Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 116 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Leila Ruždić-Trifunović, Ivica Dačić, Žarko Obradović i Milovan Marković, a zakasniće Branče Stojanović. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O REGULISANjU ODNOSA REPUBLIKE SRBIJE I BANAKA U STEČAJU PO OSNOVU PREUZETIH INOSTRANIH KREDITA, ODNOSNO ZAJMOVA (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da je Narodna skupština prekinula rad u toku pretresa o amandmanu na član 1. Predloga zakona koji je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Poslanik Šarović, sa mesta: Po Poslovniku.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prekršeno je nekoliko članova Poslovnika i to je uradio u četvrtak, pri kraju zasedanja, predsednik Skupštine gospodin Marković. Najpre, prekršen je član 100, jer onakve konstatacije o govornicima koji su duže govorili, da je to vrsta terapije, zaista ne stoje i to je sramota za sve poslanike u Narodnoj skupštini, a pogotovo što je tako nešto rekao predsednik Narodne skupštine. Ovo nije prvi put da vi ponavljate stav da je najveći doprinos narodnih poslanika koji mogu da daju ovde u Narodnoj skupštini da odustanu od diskusije. Na ovaj način se pokazuje i suština demokratije, na način na koji je vi shvatate, a to je da ovde samo treba da se izglasavaju zakoni bez ikakve rasprave i da se na taj način potpuno obesmisli suština parlamentarizma. Zatim, prekršen je član 28. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji kaže da se predsednik Narodne skupštine stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Prekršen je i član 96. stav 4, koji kaže da je poslanik dužan da navede odredbe člana Poslovnika koje su po njegovom mišljenju povređene, da ih citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta. Vi ste izašli pred kraj rasprave u četvrtak, pozvali ste se na ovu odredbu Poslovnika, ali ste umesto tri minuta govorili više od pet i po minuta, iako ste na to bili upozoreni. U najmanju ruku, potpuno je neprincipijelno s vaše strane da na ovaj način brutalno kršite i gazite Poslovnik, pogotovo što ovo nije prvi put. Već vam se dogodilo i ranije da čak duže od šest minuta govorite o povredi Poslovnika. Očigledno mislite da kada vi navodite neku povredu da je to onda važno i da to drugi treba da slušaju, a kada to čine drugi poslanici da je to onda valjda manje važno, pa onda ne birate sredstva da ih prekinete i oduzmete im reč. Moram da vas upozorim i na činjenicu da kada vi, kao predsednik Narodne skupštine, koji je zadužen da se stara o primeni Poslovnika, prekršite taj poslovnik, da je ta povreda mnogo ozbiljnija nego kada to uradi bilo ko drugi. Zato tražim da se izjasnite precizno, a to su veoma jednostavne stvari, govorili ste duže od pet i po minuta, a to može da se proveri u stenografskim beleškama, da li ste na taj način povredili Poslovnik ili niste.
Hvala. Po Poslovniku, izvolite, gospodine Krasiću. Daću objašnjenje naravno.
Radi se o istim odredbama na koje se pozvao i gospodin Nemanja Šarović, ali, gospodine predsedniče, moram da vas upozorim na nešto što je loša praksa u ovoj Narodnoj skupštini. To se dešavalo za proteklih nekoliko godina – maltene sve zloupotrebe Poslovnika dešavale su se u 17,45 časova. Vi ste u četvrtak izašli kao narodni poslanik da ukažete na povredu Poslovnika. Prvo, niste naveli član, izašli ste posle diskusije gospođe koja je član vaše poslaničke grupe i niste ukazali u čemu se ogleda povreda Poslovnika, šta je ona to povredila u svojoj diskusiji, osim što je navela da je onih 400 zakona epohalni rezultat rada Narodne skupštine. Zatim ste nam održali neko predavanje, a ukoliko ste već predsednik Narodne skupštine i imali ste potrebu da reklamirate povredu Poslovnika zbog govornika koji je to učinio, vi ste kao predsednik Narodne skupštine bili dužni da upozorite, skrenete pažnju upravo sa tog mesta na kome sedite. Nije dobro za razvoj parlamentarizma i odnose u Narodnoj skupštini da na takav način zloupotrebite mesto predsednika Narodne skupštine, da 10 minuta pre završetka rada Narodne skupštine za taj dan izađete i održite jedno tako široko predavanje, da se uopšte ne vidi kome vi prigovarate. Predsednik Narodne skupštine prigovara Narodnoj skupštini – molim vas, to je nezabeleženo. Ako imate konstatacije o tome da je učinjena neka povreda, onda sa tog mesta gde sedite iskoristite poslanička ovlašćenja pa upozorite, skrenite pažnju, a ne da izlazite za govornicu i da nam držite predavanja, svima, a da mi uopšte ne znamo o kojoj povredi je reč. Po logici stvari, verovatno se to odnosi na povredu koju je učinio govornik koji je pre vas govorio. Ako je to tako, onda ja ne mogu sa ovog mesta da reklamiram povredu Poslovnika, da je učinio Nemanja Šarović. Ne biste mi, jednostavno, dali reč, jer bi to bila najveća zloupotreba Poslovnika; kao što postoji neka praksa ovde: evo, ja sam podnosilac ovog amandmana, i kako bi bilo sada da bilo kom poslaniku koji izađe ja izlazim na repliku, još pogotovo ako me prozivaju poslanici iz moje poslaničke grupe. Vi naprosto promovišete nešto što nije duh Poslovnika. Čitav niz odredaba ste povredili. Naravno, meni ne treba vaše objašnjenje, niti neko izvinjenje, ali pošto se radi o očiglednoj povredi tražim da se u danu za glasanje Narodna skupština izjasni o tome da li ste povredili Poslovnik.
Hvala. Da li se još neko javlja po Poslovniku? Ne, vi ćete po amandmanu, je l′ tako? Dužan sam objašnjenje po Poslovniku. Prihvatam sugestiju gospodina Krasića. On ne traži pojašnjenje, već da se Skupština izjasni. Skupština će se izjasniti u danu za glasanje o tome. A, pojašnjenje vama je – da, ja sam se pozvao na član koji govori o povredi dostojanstva. Nisam u svom izlaganju zamerio onima koji duže govore, naprotiv, pohvalio sam to i rekao da je to dobra parlamentarna praksa i podsetio sam na slučajeve te parlamentarne prakse ranije. Ono što je bilo pitanje dostojanstva jeste činjenica da smo mi raspravljali ovde satima o amandmanu koji traži da se ukine član koji govori o tome šta je predmet zakona. Budući da diskusija nije išla ka pojašnjavanju zašto treba ukinuti taj član, već je išla ka nečem drugom, smatrao sam da je time povređeno dostojanstvo Skupštine jer ne tretira predmet rasprave, već koristi preko mere koja je bitna za efikasnost Skupštine neku vrstu političke opstrukcije, što jeste legitimno pravo i ja sam to pohvalio, ali, nažalost, dovodi nas u situaciju da naprosto zanemarujemo činjenicu da Skupština mora prevashodno da donosi zakone. To je bilo sve, to je moje pojašnjenje, a ako niste zadovoljni, naravno, izjasniće se i o tome Skupština u danu za glasanje. Reč ima gospodin Nikolić, povreda Poslovnika.
Vi ponovo vređate dostojanstvo Narodne skupštine, gospodine predsedniče. Ubeđujete nas da ste govorili o nečemu o čemu niste govorili na kraju prethodnog dana zasedanja. Nijednom rečju niste opomenuli govornike da ne govore o amandmanu. Toga nema u stenografskim beleškama. Vi ste se podsmevali narodnim poslanicima, pokušavali da budete duhoviti, a bili ste bezobzirni. Prvo ste rekli da razumete da neko govori ni iz čega, a neko čita sa papira, i tu ste mislili da oni koji izlaze po amandmanu govore ni iz čega, znači iz svoje glave. Dalje, gospodine Markoviću, tražili ste da se držimo Poslovnika, a dozvolili ste da ceo dan traje rasprava bez predstavnika Vlade, bez ministra koji je trebalo da brani svoje stavove i stavove Vlade u raspravi o zakonu. Nezabeleženo. U vreme kada su mnogo lošiji predsednici Narodne skupštine od vas vodili sednice nije mogla da bude održana sednica ako tu nije ministar. Desilo se čak, kada je DOS bio najjači, marta 2001. godine, da je trebalo da počne sednica, rečeno je da ministar Đelić kasni iz Francuske avionom, magla je na aerodromu, prekinuta je sednica dok se ne pojavi ministar koji treba da brani zakon. Ono što mene najviše u svemu ovome boli je to što ste vi upoređujući dužinu rasprave, o kojoj sada govorite tako afirmativno, u stvari uvredili predstavnika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke Aleksandra Vučića. Vi ste, naime, rekli: "...sa svim pravom političke opstrukcije i meni je veliko zadovoljstvo da imamo vešte govornike, kao što je bio gospodin Paroški, koji je govorio nekoliko sati u ovoj skupštini pre nekoliko godina, ili kao što je danas jedan poslanik, ali molim vas, budimo ljubazni, odnosi se na sve nas." Onda ste rekli ono što treba da uđe u istoriju Narodne skupštine: "Skupština nije terapija. Ako nekome ne dozvoljavaju kod kuće da govori, naravno da on mora, najnormalnije, molim vas, dozvolite mi da završim svoje izlaganje, najnormalnije je da on ima pravo da traži mesto na kome će govoriti." Skupština nije terapija – te reči upućujete narodnom poslaniku koji je govorio, zaključujete da mu ne daju kod kuće da govori, pa je iskoristio skupštinsku govornicu. Sada, gospodine Markoviću, ako ste se zaista uverili da Skupština nije terapija, podnesite ostavku na mesto predsednika Narodne skupštine, jer vama Skupština očigledno ne može da pomogne. Ako ste ovde tražili pomoć na mestu predsednika Narodne skupštine, sada uvideli da to ne može da se ostvari u Narodnoj skupštini, podnesite ostavku da ovu skupštinu vodi neko ko ovde neće da se leči.
Mislim da je potpuno jasno, ali sam dužan pojašnjenje. Vi ste čitali stenografske beleške i naravno da se u njima ne vidi govornička pauza. Dakle, ja prvo hvalim deo diskusije, kome sam predsedavao, i da sam imao primedbe izložio bih tu primedbu, a potom kažem – dozvolite mi da završim, i prelazim na ocenu popodnevnog rada koji nisam vodio i zbog toga nisam bio u prilici da intervenišem. To je zamerka koju je izneo gospodin Krasić, kao što ne mogu da odgovaram za činjenicu da predsedavajući gospodin Mihailović nije oduzeo reč nekome ko je prekoračio tri minuta. Ako niste zadovoljni, naravno, moraćemo i o ovome da se izjasnimo u danu za glasanje. Reč ima gospodin Šarović, po Poslovniku.
Gospodine Markoviću, povredili ste malopre i odredbe člana 96. stav 5. koje kažu da je predsednik Narodne skupštine dužan da nakon ukazivanja na povredu Poslovnika od strane nekog poslanika da objašnjenje. Vi to po ko zna koji put niste uradili. Kao prvo, uveli ste praksu, koja nikada nije postojala, da odgovarate odjedanput na povrede Poslovnika na koje ukaže po pet, šest poslanika. Znači, kumulativno. Vi na to nemate pravo. Poslovnik je ovde decidan i kaže da je predsednik Narodne skupštine dužan da nakon toga da objašnjenje. Znači, ne možete vi da procenjujete da li ćete sačekati da pet, šest ili deset poslanika ukaže na različite povrede Poslovnika, niti možete da pretpostavljate da će oni ukazivati na istu stvar, pa da čekate i sami birate kada ćete dati objašnjenje. Kao drugo, opet ste pokušali da nekom širom pričom zaobiđete samu suštinu stvari. Pitao sam vas i pitam vas ponovo, krajnje jednostavno i precizno – govorili ste pet i po minuta, da li ste na taj način prekršili odredbe Poslovnika, i to člana 96. stav 4, ili niste? Molim vas, dajte mi direktan odgovor.
Prema tom članu sam dao malopre pojašnjenje, kao što mogu i direktno da odgovorim na vaše pitanje. U slučaju da sam efektivno govorio duže od tri minuta, svakako sam povredio Poslovnik i dužnost je predsedavajućeg, malopre sam obavestio da je to bio gospodin Mihailović, da na to ukaže. Stvarno nemam saznanje da sam govorio efektivno duže od tri minuta. Naprotiv, upravo iz ovih citata se vidi da ja u međuvremenu kažem – molim vas, dozvolite da završim. Dakle, to nije efektivno govorenje, ali ako jesam, svakako sam povredio Poslovnik i u tom slučaju ću sigurno preduzeti odgovarajuće mere. To nije problem. Da li još neko želi reč o amandmanu? Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman gospodina Krasića ima za cilj da zaustavi nabujale rušilačke ideje Mlađana Dinkića iz finansijskih sfera. Zar nam nije bilo dosta komentara o navodnim ekspertima još iz vremena DOS-a? Tada je vođena otvorena borba mišljenja i iz te borbe Mlađan Dinkić je izašao kao gubitnik. Sticajem čudnih društvenih pomeranja, a znamo ko ta pomeranja čini, on nam ponovo zagorčava život i Predlogom ovog zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i banaka u stečaju po osnovu preuzetih inostranih kredita, odnosno zajmova. I svi prethodni njegovi predlozi su naišli na osude od šire stručne javnosti i građana Srbije, ali to ne bih sada da komentarišem, jer to je u domenu ove naše skupštine. Isti taj čovek nas je prevario i tada, a to želi i sada. Znaju radnici svih tih naših banaka o čemu je reč. Reč je o prevari međunarodnih razmera. Bitno je da se on i njegova grupacija G17 plus namire, podmire i steknu korist na nivou ekspertskih radnji, a to je muvanje sa bankarskim računima, mućenje finansijskih tokova, tako da oni, tobož, znaju da izbistre te mutne tokove i da time navodno nama bude bolje. Nema tu bolje, sve je gore i gore. Srpska radikalna stranka se protivi drugačijem tretmanu Republike Srbije u pogledu njenih potraživanja u stečajnom postupku nad bankama u odnosu na druge poverioce banke u stečaju. Valjda su pravila stečajnog postupka nad bankama bila poznata onima koji su pregovarali sa poveriocima iz Pariskog i Londonskog kluba. Zašto tražimo brisanje navedenog člana? Aleksandar Vučić je u svom istorijsko-finansijskom obraćanju iz ove oblasti dočarao sliku i širu javnost obavestio da ova gospoda iz te grupacije G17 plus, koja pljačka narod, ne sme više da povlači takve poteze koji nas vode u ekonomsko ropstvo. Oni rade kao da posle njih više niko ne treba da bude živ na ovoj planeti. Znam ja da će oni prvim avionom, ako budemo imali i avione, pobeći na njihova ostrva. Znaju građani i koja su to ostrva i koliko je naših para na tim ostrvima. Narod ne treba da dozvoli da oni sednu u te avione, a mi ćemo se kao opozicioni poslanici boriti ovde u parlamentu protiv takvih zakona i takvih ideja. Gde je 4,5 milijardi dolara sa Kipra, gde im je šest milijardi dolara sa mađarske granice i gde su im svi ostali finansijski darodavci koji su obećavali i obećali narodu te pare? Sećam se dobro kako je Dinkić izlazio u javnost sa čuvenim šemama, kada se obračunavao sa protivnicima iz DOS-a; sećam se i njegovih komentara vezanih za aktuelnu koaliciju – da oni nisu sposobni i spremni da sprovode reforme i da sa njima nema reformi u Srbiji. Verovatno i oni ovo danas slušaju i njima se obraćam u interesu svih građana, jer sa ovim čovekom ni aktuelna vlast ne može dalje. Dinkić je sve glumio i odglumio u skladu sa svojim ponašanjem, a to je obmana. U tome mu dosta pomažu mediji, verovatno ih on dobro plaća, jer se on i ponaša kao veliki gazda. Još jedna njegova prevara bila je pre mesec dana. Setite se kako je podigao plate poslanicima i zaposlenima u Narodnoj skupštini. To je bila manipulativna farsa oko koje je narod trebalo da se bori, kako bi usmerili pažnju ka tom problemu, a otvorili kapije Haga i generale usmerili, bez reakcije naroda. To je bio uspešan dribling, a potom odmah nastupa novi podvig iz finansijske kuhinje eksperata – plate treba smanjiti, mislim na poslaničke i zaposlenih u Narodnoj skupštini, jer se navodno budžet poljuljao; to je čista manipulacija. On se i dalje ponaša isto onako kao kad je ušao u ovaj dom sa onom velikom crnom tašnom ili kesom, ne sećam se. Naš narod komentariše da u istoriji nismo imali goreg, omraženijeg i opasnijeg čoveka u političkoj hijerarhiji koji je vodio finansije Srbije, ali se nadamo da to neće biti još zadugo. Mesto ga čeka tamo gde je i zaslužio. On goni sirotinju sa buvljaka, a u sanducima je preneo i odneo te naše pare preko. Mislim da mu je došao kraj, jer tako misle i ljudi iz koalicije koji ga navodno podržavaju. (Predsednik: Vreme.) Videćemo da li će oni glasati za ovaj zakon. Ima mnogo komentara vezanih za Nacionalnu štedionicu, koja je samovoljno osnovana, gde je G17 plus dobijao pravo servisiranja najvećeg dela devizne štednje u iznosu od 3,5 milijardi evra. I ta priča ima svoju priču, a to je da ti eksperti ojadiše naše građane.
Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo primer poslednjeg dana zasedanja Skupštine da pred očima celokupne javnosti i nas poslanika gospodin Marković, predsednik Skupštine, uspostavi sebe kao savetodavni organ. Gospodine Markoviću, moram da vam kažem da vaše savete treba da delite ovoj vašoj interesnoj grupi, a to je G17 plus, da treba da držite okrugle stolove i kružoke, kako bi se ujedinili i ne bi imali toliko frakcija i različitih mišljenja, a posebno oko podele plena poslednjih godinu dana. Naime, ko je pažljivo slušao ekspoze koji je podneo gospodin Vučić... Bilo bi dobro da iz tog ekspozea vi, interesna grupa, izvučete bar jedan deo ekonomsko-monetarne politike i primenite u praksi, kako biste mogli čista obraza da odete iz ove skupštine u budućem vremenu. Nažalost, vama koji kažete da nama treba terapija treba da bude terapija i primer ekspoze gospodina Vučića, kako bi se pojedinci među vama izlečili. Kada se radi o ovom zakonskom projektu, mi smo imali prilike da u poslednjih godinu dana u sferi ekonomsko-monetarne politike donosimo zakone koji su samo vezani za nekakve poreze, za nekakve namete. Jednostavno, svakodnevno donosimo takve zakone koji čine namet građanima Srbije. Nismo imali prilike ovde da razgovaramo ni o jednom jedinom zakonu koji je razvojnog karaktera, koji bi poboljšao ekonomske i privredne prilike u Srbiji. Nažalost, vi gledate samo da napunite budžet, kao da negde letite u vazduhu, kao da ne živite sa građanima Srbije i ne vidite kako oni žive, kako grcaju, kako se ponašaju radnici kojima svakodnevno prodajete fabrike i ostaju bez posla. Jedan od govornika, vaših predstavnika, pre neki dan, gotovo u vojničkom stilu, za ovom govornicom reče – danas je bolje ovo, smanjili smo dug prema inostranstvu, povećali smo zaposlenost, nema više deficita itd. Gospodinu moram da kažem otvoreno – vi koji ste prodali cementare, pivare, uljare, šećerane, sve one privredne subjekte koji su mogli da funkcionišu, koji su radili za vreme sankcija, vi ste ostavili crnilo za vama. To najbolje osećaju građani Srbije. Šta vam je ostalo još da prodate? To su mineralne vode i uopšte izvorske vode, koje danas, vidim, želite da eksploatišete. Vi ćete generacijama iza vas ostaviti samo vazduh, ako ne budete i to pokušali nekako da pakujete. Kada se govori o Dinkiću, verujem da i malo dete zna o kome se radi. I mala deca koja su možda u prvom razredu znaju da se radi o onom čiki koji je posvađao i prodavce i potrošače, onom koji je fiskalizovao kompletno građanstvo Srbije. Taj čovek je još za vreme 5. oktobra, te kvazirevolucije, bio jedan od prvih bojovnika i udarna pesnica tadašnjeg vremena, ušao je sa fantomkom na glavi, sa automatskim puškama i heklerima u NBJ, opljačkao trezore bez ikakve primopredaje nadležne komisije i nadležnih organa. Zar o tom čoveku govoriti o moralu, zar njemu verovati? Mislim da je teško ikoga u to ubediti. Znamo da je on bio u sukobu sa izvornim DOS-om, koji je on podržavao. Sećamo se duela između ″Bože derikože", kako su ga zvali, i Dinkića, a u stvari je to bila velika prevara za građane Srbije. Bio je cilj samo da namamite građane Srbije kako bi nešto bilo bolje, da se ukloni ″Boža derikoža" da bi došao "fiskalni" Dinkić. Mislim da građani Srbije dobro znaju kako se ko odnosi prema njima u ovom teškom periodu za njih. Verujem da na sledećim izborima neće postojati nijedna interesna grupa u ovom parlamentu poput G17 plus.
Reč ima narodni poslanik Branislav Janković, pa narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Predloga zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i banaka u stečaju po osnovu preuzetih inostranih kredita, odnosno zajmova, gospodin Zoran Krasić je podneo amandman na član 1. U tom smislu, SRS jednostavno ne može da veruje čoveku koji treba da prenese te reforme, a to je aktuelni ministar Mlađan Dinkić. Svesni smo da je on odgovoran za zatvaranje četiri velike državne banke, bez analize o stanju tih banaka. Odgovoran je za uvođenje inostranih banaka na tržište Republike Srbije, bez ograničenja tzv. grinfild projekata, gde je dozvoljeno da austrijske i nemačke banke bez ikakvih ograničenja pokupe štednju Srbije. Odgovoran je za omogućavanje tim bankama da tako pokupljenu deviznu štednju iznesu na račune svojih centrala u inostranstvu i da uz ogromne zarade na razlici kamatnih stopa kupuju srbijansku privredu i pljačkaju građane Srbije. Odgovoran je za osnivanje Nacionalne štedionice, banke, uz pomoć deviznih rezervi Narodne banke Srbije, i to plasiranih od Evroaksis banke. Odgovoran je za privatno rukovanje deviznim rezervama Narodne banke Srbije. Odgovoran je za protivzakonito raspolaganje državnom imovinom u slučaju korišćenja poslovnog prostora Zavoda za obračun i plaćanje. Odgovoran je za davanje povlašćenog statusa Nacionalnoj štedionici u slučaju isplate stare devizne štednje. Odgovoran je za vođenje monetarne politike na način koji direktno uništava srpsku privredu. Odgovoran je za uništavanje bilansa domaćih banaka do potpune okupacije koju vrše strane banke. Odgovoran je za vođenje politike nerealnog kursa dinara, gde on, a ne tržište, utvrđuje dnevni rast kamate; ubijanje privrede Srbije kroz bankarski sektor, a čime se i najbolje srpske firme zbog kriterijuma Narodne banke Srbije u domenu supervizije proglašavaju lošim plasmanom; zatvaranje domaćih, a sada i stranih banaka, koje nisu njemu po volji, a bez jasnih i preciznih kriterijuma, što potpuno ruši ambijent za investiranje. Odgovoran je za smišljeno i organizovano uništavanje srpskih osiguravajućih društava. Odgovoran je za nerazjašnjavanje afere Kipar, podnošenje izveštaja o tome kako i na koji način su nestale milijarde dolara na Kipru. Na kraju, ostaće upamćen kao čovek koji je za pet godina na sistematski način uspeo da uništi finansijski sistem Srbije, domaće banke, da omogući stranim bankama, čak i onim kojih nigde nema u bankarskim almanasima, da dođu i da pokupe pare građana Srbije, a onda on i njegovi prijatelji tim istim parama postanu vlasnici Srbije. Pitanje srpskih radikala je: ko je vlasnik Evroaksis banke ili ko je vlasnik Nacionalne štedionice? Neka objasni Narodna banka Srbije zašto drži i dalje devizne rezerve u toj banci. Pošto nisu svi građani Srbije bankarski i ekonomski stručnjaci, oni i ne sanjaju dubinu ponora u koji ih je, iz svojih ličnih interesa, gurnuo Mlađan Dinkić, kao i oni koje on predstavlja. Na kraju, rekao bih, sinoć u "Zamci" Mlađan Dinkić je obavestio građane Srbije da žive bolje, ali da to ne znaju. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, pa narodni poslanik Stefan Zankov, pa idemo redom. Izvolite.
Najpre, gospodine predsedavajući, moram da primetim da ste još jedanput obmanuli Narodnu skupštinu maločas kada ste rekli kako nemate saznanja da ste govorili duže od tri minuta. O tome jasno govore i stenografske beleške. Najpre ste upozoreni od strane predsedavajućeg, koji vam je rekao: ″Prekoračili ste vreme, privodite kraju.″ Vi ste nastavili da govorite. Posle određenog vremena, kaže – glasovi iz sale: vreme. Vi ste odgovorili lakonski: ″Vreme je uvek″, a zatim pokazali, na veoma jasan i direktan način, potpuno nepoznavanje Poslovnika, iako ste predsednik Narodne skupštine više od godinu dana, rekli ste: ″Govorim tri minuta i 56 sekundi, a imam pravo, kao što znate, pet minuta.″ Nakon toga, još jedanput vas je upozorio predsedavajući i rekao: ″Molim vas, imate pravo na tri minuta.″ Ali, ni to vam nije bilo dovoljno i nastavili ste brutalno da kršite Poslovnik i da i dalje govorite. Zato tražim da se ipak još jedanput, a uzimajući u obzir i ove činjenice, izjasnite da li ste ili niste prekršili Poslovnik. Ako treba mogu, naravno, i ove stenografske beleške da vam dam. Što se tiče amandmana na ovaj zakon, postavlja se pitanje šta uopšte reći više o Mlađanu Dinkiću, šta reći o čoveku koji ne sme da izađe pred poslanike ove Narodne skupštine, a predato je još osam zakona. Postavlja se pitanje kako će on uopšte doći, da li će smeti da dođe, kakav on legitimitet ima, kakav legitimitet ima bilo koji zakon koji on predloži ovoj Narodnoj skupštini, ako se uzme u obzir i nepoštovanje koje on konstantno iskazuje prema svima nama, prema svim poslanicima, bez obzira na poslaničku grupu. Dosta je toga, naravno, rečeno o Mlađanu Dinkiću, o bezakonju koje karakteriše njegov rad od prvog trenutka kada je počeo da se bavi politikom, ako se to uopšte može tako nazvati. On je u politiku ušao sa čarapom na glavi i automatskom puškom o ramenu. On je postao poznat 6. oktobra, kada je ušao u Narodnu banku; kada je preuzeo, protivno zakonu, nekoliko meseci je on obavljao tu funkciju i svuda ste ga oslovljavali kao guvernera, iako je on formalno za guvernera izabran mnogo kasnije. Mislim da je dosta toga rečeno i o šteti koju je Mlađan Dinkić načinio ukupno našoj privredi i državi, a da ne govorim o otpuštenim radnicima četiri banke, mada je šteta koja je naneta našem ekonomskom sistemu svakako neuporedivo veća. Dosta je toga rečeno i o osnivanju Nacionalne štedionice, o obmani građana Srbije. Podsetiću vas da je tada Nacionalna štedionica predstavljena kao državno vlasništvo, da je sam Mlađan Dinkić prvi otišao tamo da pred kamerama uloži, ne sećam se više da li je bilo 50 ili 100 evra, i da na taj način dodatno, kao javni funkcioner, kao guverner Narodne banke, uveri građane da se radi o državnom poslu. Na kraju se, naravno, ispostavilo da je ta banka u vlasništvu njegovih partnera Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića, da je reč o još jednoj prevari, kao što je bila prevara i sa Evroaksis bankom, "Galenikom" i mnogim drugim firmama koje je Mlađan Dinkić ojadio. Da li treba da pričamo i o vođenju monetarne politike na način koji direktno šteti i direktno uništava našu privredu? Da li treba da pričamo o marketinški stabilnom kursu dinara, koji u potpunosti onemogućava izvoz? Da li treba da pričamo o najnovijim potezima, o uništavanju JAT-a, nacionalne aviokompanije koja je duže od 70 godina sticala izuzetan ugled u svetu i zbog toga što su njeni avioni bili bezbedni i zbog toga što su obezbeđivali redovne polaske. Da li mislite da je zaista slučajno to što kompanjoni Mlađana Dinkića u ovom trenutku osnivaju privatnu aviokompaniju? Da li je slučajno to što kada radnici JAT-a traže povećanje plate ministar finansija Mlađan Dinkić jasno i decidno kaže – ne, za to pare u budžetu ne postoje, radnici ne treba da primaju plate zato što su za manje od godinu dana potrošili sva predviđena sredstva. Zato pitam Mlađana Dinkića... (Predsednik: Vreme.) ... kako je moguće... A iskoristiću vreme na onaj način, gospodine predsedavajući, kako ste nas vi to naučili. Evo, završavam, još pet-šest minuta, neću više, sigurno. (Predsednik: Završite, molim vas.) Da li je moguće da za radnike, odnosno nisu oni radnici nego su štrajkbreheri, koji su dovedeni iz Tunisa ima dovoljno para i da se plati dnevnica od 50 evra, i da se plati sat vremena rada 35 evra, i da se plati smeštaj u luksuznom hotelu i da svaki od njih pojedinačno košta JAT više od 9.000 evra mesečno? Odakle taj novac? Da li je bilo bolje da rade naši državljani i naši radnici, koji su uspeli, i pored sankcija i svih ostalih nedaća koje su JAT i ostale firme pogađale, da te avione održe? (Predsednik: Šest minuta, gospodine Šaroviću, molim vas da završite.) Evo, završavam, ali, gospodine predsedavajući, moram da napomenem još jednu stvar, da o tome ko je i kakav je gospodin Dinkić najbolje govori i sama činjenica da niko iz vladajuće koalicije ne želi da kaže bilo kakvu reč odbrane u njegovo ime, znajući koliko je posao unapred osuđen na propast, čak ni njegove stranačke kolege. I oni retki koji su... (Predsednik: Hvala vam, 6,5 minuta.) ... izašli nisu smeli da nas pogledaju u oči, već su čitali sa kojekakvih papira, takođe znajući da nije istina i ni sami ne verujući u ono što su govorili. Hvala.
Hvala vam. Podsećam da reč ima narodni poslanik Stefan Zankov, a sledeći su: Stevica Deđanski, Nenad Mitrović, Dragoslav Milković, pa Miloš Dišić. Podsećam vas da je ovde reč o amandmanu, a ne o ministru finansija. Izvolite.
Poslanici Srpske radikalne stranke će glasati protiv Predloga zakona koji u ime predlagača, u ovom slučaju Vlade Republike Srbije, predstavlja, odnosno brani aktuelni ministar finansija Mlađan Dinkić. Jednostavno, neko ko je u više navrata od 2000. godine prevario sve građane Srbije izgubio je svaki, a pre svega moralni kredibilitet da nešto predstavlja ili predlaže Narodnoj skupštini Republike Srbije. Radi se i o tome da je ministar Dinkić u poslednje vreme više puta ugrozio dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije, preko čega se prešlo, jer ga štiti, i to po svaku cenu, skupštinska većina. Ministar Dinkić je čak dozvolio sebi da napusti ovu raspravu, a uspeo je da preko predsednika Narodne skupštine spreči, apsolutno protiv Poslovnika, da na dnevnom redu ove sednice bude i tačka o inicijativi Srpske radikalne stranke za njegovu smenu. Suštinski, Mlađan Dinkić je odgovoran za mnoge loše stvari koje su se desile u Srbiji od 2000. godine. Odgovoran je, prvo, za uništavanje bankarskog sistema zemlje, pa smo došli do situacije da svu štednju građana pokupe strane banke, iznesu iz zemlje, zarađuju na razlikama u kamatama. Odgovoran je, jer je pokupio sve ono što su građani uspeli u onom lošem periodu, po njemu, da uštede za crne dane, a onda je na taj način povećao apsolutno devizne rezerve. O tome je govorio i sadašnji guverner Jelašić, kako rastu devizne rezerve, podatak kojim se neprestano hvale. To je ono što su građani sakupili za crne dane, a sada prodaju, da bi preživeli, po kursu koji apsolutno nije realan. Mlađan Dinkić je govorio i o silnim milijardama koje će Srbija dobiti kada padne Milošević; prvo onih pet-šest milijardi sa zapada koje čekaju na mađarskoj granici, što se ispostavilo kao obična laž. Druga obična laž o milijardama jeste onaj novac koji se nalazi na Kipru; on ga je navodno našao, a posle je zaćutao i o tome nije ni reč progovorio. Sada se ispostavlja da tog novca ima, ali da je iz nekog razloga sklonjen negde i da se namerno o tome ćuti. Mlađan Dinkić je prevario građane i prilikom formiranja Nacionalne štedionice, koja je trebalo da bude državna banka, da bi na jedan volšeban način prešla u ruke Hamovića, Lazarevića i njima sličnih. Najstrašnije od svega je ipak ono što je prvo moralo da se desi da bi posle mogao da radi sve ono što radi građanima i državi Srbiji. To je da sa automatskim puškama i čarapom na glavi uđe 6. oktobra u NBJ, samoproglasi se za guvernera i u tom statusu obavlja dužnost guvernera, praktično, nekoliko meseci, do zvaničnog postavljenja. Ono što oslikava ličnost i delo Mlađana Dinkića ipak je reklama, koja o njemu sve govori, a ja bih hteo da podsetim i građane Srbije, da ne zaborave, ovako za kraj. Za godinu dana – kaže (to je govorio 2000. godine) – novi automobil, za dve godine školovanje dece u inostranstvu, a za tri godine stan. Situacija je danas, posle pet godina kako je Mlađan Dinkić na vlasti, da li kao guverner, da li kao ministar finansija, ali uvek u vlasti, upravo suprotna: decu je nemoguće školovati zbog cena i u zemlji, novi automobil i stan su misaone imenice za građane Srbije, koji sve teže pokrivaju osnovne životne troškove.
Narodni poslanik Stevica Deđanski, potom narodni poslanik Nenad Mitrović, Dragoslav Milković, Miloš Dišić, Milovan Radovanović, Sava Urošević, to je redosled, pa Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman gospodina Krasića ukazuje, u stvari, na pravu prirodu gospodina Mlađana Dinkića i njegovog delovanja. Moram da pročitam neke podatke koji su poražavajući. Znači, građani Srbije moraju da znaju da se posle otpisa duga zemlje Pariskom i Londonskom klubu, to su rezultati Mlađana Dinkića, dug ponovo povećava i danas opet iznosi 14 milijardi dolara. Tokom 2004. godine, to su egzaktni podaci, zadužili smo se za još 2.400.000.000 dolara. Da li je neko uopšte građane pitao šta misle o tim zaduživanjima? Najinteresantnije je da smo se samo u decembru prošle godine zadužili za 713 miliona dolara. Novcem iz novog zaduživanja uspeli smo da vratimo nekako ceo dug koji je bio za 2004. godinu od 600 miliona dolara, ali tokom 2005. dospeva na naplatu 1.540.000.000 dolara, od čega glavnica iznosi 1.070.000.000, a sama kamata na osnovu zaduživanja 472 miliona dolara, pa će biti zanimljivo da vidimo kako će to da se isplati.Ako nekako i uspe da se isplati novim zaduživanjima, pitanje je šta će biti 2006. i 2007. godine i čime ćemo to isplaćivati. Takođe, ove sitne, prolazne stranke osećaju instinktivno da više neće imati prilike da zamajavaju narod, zato, zadužuj se što više. To je trenutno politika Mlađana Dinkića i ove vlade. Otprilike se sve svodi na to – kradi što više, jer više nikada nećeš biti u takvoj prilici. Znaju to i oni sami, znaju da odgovornost nije bila ni za one prošle koji su to radili, i tako se i ponašaju. Mogu još da vam kažem samo poražavajući podatak za ovu godinu – rast proizvodnje u januaru ove godine iznosi svega 0,5%, a to je najbolji dokaz da reforme nema i da je to samo marketing ovih uobraženih ministara. Skok spoljnotrgovinskog deficita na rekordnih 7.430.000.000 dolara i rast inflacije od 30% godišnje, to su rezultati koje je trenutno naša zemlja postigla. Za prva dva meseca inflacija je postigla već 4%. Daću neke podatke zbog građana Srbije. Od februara 2004. do februara 2005. godine kažu da je inflacija bila nekih 8%, 9%, 10%. Izvukao sam neke cene samo da vidite kolika je, u stvari, inflacija bila: kilogram junećeg mesa je poskupeo sa 206 na 315 dinara, svinjskog sa 197 na 329. Koliko je to procenata? Da li je to jednocifrena inflacija o kojoj su pričali? Da ne govorim o tome da je poskupeo gas 43%, dizel 35% i ugalj 50%. To su rezultati sadašnje politike ove vlade, a pogotovo ministra Mlađana Dinkića. Podsećam na podatak da je pre dve decenije urađena jedna studija o situaciji u nerazvijenim zemljama. Tada je objavljeno da se tri četvrtine novca koji dođe u zemlju u vidu kredita, što se sada nama dešava, vraća u razvijeni svet kao privatni kapital političke oligarhije i njenih tajkuna. To je ovo što je malopre pričao gospodin Nemanja Šarović. Znamo ko uništava JAT, ko stoji iza toga, ko otvara nove aviokompanije, ko koga štiti ovde, pa ne bi bilo čudo da taj koji otvara JAT predloži Dinkića za sledećeg guvernera, za sledećeg premijera. Takođe, i neću više objašnjavati, mislim da su ovi podaci prilično poražavajući. Mogu samo da završim izlaganje sa porukom da Srbija stvarno nema više vremena da čeka. I, problem je samo što građani neće da idu za prevarantima koji su se maskirali u fina odela, nego hoće radikalno bolje i to će ove godine da dobiju sigurno.
Još jednom izvinjenje. Narodni poslanik Nenad Mitrović. Gospodine Cvetanoviću, izvinite. Dakle, Nenad Mitrović, Dragoslav Milković, Miloš Dišić, Goran Cvetanović, Sava Urošević, Bore Kutić, Hranislav Perić, Dragan Čolić, Branislav Rankić, Mita Avramov. To su do sada prijavljeni govornici. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom amandmana na član 1. Predloga zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i banaka u stečaju po osnovu preuzetih inostranih kredita, odnosno zajmova, koji je u ime poslaničke grupe SRS podneo Zoran Krasić. Ovim amandmanom se traži da se član 1. Predloga zakona briše. Ovde imamo primer da je ovo još jedan predlog zakona koji je zasnovan na političkim motivima, a ne na stvarnom dejstvu koje treba da ima predloženi zakon. Istovremeno, potpuna okupacija finansijskog sektora, fiskalne i monetarne politike države Srbije, kao i zloupotreba, pa i pljačka takvih resursa države Srbije, osnovno je političko delovanje Mlađana Dinkića. Takođe, zatvaranje četiri velike državne banke, bez analize o stanju tih banaka, bez ijedne kompetentne ocene o stanju potraživanja tih banaka na Kipru i Njujorku, čime je počelo rušenje domaćeg bankarskog sistema. Nisu pomagali ni protesti hiljada zaposlenih koji su ostali bez posla, jer je Dinkić imao jasan nalog i sproveo ga je do kraja. Uvedene su inostrane banke na tržište Srbije, gde je dozvoljeno da nemačke i austrijske banke bez ikakvog ograničenja pokupe štednju u Srbiji i omogućeno tim bankama da tako pokupljenu deviznu štednju iznesu na račune svojih centrala u inostranstvu i da, uz ogromne zarade na razlici kamatnih stopa, kupuju srpsku privredu i pljačkaju građane Srbije. Mi iz SRS-a smatramo da su sve odluke i svi predlozi zakona koje donosi i predlaže Mlađan Dinkić direktno upereni protiv građana Srbije, pa je tako i ovaj predlog zakona na štetu građana Srbije. Pozivam vas da u danu za glasanje glasate za amandman koji je ispred poslaničke grupe SRS predložio gospodin Zoran Krasić. Hvala.
Reč ima Dragoslav Milković, pa narodni poslanik Miloš Dišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ni danas ministar nije prisutan, namerno beži, jer se oseća odgovornim. Uoči izbora 24. septembra 2000. godine G17 plus, tada kao ekspertska grupa, obećava da će vratiti srpske narodne pare pokradene sa Kipra i obećava brz preporod Srbije. Dolaskom DOS-a na vlast 2000. godine dovedeni su i najbolji "eksperti" za ekonomiju i bankarstvo iz inostranstva. Mlađan Dinkić sa naoružanim licima 5. oktobra 2000. godine upada u Narodnu banku, gde je došlo do pljačke. Decembra 2000. godine Dinkić je imao arhivu i sve važne podatke o našim parama koje su iznete na Kipar i obećava da će ih vratiti. Dinkić je preuzeo obavezu da vodi kriminal, a to je trebalo da vodi policija i organi pravosuđa. Dinkić odlazi na Kipar sa svojom ekipom, ali ne daje izveštaj o svom radu državnim organima, šta je bilo, gde su srpske pokradene pare, jer do danas niko nije zatražio izveštaj o tome. Dinkiću je u radu pomagala londonska firma FIA. Dakle, odgovornost za sudbinu srpskih para na Kipru snosi Mlađan Dinkić. Imam nekoliko pitanja, ali ministar nije tu, ako gleda neka ih čuje. Šta je sa osam kompanija u vlasništvu države Srbije na Kipru? Gde su četiri milijarde dolara koje su iznete iz Srbije? Zašto su zatvorene četiri državne banke: Beobanka, Beogradska banka, Investbanka i Jugobanka? Zašto je došlo do otvaranja Nacionalne štedionice posle ukidanja navedenih banaka? Gde je dokumentacija o iznetim parama iz Srbije? Povraćajem narodnog srpskog novca zemlji matici došlo bi do privrednog preporoda zemlje, a danas niko u Srbiji ne pokreće pitanje povratka novca. Gde je svemu ovome kraj?
Reč ima narodni poslanik Miloš Dišić, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, onaj ko treba da nama narodnim poslanicima kaže koji je zakon na dnevnom redu i o kom zakonu je reč nije, nažalost, ovde. Ovaj amandman treba da se usvoji iz više razloga, ali krenimo redom. Šta reći o samom zakonu? Ništa, velika sramota, sramota za građane Srbije da neko ko čini vlast tako opljačka Srbiju i građane Srbije, a da ovaj zakon stavi na dnevni red pred ovu skupštinu. Sramota, teška sramota, umesto da im vidimo leđa, da se nađu u Centralnom zatvoru Srbije, oni danas šetaju slobodno Srbijom i nama ovde pričaju bajke i priče kako je ovaj zakon dobar i zašto ga treba usvojiti. Građani Srbije su navikli na ovako nešto. Mi iz Srpske radikalne stranke možemo da im poručimo da ova bruka i sramota neće dugo trajati i da dostojanstvo Srbiji i građanima Srbije može da donese jedino SRS. Čućete sve, mislim da je gospodin Mirčić u svom izlaganju naveo dosta razloga i ne treba ih ovde ponavljati, ali da ih pitamo samo – šta je sa četiri banke koje su likvidirane, jer nije bilo razloga, šta je sa milijardu i 600 miliona duga "Sartida" kome je to otpisano i ko će snositi te troškove? (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja.) Mi poslanici smo pozivali gospodina Dinkića da radi svoj posao, ali se on nije obazirao na tako nešto. Kada je bio zakon o budžetskom povraćaju sredstava ja sam nudio da dođe u opštinu Inđiju i da radi svoj posao, da pošalje inspekciju kako bi se sprečila pljačka, ali, nažalost, nije se odazvao tome. Zašto bi, ″vrana vrani oči ne vadi″, kako kaže naš narod, onaj ko pljačka državu nema razloga da štiti druge da ih ne pljačkaju. To su sve razlozi zbog kojih gospodin Dinkić treba da podnese ostavku, i zbog čega treba da se usvoji ovaj amandman, i da lepo završi iza brave Centralnog zatvora Srbije, a u tome će mu SRS pomoći zdušno, ne treba da se sekira oko toga.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a neka se pripremi narodni poslanik Sava Urošević.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici Srpske radikalne stranke su poznati po tome da kada imaju dobar i kvalitetan amandman onda ga zaista svi poslanici brane, a jedan od takvih amandmana je upravo i ovaj koji je pred nama. Tim amandmanom želimo mnoge stvari da razjasnimo. Pre svega, kako je gospodin Mlađan Dinkić iznosio devizne rezerve komercijalnih banaka u "Standard banku" u Londonu, ostvarivao razliku u prihodu, u vrednosti od dva i po miliona dolara godišnje. Kako je moguće da su deponovana devizna sredstva Narodne banke u Veksim banku, a sada je već to Evroaksis banka iz Moskve? Da li su osnovane sumnje za nestanak zlata, srebra iz trezora, ili su neosnovane? Šta je sa novčanicama koje su štampane u Londonu, a posle toga se pokazalo da nije adekvatno štampa urađena? Šta je sa donacijom francuske vlade u iznosu od 399.000 evra, koju je gospodin Dinkić primio? Gospodin Dinkić je pre svega poznat po furioznom upadu, zajedno sa grupom naoružanih lica, 5. oktobra 2000. godine u popodnevnim časovima u zdanje Narodne banke Jugoslavije, tadašnji Bulevar revolucije, a danas Bulevar kralja Aleksandra, gde se inače nalazi arhiva o novcu iznetom na Kipar. Lica koja su se tada predstavljala kao ljudi iz kriznog štaba, naoružana pištoljima, lično je predvodio gospodin Dinkić. On je obično ljude koji su bili prisutni bez legitimisanja prošao i rekao im je da moraju da sačuvaju svu arhivu i građu koja se tu nalazi, dakle tamo gde je kompletna dokumentacija u Narodnoj banci. Do današnjeg dana mi ne znamo šta je urađeno sa tom arhivom. Gospodin Dinkić ima dobre veze po svetu, pre svega ima dobre veze sa Londonom; Velika Britanija mu je najinteresantnija destinacija, naročito agencija FIA iz Londona. Ona pruža obaveštajne usluge vladama, kompanijama ili pojedincima, prikuplja dokaze od organizovanog kriminala, tako da nije ni čudo što gospodin Dinkić ima dobre veze sa njima. FIA je samo tražila negde od 500.000 do milion engleskih funti za nadoknadu da gospodin Minić, kao predstavnik agencije FIA, uradi adekvatne stvari za gospodina Dinkića. Nije velika nadoknada za to data. NBJ je platila samo 100.000 funti u startu. Kasnije, za četiri meseca predstavnici agencije FIA potrošili su samo 300.000 funti, samo za hotelske račune i avionske karte je potrošeno 150.000 funti. U analizama eksperata, pošto je G17 plus poznat po tim analizama, došlo se do toga da postoje dve alternative, dva razloga za sve to. Prvi je da gospodin Dinkić i njegov tim ne žele da se uđe u trag parama, jer ne žele da niko, kao treće lice, učestvuje u tome, pre svega zbog svoje sujete, a postoji i velika verovatnoća da je to zbog neznanja, ili da svu slavu za otkriće nestalih milijardi zadrži za sebe. Drugi zaključak koji se nameće poslanicima i građanima Srbije je da njegov tim ima potpuno druge namere, a te namere sigurno nisu povraćaj novca u Srbiju, i da upravo za takve aktivnosti nije poželjan niti je potreban nijedan svedok. Činjenica je da za povratak tih para zaista nema ni teoretske šanse, jer ni jedan jedini dolar nije vraćen u Srbiju. Gospodin Dinkić je posle preuzimanja guvernerske fotelje prigrabio, zajedno sa svojim saradnicima, isključivo pravo da se on bavi tim istragama. On je početkom 2000. godine odbio bilo kakvu stručnu pomoć od bilo koga. Bio je siguran da to sve može sam da uradi. Ne bih imao ništa protiv da je on to i realizovao. Gospodin Dinkić je pronašao dokumentaciju, kao paravan firme, i to pre svega "Anteksola", sklonio je od očiju javnosti, a firme koje su baratale sa milijardama dolara naših para prepustio je Kipranima da i dalje upravljaju njima, jer su sposobniji od nas. Pokrenuo je postupak za likvidaciju četiri banke u Beogradu, protivzakonito, time što je sprečio njihovu sanaciju. Pomenute banke, odnosno vlasništvo SDK, prebacile su vlasništvo u Nacionalnu štedionicu, koju su zatim pretvorili u privatno vlasništvo bliskih poslovnih partnera. Potraživanja likvidacionih banaka pretočili su u dug koji građani Srbije moraju ubuduće da plaćaju. Gospodin Dinkić o istragama na Kipru do današnjeg dana nikoga nije obavestio. Ti izveštaji koje su potpisali članovi njegove ekipe do današnjeg dana su skriveni od javnosti. Podsetiću vas na kraju da je, po članu 22. Zakona o NBJ, gospodin Dinkić bio obavezan da podnese izveštaj iz oblasti svog delovanja Skupštini Republike Srbije. Hvala lepo.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Sava Urošević, a neka se pripremi narodni poslanik Bore Kutić, a potom Hranislav Perić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, pažljivo sam slušao diskusije prethodnih kolega, koje su bile i u prilog ovog zakona a i protiv ovog zakona. Svi argumenti izneti u ovim diskusijama se motivišu korišću građana. Oni su i ovakvi i onakvi. Mogu da se osporavaju, mogu da se potvrđuju, ali izneću dva argumenta. Prvi je da je po zatvaranju četiri velike srpske banke jedino u srpskom bankarstvu, kao delu srpske privrede, porasla zaposlenost. Danas u srpskom bankarstvu radi veći broj ljudi nego u vreme kada su okosnicu bankarskog sistema činile četiri velike banke. Drugi argument je nešto što su radili građani. U vreme kada su okosnicu bankarskog sistema činile četiri velike banke štednja građana je bila zanemarljiva. Danas kada imamo novi bankarski sistem, koji je postavljen na novim osnovama, štednja u srpskim bankama je milijardu i 400 miliona, što je najbolji dokaz za to da je potez sa gašenjem i likvidacijom četiri banke potpuno uspešan i da vodi oporavku srpskog bankarstva.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Bore Kutić, pa narodni poslanik Hranislav Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Zoran Krasić je u ime SRS podneo amandman na član 1. Predloga zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i banaka u stečaju itd, itd. Kao pravnik, kriminalista, mogu da vam kažem da je gospodin Mlađan Dinkić bio dužan i obavezan da najpre podnese izveštaj o onome šta je zatekao 6. oktobra u NBS, da znamo šta je zatečeno i koja su sredstva na Kipru. Najverovatnije je da se došlo do informacije da su ogromna sredstva naših privrednih subjekata na Kipru. Takav izveštaj nije podnet. Isto tako možemo konstatovati da je Mlađan Dinkić 6. oktobra, govorim kao kriminalista, učinio krivično delo razbojništva i trebalo je podneti krivičnu prijavu za učinjeno krivično delo. Ne znam zašto to nije urađeno. Ako SRS pobedi na sledećim izborima, sigurno ćemo ispitati sve činjenice u vezi sa događajima od 6. oktobra. Mislim da ovaj predlog zakona ne bi ni bio potreban da su se našla ta sredstva na Kipru i da su vraćena u državu kako bi se pomoglo našoj napaćenoj privredi. Želim da govorim samo o onome o čemu imam neke relevantne činjenice pred sobom, a sigurno su relevantne činjenice to što se događalo 6. oktobra. Tu ima i elemenata organizovanog kriminala. Mislim da bi narodni poslanici trebalo dobro da razmisle i da prihvate amandman gospodina Zorana Krasića.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić. (Odustaje.) Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, pa narodni poslanik Branislav Rankić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji jedna stvar koju je Mlađan Dinkić učinio. Pomogao je jednom građaninu Srbije, nije baš svim građanima Srbije tu uslugu učinio, a taj jedini građanin kome je dobro učinio bila je njegova baba. E, nije mogao da je ostavi bez penzije, pa je svoju babu zbrinuo; a kako će, na vlasti je, ministar finansija, i taman posla da članovi njegove porodice ne budu zbrinuti. Nesporno je da je za stanje u sferi finansija, a i za mnogobrojne protivustavne i nezakonite radnje odgovoran niko drugi do Mlađan Dinkić. Njemu nije bila potrebna državna institucija da bi ga proglasila za guvernera NBS. Mlađan Dinkić ulazi u banku na specifičan način, kako niko od građana Srbije ne ulazi. Nameće se pitanje – ko je uništio finansijski sistem? Ko je zatvorio četiri velike državne banke? Ko je uveo inostrane banke na tržište Srbije i omogućio im da pokupe deviznu štednju u Srbiji? Ko je preuzeo sve ključne pozicije u finansijskim institucijama i javnim preduzećima? Kakva je veza Mlađana Dinkića sa kumom srpsko-crnogorske mafije Vojinom Lazarevićem? Interesantna neka veza. Žene im se druže, da. (Odgovara na komentare iz sale.) U bankarskom sektoru važe samo lični kriterijumi Mlađana Dinkića u domenu kontrole banaka. Ko favorizuje Delta banku, i to je veoma diskutabilno i interesantno. Ko utvrđuje dnevni kurs dinara – tržište ili Mlađan Dinkić? Svakako Mlađan Dinkić. Ko uništava privredu Srbije kroz bankarski sektor? Ko je stvorio najveći interesni lobi Delta – Dinkić i Vuk Hamović. Ko je ponizio građane Srbije razvijajući denuncijantsku aktivnost i nagradu od 500 dinara? Član 1. ovog predloga mora da se briše, a SRS i građani Srbije zbrisaće sa političke scene Mlađana Dinkića. U narodu se posebno uvrežilo shvatanje da ubuduće ne bi smelo i ne sme da bude krađe bez Labusa i Mlađe.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 1. Predloga zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i banaka u stečaju po osnovu preuzetih inostranih kredita, odnosno zajmova, glasi – član 1. briše se, i ima smisao da praktično ceo zakon, odnosno članovi koji slede, postane na ovaj način obesmišljen iz razloga što je poslanička grupa SRS protiv ovog zakona. Navešću vam primer šta je uradila Agencija za sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka kada je u pitanju ″Borska banka″. Nad njom nije proglašen stečaj, niti likvidacija, nego je proglašena sanacija. Naravno da nikada niko nije građane Bora, niti zaposlene obavestio o tome do kog stepena je stigla sanacija banke, nego, jednostavno, tiho je banka praktično likvidirana. Sada se atraktivan poslovni prostor prodaje u bescenje koalicionim partnerima na lokalnom nivou, a odnose koje je imala ″Borska banka″ prema nekim drugim, pogotovo inostranim, poveriocima preuzeće Republika Srbija; odnosno, svi građani Republike Srbije treba da plate nekoga od koalicionih partnera na lokalnom nivou koji će doći do vrlo atraktivnog poslovnog prostora. Zato je podnet amandman na član 1. da bi se u potpunosti obesmislio ovaj zakon, jer se i član 2. praktično poziva na član 1. ovog zakona. Zanimljivo mi je što izlaganje ovlašćenog predstavnika Srpske radikalne stranke gospodina Vučića, a ni danas obrazlaganje ovih amandmana, ne želi da sluša ministar finansija gospodin Mlađan Dinkić. Mislim da za to postoje dva razloga. Prvi može biti sujeta gospodina ministra, odnosno njegov nedostatak želje da čuje da neko misli nešto loše o politici koju on vodi i o Ministarstvu koje on vodi na način kako vodi. To je prva stvar sa kojom neko ko se bavi javnom funkcijom mora da raskrsti. Nije smeo da dozvoli da Narodna skupština danas radi i da poslanici iznose kritike na njegov račun, a da on to ne čuje. Drugi razlog, koji je mnogo opasniji po Narodnu skupštinu, jeste praktično njegovo nipodaštavanje Narodne skupštine. Mi smo danas u situaciji drugi ili treći put, a možda i više, kada je u pitanju ministar finansija, da ako narodni poslanici usvoje nešto, što se desilo prošle godine usvajanjem jednog broja amandmana na jedan zakon, on to ne prihvati i posle dve nedelje vrati Skupštini zakon na ponovno usvajanje. Praktično, Skupština danas funkcioniše kao servis Vlade, što je nedopustivo, i Skupština, odnosno 126 ili nešto više poslanika, mora da donosi zakone u onom obliku kako ih Vlada predloži, čime se potpuno gubi smisao zakonodavnog dela vlasti. Mislim da je ovakav odnos prema Narodnoj skupštini i prema narodnim poslanicima od strane ministra finansija praktično nepodnošljiv sa aspekta podele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Ali, ono što još mogu reći jeste da je sve ono što je gospodin Aleksandar Vučić u svom izlaganju rekao o funkcionisanju Ministarstva finansija, o funkcionisanju Narodne banke Republike Srbije, čiji je guverner bio Mlađan Dinkić, istinito. To potvrđuju građani koji osećaju da se nešto sumnjivo radi sa novcem građana ove države, da ne može niko da razume zašto se na tako brutalan način uništava finansijski sistem Republike Srbije, zašto se uništavaju sve privredne aktivnosti i zašto postoji želja ministra finansija da se, recimo, u Srbiji mora dnevno zatvoriti najmanje 18 raznih malih preduzeća ili radnji. To prosto dovodi u situaciju sve građane Republike Srbije da osećaju nesigurnost, pre svega ekonomsku, i to dovodi do toga da ćemo vrlo brzo morati ući u neke nove izbore, pošto je ovo postalo nepodnošljivo. Nadam se, odnosno siguran sam da ćemo na tim novim izborima dobiti kvalitetnu vlast, čiji će nosilac biti SRS.
Reč ima narodni poslanik Mita Avramov, a neka se pripremi narodni poslanik Ivan Živadinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, videli ste i sami koliko ima zdušne podrške što se tiče amandmana gospodina Krasića, koji traži da se ukine kompletno član 1. Da taj član nije dobar govori i gospodin Dinkić, ministar finansija, koji je ušao u politiku, znamo kako i na koji način. Kada se formirala grupa G17 plus rekli su da nikada neće učestvovati na izborima, da neće biti politička stranka, a da će gledati uvek da pomažu svakoj vladi koja bude od njih tražila bilo kakvu pomoć. Međutim, znamo svi šta se desilo 5. oktobra 2000. godine; bilo je ovde više govora kako je gospodin postao guverner, samozvani guverner. Niko ga na to mesto nije postavio. Zatim su osnovali stranku sa kojom su izašli na političku scenu, a rekli su da to nikada neće uraditi. U našem narodu se kaže – ko laže taj i krade, a da je evidentno da ima i toga govore mnoge činjenice vezane za gospodina Dinkića, koji je proneverio četiri milijarde, ne zna se gde su. Išao je na Kipar da ih nađe, našao ih, a nije ih doneo. Ne znamo samo gde ih je prosledio. U svom ekspozeu narodni poslanik Aleksandar Vučić dva sata je ovde izlagao sva nedela koja je uradio ministar i malo mu je bilo vremena, tako da je i ovo vreme koje mi imamo jako kratko da kažemo sve ono što je uradio, odnosno što nije uradio, a uradio je isključivo za sebe, za lični interes, za svoju stranku. Gde god je stranka G17 plus u vlasti, u nekoj opštini, to se oseti po tim njihovim ekspertima, nigde dobro nisu uradili. Takvih problema svuda ima. Kaže se – kakav je gazda takvi su i ostali. On jednostavno prenosi svoje ideje na svoje ostale saradnike ovde u Skupštini, pa i na lokalnom nivou. Mlađan Dinkić nije zadovoljan što je uništio tolike banke i što ima želju da uništi još, nego se drznuo da se umeša i u JAT, gde danas štrajkuju mehaničari koji su nezadovoljni platom. Bili su danas i ovde ispred republičkog parlamenta, doveli su u JAT druge stručnjake iz Tunisa, pa se otkrilo na kraju da to nisu stručnjaci, da oni ne mogu da poprave nijedan aviomotor. Ne znam iz kog razloga su ih onda doveli. Jednostavno hoće da unište to, odnosno da privatizuju. Prvo se obezvredi, pa se onda kupi za što jeftinije pare. Ne verujem da tu nisu umešani Londonski i Pariski klub, jer to su glavni saradnici ministra Dinkića. Iz tog razloga još jednom podvlačim da treba ovaj član ukinuti u celosti. Mislim da bi to bilo dobro za sve građane Republike Srbije. I jednog dana kada dođe SRS na vlast, a to nije daleko, videće narod Srbije ko je ogrezao u kriminalu, ko je pljačkao narodne pare, gde ih je nosio, gde ih je odvlačio, a mi ćemo znati da kaznimo na pravi način sve učesnike u pljački narodnih para.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović, a neka se pripremi narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću još jednom da mi poslanici iz G17 plus podržavamo ovaj tehnički zakon koji je došao iz Ministarstva finansija i da nećemo podržati amandman gospodina Krasića iz više razloga. Mi već nekoliko sati ne pričamo o amandmanu i o zakonu, već se bavimo problemima Mlađana Dinkića i od strane jedne poslaničke grupe sve vreme trpimo napade usmerene ka poslaničkoj grupi G17 plus i Mlađanu Dinkiću. Ono što treba reći, a mi smo to ponovili više puta, iako nekim ljudima ne vredi pričati, Mlađan Dinkić se u oružje ama baš ne razume. Mlađan Dinkić se razume u hemijsku olovku, u kompjuter, u gitaru, u ekonomiju, u mnoge druge lepe stvari. Oružjem se nikada nije bavio, čak ni u vojsci nije video ni automate, ni puške, već je radio na nekom minobacaču. Treba reći u ovom domu da je do dolaska Mlađana Dinkića u NBS Srbija ispisivala samo crne stranice istorije, koje mi nećemo poništavati, jer treba da služe kao opomena našoj budućnosti, stranice istorije koje nam nisu služile na čast. Od dolaska Mlađana Dinkića i naših ljudi krenule su da se ispisuju neke svetlije stranice istorije. Nadamo se da će ih biti još više. Do dolaska Mlađana Dinkića u NBJ, a posle u NBS, ovo je bilo (novčanica od 100,00 dinara) samo obično parče papira. Sa njegovim potpisom ovo je postala novčanica, i to novčanica koja prvi put posle 60 godina vredi i u ovoj zemlji i u svetu. Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da se ubuduće sa dužnim poštovanjem odnosite i prema predsedniku i potpredsednicima G17 plus, ali i prema narodnim poslanicima G17 plus, jer mi to zaslužujemo, kao vredni i odgovorni poslanici i ljudi koji rade svoj posao.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Pošto ste vi čuvari lika i dela Mlađana Dinkića i kažete da se ne razume u oružje, pitajte ga da li se razume u CD-ove, i šta mu znači pseudonim "Avram besparić", i koliko je para po tom osnovu uzeo i kako se od toga obogatila "Grand produkcija". Kako to da baš ona, koja je uhvaćena u švercu, bira stan koji ide kao nagrada koju Ministarstvo finansija daje sirotinji? Poštujem svakoga koga je narod izabrao. Sa te strane, vi poslanici G17 plus zaslužujete naše poštovanje. I vi ste deo naroda, tako da uopšte ne treba da dovodite u pitanje to da li vas poštujemo zato što ste narodni poslanici. Da, poštujemo vas. Da li vas poštujemo zato što branite Mlađana Dinkića? Ne, ne poštujemo vas. Branite ono što niko u Srbiji ne sme da brani: ogromne pljačke, koje se mere desetinama miliona evra, uništavanje svega živog u Srbiji. Da li je vama koincidencija uništavanje JAT-a i dizanje avio kompanije "Delta", sa kojom se Mlađan Dinkić slikao kada je prodavala banku? Za jedan perec PDV je sedam para, deset para, tri dinara, nije bitno. Koliki je PDV za prodaju jedne banke? Ima li država išta od toga? Ako nema ništa od toga, ako je naš državljanin svoju stranu banku prodao stranom bankaru, što se tu slika ministar finansija? Zašto se slika ministar finansija kad dva stranca razmenjuju banke između sebe i kad od toga država nema dinara i kad taj kapital ulazi kao strani kapital da nam upropasti JAT, da napravi svoju aviokompaniju? Vama je to normalno. Vas je neko ubedio da je to potpuno normalno. Vas uopšte ne interesuje kako je stvorena Nacionalna štedionica. Vas uopšte ne interesuje što je Mlađan Dinkić 50 miliona dolara držao neprekidno u Moskvi, u banci za koju je Jelašić pisao da je sumnjiva i tražio od njega da povuče taj plasman i da se stavi u solidnu banku, novac kojim je energetska mafija trgovala strujom. Vi znate kako su raspisivani tenderi za kupovinu struje. Država nije davala garanciju da će da plati tu struju i niko nije učestvovao osim Hamovića i Lazarevića, koji su već imali 50 miliona državnih para svakoga dana na svom računu. Vas to ne interesuje. Vi kažete – mi smo politička stranka koja je izborila mesto u parlamentu. Slažem se. Vi kažete – sve je bilo crno do dolaska Mlađana Dinkića. A šta je belo otkako je on došao? Čuo sam jednog poslanika malopre koji kaže da sada u našim bankama ima milijardu i trista-četristo miliona evra štednje. U kojoj, kako se zove ta srpska banka u kojoj se nalazi ta štednja? (Predsednik: Vreme.) Ne, nego ste doveli ekspoziture stranih banaka, razmenili su građani marku za evro. Mlađan Dinkić je favorizovao sigurnost štednje u tim bankama. Naša štednja po veoma niskim kamatama je u tim bankama. Taj naš novac se po visokim kamatama vraća našem građanstvu i našoj privredi, ili taj naš novac služi da stranci kupe našu privredu. (Predsednik: Vreme.) Vi ste time hvalite i vi ćete naći neko opravdanje za to. Ja ću da vam kažem – Labus će da pobegne u neku ... (Predsednik: Gospodine Nikoliću, četiri minuta. Molim vas, završite.) Gospodine Markoviću, kada ste se javili po Poslovniku na kraju poslednjeg dana prošle nedelje rekli ste da reklamirate član 100. i kada vas je predsedavajući na 3,46 minuta opomenuo da ste prekoračili vreme, vi ste rekli – imam pravo pet minuta. To je vaše tumačenje Poslovnika. (Predsednik: Da, ali budući da sam danas više puta opomenut da moram strogo da se držim vremena, budite ljubazni i završite.) To je vaše tumačenje Poslovnika. Kad govori Predrag Marković može pet minuta, a kad govori Tomislav Nikolić može tri minuta. I to razumem. Evo, samo u dve rečenice da vam kažem gde će ko otići. Možda vas to interesuje. (Predsednik: Ja to znam.) Onda ništa.
Moj posao je da imam tačne informacije, kao što znate. Gospodine Krasiću, izvolite.
Gospodin Živadinović se javio povodom amandmana. Cenim, on je izašao i rekao da neće da podrži amandman. Međutim, javio sam se za repliku zato što je kao argumentaciju za to koristio – Mlađan Dinkić, pa drugi put Mlađan Dinkić, pa treći put Mlađan Dinkić. Osnovna argumentacija zašto neće da glasa za amandman jeste Mlađan Dinkić. Moram da vratim diskusiju, jer nije mi baš stalo da mi neko tako omalovaži amandman koji je suštinske prirode. Moram i gospodina Živadinovića i gospodina Albijanića, mada me čudi da danas ne brani Dinkića, ali dobro, to je neka nova taktika, da upozorim na jednu stvar: pre ovog zakona morao je da dođe neki izveštaj, da nas eksperti papirima, dokazima i podacima ubede da je ovaj zakon neophodan. Toga nije bilo. Izašao je Mlađan Dinkić, ispričao pet-šest minuta nešto što je Labus napisao da on pročita, pokupio se i otišao. Suština amandmana je da se, pre svega, skrene pažnja poslanicima da znaju šta reguliše taj zakon. Ako usvojite taj zakon, to onda znači da nepromišljeni otpis dugova, saradnja sa Londonskim i Pariskim klubom, takođe u režiji G17 plus, ima i svoj tajni dogovor. Taj tajni dogovor podrazumeva gašenje srpskog bankarstva, izbacivanje ljudi na ulicu, formiranje Nacionalne štedionice. Pripremite se, uskoro će na trafikama da se pojavi i drugi deo knjige "Demokratska pljačka Srbije", gde će biti naročito govora o Nacionalnoj štedionici i kako su preseljene pare sa Kipra. Vi valjda, kao što crvena knjižica u Kini znači ono Mao Ce Tungovo, treba da držite ″Ekonomiju destrukcije″. Tamo je vaš idejni vođa Dinkić napisao – džakovima su odnete pare. Otišao je, potražio, našao dokumentaciju, uklonio dokumentaciju. Navodno, para nema. Pare su otišle na egzotična ostrva. Sada se javljaju u procesu privatizacije preko odabranih firmi. Zbog toga ova država ne sme da usvoji ovaj zakon i da sva potraživanja pređu u potraživanje države prema privredi, da bi to bila garancija za vraćanje, navodno, nekih kredita. Da su te pare vraćene, kako su Dinkić i DOS obećali, nijedna banka ne bi otišla u stečaj. Beogradska banka bi bila najuspešnija banka u zemlji. Sinoć ga slušamo, jer prethodnog ponedeljka nije smeo da dođe u TV emisiju sa Borkom Vučić. Juče, u nameštenoj TV emisiji, drži nam neka predavanja, neki eksperti, stručnjaci. Kakvi stručnjaci, kakvi eksperti. Gde su 4,3 milijarde dolara sa Kipra? On je napisao, on je dao dokaze da postoje. Gde su ljudi iz državne bezbednosti, policije koji su išli da traže, gde je taj Velimir Ilić, gde je taj Batić, što ne kažu gde su te pare? Svi putevi vode do Mlađana Dinića. Uostalom, vaša Vesna Barać... (Predsednik: Vreme.) ... je podnela krivičnu prijavu zbog Nacionalne štedionice. Gde su ovi ministri, gde je republički javni tužilac, zašto se to ne otvori i ne razreši? I nemojte da nam držite predavanja ovde, jer se vreme u Srbiji računa do studije i od studije. Pošto dolazi navodno neka studija, sada sve može da se prihvati. Kada se usvoji studija biće nešto bolje. Šta će biti bolje? Para nema, zgrabili ste pare, zgrabili ste JAT, ko zna gde ćete da završite sa tim avionima.
Hvala, gospodine Krasiću. Zaista molim sve poslanike da uvaže molbu gospodina Krasića, hvala. On je autor amandmana i čuli ste, doživljava kao uvredu kad god neko izađe povodom amandmana i govori o gospodinu Dinkiću. Molim vas da to ne radimo. Vi ste želeli repliku? Ne može replika, ovo je bila replika na vaše izlaganje. Po Poslovniku? Pogrešno protumačeni. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na onaj član 100. na koji se svi vi pozivate. Uz dužno poštovanje, gospodi Nikoliću i Krasiću, kao velikim majstorima poslaničkog zanata, dugujem odgovor na pitanje, pošto je gospodin Nikolić prvo postavio pitanje, a onda je konstatovao u pet-šest minuta još neke stvari. Da li se Mlađan Dinkić razume u diskove? Razume se. Snimio je 2000. godine disk, sa jednom grupom muzičara, kao propagandni materijal u kampanji DOS-a; i posle je snimao još neke stvari sa svojim prijateljima muzičarima, a nadam se da će tako i ostati. Hvala.
Replika, a ovo je bilo po Poslovniku, pravo na repliku, gospodin Nikolić. Lično prozvan. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Nisam pitao da li se on razume u snimanje diskova. Pitao sam i tražio sam da vi njega pitate da li se razume u šverc diskova. Da li je zaustavio akciju policije i Poreske uprave u kojoj je otkriveno na stotine hiljada diskova ″Grand produkcije″? Da li je u toj akciji učestvovao ″Avram besparić″, koji odavno više nije besparić, ali mu je to nadimak? Da li je čovek odgovoran za istrage u Poreskoj upravi odbio da posluša nalog Dinkića koji mu je prosledio Ilić? Na tu vrstu diskova sam mislio. Na tu priču da čuveni ″Grand″ snimi CD i da ga ovde štampa u hiljadu primeraka, a da iz Bugarske uveze ilegalno 300-400 hiljada primeraka, pa da nema ni PDV, ni prihoda za državu i da se to prodaje na crno i da u tome učestvuje ″Avram besparić″. Na tu vrstu CD-a sam mislio. Nemojte da me previše izazivate, to spremam za sud. Možda sada možete da sakrijete te tragove, ali toliko toga imam da njega više niko ne može da opere. Samo gledajte da se otresete toga, gledajte da se sklonite, vi ste jedan čestit i pošten čovek, to sam video ovde u Skupštini. Gledajte da se sklonite iz toga. Pitajte ga prvo, neka vam da dokaze, pa izađite ovde sa dokazima da ga branite. To što je on potpredsednik stranke ili predsednik uopšte nije bitno. Videli ste kako je Labus odgovorio bar na dva teška pitanja – pitajte Dinkića, pitajte Dinkića. Znate, kada učestvujem u nekoj emisiji i kažu mi nešto za Zorana Krasića, odmah odgovorim. Ako moram da kažem – pitajte to njega, to znači da ne smem da kažem o čemu se radi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, reče jedan od prethodnika, član stranke G17 plus, da je ona novčanica od 100 dinara dobila vrednost onda kada je na nju stavljen potpis Mlađana Dinkića. A ja vam kažem, za tu novčanicu možete kupiti jednu paklu cigareta. Kada ovaj čovek sa slike, srpski junak, bude vodio ovu državu, onda će ta novčanica zaista vredeti. Dame i gospodo, koriste se reči, Mlađan Dinkić je garant i argument, a mi tražimo samo dokaze, analize, studije, tražimo da nam neko kaže zbog čega treba da podržimo ovaj zakon. Mi zaista tražimo da se prvi član briše. Evo da vam kažem zbog čega još uvek i zašto dodatno ne verujemo nekom zakonu koji potpiše Labus, a brani ga Dinkić. Ovo je jedan stručni časopis – "Put i saobraćaj" broj 3, septembar-decembar 2004. godina, gde je rađena studija o opravdanosti koncesija Beograd-Požega. Samo na toj koncesiji, na toj deonici puta, koncesionar za vreme za koje koristi put zarađuje neto milijardu i 500 miliona evra, a vi znate da mi tu imamo tri deonice, sve ostalo je pljačka Srbije. Tu odluku o koncesiji potpisao je Labus, tu koncepciju zastupa Dinkić; srpski radikali nikada neće podržati nijedan predlog koji dođe od strane te dvojice, jer oni upravo rade na pljački Srbije. Kada ste maločas rekli da se Dinkić razume u diskove i da je čak i snimio jedan disk, gledao sam jedan taj disk, a to je – mala pljačka Narodne banke Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloljub Albijanić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, jako je važno reći da će ne samo poslanička grupa G17 plus, već i čitava vladina većina glasati za predloženi zakon, a neće glasati za predloženi amandman. Podsetiću vas da zakone predlaže Vlada Republike Srbije, a u ime Vlade o ovom zakonu nas je izvestio gospodin Mlađan Dinkić. Zakon je tehničke prirode, ali otvorila se zanimljiva diskusija i mogu vam reći da 2000. godina i 5. oktobar jeste istorijska prekretnica u životu države Srbije. Jesmo iz totalitarnog režima prešli u demokratski, ali ne samo demokratski rečen terminom i načinom funkcionisanja u Skupštini, već i po tome što su u Srbiji suštinski krenule reforme, promene sistema i obnavljanje i učvršćivanje institucija u državi, među mnogim institucijama, tako je i u bankarskom sistemu. Jako je važno da ne mešamo uzrok i posledice. Neko iz ove zemlje jeste u prethodnom periodu, pre 5. oktobra, iznosio novac, to je suština. Sada neki drugi žele da pitaju zašto mi taj novac nismo uspeli da vratimo. Neko u ovoj zemlji pre toga jeste uništio srpske banke i te četiri banke o kojima pričamo dugovale su 8 milijardi maraka. I, da radnici u državi Srbiji rade 18 meseci kako bi dali taj svoj novac, tu svoju platu za oporavak tih banaka, to nije moguće. Dobro znamo da danas građanin normalno ulazi u banku, normalno može svoju platu da podiže sa bankovnog računa, ne razmišljajući o tome da sutra tih para neće biti. Valjda ne treba da se prisećamo kako je izgledalo kada ste morali da zamenite svoju platu danas, jer sutra neće vredeti uopšte, a ne samo pet maraka. Dakle, u pravom smislu te reči došlo je do prave reforme bankarskog sistema. Danas ima više zaposlenih, danas je štednja 1.500.000.000 evra. To su činjenice. Danas novac možete podići u bankomatu, što je nekada bilo nezamislivo. Ali ne samo to, ne samo bankarski sistem, ovde su reforme krenule u svim oblastima društvenog života i ono što jeste suština, to je da zaista jesmo na pragu dobijanja pozitivne ocene Studije o izvodljivosti. Dakle, ova zemlja je zacrtala evropski put; promenom sistema reformama mi ćemo se naći u porodici evropskih zemalja. Građanima treba reći da za to njih znači da će suštinski bolje živeti, da će plate biti veće, da ćemo dobijati novac za pomoć infrastrukture i podizanje institucija, za podizanje poljoprivrede i sela. Podsetiću vas samo da deset zemalja koje su članice EU dobijaju 40 milijardi evra pomoći od 2004. do 2006. godine. To su konkretne stvari za podizanje same infrastrukture i institucija u tim državama. Nažalost, mi smo zakasnili mnogo godina. Petnaest godina kasnimo za promenama koje neumitno teku u zemljama istočne Evrope. Ali, našim brzim radom naravno da ćemo uspeti da postignemo ono što je upropašćeno u prethodnom periodu. Mi smo tu da sistem podignemo kako valja, mi smo tu, jer Evropa je nama pružila ruku; iz Direkcije za spoljne odnose, mi se danas nalazimo u Direkciji za pridruživanje. To je jasan signal da sa nama žele saradnju. Želimo i mi sa njima, tako će i biti. Po dobijanju pozitivne ocene idu pregovori o pridruživanju i stabilizaciji, a to znači vetar u leđa za državu Srbiju, za građane Srbije.
Reč ima narodni poslanik... Replika, Zoran Krasić. Da li ste pomenuti? Onda se bolje pozovite na član Poslovnika ako ste pogrešno protumačeni.
Gospodine predsedavajući, da li ćete da tumačite ovo kao repliku ili povredu Poslovnika ostavljam vama na izbor. Prema ovoj novoj praksi za ovih godinu dana sve je povreda Poslovnika i verovatno taj član 100. zadovoljava potrebu da vas predsednik Skupštine ne proziva zašto ste mi dali reč. Molim vas, prethodni govornik nije pomenuo ni jednu jedinu reč o amandmanu. Na taj način je omalovažio tekst amandmana, a tekst amandmana glasi: "Briše se član 1.". Čuli smo ovde epopeju o tome kako je to humano kada neko sa čarapom i škorpionima uđe u NBJ i navodno zavede red. Čuli smo opet o Mlađanu Dinkiću, koji je uspešan, za šta god se dohvati, to je uspešno. On je za sve nadležan: i za stabilnu valutu, i za JAT i za železnicu, i za pruge i za puteve, i za plate, i za obdaništa, i za otpuštanje, i za zapošljavanje i, kao što smo imali prilike da vidimo, za šverc diskova. To nije obuhvaćeno mojim amandmanom. Moj amandman se ne tiče ovog lepog puta u evropsku budućnost, o kojoj je gospodin Albijanić vrlo emotivno, ali bez ikakvih činjenica, ovde obrazlagao skoro pet minuta. Ne dozvoljavam da se povodom mog amandmana iznose neistiniti podaci. Ovde vrve neistiniti podaci. Kada bi ovi eksperti malo znali i pogledali završni račun Evropske centralne banke i uporedili finansijsko tržište i uopšte javne finansije EU, kojoj oni teže, ja nemam ništa protiv tog njihovog zahteva, onda moram da ih upozorim da Francuska i Nemačka već nekoliko godina, mimo svih pravila EU, imaju budžetski deficit iznad 3% društvenog proizvoda. Nemojte nama da pričate o evropskim standardima. Dajte, založite se za nemačke i francuske standarde. Vi o tome nećete da pričate. Vi bacate maglu ovde. Računate vreme pre Studije i nakon Studije, do Hrista i posle Hrista. Nemojte da omalovažavate građane Republike Srbije. Vidite i sami, posle vas jedino su redovi za loto. Jedino se uzdaju u neku sreću, ako mogu nešto da dobiju. Posao su pogubili, sve drugo je stegnuto, nema gde da se živi. Priča se – mora sve da se zapali da bi nešto novo niklo, a amandman se tiče para, 4,5 milijarde, 4.300.000.000, koje su bile na Kipru. Što to niste vratili, kako ste obećali, kako ste stručno opisali u svojoj knjizi "Ekonomija destrukcije", a to je vaša parola, to je vaša crvena knjižica. Ispunite ono što ste obećali. Ako je sve pre vas bilo crno, hajde pokažite, da budete beli, ali vi izbegavate da pričate o tome. Naravno, sumnjamo da su te pare na nekim sakrivenim računima i da se vraćaju kroz proces privatizacije u Republiku Srbiju, s tim što se dobijaju neke nove gazde za pare građana Republike Srbije. Tu podvalu smo vam pronašli i zato smo podneli ovaj amandman da vam taj vaš navodno tehnički propis... Na bazi tehničkih propisa vi ste uništili finansijski sistem u Republici Srbiji. Ne znam kako je onaj izvorni DOS mogao da trpi ekonomsku politiku Labusa i Dinkića. Nije ni čudo što ste izgubili izbore, a i vi koji ste sa njima u koaliciji, znajte, statistička greška ima da budete ako ovako nastavite. Jedva čekam da Albijanić brani Labusa i Dinkića. To je sigurna odbrana. To je potvrda svih naših napada.
Reč ima narodni poslanik Nadica Momirov.
Poštovane dame i gospodo, drago mi je da sam čula od jednog poslanika da kada pričamo ovde za ovom govornicom treba da koristimo činjenice. Ja sam isto navikla da u komunikaciji koristim činjenice, a činjenica je da je zatvaranjem četiri banke 8.000 ljudi izgubilo posao. Međutim, danas je 9.000 ljudi dobilo posao. Što se tiče izjave jednog poslanika da novac građana koji se štedi u bankama nije u domaćim, nego isključivo u stranim bankama, činjenica je da je novac ipak u domaćim bankama. Navešću nekoliko domaćih banaka, a to su: Komercijalna banka, Vojvođanska banka, Panonska banka i tako dalje. Ima ih i više, mnogo više. U svakom slučaju, to su sve banke koje dobro rade. Što se tiče para sa Kipra, o kojima pričate povodom ovog amandmana, ne vidim kakve to veze ima sa ovim amandmanom, ali s obzirom da vi pričate o tome koristim priliku da ja isto kažem nešto o tom pitanju. Vi ste ovde postavljali nama razna pitanja. Dozvoljavam sebi, isto tako, da jedno pitanje postavim Srpskoj radikalnoj stranci. Činjenica je da je novac odnošen iz ove zemlje godinama. Činjenica je da ste vi u jednom periodu bili u vlasti. Činjenica je da ovde sede bivši ministri, koji su mogli, ako su hteli i umeli, da pronađu te pare, ukoliko su toliko zabrinuti sada, posle pet-šest godina, gde su te pare. Postavljam pitanje kolegama iz SRS, bivšim ministrima, bivšoj vlasti zašto nije te pare pokušala da vrati ili je možda pokušala, ali nije htela, ili je možda učestvovala u iznošenju tih para. Dajte odgovor na ta pitanja.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika.
Vidite, predsedniče, kako to bolje ide kada dođemo na teren činjenica. Pošto vapimo za činjenicama, evo vidite, ja sam siguran da niste čitali Dinkićevu knjigu "Ekonomija destrukcije", ali sam još sigurniji da niste čitali ni knjigu "Demokratska pljačka Srbije". Da ste to čitali, videli biste da su te pare o kojima je Dinkić pisao u knjizi prenete od 1991. do 1993. godine, a SRS je bila u vlasti od 24. marta 1998. do 25. oktobra 2000. godine. Znate, kalendar se ne menja baš tako često; ta razlika demantuje sve ovo što ste rekli. Zašto je ovaj amandman u tesnoj vezi sa sredstvima koja su se nalazila, po tvrdnjama Mlađana Dinkića, na Kipru? Zato što, da je Dinkić vratio ta sredstva,... A moram da vam kažem da je na bazi punomoćja krstario Kiprom i Velimir Ilić, a kasnije i Vladan Batić; njihove inspekcije su urodile plodom samo utoliko što su dali izjavu – za sve se informišite kod Mlađana Dinkića. Kada su pitali ove u MUP-u da li vi nešto znate – pitajte Mlađana Dinkića. Znači, kako god da se okrenete, pitanje para na Kipru i onoga što je izneto iz zemlje i što je blokirano u međuvremenu od strane nekih stranih država jeste pitanje na koje treba da odgovori Mlađan Dinkić. U potpunosti podržavam moju prethodnicu, jer vidim da i ona vapi za informacijama od Mlađana Dinkića. Mlađan Dinkić treba da sedi ovde pa da nam objasni, ja vas podržavam u tome. Da je Mlađan Dinkić objasnio kada je tražio, koliko je tražio, gde je sakrio dokumentaciju, zašto je morao da ugasi ove četiri banke... A ako meni ne verujete, idite do Vlade Republike Srbije, tamo imate taj tim za antikorupcijsku borbu, kako se zove. Ta Verica Barać je poslala ogromnu dokumentaciju republičkom javnom tužiocu, protiv koga – Mlađana Dinkića, onog Živanovića, nekog Aćimovića, ovog vašeg Dušana Lalića i svih onih koji su od 2001. do 2003. godine imali bilo kakvog uticaja i uvida u dokumentaciju i račune koji se nalaze na Kipru. To je sve u vašim redovima. Ako vam je toliko stalo do činjenica i do istine i pravde, raspitajte se u svojoj stranci, u svojoj Vladi, dobićete činjenice. Zar vam ne deluje poražavajuće da mi kao opoziciona stranka iznosimo argumentaciju i dokaze protiv onih iz vaše stranke koji su nešto uradili? Sama činjenica da nema Dinkića da odgovara na ova pitanja, sama činjenica da pretprošlog ponedeljka nije smeo da ide u TV emisiju protiv Borke Vučić, već je juče jadnik morao da dođe da u hvalospevima priča kako vodi neku borbu... A protiv koga vodi borbu? Nemojte da on vodi borbu, videli smo njegove borbe kakve su. Njegove borbe su poražavajuće za Republiku Srbiju, o tome se radi. Sada ovim zakonom, kako vi kažete – tehničkim i ekspertskim zakonom, treba da pokrije celokupnu malverzaciju. Gde mu je ta agencija FIA; namerno je poslao FIA da na pogrešnom mestu traži račune da bi javnost ubedio kako te pare ne postoje, a nas nije ubedio. Mi verujemo Dinkiću, rekao je da ima para, ali ne verujemo da ih nije pronašao, a sigurni smo da preko ofšor firmi i bankovnih računa sa tih ostrva dolaze u ovu zemlju. Dinkić mora da položi račun, ako ne po ovom zakonu, onda po sledećem, ako ne po sledećem, onda po onom koji sledi. Ako ni po jednom od ovih, onda kada dođe na dnevni red Statut Narodne banke Srbije; moraće kad-tad da položi račun, a vi ga branite. Nadam se da možete da ga branite činjenicama, jer ovo što sam čuo od vas, to su tako pogrešne činjenice da i on sada sedi u nekoj kancelariji i prati ovaj prenos i kaže – dajte da ovi moji ne izlaze više da me brane, oteče mi glava od odbrane.
Nadica Momirov, povreda Poslovnika.
Pogrešno sam protumačena i molim nekog drugog poslanika iz Srpske radikalne stranke da izađe i odgovori na pitanje zašto vi niste vratili pare koje su odnete na Kipar u periodu kada ste bili na vlasti. To je bilo moje pitanje, ja sam postavila pitanje, a vi ste izašli i pričali o nečemu sasvim drugom, ne znam kome pričate; ako ste u stanju odgovorite na pitanje, ako ne, neka izađe neki drugi poslanik. Inače, što se tiče vašeg komentara da se sada, u ovom periodu stoji u redovima i čeka za "Loto", samo želim da podsetim da se u vaše vreme stajalo i čekao se hleb, benzin i sve ono što su nasušne potrebe građana.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da primetim da se nešto dogodilo ljudima iz poslaničke grupe G17 plus, oni kao da ne znaju sa kim su u vlasti. Vi ste u vlasti sa Socijalističkom partijom Srbije, koju optužujete za stajanje u redu za ulje, hleb, benzin, hiperinflaciju i ne znam ni ja šta sve. Vi svoje koalicione partnere na najgrublji i najbrutalniji način optužujete za sva zlodela i za sve što se zbivalo u ovoj zemlji. Što se tiče Srpske radikalne stranke, pravo da vam kažem, možda smo krivi zbog toga što nismo uspeli da istražimo gde je taj novac, možda zato što nismo bilu u MUP-u zastupljeni, možda zato što nismo bili u Ministarstvu finansija, imali svog ministra, ili nismo znali kako da se reši, ali, moram da vam kažem, to se dogovorite sa vašim drugovima i koalicionim partnerima. Rekli ste da oni znaju gde je to, oni kažu da tih para nema, ali vidim da vam ništa ne smeta da zajednički vladate, da zajedno sedite u upravnim odborima, da uzimate, otimate, radite šta hoćete u ovoj Srbiji i da vam niko ništa ne može. Ono što mi u Srpskoj radikalnoj stranci sa ponosom ističemo na svakom mestu jeste želja građana Srbije koju smo mi prihvatili kao ključni cilj našeg političkog, ekonomskog i socijalnog programa, i to je borba protiv korupcije, borba za bolji život građana Srbije. U toj borbi te sitne smicalice, to je bilo za vreme bivše vlasti, za vreme vaših koalicionih partnera, to je bilo 10 godina vlasti vaših današnjih koalicionih partnera, koji očigledno i dalje vladaju Srbijom, sada preko vas, nekada preko JUL-a, nekada preko ovoga, a nekada preko onoga. Nemojte vi više o tom vremenu da govorite, jer mislim da ćete naljutiti koalicione partnere i da im na pamet neće pasti više da vas ovako zdušno podržavaju i Dinkića štite kao što su to do danas i juče činili. Što se nas u Srpskoj radikalnoj stranci tiče, nemojte da brinete za naše zdravlje, mi smo dobro, pobeđujemo, bežimo više od 10% drugoplasiranom, a vi ste daleko i od sedmoplasiranog, a bogme sve dalje i dalje od izbornog cenzusa, to će vam postati misaona imenica. Nadam se da će građani Srbije onako kako danas misle vrlo brzo imati priliku da to prosude i na biračkim mestima, a onda ćemo vas primati lepo, samo ćete nas gledati odozgo sa balkona, a ne odavde iz sale. Hvala.
Da li još neko želi reč? Gospodin Krasić, narodni poslanik, tražio je repliku. Izvolite.
Znate, mora po drugi put da se ponovi. Mlađan Dinkić je rekao da su pare u džakovima iznete od 1991. do 1993. godine i sada ja molim ove iz G17 plus da dobro čuju ovaj drugi deo rečenice: SRS je bila u vlasti od 24. marta 1998. godine, preko 24. marta 1999. godine, kada su vaši prijatelji krenuli sa napadom na SRJ, do 25. oktobra 2000. godine, kada je zahvaljujući sprečavanju atentata ispred ove zgrade, 200 dugih cevi u organizaciji Čovića i onog visokog što pomaže Batića, ne znam ni kako se zove, praktično pala Vlada, na izborima za predsednika SRJ desilo se da je pala Republička vlada. Znači, pare su iznošene u jednom periodu. SRS je posle sedam godina bila na vlasti. Valjda to nije teško da se shvati. E, sad, da bih vam dočarao to što vi pokušavate da dokažete pročitaću vam šta su napisali radnici JU banke. E, oni kažu ovako, između ostalog su tamo izgubili ljudi posao, deonice, akcije, svašta se dešavalo, da o tome ne pričam, kaže se ovako – dana 22. novembra 2000. godine u Bubanj potoku oteto je 4.200.000 nemačkih maraka i 70.000 švajcarskih franaka iz kombija te banke. Tada je, faktički, guverner NBJ bio Mlađan Dinkić, samo što je skinuo čarapu. Znači skinuo je čarapu i bio je. E, osim dva novinska članka, gde se postavlja pitanje, odnosno komentariše to što se desilo, do dana današnjeg nema nijedne zvanične informacije o tome gde su te pare. Vas iz G17 plus pozivam da pitate Mlađana Dinkića, jer to pitaju bivši zaposleni JU banke AD Beograd – gde su pare. Oni su apsolutno sigurni gde su pare. Građani Srbije takođe se interesuju kako je to moguće. U vašoj ″Ekonomiji destrukcije″ se kaže da u slamaricama postoji dve milijarde maraka. A, kada je došlo kasnije do onih silnih konverzija, prvo preko jednih menjačnica, pa onda zvanično za evro, pojavilo se 7,5 milijardi; pa, kada se uzme šta je otkupljeno i šta je prodato vidi se da se tri milijarde ne uklapaju. To je tri milijarde mafijaških para iz inostranstva, koje su zvanično oprane preko NBJ. I danas se peru te pare. I zato smo mi skoro jedina država na teritoriji Balkana u kojoj caruju navodno inostrane banke, banke sa pozajmljenim imenom iz inostranstva. Nema kreditiranja u privredu, ili je skromno; nešto je sitno sa potrošačkim kreditima; ali su zato menjački poslovi, plaćanje prema inostranstvu i pranje para karakteristika bankarskog sistema u režiji G17 plus. O tome mi pričamo. Zato smo podneli amandman na član 1. da kažemo građanima Srbije – nije to baš tako kako Mlađan Dinkić i Labus pričaju. A, doći ćemo i kod osiguravajućih društava i drugih banaka koje se gase. Pa, zar vam nije čudno da se osam puta ne sprovodi odluka Vrhovnog suda, već se istrajno ide na gašenje i ponavljanje rešenja o gašenju nekih banaka? Pa, vi ne poštujete ništa osim vaše volje. Peti oktobar je odavno prošao. Vi ga pamtite po nečemu. Pitajte građane Srbije po čemu ga oni pamte.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam da podržim amandman gospodina Krasića i da dam jedno dodatno obrazloženje, koje se u ovoj raspravi nije čulo. Naime, da vas podsetim, pre jedno tri godine potpredsednik Savezne vlade gospodin Labus je uredbom Savezne vlade regulisao putne pravce i prelaske sa teritorije Kosova i Metohije na teritoriju Republike Srbije, tako da nisu ni obuhvaćeni svi putni pravci. Ja sam jednim putnim pravcem iz Leposavića ka Brzeću na prelazu zvanom Mramor prešao i policija me je zaustavila i kaže – gospodine, vi ovde ne možete da napustite teritoriju Kosova, morate da se vratite, jer ulazite u teritoriju Republike Srbije. To je bilo još pre tri godine i ta pogubna politika, pogotovo za Srbe na Kosovu i Metohiji, nastavlja se od strane G17 plus. Naime, šta se dešava? Nakon izglasavanja zakona i uvođenja PDV-a gospodin Mlađan Dinkić želi da uvede carinski postupak, carinu na administrativnim prelazima prema Kosovu i Metohiji. Kada kažem carinu, mislim na onu carinsku deklaraciju, špediciju itd. i sve ono što su pokušali UNMIK i KFOR da urade pre tri godine i nisu uspeli, jer su Srbi tada, da vas podsetim, 78 dana štrajkovali, a bilo je i žrtava. Da vas podsetim da je Vesko Đurić izgubio nogu, da je Ivica Kalezić izgubio ruku. Na kraju su, nemajući potporu u Rezoluciji 1244, KFOR i UNMIK odustali. Ali su zato našli partnera u Mlađanu Dinkiću, da on svojim uredbama uvede to, a onda bi KFOR i UNMIK imali razlog – ako je mogla Srbija i srpska vlada da vam uvede carinu, zašto onda ne možemo mi da uvedemo carinski postupak prema Srbiji. To je ta saradnja između tih međunarodnih organizacija i G17 plus. Postoji još jedan veliki razlog zašto su građani, naročito Srbi sa Kosova i Metohije, protiv politike Mlađana Dinkića. Naime, u poslednjih godinu dana, od dolaska gospodina Dinkića na vlast, na Kosovu i Metohiji nije investiran ni jedan jedini dinar. Sećate se da je ranije uveden dodatni porez pri prometu roba i usluga sa teritorije Srbije na teritoriju Kosova i Metohije u visini od 5%; ta sredstva trebalo je da služe za pomoć Srbima na Kosovu i Metohiji. Tvrdim da u poslednjih godinu dana, otkako je Mlađan Dinkić ministar finansija, osim tekućeg održavanja – a kada kažem tekućeg mislim na plate i primanja onih koji sukorisnici budžetskih sredstava – ni jedan jedini dinar nije došao na Kosovo i Metohiju. Ako tako nastavimo, nama ne trebaju ni Šiptari, ni međunarodna zajednica, koja ne želi da nam pomogne, a ako ne bude htela ni Vlada Republike Srbije, onda će i doći do tog cilja da Srbin i srpski narod bude toliko oslabljen da mora da prihvati sve uslove. Nadam se da će ovoj priči, ovoj golgoti, kako uništavanja srpskog bankarstva i uvođenja inostranog bankarstva, tako i maćehinskog odnosa prema Srbima na Kosovu i Metohiji, biti kraj i da će u narednom periodu građani osetiti te rezultate i ovu političku frakciju poslati na političko smetlište.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao nameru da govorim o ovom amandmanu gospodina Krasića, međutim, malo me je isprovocirao gospodin Živadinović svojim nastupom, odnosno kada je rekao ovde da se mi ne bavimo problemima Mlađana Dinkića. Moram da kažem samo da se mi ne bavimo problemom Mlađana Dinkića. Mi se bavimo našim problemima, problemima građana Srbije, a najveći problem građana Srbije je upravo Mlađan Dinkić. Srbija nema trenutno većeg problema od Mlađana Dinkića i zato moramo ovako i na ovaj način da građanima Srbije objasnimo koliki je taj problem i da je potrebno njegovo što brže rešavanje. Naravno, neću govoriti o liku i delu Mlađana Dinkića, jer je o tome već dosta rečeno. Gospodin Vučić je u svom izlaganju detaljno objasnio o čemu se radi, koje su i kakve su zasluge Mlađana Dinkića i šta je ono što ga očekuje u bliskoj budućnosti. Ne može se gospodin Dinkić zaklanjati beskrajno dugo iza funkcije člana Vlade, koju sada ima. Mora vrlo brzo doći pred lice pravde, gde ga čeka zaslužena kazna. Jasno je svima u Srbiji da je gospodin Dinkić 5. oktobra 2000. godine ušao u NBJ sa dugim cevima, u oružanoj pratnji, preuzeo Narodnu banku bespravno, protivzakonito i time počinio veliko krivično delo, i da za to mora da odgovara. Jasno je to iz krivične prijave koju smo čuli ovde pre nekoliko dana, a koju je napisao i poslao očevidac tog događaja. Prema tome, tu je sve istinito, tu nema nikakvih laži i obmana. Jasno je to i zato mora gospodin Dinkić da odgovara. Nadam se da će ta kazna vrlo brzo i stići. Još bih rekao – što se tiče finansijskog sektora u Srbiji, situacija je uglavnom ista u svim gradovima Srbije. Samo želim da ukažem na dešavanja u Užicu u Poreskoj upravi, koju takođe vode predstavnici G17 plus. Direktor Poreske uprave je član G17 plus, a istovremeno i direktor jedne nevladine organizacije, koja je kao takva registrovana u nadležnim organima. Taj isti direktor Poreske uprave u Užicu u poslednjih mesec dana primila je 10 novih ljudi u Poresku upravu; svi su članovi G17 plus i vrlo bliski pomenutom gospodinu Živadinoviću koji je malopre ovde govorio. Znači, situacija je vrlo loša i teška u finansijskom sektoru u celoj Srbiji. Radi se o nepotizmu koji je prisutan u svakoj instituciji koja je pod kontrolom G17 plus. Na to bi trebalo ukazati građanima Srbije i treba se protiv toga boriti. Još jednom da kažem, doći će vrlo brzo dan, posle narednih izbora, kada će se odgovornost za sve što su učinili ne samo pripadnici G17 plus, nego svi onih političkih organizacija koje su vršile vlast u Srbiji u prethodnom periodu doći na dnevni red, da bi Srbija mogla da krene jednog dana napred.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovani narodni poslanici, ova rasprava se odužila, a ja, kao i ostali moji partijski drugovi, takođe želim da podržim amandman poslanika SRS Zorana Krasića, koji je predložio amandman na član 1. predloženog zakona. Naravno, potpuno se slažem sa gospodinom Krasićem i smatram da je neophodno brisati prvi član predloženog zakona. Mislim da je ova rasprava pokazala jednu stvar, što je ovde dokazano apsolutno i to moramo zbog naših građana ovde da istaknemo – dokazana je crvena nit destrukcije pravnog i finansijskog sistema koja postoji u Srbiji danas. Ko je ta crvena nit koja omogućava da do destrukcije ovog sistema dođe? To je jasno pokazano, a to je grupacija G17 plus. Kako? U prvo vreme postojala je grupacija G17 plus kao ekspertski tim. U to vreme ta grupacija je učestvovala na mnogim projektima, konkurisala za mnoge projekte koje je ovde međunarodna zajednica raspisivala. Ono što je interesantno, mnoge od tih projekata je izgleda i dobila ekspertska grupa G17 plus. Druga stvar koja je interesantna jeste da mi te projekte danas ne možemo da sagledamo, ne možemo da vidimo rešenja koja su ponuđena tim projektima, a znamo da su ti projekti odrađeni. Mislim da je krajnje vreme, ako hoćemo da budemo Evropa i ako hoćemo da budemo demokratsko društvo, da neko nama pokaže te projekte, da vidimo koji su projekti, ko su učesnici i kakva su rešenja ponuđena. To je neophodno. Šta se događa posle toga? Jednostavno, grupacija G17 plus postaje odjedanput politička stranka, stranka koja sada vrši implementaciju projekata u kojima je učestvovala zajedno sa sumnjivim strancima iz Evrope. Oni sada sprovode te projekte, a ovaj zakon treba da omogući ono što je jasno rekao u svom ekspozeu gospodin Vučić – da kontroliše implementaciju ovih projekata. To je suviše mnogo. To ne da je sukob interesa, nego je krajnje sumnjiva stvar, koju treba do kraja razjasniti. Interesantno je, kada o svemu ovome pričamo, gde je gospodin ministar. Dva su jasna razloga. Prvi je, i on je to dokazao, da ne poštuje ovu skupštinu. Ministar koji poštuje Skupštinu izdržaće raspravu, pa bila ona mnogo neprijatna za njega, pa čak i ako se iznose stvari koje nisu možda tačka dnevnog reda. Ovaj ministar je to jasno pokazao. Mi imamo ministre u ovoj vladi koji i te kako poštuju Skupštinu, imamo one koji poštuju i ne poštuju, a ovo je ministar koji apsolutno ne poštuje ovu skupštinu. Međutim, drugi je razlog zbog čega on danas nije ovde. On nema odgovore i nema argumente da se suprotstavi onome što je izneto u izlaganju gospodina Vučića. Kada čujete ovde argumentaciju kojom je branjen zakon, da imamo devizne rezerve, odmah možete da postavite pitanje našeg platnog deficita. Šta ima narod Srbije od deviznih rezervi koje se nalaze u nekim bankama, a tamo su uložene bez tendera? Šta mi imamo od toga kad ovde nema novca za našu privredu, kad su ovde skupi krediti i narod teško živi? Od toga narod Srbije nema nikakve koristi i to treba istaći. Mora ministar da odgovori konačno gde je kiparski novac, mora da nam objasni zašto je zatvorio srpske banke. Nije mu bilo dosta što je zatvorio i zatvara srpske banke, ali zašto pokušava da zatvori Komercijalnu banku, sto posto strani kapital u ovoj zemlji. Neka odgovori to gospodin ministar. Ovih dana je to pokušao da uradi na nezakonit način i o tome je bilo ovde priče. Dalje, moraće da se odgovori i na pitanje o šećernoj aferi. Šećerna afera nije završena. Ko je kriv za šećernu aferu? Da li ćemo mi možda plaćati odštetu zbog šećerne afere? To ministri i potpredsednik Vlade moraju takođe da nam odgovore. Korupcija je ono što je zajednička imenica za poslove u kojima se nalaze gospodin Dinkić i izvesni prijatelji i saradnici. Nisu džaba projekti Evropske banke za razvoj. Češljao je pre nedelju dana i projekat za transfuziju krvi. Čekamo da vidimo šta će se iz toga izroditi. Ima indicija da je i u tom projektu učestvovala grupacija G17 plus kao ekspertska grupa. Na kraju krajeva, pošto se ovde zalećete i dičite rezultatima koje postiže vladavina Labusa i Dinkića, ko danas od velikih državnika dolazi u Srbiju, ko je bio u poslednjih mesec dana? Dolaze službenici, i to je realnost. Zašto zaobilaze? Upravo zbog ove dvojice, zbog Dinkića i Labusa, i zbog korupcije.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam da podržim amandman koji je narodni poslanik Zoran Krasić podneo na zakon o regulisanju obaveza države Srbije prema bankama koje su u stečaju. Znam da ovog momenta rizikujem da se moj uvaženi kolega Zoran Krasić malo naljuti, zato što ne želi da se ime Mlađana Dinkića pominje u bilo kakvom kontekstu u vezi sa njegovim amandmanom, međutim, braniti ovaj amandman i ceo zakon je nemoguće, a da se u taj kontekst priče ne stavi Mlađan Dinkić. Da njega kao nestručnog čoveka, čoveka sklonog zloupotrebama položaja, pa i činjenju krivičnih dela, 2005. godine nije bilo na mestu guvernera Narodne banke sigurno ne bi ni postojala potreba za donošenjem jednog ovakvog zakona i te četiri srpske banke danas bi bile veoma uspešne banke, podsticale bi razvoj poljoprivrede i privredne aktivnosti uopšte u Srbiji. Ali, s obzirom da se on pojavio na tom mestu, sam se postavio na mesto guvernera i učinio niz krivičnih dela i besmislenih postupaka, došlo je do ovakve situacije kakvu sada imamo. Da se radi o neodgovornom i neozbiljnom čoveku, videlo se i sinoć, kada kaže građanima Srbije, baš onako u lice, kako živimo svi bolje samo što ne znamo, nismo svesni. Da se desilo da to slučajno nismo gledali ne bismo znali da živimo mnogo bolje sada sa njim nego što je to bilo u nekom ranijem periodu. On se potrudio da razvije jednu akciju koju pre njega niko nije uspeo, a nadamo se da u budućem vremenu neće niko da organizuje cinizam na jednom visokom nivou u Srbiji, a to je da uputi komšije i sugrađane jedne na druge za neku crkavicu od 500 dinara, koja će se evidentirati, a naravno ne i isplatiti, da podstakne mržnju i uputi ljude na jednu aktivnost koja ne stoji. Građani Srbije prilikom biranja nas kao narodnih poslanika, a kasnije dajući nam ovlašćenje i pravo da biramo vladu nisu hteli da podstiču cinkarenje u Srbiji, nego su hteli da im oni koje biraju omoguće i stvore bolji ambijent za poslovanje i da oni sami od svog rada mogu bolje da žive. Dalje, neko je ovde rekao da se sada u bankama više štedi. Pomislio bih, ovo što se radi sa JAT-om sada možda će doneti jedan novi kvalitet, međutim, građani Srbije i zaposleni u JAT-u treba da znaju šta će se desiti, odnosno kakva će sudbina zadesiti one koji trenutno rade u JAT-u, a kasnije i u nekim drugim javnim preduzećima, kojima se takođe preti likvidacijom ili možda uvođenjem nekakvih veštačkih postupaka i stvaranjem nekakvih iznuđenih situacija kao što je situacija u JAT-u. Da nisu u prilici da to vide sada, mislili bi da možda postoje neki bolji dani. Međutim, kada se zna kako su završili zaposleni u bankama i kako su građani Srbije prošli sa tim, onda je sasvim jasno šta nas očekuje i u nekom narednom periodu. Zbog čega ovaj amandman ima smisla i zašto treba glasati u danu za glasanje za ovaj amandman? Zato što se ovaj zakon predlaže bez ikakve podloge. Znači, ne znamo ni o kojim sredstvima se radi, koja sredstva će Republika Srbija prihvatiti da u ime banaka izmiri nekom drugom i koja sredstva će potraživati. To je sve nepoznato. Dovešće u neravnopravan položaj; od ovih banaka su potraživali i građani i neka druga pravna lica, ali oni sad nemaju isti status kao što će imati država kod namirivanja iz tih sredstava. Znači, postavlja se pitanje šta se dešava sa domaćim poveriocima prema tim bankama. Ništa, čekaće redovnu proceduru, po Zakonu o sanaciji i stečaju banaka. Da li će se naplatiti ili neće, to u ovom momentu niko ne garantuje i niko ne može da kaže kakva će se situacija desiti. Vrlo često se pominje da su za ovu situaciju, za bankarske i niz drugih afera, uglavnom zaslužni, organizuju to i provode Mlađan Dinkić, Miroljub Labus, a ponekad se kaže i neko iz G17 plus. U najvećem broju slučajeva se ne misli na narodne poslanike koji sede ovde, ali oni bezumno brane ono čega ni sami nisu svesni ili, jednostavno, ne žele da to saznaju, zatvaraju oči pred jednom veoma teškom i alarmantnom situacijom u Srbiji, jer to nije ekspertska mreža za pomoć građanima Srbije, nego ekspertska mreža za uništavanje standarda i boljeg života građana Srbije. Realno je postalo i radikalno, jer radikalno je realno. U toku ove godine mislim da ćemo takve odnose sprečiti, zaustaviti, kad Srpska radikalna stranka bude došla na vlast. Onda nećemo imati potrebu za donošenjem ovakvih zakona i pozivati se da smo doneli oko 400 zakona, verovatno se mislilo na 40, to sam shvatio kao omašku, reformskih zakona. Svaki zakon će biti reformski, ali će biti smislen i značiti bolje za građane Srbije.
Da li još neko želi reč? Da, narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon koji reguliše odnose Republike Srbije i banaka u stečaju. Mislim da smo danas svi već svesni da je stečaj nad bankama, koji je sproveden 2001. i 2002. godine, unazadio srpsko bankarstvo i stavio šapu jedne političke stranke na celokupnu srpsku privredu. Srpska radikalna stranka se, u svakom slučaju, ne slaže sa donošenjem ovakvih parcijalnih zakona koji uređuju sektor bankarstva. Neophodno je da Vlada pred nas poslanike izađe sa jednom strategijom, da odredi dinamiku privatizacije u bankarskom sektoru, jer je bankarski sektor izuzetno bitan za funkcionisanje cele srpske privrede. Bez domaćih banaka, bez banaka koje mogu da podrže i da jačaju srpsku privredu i da utiču na dalji razvoj srpske privrede neće biti moguća ni bolja sutrašnjica za sve građane Srbije. Neminovno je da deo banaka bude privatizovan. Sasvim je sigurno da će i strane banke ući na srpsko tržište. SRS se ne bori protiv toga. Naprotiv, zalažemo se da bankarsko tržište bude otvoreno, jer smo svesni da bi strane banke donele i značile jeftiniji i efikasniji bankarski sistem i ujedno omogućile da, kroz povećanje ponude kapitala, imamo i niže kamatne stope, što je izuzetno bitno za srpsku privredu u današnjici. Činjenica je i to da sve razvijene zemlje štite svoj bankarski sistem, da ne idu u privatizaciju i rasparčavanje svog bankarskog sistema, jer jedino bankarski sistem nad kojim se ima makar delimična kontrola garantuje privredni razvoj. Rekao bih da je malo i nelogično da pred nama stoji zakon koji treba da reguliše postojanje jedne agencije koja bi trebalo da potpomogne srpski izvoz, a da se u isto vreme, bez bilo kakvih kriterijuma, bez bilo kakve strategije, ide u privatizaciju bankarskog sektora. Isti taj izvoz se, na neki način, onemogućava ili se stavlja pod znak pitanja, jer će ubuduće u potpunosti zavisiti od volje stranih banaka i stranog kapitala. Rekao bih još jednu stvar u vezi sa ovim zakonom, da je neprimereno da Agencija za osiguranje depozita, sanaciju i stečaj dobije ovoliko ovlašćenja, da je neprimereno da je rukovodstvo te agencije pod kontrolom jedne političke partije – G17 plus, da je i guverner Narodne banke i sama Narodna banka pod kontrolom iste te partije, da je Ministarstvo finansija takođe pod kontrolom iste te političke partije. Iz našeg iskustva vezanog za stečaj ovih banaka u 2000. godini možemo da zaključimo da će i ovaj zakon da bude jako štetan po bankarski sistem. Svako ovakvo parcijalno rešenje, kojim se na jedan netransparentan način rešava bankarski sistem, mora biti odbijeno od strane poslanika. Zato vas i pozivam da u danu za glasanje ne podržite ovaj zakon, već da insistiramo na tome da Vlada i Ministarstvo izađu sa jednom konkretnom strategijom i dinamikom privatizacije i regulisanjem bankarskog tržišta.
Prekidamo rad. Određujem pauzu do 15,05 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo današnji rad. Prema službenoj evidenciji, prisutan je 101 poslanik. Molim da prvo utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Hvala. Zahvaljujem i konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Nisam predsedavao, vi ste na dnevnom redu, izvolite. Razgovaramo o amandmanu gospodina Krasića.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom poslanika SRS gospodina Zorana Krasića predloženo je brisanje člana 1. Predloga zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i banaka u stečaju. Sve ono što je Mlađan Dinkić, eksguverner Narodne banke Jugoslavije, a sadašnji ministar finansija, uradio domaćem bankarstvu, građanima Srbije, srpskoj privredi, jednostavno ne može da prođe bez odgovornosti. Mlađan Dinkić danas liči na doktora, nabeđenog eksperta, koji je pacijenta uveo u stanje kliničke smrti i sada, da bi oprao ruke, šalje samrtnika dalje, iako mu spasa nema, da mu neko drugi konačno potpiše smrtovnicu. To je jasno svim građanima Srbije, koji danas bukvalno žive na ivici egzistencije, pod prismotrom, na meti cinkaroša. Dakle, ono što je zamutio bivši dosovac, bivši guverner, bivši nesalomivi, lični kompozitor Dragana Kojića Kebe, Mlađan Dinkić pre nekoliko godina zatvarajući domaće banke, sada želi sve to da pokrije i anulira stavljanjem države Srbije u položaj dužnika. Mnoga potraživanja banaka koje su ugašene danas mogla su se podmiriti posle sprovedenih privatizacija. Banke bi, zatim, izmirile svoja dugovanja prema inostranim poveriocima i danas bi radile u Srbiji. Koliko su samo strane banke uzele novca kao proviziju od građana Srbije prilikom konverzije marke u evro. Zar to nisu mogle da odrade domaće banke. Gde su 4,5 milijardi srpskih para sa Kipra? Što se ćuti o ogromnim uplatama za navodne ekspertske usluge Dinkićevim saborcima od strane mnogih inostranih organizacija? Šta je sa onim firmama čijim imenima je Dinkić mahao pred novinarima 2003. godine? Ništa od toga. Samo još jedna obmana za građane Srbije. Kada se nemilosrdno obračunavao sa domaćim bankarskim sistemom, sa osiguravajućim društvima, šta onda da očekuju sitni pijačni prodavci, sirotinja koja jedva preživljava, seljaci kojima je nametnuo astronomske iznose za obavezno penziono, socijalno i zdravstveno osiguranje. Šta očekivati od nevidljivog ministra, pošto ga niko nije video ovih dana, koji se usudio da čak i monasima i monahinjama nameće plaćanje zdravstvenog osiguranja. Ono što je sigurno, profit koji ostvaruju banke, a koje danas rade u Srbiji, polako ali sigurno se odliva iz naše zemlje. Svaka investicija u srpsku privredu dolaziće od stranih poverilaca. Da li to znači da smo mi zbog Mlađana Dinkića danas u polukolonijalnom položaju, ostavljeni da čekamo milost stranih banaka. Na kraju, preneo bih gospodinu ministru, Mlađanu Dinkiću, poruku jednog seljaka sa paraćinske zelene pijace, zemljoradnika koji je ojađen rešenjem Poreske uprave od 160 hiljada dinara za neizmireno obavezno penziono, socijalno i zdravstveno osiguranje: "Kažite onom Dinkiću da mu je ostalo još samo da nam u šerpe i lonce ugradi nešto i da nam meri šta kuvamo i koliko jedemo, pa sve što pojedemo preko mere da oporezuje."
Hvala, gospodine Iliću, izvinite što nisam mogao odmah da se setim imena, mi smo Paraćinci, pa možemo jedan drugom da oprostimo. Izvolite, gospodin Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi se sećamo 2001-2002. godine kada je po nalogu Zapada, po nalogu evropskih mentora, ministar finansija, Mlađan Dinkić, izvršio sanaciju najveće četiri srpske banke, pod izgovorom da će se na taj način rasteretiti privreda Republike Srbije, da će se na taj način dati injekcija, odnosno da će to biti inicijalna kapisla koja će pokrenuti proizvodnju u Republici Srbiji, koja će vinuti privredu Srbije na visoke grane, posle desetogodišnje muke i propasti koje je doživljavala, i da će to biti ono što će nas uvesti u Evropsku uniju. Očigledno je posle tri-četiri godine da argumenti koje je izneo ministar finansija sadašnji, gospodin Mlađan Dinkić, nisu bili tačni, a suština se svodi na to da je to urađeno iz prostog razloga da se stavi šapa na srpsku privredu i da Evropa i evropski mentori ove vlasti kontrolišu srpsku ekonomiju, koja se sada nalazi na najnižim granama u poslednjih 10-15 godina. Takođe, privatizacija srpskih banaka, koja je u poslednje vreme izuzetno aktuelna, ne odvija se kako novopečene demokrate vole da kažu "transparentno", nego se obavlja ispod žita, tajno, iza leđa građana Srbije, u nekim poluprivatnim kružocima, između kumova, rođaka, nekih neprirodnih saveza. Cilj uništavanja srpskih banaka je izuzetno jasan. On se svodi na to da se oslobodi manevarski prostor za ulazak evropskih banaka na tržište Republike Srbije, kako bi od građana Srbije odvlačili novac, a onda ih istim tim građanima, koji su taj novac uložili, davali putem kredita, pod izuzetno nepovoljnim kamatnim stopama. Sigurno je jedno, da ukoliko Srbija ne sačuva domaće bankarstvo, da ne samo da u skorije vreme nećemo postati deo evropskih integracija, ne samo da nećemo biti ni blizu EU, nego ćemo postati evropska provincija, bez ikakve šanse da u skorije vreme budemo deo evropskih integracija, a kamoli da postanemo deo EU. Zbog svega gore navedenog, poslanici SRS neće glasati za predloženi zakon. Slična je situacija, kada smo već kod ministra finansija Mlađana Dinkića, i sa osiguravajućim društvima. Veliki je broj osiguravajućih društava koja su u poslednje vreme izgubila licencu za rad. Suština je ista, da se stvori prostor za ulazak inostranih osiguravajućih društava na prostore Republike Srbije, da oni budu ti koji će izvlačiti pare od građana Srbije u svoje matične ekspoziture. Mislim da je i svim građanima Srbije jasno da je jedna fantomska organizacija, koja se pod šifrom G17 predstavlja građanima Srbije, stavila šapu na sve što se tiče finansija i ekonomije u državi Srbiji. Najsvežija iskustva nam govore da su bacili oko na Srbijašume, da su bacili šapu na JAT. Sve ono čega su se dotakli, a tiče se finansija, u njihovoj se ruci sasušilo i ovo je samo jedna generalna proba da se upuste u rasprčkavanje državne imovine u velikim javnim preduzećima, tipa Elektroprivrede, tipa Srbijašume, tipa Železnice. Zbog toga građani Srbije treba što pre da se dignu, što pre da traže smenu nove vlasti, da ne kažem da uzmu motke u ruke, da razjure ovu bandu koja je sada na vlasti i da na vlast konačno dođu pošteni i časni ljudi.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Miloljub Albijanić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miloljub Albijanić. Pošto su ovaj amandman, sa ispravkom, prihvatili Vlada i Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O ORGANIZACIJI I NADLEŽNOSTI DRŽAVNIH ORGANA U SUZBIJANjU ORGANIZOVANOG KRIMINALA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka jedan sat 38 minuta 24 sekunde, Demokratska stranka Srbije jedan sat tri minuta i 36 sekundi, Demokratska stranka – Boris Tadić 44 minuta 24 sekunde, G17 plus 37 minuta 12 sekundi, Srpski pokret obnove – Nova Srbija 21 minut 36 sekundi, Socijalistička partija Srbije 26 minuta 24 sekunde i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, četiri poslanika SPO-a i tri poslanika SDP, po pet minuta, na osnovu člana 89. stav 3. Poslovnika. Za ovu tačku ovlašćen je gospodin Bojan Kekić ispred SPS i Zoran Krasić ispred poslaničke grupe SRS; obaveštenje smo primili usmeno. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi reč? Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalaze male izmene ovog zakona, onog leks specijalisa za suđenje za organizovani kriminal. Prva izmena se odnosi na odredbe o pritvoru, a druge dve na one odredbe o kaznama za disciplinu u postupku. Prva izmena u stvari predviđa brisanje članova koji su vezani za pritvor iz jednog vrlo jednostavnog razloga. Opštim odredbama Zakona o krivičnom postupku predviđena je dužina trajanja pritvora za donošenje prvostepene presude, četiri godine za najteža krivična dela, a dve za blaža krivična dela. Dok postoje ovakve odredbe u ovom specijalnom zakonu, odnosno lex specialis-u, ne bi mogle da se primene opšte odredbe iz Zakona o krivičnom postupku i došli bismo u situaciju da za najteža krivična dela pritvor traje kraće nego po Zakonu o krivičnom postupku i za ona blaža dela. Iz tih razloga, da bi se postiglo ujednačavanje ovih zakona, mi smo predložili brisanje ovih odredbi, tako da ostaje mogućnost primene opštih odredbi iz Zakona o krivičnom postupku. Što se tiče druge dve izmene, one se tiču kazni novčanih, i to ima i te kako rezona. Ako su po Zakonu o krivičnom postupku kazne znatno veće, znači u onim slučajevima gde su blaža krivična dela, normalno da za pitanje procesne discipline veći značaj imaju ove odredbe kod suđenja za ona najteža krivična dela iz organizovanog kriminala. Iz tih razloga kazne su podignute, da bi se ujednačile sa već postojećim kaznama po onim odredbama Zakona o krivičnom postupku. Što se tičenekih ranijih izmena, mogu da vas obavestim da je radna grupa uradila nacrt kompletnog zakona, i ovoga i zakona za ratne zločine, i u završnoj fazi je izrada zakona o samom krivičnom postupku, i sve dileme koje budu postojale, a vezane za dužinu pritvora zaista će tada moći da se valjano rasprave u ovoj skupštini i da se odluči da li bi eventualno trebalo da postoje takve odredbe ili će se ići na onu varijantu, koja je nekada postojala, da sud može da određuje svaka dva meseca, da kontroliše dužinu trajanja pritvora, a u skladu sa standardima Evrope, da se u svakom konkretnom slučaju ocenjuje šta je to razumno trajanje pritvora. Ovo da bude jasno, evropske zemlje ne poznaju ovakvo ograničenje. Mi smo nekada malo potrčali, pa uneli ta ograničenja, jer uvek smo hteli da budemo korak ispred. Imali ste situacije da je Savet Evrope negde ocenjivao da je prekoračeno ono vreme koje ulazi u takozvano vreme razumnog trajanja pritvora, ali imalo je gde ocenjuje da je, usled složenosti postupka, iako je pritvor dugo trajao, to bilo razumno vreme. Poslednji slučaj je suđenje Đovaniju Druski, šefu napuljske kamore, koji je proveo devet godina u pritvoru, i oni su ocenili da je to razumno vreme trajanja pritvora, imajući u vidu složenost dela i složenost samog postupka. Kažem, to će biti ona tema o kojoj ćemo mi raspravljati zaista kada se raspravlja temeljno o kompletnom zakonu o krivičnom postupku i odredbama kompletnog ovog zakona o državnim organima i borbi protiv organizovanog kriminala. Hvala vam na pažnji, izvinjavam se što moram zbog neodložnog posla da napustim Skupštinu i nadam se da to nećete protumačiti kao nepoštovanje Skupštine. Hvala vam još jednom.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.)
S obzirom da se ova izmena zakona odnosi na usaglašavanje sa nečim što nazivamo opšta norma i da je stvarno mala intervencija u ovom zakonu, može da se zaključi da zakon bez nekih većih problema može da prođe ovu skupštinsku proceduru. Međutim, ovo je prilika da se skrene pažnja da smo prošle godine u ovoj skupštini povećali te granice za određivanje pritvora i tada smo kritikovali to produženje. Uvek kada se priča o organizovanom kriminalu i o ovom zakonu koji uređuje organizaciju i nadležnost državnih organa u borbi protiv organizovanog kriminala, mislim da svako ko sedi u ovoj Narodnoj skupštini mora da izađe i da iskaže nezadovoljstvo faktičkim stanjem. Imamo poseban sud, imamo posebne postupke, imamo posebne organe, imamo posebnu nadležnost i imamo organizovani kriminal. Šta tu ne odgovara? Sve imamo, a rezultati ne postoje. Rezultati ne postoje iz jednog prostog razloga što u pripremi predmeta, pre nego što se dođe do suda, postupa se traljavo ili neko izvlači dokumentaciju i dokaze iz predmeta, a odnose se na fazu pretkrivičnog postupka, kada su se obezbeđivali neki dokazi. Imamo situaciju da tužioci prilično ćute pre nego što uzmu predmet u ruke, a tužilac upravlja krivičnim gonjenjem. Naši posebni organi, koji su organizovani za borbu protiv organizovanog kriminala, stičemo utisak da nisu ni osposobljeni za tu borbu. Imamo situaciju da je 2003. godine ona Vlada, nju je predstavljao u Skupštini Vladan Batić, gotovo do nakazne forme promenila definiciju šta je to organizovani kriminal, pa je malatene svela – tri lica na jednom mestu. Propise treba da uradimo, moraju da se urede, ali organizovani kriminal stalno menja svoju formu, počev od onog najprostijeg oblika zavere, dalje preko organizovanih zločinačkih udruženja itd. Na kraju, imamo i ovaj kriminal belog okovratnika, čiji smo svedoci svi mi koji sedimo u Skupštini. Ukoliko neko posumnja da se nešto radi i da je to kriminal i dostavi dokumentaciju tužiocu, a tiče se Nacionalne štedionice, tiče Kipra, tiče se gašenja banaka, tiče se poslovanja nekih banaka, tiče šećera, tiče se privatizacije, i tako bi mogli da nabrajamo do sutra, a u svemu tome postoji organizovani kriminal. Taj kriminal u ovim slučajevima koje sam pobrojao ne može biti rezultat neke slučajnosti. Da su se slučajno našli Labus, Dinkić i još neko na jednom mestu, pa kao rezultat te slučajnosti je ispala afera šećera. Postoji čitava ekipa, sa jasno podeljenim funkcijama, zadacima, i mi imamo u okviru SUP-a, MUP-a, neko posebno telo, postoji neka skraćenica koja ništa ne znači, a oni imaju mogućnosti da se obrate nadležnom sudu da dobiju saglasnost i da prate neka lica, da prisluškuju, da obezbeđuju dokaze, da obezbeđuju dokumentaciju, pripreme predmet. I u organizovanom kriminalu godinama se priprema predmet, a sudski postupak u relativno kratkom roku završava. Ovde kod nas nije takva situacija, ovde čim se posumnja sve izlazi u te novine, posle nekoliko dana, već je u novinama osuđen, a kroz tri dana jedna grupa novinara se čudi kako on već nije u zatvoru. Tužilac možda još nije ni dobio predmet i u stvari se na taj način signalizira vršiocima tih krivičnih dela, obuhvaćenih nekom grupom i nekom organizacijom, da su provaljeni, da se usmere na drugo mesto i oni brže-bolje u nekoj instituciji nađu nekog čoveka, objasne kako tu postoje neki planetarni, državni i nacionalni interesi i, naravno, sve se to zataška. Verovatno to može još neko vremeda prolazi, ali vam tvrdim da za dve ili tri godine više u Srbiji niko neće biti u mogućnosti da toleriše ovaj stepen organizovanog kriminala. Svi će dobiti šamare od građana Republike Srbije, jer to je postalo neizdrživo. Idite u bilo koje mesto u Srbiji, postavite pitanje, čovek koji se elementarno interesuje za neke stvari može da vam kaže koliko postoji organizovanih bandi, jedna uteruje dugove, druga kidnapuje, treća reketira, četvrta je u vezi sa MUP-om. Kako je moguće, kako to država može da toleriše da načelnik jednog SUP-a ili predsednik jednog opštinskog suda dođu na otvaranje kafića kriminalca koji je izašao iz zatvora. Vi sada meni objasnite, ali ministar ode, kako taj predsednik suda, taj načelnik SUP-a i taj javni tužilac, koga oni treba da angažuju, mogu da se bore protiv organizovanog kriminala, kada je gazda te bande kućni prijatelj sa nosiocima tih pravosudnih funkcija zaduženim da gone to lice. To može biti smešno, ali kada se pogleda koji je efekat tog rada državnih organa, kakvi su rezultati organizovanih grupa koje vrše kriminal, koje imaju kriminalni cilj; one postoje radi kriminala, radi sticanja dobiti. Preko organizovanog kriminala se zadovoljava neka od potreba građana Srbije i zato oni nalaze interes i mogu da prolaze tu. Prosto stičem utisak da u nadležnim organima ne postoje ljudi koji, počev od teoretske pa do one praktične obuke, znaju šta je organizovani kriminal; i njih bilo koji državni funkcioner može da prevari i da predstavi da to nije kriminal. Pogledajte ove naše banke, kako su osnovane, čijim kapitalom, pogledajte njihovo poslovanje, pogledajte ove anketne odbore koje smo imali, svaki je završen sa ponekom krivičnom prijavom. Ako nije mogao Anketni odbor da podnese krivičnu prijavu, onda je neko od članova Anketnog odbora potpisao krivičnu prijavu i to stoji već godinu dana. Što se tiče struje, mislim da ima već sedam ili osam meseci, ako ne i više. Država ćuti, tužilac ćuti, sud nije dobio predmet, ne pita se. Poslanici koji su to pokrenuli doživljavaju da ih građani pitaju - pa, vodili ste neki postupak, bio je neki anketni odbor, koji su rezultati? Kao da poslanici, članovi Anketnog odbora, mogu da vode krivični postupak, da hapse i da teraju nekoga u zatvor. A, istina je da su otišle krivične prijave i nema povratnog glasa - da li se krivična prijava odbacuje, da li se prihvata pa se pristupa gonjenju. Ako tužilac smatra da nema elemenata krivičnog dela, neka obavesti podnosioca krivične prijave, pa će on kao supsidijarni da preduzme krivično gonjenje. Nema, nema, pre svega, aktivnosti i saradnje onih koji su zaduženi i plaćeni da se bore protiv organizovanog kriminala. Mi organizovani kriminal možemo čak i da podelimo po robama, možemo i prema usmerenosti ka nekim službama, da li se vrši u inostranstvu, da li se vrši samo kod nas, da li na nekoj lokaciji, da li na široj lokaciji, da li je u pitanju droga, da li je u pitanju gorivo, da li je u pitanju nešto drugo. Jednostavno, tamo gde god postoji mogućnost da se napravi bilo kakav monopol, obavezno ide i organizovani kriminal. Zato što organizovani kriminal i ljudi koji učestvuju u jednom takvom zavereničkom udruženju znaju da postoji interes građana i radi zadovoljavanja tih interesa oni, putem kriminala, završavaju deo svog posla, a u osnovi svega toga jeste velika, nekontrolisana, neoporezovana dobit. Mene stvarno ne bi iznenadilo da možda za nekoliko meseci, ukoliko se ovakvo stanje nastavi i dalje, mi imamo i jedan drugi organizovani oblik kriminala, gde kriminalci nose javno oružje i suprotstavljaju se policiji ukoliko neko usmeri policiju ka toj grupi ljudi. Mi imamo i situaciju da malo-malo izađe poneka informacija da je bivši policajac sada u nekoj grupi, pa šef obezbeđenja, pa glavni diler, pa glavni posrednik. Mi imamo situaciju da se jedan dobar broj advokata uključio u to. Ne kao branioci nego kao savetnici. To ima u svojoj nomenklaturi i svoj specifičan naziv. Oponaša se nešto što je nekada postojalo u Italiji, ali to sve menja svoje oblike. To je svakodnevna pojava. Sklono je promenama. Znate i sami, kada je objavljen jedan zakon, knjiga nije mogla da se kupi jer su je pokupovali kriminalci. Na vreme se osposobili šta ih to čeka. Menjamo mi zakone, doterujemo to, jurimo neke standarde, neke propise, pridružujemo se, očekujemo da ćemo biti pridruženi, primamo se, ne primamo se, dovodimo situaciju do usijanja. Od tog i tog datuma zavisi sve. Da li će u Srbiji biti kiseonika ili neće. A organizovani kriminal nesmetano funkcioniše. Nesmetano funkcioniše. Neki napori se čine u oblasti pravosuđa, promenama sudija, izborom sudija i predsednika sudova, ali mi u suštini nemamo institut razrešenja nosilaca pravosudnih funkcija. Verovatno nekoliko desetina predmeta čeka pred Velikim personalnim većem, ali tu je kolegijalnost zastupljena do maksimuma. To se ne iznosi na sednicu Veća, te i nema ozbiljnih predloga da se neko razreši. A ukoliko se neko i razreši, razreši se zato što nije bio ažuran ili zbog toga što je nastupila zastarelost pa nije reagovao, što smo imali prošle godine nekoliko puta na dnevnom redu kada su razrešeni neki tužioci, odnosno zamenici tužilaca i neke sudije. Znači, nema opšte akcije, nema političke odluke. Evo, vidite i sami, i ovaj jedan predmet koji se vodi pred ovim sudom za organizovani kriminal koliko, već godinu i po dana traje, sve više liči na nešto drugo, a ne na suđenje. Tako ne možemo da se borimo protiv organizovanog kriminala, a to je samo pitanje dana kada će bilo ko od građana biti žrtva organizovanog kriminala. Ako neko misli - sada je zaštićen, daleko je od tih ljudi koji se tim poslom bave, budite sigurni to je opasnost za svakog građanina Srbije. Ako ne zbog nekih drugih stvari, zbog neke brutalnosti, a onda verovatno zbog toga što svakome od nas dete može postati žrtva jedne narko-dilerske grupe, koja je u mogućnosti da zarazi našu omladinu. Sve što se činilo ovih godina je nedovoljno. Sve što se činilo ovih godina je neozbiljno. Da je ozbiljno, onda bi se iskoristile one odredbe Zakonika o krivičnom postupku, koje omogućavaju da nadležni organi za otkrivanje krivičnih dela, za rasvetljavanje krivičnih dela, pripreme odgovarajuću dokumentaciju - da li je to samo prisluškivanje, da li je to praćenje, snimanje, provera računa itd. Sve je to izostalo. Kada se uzme u obzir ovo naše faktičko stanje i kada se pogleda u tom zakonu, onda stvarno može da se kaže - pa, dobro, promenite to. Ali, to ne rešava naš problem. Saradnja državnih organa, sigurno odabir ljudi koji treba to da rade, i u pogledu struke i u pogledu morala, treba da budu nešto što nama može da pruži garanciju da ćemo imati nekog uspeha u borbi protiv organizovanog kriminala. Ovako ne. I još jedan vrlo značajan momenat o kome ova vlada ne vodi računa. Bez obzira koliko je to tačno ili nije tačno, ali ako se u javnosti podigne galama, recimo o Nacionalnoj štedionici, i s pravom tvrdi da tu postoje elementi organizovanog zločinačkog udruženja, onda država mora brzo da nađe odgovor. Mora. Pa, vi koji ste na vlasti razmislite, vaš predsednik Saveta za borbu protiv korupcije, ne znam kako se zove ta žena, u javnost je izašla sa informacijom da je MUP-u i tužiocu prosledila veliku, ogromnu dokumentaciju o Nacionalnoj štedionici, o toj banci u Rusiji, o tom švercu, preprodaji i ko zna šta se sve dešavalo sa gorivom, električnom energijom, a vlast ćuti. To ćutanje vlasti deluje podsticajno na druge organizovane grupe. Ćutanje je signal da postoji nešto iza, da postoje neki ljudi koji to mogu da završe. Da li su to advokati, da li su to neki koji su bliski ljudima na vlasti koji mogu da utišaju progon, zaustave progon, narede da stoji u fioci još neko izvesno vreme. Uvek se vlast proziva zbog kriminala, jer nema ko drugi. A vlast mora da bude i efikasna, i odgovorna, i da odgovori. Pošto država kasni, onda nije ni čudo da Miloš Vasić napiše knjigu. Pa, jeste, deluje tragikomično. Saobraćajac napisao knjigu o kriminalu. Ali, država je dala povod nekome da to uradi. Javljaju nam se eksperti, svako nam drži neka predavanja, a poznato je - organizovani kriminal ima nekoliko svojih aspekata, kriminalističkih, policijskih, pravosudnih, socioloških, pa čak i penoloških. U ovoj zemlji postoje stručnjaci koji to znaju. Ima vrlo lepih knjiga napisani o organizovanom kriminalu, baziranih na naučnim saznanjima i iskustvima drugih država koje su se borile protiv organizovanog kriminala. Pa, to samo neko treba da pročita i da preduzme akcije, da radi. Da se nešto malo tih propisa usaglase, ukoliko je još potrebno. Ali, nama nisu problem propisi. Nama je problem nerad i odsustvo političke odluke da se zada odlučujući udarac svim tim organizovanim grupama. U svim porama oni postoje. I oni koji rade sa carinom, i oni koji rade sa poreskom upravom, i oni koji rade sa bankama. Proverite banke, videćete i sami. Pa zar je moguće da je naša privreda na tako niskim granama, a toliko rajskog stanja za poslovanje banaka? Pa na osnovu čega oni mogu da naprave razliku između aktivne i pasivne kamatne stope i da ostvare zaradu? Pa zar to nije dovoljno upozorenje da se nešto dešava na tržištu novca? Pa, pogledajte berze? Pogledajte advokatsku kancelariju Ivanišević, ili kako se zvaše, na koju je prvi put pala jedna velika trgovina akcijama, mislim da beše Apatinska pivara pre dve godine. Imali ste privatizaciju, odnosno prenos akcija "Knjaza Miloša", pa su neke brokerske kuće kažnjene. Tu ima elemenata za sve i za svašta. Da se pronađe da su članovi grupe više lica, da postoji organizacija, da postoji kriminalni cilj, da postoji podela posla, da postoji delo, sve elementi organizovanog kriminala. Ali, država ćuti, vlast ćuti, ministri obrazlože i odu, kao da će neko drugi to da reši. Neće ni novine da reše, a ako građani treba da se bore protiv organizovanog kriminala na svoj način, stihijski, neorganizovano, onda nam ova vlast i ne treba. Dokaz kvaliteta nekog zakona jeste, pre svega, praksa i ovde je naš najveći problem što je praksa nula.
Reč ima narodni poslanik Bojan Kekić.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, tačka dnevnog reda na današnjoj Skupštini je Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala. Pre svega, radi se o neusklađenosti pozitivno-pravnih propisa sa, kako ministar reče, lex specialis zakonom, i ovim izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala u osnovi vrši se usklađivanje sa poslednjim izmenama Zakona o krivičnom postupku, kojima je produženo vreme trajanja pritvora samo u opštem krivičnom postupku. Brisanjem ovih posebnih odredbi, a ovde izmene i dopune odnose se samo na četiri člana Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, primenjivaće se odredbe iz Zakona o krivičnom postupku i u postupku prema organizovanom kriminalu, što je opravdano, imajući u vidu težinu ovih krivičnih dela, kao i složenost krivičnog postupka. Predloženim izmenama ovog zakona u članu 3. takođe se usklađuje visina novčanih kazni za prekoračenje roka za veštačenje, odnosno tumačenje sa novčanim kaznama koje su predviđene poslednjim izmenama Zakona o krivičnom postupku. Ovim izmenama Zakona postojeće novčane kazne povećavaju se i pet puta i tako izjednačavaju sa važećim novčanim kaznama koje su predviđene po Zakonu o krivičnom postupku. Ovo se čini zbog toga što je njihov tako uvećan iznos primeren i u postupku za deo organizovanog kriminala, imajući u vidu da je izricanje navedenih kazni obavezno u ovom postupku. Dakle, ovo usklađivanje odnosi se na dužinu trajanja pritvora i visinu novčanih kazni za nepoštovanje discipline ako je u pitanju veštak ili sudski tumač. Donošenje ovog zakona, koji po meni uopšte nije sporan, predstavlja usklađivanje sa pozitivno-pravnim propisima i primenu u praksi ovog zakona, znači osmog dana po objavljivanju u "Službenom glasniku". Nedonošenje ovog zakona izazvalo bi velike probleme u svim postupcima koji su sada pred specijalnim sudom.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što je gospodin ministar imao neke obaveze i napustio sednicu, jer sam želela na početku svog izlaganja nešto da konstatujem u njegovom prisustvu što je izneo. On je svedok u poslednjim danima jedne činjenice koja je nažalost bolna za građane, ali poražavajuća za ovakvu skupštinsku većinu. Naime, sada se vidi da su srpski radikali bili u pravu kada su tvrdili pre nekoliko godina, ispostavilo se da je to mnogo zla nanelo građanima Srbije i produbilo kriminal, da je sasvim bilo svejedno da li su Čedomir Jovanović ili Ljubiša Buha Čume potpredsednici Vlade. Taj organizovani kriminal, povezan sa vrhom državne vlasti, prelivao se od kriminalaca do Republičke vlade i do svih struktura povezanih sa najodgovornijim funkcionerima u našoj zemlji. I na sve to je reagovao ko – Srpska radikalna stranka, njen predsednik, zamenik predsednika, poslanici ovde u Skupštini, svuda i na svakom mestu govoreći građanima Srbije da su, pored bede i nemaštine, i veoma teške ekonomske situacije, koja je urušena dodatno ivašom vladavinom, a naročito prethodne DOS-ovske garniture, najveći problem organizovani kriminal i korupcija. Ako krenete od grada do grada po Srbiji i pitate građane šta je ono što najviše zameraju aktuelnim vlastodršcima i onim prethodnim, reći će vam, a i neka organizacija se bavila jednom studijom proteklih dana i meseci, u 78% odgovor - organizovani kriminal i korupcija. Od najnižeg nivoa, od jedinica lokalne samouprave, neki su postali pravi maheri kroz uzimanje provizije od pet, deset, 20 i 30%, preko organizovanog kriminala i ljudi koji su ogrezli u kriminal najgore vrste, povezani sa najvišim nosiocima tužilačkih, odnosno pravosudnih funkcija. Primera je mnogo u Srbiji, ali ću vam navesti samo neke. Pre svega zbog toga što je gospodin Krasić bio u pravu kada je rekao da ne postoji politička volja da se suzbije organizovani kriminal. Ne samo da ne postoji volja, nego je očigledna nesposobnost. Ko su ključni ljudi u suzbijanju organizovanog kriminala u jednoj vladi? Ministar pravde, upravo gospodin Stojković, koji nam je predložio izmene ovog zakona kroz dva člana, i ministar policije. Onda se građani s pravom pitaju dokle ide njihova bezbednost, da li je svaki građanin Srbije bezbedan, da li sme da pusti svoje dete da ide normalno u školu. Ispostavilo se da ne, jer i na osnovu poslednjih nemilih događaja na beogradskim ulicama vidi se da nema ozbiljnog pristupa tom problemu kada je u pitanju maloletnička delinkvencija. Znači, nije urađena ozbiljna analitička predstava o tome šta se to dešava. Da li su to učestala dešavanja? Da li su to počiniocima, među mlađim maloletnicima, prva krivična dela? Da li su učestala? Da li ih regrutuju određeni kriminalni klanovi i kada će država da se obračuna sa organizovanim kriminalom? Odgovor na to pitanje je kod svih anketiranih gotovo u procenat identičan. Oni koji kažu da je najveći problem organizovani kriminal i korupcija, kažu vam da će se obračunati država onda kada srpski radikali budu na vlasti. S obzirom da će to biti po građane Srbije veliko olakšanje, i sreća za njihovu bezbednost i budućnost srpske dece, za nekoliko meseci, budite sigurni da mi nećemo da čekamo i da nećemo imati vremena ni dana, ni sata da čekamo da se obračunamo sa onima koji su počinioci najvećih krivičnih dela. Što se tiče konkretnih slučajeva, znate da su građani Srbije 19. septembra prošle godine u mnogim opštinama i u gradovima u Srbiji, poučeni onim što smo im poručili u predizbornoj kampanji, a odlučni da ćemo da se obračunamo sa kriminalcima od lokalnog preko pokrajinskog do republičkog nivoa, izabrali srpske radikale za predsednike opština i gradova. Danas ću vam, dame i gospodo poslanici, govoriti o slučaju Novog Sada i gradonačelnika Novog Sada, gospođe Maje Gojković, potpredsednika Centralne otadžbinske uprave Srpske radikalne stranke. Ovih dana se na gradonačelnika Novog Sada, gospođu Maju Gojković, vodi neviđena medijska hajka i haranga, na nju i članove njene porodice, njenu majku, njenog brata. Na nju naročito kroz medije koji nisu naklonjeni Srpskoj radikalnoj stranci, ni onome što ona radi. Ona je, kao izabrani gradonačelnik Novog Sada, drugog po veličini grada u Srbiji, zagazila u osinje gnezdo i krenula da se obračunava sa organizovanim kriminalom, izašla na medije, a to je učinio i gospodin Nikolić u duelu, gde je potpuno i do nogu potukao separatistu Nenada Čanka na državnoj televiziji, rekavši da je jedan od vodećih kriminalaca u Novom Sadu, odnosno u AP Vojvodina, izvesni Đerđ Ozer, tužilaštvu i te kako poznati lik, zbog toga što je počinio, i osnovano se sumnja, a naročito to tvrdi odgovorno gospođa Gojković, mnoga krivična dela. Sasvim je jasno da je gospodin svoju funkciju u mandatu koristio da se obogati, zajedno sa svojom separatističkom klikom, da je kroz renoviranje osnovnih i srednjih škola fakture za renoviranje tih škola prikazivao tri, pa čak i do pet puta više, znači, fiktivno. Drugi po redu u tom lancu organizovanog kriminala, koga je javno prozvala gospođa Gojković, danas je ministar za obrazovanje u Pokrajinskoj vladi - Zoltan Bunjik, koji je, takođe, poznat tužilaštvu u Novom Sadu, organima policije takođe, a naročito poznat zbog činjenice da je, povezan sa Ozerom i Branislavom Pomoriškim, počinio mnoga krivična dela i zloupotrebe pri vršenju svoje funkcije. On je sada, dame i gospodo, u neoslobođenoj Skupštini AP, a verujem da ćemo svešću i savešću, pre svega, određene gospode odavde uskoro osloboditi i Pokrajinsku skupštinu, na čelu jednog od vodećih resora – obrazovanja. Zašto je ovo sada problem, ne samo problem za medije da o tome pišu i da se određeni mediji tome podsmevaju na jedan neukusan i neozbiljan način, zbog činjenice da svih ovih dana, a to se intenzifikuje u proteklih nekoliko dana, stižu pretnje, i to pretnje fizičkom likvidacijom, pretnje ubistvom gospođi Maji Gojković, gradonačelniku Novog Sada. Zašto je to problem? To je problem zbog toga što tužilaštvo ne reaguje na sve ove očigledne zloupotrebe i na materijalne dokaze koje je dobila. A sa druge strane, postoji opšte odobravanje građana Novog Sada za sve ono što gospođa Gojković i vladajuća garnitura u Novom Sadu radi. Policija,uzgred budi rečeno, ne radi svoj posao, već je prepustila samoj Maji Gojković da vodi istragu o tome ko joj preti i šalje takve anonimne poruke, pretnje ubistvom njoj i članovima njene porodice, a naročito poslednjih dana. Što je najžalosnije, istraga se i ne vodi i ne dolazi se do onih koji prete, a vi veoma dobro znate da je, ako postoji volje i ako neko želi da zaštiti nosioce javnih funkcija, to moguće učiniti. Ali, nema političke volje. Onda se dolazi do samog vrha i do činjenice da u svom šeretskom maniru Branislav Pomoriški daje izjave, i emituju te izjave svi elektronski i štampani mediji, da je u pitanju obična manipulacija i marketing gradonačelnika Novog Sada. Sada vas pitam, dame i gospodo narodni poslanici, kako biste vi reagovali, a naročito vi koji imate opravdanja i koji ste u vlasti, u koaliciji sa ovim prozvanim ličnostima, poznatim pravosuđu, odnosno tužilaštvu i policiji, da se to vama desi i da takve pretnje stižu u vaše poštansko sanduče ili na kućnu adresu vaše majke ili vašeg brata. Moram da vas podsetim, dame i gospodo poslanici, da nije bilo volje, a na to je takođe trebalo da nam odgovori ministar Stojković, da se mnogi krupni problemi organizovanog kriminala reše, odnosno da bilo ko o njima javno progovori, a da to nisu srpski radikali. Pre više od šest meseci gospodin Tomislav Nikolić je podneo krivičnu prijavu protiv Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića, bliskih prijatelja – inače, ova dvojica su kumovi sadašnjeg ministra finansija Mlađana Dinkića – zbog toga što su opljačkali građane Srbije. A to je učinio na osnovu nepobitnih činjenica i materijala do kojih je došao Anketni odbor, ustanovljen u ovoj skupštini, da ustanovi sve zloupotrebe koje su ti kriminalci počinili i sa koliko stotina miliona evra opljačkali građane Srbije. Onda, da se vratimo još dve godine unazad. Vi sada posmatrate da je specijalni tužilac Specijalnog suda Jovan Prijić, a moram da vas podsetim da je on bio zamenik Republičkog javnog tužioca kada je SRS njemu lično predala materijal o čuvenoj aferi "Mercedes-benc", u koju su umešani pripadnici bivše DOS-ovske garniture, pa i bivši šef kabineta bivšeg premijera, a onda zamenik ministra unutrašnjih poslova, i tako redom, do mnogih drugih pojedinaca. Vi o tome ćutite ili tome ne smete da se suprotstavite. Onda, na kraju ovog današnjeg izlaganja, uz još jednu napomenu da razmislite o svemu ovome, a naročito o slučaju gospođe Maje Gojković, kakva vam je savest i šta vi uopšte razmišljate kada vam se spomene reč organizovani kriminal. To pitam vas koji danas vršite vlast. Da li vi imate smelosti i hrabrosti i da li kod vas postoji politička volja? Nema je. Nemate ni smelosti ni hrabrosti da kriminalcima u lice kažete da su kriminalci, da otpočnete sa procesima koje morate da vodite. Bojite ih se, vi samo znate zbog čega, a mi ćemo ustanoviti to do najsitnijih detalja. Zato je najpotrebnije da građani imaju priliku da vas, tako nepodobne i nesposobne da se obračunate sa kriminalcima, najgorim mogućim kriminalcima u ovoj zemlji, smene. Što će vam se i desiti na sledećim izborima, a vi ćete onda možda da razmišljate - trebali smo, mogli smo ovo, nije bilo spremnosti, nije nam neko dao, neko nam je zapretio prstom. Radikalima, a pre svega Tomislavu Nikoliću i svima onima koji će biti spremni da od prvog dana iza rešetaka, na dugogodišnje robije, uz asistenciju svih onih koji moraju da rade taj posao, stave kriminalce, neće niko moći da preti i neće nas niko ucenjivati, zbog toga što je osnovni motiv našeg bavljenja politikom da kriminalci budu tamo gde im je mesto, a da pošteni svet u ovoj zemlji može da živi od svog rada.
Reč ima poslanik Blagica Kostić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku svog obraćanja želim da izrazim protest što predstavnik ministarstva nije ovde. SPO smatra predložene izmene i dopune Zakona o suzbijanju organizovanog kriminala kozmetičkim, odnosno nesuštinskim. Naime, obaveza borbe protiv organizovanog kriminala preuzeta je potpisivanjem i ratifikovanjem Konvencije iz Palerma o borbi protiv organizovanog kriminala. Konvencija iz Palerma je osnov borbe protiv mafije i organizovanog kriminala u svim zemljama članicama UN. Da bi naš tzv. Zakon o borbi protiv organizovanog kriminala bio u duhu svetskih standarda i iskustava svih zemalja članica UN, da bi bio, pre svega, plodotvoran, neophodno je napraviti jednu suštinsku zakonodavnu izmenu - da specijalnog tužioca za organizovani kriminal bira Skupština Srbije, i to na mandat od četiri godine, po istim principima kao i tužioca za ratne zločine. Sve dok specijalni tužilac zavisi od volje Republičkog javnog tužioca, a koji ga postavlja na vrlo kratak mandat, nema preduslova za efikasnu i uspešnu borbu protiv organizovanog kriminala, a naročito u zemlji kao što je naša. Uz sve to, neophodna nam je i tzv. tužilačka istraga, i to u celokupnom krivično-procesnom zakonodavstvu. Institut istražnih sudija je odavno prevaziđen i napušten u svim zemljama, čak i u Bosni. Verujem da ćete uzeti u obzir ove sugestije SPO i da će se uskoro naći okvir za njihovu primenu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski, a neka se pripremi narodni poslanik Bore Kutić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što znamo, na dnevnom redu je Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, koji je podnela ova sadašnja Vlada Republike Srbije. Kao što je rekao na početku ovog izlaganja gospodin Zoran Krasić, mi trenutno u državi imamo i poseban sud, i posebne nadležnosti, i posebne organe, i sve to imamo i to u velikim količinama, ali kriminal, i to organizovan, postoji. Postavlja se pitanje, zašto te institucije mi uopšte plaćamo, s obzirom da kriminal postoji i one ne služe svojoj svrsi. Najveća opasnost za državu, za građane i za društvo je državni kriminal. Taj kriminal, moram da klasično objasnim, jeste kada ne goniš one pre tebe, da oni ne bi tebe gonili, i zbog toga kradeš što je moguće više i funkcionišeš kako sada funkcioniše Vlada Republike Srbije. Napomenuću samo neke primere koji nisu u proteklom periodu bili i šta znači organizovani kriminal države. Pod to može da se podvede i privatizacija "Knjaz Miloša", kada tri čoveka sede u kući kod potpredsednika Vlade uz rakijicu, i verovatno meze, i prodaju naša izvorišta vode, našu uspešnu firmu. A da ne govorimo u proteklom periodu šta se dešavalo sa cementarama, pa da ne govorim o bankama koje su uništene, o osiguravajućim društvima, a trenutno traje njihovo uništavanje. A da spomenem šećerane od tri evra, to je već popularno, i sadašnja vrlo aktuelna situacija uništavanja JAT-a, radi oslobađanja prostora nekim privatnicima koji finansiraju, kao što smo čuli u proteklom periodu, organizaciju G17 plus i ministra Vlade Republike Srbije, gospodina Dinkića. Takođe, mogu da spomenem i konkretno neke primere, pošto dolazim iz Vršca, reći ću šta je organizovani kriminal. Organizovani kriminal je kada kupiš firme, kao što su "Jedinstvo", "Protein" u Vršcu, i kada rasprodaš u roku od šest meseci pola imovine, 50 posto imovine tih firmi. To je situacija na koju treba da reaguje tužilac, ako ima nameru da se bavi borbom protiv organizovanog kriminala. Takođe imamo situaciju, koju bih sada spomenu, u protekloj vlasti. Pokrajinska vlada prebaci po osam miliona dinara za kupovinu skenera u Zdravstveni centar u Vršcu i u Sremskoj Mitrovici i niko ne zna gde su pare, i niko ne pokreće krivične prijave protiv tih ljudi, gde je taj novac otišao. Postavlja se pitanje, zašto se to radi, ko je kriv i za koga je novac, u stvari, opran, pošto je samo provučen papirološki preko računa. Moram da spomenem vršačku pivaru, koja je 2000. godine bila je u nezavidnoj situaciji i imala je dug od nekih milion maraka, a sada smo došli do toga da imamo 13 miliona evra duga. DS i krizni štabovi, koji su u to vreme harali Srbijom, preuzeli su sve firme, preuzeli su sve institucije i doveli su do toga da se sve urušilo. Niko još nije krivično gonjen, i pored obećanja sadašnje vlade u predizbornoj kampanji da će krivci koji su upropašćavali imovinu Srbije biti gonjeni. A da ne govorimo o sadašnjoj situaciji organizovanog kriminala, gde možemo da podvedemo i napad koji traje već kontinuirano neko vreme na Vojsku Srbije i Crne Gore, na SPC i na Skupštinu. Videli smo u proteklom periodu šta se sve radilo da bi se izvrglo ruglu, da bi se izrugali svim institucijama sistema koje postoje. Pratimo poslednjih dana u novinama takođe ministra ove sadašnje vlade, kapitalca Ilića, koji ne spominje restrukturiranje NIS-a, Srbijašume, Srbijavode i svega ostalog pod "platformom dobre privatizacije i spasa tih preduzeća". To su preduzeća koja trenutno nama čine problem i sada se ministar rešio da i njih uništi. Ovo je jedna najava šta nas očekuje u sledećem periodu. Mera koja može sprečiti sve ovo što nas očekuje narednom periodu je samo jedna i vrlo je restriktivna: moramo hitno promeniti vladu, dovesti SRS i dovesti one koji nemaju dug ni prema kome, koji nisu nikom dužni, i to narod u Srbiji zna. Prođite ulicama bilo kog grada i znaju da jedino kada bude došla SRS u tim situacijama moći ćemo isterati stvar na čistinu. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Bore Kutić, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Same izmene po sebi nisu sporne. Sporno je delovanje tih organa i organizacija, koje su osnovane u skladu sa Zakonom o organizovanom kriminalu. Pasivnost tih organizacija stvarno je zabrinjavajuća. Danas nema u svetu države u kojoj nije prisutan organizovani kriminal, u većoj ili manjoj meri. Problem je kod nas ovde što je taj kriminal uzeo velikog maha i što je prisutan kod najviših organa vlasti. Jer, ako nije prisutan kriminal kod najviših organa vlasti, postavlja se pitanje, zašto organi koji su nadležni za gonjenje počinilaca organizovanog kriminala ne rade svoj deo posla. Verujem da razlog nerada i neaktivnosti tih organa i organizacija ima uporište baš u organima vlasti ove države. Verujem da će promenom vlasti, jačanjem SRS i dolaskom SRS na vlast u Republici Srbiji ovaj problem biti rešen. Svedoci smo da je predsednik SRS, dr Vojislav Šešelj, u svojim izlaganjima u centar isticao borbu protiv organizovanog kriminala. Mislim da se SRS, sa svojim kadrovima i potencijalima sa kojima raspolaže, može uhvatiti u koštac sa ovim zlom koje je prisutno u našoj državi. Videli smo i svedoci smo da je organizovani kriminal prisutan u svim segmentima našeg društva; organizovani kriminal kada je u pitanju privatizacija, kada je u pitanju delovanje na odbrambenu moć naše vojske, kada je u pitanju ovaj parlament, organizovani kriminal u privatizaciji preduzeća, prilikom osnivanja Nacionalne štedionice. Znači, stvarno gde god da se zakopa možemo naići na tragove delovanja organizovanog kriminala. To je jedan veliki problem. Nadam se da će SRS dolaskom na vlast uspeti da spreči organizovani kriminal u našoj državi. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim na početku da vas podsetim da su nas, u vreme kada je u ovom parlamentu usvajan Zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, tadašnji predstavnici vlasti ubeđivali kako u Srbiji nema organizovanog kriminala, kako se stanje tog neorganizovanog kriminala sređuje. I posle toga su se pojavili i zemunski klan, i surčinski klan, i Makina grupa i, naravno, ono što ne služi na čast nijednoj državi u vreme kada nije bilo organizovanog kriminala, desilo se i ubistvo premijera. Taj zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala danas menjamo ovim zakonom o izmenama tog zakona, i samo gledam ovde, ovo je sedma izmena ovog zakona. To govori o ozbiljnosti predlagača i tog osnovnog teksta, a i svih ovih izmena, a i to govori o ozbiljnosti kada je u pitanju uopšte sukob sa tim organizovanim kriminalom, odnosno borba vlasti protiv organizovanog kriminala. Ministar nam danas ovde reče, zaista imamo samo četiri člana ovog zakona, da se radi o malim izmenama. Bilo bi lepo, i zato ću to da kažem, da javnost Srbije zna da te male izmene znače dupliranje pritvora, odnosno da se ovim zakonom dve godine pritvora povećavaju na četiri godine pritvora. Jeste to usklađivanje sa Zakonikom o krivičnom postupku, ali smo mi srpski radikali i u vreme kada je donošen Zakonik o krivičnom postupku rekli šta mislimo o tome. Sada ću da ponovim i da podsetim, to produžavanje pritvora sa dve na četiri godine, da bi određeni ljudi koji su pritvoreni ostali i dalje u pritvoru, pa onda ako ne bude završen postupak ni kada prođu četiri godine, onda ćemo imati izmene zakona da to bude još dve godine, i tako unedogled. To, dame i gospodo, nije borba protiv organizovanog kriminala. Borba protiv organizovanog kriminala su efikasni i nezavisni sudovi i sudije. To je ono što Srbiji nedostaje. Izmislili ste vi i poseban sud, i posebno tužilaštvo, i posebne sudije, i sudije sa posebnim platama, šta sve niste izmislili, ali rezultata nema. Borba sa organizovanim kriminalom nije dala rezultat, ako je uopšte bilo ozbiljne namere da se i krene u tu borbu. Nažalost, uloga izvršne vlasti je, i u vreme DOS-a i danas, kada su u pitanju sudije i tužioci, nedopustiva. Izvršna vlast diriguje u određenim postupcima rad sudova, rad tužilaštava. I svaki put kada ovde govorimo o izboru sudija ili tužilaca mi iz SRS govorimo o konkretnim primerima, o uticaju prilikom izbora sudija i tužilaca. I ono što je gospodin Krasić napomenuo je istina, da u Srbiji ne možemo očekivati bolje stanje u pravosuđu sve dok ne budemo imali jedan normalan, zakonit, javan instrument razrešenja sudija. Možemo mi da dovodimo u sudove koliko god hoćemo novih sudija i mogu oni biti i čestiti, i pošteni i stručni, dokle god imamo kriminalce u sudovima, njih hvala bogu nema mnogo, ali im je uticaj veliki, dakle, dokle god imamo takve sudije i takve tužioce, mi ne možemo očekivati ni normalizaciju stanja u pravosuđu, niti pravu borbu sa organizovanim ili pojedinačnim kriminalom. Ne možemo očekivati da se poboljša stanje u oblasti privrednog kriminala, kada niko živ u ovoj zemlji nije u stanju da razreši predsednika Privrednog suda Beograda, Gorana Kljajevića. Svi ovde znamo, i svi to javno govore, o kakvom kriminalcu se radi. Ali, šta vredi, on ima dovoljan broj onih u Visokom savetu koji će da glasaju da on ostane, odnosno da bude vraćen, pošto je bio razrešen, i takvo je stanje ne samo u oblasti privrednih sudova, nego nažalost i u drugim sudovima, i u drugim tužilaštvima. Kada je u pitanju uticaj izvršne vlasti na tužilaštva, onda svakako mi srpski radikali možemo ilustrativnim primerima da pokažemo kako se taj uticaj zaista vidi. Sećate se anketnog odbora, koji je utvrđivao uticaj energetske mafije u Srbiji, i nesporno je zaista to javnost Srbije videla, i svima je to jasno kakva je uloga Hamovića i Lazarevića u okviru te energetske mafije. Pošto nije bilo moguće postići dogovor u okviru anketnog odbora, onda je Aleksandar Vučić kao predsednik tog anketnog odbora podneo krivične prijave protiv ovih ljudi. Prošlo je već šest meseci, naravno, niko ne reaguje, a što je još tužnije ne reaguje ni Narodna skupština, odnosno predsednik Narodne skupštine. Za šest meseci nije stavio taj izveštaj na dnevni red ovog parlamenta, da bismo mi narodni poslanici raspravljali o tome i doneli odgovarajuće zaključke. Sećate se izborne kampanje za gradonačelnika Beograda, kada je takođe Aleksandar Vučić podneo krivičnu prijavu protiv Nenada Bogdanovića zbog zloupotreba u vršenju funkcije predsednika Izvršnog odbora Skupštine Grada Beograda, sa ovolikim štosom dokaznog materijala. Ništa se nije desilo. Sećate se, takođe, obavestili smo javnost, da je SRS podnela krivične prijave protiv Davinića, Paskaša i još neke grupe koja uništava vojsku. Ni tu nema nikakvog pomaka. Gospođa Maja Gojković u Novom Sadu je razotkrila zmijsko gnezdo kriminala, otišle su određene krivične prijave i umesto reakcije javnog tužioca imamo reakciju kriminalaca iz tog organizovanog kriminala, koji prete Maji Gojković, i naravno ona sama mora da se bori sa tim, jer MUP ne reaguje. Hvala bogu, ima ona iza sebe svoju SRS, i mi skupa sa njom brinemo o tome, i ništa ne brinite, zaštićena je Maja Gojković. Imamo primer opštine Zemun i poslovnog prostora opštine Zemun. Otišlo je nekoliko krivičnih prijava. Karakteristična je ona protiv izvesnog gospodina Vukovića, koji je član DSS-a, a bio je načelnik Odeljenja za građevinske i komunalne poslove. Znate šta je taj gospodin uradio? On je građanima, da im ne bi donosio rešenje o rušenju objekta bez građevinske dozvole, davao svoj lični tekući račun, i onaj ko je uplaćivao sredstva na njegov tekući račun bio je bezbedan, nije ni očekivao, niti je dobio rešenje o rušenju objekta. Iz Opštinskog odbora DSS-a, Gordana Pop-Lazić, predsednik opštine Zemun, dobila je pre nekoliko dana pismo, gde kažu: "Poštovana gospođo Pop-Lazić, molimo vas da nas obavestite da li je gospodin Vuković vratio na tekući račun opštine Zemun 470.000 dinara." Znači, na taj način su i oni sami priznali da je on te pare uzeo. Direktor Poslovnog prostora zemunskog, izvesni Simonović, taj je član DS-a, on je ojadio Poslovni prostor, ne znam ni za koliko miliona, on je zaista radio stvari koje ne znam da li se iko drugi usudio, izdavao je poslovni prostor, bez odluke upravnog odbora, pa onda izda poslovni prostor od 100 kvadrata, pa sam napravi nekakav zapisnik da tih 100 kvadrata nije u funkciji, pa se tih 100 kvadrata svede na dvadesetak i onda taj neko plaća samo 20 kvadrata. To je jedan od bisera iz njegovog delokruga rada, ali ih je bilo, zaista. Javnost je upoznata sa svim krivičnim prijavama, ali naravno tužilaštvo i MUP ne reaguju. Ne reaguje ni državni tužilac kada je u pitanju "Knjaz Miloš". Podsetiću vas da je taj tužilac prisustvovao onoj noćnoj fantomskoj sednici Vlade Srbije i niko još nije objasnio kako je on došao u zgradu Vlade, odnosno u salu za sednice Vlade. Pitala sam potpredsednika Labusa, kao član Anketnog odbora koji je imao ovu temu na dnevnom redu, ko je pozvao tužioca. Rekao je da ne zna da li ga je neko pozvao ili je došao sam. Kako god, bio je prisutan, čuo je i na Vladi ono što mi u javnosti ne znamo, čuo je i u javnosti izjave predsednika i članova Komisije za hartiju od vrednosti, ništa nije preduzeo, sve je to izgleda za njih čisto, zato što imaju čvrsta obećanja, dok tako slušaju, da će ostati tu gde jesu, a čak i da će napredovati, što je poseban specijalitet od 2000. godine. Sudija ili tužilac unapred zna da može da podnese prijavu da ide u neposredno viši sud ukoliko uradi određen posao. Imali smo takav slučaj sa sudijom Četvrtog suda, Željkom Šćepanovićem. On je, kako mu je obećano, pokušao da pređe u Okružni sud, ali zahvaljujući razumevanju kolega, i očigledno su poverovali u ono što sam iznosila o tom čoveku, a to jeste istina, nije mu ovaj put prošlo. Dakle, ovaj zakon o kome mi danas govorimo, i koji ima četiri člana, poslanička grupa SRS ne može da podrži, pre svega iz svih ovih razloga koje sam navodila, a koji govore u prilog tome da nama zakoni ništa ne znače, da nama ni izbor sudija ništa ne znači, da postoji grupa organizovanih kriminalaca koji su prisutni i u Vladi Srbije, tri dana smo govorili o tome za ovom govornicom. Dokle god je tako, besmisleno je donositi i menjati zakone. A pogotovu smo, a to smo govorili kada je ovaj osnovni zakon donet, protiv nekakvih lex specialisa, jer mi srpski radikali mislimo da pravni sistem treba drugačije da se uredi, treba da se donose sistemski zakoni, da se zakoni primenjuju na sve na isti način, da zakoni važe za sve, da sudije sude po zakonu, da se izvršna vlast ne meša u rad sudova i rad tužilaštva. Tek kada to bude postignuto u Srbiji, onda ćemo moći da kažemo da smo pravna država, da imamo uređene institucije sistema, da imamo pravni poredak. Naravno, znam, to će već biti posle narednih izbora, kada će srpski radikali biti vlast u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a potom narodni poslanik Miljko Četrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovog trenutka je poslanička grupa SRS dobila informaciju iz policije. Policija je utvrdila da je izvesni Srđan Bajić, član Lige, poslao zadnju poruka, na osnovu koje je utvrđeno ko je Maji pretio. Ta poruka glasi: "Neće te za nekoliko dana biti." Mi srpski radikali sada zahtevamo od policije Pokrajine, od MUP-a RS, da ovoga i sve one za koje ima podatke hitno uhapsi, jer ovo nije delo jednog čoveka, ovo je delo organizovane grupe na čijem čelu stoji, doduše malo teško, Nenad Čanak; malo teško jer ga menjaju i u toj njegovoj stranci. Danas govorimo o organizovanom kriminalu, mada ne vidim razlike, i juče smo govorili, i u četvrtak smo govorili, pre vikenda, o organizovanom kriminalu. Dok smo govorili o Dinkiću, govorili smo o organizovanom kriminalu. Dok smo govorili o uništenju domaćih banaka i uvođenju stranih banaka ovde, govorili smo o organizovanom kriminalu. Kada smo govorili o Kipru, i o srpskim parama koje su bile tamo pa ih više nema, sada su na Devičanski ostrvima, na drugim računima i sa imenima drugih nosilaca tih računa, takođe smo govorili o organizovanom kriminalu. Sve počinje od malena, od malih nogu, što se kaže, jer pođe dete u školu, ispustili ga roditelji, uđe u samoposlugu, ukrade žvake, ukrade bombone, čokoladicu, a kada malo poraste, onda navuče čarapu na glavu, uzme kalašnjikov u ruke i uđe u Narodnu banku. To je organizovani kriminal, dakle, organizovan tako što nije ušao čovek sam, nego su ušla još četvorica, posle one buldožer revolucije, sa njim. Podaci koje su dobili članovi Odbora za bezbednost govore da je sitan kriminal u opadanju. Narod više nema para, pa ni džeparenje džeparošima se više ne isplati, jer "padnu" za 50 ili 100 dinara koje napipaju u džepu, a krupan i organizovan kriminal je u usponu. Ne vidim veliku razliku između prethodne diskusije, prethodne rasprave i rasprave o ovoj tački. Organizovan kriminal u privatizaciji. Setite se koliko je preduzeća privatizovano, pa su izvesni Kolesari, ili kako se već zovu ovi drugi, ne prezivaju se tako, sistem je isti, dobili su silne provizije. Recimo, tu je Cementara "Popovac", priča se, pisalo se, dakle, milion i nešto evra, pa onda postane najveći vlasnik stanova u Beogradu. Organizovani kriminal; Anketni odbor je raspravljao mesec i po dana o tome ko je omogućio dvojici najvećih kriminalaca u ovom delu, Hamoviću i Lazareviću, da kupuju struju od nas kada nama treba, da nam vraćaju struju kada nama ne treba, da prodaju struju Srbiji kada Srbiji ne treba, da Srbija mora da zatvara hidroelektrane da ne proizvode struju da bi se kupila Hamovićeva struja, i za koliko je tu provizija. To je organizovan kriminal. Organizovan kriminal u NIS-u, državno preduzeće, preduzeće koje mora na neki način da obezbedi država, dakle da obezbedi derivate, poprimani neki s koca i konopca, da ne kažem tako. Jer ima sedam miliona, direktor za marketing – ne znam kako se zove, nije ni bitno, jer se oni samo razlikuju po imenima i po broju čarapa, inače sistem rada je isti – imao je sedam miliona za godinu dana da potroši za marketing. Dakle, 37 miliona za četiri meseca je potrošio, tako što su se smucali on i još neki u toj ekipi, dvojica ili trojica, i naravno, dve-tri njihove najbliže saradnice, po belom svetu. Ukupno je za prošlu godinu 57 miliona dinara potrošeno. NIS je sve siromašniji, čini mi se da je to intencija, dakle, osiromašiti javno preduzeće, pa ga kupiti za male pare. Uostalom, vidite šta se u JAT-u radi, JAT dovode do prosjačkog štapa, ne bi li "Delta", koja je prodala svoju banku, uložila pare u "Deltam", ili kako će se već zvati to preduzeće za prevoz avionima. I, gle čuda, Velja Ilić se tu umešao, magistar od juče. Magistrirao je juče i prekjuče je već na tenderu, imamo taj zakon ovde u pripremi, magistar daje magistralu od Horgoša do Požege, a autoput od Horgoša do Beograda, samo par deonica vrlo kratkih, nije završen, ali autoput funkcioniše. Dva puta je već puštao taj deo, sekao traku, ali tada nije bio magistar, tada je bio tehničar, ali to nije bitno. Organizovan kriminal u farmaciji; "Galenika" se sistematski, jedna od najvećih firmi za proizvodnju lekova, dovodi do prosjačkog štapa, tako što se doveo jedan kome na diplomi piše da je član G17 plus, od staža ima godinu i po dana u G17 plus, nigde nije radio, sada se pojavio i on je generalni direktor, mlad dečko, prespektivan, kad uništi "Galeniku", verovatno će ga prebaciti da uništi još nešto, ukoliko dotle ne budu izbori, a nadam se da će već ove godine izbori biti i da ga sprečimo da dalje napreduje. Kakva je razlika između organizovanog kriminala posle doslaska DOS-a, gde je Čume bio glavni izvođač radova na asfaltiranju puteva po Srbiji, i sada, gde Velja Ilić te iste Čumetove mašine koristi, iznajmljuje i asfaltira puteve po Srbiji? Razlika je samo u tome, dame i gospodo narodni poslanici, to građani Srbije vrlo dobro znaju, ali vidim da ovde neki poslanici ne znaju, što proviziju sada prima neko drugi. Ne prima je onaj ko je primao do 2003. Sada je prima neko drugi. Kada se budu raspisali izbori, kada voljom naroda SRS preuzme vlast, mnogi od ovih koji danas mašu ovde po Srbiji biće zaštićeni svedoci, s obzirom da ste i vi uveli naziv - zaštićeni svedok. Znam da će Dinkić biti zaštićeni svedok i da će on onda otkrivati sve svoje saradnike, sa kojima je opljačkao i opustošio Srbiju. Na kraju, da kažem i to da organi reda moraju da reše sve ovo vezano za Makinu grupu, za Čedu Jovanovića, za izvesnog Milića, i s obzirom da se u svim sredstvima javnog dezinformisanja objavljuje da se Čedi preti, predlažem ministru pravde i ministru policije da lepo Čedomira smeste na bezbedno i sigurno mesto, a ako ga tamo smeste, verovatno će i on da bude zaštićeni svedok, pa će mnogo štošta da otkrije. Posavetovao bih, na kraju, gospodu iz vladajuće koalicije, ne sve, ali jedan dobar deo koalicije, što reče Duško Radović: "Tucite vašu decu kad god primetite da liče na vas".
Hvala, gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, a neka se pripremi Branislav Rankić.
Poštovani narodni poslanici, pošto sam često zbog kratkog vremena bio ograničen da govorim bilo u načelu bilo o amandmanu, sada mi se pruža prilika da malo više govorim o dopuni ovog lex specialis-a, sedma ili osma dopuna, nije bitno. Zakon, sa svim ovim izmenama, poslužiće da se žestoko suprotstavi država organizovanom kriminalu, sa UBPOK koji je u okviru MUP-a formiran, sa navodno tim specijalcima, tehnikom, obukom, da učine taj prvi korak u hvatanju članova organizovane mafije ili organizovanog kriminala. Da potom prikupljene podatke daju Specijalnom tužilaštvu ili tužiocu, koji će nastaviti dalje radnje u prikupljanju podataka, dati ih Specijalnom sudu i Specijalni sud da to dokaže, i da brzo i efikasno donese odluku o kazni, a ta kazna treba da bude oštra sankcija, jer se radi o organizovanom kriminalu, o najtežim krivičnim delima koja postoje u modernom svetu. Govoriti ovde o mafiji i načelno sve povezivati sa mafijom je uvreda za mafiju koja postoji u razvijenijim zemljama, gde je vladavina zakona, jer ta mafija, iako organizovana, a jeste organizovana, treba da nadmudri najsposobnije ljude koji predstavljaju državu, koji su dobro organizovani i koji imaju izuzetno dobre propise i institucije da se bore protiv tako organizovane mafije. Nažalost, mi u državi Srbiji nemamo, izuzev jednog malog dela, koji je danas pominjan ovde, kriminala belih okovratnika, koji pripada jednoj ekspertskoj grupi, koja je verovatno taj zanat ili to znanje učila u razvijenoj Evropi i SAD-u, pa je sa tim ekspertskim znanjem poslata ili došla ovde po nalogu da nam prenese sva svoja znanja, pa i u pogledu kriminala belog okovratnika. To su do sada uspešno činili, jer taj organizovani kriminal, koji je povezan sa institucijama vlasti, počev od lokalnih pa do vlasti na nivou države, uspeo je da opljačka, baveći se trgovinom nafte i duvana, šećera i struje, stotine miliona ili čak milijardi evra. Šta reći o pljački kroz Fond za razvoj? Imali smo navodno aferu sa bivšom ministarkom Rašetom. Iza toga nije ostalo ništa da se sprovede kroz postupak. Mi, kao poslanici, nemamo uvid u to kako se raspolaže Fondom za razvoj, za koji teškom mukom građani Srbije izdvajaju sredstva i uplaćujući ih za budžet Srbije. Šta se događalo u 2004. godini? Šta se događalo u 2003? A možemo samo da pretpostavljamo šta se događa u 2005. godini. Nažalost, pripadnici ovog organizovanog kriminala, tzv. belih okovratnika, smislili su kako da zamagljuju iz dana u dan pravo stanje i pljačkanje i države i naroda, pa kroz PDV, uz sve na šta je uveden, pa čak i na mleko, tzv. sirovo mleko, pa sad proizvođači mleka, posle one pljačkaške privatizacije mlekara, nisu u situaciji da predaju svoje mleko, jer treba da budu registrovani navodno kao poljoprivredni proizvođači, da bi im mleko koje isporuče bilo plaćeno. Ova šifrovana ekspertska grupa je preuzela podelom vlasti ili ministarstava, formiranjem Vlade Vojislava Koštunice, Ministarstvo poljoprivrede, i ona sredstva iz Fonda za poljoprivredu i za podsticaj razvoja poljoprivrede, odnosno Agrarni budžet, sada su plen određenih ćelija G17 po opštinama, jer kakvo je stanje na terenu oni više nemaju ni opštinske odbore, i preko tih ćelija, kroz navodno obučavanje seljaka, oni obmanjuju seljake - kako će podeliti ta sredstva za razne programe iz tog agrarnog budžeta. Ovde je već napominjano, uz sve ove prethodne tačke koje su vezane direktno sa ovom tačkom - organizovanog kriminala, da i promet akcija ili Akcijski fond i privatizacija, da ne govorim o berzama, ko ih je osnovao, ko njih kontroliše, da ne govorim o osiguravajućim društvima, ko njih kontroliše, sve je to G17 stavio pod kontrolu navodno guvernera NB, a u suštini to je kontrola ove šifrovane organizacije. Što se tiče privatizacije, ova neviđena pljačka koja se događa od stupanja na snagu Zakona o privatizaciji pa do današnjeg dana ostavila je stotine hiljade radnika bez posla, ali ne samo bez posla nego i bez gole egzistencije, njih i njihove porodice. Šta reći o privatizaciji i direktnoj sprezi kroz tzv. transparentne privatizacije, aukcije, tendere, kada se vidi pravo ili realno stanje o 1.500 privatizovanih preduzeća - koliko njih sada radi, koliko je radnika zaposleno i koliko je od tih 1.500 preduzeća nastavilo svoju delatnost. Izneću jedan primer iz opštine Vrnjačka banja. Jedan od tih učesnika na aukcijama kupio je osam preduzeća, ali je porazna činjenica da taj ne zna, i time se hvali, koja je sve preduzeća kupio. Druga porazna činjenica je u tome da Opštinski sud u Vrnjačkoj banji nije mogao da mu naplati po izvršnom nalogu potrošenu struju, po tužbi Elektrosrbije, jer nije imao od čega da mu naplati, nema sredstava, nema prihoda, nema imovine. E, to je vaša privatizacija. To je pravo stanje. To je samo jedan primer iz Vrnjačke banje. Nekadašnji uličari, koji su u nekom vremenu postali ulični dileri, pa posle žiralni dileri, a iz toga sankcijski profiteri, pa ratni profiteri do 5. oktobra, a posle toga postadoše profiteri tzv. vaše tranzicije, oni se uključiše u najunosnije poslove posle 5. oktobra, a delimično su to i ranije radili, pa sva ova sredstva nezakonito stečena širom Srbije, pogotovo u gradovima, upotrebiše gde je sada najunosnije, taj prljavi kapital, prljavi novac da oplode, kako vi to eksperti govorite, upotrebljavaju u izgradnji najužih centara gradova širom Srbije. Tu je primer Kraljeva i svih gradova Srbije. Ta tzv. urbanistička mafija, direktno povezana mafija sa čelnicima DOS-ovih lokalnih vlasti, a delimično gde nije došlo do promene vlasti to je nastavljeno i posle redovnih lokalnih izbora, otima ono što je najvrednije svuda u svetu, gradsko građevinsko zemljište, najuže centre gradova. Uništavaju te centre gradova, praveći poslovno-stambene objekte, sa minimalnim ili nikakvim obavezama prema lokalnoj samoupravi i prema državi, a na svakoj zgradi stiču od 500.000 do 2,5 miliona, čak i tri miliona evra. Svedoci ste najverovatnije i ovde, mada je Beograd veliki grad i ne može to toliko da se primeti, kao što se može primetiti u Kraljevu, Kragujevcu, Čačku i drugim gradovima širom Srbije, da uništavaju najuži centar grada, prave poslovno-stambene objekte, maksimalno pokrivajući plac bez ulice, bez dvorišta, bez parkinga, bez ikakvih prilaza. Sada su centri tih gradova pretvoreni u jedan prostor u kojem je više nemoguće živeti. Da nije tragično i da nisu posledice dugoročne možda bi se moglo nešto tu i prihvatiti, ali te posledice ostaju stotinama godina i generacije koje budu došle iza nas moraće da trpe to što je urbanistička mafija, u sprezi sa lokalnim čelnicima vlasti, u sprezi sa čelnicima republičke vlasti, otela od građana tog grada, od građana te opštine. Nažalost, građani koji žive van tog centra grada nisu u stanju da reše osnovne infrastrukturne i komunalne probleme, jer sve to se događa u opštinskom budžetu i opštinskim javnim preduzećima, grade i intervenišu na najužem gradskom području. Šta reći o kaznenoj politici ili postupcima koji se vode pred ovim specijalnim sudom, sa svima koji učestvuju u tome. Počev od stupanja na snagu zakona do današnjeg dana nikakav efekat. Na prste se mogu izbrojati pravosnažne izvršne odluke. Ti postupci su bacanje prašine u oči građanima Srbije jer su oni navodno javni, transparentni, pa svakodnevno imamo izjave tih advokata, maltene i nekog portparola tog tužilaštva, pa čak i svedoka koji se pojavljuju, pa i zaštićenih svedoka, a da se ne vidi kraj, kada će ta suđenja biti završena, kada će biti pravosnažno presuđeno i kada će osuđeni biti upućeni na dugogodišnje kazne zatvora. Ako je primer ova presuda, neću da cenim činjenice koje je imao tzv. specijalni sud kada je u pitanju ova prvostepena presuda za Zarubicu, izricanje kazne za tako teško delo od 12 godina, a navodno kazna da uplati budžetu 10 miliona evra i da mu se oduzme sva imovina, da li je primerena ta kazna, sa tolikom drogom, tonama droge koja je rasturena u Beogradu i širom Srbije. Da li je to obračun sa organizovanim kriminalom? Kriminalci od stupanja na snagu zakona, pa sa svim ovim izmenama, imali su u jednom periodu ili početkom akcije Sablja, kada su hvatani, neki od njih 12 ili 13.000, nadimke Budala, Pacov, da bi posle toga, širom Srbije ili u Beogradu, kroz elektronske i pisane medije isti ili slični bili predstavljani nadimcima od milošte. Neću sada pominjati te nadimke, ali često puta zvanični predstavnici vlasti kada daju izjave, kada se nađu na tzv. okruglim stolovima, na kojima u zadnje vreme učestvuju i takvi, pominju ih po nadimcima. To govori o direktnoj sprezi tih kriminalaca sa aktuelnom vlašću. Neće se ni sa ovom izmenom ovog zakona ništa izmeniti, dok oni koji budu od strane države imenovani da se suprotstave organizovanom kriminalu, počev od MUP-a, odnosno Uprave za borbu protiv organizovanog kriminala, specijalnog suda, ako uopšte treba da postoji, ne učine da to suđenje, odnosno ceo taj postupak bude brz i efikasan, i iza toga da usledi odgovarajuća sankcija, odnosno kazna. Jer samo kazna ako je brza, efikasna i oštra može imati svoje dejstvo prema učiniocu tog teškog dela, a to su po pravilu višestruka dela, produžena krivična dela, a sa druge strane teška ili oštra sankcija ili kazna može samo vaspitno uticati na druge da ne čine ili da ne pomisle da učine takva ista dela. To je svrha celog ovog postupka i svrha kažnjavanja, da se jednom ipak dođe do pravičnosti, radi miliona građana Srbije koji su obespravljeni, koji izuzetno teško žive i koji nemaju sredstava za život, ali da se ne dozvoli da se ta tako stečena sredstva troše uzalud i preko ovog navodnog specijalnog postupka, počev od MUP-a, tužilaštva i suda.
Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve ili gotovo sve zemlje sveta imaju problem sa organizovanim kriminalom i taj problem se rešava tako što je država, odnosno nosilac vlasti u stalnoj borbi protiv organizovanog kriminala. Naravno da i mi u državi treba da rešavamo na takav način problem i nailazimo kod toga već na jedan problem, što smo shvatili da ćemo usvajanjem zakona o borbi protiv organizovanog kriminala već ispuniti uslov da se sa organizovanim kriminalom obračunamo. Međutim, mnogo važniji uslov, da bi se obračunali sa tim, jeste želja vladajućih struktura da se obračunaju sa organizovanim kriminalom. Sam po sebi zakon ne može obećati rešavanje tih problema, ali ukoliko postoji volja nosilaca vlasti i ako se uključe u borbu protiv organizovanog kriminala, onda možemo očekivati rezultate. Međutim, kod nas je problem u tome što nosioci organizovanog kriminala imaju želju, kao i u ostalim zemljama sveta, da se povežu sa nosiocima vlasti, odnosno sa političkim strukturama u zemlji. Na našu veliku žalost, u našem slučaju uglavnom uspevaju. Borbu protiv organizovanog kriminala vi posmatrate po principu vaših koalicionih kapaciteta. Da ova vlada ima drugačiji sastav, sigurno bi neki ljudi koji se bave tzv. biznisima već bili proglašeni za nosioce organizovanog kriminala, ali naravno oni to nisu zato što imaju političku zaštitu od nekih iz vladajućih struktura. Inače, zakon sam po sebi, odnosno Predlog o izmenama ovog zakona, sadrži svega tri člana, ako se ne računa četvrti, koji govori o tome kada zakon treba da stupi na snagu, i uglavnom se odnose na brisanje odredaba koje tretiraju dužinu pritvora, moguću dužinu pritvora, i povećanje novčanih kazni. To je navedeno u obrazloženju kao želja da se ovaj zakon uskladi sa Zakonikom o krivičnom postupku. Mi smo, prilikom govora u načelu i u pojedinostima, kada se ovde donosio Zakonik o krivičnom postupku, izračunali da pritvor po tom zakonu može trajati čak šest i po godina, bez obzira što je ministar ovde izneo jednu tvrdnju da je pritvor od devet godina negde u Italiji, da Evropska zajednica, odnosno Savet Evrope na njega gledao pozitivno. Nije to dobro. Ako onaj ko je tužilac ne uspe da nabavi za jedno određeno vreme dokaze protiv optuženog, neprimereno je da se optuženi drži šest i po godina u pritvoru bez ikakvih dokaza. Takođe je neprimereno da se kod povećanja novčanih kazni, iako nas ubeđuju nosioci izvršne vlasti, pogotovo iz Ministarstva finansija, da je inflacija na godišnjem nivou jednocifrena, ali kakvo je onda obrazloženje da se povećanje kazni vrši za 500%. Koje može biti objašnjenje da se kazne povećavaju pet puta, ako je inflacija jednocifrena, ukoliko je prilikom donošenja ovog zakona, a to nije bilo tako davno, onaj ko je predlagao ovaj zakon i tada tvrdio da je zakon dobar, da su i ove kaznene odredbe zakona dobre. Kako su za tako kratko vreme ostale prevaziđene i to u tako ogromnom iznosu? Problem organizovanog kriminala se ni ovim izmenama neće rešiti, jer zakon koji to tretira je dugo na snazi, ali pomaka u rešavanju tog problema nema. Rekao bih da su najveći problemi koji stvaraju organizovani kriminal u uvozničko-izvozničkom lobiju i u privatizaciji. Zbog toga je ogroman trgovinski deficit, zbog toga je trošenje novca ove države, koji nepovratno odlazi u inostranstvo, bez ikakve mogućnosti u budućnosti da se iskoristi kvalitetnije za pokretanje naših privrednih aktivnosti. Zbog toga je potpuno obezvređena imovina koja se privatizuje. Naravno da se u najvećem broju slučajeva privatizacija vrši po već unapred dogovorenom scenariju, bez obzira na javno raspisivanje tendera ili aukcija. Sve zemlje sveta ovoj problematici prilaze na način da se što više pred javnošću pokaže kako političke strukture u tim zemljama nemaju nikakvu vezu s organizovanim kriminalom. Vi ste i sami videli da je prethodna vlada imala ljude koje je štitila, za koje se kasnije ispostavilo da su imali veze sa organizovanim kriminalom. Kada su građani očekivali da će ova vlada, a između ostalog zbog toga i nije htela da uđe u koaliciju sa DS koja je bila nosilac aktivnosti u onoj vladi, da se obračuna sa pojedinim ljudima, ispostavilo se da to neće biti njeno opredeljenje i da i dalje sa tim ljudima, koji su bili nosioci svih tih poslova, pogotovo uvozničko-izvozničkih i privatizacija, koje su takođe u javnosti izazvale mnogo ogorčenja, ova vlada nije pokazala želju da se do kraja obračunaju. Naprotiv, i ovde postoji želja da se određeni nosioci organizovanog kriminala polako povežu sa nosiocima vlasti i da polako nastave i dalje da učestvuju uglavnom u privatizacijama, da ovo što je preostalo od naših preduzeća, društvene imovine, da se pokuša postepeno prevesti u privatne ruke, naravno, bez ikakvih pravila ili ekonomskog opravdanja. Mogao bih da vam navedem veliki broj primera iz svoje lokalne sredine. O njima se malo priča, ali garantujem da svako od vas u svojim sredinama ima veliki broj primera, gde taj organizovani kriminal funkcioniše, praktično, po principu države. Naime, postoje određene centrale koje se bave raznim poslovima, da li je u pitanju droga, naoružanje, belo roblje, trgovina ljudima itd. Te centrale imaju svoje poslovne jedinice, kako se to kaže, u raznim manjim mestima. Svako ko bude poželeo da se obračuna sa organizovanim kriminalom moraće prethodno da bude potpuno čist i da dokaže pred građanima da nema nikakve veze, niti je imao u prošlosti bilo kakve veze sa nosiocima organizovanog kriminala. Takva vlast u budućnosti će biti u stanju da se obračuna sa organizovanim kriminalom, zato što neće imati dužnika među njima, niti poverilaca. Jedino, i građani su svesni, a pretpostavljam i vi ovde u sali, da je to SRS.
Gospodine Živkoviću, izvolite, po Poslovniku.
Poštovani predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika iz člana 97. stav 1, i to u onom delu kada je gospodin Četrović u jednom delu svog izlaganja rekao da su neke ćelije u nekim opštinama formirale neke grupe radi pomaganja oko dobijanja nekih kredita, odnosilo se na poljoprivredne kredite. Osetio sam se prozvanim u tom trenutku, zbog toga što je Opštinski odbor G17 plus u Zaječaru u proteklih par meseci održao više od 50 tribina na selima, koje su bile izvanredno posećene, gde su ljudi, ne pripadnici G17 plus, nego svi, dolazili i raspitivali se o načinu registracije preduzeća, o načinu registracije gazdinstava, o načinu dobijanja kredita. Koliko je ta ideja bila loša, vidi se po tome što je Opštinski odbor, ili kako se već zove, SRS u Zaječaru pokušao da nas imitira, pa je formirao neki seljački pokret, valjda, kolega Zankov će me ispraviti. Međutim, koliko je ta njihova akcija imala odjeka vidi se po tome da su njihove tribine bile neposećene, da nije bilo nikakvog interesovanja, za razliku od naših, jer su konačno ljudi i građani sela opštine Zaječar prepoznali G17 kao nekog ko ne govori samo o njihovim problemima, nego ih konačno konkretnim merama i akcijama rešava.
Po Poslovniku, poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, razumem da su kolege iz poslaničke grupe G17 u defanzivi već nekoliko dana, jer oni nemaju nijedan valjani argument na naše tvrdnje koje smo iznosili svih ovih dana - da je ministar finansija Mlađan Dinkić, a kada već govorimo o ovom zakonu o suzbijanju organizovanog kriminala, jedan od ljudi koji je predvodnik organizovanog kriminala u našoj zemlji, jer je upravo on u izuzetno prijateljskim odnosima i vezama... (Predsednik: Gospođice Jovanović, upozoravam vas da treba da navedete član.) Kažem vam da je kolega iz vaše poslaničke grupe, a vi ste član G17 organizacije, govorio ... (Predsednik: Član Poslovnika?) Član 100. Poslovnika... u negativnom kontekstu o poslaničkoj grupi SRS, o jednom opštinskom odboru. Ako neko želi da bilo kada u budućnosti, a pretpostavljam i kolega koji je malopre govorio, razmišlja o tome, ali to će njemu biti misaona imenica, da izlazi za govornicu u nekom budućem sazivu, onda to neće moći kao pripadnik organizacije G17. Turistički verovatno, preko razglednice verovatno, preko direktnih skupštinskih prenosa verovatno. Što se tiče odbora SRS, ne samo da nemamo te pokrete koje je on naveo, o čemu će govoriti i gospodin Stefan Zankov, potpredsednik Skupštine i predsednik našeg Okružnog odbora, već kroz delovanje SRS sasvim je jasno da poljoprivrednici, kao i oni u gradu, tako i oni koje je Dinkić ostavio bez posla, i ova i prethodna vlada, veruju najviše, i taj procenat je preko 40 samo SRS-u.
To je bilo po Poslovniku. Replika na izlaganje gospodina Živkovića, prvo gospodin Četrović, pa onda gospodin Zankov. Dakle, obaveštavam vas da radimo po Poslovniku. On ne poznaje nikakve ofanzive i defanzive, ne daj bože. Izvolite.
Mi iz SRS nemamo ništa protiv da navodno održavate neka predavanja, ali je žalosno da zloupotrebljavate sredstva iz budžeta Republike Srbije, a pogotovo iz Agrarnog budžeta i da pokušavate da oživite G17 plus, jer mrtav magarac ne može se oživeti.
Gospodine Četroviću, upozoravam vas, prvo ste se izjašnjavali o ćelijama, pa o oplođavanju, a sada o magarcima. Molim vas, budite ljubazni, govorite repliku na izlaganje gospodina Živkovića. Izvolite.
Što se tiče da nisu organizovani po ćelijama, sa punim pravom to potvrđujem, jer zašto bi preko opštinskih odbora, preko nekih timova oni pozivali poljoprivrednike da se prijave njima, da bi im oni navodno dali savete i popunili određene formulare, i da ispune uslove za te poljoprivredne kredite. Ta sredstva nisu sredstva G17 plus, to su sredstva svih građana Srbije, a namenski su opredeljena za agrarni budžet. Ministarstvo poljoprivrede postoji, čak pored sedišta u Nemanjinoj ima svoje ispostave i po okruzima, a na neki način i kroz agrarne budžete mnogih lokalnih samouprava, a to je trebalo da se sprovodi i raspodeli. Još jesenas jedan seljak iz sela Cvetke je dolazio kod mene u Opštinski odbor SRS i pokazao mi je hipoteku koja mu je stavljena na celokupnu imovinu u selu Cvetke, na kuću i na sve zgrade u domaćinstvu, i zemlju celokupnu, za dve krave koje mu je navodno dala neka fiktivna zadruga "Prvi maj" iz Kraljeva, a ta zadruga fiktivna je uzela kredit iz Fonda za razvoj i iz Agrarnog budžeta. Pitanje je koliko je ta fiktivna zadruga uzela kredita na ime njegove hipoteke, odnosno imovine. Nažalost, išao je da se žali, jer jedna od krava se razbolela i na kraju je lipsala. On je ostao dužan 2.800 evra za te dve krave. To je vaše delovanje na terenu. Hvala.
Gospodine Zankov, izvolite, replika, pitaćemo sutra ministra poljoprivrede za detalje. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, ne razumem ovakvo izlaganje gospodina Živkovića i kakve ovo ima veze sa temom dnevnog reda i organizovanim kriminalom; tribine, opštinski odbori, seljački pokreti i slično, registracija poljoprivrednih gazdinstava. Ovo samo govori o velikoj nervozi poslanika G17 plus, koji više ne znaju šta će sa sobom. Prvo su doživeli u Zaječaru nokaut na lokalnim izborima, i pored ogromnih sredstava kojima raspolažu i koja su uložili u kampanju, a onda smo ih kao SRS dotukli i na izborima za članove saveta mesnih zajednica, gde se direktno glasalo o imenima, jer su izbori na većinskom principu. Dakle, 50 tribina u Zaječaru G17 plus nije održao od svog osnivanja, a kamoli u poslednjih nekoliko dana. Vi niste jednostavno sposobni. Vaša organizacija na terenu ne postoji. Za razliku od toga, SRS u Zaječaru ima izvanrednu organizaciju, posećenost naših tribina, gde pokušavamo da pomognemo meštanima i seljanima na sve načine, da ih povežemo što se tiče njihovih poljoprivrednih proizvoda, jedno selo sa drugim, sasvim je druga priča od ove koja je sada na dnevnom redu. Izbori za članove saveta mesnih zajednica su pokazali koliko cene građani SRS u Zaječaru, a koliko G17 plus. Mislim da više u narednom periodu nemamo ni sa kim da se takmičimo u Zaječaru. Kakva je situacija u G17 plus u Zaječaru govore sve veći problemi koje imaju sa svojim nazovikadrovima u svim institucijama, tamo gde su mogli da ih postavljaju, od Zavoda za poljoprivredu, preko Doma zdravlja, gde ih tuku čak i oni koji nisu praktično na vlasti. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, gospodin Živković.
Pogrešno sam protumačen od strane gospodina Četrovića. Ne radi se ni o kakvim okupljanjima, gospodine Četroviću, to se zovu edukacije, ako niste čuli do sada. Što se tiče da nismo držali 50 tribina, to možete pitati građane sela i opštine Zaječar koliko smo održali. Evo odgovora na konkretno pitanje, gospodine Četroviću, zašto to mi radimo. Mi to radimo zbog toga što to ne radi opštinska vlast, ona koja to treba da radi, jer SRS obično kohabitira sa nekima koje je do juče napadala, kao što je, recimo, Liberalni savez, ili kako su se već zvali, ko ima predsednika opštine. Tako da je odgovor gospodinu Zankovu, mi to zato radimo, a ne radi opštinska vlast.
Liberalni savez kao stranka više ne postoji, ukinut je pre tri dana, a delovao je na teritoriji Crne Gore. Pretpostavljam da je to neka paraorganizacija, možda Liberali Srbije ili tako nešto. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Sutra u 10,00 časova nastavljamo rad pretresom 6. tačke dnevnog reda. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Ivica Dačić, Žarko Obradović, Leila Ruždić-Trifunović i Milan Marković. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O SEMENU (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Krstin, Zoran Mašić, Zoran Mićović, Vitomir Plužarević, Lazar Čavić, Branko Ranković, Miloš Dišić, Prvoslav Savić, Stojan Cvetković, Momir Marković, Srđo Komazec, Dragoljub Stamenković, Zlatan Jovanović, Miljko Četrović, Mita Avramov, Sulejman Spaho, Nataša Jovanović, Gordana Gajić, Vojislav Milajić, Ivan Radić i Dragoljub Anastasovski. Primili ste izveštaje Odbora za poljoprivredu i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka – jedan sat 38 minuta 24 sekunde, Demokratska stranka Srbije – jedan sat tri minuta 36 sekundi, Demokratska stranka – Boris Tadić – 44 minuta 24 sekunde, G17 plus – 37 minuta 12 sekundi, Srpski pokret obnove – Nova Srbija – 21 minut 36 sekundi, Socijalistička partija Srbije – 26 minuta 24 sekunde, a poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, četiri poslanika SPO i tri poslanika SDP,po pet minuta, na osnovu člana 89. stav 3. Poslovnika. Istovremeno vas obaveštavam da su za ovu tačku ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa sledeći narodni poslanici: ispred poslaničke grupe SRS – Zoran Mašić, ispred DSS-a – Arsen Kurjački, ispred DS – Boris Tadić – Zoran Mićović, ispred G17 plus Vladislav Kronić, ispred SPS – Branče Stojanović. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi reč? (Da.) Izvolite.