sačekajte, strpite se još malo, samo što nije mnogo bolje, biće nam mnogo bolje, stižu pare iz inostranstva, evo, mnogo vam je lepo i da ne znate, a tek što će vam biti, to je čudo jedno. Ali, onda treba da kažemo građanima kakvo je pravo stanje, kakvo je realno stanje. Pretpostavljam zbog čega je Vlada motivisana na ovako niske, male otpremnine - motivisana je lošim stanjem, pre svega, u državnom, odnosno društvenom javnom sektoru, pa se zato plaši da bi na sebe preuzela veću obavezu, nego što može da ispuni. Ali, kako može to da bude veća obaveza, nego što Vlada može da ispuni, ako stižu tolike pare, ako stižu tolike donacije? Svaki dan glava nas zaboli od silne pomoći koja u zemlju dolazi, od milionskih ugovora, ugovora o milijardama koje pristižu u našu zemlju. Pa, gde su te pare, ako ne mogu ako se isplate tri otpremnine radniku, nego mora da budu dve otpremnine, odnosno u visini dvostrukog ili trostrukog iznosa zarade? Mislim da ovde postoji nelogičnost u ponašanju Vlade Republike Srbije. Pozivam ministra Milovanovića da prihvati ovaj amandman. Nije mnogo veće opterećenje za državu, nije mnogo veće opterećenje za Vladu, a mislim da bismo radnicima koji dobiju otkaz, (a očigledno je da će ga dobijati mnogo njih, ni zbog čega ili prosto zato što je nekome lakše da posluje sa mnogo manjim brojem zaposlenih, nego da zadrži isti nivo zaposlenosti)na ovakav način bar za koji mesec, za koju nedelju, olakšali život, olakšali elementarnu egzistenciju. Ako Vlada želi da pokaže bilo kakvo razumevanje, prihvatiću i nekih od ovih amandmana, kojima se njene obaveze povećavaju. Uostalom, tu je stigao i gospodin "Suvlaki i Sirtaki" iz Soluna, pa mislim da bi i u tu čast, i u njegovo ime, trebalo da prihvatite ovaj amandman.
Reč ima ministar za rad i zapošljavanje, gospodin Dragan Milovanović.
Evo, malo da pojasnimo neke stvari - ovde se radi o minimalnim otpremninama koje garantuje zakon. Zakon ne sprečava da otpremnine budu mnogo veće, nego što su one koje se propisuju. Ja ću podsetiti samo na programe za rešavanje viška radnika, koje Vlada Republike Srbije upravo sada radi, ili je radila. Evo, da uzmemo npr. bankarske radnike, sa kojima se sadaradi - oni imaju mogućnost, kad je u pitanju otpremnina, da izaberu jednu od dve mogućnosti, onu koja je, normalno, za njih povoljnija. Prva je da imaju ponudu u jednokratnoj otpremnini u visini od 15 plata u privredi, ili mogu da izaberu otpremninu u visini od 6.000 dinara, odnosno 200 maraka po godini radnog staža. Kada pogledate, videćete da je to mnogo više nego što zakon predviđa. Mi moramo da utvrdimo jedan minimum, i to je u svakoj zemlji tako. U mnogim zemljama apsolutno i ne postoji otpremnina kada dolazi do otpuštanja. U nekim zemljama su te otpremnine i veće, ali mi se stalno vezujemo za trenutnu situaciju. Pretpostavljam, i ubeđen sam u to, da će životni standard i plate u ovoj zemlji rasti. Prema tome, i ta otpremnina će sigurno biti mnogo veća. S druge strane, kada pogledate ovaj zakon, vi vidite da imamo dva članazakona koji uređuju pitanje otpremnine, što je jedna novina. U članu 106. se pitanje otpremnina dodatno određuje. Ovde sada imate u ovom članu, kad je u pitanju tehnološki višak, od pet mogućnosti za davanje otkaza, zakonom je za tri predviđeno da se dobiju otpremnine. Prema tome, mislim da je Vlada apsolutno ispravnu odluku donela, kada je predložila ove otpremnine. Pa, ne mogu se davati neka prava koja ne mogu da se ostvare. Imate i suviše firmi koje loše posluju i koje ne mogu da ispoštuju ni minimalnu otpremninu. Znači, u tom slučaju to treba da preuzme Vlada. Vlada za iduću godinu sprema jedan aktivni program rešavanja viška radnika. Ja sam juče govorio da mi ulazimo u jedan period gde ćemo te velike sisteme da rešavamo - "Lola", "FAP", metalni kompleks Beograda, "Azotara" - Pančevo, i sl. Po zakonu apsolutno se niko ne sprečava, ni sindikati, da putem pregovora sa poslodavcem u kolektivne ugovore ugradi mnogo veće otpremnine, nego što je zakon predvideo.
Zahvaljujem. Ima reč gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam pratio izlaganje ministra Milovanovića i zapazio ključnu kontradiktornost u njegovom izlaganju. Prvo je ministar rekao - ne možemo da prihvatimo ovakvu obavezu, prosto nismo u stanju da to ispunimo ili ostvarimo. I, to bi do neke granice moglo da bude i relativno korektno, da onda ne sledi sledeća priča, u kojoj ministar kaže - ali, mi smo do sada u praksi pokazali da Vlada Republike Srbije čini drugačije, daje i pruža mnogo više, te ćemo mi davati inače mnogo više, nego što je predviđeno zakonom. A onda opet sledi priča - ali, mi ne možemo da prihvatimo amandman, zato što time deo obaveza Vlade Republike Srbije, zbog lošeg poslovanja, zbog teške situacije u privredi, ne bismo mogli da ostvarimo. Moram samo da kažem - i ponovo su se pozivali npr. predstavnici vlasti kada govore o "Zastavi" - mi smo dobili pismo i pismenu izjavu (radi se o čoveku kome ću navesti ime i prezime), u Kragujevcu, dana 24.09.2001. godine; Miljković Miloš dao je i lični broj i adresu, kao i telefon u Kragujevcu.Oni su oformili čak i neko svoje udruženje. Šta je zanimljivo tu - kako se to ispunjava. Čovek je, inače, radio 31 godinu i 11 meseci, kao staklorezac u "Zastavi", a u vreme NATO agresije je u najtežim mogućim uslovima išao je da zastakljuje sve ono što su zlikovci porušili. On je tu rekao da ništa nije dobio od obećane otpremnine. Trebalo je da dobije 3.500 maraka, plus 2.700 maraka, a sada, kada mu u Zavodu za zapošljavanje daju platu, oni odbijaju od otpremnine. Naravno, u tom pismu, koje je potpisano, jasno se govori i o tome kako su vršeni pritisci na radnike, na koji način su morali da traže prekid radnog odnosa, po pismenom naređenju ministra Vlahovića, na koji način im je prekidan radni staž, na koji način im je vraćan i računat najniži mogući prosek i šta se sve tu dešavalo. To je čitava jedna priča. Ali, želeo sam da kažem još nešto - za Vladu Srbije ovo nije prevelika obaveza. Za Vladu Srbije, ukoliko ne misli da otpusti celu Srbiju, ako računa da će da bude, recimo, 100.000 otpuštenih, i preuzme samo jednu zaradu po otpuštenom radniku, to više nije veliki novac; pa, to mogu vaši prijatelji, može Montgomeri (kada može da sedi na sednici naše vlade, zbog terorističkih napada na Njujork) da izdvoji toliko para, pa makar iza reklamu na svim televizijama, koje ima svaki dan. (Predsednik: Vreme.) Toliko može da izdvoji i toliko mogu da daju. A ja mislim, što se vremena tiče, napolju je prohladno, pada sneg. Hvala na pitanju. Molio bih vas još jednom da uvažite ove argumente, da prihvatite ovaj amandman. Mislim da će biti bolje i vama, a siguran sam da će biti bolje i zaposlenima.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 51, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 20, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 119. amndman je podneo narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 119, koji govori o otpremninama radnika kada budu tehnološki višak iz organizacionih razloga ili nekih ekonomskih mera. U predlogu koji je dala Socijalistička partija Srbije kroz moj amandman ti iznosi su duplirani: umesto dvostrukog četvorostruki, umesto trostrukog šestostruki, umesto četvorostrukog osmostruki i umesto petostrukog desetostruki. Ja ću vam kazati da svako izvuče primer iz svoje sredine, pošto je Beočinska fabrika cementa ovde počasno bila spominjana. Po ovom predlogu, radnik sa preko 30 godina staža, koji bude tehnološki višak, dobiće, pošto je prosečna plata red veličina dvesta i neku marku puta pet po predlogu Vlade, to će biti oko 1.000. Inače, u proseku, radnik Beočinske fabrike cementa danas to zaradi za manje od dva meseca. Ako neko smatra da je to dobro i kada ukupno ovo posmatram kao privrednik, mislim da se kroz ovaj zakon i Zakon o privatizaciji dolazi u situaciju da radnici u stvari doplaćuju iz svog džepa da bi bili otpušteni. Zato što ćemo mi verovatno u nekom kratkom vremenu ovde pro forme pričati o zakonu o koncesijama i rudarstvu, jer nemoj da neko sada ovde uzme da nas ubeđuje da je normalno da će stranci potpisati ugovor o privatizaciji jedne, druge, treće cementare i nekih sledećih firmi, ali radi se o cementarama u ovom slučaju, a da ne znaju šta ih čeka. Dok se ne definiše zakon o koncesijama i zakon o rudarstvu, oni kupuju gomilu gvožđa i neke zgrade, jer cementare ne mogu da rade bez eksploatacije rude, a mi još uvek nemamo ovo definisano, obzirom da je rečeno da je izrada izmene i dopune ta dva zakona u toku. Prema tome, mislim da ne stoji priča koju smo čuli da je to neko preveliko opterećenje za poslodavca, obzirom da prema onome što nam je u sijaset prilika ovde za govornicom, a i preko medija, ministar za privatizaciju - ne možemo reći za privredu, jer on se time bavio nije i o tome nikada ne priča, jer od privrede može da te boli glava, a u privatizaciji se događaju neke druge stvari - naveo silan broj firmi koje će se privatizovati. Mi onda hoćemo da i te gazde u tim firmama oslobodimo. Prvo ćemo prodati budzašto fabrike, a onda ćemo ih posle osloboditi obaveza da plaćaju otpremnine. Inače je kroz ovaj zakon dato sijaset mogućnosti da se radnicima priveže šerpa na rep i da se šutnu iz firme. Samo još jednu stvar da kažem: žao mi je što ovde nije taj gospodin, ali mi poslanici iz Socijalističke partije Srbije ne spavamo do 12, ni do tri posle podne, nismo ni balavi, ni šmrkavi, ne šmrčemo.....
Molim vas da usredsredite diskusiju na vaš amandman koji ste podneli.
Niste ni juče Čedu Jovanovića opominjali kada je pričao o spavanju i o ustajanju. Prema tome, nemojte da opominjete ni mene. Pričam samo ono što je pričao jedan od kolega narodnih poslanika, koji za dva - tri takva svoja diskutovanja ovde nije bio opomenut od vaše strane. Inače, imam još minut i neću ga ni potrošiti. Znači, nemoj da nam neko ovde priča, koga mama treba preko ulice rukom da vodi da ga ne pregazi auto, o nekim stvarima. Prema tome, kada Čeda Jovanović bude imao dovoljno godina i bude znao sve što treba da zna, onda neka drži slovo.
Gospodine Guduriću upozoravam vas da se vratite na temu, inače ću morati da vam izreknem opomenu.
Možda bi bio red da neko zaradi tu opomenu, zato što vi svoj deo posla ne obavljate kako treba, ako smatrate da to možete kompenzovati opomenom prema narodnim poslanicima. Ovde smo imali tri slična predloga koji se razlikuju u nekim detaljima. Ni na jedan se verovatno neće dati neki adekvatan odgovor, jer odgovor Vlade je besmislen i nema veze sa zdravom pameti, ni sa situacijom u privredi Srbije. Prema tome, nisam neki optimista da će ovo proći, ali samo da znamo da je ovo još jedan od zakona koji radnicima do kraja vadi sve ono što su imali do sada, a o tome ko kako priča sa ove govornice i kakva nam ko drži slova, prvo neka ode kući, neka turi ogledalo i neka se pogleda.
Molim narodne poslanike da razlikuju dve situacije: jednu, kada se poslanik javlja da govori o temi dnevnog reda (recimo o amandmanu) i drugu, kada ima pravo na repliku ili interveniše povodom povrede Poslovnika. Znači, kada učestvujete u raspravi o amandmanu dužni ste da se držite teme dnevnog reda. Kada imate pravo replike onda ne morate da se držite teme dnevnog reda, kao ni povodom povrede Poslovnika. U tome je razlika između izlaganja gospodina Čedomira Jovanovića i vas. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima gospodin Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Socijalistička partija Srbije je podnela amandman koji je potpisao poslanik Stevan Gudurić, kojim se zalaže ponovo, po ko zna koji put, za kolektivne ugovore. Znamo da su kolektivni ugovori najbolja zaštita interesa radnika i zaposlenih, ali očigledno da ne vredi; ministar ne prihvata obaveznost kolektivnih ugovora i izgleda da je džabe pričati o tome. Po ovom našem amandmanu, imajući u vidu da prestanak radnog odnosa dolazi po tački 8) člana 103, a to je najrigidnija tačka u smislu da se otkaz može dati veoma subjektivno iz voluntarističkih razloga, znači kada su u pitanju organizacione promene, tehnološke, tehničke, ekonomske, pa možda iz tih razloga ove otpremnine treba svakako povećati. U odnosu na ovo što je predloženo od strane predlagača, to su znači dve plate za do 10 godina, tri do 20, četiri do 30 i 5 plata za preko 30 godina staža, naš je predlog da se ove sume udvostruče, znači da otpremine budu 4, 6, 8 i 10 plata. Verujem ministru kada govorimo o bankama, o javnim službama, možda će to biti drugačije, jer ovde su propisane minimalne otpremnine, ali se bojim kada je reč o velikim fabrikama, velikim kolektivima, da se to neće uopšte menjati, znači da će se ostati pri ovim minimalnim otpremninama. S druge strane, stalno pričamo o Zapadu, pričamo o zemljama kao što su Francuska, Nemačka, tamo su otpremnine, na primer, za preko 30 godina staža i 24 plate; pa da i mi tako nešto uradimo, da damo 24 plate; s tim što ponavljam da su u Francuskoj te plate možda 2.000 - 3.000 maraka, a kod nas je prosečna plata 250 maraka. Nije to isto, ali neki princip bi bio sličan.
Reč ima ministar za rad i zapošljavanje.
Pošto je gospodin pomenuo Francusku, evo tačan podatak. U Francuskoj otpremnina iznosi 1/10 mesečne plate za svaku godinu staža. Znači, 10% od plate za svaku godinu staža. Kada se radi o programima, moram da upoznam narodne poslanike da su u izradi svih programa - program "Zastave", banaka, za "Lolu", za "Azotaru" i svih drugih programa, apsolutno uključeni predstavnici sva tri relevantna sindikata. Mada nije utvrđena njihova reprezentativnost niti njihove pozicije, oni se konsultuju i oni aktivno učestvuju u izradi ovih programa. Kada se radilo o "Zastavi", svi sindikati koji su bili registrovani u "Zastavi" su učestvovali u izradi programa. Kada se radi o bankama, takođe su učestvovali predstavnici sindikata banaka. Isto je sada sa "Lolom". Znači, sindikati aktivno učestvuju u izradi programa. Njihove sugestije i mišljenja se ugrađuju u programe. Na kraju, ti sindikati daju saglasnost na program pre nego što on počne da se primenjuje. Mislim da ne postoji mogućnost neke manipulacije kada su u pitanju veliki sistemi, jer su tu sindikati poprilično jaki i oni su ti koji, zajedno sa poslovodstvom i sa Vladom, zajednički prave ove programe.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, replika. Osnov - pogrešno protumačen.
Zavisi kako se dokumenta čitaju. Ja sam pročitao jedno, ministar može da nađe neki drugi dokument gde se kaže drugačije. Pročitao sam i imam veoma dobre informacije da se daju 24 plate. S druge strane, kada govorimo o Francuskoj, mi imamo institut šomaža. Šta to znači? Neko ko ostane bez posla ima 80% od prosečne plate koju je imao do nalaženja adekvatnog posla. Tako nešto slično je bilo u onom zakonu, u kojem smo izvršili izmene i dopune. Znači, novčana nadoknada dok se ne nađe adekvatan posao. To smo izmenili. Nisu svi dobijali, ali mnogi su dobijali. To je tako. Stojim iza ovoga o čemu sam govorio.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 20, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 121. amandman su podneli narodni poslanici Slađan Mijajlović, Slobodan Adžić i Srđan Petrović. Vlada je prihvatila amandman, s tim što je predložila pravno-tehničku redakciju teksta amandmana. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je prihvatio amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, a sa kojom se saglasio predstavnik podnosilaca amandmana na sednici Odbora. Zakonodavni odborsmatrada je amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Izvolite.
Poštovana gospodo narodni poslanici, znam da je dosadašnja praksa da se amandmani opozicije uglavnom odbiju, ali bih zamolio da obratite pažnju na ovaj amandman iz dva razloga. Obligacioni ugovori, a odnos između poslodavca i zaposlenog ima karakter obligacije, su upravo nešto što funkcioniše u pravnom sistemu, ali kad dođe do poremećaja u obligaciji, spor može da raspravi samo sud. Zadnjim stavom člana 123. rečeno je da je odluka arbitraže konačna i obavezuje poslodavca i zaposlenog. Imam utisak da se mi vraćamo u vreme komunizma i ona mirovna veća po mesnim zajednicama koja su funkcionisala, a u kojima smo tražili nekakva kvaziporavnanja između ljudi o vrlo važnim pitanjima. Valjda u ovoj državi, ako je pravna i neko se poziva na to da je pravna, postoji sud, sud koji rešava pravne sporove. Ovo nisu neozbiljne stvari. Naravno, u svakoj od ovih situacija, kada dođe do spora između poslodavca i zaposlenog, uvek je jači poslodavac. Nemojmo gajiti iluziju da će zaposleni pred arbitražom nešto ostvariti. Uostalom, ko formira arbitražu, ko hoće pretežan uticaj u arbitraži, ko hoće da diktira uslove rada arbitraže i, na kraju, ko će da finansira rad arbitraže? Radnici niti mogu, niti imaju para, niti su im plate takve da mogu da odvoje neki deo za finansiranje arbitraže. Znači, finansiraće je poslodavac. Ko plati, taj može i da odlučuje. Ako ostavimo ovaj stav da ovako funkcioniše, bez sudske zaštite uz sve ove uslove koje sam naveo, onda ćemo doći u nepovoljnusituaciju. Zato sam predložio da se stav 5. čl. 123. briše, a on glasi: "Odluka arbitraže je konačna i obavezuje poslodavca i zaposlenog". Nemojmo da verujemo ni poslodavcu ni zaposlenom, verujmo samo sudu, jer očigledno jedino u ovoj državi, ako dođemo u situaciju da postoji pravna država, jedino će sud biti taj koji će donositi konačnu odluku. Nemojmo štititi previše poslodavca. Ovde zaista samo štitimo poslodavca. Dajte da na jednom mestu zaštitimo konačno i radnika. Moj amandman je da se briše stav 5. Obrazloženje da se navedeni amandman ne prihvati je maliciozno, tendenciozno i nestručno. Molim vas, ako imate argumente protiv ovoga što sam sada izgovorio, onda recite ovde za govornicom zašto je važno da ovaj stav 5. ostane i koji su to razlozi.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministre Milovanoviću, trebalo bi da prihvatite ovaj amandman, a sada ću pokušati da dam vrlo ozbiljnu argumentaciju zašto se radi o jednom od najlošijih članova ovog zakona. Naime, članom 123. u okviru odeljka navodne zaštite pojedinačnih prava, uvodi se sličan institut predviđen Zakonom o komarama, koji smo usvojili, ali nije predviđen tzv. paketom pravosudnih zakona, u kojem je ovako nešto moralo da pronađe svoje mesto, ukoliko treba da ima snagu obavezujućih odluka. Sada se uvodi u Zakon o radnim odnosima. Naime, šta je to? Kaže se: "Opštim aktom ili ugovorom o radu može se predvideti postupak sporazumnog rešavanja spornih pitanja između poslodavca i zaposlenog". Sad će ministar da kaže - to nije obavezno, to ne mora uvek, samo ako se zaposleni složi. Ali, imamo član 105. - ponudi mu se ugovor o radu; izmenjene okolnosti; ili ćeš da prihvatiš takvu arbitražu ili nema dalje da radiš, ne možeš dalje da radiš, nema posla više, moraš da dobiješ otkaz. To je potpuno jasno kao suza. Međutim, vi ovde uzimate i dajete ingerencije nadležnih sudova u ruke nekog neformalnog tela, u ruke arbitraže. Zašto? Mi imamo redovne sudove koji su nadležni za rešavanje pitanja iz radnih sporova. Imali smo nedavno čak i praktično iskustvo, kada je na protivzakonit način ministar Knežević ukinuo prethodni akt, pa smenio predsednika Srpske radikalne stranke sa Pravnog fakulteta. Naravno, u prvom stepenu sud je doneo jedino logičnu i jedino mogućnu odluku. Da nije bilo toga, postojala bi ovakva arbitraža i znate šta bi se dogodilo - našao bi Gašo Knežević ili neko drugi svoju polovinu i posle toga nikada više ne možete svoje pravo da ostvarite. Ovde, zadržavanjem stava 5, u kome se kaže da je odluka arbitraže konačna i obavezuje poslodavca i zaposlenog, vi oduzimate pravo zaposlenom na sudsku zaštitu, koja je Ustavom garantovano pravo. Ne možete to da oduzimate, jer je to jedno od Ustavom zagarantovanih i proklamovanih načela i prava svakog pojedinca u ovoj zemlji. Sada će oni da se sporazumeju, a ako se ne sporazumeju, onda će da dobiju otkaz. Zaposleni je na takav način nateran da dobije otkaz, ukoliko ne prihvati ugovor o radu, pa mora da piše njegova saglasnost o formiranju odnosno osnivanju ovakve arbitraže. Ako već govorite o zaštiti pojedinačnih prava, onda bi tu zaštitu trebalo obezbediti na najbolji mogući način, a ne tražiti način kako da se ukloni i ovo što građani imaju prava po Ustavu i drugim zakonima ove zemlje. Pošto se svi pozivaju na prava i određene konvencije, preporuke itd, doneo sam knjigu "pravni položaj poslanika" na primerima Francuske, Austrije, Nemačke i Jugoslavije. Nigde u Evropi se ne dešava ono što vi u ovom parlamentu radite, da reketirate narodne poslanike koji drugačije misle i drugačije govore. Pošto je za neke još možda rano,kasno su ustali, jer hoće da pročitaju i vide nešto drugačije od onoga što inače imaju prilike da gledaju i čitaju svakog dana u novinama i na televiziji, neka kupe današnje jutarnje novine, gde je intervju Vojislava Šešelja, mislim da ima mnogo zanimljivih stvari.
Hvala. Reč ima ministar za rad i zapošljavanje.
Interesentna je ta vaša odbrana radnika i te priče koje su se ovde provlačile ovih dana. Kad god se dođe do nekog člana koji radniku obezbeđuje neka veća prava, vi brže bolje izađete sa zahtevom da se takav stav briše ili da se takav član promeni. Arbitraža je uvedena na predlog sindikata. Iz sindikata su zahtevali da ovo bude u zakonu. Sindikati su se složili sa ovim predlogom člana i sa ovom formulacijom. Sada vi želite da im oduzmete to pravo. Moram zbog javnosti da pročitam ceo 123. član, da bi seznalo o čemu se radi: "Opštim aktom ili ugovorom o radu može da se predvidi postupak sporazumnog rešavanja spornih pitanja između poslodavca i zaposlenog. Zaposleni i poslodavac mogu sporna pitanja da iznesu pred arbitražu. Arbitraža ima neparan broj članova. U sastav arbitraže ulazi podjednak broj predstavnika strana u sporu i jedan arbitar koga strane u sporu odrede sporazumom, iz reda stručnjaka za oblast koja je predmet spora. Sastav arbitraže i postupaka pred arbitražom uređuje se opštim aktom. Odluka arbitraže je konačna i obavezuje poslodavca i zaposlenog". Normalno je da mora da obavezuje ako su se već sporazumeli. Taj sporazum ima dve strane i mora da se primenjuje. S druge strane, postoji dodatna zaštita zaposlenih. Ta dodatna zaštita je inspekcija rada kojoj su pojačana prava i ovlašćenja. Na kraju, uvek postoji sudski proces. Prema tome, po prvi put se izbegavaju tzv. disciplinske komisije, koje su u stvari bile direktor, onaj direktor protiv koga ste svi vi i koga optužujete da će nekoga otpustiti zbog plavih očiju i slično. Mi sada izjednačavamo poslodavce i sindikate. Dajemo po prvi put mogućnost sindikatima da direktno brane svog člana ili da brane zaposlenog u preduzeću. Kada se takav jedan sporazum postigne, normalno je da je taj sporazum obavezujući i za poslodavca i za zaposlenog. Na kraju krajeva, uvek postoje mogućnosti zaštite i preko inspekcije i preko suda. Ukoliko zaposleni smatra da ne može da se dogovori, znači da nema dogovora između njega i poslodavca na arbitraži,normalno da se uključuju inspekcija rada i sud.
Replika, gospodin Vučić.
Poštovani poslanici, znam da bi ministar voleo da nema replike: dobro bi bilo kada bi mogla da se ukine rasprava u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Moram da ukažem na nekoliko činjenica. Pročitaću vam član 22. Ustava ove zemlje, koji bi trebalo i dalje da predstavlja lex superior jer je najviši pravni akt, a pre toga ću da vam kažem da ne znam šta ste se vi i sa kim sve dogovorili. Ali, to nikoga od nas ne obavezuje da vam ne ukažemo na pogrešnost u vašim postupcima, na to da kršite Ustav, da kršite pravna akta, a nas u poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke niko živi ne može da obaveže da vam mi na to ne ukažemo. Da li je rekao ovaj ili onaj sindikat, u to ne verujem, ali nije ni važno, ukazujem vam da kršite Ustav, član 22. "Svako ima prava na za sve jednaku zaštitu svojih prava u postupku pred sudom, drugim državnim ili bilo kojim organom ili organizacijom. Svakome je zajemčeno pravo na žalbu ili druga pravna sredstva protiv odluke kojom se rešava o njegovom pravu ili na zakonom zasnovanom interesu". Pravo na rad je jedno od elementarnih prava zagarantovano Ustavom Republike Srbije. Kažete da je odluka arbitraže konačna i obavezuje poslodavca i zaposlenog, a ranije je bio direktor protiv koga se mi borimo, koji uređuje disciplinski postupak. Nije direktor vodio disciplinski postupak. Disciplinska komisija je vodila disciplinski postupak. Na to ste imali prava vođenja upravnog spora, a sada nemate prava ništa da radite. Ako ćete sve to da negirate, ako ćete za sve da kažete da je moguće,da je dobro došlo samo sa vama, a da se uvodi arbitraža da neko nema prava da traži zaštitu svojih prava pred redovnim sudom, što mu je Ustavom zagarantovano pravo, onda ćete biti u pravu, ali ja u to ne verujem.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu?
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik Dragan Tomić, predstavnik Socijalističke partije Srbije, je dobro objasnio zašto treba brisati peti stav u članu 123. Međutim, mi, poslanici Socijalističke partije Srbije, imamo i druge primedbe vezane za ovaj član. Primera radi, u stavu 3, kada se govori o formiranju arbitraže, kaže se: "Arbitraža ima neparan broj članova. U sastav arbitraže ulazi podjednak broj predstavnika strana u sporu i jedan arbitar koga strane u sporu odrede sporazumom iz reda stručnjaka za oblast koja je predmet spora". Ko je taj treći? Taj treći će biti onaj koga odredi poslodavac. Stav 4. kaže: "Sastav arbitraže i postupak pred arbitražom uređuje se opštim aktom". Sve je jasno ko će ovde imati prevagu. Kako je bilo do sada, po važećem zakonu - imali smo maksimalno učešće sindikata, komora i poslodavca. Primera radi, član 116, stav 3. kaže: "Arbitražnoveće je sastavljeno od tri člana: jedan predstavnik sindikata, jedan predstavnik regionalne privredne komore i jedan predstavnik poslodavca". Kada je reč o opštim i posebnim kolektivnim ugovorima, imali smo učešće i sindikata i Vlade; ili, ako nije osnivač Vlada, u pitanju su drugi osnivači. To je drukčije rešenje od ovoga što se nudi. Ministar kaže da su se dogovorili sa sindikatom, ne znamo kojim. Imamo jedno pismo Samostalnog sindikata, koji je većinski sindikat, koji je reprezentativni sindikat, bar po nama, gde se kaže: "Ovaj zakon, po ugledu reprezentativnosti sindikata, forsira nekakve parasindikate i unije, koji su u većini preduzeća i ustanova potpuno zanemarljivi, jer ne samo što nemaju članstvo, već su postali privezak određenih političkih partija." Predlažem da ovaj amandman poslanika Tomića usvojimo.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Dragana Tomića na član 123. i molim da se izjasnite. Za 46, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije tu. Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč, da li želite reč, gospodine Vučiću? (Da.)
Pozivam ministra Milovanovića da prihvati ovaj predlog jer se ovim predlogom u stvari, čini mi se, jasnije i preciznije definiše uloga arbitraže koja bi na ovaj način ostala u zakonu, ali bi se dodali (brisanjem, razume se, stava 5, da ne bismo došli u koliziju sa Ustavom Republike Srbije) novi stavovi 5. i 6. u kojima se kaže: "Dok traje postupak pred arbitražom rokovi za pokretanje spora pred nadležnim sudom ne teku". Dakle, ne može se zabraniti i ne može se oduzeti pravo bilo kome da zahteva ostvarenje svojih prava pred nadležnim sudom. Stav 6: "Odluka o postignutom sporazumu pred arbitražom ima snagu sudskog poravnanja". Dakle, mislim da je ovo nešto što je prihvatljivo za Vladu Republike Srbije - arbitraža vam ostaje, ali se ne oduzima pravo građaninu, zaposlenom, poslodavcu i bilo kome da zahteva zaštitu svojih prava pred nadležnim sudom, u skladu sa ustavnim odredbama, najvišim pravnim odredbama, sa kojima moraju da budu usklađene sve ostale norme u ovoj zemlji. Pozivam vas da ovo prihvatite i ne vidim zbog čega Vlada ovako nešto ne bi prihvatila, osim ako zaista nema nameru da određena prava uskraćuje i da u potpunosti olakša svaku vrstu posla i svaku vrstu obaveze i ukloni svaku vrstu odgovornosti poslodavca u odnosu prema zaposlenom.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 16, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, SSJ je ovaj amandman podnela, i odmah moram da napomenem da je on jedan od devet amandmana koji je usaglašen i prihvaćen od strane sindikata na razgovorima koji su bili obavljeni pre nego što je počela rasprava o Zakonu o radu. Ovaj amandman je gotovo istovetan sa amandmanom koji je podneo gospodin Nikolić i ima za cilj da samo podrži načelo ekonomičnosti postupka. Naime, nelogično je da se po jednoj istoj stvari vode dva paralelna postupka - postupak pred sudom i postupak pred arbitražom. S druge strane, radnik koji želi da ostvari neko svoje pravo koje mu jepovređeno, pravo iz radnog odnosa, sigurno mora da gurne ruku u džep, da izvadi pare i da plati nekog advokata da ga zastupa pred sudom. Šta će se desiti ako arbitraža donese odluku da je taj radnik u pravu, da li će advokat izvaditi pare i vratiti radniku? Nikada. Dakle, SSJ ima za cilj da jednostavno zaštiti radnika i mislim da nema razloga da ovaj amandman ne bude prihvaćen, jer uopšte ne dira u tzv. reformistički kurs ovog Zakona o radu. Stvarno mi nije jasno, kao poslaniku SSJ, zašto se tvrdoglavo želi da se ovaj amandman ne prihvati. Radi javnosti, da kažem da on ovako glasi - briše se stav 5. člana 123. i dodaju se dva nova stava 5. i 6. Stav 5. glasi: "Dok traje postupak pred arbitražom za radne sporove, rokovi za pokretanje spora pred nadležnim sudom ne teku." Stav 6. glasi: "Odluka o postignutom sporazumu pred arbitražom ima snagu sudskog poravnanja". Mislim da je stvar vrlo jasna i da o ovome više ne treba voditi raspravu. I da napomenem da poslanici, kao što ste primetili, iz SSJ ne izlaze da obrazlažu sve svoje amandmane, naročito ne one koji nisu usaglašeni sa sindikatom, upravo da ne bismo gubili vreme, jer vidimo da i nema razumevanja da amandmani, koji imaju jedino za cilj da poboljšaju predloženi tekst Zakona o radu, budu usvojeni. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 15, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 124. amandman su podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Nataša Milojević, Olgica Kirćanski, Jelena Milenković, Branko Gligorić, Dragan Milentijević, Aleksandar Vatović i Meho Omerović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? Reč želi gospodin ministar za rad i zapošljavanje.
Mislim da je ovo dobar amandman i da bi njemu bilo mesto u Zakonu. Ne znam kakva je procedura, da li se glasa ili ne, ja onda apelujem na poslanike da glasaju za ovaj amandman.
Hvala, gospodine ministre. Pošto se niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman. Za 123, protiv tri, uzdržana tri, nije glasao 51, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem daje Narodna skupštinaprihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Dragan Tomić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 124. doda novi član 124a. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 24, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 126. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo ovog zakona. Na član 126. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Poštovani narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SPS podneo sam amandman da se u članu 126. briše stav 2. u postojećem tekstu koji glasi: "Lice sa kojim je zaključen ugovor iz stava 1. ovog zakona ima pravo na penzijsko i invalidsko i zdravstveno osiguranje u skladu sa zakonom". Ja predlažem novi tekst koji bi glasio: "Lice sa kojim je zaključen ugovor o radu iz stava 1. ovog člana ima pravo na obavezno socijalno osiguranje, u skladu sa zakonom". Dao bih kratko obrazloženje: privremeni i povremeni poslovi, kao jedan od fleksibilnih oblika radnog angažovanja, predstavljaju značajan vid angažovanja. Nije jasno zbog čega ova lica imaju pravo samo na PIO i zdravstveno osiguranje, a ne osiguranje za slučaj nezaposlenosti. Ovakvo rešenje u suprotnosti je sa postojećim rešenjem u članu 6. Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica;prema toj odredbi za slučaj nezaposlenosti obavezno se osiguravaju lica koja su u radnom odnosu i lica koja na drugi način ostvaruju svoja prava na rad. Doprinos za slučaj nezaposlenosti, zajedno sa doprinosima za PIO, kao i zdravstveno osiguranje, sastavni su deo Zakona o socijalnom osiguranju. Saglasno tome, a i polazeći od opredeljenja iz člana 9. Predloga zakona o radu, ovo je jedno od osnovnih prava koje je zagarantovano Ustavom Republike Srbije. Smatram da Vlada Republike Srbije treba da prihvati predloženi amandman. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podržaće ovaj amandman, a ne vidim zašto Vlada Republike Srbije ne bi prihvatila ovakvu izmenu u Zakonu, u svom predlogu, iz prostog razloga što se u okviru ukupnih prava i obaveza samo dodaje još i osiguranje u slučaju nezaposlenosti i ništa više. Time bismo ipak obezbedili nešto za one koji obavljaju privremene i povremene poslove, što bi bilo mnogo bolje i mnogo više nego što je predviđeno Predlogom zakona. Naravno, mi iz poslaničke grupe SRS smo imali ogroman broj amandmana, a svega nekoliko je prihvatio ministar Vlade Republike Srbije. Valjda više voli da prihvata neke druge amandmane. Zamolio bih stručne službe i predsednika Narodne skupštine da nam ubuduće obezbedi tačan tekst amandmana, jer malopređašnji amandman, za koji je ministar tražio da se Skupština o njemu izjasni, tražio odobrenje narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, niko od nas nije imao i nismo znali za šta da glasamo, kako da se opredelimo. Ja znam da je to poslaničkoj većini svejedno,ljudima iz vlasti. Oni ionako nemaju pojma zašto glasaju, ni zašto ne glasaju, niti imaju zakon, pa će da glasaju onako kako im se kaže. Zato molim da takve papire dobijemo na vreme i da možemo da imamo tačno obaveštenje gde, kada i kako ćemo da glasamo. Mislim da Vlada Republike Srbije ne bi ništa izgubila ovim. Vlada Republike Srbije može samo da učini samo jedan dobar gest i da prihvati ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 19, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 127. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, podneo sam amandman na član 127. stav 1. Predloga zakona o radu, u sledećem tekstu: "Poslodavac može za obavljanje privremenih i povremenih poslova da zaključi ugovor o obavljanju privremenih i povremenih poslova sa licem koje radi preko omladinske ili studentske zadruge". Imajući u vidu složenu socijalnu situaciju, a po podacima Centra za liberalno-demokratske studije iz Beograda čak 20 nezaposlenih konkuriše za jedno novootvoreno radno mesto, potrebno je omogućiti socijalno ugroženim mladim ljudima da mogu na jednostavan način ostvariti dodatni prihod dok čekaju zaposlenje. Naime, smatram da bi ova odredba, kako je data u amandmanu, dala pozitivne efekte u praksi, jer je logično da zadruge pripremaju ugovore i uplaćuju obaveze, a ne da se poslodavci opterećuju satim. Takođe, ni zadrugari nisu u prilici da sređuju i pripremaju dokumentaciju. Zato se baš organizuju u zadruge. Smatram da ovakav stav izražava interes i volju, pre svega,mladih koji čekaju na posao i koji rade preko omladinskih zadruga, preko studentskih zadruga, kao i preko unije poslodavaca. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što se predloženim amandmanom ne menja suština odredbe člana 127. stav 1. Predloga zakona. Kao podnosilac amandmana prihvatam obrazloženje Vlade i povlačim amandman.
S obzirom da je podnosilac povukao amandman na član 127, on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Predlog da se posle člana 133. doda novi član 133a. Narodni poslanici Rodoljub Šabić, Nataša Milojević, Olgica Kirćanski, Jelena Milenković, Branko Gligorić, Dragan Milentijević, Aleksandar Vatović i Meho Omerović podneli su amandman kojim predlažu da se posle člana 133. doda novi član 133a. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Narodni poslanik Meho Omerović.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, član 133. je prvi u nizu članova iz poglavlja kojim se reguliše kolektivni ugovor, konkretno - predmet i oblik kolektivnog ugovora. Poslanici Socijaldemokratije smatraju da se članom 133. nije u suštini nametnulo pitanje bez koga se ovaj kolektivni ugovor ne može potpisati. Naime, poslanici Socijaldemokratije smatraju da je osnovna manjkavost člana 133. u tome što on ne definiše minimalni sadržaj kolektivnog ugovora. Mi smatramo da on ne sadrži ona pitanja kolektivnog ugovora bez kojih kolektivni ugovor ne bi bio ono što bi trebalo da bude. Predlažemo zato novi član 133a, ili već koji po redu bude, koji glasi: "Kolektivnim ugovorom se utvrđuje cena rada za najjednostavniji rad, cena rada tipičnih i drugih radnih mesta, elementi za utvrđivanje zarada i druga prava i obaveze". Smatramo da bi se prihvatanjem ovakvog rešenja, odnosno ovog novog člana u poglavlju koje govori o kolektivnim ugovorima dodatno podstaklo uređivanje međusobnih odnosa između poslodavca i radnika ovim kolektivnim ugovorom. Apelujem na poslanike da prihvatimo ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 33, protiv 99, uzdržana četiri, nije glasalo 38, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 136. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman kojim se briše član 136. predloženog zakona. Radi se o odeljku koji govori o vrstama kolektivnog ugovora, a da bi građanima Srbije bilo jasnije - u članu 135. se kaže da se opšti kolektivni ugovor i poseban kolektivni ugovor za određenu granu, grupu, podgrupu ili delatnost, zaključuje za teritoriju Republike Srbije. Sačekajte gospodine ministre, prihvatićete ovaj amandman. Odredba člana 136. je u direktnoj suprotnosti sa članom 135. i predstavljaće nepremostivu teškoću u svemu onome što bi trebalo da se dogodi, u svemu onome što bi trebalo da se odigra po samim odredbama ovog zakona. Naime, imate, recimo, tekstilce koji se udružuju na nivou cele Republike Srbije, a onda dajete mogućnost da se prave posebni kolektivni ugovori za teritoriju jedinice teritorijalne autonomije. Znači, nemojte da se udružuju tekstilci iz Milanovca, tekstilci iz Aranđelovca, tekstilci iz Novog Sada, Kragujevca ili nekog drugog mesta, nego samo će da se udružuju tekstilci iz jednog mesta u Vojvodini, sa tekstilcima iz drugog mesta u Vojvodini. Zašto i kome je to potrebno, zašto se ograničava prethodni član, koji je razuman, koji je prihvatljiv, koji je sama Vlada napisala, član 135. i sada će se praviti posebni kolektivni ugovori za jedinice teritorijalne autonomije. Za tako nešto prosto nema nikakvog opravdanja. Sada će se davati takve ingerencije i sada treba još da se pravi i ekonomski geto, mimo političkog geta, da sami mogu - što bi oni iz Pančeva da sarađuju sa tekstilcima u Beogradu, kada im je mnogo bliže da sarađuju sa tekstilcima u Somboru? Pa kakva je to logika? Zašto bi ovo trebalo da ostane. Ako su ovo neki politički razlozi, zbog kojih treba da postoji ovakav član, dobro bi bilo da nam je neko iz Vlade to rekao, alimislim da još nismo krenuli u cepkanje Srbije i ekonomsko rasturanje, u ovom političkim smislu reči, razume se. I, žao mi je što ministar nije ovde, i žao mi je što neće da prihvati ovaj amandman, jer je ovaj član potpuno nepotreban, potpuno besmislen, i samo loše, samo zlo može da donese; nikakvo dobro niko od ovoga neće imati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 45, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 138. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodvni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 140. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Mi iz SRS moramo da izlazimo za govornicu, jer je stigla striktna zabrana u mnoge televizije da nas puštaju uopšte, pa molimo za razumevanje i pokušavamo da ukažemo na loše članove i da nešto promenimo u ovakvim zakonima. Naime, amandmanom narodnog poslanika Tomislava Nikolićana član 140. u stavu 1, broj 15 zamenjuje se brojem 20, a u stavu 2, broj 10. zamenjuje se brojem 20. Naime, reprezentativnim sindikatom za zključivanje kolektivnog ugovora kod poslodavca smatra se sindikat u koji je učlanjeno najmanje, pa umesto "15% zaposlenih kod poslodavca", naš predlog je da to bude "20% zaposlenih", a u drugom stavu, u kome se govori da reprezentativnim sindikatom za zaključivanje kolektivnog ugovora na nivou Republike, odnosno jedinice teritorijalne autonomije ili lokalne samouprave, smatra se sindikat u koji je učlanjeno najmanje 20% zaposlenih u grani ili delatnosti za koju se zaključuje kolektivni ugovor. Dakle, tu je izmena, umesto na 10%, da bude 20%, čini mi se iz potpuno jasnih i opravdanih razloga; da bi se izbegle manipulacije, da nam ne dolaze ovde neki koji se lažno predstavljaju kao sindikalci, kao predstavnici sindikata, a koji u stvari ne predstavljaju nikoga;predstavljaju Vladu, predstavljaju režim; nego da imamo one koji zaista jestu reprezenti radničkih interesa i na globalnom nivou, dakle na nivou pojedinih preduzeća, pojedinih firmi ili pojedinih delatnosti i grana, kako god hoćete. Mislim da je to nešto pošteno i korektno prema sindikatima, prema onima koji zastupaju radničke interese. Mislim da bi Vlada trebalo da prihvati ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 44, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 22, od 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 141. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović.
Ovaj amandman koji je dat ispred poslaničke grupe SRS na član 141. Predloga zakona je zapravo vezan za istu situaciju koju imamo kod sindikata, samo što se ovde govori o reprezentativnom udruženju poslodavaca. Ispravka je data zbog toga što je broj bio pogrešan, znači, to je jedna tehnička greška. Međutim, pošto je i ministar sada došao ponovo u salu, htela bih da kažem nešto što je veoma važno, a odnosi se na principijelni stav SRS prema sindikatima, pa i prema udruženju poslodavaca; i ti zaposleni takođe pripadaju nekom od sindikata Srbije. Za nas je uvek bilo važno da dajemo, kao što smo i ovoga puta, prilikom razgovora sa predstavnicima sindikata 25. oktobra, koje smo imali sa njima, principijelnu podršku za sve njihove opravdane zahteve. Mi smo se oduvek zalagali, i to jasno stoji u programskom opredeljenju SRS, da se celokupna sindikalna borba vodi mimo političkih stranaka. Zašto se mi zalažemo da se procenat reprezentativnosti sindikata poveća, pa i kod udruženja poslodavaca - baš upravo zbog toga što su gotovo sve političke stranke u Srbiji, u proteklih 10 i više godina, manipulisale sindikatima, njihovim zahtevima, koristile ih u dnevno-političke svrhe, a onda se odricale svega dogovorenog, odbacivale ih. I na primeru poslaničke grupe, koja predstavlja većinu ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, vidimo da je to slučaj, jer ključni amandmani, a vezani su za član 105. i za kolektivni ugovor, dakle, za član 1. zakona, koje ste najpre dogovorili sa predstavnicima Saveza sindikata Srbije, nisu prihvaćeni. Važno je da imamo ovako utvrđeni procenat i kod sindikata i kod poslodavaca zbog toga što tzv. Asocijacija slobodnih i nezavisnih sindikata, čiji je predsednik koliko juče i kao takav postao ministar, bio gospodin Milovanović, zapravo je bila jedna od onih političkih grupacija, a ne sindikat, koji su bili u toj mašineriji DOS-ovske kampanje prošle godine, te globalne prevare koja je obmanula radnike. Ta tako prisutna internacionalizacija u svim sferama našeg života, u celokupnom društvu od dolaska DOS-a na vlast, a koja se ogleda u svim zakonskim projektima, vi to ne krijete, to stoji u svakom obrazloženju, a čemu se jedino najoštrije protivi Srpska radikalna stranka, zapravo će dovesti do toga da je usvajanje ovakvog zakona, bez ovih ključnih amandmana koje je trebalo da usvojite, a koje smo mi usaglasili sa predstavnicima Saveza sindikata Srbije, proizvešće pravu zakonsku traumu i situaciju koja će imati dalekosežne negativne posledice po sve zaposlene u Srbiji. Ta želja pošto poto da se Srbija po vašem tzv. reformskom kursu uključi na to globalno tržište, da slepo poštuje naloge koji dolaze od Međunarodnog monetarnog fonda, od Svetske banke, dovela je do situacije da se zahtevi i želje randika, dakle bez manipulacije od strane poslanika Srpske radikalne stranke, koji su uvek bili principijelni u tim kontaktima i razgovorima, uopšte ne poštuju i da se sve odvija zapravo u tom jednom krugu država i poslodavac, a da se radnici manje pitaju. Minimum radničkih prava po ovom predlogu zakona nije zaštićen. Ne možete da zamislite kako su izgledale reakcije zaposlenih u Srbiji sinoć, to vas nije interesovalo, jer posle odlaska iz skupštinske sale niste imali kontakt sa njima, a pogotovo sa onima koji žure na šaltere panzijskog osiguranja da što pre odu u penziju, pred vašu još jednu katastrofalnu najavu izmene zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Takve su njihove reakcije posle jučerašnjeg odbijanja da usvojite takav amandman, koji je predviđao obaveznost isplate otpremnine prilikomodlaska u penziju. Sve je to ono za šta treba da se zalažu sindikati, ali sindikati koji zaista imaju podršku među radnicima, kao što je ovaj koji vam je najavio protest, pošto se već policijske snage raspoređuju ispred zgrade Skupštine. To je znak da će nezadovoljni radnici, ogorčeni zbog toga što su prevareni i zbog toga što ćete vi danas sa ponovo skrpljenom većinom da izglasate ovakav zakon, da protestuju.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, znam da ne postoji ni jedan argument koji bi gospođa Jovanović mogla da uvaži, ali pre svega zbog poslaničke grupe DOS-a i javnosti moram da ukažem na izvesne pogrešne interpretacije koje su prisutne u stavovima gospođe Jovanović, a koje idu u pravcu optuživanja poslaničke grupe DOS-a na način koji je necivilizovan. Verujem da ste dobili proglas Veća Saveza samostalnih sindikata, koji je potpisao prof. Milenko Smiljanić i u kojem se, između ostalog, kaže da su šefovi poslaničkih grupa u obavezi da kažu u nastavku zasedanja Skupštine o čemu su se dogovorili sa sindikatima; koliko je amandmana na Predlog zakona o radu i koji su amandmani usaglašeni; da se iskreno i dosledno založe za njihovo usvajanje. Štrajkački odbor Saveza sindikata Srbije, po cenu socijalnih nemira u Srbiji, ne odustaje od 50 usaglašenih amandmana. Ovo je cena koja odgovara Srpskoj radikalnoj stranci, koju Srpska radikalna stranka ima hrabrosti da naplati, jer u nesreći koju je proizvela svojim delovanjem u Srbiji tokom poslednjih 10 godina, oni zapravo danas vide svoju korist. U pismu koje je potpisao gospodin Smiljanić između ostalog se kaže - pokušali smo da u pregovorima sa predstavnicima poslaničkih grupa u Skupštini Srbije postignemo dogovor i usaglasimo 50 amandmana.To smo uspeli, ali prevareni smo pre svega od poslaničkog kluba DOS-a. Verovali smo da će dogovoreno biti ispoštovano, ali oni više od polovine dogovorenog hoće da izigraju. Ponavljam, ovo je pismo gospodina Smiljanića, u kojem se govori o 50 amandmana. U pregledu pisanja štampe, koji svakodnevno dobija svaki poslanik u ovoj skupštini, izvinjavam se ako ga ne dobijate, ali vaše pravo je da koristite službu za informisanje, od 26. oktobra 2001. godine, "Glas javnosti" pod naslovom "Sindikat i DOS se nagodili o zakonu o radu", gospodin Smiljanić kaže: "Išli smo od člana do člana, pedantno češljajući predloženo rešenje i amandmane" izneo je svoje utiske Smiljanić priznajući da je iznenađen energijom i preciznošću partnera sa suprotne strane stola, u koje se, kaže, prevario, pošto je mislio da su mnogo površniji. Pred vama je danas 30 amandmana koji su plod onoga što je sindikat hteo, rekao je lider SSS i dodao da je zadovoljan onim što im je ponudila Vlada, jer se pravi novi milje za reforme srpske privrede. Danas je postignut novi kvalitet odnosa sa Vladom (i poslaničkom grupom DOS-a) preko socijalnog dijaloga, onakav kakav smo zamišljali da treba da bude. Postignut je argumentima, a ne galamom i daje podjednake šanse kapitalu i svetu rada, izjavio je Smiljanić, čestitajući demokratskoj Srbiji što je uspostavljen socijalni dijalog između Vlade i sindikata. On je, ujedno, čestitao radnicima na pobedi, kao i svim parlamentarnim strankama koje su ispoljile želju da prevaziđu sporove. Na konferenciji za novinare Smiljanić je pozdravio i "sve građane naše zemlje, čije inicijative kroz ove procese nisu omalovažene". On je dodao da će o rezultatima razgovora obavestiti organe Saveza sindikata ... U pregovorima su učestvovali i predstavnici Novog sindikata zdravstva, kao i Sindikat EPS-a.
Vreme.
"Novosti" istog dana pišu - "Miljenko Smiljanić, šef SSS, vidno uzbuđen, podelio je zadovoljstvo sa predstavnicima DOS-a zbog postignutog dogovora. Izvinjavajući se novinarima za krupne reči, on je kazao da su danas ispisane stranice nove socijalne istorije." "Politika", izveštavajući sa iste konferencije za novinare, koja je održana nakon sastanka poslaničke grupe DOS-a, kaže - "Dogovor poslanika i sindikata" (naslov), prihvaćeno 30 od 72 sindikalna amandmana (podnaslov). "Blic", izveštavajući sa iste konferencije za novinare, kaže - "DOS prihvatio 30 amandmana na Predlog zakona o radu" (nadnaslov); Sindikat u plusu (naslov) - tvrdi Smiljanić. Isti izveštaj je objavljen i u listu "Danas" pod naslovom "Korigovan Predlog zakona o radu", kao i u "Politici Ekspres". Ponavljam da je poslanička grupa DOS-a podržala 33 amandmana na Predlog zakona o radu i da zapravo u toj argumentaciji, koju ističe Savez sindikata Srbije, navodeći cenu socijalnih nemira, ne može naći opravdanje..... (Predsednik: Upozoravam vas na vreme, gospodine Jovanoviću.) ... u politici poslaničke grupe DOS-a. Dakle, reč je o očiglednoj političkoj zloupotrebi koja teži da se u atmosferi nesreće i agonije, koju smo zatekli i koju pokušavamo da rešimo, ne optužujući opoziciju, već tražeći partnerstvo u onim segmentima u kojima je to potrebno da bi se zajednička nesreća prevazišla, neko pokušava da stvari preokrene, predstavi ih drugačije nego što one zaista jesu i u takvim okolnostima ostvari neku vrstu političke koristi. Od Srpske radikalne stranke tako nešto je logično očekivati, s obzirom da nju predstavljaju ljudi koji nisu spremni da uvaže istinu.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo je da nekome replika može da traje i šest minuta, ali opomenu neće dobiti. Važno je zato da se daju opomene, oduzima reč i udaljuju sa sednice opozicioni poslanici, poslanici SRS. Moram samo da kažem, što se tiče laži i istine, da mi govorimo istinu, a ne laži, a što pokazuje i činjenica da se najviše plašite naših reči. Zato ste i stigli da zabranite svuda da se pojavljujemo, da se emituje ono što mi govorimo. Što se tiče razgovora sa predstavnicima poslaničke grupe SRS, to su strane 23. i 24. programa o kojem sam već govorio, kaže se: "Da su predstavnici poslaničke SRS-a istakli da daju principijelnu podršku zahtevima sindikata i da istu neće instrumentalizovati". Razlika između poslaničke grupe SRS-a i današnje većine, možda i nekoga iz nekadašnje vlasti, ali posebno u odnosu na današnju većinu, nekadašnju opoziciju, suštinska razlika je u tome što mi nikada nismo instrumentalizovali sindikate. Vi ste u vašu, ne poslaničku grupu, već u vašu koaliciju za izbore stavili jedan sindikat. Pa, kakav mi je to sindikat kad se on nalazi na listi političke stranke koja izlazi na izbore? Ne, to je kriminalan stranački sindikat, a ne radnički sindikat, kakav god da je, da li je sindikat ministra Milovanovića ili nekog drugog. To nije radnički sindikat, to je zloupotreba sindikata, to je zloupotreba radnika na najgori mogući način. Čak su i oni bili u svom proglasu dovoljno korektni da stave da smo rekli da ne želimo niti mi njih, niti bilo koga drugog u sindikalnoj radničkoj borbi da instrumentalizujemo. Onog trenutka kada se sindikati, odnosno političke stranke uključe u sindikalnu borbu, tog trenutka ta borba više nije borba za radnička prava već borba za političke poene. Smešno je. Drugo, oni su čak rekli da je naša poslanička grupa glasala protiv uvršćivanja u dnevni red Predloga zakona o radu, a da je odluka doneta sa minimalnom većinom, oko 90 za i 50 protiv. Dakle, i to su čak napisali, što je bilo naše vrlo jednostavno i logično objašnjenje. Ali, smešno je da govorite bilo kome kako je civilizovan, necivilizovan ili ne znam kakav. Smešno je, jer to vam je jedini argument koji ćete da potegnete stotinu puta, kao i priču o reformama - mi smo za reforme, mi smo reformski blok, a oni drugi su antireformski blok. Nataša Jovanović je necivilizovana samo zato što je rekla da je Čedomir Jovanović ili bilo ko iz Čedinog jata i te poslaničke grupe obmanuo sindikate,samo zato što je rekla istinu i sve ono što su predstavnici sindikata ponovili juče, što ponavljajudanas, što će, siguran sam, ponoviti i sutra. (Predsednik: Vreme.) Neću da ulazim u to kakva je trgovina između DSS-a i DS-a, u čemu je tu reč, da neko ne glasa za zakon u načelu, ali će da glasa za zakon u celini. Mene odnosi unutar režima uopšte ne interesuju. Trgovinom se ne bavimo u politici, nikada se nismo niti ćemo se baviti, a oni koji hoće trgovinom na takav način da se bave, neka razmišljaju posle toga o političkim posledicama. Mi da lažemo nećemo. Istinu ćemo da govorimo, pa makar nam bila sva vrata, svuda gde možemo da govorimo, zatvorena. Ali, ne možete nam zatvoriti ulice, trgove, ne možete nam zapušiti usta u parlamentu. (Predsednik: Gospodine Vučiću, upozoravam vas na vreme.) Vreme je hladno, sneg pada, a ja završavam. Dakle, ne možete nam zabraniti da na legitiman i legalan način, najnormalniji, najpristojniji - zato što radimo i zato što se borimo u Narodnoj skupštini, a ne čitamo novine, ne grickamo semenke - da nam govorite da smo necivilizovani ili da lažemo, ili da smo ovakvi ili onakvi. Mi imamo pravo da kritikujemo, mi smo opozicija. To ćemo činiti sve dok budemo u ovom sazivu.
Da li se još neko javlja za reč? Pravo na repliku, gospodin Milovanović.
Kada neko izađe i govori neistine, onda i ministar ima pravo da se brani, mada je ovde uvek bila želja opozicije da ministri nemaju pravo da se brane, nego da slušaju pokorno ono što im opozicija govori. Neistinite su priče malopređašnjeg govornika, kada je rekao da je moj bivši sindikat kriminalna organizacija. (Aleksandar Vučić: Nisam to rekao.) Takve insinuacije ne priliče jednom poslaniku, posebno ne prema onom sindikatu koji je proteklih deset godina bio jedan od nosilaca borbe protiv režima Slobodana Miloševića,njegovih saradnika i onih partija koje su ga zdušno podržavale i koje su sve vreme činile sve protiv interesa, pre svega ovih radnika i radnika u ovoj zemlji. Zbog te i takve politike koju su te stranke vodile, fabrike su bile prepune umrlica radnika koji nisu imali dovoljno ni za hranu, niti su imali dovoljno novca da se leče, a najveći broj njih je završavao na raznoraznim frontovima, u ratovima u kojima ova zemlja nije učestvovala, odakle su se vraćali kao invalidi. Ta politika je i nagnala taj sindikat da se bori protiv tog režima, a u interesu pre svega radnika. Normalno, sada ovde određeni pojedinci podržavaju svoj sindikat, sindikat koji je u zadnjih deset godina bio ona organizacija koja je potpisivala, klanjala se i izvršavala naloge nalogodavaca. Pa, mene čudi jedna stvar - kako se tako zdušno niste borili za taj sindikat onda kada je potpisivao sramne kolektivne ugovore, kada je dozvolio da ovoj zemlji plata bude jedna marka. To je sindikat koji je nelegalno potpisivao kolektivne ugovore i koji je došao dotle da ti kolektivni ugovori postanu smešni. Aonda izađete za ovu govornicu i tako se zdušno zalažete za radnike, a sve što ste uradili do sada bilo je protiv interesa radnika. Radnici vam više ne veruju i to su radnici pokazali onda kada su na izborima glasali za DOS. Radnici u ovoj zemlji znaju da postoji jedan period u kome mora da bude i teško, ali vrlo dobro znaju da ova vlada, da ova većina u Skupštini tim istim radnicima garantuje da će im biti mnogo bolje nego što je sa vama ikada bilo. To je suština. Možete vi da prizivate radnike putem televizijskih ekrana, da ih ubacujete u Samostalni sindikat za koji tvrdite da je većinski, ali, na žalost, ta vremena su prošla. Ne možete više diktirati radnicima, ne možete ih pomerati iz svojih fabrika, ne možete ih ubacivati u autobuse i terati na mitinge da viču "živeo Sloba". Ta priča je završena. Radnici u ovoj zemlji su postali svesni i vrlo im je jasno šta je njihova budućnost. Ta budućnost je da će ti radnici u ovoj zemlji živeti isto tako dobro kao i radnici u drugim evropskim zemljama. To je ono što njima ova vlada garantuje.
Gospodin Ivković, replika.
Dame i gospodo poslanici, duboko verujem da su gledaoci ovog prenosa ganuti izlaganjem čoveka koji je predsednik Asocijacije slobodnih i nezavisnih sindikata, koji su toliko slobodni i nezavisni da on sedi kao ministar, politički orijentisan, u DOS-ovskom režimu. Time je sve rekao o sebi i onome što je govorio. Pročitao bih samo ono što su napisali o njemu upravo njegovi radnici: "Najuporniji u proturanju ovog antiradničkog i antisindikalnog zakona upravo je ministar Milovanović, zamrznuti "predsednik tzv. Asocijacije slobodnih i nezavisnih sindikata", koji je uspeo da na svoj kontramiting 5. decembra ove godine pred Skupštinu izvede svoje celokupno članstvo od 150 ljudi i za to ih nagradi dnevnicom, sendvičem, plaćenim odsustvom sa posla i besplatnim prevozom fabričkim autobusima". Vi niste Sloba Milošević, vi Slobi ne možete ni cipele da čistite.
Izvolite, reč ima gospodin Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao ministra Milovanovića šta će i kako će reći. Ukazaću vam tačno na član koji je povređen. Povređen je član 102. Za sve ono što je rekao gospodin Milovanović, morali ste da mu izreknete opomenu, a izrekao je niz laži. Pozivam vas, gospodine Milovanoviću, da kažete - kada je Srpska radikalna stranka obezbedila platu, dnevnicu, obrok, sendvič, prevoz i jednom jedinom radniku u Srbiji za bilo koji skup Srpske radikalne stranke? Izađite i navedite,jedanjedini skup na koji smo došli, obezbedili ili garantovali bilo kome sendvič, prevoz, bilo kakve dnevnice, plate ili nešto drugo. I jedan skup ako pomenete, istog trenutka ću podneti ostavku na mesto narodnog poslanika, a ako ne, ostaćete zapamćeni kao lažov. Kažem da sve što ste rekli tim povodom je potpuna neistina. Ni jednom nismo zloupotrebili ni jedan sindikat. Nikada nismo imali naše ljude tamo. Ni jedan od čelnih ljudi nikada nije bio radikal, ili neki član Srpske radikalne stranke, da kažem nevažan član, iako su svi jednako važni, ali neko ko bi bio u rukovodstvu, nije bio. Time nikada nismo manipulisali, a to što ste vi radili, možete možda nekim drugima da prebacujete, a nama ne. Evo vam vaš sindikat, i to u kolektivu gde ste predsednik upravnog odobra, gospodine Milovanoviću, kome kažete: "Na osnovu postignutog dogovora sindikata sa upravom IMT-a, svim radnicima koji učestvuju u sredu, 5.12. ispred Skupštine Srbije, biće obezbeđen sendvič, organizovan prevoz autobusima iz IMT-a i plaćena dnevnica". To srpski radikali nisu nikada radili i nikada neće raditi. Što se tiče umrlica i onoga ko se, koliko i za koga zalagao, gospodine ministre, u vaše vreme - mene je sramota što niko ne zna u ovoj sali ni imena tih ljudi, zato što to ne sme da se pominje - dva radnika su se ubila zbog onoga što ste im podelili otkaze u Kragujevcu. O tome ne sme ni da se govori, a sa umrlicama i da ne pričamo šta se sve dešava. U vreme kada je plata bila deset maraka mi smo tražili smenu Vlade, a za nas niko u Srbiji nije ni znao. Što se tiče i tih deset maraka, kada smo tražili smenu te vlade, sa tih deset maraka je teškomoglo da se živi nekih sedam ili osam dana, a sa sadašnjih dvesta maraka, kolika bi mogla da bude plata, ne može da se živi ni tri dana, kolike su cene i kakve ste troškove i namete ovom narodu stavili.
Pravo na repliku, ministar za rad i zapošljavanje, gospodin Milovanović.
Prvo, podneo sam ostavku na mesto predsednika Asocijacije, to je svima poznato. Ovo što ste izneli je čista laž. Sa druge strane, pitanje principijelnosti i morala je lična stvar. Sećam se, predstavnici Srpske radikalne stranke, koji su rekli da će podneti ostavke na svoja mesta kada NATO dođe na Kosovo, pa desilo se to i svi su ostali u Vladi, niko nije podneo ostavku. Čudi me, kakva je ta moralnost predstavnika te stranke?
Kao predstavnik poslaničke grupe, po amandmanu na član 141. dobija reč narodni poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, apelujem na vas da prihvatite amandman narodnog poslanika Srpske radikalne stranke, Nataše Jovanović. Očekujem da ćete ga prihvatiti, jer ministar koji je u stanju da izgovori sve ono što je malopre izgovorio, nemajući argumentaciju i ne znajući šta da mi kaže, na ono što sam mu rekao da srpski radikali nikada nisu instrumentalizovali sindikate, može da izađe pa da govori o nečem trećem. Dužan sam da kažem samo nekoliko rečenica i nadam se da me nećete reketirati, jer su mnogi govorili o takvim stvarima. Niko od nas u Srpskoj radikalnoj stranci nije toliko glup, ma šta vi mislili, da je pomislio da ćemo svojevremeno da dobijemo mnogo poena i da će narod mnogo da nas voli zato što smo ušli u koaliciji sa levičarskim strankama. Znali smo kako će ljudi na to da reaguju, ali nismo imali alternativu. Alternativa je bila da vi dođete na vlast, što je prava katastrofa za Srbiju. To smo bar neko vreme uspeli da sprečimo, makar godinu ili dve smo tu katastrofu uspeli da sprečimo, da bi nešto bilo bolje radnicima i građanima Srbije. U obrazloženju Vlade Republike Srbije zbog čega ne prihvata amandman na član 141.kaže se da je amandman nejasan. Jasno je da je reč o nečemu što je zasluživalo ispravku i što je trebalo da piše u prethodnom članu, ali Vlada nevešto okarakteriše nejasnim sve ono što joj se ne dopada. Čini mi se da svakome ko je čitao zakon ili ko je hteo da gleda bilo šta u zakonu, potpuno je jasno o čemu je reč. Time bismo unekoliko popravili prava radnika. Ne mislimo da bi to bilo značajno popravljeno, ali dobro bi bilo da veliki borac za prava radnika, pošto mi to nismo a on jeste, sada izađe malo na sneg i obrati se radnicima, prosto da vidimo kako će da ga dočekaju. Ministar Milovanović je sada rekao da to nisu radnici. Šta su, gospodine Milovanoviću? Stidite se radnika. Stidite se ljudi samo zato što protestuju protiv vas. Dobri su samo oni koji će da vas podržavaju. Dobri su samo oni koji će da budu uz vas. Oni koji će da protestuju, oni koji su protiv vas, oni nisu dobri i oni nisu radnici. Ministar koji za radnike kaže da nisu radnici trebalo bi da se stidi.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 51, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 21, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 143. amandman su podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Nataša Milojević, Olgica Kirćanski, Jelena Milenković, Branko Gligorić, Dragan Milentijević, Aleksandar Vatović i Meho Omerović. Vlada je prihvatila amandman, s tim što je predložila pravno-tehničku redakciju teksta amandmana. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja je prihvatio amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložila Vlada. Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Predstavnik podnosilaca amandmana, narodni poslanik Rodoljub Šabić, obavestio je da podnosioci amandmana ostaju pri tekstu svog amandmana koji su podneli na član 143. Da li želite reč gospodinu Šabiću? (Ne.) Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? Reč ima ministar za rad i zapošljavanje, gospodin Milovanović.
Bilo bi dobro da se ovaj amandman prihvati, jer olakšava utvrđivanje reprezentativnosti sindikata.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman narodnih poslanika. Za 122, protiv 7, uzdržanih pet, nije glasao 51, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 145. amandman je podneo narodni poslanik Živko Selaković. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, amandman na član 145. nije veliki. Radi se o neusklađenosti sa članom 135. i o daljoj njegovoj primeni, dolazio bi u koliziju. Evo teksta tog predloga na član 145. - u članu 145. stav 1. posle reči: "delatnost" dodaju se reči: "za teritoriju Republike Srbije". Pošto ovaj amandman nije dugog sadržaja, ostalo mi je još dosta vremena, a za poslanika vreme je prava retkost, da se dobije za ovom govornicom. Pošto mi ministar nije odgovorio ni na jedno pitanje u mojoj diskusiji u načelu, kao ni na moje amandmane, to ću iskoristiti pravo, a vezano je za ovaj zakon. Šta raditi sa trudnicama, porodiljama, pravom na negu deteta, beneficiranim radnim stažom posle rađanja trećeg deteta - ovo se isključivo odnosi na žene sa sela, tj. na naše seljanke. Poslanička grupa SSJ stalno insistira na rešenju ovog problema, pa i tokom načelnog razmatranja ovog zakona podrobno sam, konkretnim činjenicama, ukazao na nebrigu za naše seljake, u ovom slučaju za naše seljanke, pri čemu su stavljene u drugu kategoriju žena. Želim još nešto da podvučem, pošto ovde beše nekoliko ekskluzivnih govora, možda više liči na predizbornu kampanju, ali ja ću nešto blažim tonom da podvučem sledeće: poslanička grupa SSJ predložila je nekoliko amandmana koje smatramo konstruktivnim; jedan od tih je čak i prihvaćen na zajedničkim konsultacijama šefova poslaničkih grupa i predstavnika sindikata, a ovog puta se nije prihvatio, kao što se nisu prihvatili mnogi amandmani za koje je postignuta saglasnost na sastancima šefova poslaničkih grupa i predstavnika sindikata. Mi smo i u načelu bili protiv usvajanja Zakona. Kako se rasprava dalje odvijala kroz ove amandmane, smatrali smo da, eventualno, može doći do nekakvih korigovanja, poboljšanja. Kako sam rekao, i mi smo imali nekoliko takvih amandmana, a od svega toga nije ništa prihvaćeno; mislim da poslanička grupa SSJ ostaje uvek principijelna i da iz razloga koje sam naveo neće i ne može podržati Zakon u celini. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 120, uzdržana dva, nije glasalo 19, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 145. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS tražili su brisanje stava 2. člana 145. Da je usvojen amandman Aleksandra Vučića, kojim je traženo brisanje člana 136, onda ne bi ni bilo potrebno da se ovaj amandman obrazlaže, već bi to samo bila stvar Zakonodavnog odbora koji bi morao da interveniše u ovom članu. Ovaj drugi stav, koji govori o tome da poseban kolektivni ugovor za teritoriju jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave,zaključuju reprezentativno udruženje poslodavaca i reprezentativni sindikat, u direktnoj je suprotnosti sa članom 135. koji jasno kaže da se opšti kolektivni ugovor i posebni kolektivni ugovor za određenu granu, grupu, podgrupu ili delatnost zaključujeza teritoriju Republike Srbije. Zašto onda u posebnom članu opet mogućnost organizovanja i po teritorijalnom principu. Meni je jasno zašto, ali, zbog javnosti i zbog vas koji ne čitate između redova, to je samo zbog toga da biste te sindikate instrumentalizovali, pa kada god vam trebaju da se okupe, onda na nivou opštine okupite taj vaš reprezentativni sindikat za one namere za koje vam je to potrebno. Ili, pred izbore, naravno, dogovarate i pregovarate sa sindikatima, a sledeći član već govori da, recimo, za javna preduzeća pregovarač jeste lokalna samouprava. Ima dosta javnih preduzeća, pogotovu u Beogradu, u velikim gradovima, u Nišu, Kragujevcu, velikih po broju zaposlenih i onda se tu već ucenjuju radnici, pa se kaže - prihvatićemo to i to ukoliko budete izašli na glasanje i glasali za nas. To je jasno kao dan. I zbog toga, i ne samo zbog toga, neprihvatljivo je da tražite, odnosno da predviđate organizovanost i posebne kolektivne ugovore i po teritorijalnom principu i po granskom principu, jer jedino što je logično, to je da radnici koji rade u istoj grani imaju iste probleme i da treba da se zalažu za svoja prava. Međutim, vi pre svega mislite na politička prava i sindikate smatrate ili pomoćnim sredstvom u politici ili ih direktno uvodite u politiku. Ostavite radnike da se bore za svoja prava, putem sindikata, pregovarajte sa njima,ako ste poslodavac kao država ili kao lokalna samouprava, ako ste se već za to opredelili, imajući pre svega u vidu ono što oni traže da bi poboljšali svoj položaj, a svi oni, iako su ujedinjeni u jednom sindikatu, mogu da budu politički vrlo različito orijentisani. U sindikat ih ne ujedinjuje to što su iste političke orijentisanosti, nego to što su se našli u određenoj privrednoj grani i što imaju određene probleme;zbog toga i postoji sindikat kao tekovina civilizovanog sveta.
Da li neko drugi želi reč? Stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 22, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 147. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 147. na kraju stava 2. briše se tačka i dodaju se reči koje glase: "srazmerno broju članova". O čemu je ovde reč? Pročitaću ceo član da bi i oni koji nemaju Zakon ispred sebe, a i građani Srbije, mogli da čuju o čemu je ovde reč: "Pojedinačni kolektivni ugovor zaključuju reprezentativni sindikat kod poslodavca i direktor. Ako u zaključivanju kolektivnog ugovora iz stava 1. ovog člana učestvuje više reprezentativnih sindikata obrazuje se odbor za pregovore. Članove odbora iz stava 2. ovog člana određuju reprezentativni sindikati. U postupku pregovaranja radi zaključivanja kolektivnog ugovora iz stava 1. ovog člana reprezentativni sindikat je dužan da ostvari saradnju sa sindikatom u koji je učlanjeno najmanje 10% zaposlenih kod poslodavca, radi izražavanja interesa zaposlenih koji su učlanjeni u taj sindikat". Dakle, mislim dapotpuno jasan amandman. Mi želimo samo da u ovom odboru za pregovore učestvuju članovi sindikata, srazmerno broju članova sindikata, jer to je jedini mogući način da to bude ono što se u zakonu kaže - prava reprezentativnost. Ako će neko režimskim pritiskom nakalemiti ovih 10% koliko je potrebno i da onda tih 10% ima istu ulogu kao i ostalih 90%, čini mi se da je to nešto što je potpuno nelogično i što niko ne može da prihvati. Insistiramo na tome da bude srazmerno broju članova sačinjena i napravljena reprezentativnost sindikata. Mislim da je to nešto što je prihvatljivo za sve u ovoj sali. Očekujem da Vlada Republike Srbije prihvati ovaj amandman,posebno imajući u vidu činjenicu da su sličan amandman, kao ovaj koji su podneli poslanici SRS, podneli pojedini predstavnici vlasti. Ako nećete da uvažite predstavnike SRS zato što vam se možda ne dopada iz koje smo političke organizacije, prihvatite ovaj amandman i zbog činjenice da su ga,gotovo u istovetnom tekstu, podneli i predstavnici nekih vaših političkih stranaka.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 61, protiv 197, uzdržanih 9, nije glasalo 15, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 149. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Da sam bila u pravu kada sam govorila o principima SRS povodom amandmana na član 141. Predloga zakona, amandmana koji niste prihvatili, govori i ova situacija kod amandmana na član 149. Naime, ispred poslaničke grupe SRS zatražila sam da se u članu 149. stav 1. reči: "odnosno jedinice teritorijalne autonomije ili lokalne samouprave" izbrišu, kada se govori o zaključivanju kolektivnog ugovora, da se u stavu 2. posle tačke dodaju reči koje glase:"srazmerno broju članova". Gospodo iz DOS-a, svi vi koji ste pregovarali sa Savezom sindikata Srbije, sa njihovim štrajkačkim odborom, svi vi koji govorite o vašoj principijelnosti, o tome da su tada sindikalci otkrili da vi niste tako površni, koliko ste neprincipijelni i koliko površno shvatate njihove zahteve govori upravo ovaj amandman na član 149. Jer, u informaciji koju su dostavili svim poslaničkim grupama obavestili su nas da je amandman na član 149. (koji je u tim razgovorima pred vas izneo predstavnik sindikata, odnosno njihov štrajkački odbor) u istovetnom tekstu, kao što je ovaj koji sam podnela ispred poslaničke grupe SRS, prihvaćen. Kada već pojedinim poslanicima, koji bez argumenata, lažima i obmanama žele da nastupaju za skupštinskom govornicom, odgovara da se vrate i da govore o nekom vremenu koje je za njih bilo pogodno, u odbranu onoga što zahtevaju sindikati, a što se poklapa sa stavom SRS za član 149, želim da kažem da se mnogo toga desilo posle 26. oktobra i da je tada došao 27. novembar; 27. novembra, zbog toga što niste prihvatili ovaj amandman na član 149. idruge amandmane, oni su doneli zaključak u kome vas upozoravaju i sa sličnim upozorenjima će stići danas pred zgradu Narodne skupštine Republike Srbije. S obzirom da se još ne zna rezultat izglasavanja amandmana na Predlog zakona oradu u Skupštini Republike Srbije, a sada je sve to već jasno, Veće sindikata Srbije ostaje pri zahtevu da su usaglašeni amandmani ... (Predsednik: Gospođice Jovanović, molim vas da obrazlažete vaš amandman koji ste podneli na član 149.) Ja sam ga obrazložila i ja govorim o tome da se on apsolutno podudara sa onim što traži Savez sindikata Srbije, čime bi bili ispunjeni njihovi zahtevi i reformski karakter Zakona ne bi bio promenjen. U suprotnom, predlagač Zakona direktno otvara socijalne sukobe u praktičnoj primeni Zakona. To će se upravo i desiti, zbog toga što je njih uvredilo to što vi niste hteli da poštujete ono što ste razgovarali i o čemu ste se dogovorili 26. oktobra. Svojim istupanjem ste vređali sindikate i negirali činjenicu da je pregovarački tim sindikata sa šefovima poslaničkih grupa usaglasio 51 amandman na ovaj zakon. Jedan od tih usaglašenih amandmana je upravo ovaj amandman na član 149, za koji sam uverena da sada nećete da ga prihvatite.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, predstavnik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je najveća korist koju smo mogli da izvučemo iz prethodnog nastupa zapravo saznanje da posle oktobra dolazi novembar. To je jedina istina. U svemu onome što ste izrekli, vas ponovo ne demantujem ja, već sam potpisnik dogovora između poslaničkog kluba DOS-a i predstavnika sindikata, gospodin Smiljanić. Hteli vi to da priznate ili ne, on je izjavio, nakon razgovora koji su održani 25. oktobra, a ne 26. oktobra, da je usvojeno 30 amandmana koji su plod onoga što je sindikat hteo, iskazujući pri tom svoje zadovoljstvo. Možda vi imate neku drugačiju informaciju, ali ne sumnjam da u svemu onome što je u međuvremenu taj sindikat promenio, u odnosu na ono što je prethodno prihvatio, ima i izvesnog političkog uticaja onih koji, po cenu socijalnih nemira koje nam sindikat ističe, vide neku svoju korist. Ipak ne bih želeo da u poslaničkim klupama sede ljudi koji u socijalnim nemirima vide svoju šansu. Mislim da zapravo to nije tako. (Nataša Jovanović, sa mesta: Replika.)
Osnov za repliku. (Nataša Jovanović, sa mesta: Pogrešno me je protumačio.) Nisam ocenila da je pogrešno protumačio vaše tumačenje. (Nataša Jovanović, sa mesta: Replika.) Nisam vam dala repliku, dajem reč gospodinu Vučiću. Ima reč gospodin Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Gospođo Mićić, prekršili ste Poslovnik, jer ste morali da date pravo na repliku gospođici Jovanović, morali ste da date zato što je direktno pominjana, i to u najnegativnijem mogućem kontekstu. Ne znam za šta bi to neko trebalo da dobije pravo na repliku, ako za ovo što se sada dogodilo neko nije mogao da dobije. Ja onda ne znam u šta se to pretvara ova Narodna skupština i kako ćemo morati da reagujemo i šta će sve biti u predstojećem periodu, ali bi bilo dobro da s vremena na vreme slušate narodne poslanike šta govore, pa biste onda, osim zle namere, mogli da kažete, ne biste mogli da nađete izgovor da niste čuli šta se to dogodilo ili šta se nije dogodilo. Što se tiče SRS, nismo nikada u socijalnim nemirima tražili svoju političku šansu. Za razliku od svih ostalih, ili većine drugih na političkoj sceni Srbije, svoju političku šansu smo uvek tražili u izborima, koji nisu bili gotovo nikada demokratski, poslednji ponajmanje, čak nisu bili ni legalni, ali smo uzimali učešće i uvek priznavali volju građana i naroda. Ima li nekoga u ovoj sali ko može da kaže da SRS nekada nije priznala volju naroda, ma kakva ona da je bila; uvek smo prvi izlazili sa rezultatima, najtačnijim rezultatima, pa čak i na poslednjim izborima svojim političkim protivnicima smo dali zapisnike sa mesta gde ih nisu imali, da bismo rekli zaista kakva je istina o onome što se u Srbiji dogodilo. Toliko oko toga ko traži interes u nekim socijalnim nemirima,da ne podsećam na namerno organizovane štrajkove u predizbornoj kampanji, njihovu zloupotrebu, ko je sve išao tamo, tražio podršku pojedinih ljudi. To je jedna od stvari u kojoj se mi iz SRS razlikujemo od vas, to je nešto što mi nikada nismo radili. Naš posao je potpuno drugačiji i obavljamo ga na najbolji mogući način. Što se tiče amandmana, rekao bihda bi bilo važno da se ovaj amandman prihvati zbog oba stava o kojima je ovde reč. Dakle, reč je o članu 149. u kome se brišu reči: "odnosno jedinice teritorijalne autonomije ili lokalne samouprave". O tome smo već govorili, ako se ne varam, u članu 136. i u još jednom članu, a posletoga je takođe amandman na taj član odbijen. Bilo bi dobro da se prihvati ovaj amandman, zato što bismo time izbacili te reči, taj stav Vlade u Predlogu zakona, de fakto iz prethodnih članova,da na takav način ne ograničavamo udruživanje poslodavaca po granama, po delatnostima, da ih ne ograničavamo tako što ćemo reći - ograničeni ste na teritoriju AP Vojvodine, ili ko znana koliko će se sve teritorijalnih autonomija Srbija podeliti novim ustavom, koji pišu vajni stručnjaci, i na koji način, pa će svuda oni biti ograničeni upravo tim principima. Što se tiče drugog stava, na kraju stava 2. briše se tačka i dodaju se reči: "srazmerno broju članova", dakle,tu je reč o reprezentativnim sindikatima - da ne ostane princip iz prethodnog člana, o kome smo takođe govorili, gde su reprezentativni sindikati oni koji imaju preko 10% članova kod poslodavca, već da imamo potpuno jasno definisanokoliko kogasindikat predstavlja, da se tačno zna da 90% i 10% ne može da bude isto. Zanimljivo mi je da pojedini predstavnici vlasti, koji su podneli amandman u gotovo istovetnom tekstu kao poslanici SRS, budu uzdržani, ili glasaju protiv tog amandmana. To je nešto što ja ne mogu da razumem, o čemu je tu reč, šta je tu u pitanju, o tome neka zaključuju građani, a ne mi [[Dobacivanje iz sale.]] Gospođo predsedniče, lepo bi bilo kada biste malo upristojili poslanike većine, ali ću vam reći samo da tražim da se glasa o povredi Poslovnika, zato što niste dali pravo na repliku Nataši Jovanović, a zatim da stavite amandman na glasanje.
U skladu sa članom 98. stav 3.i stav 4, pošto nisam dozvolila traženu repliku gospođici Nataši Jovanović, i pošto ste zahtevali da se o tome izjasni Narodna skupština, stavljam na glasanje predlog da je izvršena povreda Poslovnika, iz člana 98. Za 64, protiv 117, uzdržanih pet, nije glasalo devet, ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da nije povređen Poslovnik u članu 98. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu na član 149? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 139, uzdržanih nema, nije glasalo devet, ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 149. amandman su podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Nataša Milojević, Olgica Kirćanski, Jelena Milenković, Branko Gligorić, Dragan Milentijević, Aleksandar Vatović i Meho Omerović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Podnosilac se izjašnjava da povlači amandman.) Konstatujem da je ovaj amandman povučen. Na član 151. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ima reč gospodin Aleksandar Vučić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman, zato što bismo želeli da se član 151. Predloga zakona promeni i glasi: "Opšti kolektivni ugovor i poseban kolektivni ugovor neposredno se primenjuje i obavezuje (odnosi se na) sve zaposlene i poslodavce". Obrazloženje Vlade Republike Srbije, odnosno stručnih službi, zbog čega se amandman ne prihvata jeste da to mora da važi isključivo za članove pojedinih udruženja poslodavaca, koji se na to obavezuju. Mislim da bismo na ovakav način dali veći značaj opštim kolektivnim ugovorima, a istovremeno ih obavezali na poštovanje onoga što je usaglašeno i time bismo imali radnike koji bi bili neuporedivo zaštićeniji, nego što je to slučaj u ovom trenutku, ali džabe ja pričam. [[Žagor u sali.]]
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 50, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasao 21, ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 151. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Anđelković i narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Za reč se javio narodni poslanik Toma Bušetić u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SPS.
Evo, po ko zna koji put, mi poslanici SPS-a insistiramo na obaveznosti kolektivnog ugovora, ali ne vredi, ministar ne prihvata. Jednostavno, ministar je pre nekoliko dana na jednoj lokalnoj televiziji rekao da je poželjno da se ovaj zakon usvoji, jer ćemo dobiti 80 miliona dolara pomoći. Ne znam od koga, da li od zapadnih vlada, da li od MMF-a, Svetske banke, ali želim da kažem nešto što je vrlo važno i što treba poslanici DOS-a da znaju. Svojevremeno je Leh Valensa 1990. godine došao u Ameriku i zatražio u američkom kongresu kredit od 10 milijardi dolara, a dobio 100 miliona. Naravno, dočekan je sa velikim aplauzom i ovacijama. Nije dobio ni približno onoliko koliko je želeo, odnosno dobio je 1%. Hoću da kažem - nemojte mnogo da očekujete od kredita MMF-a, jer su ti krediti veoma nepovoljni. Primera radi, zemlje kao što su Poljska, Čehoslovačka i Mađarska dobile su značajne kredite od SAD preko MMF-a. Međutim, spoljni dug tih država je sada oko 110 milijardi dolara. Do 2003. godine taj dug će biti 130 milijardi dolara. Jedna trećina, a u nekim zemljama 1/2 nacionalnog dohotka odlazi samo na namirivanje kamata, a glavnice ostaju.
Gospodine Bušetiću, molim vas da se vratite na temu.
Slična je situacija sa nekim drugim zemljama gde imamo liberalni kapitalizam, kao što je Argentina. U Argentini je sada spoljni dug 110 milijardi dolara, a kamata je milijardu i po godišnje. Ranije je u Skupštini SFRJ, 70-tih godina, konstatovano da su krediti MMF-a nepovoljni i da ih ne treba prihvatati po svaku cenu. Zato vam preporučujemo - nemojte po svaku cenu da pravite ovakve zakone, da biste dobili neke kredite koji su nepovoljni ili neke minimalne pomoći, od čega nema koristi.
Narodni poslanik Zoran Anđelković, podnosilac amandmana na član 151, povukao je amandman. Konstatujem da je povučen amandman narodnog poslanika Zorana Anđelkovića. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu Dragana Tomića? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 53, protiv 131, uzdržana dva, nije glasalo 10, ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 154. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 158. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji su srpski radikali podneli na član 158. je naše dosledno zalaganje, kao i kod amandmana koji su se odnosili na član 136. i član 145, da se iz ovog člana brišu reči: "jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave". Istini za volju, ovde se govori samo o objavljivanju kolektivnog ugovora: "Kolektivni ugovor zaključen za teritoriju Republike Srbije, jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave objavljuje se u "Službenom glasniku Republike Srbije", a u stavu 2: "Način objavljivanja drugih kolektivnih ugovora utvrđuje se tim kolektivnim ugovorima". Zalažemo se jedino za kolektivne ugovore koji se zaključuju na nivou cele Republike, znači pre svega, za granske, kada se radi o posebnim kolektivnim ugovorima, a nikako za usitnjavanje na teritorijalnom principu. Iz obrazloženja koje sam dala tokom obrazlaganja prethodnog amandmana na član 145.smatram da je ovo samo jedan od načina instrumentalizacije sindikata. Pored toga, u obrazloženju Predloga zakona ne stoji ništa vezano za ovaj član (i primetila sam, ne samo za ovaj član) i stoga skrećem pažnju Vladi da obrazloženje koje ide uz Predlog zakona nije puka forma da bi zakon mogao uopšte da se uvrsti u dnevni red, nego treba da predstavlja argumentaciju za svaki od predloženih članova, kako bismo mi, narodni poslanici, znali šta predlagač hoće određenom odredbom da postigne. Zbog toga insistiram i molim Vladu da ubuduće ozbiljno shvati obrazloženje koje uz zakon ide i da nas ne potcenjuje na ovaj način, da obrazloženja daje samo uz članove koji se njoj dopadnu, a da pojedini članovi zakona potpuno ostanu bez obrazloženja.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 134, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 161. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 15, ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 166. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?(Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 46, protiv 138, uzdržanih nema, nije glasalo 14, ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 166. amandman je podneo narodni poslanikRadojko Petrić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Želi.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani ministre, SPS je podnela amandman na član 166. Predloga ovog zakona, u kome su propisane novčane kazne za prekršaje koje počine poslodavci. Naime, u članu 103. pored ostalog je propisano da poslodavac može raskinuti radni odnos sa zaposlenim kad prestane potreba za obavljanjem određenog posla, usled tehnoloških, ekonomskih i organizacionih promena. Dalje je rečeno da poslodavac na te poslove ne može zaposliti drugo lice u roku od tri meseca. Takođe je u istom članu dalje navedeno da, ako se ipak javi potreba da poslodavac na te poslove primi radnike i pre isteka tri meseca, onda prednost za zasnivanje radnog odnosa ima radnik koji je raskinuo radni odnos zbog tih organizacionih promena. U Predlogu zakona nigde nije propisano da poslodavac treba da snosi određene posledice, ako se ne bude pridržavao ove zakonske odredbe. Znači, radnik se prepušta volji poslodavca. Ako nema dobre volje poslodavca, radnik može da traži samo zaštitu inspektora rada ili suda, i to u slučaju kad mu je zakonom zagarantovano pravo da on ima prednost da dobije ponovo posao. Za maltretiranje radnika i obijanje pragova inspekcije i suda nije predviđeno da poslodavac snosi bilo kakve posledice. Ovakva snishodljivost i povlađivanje poslodavcu zaista mi nije jasna. Nije logično da Vlada ne predloži odgovarajuću zaštitu i radnika i poslodavca. Očigledno, ovde se želi privilegovati poslodavac. Svojim amandmanom SPS je predložila da se proširi bar prekršajna kazna za poslodavca, ako ne ispoštuje već usvojenu odredbu da prednost u zapošljavanju u roku od tri meseca na istim poslovima ima radnik koji je ostao bez posla zbog organizacionih promena. Čudno je obrazloženje Vlade da poslodavca ne treba prekršajno kažnjavati, jer inspektor rada će, po prijavi radnika, naložiti poslodavcu da ga vrati na posao, pa tek ako po tom rešenju inspektora ne bude vraćen, onda će poslodavac biti i prekršajno kažnjen. Zaista je ovo nelogično i mislim da bi bilo u redu da se amandman prihvati i da se predvidi odgovornostposlodavca, ako ne poštuje već usvojene zakonske odredbe.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima gospodin Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da treba podržati ovaj amandman poslanika Radojka Petrića, jer na neki način pooštrava odgovornost poslodavca, što je dobro. Međutim, poslanici SPS-a glasaće protiv ovog zakona, jer Zakon umanjuje prava radnika, smanjuje otpremnine, smanjuje plaćena odsustva, smanjuje godišnje odmore, o višku zaposlenih, o zaradama odlučju sami poslodavci, o otkazu isto tako. Rezime ovog zakona je da se velika ovlašćenja daju poslodavcu, a prava radnika su minimalna. Kada je reč o optužbama koje smo čuli tokom današnjeg zasedanja da je u Srbiji zatečeno loše stanje, ja bih predstavnicima vlasti rekao da je sada stanje mnogo gore - proizvodnja je lošija nego u vremenu naše vlasti, nezaposlenost je još veća, od dolaska DOS-a na vlast mi imamo dodatnih 100.000 ljudi koji su ostali bez posla. Inflacija je, govorite, 40%, međutim, struja je 500% poskupela, osnovne životne namirnice 300 - 400%. Jedino ako bismo ukalkulisali vanbrodske motore, autobuse, pertle i četkice za zube, onda bismo došli do te inflacije od 40%. Spoljnotrgovinski deficit je veliki, samo sa Slovenijom je deficit 100 miliona dolara. (Predsednik: Gospodine Bušetiću, molim vas da se vratite na amandman na član 166. Po tom osnovu ste dobili reč.) Na kraju, želim samo da kažem - nemojte da nas optužujete za ratove, ništa nismo krivi, sve nam je nametnuto. Sve je istina ono što je govorio naš predsednik Slobodan Milošević juče u Hagu.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaki put kad izlazim za govornicu neki pominju pojedine kriminalce. Ne znam zašto i odakle im ta potreba. Ne plašim se ni gorih kriminalaca od tih, ako ih ima. Ne znam, možda računate njima da pretite ili ne znam šta da radite. Poslanička grupa SRS će podržati ovaj amandman zato što smatramo, pre svega, da obrazloženje Vlade o ovlašćenjima inspektora rada nije na mestu, posebno što će se barem nekako dati veće osiguranje i veće obezbeđenje za zaposlene kojima je prestao radni odnos, ukoliko se ovaj amandman prihvati. Sada, na kraju rasprave u pojedinostima o Zakonu o radu, rekao bih da smo imali šansu da ovaj loš zakon oborimo. Očigledno je da je došlo do različitih dogovora, nama u SRS-u nejasnih, ali nije ni važno kakvi su to dogovori, niti nas se tiče kako su ponovo zajedno svi oni koji su do juče bili suprotstavljene strane. To je njihova stvar, imaju pravo na to. Mi zbog toga ne žalimo, naprotiv, tome se radujemo. Smatramo da je dobro da svi budu na jednom mestu. Što se poslaničke grupe SRS-a tiče, dužan sam da kažem - sve ono što smo prihvatili kao sporazum, kao dogovor sa predstavnicima sindikata, mi smo u Narodnoj skupštini poštovali, borili smo se za svaki od naših amandmana, borili smo se i za amandmane nekih drugih, za koje smo smatrali da taj zakon popravljaju. Mi u ovoj vašoj utakmici, u vašoj trgovini, nećemo da učestvujemo. Čini mi se da je poslanička grupa SRS-a po ovom zakonu pokazala potpunu principijelnost, ne želeći da se meša u sve sindikalne borbe, ali i dokazala kakvo nam loše vreme predstoji i koliko će teške i katastrofalne posledice primena ovog zakona izazvati.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman na član 166. Za 68, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 8, ukupno 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 180. amandman je podneo narodni poslanik Bratislav Đurić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto nisam dobila izveštaj Zakonodavnog odbora, moja obaveza je da ponovimo glasanje o amandmanu na član 60. koji je podneo narodni poslanik Živko Selaković. Rasprava je obavljena. Stavljam na glasanje amandman na član 60. koji je podneo narodni poslanik Živko Selaković. Za 53, protiv 143, uzdržan jedan, nije glasalo 6, ukupno 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman na član 60. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o radu u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 146, protiv 41, uzdržanih nema, nije glasalo 7, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o radu u celini. Pošto je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o radu u celini, napominjem da će se, prilikom pripreme Zakona za objavljivanje u "Službenom glasniku Republike Srbije", u tekst Zakona uneti predlozi Zakonodavnog odbora koji se odnose na pravno-tehničku redakciju u čl. 18. stav 3; 26. stav 1; 38. stav 1; 87. stav 1; 103. i 126. stav 1, koji su sadržani u izveštaju Zakonodavnog odbora sa kojima se saglasio predstavnik predlagača na sednici Zakonodavnog odbora, a prihvatio ih je i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Određujem pauzu do 15,00 časova. (Narodna skupština Republike Srbije je usvojila Predlog zakona o radu u celini u 13,55 časova.) Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da ubacivanjem identifikacionih kartica u poslaničke jedinice utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak sednice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti sa radom. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O OBRAZOVANjU ANKETNOG ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE RADI SAGLEDAVANjA STANjA U OBLASTI PROIZVODNjE I PROMETA DUVANA I DUVANSKIH PROIZVODA Primili ste Predlog odluke koji je podnela grupa od 40 narodnih poslanika poslaničke grupe DOS - dr Vojislav Koštunica - Demokratska stranka Srbije. Podsećam vas da, prema članu 157. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Ukupno vreme rasprave po poslaničkim grupama je sledeće: poslanička grupa Demokratske opozicije Srbije - dva sata i sedam minuta; poslanička grupa DOS - dr Vojislav Koštunica - DSS - 54 minuta; poslanička grupa SPS-a - 44 minuta; poslanička grupa SRS - 27 minuta; poslanička grupa SSJ - 16 minuta; poslanička grupa DOS - Nova Srbija - 9 minuta; poslanička grupa DOS - Liga socijaldemokrata Vojvodine i Liga za Šumadiju - 8 minuta i poslanička grupa DOS - Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija - 7 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, odnosno predstavnik predlagača želi reč? (Da.) Reč ima predstavnik predlagača, gospodin Dragan Maršićanin, izvolite.
Poštovano gospođo predsedniče, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa DSS-a predložila je formiranje ovog anketnog odbora suočena sa više činjenica sa kojima ste i vi, kao i javnost, upoznati. Ti razlozi sunavedeni u Predlogu, a vi ćete mi dopustiti da taj deo pročitam, pretpostavljam da svi niste upoznati šta u njemu stoji. Dakle, radi se o zadacima anketnog odbora: trebalo bi da sagleda stanje u oblasti proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda; da utvrdi da li postoje razlozi za davanje inicijative za ocenjivanje ustavnosti i zakonitosti Uredbe o uslovima i načinu obračunavanja javnih prihoda, sadržini i načinu vođenja evidencije za promet roba sa teritorije AP Kosova i Metohije, koju je donela Vlada Republike Srbije, objavljenu u "Službenom glasniku RS", br. 48/01; i da sagleda efekte primene navedene uredbe. Zatim, da utvrdi koliko su budžeti Savezne Republike Jugoslavije i Republike Srbije oštećeni postojanjem nelegalne trgovine, odnosno činjenjem i nečinjenjem Vlade Republike Srbije, da utvrdi činjenice vezane za tvrdnje izrečene u domaćoj i stranoj štampi koje se tiču nelegalnog prometa duvana i duvanskih proizvoda. Naravno, anketni odbor bi, u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine Republike Srbije, podneo odgovarajući izveštaj Narodnoj skupštini i predložio usvajanje konkretnih akata, ukoliko bude bilo potrebno. Zašto je Demokratska stranka Srbije ponudila i predložila formiranje ovog anketnog odbora? Činjenica je da se u tri države ovaj problem razmatra: u okviru Savezne Republike Jugoslavije; u Crnoj Gori već dugo se vodi veoma žustra rasprava i formiran je anketni odbor, iz istih razloga kao ovde; u engleskom Parlamentu vodi se veoma oštra rasprava o nelegalnoj trgovini duvanom i duvanskim proizvodima. Naš anketni odbor treba da pođe od tekstova objavljenih u najuglednijim svetskim časopisima - a jedan od njih je "Fajnenšl tajms", u tom listu, uostalom, Vlada Republike Srbije objavljuje tendere za rasprodaju preduzeća - u kojima su iznete veoma konkretni navodi i veoma oštre ocene o umešanosti predstavnika srpske vlasti sa organizovanim kriminalom u trgovini ili švercu duvana. Te ocene su iznete i u "Nacionalu" i u većem broju domaćih dnevnih listova. Te ocene je potvrdio i uvaženi član Grupe G17 plus, gospodin Nebojša Medojević, koji je istakao činjenicu da je samo u ovoj godini nelegalno u Srbiju uvezeno preko 500 šlepera inostranih cigareta. Dok na godišnjem nivou pričamo o nelegalnoj trgovini, o švercu, koji je u vrednosti od oko 450 miliona nemačkih maraka, to je ukupni promet duvanom u toku jedne godine, dotle imamo potpuno različite zvanične informacije državnih organa o procentu nelegalnih cigareta na domaćem tržištu: Vlada Republike Srbije stoji iza tvrdnje MUP-a da se radi o oko 17% i da se u pogledu organizovanog kriminala u oblasti šverca duvanom nalazimo na nivou organizovanog kriminala u drugim državama. Sa druge strane, imamo zvanične podatke da nelegalna trgovina duvanom - švercovanje cigareta - čini 30% celokupnog prometa duvana na domaćem tržištu, pa onda govorimo da se kroz nelegalne tokove godišnje obrne 150 miliona nemačkih maraka; da se zna otprilike o kom redu veličine se ovde radi i o čemu zapravo pričamo. Imamo veoma neprijatne tekstove objavljene u listovima koji bi u zemljama u kojima izlaze, na svaku tužbu onih koji su u tekstu oklevetani, snosili veoma oštre sankcije. Nikakvih reakcija od strane gospodina Đinđića, od strane srpske Vlade i predstavnika Vlade koji su u tom tekstu pomenuti, nije bilo. Niko ko je pomenut u tim tekstovima nije podneo tužbu protiv "Fajnenšl tajmsa"; to na neki način otvara dodatna pitanja, a svako razuman, makar prema mom osećanju odgovornosti, takav bi jedan pravni korak povukao. Sem toga, imamo nove tvrdnje, pre svega iz pera novinara "Nacionala", da je gospodin Đinđić u bliskim vezama sa više puta pominjanim gospodinom Subotićem; piše da je u neposrednim kontaktima bio više puta i da se sastao sa njim u Njujorku, o čemu poseduje dokaze. Sve to, naravno, mi narodni poslanici i stranke, kao politički subjekti,možemo da koristimo kao dokaze, jer nismo ovlašćeni da vršimo bilo kakve istražne radnje. Narodna skupština može, formiranjem anketnog odbora, da učini pokušaj da utvrdi stanje u ovoj oblasti i da zaštiti državu, jer njeni predstavnici su na udaru ovih tekstova. Država, čiji se ugled krnji pred međunarodnom zajednicom, pred međunarodnim finansijskim institucijama i pred inostranim investitorima, treba da pruži dokaze da se ovde ne radi o državi koja je direktno umešana u kriminalne aktivnosti, organizovani kriminal. To je nešto što smo dužni kao narodni poslanici, makar da pokušamo, da učinimo. Pretpostavljam da ovakav predlog treba da otkloni svaku senku sumnje u predstavnike države; da učinimo taj korak i da ispitamo stvari koje se u javnosti otvaraju, o kojima se u javnosti govori, o čemu novine pišu, o čemu inostrana javnost bruji; tema je, videli smo, nažalost u Crnoj Gori otvorila veoma ozbiljna pitanja. Učinimo to i ovde. To je jedan aspekt onoga o čemu danas ovde govorimo. Drugijeste činjenica da je Vlada Republike Srbije donela po uverenju predlagača neustavne, nezakonite uredbe, kojima se omogućava uvoz cigareta bez akciznih markica u SRJ, odnosno u Srbiju i na Kosovo i Metohiju. Uredbama Vlade Republike Srbije je dozvoljen tranzit cigareta bez akcizne markice, što znači bez porekla, dakle nelegalne robe. Kada to kombinujete sa činjenicom da se na tržištu nalazi oko 30% ili 150 miliona maraka nelegalno uvezenih cigareta, onda se postavlja pitanje -kakav je uticaj ovih neustavnih, nezakonitih uredaba na činjenicu da se na tržištu nalazi toliko visok procenat nelegalnih cigareta. Tu naravno postoje i druga pitanja. Anketni odbor bi takođe njima trebalo da se pozabavi, posebno tim aspektom zakonitosti i ustavnosti ovih uredaba. Nesumnjivo je, to predlagač ističe, da su carinski i zakon o spoljno-trgovinskom poslovanju u nadležnosti savezne države, kao i da je tranzit robe u treće zemlje, odnosno prevoz cigareta, regulisan carinskim zakonom. Jasno je da nije moguće da se republičkom uredbom taj zakon menja. (Iz sale: I to je to?) Nije to - to; to će posle anketni odbor da rasvetli, ne mogu baš sve sada da vam kažem. Ostavićemo i nešto za iznenađenje. U razgovorima sa predstavnicima Vlade, kako je to već ovde postala navika, nešto nesumnjivo nezakonito i neustavno, pravda se celishodnošću. Dakle, bilo je celishodno, da bi se ubrao određeni prihod za budžet Republike Srbije; to ćemo verovatno najviše slušati kao argument za donošenje ovih uredaba. Da bi se pribavilo, na primer, 10 ili 15 miliona maraka potrebno je da se ove nezakonite i neustavne uredbe donesu; one će trajati neko vreme; onda ćemo mi da donesemo zakon o duvanu, pa ćemo to što smo legalizovali šverc u periodu od godinu dana pokušati da zaboravimo. Da je u ovo vreme država ocarinila cigarete, koje su preko carinskih prelaza SRJ ušle na Kosovo i Metohiju, jasno je da bi prihodi za državu bili višestruko veći. Sada te cigarete, iako su uvezene za područje SRJ, nisu ocarinjene. Na njih se, po uredbi, posebno obračunava određena taksa. Odgovor je potrebno tražiti: a zašto je to tako? Kao da se radi o robi bez akciznih markica, kao da se radi o robi bez porekla. Takva roba se, po saveznom zakonu, uošte ne može uvesti u SRJ, jer bi to značilo da država legalizuje šverc cigareta. Pošto nije moguće uvesti i ocariniti ovakvu robu, vlasnik ovakvih cigareta, zahvaljujući uredbi Vlade Republike Srbije, putem tranzita, prebacuje ove cigarete na područje Kosova i Metohije. Treba napomenuti da, po saveznom carinskom zakonu, cigarete bez akciznih markica ne mogu da pređu preko teritorije SRJ, ni kada idu za neku drugu stranu državu. (Borislav Novaković, sa mesta: Šta još piše?) Sada ćete čuti. Pošto je trgovina cigaretama bez akciznih markica već sama po sebi, iz ovih razloga koje sam naveo, potpuno problematična, neophodno je da anketni odbor, u skladu sa mogućnostima koje budu stajale na raspolaganju, proveri kako je takav posao dokumentovan. Najpre, treba pogledati carinske deklaracije za cigarete koje na osnovu uredbe Vlade Republike Srbije tranzitiraju na Kosovo i Metohiju. Postoji indicija da su na tim deklaracijama dve ključne rubrike u kojima se upisuju pošiljalac - uvoznik i primalac - uvoznik ostale prazne. Dok je na našim carinskim deklaracijama izostavljeno popunjavanje ovih najvažnijih rubrika, dotle su u međunarodnom tovarnom listu koje prati ovaj tranzit i ove rubrike popunjene, sa jasnom naznakom da je uvoznik sa Kosova i Metohije. Primere ovih carinskih deklaracija, koje mi stoje na raspolaganju, dostaviću kao osnovu za rad ovom anketnom odboru. Iz njih se može izvršiti dalja analiza i ustanovljavati šta se u ovoj oblasti sve dešava. S obzirom da postoje indicije da su carinske deklaracije u svojim suštinskim elementima neregularne, može se pretpostaviti da ove cigarete uošte i nisu ušle na Kosovo i Metohiju; ili da su ušle, pa da su se na određenim punktovima i određenim kanalima vratile u Srbiju. U svakom slučaju, bilo da su ostale na Kosovu i Metohiji, bilo da su se vratile u Srbiju, radi se o organizovanom poslu, koji organizuje ili mafija na Kosovu i Metihiji ili mafija u Srbiji. To je posao koji se ne može, kako to i gospodin Medojević, član G17 plus, tvrdi, organizovati bez pune saradnje sa današnjom vlašću u Srbiji. Obratite se gospodinu Medojeviću, nemojte meni vikati - u, to su tekstovi u novinama koji su ostali bez ikakve reakcije. Upravo je dužnost anketnog odbora da razjasni te stvari i otkloni ono što može da predstavlja ozbiljnu smetnju za dalji proces reformi u Srbiji, jer Srbija ne može, sa imidžom zemlje u kojoj postojisumnja da je organizovani kriminal u direktnoj vezi sa nosiocima vlasti, ulivati poverenje stranim investitorima. Možda se, uostalom, u tome nalazi razlog zato što strani investitori do danas ovde nisu uložili ni jedan jedini dinar. (Iz sale: Pozdravili te radikali.) Pored ostalog, naravno. Dakle, treba odgovoriti na veliki broj pitanja. Anketni odbor, po našem uverenju, ne bi radio kratak period vremena. Morao bi daod nadležnih organa potraži i dobije odgovore na sledeća pitanja: gde su kupljene cigarete bez akciznih markica; kako su plaćene, gotovinski ili preko računa; da li postoje izvozne deklaracije zemlje izvoznice; da li su ove deklaracije overene od strane carinske administracije zemlje izvoznice; kako je plaćen prevoz, odnosno špediter; da li su nadležni organi proverili navedenu firmu iz Slovenije koja figurira kao prodavac i da li je provereno kako su oni uvezli i platili cigarete; kako je ova roba tranzitirala do SRJ, zašto i šta su razlozi da firma iz Prištine, koja je uvoznik ovih cigareta, angažuje prevoznike iz Srbije i Republike Srpske da prevoze robu, a ne prevoznike sa Kosova i Metohije. Može se ujedno uputiti i molba UNMIK-u da pogleda poslovne knjige uvoznika. Ja ću sekretaru Narodne skupštine ostaviti dokumentaciju carinske deklaracije, kojom se dokazuju tvrdnje o neispravnosti ovih dokumenata. Skrenuću vam pažnju samo na neke neobične detalje, da se, recimo, "Partner" koji se proizvodi u Makedoniji, kao što je svakom pušaču poznato, među koje spadam i ja, pa zato kašljuckam za ovom govornicom, ne uvozi na područje Kosova i Metohije iz Makedonije, nego preko Republike Srpske i preko Crne Gore, pri čemu i prelazi neke neobične granice. Anketni odbor se mora pozabaviti i ovakvim nelogičnostima - zašto se nešto, umesto da se prevozi 50 km, prevozi 1.050 km; zašto se ta roba uvozi na tako neobičan način i, u krajnjoj liniji, kolika je šteta za budžet SRJ zbog ovog organizovanog delovanja. Mislim da je ovo jedan od veoma konstruktivnih predloga, predloga koji ne može, po mom dubokom uverenju, da ospori ijedan narodni poslanik kome je do očuvanja ugleda države, jer je ovim tekstovima, otvaranjem ovih afera u inostranstvu, bačena velika senka na današnju vlast u Srbiji. Tu senku treba otkloniti radom anketnog odbora i molim Narodnu skupštinu da predlog DSS o formiranju anketnog odbora prihvati. Hvala.
Zahvaljujem predstavniku predlagača. Za reč se javio gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Maršićanin, slažem se da je ovo konstruktivan predlog, s tim što bi bilo mnogo celishodnije da ste, kao predsednik Skupštine, iskoristili svoje nadležnosti i ova pitanja otvorili u skladu sa svojim ovlašćenjima i u skladu sa svojim saznanjima. Istina, ako su ona zasnovana na pisanju "Nacionala" ili "Fajnenšl tajmsa", onda se bojim da su i suviše neozbiljna za ovu raspravu, ali ih moramo uvažiti, s obzirom da su oni osnov ovakve vrste inicijative. Ispraviću vas, ne radi se o "Fajnenšl tajms"-u, nego se radi o nemačkom izdanju "Fajnenšl tajms"-a, u kojem mi ne objavljujemo, kao Republička vlada, tendere, s obzirom da je reč o novinama koje imaju lokalni karakter, iako su navodi koje ste vi pomenuli više nego ozbiljni. Osvrnuo bih se pre svega na nekoliko bitnih aspekata ovakve vrste inicijative, ne pokušavajući da osporim vaše dobre motive. O namerama ne želim da sudim, ali motivi su svakako dobri, valjani. Jer, niko u ovom društvu ne može osporiti postojanje organizovanog kriminala; niko u ovom društvu ne može osporiti i segment organizovanog kriminala koji se tiče šverca cigareta. Takođe, mislim da niko razuman, čak ni u ovom parlamentu, ne može osporiti onu vrstu ambicije sa kojom se Republička vlada, a samim tim i izvršna, a posredno i zakonodavna vlast, upustila u obračun sa organizovanim kriminalom, i po konkretnoj tački dnevnog reda, sa suzbijanjem nelegalnih tokova šverca cigareta. Mislim da ovde moramo otkloniti nekoliko dilema na samom početku ove rasprave, kako bi ona bila upravo onakva kako je predstavnik predlagača to napomenuo. Dakle, konstruktivna. Bilo bi dobro za DSS, koja je pokrenula ovu inicijativu, da prvo u okviru svoje stranke pronađe odgovor na pitanje koje je postavila ovde u parlamentu. To vam neće biti teško, s obzirom da je Uredba, koja predstavlja osnov ove inicijative, zapravo Uredba koju je potpisao potpredsednik vaše stranke i donedavni potpredsednik Republičke vlade, gospodin Pravdić. Verujem da vam takođe neće biti teško da odgovor na svoja pitanja, ukoliko zapravo tražite takvu vrstu odgovora, pronađete u okviru svoje stranke, s obzirom da je nadležno Savezno ministarstvo finansija, Ministarstvo kojim rukovodi vaš čovek, gospodin Jovan Ranković. On je osoba koja je odgovorna za primenu saveznog zakonodavstva i on je osoba koja je odgovorna za funkcionisanje Savezne uprave carina. Što se tiče osnovanosti ovih uredbi i motiva sa kojima su one pokrenute, mislim da niko dobronameran, ako takvih ima, a verujem da ima, ne može osporiti zajedničke zaključke Republičke i Savezne vlade, koji su prethodili uvođenju ovih uredbi. Podsetiću vas, a citiraću samo jedan od zaključaka, nakon sednice održane 23. maja 2001. godine, koji su doneli zajedno Savezna i Republička vlada, a u vezi preuzimanja konkretnih mera za ostvarivanje funkcije državnih organa SRJ i Republike Srbije na teritoriji AP Kosovo i Metohija, naročito u domenu poreza, carina i razmene roba. Pa bi tako, s obzirom da se nadvila izvesna sumnja nad dobrom namerom Republičke vlade, koja je u skladu sa ovim zaključcima donela uredbe, a koje je potpisao vaš potpredsednik, bilo dobro da o ovoj svojoj inicijativi porazgovarate sa predsednikom svoje stranke i predsednikom SRJ, koji je tadašnjem saveznom ministru finansija potom poverio mandat saveznog premijera, gospodinu Pešiću, koji je opet potpisao sporazum sa UNMIK-om. Na osnovu toga je Republička vlada bila dužna da uredbom reguliše oblast trgovine akciznim robama, između ostalog i oblast trgovine duvanom. Dakle, postavljena su, zapravo, određena institucionalna pitanja, koja su ozbiljna, ali koja svoje odgovore mogu dobiti i bez formiranja anketnog odbora, u okvirima jedne stranke, DSS, s obzirom da su ključni akteri ove politike zapravo ljudi koji potiču iz te stranke. Gospodin Jovan Ranković, kao savezni ministar finansija; gospodin Pravdić, kao donedavni potpredsednik Republičke vlade i osoba koja je potpisala Uredbu; gospodin Koštunica i gospodin Pešić, s obzirom da su prihvatili sporazum sa UNMIK-om, na osnovu koga je Republička vlada na zajedničkoj sednici sa Saveznom vladom donela predlog mera kojima će se regulisati oblast trgovine akciznim robama na prostoru AP Kosovo i Metohija. Što se tiče uloge gospodina Đinđića u pomenutim radnjama, jasno je da je ona nesporna i velika, ali da ona nikako ne može biti jednostrano tumačena, što je predlog i stav onih koji su pokrenuli ovu inicijativu i koji su zapravo imali mnogo lakši način za osporavanje Republičke vlade. Nije potrebno otići do uličnog prodavca i kupiti "Nacional", da bi se našli argumenti za osporavanje Republičke vlade. Dosta je toga rečeno sa ove skupštinske govornice. DSS-u bi bilo, zapravo, lakše da je prikupila 20 potpisa, umesto 45, koliko prati ovu inicijativu, i pokrenula inicijativu za smenu Republičke vlade. Dakle, to je jedan legitiman proces, ali mislim da se time ne bi umanjila odgovornost te stranke, ne samo zbog toga što je ona kreirala, zajedno sa svojim ostalim partnerima, u jednoj i u drugoj vladi, ovakvu vrstu finansijske politike, već zbog toga što ona na ovakav način pokušava da sankcioniše izvesne političke poraze, koji su prethodili našoj današnjoj raspravi. Dakle, svi članovi DSS su na sednicama Republičke vlade, na kojima su pomenute uredbe razmatrane i usvojene, podržali ove uredbe. Ovde imam zapisnike sa sednica održanih 20. februara, 6. marta i 3. avgusta 2001. godine. Sednice su održane u punom sastavu i na njima su bili prisutni i gospodin Joksimović i gospodin Pravdić, dakle predstavnici Demokratske stranke Srbije, koji su zajedno sa svim ostalim članovima Vlade podržali ovakvu vrstu politike. Jasno je da su se u međuvremenu okolnosti promenile, mislim da Skupština treba da proceni u kojoj meri su se one zapravo menjale i da li su tada predstavnici Demokratske stranke Srbije vodili ispravnu politiku ili je vode danas. Ako su tada prikrivali činjenice, onda je njihova odgovornost mnogo veća od one koja prati ovakvu vrstu današnje inicijative, jer je to zapravo politika dvostrukih standarda kojima se nanosi direktna šteta. Mislim da se ne radi o tome. Mislim da je, zapravo, na osnovu informacija Ministarstva finansija, veoma jasno da su uredbe donete u vanrednim okolnostima, u okolnostima u kojima nije zakonom bio regulisan veoma ozbiljan segment našeg privrednog života. S obzirom da vam je, takođe, poznata činjenica da se u skupštinskoj proceduri nalazi paket antikorupcijskih zakona, a pre svega tu mislim na zakon o javnim nabavkama i zakon o duvanu, jasna je takođe zakonodavna aktivnost Vlade koja pokušava da reši nasleđene probleme. Ne želim, recimo, da optužim predstavnike današnje opozicije da su oni odgovorni za nefunkcionisanje tog segmenta državnog aparata tokom 2000. godine. Postojalo je puno izazova i mislim da realno nije bilo moguće obračunati se u potpunosti sa organizovanim kriminalom, ali takođe niko na osnovu argumenata ne može osporiti uspehe republičke i savezne administracije u ovom segmentu našeg života. Ako neko ima primedbu, onda ta primedba mora biti ipak drugačijeg karaktera i ne može se zasnivati na pisanju jednog bulevarskog lista. Mislim da je to jednako neozbiljno kao i pozivanje na neke druge tekstove u tom istom bulevarskom listu, koji se tiču opet recimo predstavnika Demokratske stranke Srbije, a mislim da je ispod časti ovog parlamenta graditi politiku, koja je u toj meri ozbiljna kao ova o kojoj danas govorimo, na takvoj vrsti argumentacije. Ako želimo da razgovaramo o fiskalnim rezultatima smanjenja šverca cigareta, onda se u periodu od juna do avgusta 2001. godine, a ne tokom čitave godine, kako je to pogrešno interpretirao gospodin Maršićanin, stvorila naplata akcize od cigareta u proseku od 391 milijarde dinara mesečno. Ukoliko bi se ovaj trend zadržao do kraja godine, naplata akciza na godišnjem nivou iznosila bi 4,7 milijardi dinara, što čini 83% maksimalnog kapaciteta prihoda od akciza, koji iznosi 5,7 milijardi dinara. Ponoviću: u periodu jun - avgust 2001. godine stvarna naplata akciza od cigareta iznosila je u proseku 391 milion mesečno. Ukoliko bi se ovaj trend zadržao do kraja godine, naplata akciza na godišnjem nivou iznosila bi 4,7 milijardi dinara. Dakle, ovakvom vrstom analize možemo doneti nekoliko zaključaka. Prvo, da je Demokratska stranka Srbije neka pitanja, umesto da postavi u okviru svoje stranke, postavila je u okviru Parlamenta. Ne zbog toga što nije imala hrabrosti da ta pitanja postavi u okviru svoje stranke, već zbog toga što je možda očekivala da ćemo mi prećutati neke činjenice, činjenice koje smo upravo pomenuli: a to je da je nezaobilazna uloga savezne administracije u organizovanoj borbi, sprečavanju i suzbijanju kriminala i šverca cigareta; da u tom segmentu savezne administracije presudnu ulogu ima predstavnik Demokratske stranke Srbije, gospodin Ranković, koji se šest meseci nalazi na toj funkciji i koji ni jednom rečju nije kritikovao fiskalnu politiku Republičke vlade, niti je kritikovao pomenute uredbe, verovatno zbog toga što je čoveku jasno da su upravo te uredbe potpisali članovi njegove stranke. Takođe, možemo ući u analizu zadataka anketnog odbora i same strukture anketnog odbora. Ideja kontrole izvršne vlasti je dobra, na njoj treba insistirati i ona je potrebna u svakom trenutku. Kontrola se može sprovoditi u vanrednim okolnostima formiranjem anketnih odbora, ali se takođe ona može izvršiti i kroz redovan rad skupštinskih radnih tela, recimo Odbora za finansije. Nijedanput u prethodnih 10 meseci predstavnici Demokratske stranke Srbije na tom odboru nisu otvorili ovakvu vrstu pitanja, niti su pokušali da pronađu odgovore na ta pitanja. Mislim da su jasni motivi i ograničenja koja su pratila tu vrstu politike i koja su možda delimično popustila, u trenutku u kojem se otvoreno ta stranka konfrontira sa Demokratskom opozicijom Srbije, ali i to je politika i tako nešto ne treba osuđivati. Ono što je u svemu ovome po prvi put sporno i ono na čemu će DOS insistirati jeste sastav i zadaci anketnog odbora. Nije za DOS problem formiranje anketnog odbora koji treba da sagleda stanje u oblasti proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda, iako je jasno da to može bez ikakvog ustručavanja uraditi nadležni skupštinski odbor. Što se tiče inicijative koju, navodno, anketni odbor treba da sprovede po pitanju drugog stava ovog predloga - "Anketni odbor ima zadatak da utvrdi da li postoje razlozi za davanje inicijative za pokretanje postupka za ocenjivanje ustavnosti i zakonitosti Uredbe o uslovima i načinu obračunavanja javnih prihoda" - bivši predsednik Skupštine, gospodin Maršićanin, nekoliko je puta i sa ove govornice rekao da je Uredba protivustavna i samo po sebi ne može zavisiti od anketnog odbora, da li će ta inicijativa biti pokrenuta ili ne, već je zadatak Ustavnog suda da se ta inicijativa pokrene. Dakle, to ne može odlučivati poslanička većina u ovoj skupštini, već Ustavni sud onog trenutka kada bude funkcionalan, a biće funkcionalan onog trenutka kada ne bude predmet partijskih opstrukcija. Što se tiče trećeg stava, on je neprihvatljiv za DOS i mi ćemo, ukoliko se on ne promeni, glasati protiv formiranja anketnog odbora. Reč je zapravo o stavu, odnosno zadatku anketnog odbora da utvrdi koliko su budžeti SRJ i Republike Srbije oštećeni postojanjem nelegalne trgovine, odnosno činjenjem i nečinjenjem Vlade Republike Srbije. Nama je jasna stranačka politika Demokratske stranke Srbije, ali se ne može očekivati od nas da podržimo ovakvu konstataciju. Anketni odbor tek treba da počne sa svojim poslom i pošto svoj posao okonča on će moći da zaključi da li je Republička vlada nekog oštetila ili je to učinila, recimo, Savezna vlada ili su jedna i druga vlada u mogućim i zadatim okolnostima dale svoj maksimum. Dakle, mora doći do preformulacije trećeg stava ove inicijative; i, konačno, za nas kao političare je neprihvatljivo da se bavimo utvrđivanjem činjenica vezanih za tvrdnje izrečene u domaćoj i stranoj štampi, koje se tiču nelegalnog prometa duvana i duvanskih proizvoda. Zapravo, nije definisana metodologija utvrđivanja ovih činjenica: da li je ta metodologija zasnovana na proučavanju moralnog konteksta nekoga ko je kreator ovakve vrste informacije; ili je ona recimo zasnovana na privođenju novinara i urednika, koji su tako nešto objavili, nadležnom republičkom organu koji treba da utvrdi istinitost toga; ili će, možda, činjenice ostati mimo domašaja anketnog odbora zbog toga što će novinar i urednik štititi izvor informacije. Mislim da je ovakva vrsta inkvizitorske politike prema medijima neprihvatljiva i DOS tako nešto ne može podržati. Konačno, svaki anketni odbor mora biti izraz realnog stanja u ovom parlamentu. Demokratska stranka Srbije, kao deo DOS-a, ovakvu inicijativu je mogla da pokrene i u martu, aprilu, maju, junu, dakle u svim onim situacijama u kojima su donošene uredbe koje danas ona kritikuje. To nije učinjeno i, hteli vi to da priznate ili ne, vi danas predstavljate poslaničku grupu koja ima 45 članova i shodno tom broju članova možete ostvariti svoju reprezentaciju u okviru anketnog odbora. DOS insistira na drugačijem sastavu anketnog odbora i ukoliko predlagač na tako nešto pristane, dakle ukoliko se u anketni odbor prenese reciprocitet, utvrđen ovde u okviru poslaničkih grupa i na nivou Parlamenta, mi ćemo se veoma rado upustiti u rad ovog anketnog odbora, pri čemu ne pristajemo na ove zadatke koje je predlagač potencirao, a pre svega na de fakto konstataciju krivice Republičke vlade i na isledničke radnje u oblasti medija, kako bi se utvrdile činjenice kojima bi se dokazala verodostojnost pisanja "Nacionala" ili, ispraviću gospodina Maršićanina, nemačkog izdanja "Fajnenšl tajms"-a. Mislim da je ideja anketnih odbora dezavuisana i da je jasno da u situaciji, u kojoj smo otvorili mogućnost interpelacije, postoji mnogo korektniji okvir za rešavanje ovakve vrste, rekao bih, nesporazuma. Naravno da Demokratska stranka Srbije ima svoje puno pravo na izbor politike koju će slediti, ali ovakva vrsta politike kojoj mi danas prisustvujemo ima svoju cenu. Tu cenu smo mi rekli i ona će, što se nas tiče, morati da se poštuje ukoliko Demokratska stranka Srbije računa na predstavnike poslaničke grupe DOS u ovom anketnom odboru. Mislim da, naravno, nikako ne stoje oni argumenti koji su se mogli čuti pre nego što je ova inicijativa pomenuta, a koji su se ticali formiranja anketnih odbora o slučaju ekstradicije gospodina Stakića Haškom tribunalu, o slučaju hapšenja gospodina Miloševića, ekstradiciji gospodina Miloševića, o slučaju afere sa pokojnim Momirom Gavrilovićem i ulogom Kabineta predsednika SRJ u toj aferi. Dakle, DOS neće odgovoriti istim argumentima na ovako nekorektnu politiku, koja je nekorektna ne zbog kritike Republičke vlade, nego zbog vremena i okolnosti pod kojima se toj kritici pribegava, s obzirom da je jasno da su uredbe koje su donete, uredbe koje su na snazi pola godine ili čak 10 meseci u slučaju ove prve uredbe gospodina Pravdića, tj. da se ne radi ni o kakvom nastojanju da se zaštite interesi Republike Srbije, već o traganju za političkim profitom koncepta koji je sam po sebi urušen i koji, mislim, da ovim neće ostvariti nikakvu korist. Hvala.
Reč ima gospodin Mihajlov, pravo na repliku.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, još samo da poverujemo u sve ovo što smo čuli i sve će biti u redu. Ali, da krenemo od činjenica. O Vladi Republike Srbije, kada već govorimo o potpisivanju tih silnih uredbi, treba konstatovati sledeće: uredbe potpredsednici Vlade potpisuju onako kako one dolaze po redu; nisu svi potpredsednici Vlade pravni eksperti, doktori nauka ili pravnici; gospodin Pravdić, koji je potpisao Uredbu, nije pravnik, on je ekonomista. Ali, tu treba, po Zakonu o Vladi, istaći jednu činjenicu koja je jako važna: o zakonitosti odluka koje donosi Vlada brine Republički sekretarijat za zakonodavstvo. Gle slučaja, sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo je gospođa Biserka Živković. Znamo, gospodin Jovanović je to lepo rekao, da savezni organi imaju odgovornost za sve ovo. Naravno, Savezno ministarstvo unutrašnjih poslova, koje sarađuje sa Interpolom, treba da bude odgovorno za ono što se dešava i treba da sarađuje sa republičkim ministarstvom na sprečavanju šverca i organizovanog kriminala. Gle slučaja, tu je ministar Zoran Živković. Neka veza izgleda postoji, ali nećemo o njoj da govorimo. Znači - što se tiče zakonitosti uredbi i odluka koje donosi Vlada Republike Srbije, isključivu nadležnost kontrole te zakonitosti ima Republički sekretarijat za zakonodavstvo. To je tako po Zakonu o Vladi. U Vladi imate ministre koji nemaju fakultet, a to smo imali danas slučaj, imate ministre koji su mašinske i tehničke nauke završili. Znači, oni ne moraju da znaju da li je akt koji se donosi u skladu sa zakonom. O tome vodi računa Republički sekretarijat za zakonodavstvo, a gospođa Živković je sekretar tog sekretarijata i trebalo je ona da upozori Vladu da donosi uredbu koja je protivustavna ili protivzakonita. Tu opomenu Vlada nije dobila. Ne mogu da kažem da je odgovornost na Vladi, i gospodin premijer nije pravnik i nije odgovornost na njemu, nego na onome ko je dužan da vodi računa o zakonitosti. Mi ne možemo da otpužujemo Vladu da je donela protivzakonit ili protivustavni akt, zato što oni ne moraju da vode računa o tome, niti je to njihov posao. Ako već govorimo o odgovornosti saveznog ministra finansija, on je ministar finansija četiri meseca. Carine su tek pre četiri dana prebačene u nadležnost Saveznog ministarstva finansija. One su bile poseban i odvojeni deo, a tek pre četiri dana, odlukom Savezne vlade, carine su prebačene u potpunu nadležnost Saveznog ministarstva finansija. Sigurno će sada biti više reda nego što je bilo. Ono što je meni možda zaparalo uši u ovoj situaciji, to je da se odmah koristi ova prilika za političke obračune. Dajte da donesemo odluku koja će skinuti ljagu i sa ove države. Govorim ovde o državi, jer je Vlada izvršni deo ovog parlamenta, parlamenta koji su birali građani. Dajte da skinemo ljagu da možemo da idemo u reforme bez te hipoteke da je Srbija zemlja u kojoj može da bude šverca cigareta. (Predsednik: Vreme.) Znamo da je to jedan od najvećih problema sa kojim se Evropska unija do sada susreće. Evropska unija je započela žestoku borbu protiv ovog vida organizovanog kriminala, jer se godišnje milijarde i milijarde maraka i dolara na ovaj način zgrnu u Evropi. Zato smatramo da treba krajnje ozbiljno i odgovorno pristupiti ovoj temi, bez ikakvog prejudiciranja političkih odluka ili bilo čega, zato što stvarno u ovom slučaju nema političke odluke, već samo da zaštitimo građane Srbije od te konstatacije koju možda neko iz Evrope kaže da smo mi evropska Kolumbija ili već šta.
Reč ima predlagač.
Veoma sam zadovoljan kao predlagač prvim izlaganjem koje smo ovde čuli, jer je izlaganjem potvrđeno da će poslanička grupa DOS-a, nalazeći da postoje činjenice o postojanju organizovanog kriminala u Srbiji, činjenice da postoji organizovani šverc cigareta, podržati predlog formiranja anketnog odbora. Istaknuta je i činjenica da postoje određene smetnje u tekstu. Saglasan sam, da bi se otklonio povod za odbijanje ovog predloga, da se reči koje zaista ne treba da stoje, koje prejudiciraju konačni sud anketnog odbora koji predlažem da bude formiran, brišu iz predloženog teksta i da se onaj deo teksta o krivici zbog činjenja ili nečinjenja Republičke vlade izbriše. Mislim da će to otkloniti i sve eventualne povode za odbijanje ovog predloga. Kao predlagač prihvatam ove izmene u tekstu. Nesumnjivo je da smo se već posle prvog izlaganja saglasili da postoje ogromne nedoumice, koje proističu iz činjenica da se radi o nezakonitom prometu duvanom u iznosima od više desetina miliona maraka. Naravno, ne slažemo se u pogledu odgovornosti, ali zato je i potrebno da se formira ovaj anketni odbor. Podsećam da je DSS ovo pitanje otvorila ne sada, ne aktuelnim povodima, ne u trenutku kada se u Srbiji produbljava politička kriza koju valja rešiti prevremenim izborima, već nekoliko meseci ranije, kada smo sasvim zvanično i pisanim putem zahtevali da, po navodima koje smo istakli kao stranka, postupi nadležni državni organ - Ministarstvo unutrašnjih poslova. Potom smo konstatovali da MUP po tom predlogu, kao ovlašćeni državni organ, nije postupio. Pre više od dva-tri meseca podneli smo predlog za formiranje ovog anketnog odbora. Prema tome, svako povezivanje predloga za formiranje anketnog odbora sa aktuelnim političkim dešavanjima može da učini samo neko ko nema ozbiljnu argumentaciju, već pokušava da govorničkim manipulacijama i ekstravagancijama otkloni pažnju sa suštine problema. Suština problema, o čemu smo se složili, jeste da organizovani kriminal postoji, jeste da se organizovano švercuje duvan u Srbiju, jeste da se radi o stotinama miliona maraka i da o tome istinu treba da saznaju građani Srbije. To je moguće učiniti formiranjem anketnog odbora. Sve moguće razlike u tekstu predloga ćemo lako usaglasiti između predstavnika poslaničkih grupa i predlagača.
Izvinjavam se, samo da dam obaveštenje predlagaču - po Poslovniku postoji mogućnost da povučete predlog ili da ostanete pri predlogu, pošto je ovo jedinstveni pretres i nema amandmanskog dela. Ne možete da prihvatite amandmane i da izmenite. Znači, možete samo da ostenete pri predlogu ili da povučete predlog. Prema tome, izmene u toku rasprave ne mogu da se prihvate.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zatražio sam repliku po osnovu pogrešnog tumačenja. Molim vas da procenite, da li po tom osnovu mogu da dobijem repliku, ukoliko ne mogu, vratiću se na mesto - gospodin Maršićanin me pogrešno protumačio po pitanju podrške koja će pratiti ovakvu vrstu inicijative, ukoliko ona bude korigovana. Dakle, ne radi se o korekciji, koju ste pomenuli, ona je u redu, ali ste zapostavili naše insistiranje na tome da se isključi utvrđivanje istinitosti napisa u stranoj štampi, jer ne vidimo kojom metodologijom bismo mogli da utvrdimo istinitost napisa, recimo, u jednom bulevarskom listu, kakav je "Nacional" ili na koji drugi način bismo mogli da utvrdimo istinitost tvrdnji iznesenih u domaćoj štampi, jer to nije bilo moguće ni do sada. Mislim da nam je jasno da novinari imaju pravo zaštite svog izvora i da ne postoji metodologija, na osnovu koje bi Anketni odbor mogao sada nekoga prisiliti na davanje takve vrste informacija. Dakle, potrebno je izvršiti korekciju koju je prihvatio gospodin Maršićanin i na tome sam mu zahvalan, ali da se prihvati četvrti zadatak Anketnog odbora, kako glasi - "Anketniodbor ima zadatak: da utvrdi činjenice vezane za tvrdnje izrečene u domaćoj i stranoj štampi koje se tiču nelegalnog prometa duvana i duvanskih proizvoda". Istovremeno, potrebno je izvršiti korekciju sastava ovog Anketnog odbora, kako bi on u potpunosti prezentovao aktuelni odnos poslaničkih grupa u Republičkom parlamentu. Nadam se, konačno, da Srbija nije društvo u kome je suprugama zabranjeno obavljanje nekog posla i da gospodin Živković nije manje vredan zbog toga što ima suprugu koja je pravnik i koja radi na mestu sekretara Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Dok sam ja predsednik poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije, niko iz naše poslaničke grupe neće degradirati vrednosti predsednika Savezne Republike Jugoslavije, zbog toga što mu je žena saradnik nekog instituta, doktor prava, ili radi na nekom ustavnom predlogu. To je primer flagrantnog nepoštovanja, pre svega, ovog parlamenta i nekulture koja sasvim sigurno ne može dobiti podršku poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije.
Za reč se javio predstavnik predlagača, gospodin Dragan Maršićanin.
Neću se još mnogo javljati, da bismo neke suštinske stvari na početku raspravili, a zatim kod odlučivanja da vidimo šta ćemo. Nisam osporavao onaj deo izlaganja koji se odnosi na izmenu tačke 4. Ne treba unapred stavom zatvarati mogućnost Anketnog odbora da utvrdi činjenice iznete iz pisanja uglednih listova. Anketni odbor će to moći ili neće moći da utvrdi. Dakle, njemu se nalaže od ove skupštine, u skladu sa nadležnostima utvrđenim Poslovnikom Narodne skupštine, da pokuša to da učini. To je njegov zadatak. On tom zadatku ne mora da odgovori. On će izvestiti Narodnu skupštinu da nije mogao da utvrdi činjenice ukoliko činjenice, nije mogao da utvrdi. Ko kaže unapred da će novinari štititi izvore? Molim vas, na poziv Anketnog odbora Narodne skupštine Crne Gore, autor teksta je bio spreman da da i daće izvore podataka. Da li je to razlog što pokušavamo da zatvorimo ovu priču? Molim vas, to su činjenice. Anketni odbor u Crnoj Gori postoji. Novinar koji je izneo činjenice u vezi sa gospodinom Đukanovićem, zbog čega je formiran Anketni odbor, pristaje da da argumente i činjenice Anketnom odboru i to je nešto što treba imati u vidu. Prema tome, ne stoji tvrdnja da novinari neće dati podatke, i Anketni odbor je dužan da pokuša da do tih podataka dođe. Molim vas da ovo uvažite.
Reč ima gospodin Pelević.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva će podržati svaki predlog koji vodi ka uspostavljanju kontrole nad radom izvršne vlasti, odnosno radom Vlade Srbije. U skladu sa tim stavom Stranke srpskog jedinstva, mi ćemo podržati u potpunosti predlog predlagača Demokratske stranke Srbije, da se obrazuje Anketni odbor koji će ispitati stanje u prometu i proizvodnji duvana i duvanskih proizvoda, utoliko pre što se sličan proces vodio donedavno i u Skupštini Republike Crne Gore. Prema tome, ukoliko živimo u zajedničkoj državi, ne vidim razloga da se isti procesi, ista debata ne otvori i u Skupštini Republike Srbije. Naravno, bio bih mnogo zadovoljniji da je Demokratska stranka Srbije podnela predlog za smenu Vlade Srbije, jer na osnovu obrazloženja Predloga, koji je dao gospodin Maršićanin, postoji sasvim dovoljno razloga da se pokrene postupak za smenu Vlade Srbije. Ukoliko to zaista i žele gospoda iz Demokratske stranke Srbije, neka podnesu zahtev, Stranka srpskog jedinstva će ga zdušno podržati i potpisaće zahtev za smenu Vlade Srbije. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije, gospodin Mihajlov.
Ukoliko je neko shvatio lično ono što sam govorio, nisam imao nameru bilo koga - ni gospođu koja je sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, ni bilo koga drugog - lično da pominjem; jednostavno, ja im se ovim putem izvinjavam, ako su tako shvatili. To je ono što smo mi iz Demokratske stranke Srbije govorili - da nećemo ništa lično iznositi, pa ako je neko to tako shvatio, ovim putem gospođi Živković i gospodinu Živkoviću se izvinjavam, to više neću pominjati. Mislim da tako treba u parlamentu raditi, bez ikakvih pominjanja. Ono što treba naglasiti ovom prilikom, to je da ovaj odbor ima zadatak (i slažemo se) da se treća tačka, ukoliko je to moguće i ako je to uslov da se glasa, izbriše, jer upućuje na to da je to konstatacija. Slažemo se da ta treća tačka koja se odnosi na to koliko su budžeti Savezne Republike Jugoslavije i Republike Srbije ovim oštećeni, bude izbrisana, ali Predlog svakako nećemo povlačiti iz procedure, jer smatramo da je taj predlog koji je podnet još septembra ove godine, pre nego što su i počele nesuglasice i pre nego što smo došli u parlamentarnu krizu u kojoj smo danas, podnet upravo zato da bismo utvrdili činjenice koje su vezane za te navode, i koje su vezane upravo za ono što opterećuje Srbiju kao zemlju koja je krenula putem izgradnje pravne i demokratske države i pravnog poretka. Zato smatramo da treba istrajati u nameri da se formira jedan ovakav anketni odbor, i ne treba se sakrivati iza sitnih proceduralnih stvari kako bi se glasalo protiv ovog odbora i kako bi se na taj način izbeglo suočavanje sa istinom, a sami smo konstatovali, u više diskusija, da u Srbiji postoji organizovani kriminal, a ono što je istina, sa kojom se ovde još nismo suočili, je da ne postoji organizovana borba protiv organizovanog kriminala, ono što je problem za celu zemlju. Suština je da organizovani kriminal izjeda samu supstancu države, da organizovani kriminal, ukoliko postoji, prati korupcija. To je nešto što mi kao država koja ide putem tranzicije, a tranzicija podrazumeva pre svega izgradnju demokratskih pravnih institucija, društvo koje neće biti korumpirano i borbu protiv kriminala, mora da čini. Zato smo mi i krenuli sa ovim predlogom još početkom septembra ove godine. Ova tema je stavljena na dnevni red pre dva meseca, kada je počela ova skupština. Znači, daleko je prethodila celoj ovoj stvari koju smo imali sada, jednostavno, ne treba je posmatrati u sklopu ovih događaja koje imamo u ovom trenutku parlamentarne krize koja evidentno postoji u Srbiji. Hoćemo da se otkloni hipoteka koju bi svi građani Srbije poneli ukoliko se ustanovi, ili ukoliko se odbije da se o ovoj stvari raspravlja i formira Anketni odbor. Što se tiče pisanja strane štampe napominjem da je i "Gardijan" pisao o ovome, nije samo nemačko izdanje "Fajnenšal tajmsa", nego i "Gardijan", za koji možete da kažete da je bulevarski, ali to je jedan od najuglednijih listova te vrste. Zato smatramo da ne treba preispitivati te navode, ali ti navodi u svakom slučaju treba da služe kao neki putokaz u sprovođenju i delovanju ovog anketnog odbora. Znači, mi u Demokratskoj stranci Srbije smatramo da ne treba, i nećemo, povući ovaj predlog sa dnevnog reda. Smatramo da će ovo pokazati koliko je mnogima stalo do toga da Srbija ne bude ono što je bila, a to je zemlja u kojoj će moći da se švercuju duvan, nafta i sve ostalo, ali to nije predmet formiranja ovog anketnog odbora. Mi hoćemo jednostavno da kažemo da se nove demokratske vlasti razlikuju, da su one spremne da vode borbu protiv organizovanog kriminala, i da se one nisu samo promenile, već da hoće da menjaju sistem, da nije došlo samo do puke promene vlasti. Mi hoćemo da menjamo sistem, mi hoćemo da uvedemo pravo u jednu državu, i zato smatram da treba pristupiti izglasavanju i formiranju ovog anketnog odbora. Ono što je, isto tako, važno naglasiti je da očekujemo kooperaciju, i mislim da će je biti, svih vlada u ovoj državi (i Savezne vlade i Republičke vlade) zato što je interes cele države, ne samo Srbije, već i Jugoslavije, da se stane na put organizovanom kriminalu i švercu cigareta. Zato smo i insistirali i verujemo da će ovaj anketni odbor koji bi trebalo da bude sastavljen od predstavnika svih političkih grupacija u ovom parlamentu, utvrditi koliko je to moguće, i doći do prave istine koja će skinuti tu hipoteku da Srbija može da postane (iskoristiću termin jednog mog kolege) ili je postala evropska Kolumbija. Mi to ne želimo, mi želimo da Srbija uđe u Savet Evrope, i u jedno dogledno vreme i u Evropsku uniju - a Srbija koja će biti zemlja u kojoj se švercuju cigarete, caruje organizovani kriminal i korupcija, svakako ne može da ide putem reformi jer reforme su nešto što je suprotno svemu ovome o čemu govorimo, i baš zato, da bismo otvorili vrata reformama, moramo da stavimo tačku na organizovani kriminal i korupciju.
Reč ima gospodin Aleksandar Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe SRS, a posle njega gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, doneo sam ovde na sednicu Narodne skupštine Republike Srbije jednu paklu cigareta, inače nisam pušač, ali sam je kupio u trafici ovde u Beogradu, i nema nigde nikakve akcizne markice (pokazuje paklu cigareta). Država na ovome nije dobila ništa i država nigde u najvećem delu ne dobija ništa. Reći ću vam jednu stvar koja se dešava svuda, a vi možete da se pravite da to ne znate, da to ne razumete. Kada imate u trafikama po jednu paklu cigareta sa akciznim markicama, obično se iz kola ili sa nekog drugog mesta donose čitave kutije cigareta bez akciznih markica. To je veliki problem, a sada ako neko hoće da kaže da to nije problem, da toga nema u Srbiji, da nema kriminala, da sve fantastično funkcioniše - možda može i to da kaže! Svačega smo se naslušali, kao da živimo, inače, u jednoj virtuelnoj Srbiji, virtuelnoj stvarnosti pa je svakoga dana neko novo svetsko čudo. Kako koji kontejner iz Evropske unije dođe, tako nam se saopšti kako nam je stigla velika pomoć i kako živimo mnogo bolje. Poslanička grupa SRS ima predlog, za koji očekujemo da dobijemo podršku od narodnih poslanika, o samom obrazovanju anketnog odbora. Mi tražimo da sve poslaničke grupe budu ravnopravno zastupljene, a ne proporcionalno. Smatramo dato na najbolji mogući način odslikava suštinu postojanja i funkcionisanja anketnih odbora, jer da nećemo anketni odbor, mogli smo da iznesemo raspravu pred narodne poslanike u Narodnoj skupštini, da oni sami donose odluke o tome, e, tada bi bilo značajno koliko poslanika u kojoj poslaničkoj grupi ima. Ne znam sada tačno koliko ih ima, bilo je na početku četiri poslaničke grupe, a sada ih ima 7, 8 ili 9, ali iz svake poslaničke grupe da bude po jedan predstavnik, mislimo da bi to bilo najbolje rešenje u formiranju ovakvog anketnog odbora. Što se tiče SRS, naš predstavnik u tom anketnom odboru ukoliko se donese odluka o obrazovanju Anketnog odbora, biće Nataša Jovanović. (Glas iz sale: Pušačica.) Naime, mi smo ovde suočeni sa nekoliko činjenica. Molio bih vas da upristojite poslanike koji dobacuju kada sam reko da će to biti Nataša Jovanović, a čovek je dobacio da je - pušačica. Molio bih vas da sa takvim bezobrazlucima prekinete, gospodine Radosavljeviću, da to nikada više ne izgovorite narodnom poslaniku, nemojte da se pravite naivni da ne znate, to ste vi izgovorili i to su čuli svi koji su u sali Narodne skupštine i molim vas da barem takve stvari ostavite za neko drugo mesto! Tako možete u svojoj kući da se ponašate, a ne u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Srpska radikalna stranka podržava zahtev za formiranje anketnog odbora zbog činjenica (što nije pisanje "Gardiana", "Fajnenšl tajmsa" ili nekog drugog lista), zbog onoga što se dešava u Saveznoj Republici Jugoslaviji i Republici Srbiji, a to je donošenje uredbi. Neću da ulazim u to ko je potpisao, a uredbu koju imam kod sebe, potpisao je Nebojša Čović. U toj uredbi se kaže, između ostalog - uredba o uslovima i načinu obračunavanja javnih prihoda, sadržini i načinu vođenja evidencije za promet robe sa AP Kosovo i Metohija. U članu 4. objavljenom u "Službenom glasniku RS", Beograd, 6. avgust 2001. godine, kaže se - depozit, odnosno bankarska garancija iz člana 2. stav 1. ove uredbe ne polaže se; tačka 3. za robu koja se sa teritorije Republike Crne Gore upućuje na teritoriju AP Kosovo i Metohija preko teritorije Republike Srbije. U članu 5. stav 2. kaže se - taksa iz stava 1. ovog člana obračunava se i plaća po stopi od 5% na osnovicu koju čini vrednost robe utvrđene po carinskim propisima. Sledeći stav kaže - izuzetno pored takse iz stava 2. ovog člana za upućivanje derivata nafte i cigareta, plaća se taksa u iznosu od 168.000 dinara, u deviznoj protivvrednosti po cisterni, odnosno po šleperu. E, sada, malo matematike, da vidimo kako i ko to gubi, i koliko država na takav način gubi. Do donošenja te uredbe, recimo sva roba iz Crne Gore je (pre stupanja na snagu) išla preko prelaza Rožaje-Kula, tamo je taksa duplo veća, UNMIK naplaćuje za cisternu 13.800 nemačkih maraka. Danas na prelazima, na dva carinska punkta za prelaz na Kosovo i Metohiju kod Raške - Rudnicai Ribarića - Brnjak, dnevno prođu desetine šlepera i cisterni; plaća se od 5.000 maraka, to je tarifa za naftu, i 7.000 maraka za benzin. Pri svemu tome, moguće je i manje platiti ukoliko se pogodite sa ljudima na licu mesta i ukoliko se plati određeni reket. Da vidimo sada koliko država gubi - taksa koja se plaća od 168.000 dinara (to je 5.600 nemačkih maraka) prava vrednost akciza, carine i porezi, u proseku je oko milion i po (što je negde oko 50.000 nemačkih maraka) tako da država naplaćuje, ako to dobro izračunate i dobre proporcije napravite, svega oko 11% svojih prihoda. Govorim o ovom drugom delu gde država nema nikakvu kontrolu i gde nema nikakvih markica. To su, ne govorim o tome da li su, i koliko su u pitanju, protivustavne i protivzakonite uredbe, o tome nije potrebna ničija inicijativa i ne bi bila potrebna da mi imamo Ustavni sud kao što ga nemamo, i kao što očigledno nikome ne pada na pamet da ga formira, jer polovina zakona koji se donose nemaju veze sa tim. Želeo bih nešto da kažem, o čemu se mnogo pisalo i govorilo u javnosti. Očigledno da nije mnogo dokazano, bez namere da bilo koga branim ili o bilo kome nešto govorim. Svojevremeno smo svi "znali" (ovo znali pod znacima navoda) kako je tržištem cigareta u Srbiji upravljao Marko Milošević. Svi su pričali: da, to je on, on je taj koji to drži, on je taj koji to kontroliše. Još nisam čuo da je protiv njega pokrenuta bilo kakva krivična prijava zbog toga, ili bilo šta. Danas imamo, i zato je veoma važno da se o tome raspravlja,pisanje pojedinih medija, i dobro bi bilo da se to ustanovi da nije tačno - dobro bi bilo da neko kaže da to nije tačno - pisanje medija koja govore o direktnoj umešanosti srpske vlade i srpskih vlasti u organizovani kriminal šverca cigareta. Pominju se imena Stanka Subotića - Caneta, najvećeg balkanskog mafijaša, tako bar kažu, Zorana Đinđića predsednika Vlade i pominju se još neka imena, manje značajnih ljudi. Da bude situacija još zanimljivija: pre tri dana, upravo kada se gospodin "sirtaki i suvlaki" vratio iz Soluna da bi glasao naknadno, u tom trenutku u Solunu je uhvaćen neki brod ili, ne znam ni ja, tanker, šta li već. Rekli su da je to najveća šverc- tura cigareta na Balkanu, u koju su umešani neki ljudi iz Hrvatske i SRJ. Dakle, nemoguće je da je cela priča bez ikakvog osnova. Da vidimo ko su ti ljudi, da vidimoda li je bilo ko umešan od predstavnika vlasti ili nije. Najbolje da nije. Najbolje da nije. Da vidimo da li je to tačno. Da vidimo, da to Anketni odbor ispita. U pravu je gospodin Jovanović kada kaže - ne može se unapred izricati osuda. Zato mi predlažemo sledeću stvar: da se kaže da li su, dakle, prvo postavljamo pitanje da li su oštećeni budžeti, i onda naravno, ako se ustanovi da jesu, da idemo sa pitanjem - koliko. To bi bilo pravo pitanje u ovome što je poslanička grupa DSS podnela Narodnoj skupštini Republike Srbije na usvajanje. To bi bilo nešto što bi, čini mi se, na najbolji mogući način moglo da odredi zadatke i ciljeve formiranja ovakvog Anketnog odbora. Poslanička grupa SRS smatra da pošto se radi, ... ne znam da li većina građana to zna, ali je važno to istaći, da je prihod od cigareta za državu možda najvažniji prihod. To je najveći prihod. Ni od čega ne možete toliko dobiti, toliko naplatiti kao što možete od cigareta i nafte. Zato je to najvažnije, imati pod striktnom i direktnom kontrolom, da se zna šta se dešava, ne može iko da uđe bez plaćene akcize, kao što je to ovde slučaj, kao što je to slučaj u svakojtrafici na koju ćete da odete i gde ćete moći da kupite bilo koju paklu cigareta. To je nešto što u Srbiji mora da se reši. Da vidimo, za svu ovu računicu koju smo izveli - da vidimo gde je to, gde se to krije, ko je za to odgovoran, ako je odgovoran i ko će za to da snosi političke i pravne konsekvence, razume se. Neko za to mora da odgovara. Ako, naravno, to nije istina, onda da vidimo kako, zašto i na koji način su te priče usledile. Ali, podsećam vas na nešto što su činjenice ovo što smo izneli; podatke vezane za uredbe, priča vezana za pojedine prelaze, šta se, i gde se dešava, i kako se dešava. To su činjenice, tu nema nikakve laži i to je samo pitanje želi li država to da zna, želi li neko iz državne vlasti to da čuje ili prosto ne želi da čuje. Dakle, SRS će glasati za formiranje Anketnog odbora. Tražimo da zastupljenost ne bude srazmerno broju poslanika. Nećemo mi tu ništa dobiti, već je to normalno i podrazumeva se kada imate formiranje anketnog odbora, jer mi tražimo samo jednog člana od 10, ako se ne varam. Samo jednog člana, ali da se tu ne odlučuje time - ja imam 50 poslanika, a ja 30 poslanika, već da se odlučuje argumentima, činjenicama, papirima kojima raspolažemo. Imam veliku zamerku poslaničkoj grupi DSS, zašto nam niste dali te carinske deklaracije u materijalu. Čuvali ste carinske deklaracije za svoju diskusiju, a mi nismo dobili carinsku deklaraciju koja bi tu priču mogla da potvrdi. Mi znamo da se preko Raške uvozi "partner", preko Raške, što znači da ide preko hiljadu kilometara okolo - naokolo, a kome i zarad čijih interesa, to ne znamo, ali to ste morali da stavite u materijale. To bi predstavljalo jedan od ključnih dokaza u raspravi u ovom vašem predlogu. Ne želim u ime poslaničke grupe SRS da ulazim u unutar -koalicione i unutarstranačke sukobe između partija u DOS-u ko je prvi kome tu rekao, čiji je ministar to odobrio, čiji ministar nije to odobrio. To nas naročito ne interesuje. Ne znam zašto se na kraju krajeva svi izvinjavaju bračnom paru Živković, ili bilo kome, šta je to tako strašno. Čemu tolika izvinjenja, ili ne znam ni ja šta. Može da radi njegova žena šta hoće, na bilo kojem drugom poslu, a ne baš da bude u politici i baš da zavisi na takav način kako će da se ponaša. Kao ni žena Vojislava Koštunice, u krajnjoj liniji. To je stav SRS. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Poštovani narodni poslanici, ovo što je malopre rekao gospodin Vučić, da sam navodno dobacio nekakvu uvredu poslaniku iz reda SRS nešto je što ne stoji i nije istina. Nijednog časa to nisam dobacio. Izuzetno uvažavam, čak su mi i simpatični poslanici SRS, jer se u sve i svašta razumeju. Ja ih, bar iz tog razloga, poštujem. Ne dozvoljavam da mi poslanici SRS drže moralna predavanja, ni meni ni poslanicima DS, ni poslanicima DOS-a. Oni najmanje imaju prava da nam pričaju i da nam drže predavanja o moralu. Dolazim iz čestite porodice, iz Kragujevca, svojim roditeljima se zahvaljujem jer su me vaspitali onako kako to zaista i treba da bude. Ponosim se svojim roditeljima i ne dozvoljavam da mi bilo ko iz SRS, ni meni ni mojim kolegama, drži moralna predavanja. Hvala.
Za reč se javio predstavnik predlagača. (Aleksandar Vučić: Po Poslovniku.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedanput sam ukazao na član 102. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Jedanput sam pogrešio sa skupštinske govornice. Govorio sam istinu, za to je neko baš rekao da ne govorim istinu, ali da bi to moglo na drugačiji način da se protumači. Tada sam se zakleo u dete. Pogrešio sam, neću to da činim. Lažete, gospodine Radosavljeviću, vi ste rekli, vi ste rekli to za Natašu Jovanović....
Gospodine Vučiću, vi ste se javili po Poslovniku, nemate pravo sada....
Ja imam i oca i majku, vaspitali su me, nisam lagao tako nešto, i to su čuli svi poslanici oko vas. Nemojte da izigravate moralnog heroja ovde sa govornice. U stanju ste da kažete svašta. Nije vam ovo prvi put. Ne držim vam moralne pridike...
Gospodine, Vučiću, upozoravam vas da treba da pričate o povredi Poslovnika, izreći ću vam meru po Poslovniku.
Dopuštam vam da dobacujete, ali nemojte da damama to dobacujete, hoćete li opet meru da mi izričete? Hoćete li opet pare da tražite?
Upozoravam vas da ne pričate po Poslovniku.
Hoćete da izvučem iz džepa i da vam odmah ostavim pare. Koliko vam treba?
Nećemo sada.
Koliko vam treba para da izvučem iz džepa, da vidim koliko imam. (Poslanik Vučić stavlja novacna sto ispred predsednika.)
Gospodine Vučiću, vi zaista želite da vam izreknem opomenu? Na osnovu člana 103. narodnom poslaniku Aleksandru Vučiću, izričem, ... samo da vidim, već imate jednu verovatno. Ovo vam je prva opomena. Nećete meni davati, ... to vam je druga opomena za to. Reč ima predstavnik predlagača, gospodin Dragan Maršićanin, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagaču je najznačajnije da ova Narodna skupština učini sve da se dođe do pune istine o nečemu što predstavlja ozbiljan problem ove države, da raspravimo sva pitanja koja proističu iz činjenica o kojima smo danas ovde govorili. Predlažem, zbog izlaganja gospodina Jovanovića, gospodina Vučića, da učinimo sve da otklonimo i formalne smetnje za prihvatanje Predloga. Predlažem predsedniku Narodne skupštine, gospođi Mićić, da napravi pauzu, da sakupi predsednike poslaničkih grupa i da pokušamo da postignemo dogovor oko teksta i procedure donošenja ovoga predloga. Ukoliko nije moguće, po Poslovniku, izmeniti tekst, moguće je naći odgovarajuća rešenja, kojima bi se obezbedilo da ova Narodna skupština prihvati formiranje Anketnog odbora, koji bi se, bez obzira šta u samom tekstu Predloga piše, potrudio da u skladu sa svojim ovlašćenjima istera na čistac pitanja koja su ovde otvorena.
Gospodine Maršićanin, rekla sam već jedanput, znači, postoji mogućnost samo da vi, ili povučete Predlog, ili da ostanete pri istom, pošto ne možemo u toku sednice menjati, ali mogu da prihvatim vaš predlog da napravimo pauzu, da se dogovorimo oko toga. Određujem pauzu od 15 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je u toku konsultacija poslaničkih grupa, a radno vreme je isteklo, nastavljamo rad sutra u 10,00 časova.