Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 27. Poslovnika Narodne skupštine i moja primedba o kojoj želim da govorim odnosi se, pre svega, na vas, gospođo predsedniče Narodne skupštine, a onda, naravno, i na narodne poslanike skupštinske većine. Podsetiću, pre svega, radi javnosti, da smo mi poslanici SRS procenili svojevremeno kada smo prekinuli rad Parlamenta, ničim izazvan prekid, mi smo tada bili ubeđeni i o tome smo govorili, zbog toga smo i podneli zahtev da se raspravlja o vašoj smeni, da ste to tada uradili zato što ste dobili informaciju od Borisa Tadića da je Radovan Karadžić već tada bio uhapšen, o čemu smo uveče saznali iz medija. Zašto podsećam na ovo? Zato što sada ponovo sumnjamo da niste vi i skupštinska većina prihvatili da u Narodnoj skupštini raspravljamo o predlogu 108 narodnih poslanika o rezoluciji vezanoj za Kosovo i Metohiju, zato što ste već tada znali da će Boris Tadić da uradi ono što je uradio juče, a to je, da, onako, u rukavicama, najavi, da je, zapravo, spreman da prihvati misiju Euleks na teritoriji Kosova i Metohije. Sinoć su, videli smo u medijima i neki narodni poslanici skupštinske većine rekli da to za njih nije nikakav problem, pa ne znam, pod nekim uslovima. Pošto se u tom predlogu rezolucije, o kojoj smo mi želeli i dalje želimo i insistiramo da se raspravlja i da se odlučuje u Parlamentu, upravo insistira na tome da misija Euleks ne može da bude uspostavljena, bar ne uz saglasnost Narodne skupštine i ostalih državnih organa u Srbiji, da ne može da se uspostavi na teritoriji Kosova i Metohije – vi niste prihvatili taj zahtev. Mi i dalje insistiramo, sada još više insistiramo na tome, jer ne želimo da nas Boris Tadić iznenađuje. Najpre, zato što on nema zakonskog ni ustavnog osnova da na taj način može da vodi spoljnu politiku, nema to ni Vlada Republike Srbije bez odluke Parlamenta, kada su u pitanju ovako važne stvari za državu Srbiju i građane države Srbije. Dakle, insistiramo da se stavi na dnevni red Predlog rezolucije i da ovaj parlament, da se gledamo u oči i da pred građanima Srbije kažemo šta ko od narodnih poslanika, odnosno poslaničkih grupa misli o tom nasilničkom aktu EU na teritoriji Kosova i Metohije. Insistiramo da se stavi na dnevni red Predlog rezolucije 108 narodnih poslanika, koji je od juna... (Predsednik: Vreme.) završavam, hvala… u skupštinskoj proceduri. Da vidimo da li vi, zaista, mislite i da li ste spremni da kršite Ustav ili ćete to samo da prepustite Borisu Tadiću i da kasnije slegnete ramenima i da kažemo, desilo se, šta da se radi. Moramo da imamo stav ovog parlamenta o tome, a onda, naravno, mi na silu ne može da odgovaramo, na silu EU, na silu SAD. Ono što zavisi od Narodne skupštine ... (Predsednik: Gospođo Radeta, prošlo je četiri minuta.) Zaista se izvinjavam, evo, završavam. Ono što zavisi od Narodne skupštine o tome mora ovde da se raspravlja i ovde da se odlučuje. Izvinite, još jednom, zbog vremena. [[Aplauz.]]
Kao što znate, akt koji pominjete je u proceduri. On je bio na dnevnom redu, ali je ocenjeno da tačke koje su po hitnom postupku treba da se raspravljaju na ovoj sednici, odnosno da budu predmet rasprave na ovoj sednici, tako da je akt u proceduri i nisam povredila član 27, odnosno vršila sam poslove predviđene Ustavom, u skladu sa Poslovnikom, zakonom i Ustavom. Reč ima gospodin Zoran Krasić, najpre, pa gospođa Milica Vojić-Marković. Vi ste posle gospodina Krasića.
Javio sam se da bih ukazao na to da se ovde konstantno krše odgovarajuće odredbe Poslovnika Narodne skupštine. To se, pre svega, odnosi na odredbu člana 27. i člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Pokušaću da objasnim o čemu se radi. Svedoci smo jedne činjenice da predsednik Republike na jedan vrlo čudan način obavlja tu svoju funkciju, što se jedanput javnosti obraća sa pozitivnim kvalifikacijama, a drugi put sa negativnim kvalifikacijama. Prepoznatljivo je da mu je cilj i u jednoj i u drugoj varijanti isti. On prosto dezavuiše Narodnu skupštinu, dezavuiše volju građana Republike Srbije i nacionalne interese srpskog naroda. Samo da vas podsetim, Narodna skupština je pre nekoliko godina donela jednu rezoluciju. U rezoluciji je napisano da Srbi ne bi trebalo da idu na izbore za privremene organe na Kosovu i Metohiji. Njemu to nije smetalo da sutradan pozove Srbe da idu da glasaju. Danas možemo da konstatujemo – da ima mnogo elemenata zločinačkog udruživanja u odnosu zvaničnih organa ili nekih pojedinaca koji predstavljaju Republiku Srbiju u odnosu na ono što se dešava na KiM. Imamo Gorana Bogdanovića, prvog Srbina koji je bio ministar u toj šiptarskoj prelaznoj vladi – sad je postao ministar u Vladi Republike Srbije za KiM. Kao državnog sekretara imamo čoveka koji je bio i leva i desna ruka i Kušneru i svima onima koji su bili okupatori na KiM. A sada imamo predsednika Republike koji jednog dana kaže: "Moguća je podela." Drugog dana kaže: "Pod nekim uslovima." Pa sada pokušava da prikrije to što se svakodnevno razgovara i pregovara sa misijom Euleks, pre svega, od strane Borisa Tadića, njegovog kabineta i njegovih pomagača, koje ću ovom prilikom da preskočim, a sve to se radi samo zato što se Predlog odluke, Predlog rezolucije o KiM ne stavlja na dnevni red Narodne skupštine. Neko zloupotrebljava naivnost, dobrotu i činjenicu da se nekome veruje i tako što Narodna skupština ne razmatra to pitanje daje se prostor za nezakonito delovanje i protivustavno delovanje Borisa Tadića. (Predsednik: Vreme.) Zato smatram da je potrebno da ovu našu rezoluciju stavite na dnevni red i da ne govorite – da je neko procenio. Ovi ne mogu da procene kakva je ta rezolucija.
Ima reč narodni poslanik gospođa Milica Vojić-Marković. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici narodni poslanici, prvo moram da kažem da reklamiram član 104. Poslovnika zato što sam se prva javila na početku današnje sednice, a predsedavajuća uporno ne vidi. Sve kolege oko mene su reagovale, čak i iz vladajuće koalicije, tvrdeći da su videle kad sam se javila, tako da, prosto, moram da kažem da ne možete da primenjujete različite aršine prema poslanicima jedne stranke i poslanicima druge stranke. Druga stvar, juče u toku popodnevnog zasedanja DSS je nekoliko puta tražila objašnjenje – šta se to dešava sa Euleksom i izjavama naših zvaničnika, pre svega, predsednika Tadića? Moram danas da podsetim narodne poslanike, koji verovatno znaju o čemu govorim, pre nego što smo mi dobili tu informaciju, današnja vest koju je ''Tanjug'' objavio, a poziva se na ''Rojters'', jeste izjava predsednika Vlade Crne Gore, Mila Đukanovića, koji kaže – da se zvanična Srbija dogovorila sa zvaničnom Crnom Gorom o priznavanju nezavisnog Kosova, odnosno da je zvaničnik Srbije, ministar spoljnih poslova, Jeremić, tražio od Crne Gore, samo da ne prizna nezavisno Kosovo dok se ne dogodi glasanje u UN. Dakle, maske padaju. Jedna po jedna uloga svakog našeg zvaničnika se otkriva. Današnje novine prenose izjavu Filipa Vujanovića, koji kaže – da je zadovoljan izjavom predsednika Tadića, da je mera prema crnogorskom ambasadoru poslednja koju će Srbija preduzeti prema Crnoj Gori, nakon priznanja nezavisnosti Kosova. I on to zove konstruktivnom politikom?! U ovoj zemlji se potpuno ne zna ko vodi spoljnu politiku, ko preuzima ulogu premijera, ministra spoljnih poslova, predsednika Vlade. Moje pitanje je, pošto se sada, ovog momenta, pozivam na član 225, i član 226, tražim obaveštenje – ko je, sa kim, dogovarao ovakvu odluku? [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Htela bih, gospođo Marković, samo da kažem da je u isto vreme bilo podignuto više ruku. Meni, ostali koji sede u Predsedništvu pomažu da pravimo taj redosled. Gospođa Radeta i gospodin Krasić, koji su bili pre vas, na istoj su strani gde i vi, sa moje desne strane, i imam uveravanja potpredsednika i sekretara da su oni bili pre vas. Znači, ja, zaista, ne mogu da napravim redosled, ako je istovremeno podignuto više ruku. U svakom slučaju, dobićete svi reč. Ima reč gospodin Dejan Mirović, narodni poslanik, a zatim Jovan Palalić.
Dame i gospodo, na osnovu čl. 225. i 226. tražim obaveštenje o sledećem: Gospodin Tadić je u Novostima od 16. oktobra 2008. godine izjavio, da se – ''nećemo odreći EU, zarad KiM". Ovo je, blago rečeno, zbunjujuća izjava. Takođe, šef Euleksa, Iv de Kermabon je, povodom raspoređivanje misije Euleksa, izjavio: "Mogu potvrditi da ima tih razgovora između Beograda, Brisela u Njujorka. U tim razgovorima su razmenjeni stavovi sa nekim ljudima dobre volje i zato pregovaramo i sa Srbijom, kako bismo pronašli način da se misija rasporedi po celom KiM". To su novosti od 15. oktobra 2008. godine. Dakle, tražim obaveštenje – da li je došlo do promene državne politike prema KiM, tačnije, da li je to razlog za neusvajanje skupštinske rezolucije o KiM? Ako je tako, molim da se to javno objavi. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Strogo gledano, ponovo počinjemo sa zloupotrebom Poslovnika. To, da javnost treba da bude informisana nije sporno, ali ona je i preko medija informisana, vi danas samo potencirate informacije. Dakle, mi danas ne čujemo ništa novo do onih informacija koje su mediji objavili. Reč ima gospodin Jovan Palalić, takođe, reklamira Poslovnik.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram čl. 225. i 226. i pitanje upućujem vama. To pitanje sam više puta ponovio za ovom govornicom, a naravno, sada želim odgovor, s obzirom na to da su vaši odgovori na to pitanje bili krajnje uopšteni i neodređeni. Kada će predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Mirko Cvetković, doći u Narodnu skupštinu? Danas imamo jednu izjavu koja je ozbiljna i koja ozbiljno zadire u državne interese Republike Srbije i ozbiljno ljulja poverenje građana Srbije u institucije. Predsednik Vlade Crne Gore je izjavio – da se dogovorio sa predstavnicima Vlade Republike Srbije o priznanju KiM od strane države Crne Gore. To je izjava koju je preneo ''Rojters'', a prenele su je i naše agencije, konkretno ''Tanjug''. Mi nemamo odgovore na pitanja o politici Vlade Republike Srbije prema KiM! Mi nemamo odgovore kuda vodi ova politika Vlade, sem ako je odgovor ovo što je dao Milo Đukanović – da se dogovara sa pojedinim državama o vremenu priznanja KiM, od strane istih, i fingira sukobe i fingira odluke i mere koje se primenjuju prema drugim državama! Mi imamo činjenicu da se četiri meseca ovaj visoki dom nije izjasnio o politici prema KiM. Mi imamo izjavu predsednika Republike, za koga je prihvatljiv Euleks, a onda Narodna skupština nema mogućnosti da o toj temi raspravlja kroz predloženu rezoluciju. Molim vas, gospođo predsednice, da pozovete predsednika Vlade u Narodnu skupštinu i sve resorne ministre, kako bismo o ovim pitanjima raspravili, koja sada veoma tište građane, verujte da su građani poprilično zbunjeni ovim što se danas pojavilo kao izjava Mila Đukanovića, i da jasno vidimo pravac politike Vlade Republike Srbije prema KiM, određenje prema Euleksu i prema ovome što je rekao Milo Đukanović – da se Vlada Republike Srbije dogovara sa drugim državama o priznanju naše južne srpske pokrajine. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. U više navrata ste, praktično, postavljali jedno te isto pitanje. U svakom slučaju, imala sam komunikaciju sa predsednikom Vlade koji je vrlo raspoložen da na vaša pitanja odgovara, ali vi znate da mi moramo zakazati posebnu sednicu na kojoj bi predsednik Vlade, sa resornim ministrima, odgovarao na svako od vaših pitanja. Zbog toga vas molim da fokusiramo pažnju, znate da je dijapazon interesovanja bio od ekonomske politike, evo sada do spoljne politike. Prema tome, dajte da fokusiramo pitanja kako bi resorni ministri bili prisutni. Predsednik Vlade je vrlo raspoložen, kako to inače čini i u javnosti, a i poslovnički ima obavezu da učestvuje u radu i da nam daje odgovore. Dakle, zamolila bih poslanike da se u pismenoj formi, zaista, fokusiraju na oblasti koje su predmet njihovih interesovanja, kako bi resorni ministri i predsednik Vlade došli kod nas i kako bismo razgovarali. Zahvaljujem. Reč ima gospodin Slobodan Maraš. Mislila sam da će ovo objašnjenje biti dovoljno jer mi se čini da ponavljamo potpuno iste sadržaje i da na taj način zamaramo i građane, a blokiramo i rad.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ne reklamiram povredu Poslovnika, ali hteo sam da vas zamolim da postupite u skladu sa članom 98. ovog poslovnika i da u 13,00 časova, znači, sat vremena ranije, date pauzu da bi mogli svi zainteresovani poslanici da budu prisutni na Odboru za industriju. Očekujemo da dođe ministar Škundrić i da odgovori na sva pitanja vezana za gas, koja smo postavljali ovih dana. Kao što ste i sami upoznati, dobili smo juče odgovor. Nismo zadovoljni tim odgovorom. Imamo veliki broj pitanja koja želimo da nam razjasni. Mislim da i ostali poslanici iz drugih poslaničkih grupa imaju istu želju, da saznaju ono što je trenutno i za građane Srbije veoma važno. Prošli put ste na predlog kolege Andrića da date pauzu da bismo mogli da prisustvujemo Odboru za finansije, kada je bio guverner Jelašić, u skladu sa intencijom da ne širite paniku, odbili tako nešto i smatrali ste da je tada, u tom momentu, to pravo rešenje. Međutim, pokazalo se da ste pogrešili, panika nije bila raširena. Pozivam vas da iskoristite priliku, da svoju grešku ispravite, odnosno da danas date pauzu u 13,00 časova, da bi mogli poslanici da prisustvuju Odboru za industriju, pošto verujem da je to u interesu velikog broja poslanika. Hvala vam.
Zahvaljujem na sugestiji, ali neću moći da je prihvatim iz dva razloga. Prvi razlog je što ćemo u to vreme raspravljati o amandmanima sa kojima je najveći broj poslanika upoznat, a ne treba nijedan odbor da blokira rad Skupštine. Osim toga, Odbor će verovatno zahvatiti, da tako kažem, i period pauze, jer, pretpostavljam da neće svoj rad završiti do 14,00 časova, tako da mislim da ćemo to apsolutno pokriti u periodu od 13,00 do 15,00 časova, pa će, na neki način, i vaša sugestija biti indirektno primenjena. Po Poslovniku, Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukazujem na povredu člana 27. Poslovnika. Gospođo Đukić-Dejanović, rekli ste da su narodni poslanici dovoljno informisani o protivustavnim izjavama Borisa Tadića iz medija, ali vas Ustav Republike Srbije i Poslovnik Narodne skupštine obavezuju da ukažete narodnim poslanicima na činjenicu da Boris Tadić iz dana u dan, kao, nažalost, predsednik Republike krši Ustav Republike Srbije. Jedan dan izjavi da se Srbija zalaže za podelu Kosova i Metohije, iako Ustav jasno predviđa da je teritorija Republike Srbije jedinstvena i nedeljiva, evo, sada daje izjavu da ''Srbija pod određenim uslovima može da prihvati misiju Euleksa'', iako o tome ne postoji odluka Saveta bezbednosti UN, niti odluka bilo kog organa Republike Srbije, uključujući i Narodnu skupštinu. Što se tiče Rezolucije o KiM, očigledno je da se njeno donošenje u Narodnoj skupštini Republike Srbije opstruiše od strane vladajuće koalicije. Vi ćete verovatno tu rezoluciju staviti na dnevni red kada se misija Euleksa već instalira na KiM, naravno, na način koji je direktno protivan i međunarodnom pravu i Ustavu Republike Srbije. Ono što je dodatno otežalo vašu poziciju jeste činjenica da niste ukazali na antidržavno delovanje Borisa Tadića u trenutku kada je Skupština AP Vojvodine donela jedan potpuno protivustavan Predlog statuta AP, pred našim očima i pred očima cele javnosti. Na severu Srbije stvara se nekakva nova država. Predsednik Narodne skupštine o tome ćuti. Gospođo Đukić-Dejanović, morali ste da ukažete na činjenicu da Predlog statuta Vojvodine, koga je pre dva dana usvojila Pokrajinska skupština, sadrži čitav niz rešenje koja su direktno protivna Ustavu Republike Srbije. Vojvodina se, da vas podsetim, definiše kao nekakva demokratska evropska regija, koja ima svoja diplomatska predstavništva u Briselu i u zemljama Evrope, ima svoju vladu, zaključuje međunarodne ugovore, ratifikuje međunarodne ugovore. Dakle, ima čitav niz atributa suverene države. Izjava Borisa Tadića došla je u trenutku kada je na delu u Vojvodini očigledno ozbiljna namera da se od Vojvodine napravi, za početak, najpre, federalna jedinica, a sutra, možda, i potpuno nezavisna država. Vi ste, gospođo Đukić-Dejanović, član partije koja baštini tradicije tzv. ''jogurt revolucije''. Vaši čelnici su 1988. godine isterali iz Skupštine Vojvodine Boška Krunića, Živana Berisavljevića itd. Evo, u 2008. godini, 20 godina posle ''jogurt revolucije'', vaši poslanici u Skupštini Vojvodine glasaju za ustav nezavisne države Vojvodine! To je skandalozno!
Gospodine Martinoviću, moj odgovor je sadržan u članu 218. Poslovnika: ''Vlada izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, a naročito o vođenju politike, o izvršenju zakona, drugih propisa i opštih akata, o ostvarivanju plana razvojai prostornog plana i o izvršavanju budžetu Republike Srbije. Vlada podnosi izveštaj Narodnoj skupštini kad to Narodna skupština zatraži ili po sopstvenoj inicijativi, a najmanje jedanput godišnje. Narodna skupština može, na predlog pojedinog odbora, bez pretresa, zaključiti da od Vlade zatraži izveštaj o radu Vlade, odnosno izveštaj kojim će Vlada obavestiti Narodnu skupštinu o pitanjima vođenja politike, izvršavanja zakona, drugih propisa i opštih akata, u određenoj oblasti.'' Dakle, sva pitanja koja su upućena Vladi mogu imati inicijativu u svim našim odborima, a svi mi smo članovi pojedinih odbora. Što se tiče statuta Vojvodine, juče sam izvestila da je statut u proceduri, da nam je dostavljen. Moje prejudiciranje stava Skupštine, jer mogla bih da govorim jedino u ime poslanika i stava koji Skupština bude zauzela, zaista bi bilo pretenciozno i to nikako ne bih mogla sebi da dozvolim. Tako da, razumem vašu želju, naravno, imam svoj stav o statutu, ali, prosto, u funkciji u kojoj sam nemam pravo da prejudiciram stav pre nego što se Skupština izjasni. Rekla sam, umnožila sam statut, biće podeljen tokom dana i naći će se na dnevnom redu. Već je podeljen, imam informaciju. Reč ima gospodin Vladimir Milentijević.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije čl. 225. i 226. Gospođo predsednice, sad nam je sasvim jasno zašto je ovaj vaš pokušaj, vaše deklarativno zalaganje, da se stavi na dnevni red i usaglasi rezolucija o Kosovu, definitivno propao, jer vi niste kao vladajuća koalicija bili raspoloženi još pre četiri meseca da odlučno rezolucijom odbacimo misiju Euleksa, iz prostog razloga, jer ste rešili da tu misiju priznate. To je sasvim jasno i nama narodnim poslanicima i građanima Republike Srbije. Postavljao sam vam sa ove govornice, četiri ili pet puta, pitanje – zašto još nije odblokiran rad Odbora za Kosovo i Metohiju? Odgovor još nisam dobio. Drugo, rekli ste da je predsednik Vlade i ministri Vlade Republike Srbije, vrlo raspoloženi da dođu u Skupštinu Republike Srbije da vode razgovore o situaciji na KiM, o misiji Euleksa. Sada ću vam dokumentovati argumentom, da predsednik Vlade, ama, baš, nije raspoložen da vodi pregovore i razgovara o misiji Euleks, o problemu na KiM. Naime, Skupština Zajednice opština na KiM, na sednici održanoj 13. septembra 2008. godine, u Kosovskoj Mitrovici, donela je zaključke, prvi zaključak glasi: "Skupština Zajednice opština na KiM izražava svoj čvrst stav da Euleks ne može i ne sme da zameni UNMIK u Pokrajini, jer bi se time najbrutalnije prekršila Rezolucija Saveta bezbednosti UN 1244. Pošto se na delu prostora KiM ova misija već rasporedila, bez bilo kakvog relevantnog pravnog osnova, Skupština Zajednice opština KiM ovom prilikom utvrđuje da se Euleks ne može proširiti na srpske opštine i naselja. Svaki takav pokušaj naići će na otpor srpskog naroda u Pokrajini." Tadašnja izjava predsednika Vlade Srbije o rekonfiguraciji Euleksa stvara u srpskom narodu ozbiljnu zabrinutost, zato rukovodstvo Skupštine Zajednica opštine KiM mora, u što skorije vreme, na sastanku sa premijerom Cvetkovićem da razjasni takve javno izrečene stavove. Gospođo predsednice, 13.09. je donet ovaj zaključak. Predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Mirko Cvetković, do današnjeg dana nije primio delegaciju legalno izabranih Srba i predstavnika sa KiM. Zar to nije još jedan dovoljan dokaz kakav je odnos Vlade Republike Srbije prema KiM? [[Aplauz.]]
Gospodine poslaniče, sednicu Odbora saziva predsednik Odbora. Rasprava na sednici Odbora vodi se bez obzira na broj prisutnih članova, tako da pozivam članove Odbora za KiM da se na predlog predsednika Odbora sastanu i razgovaraju na aktuelnu temu. Odbor odlučuje većinom glasova prisutnih članova na sednici, kojoj prisustvuje većina članova Odbora. No, ono što je činjenica jeste da Odbor može pozvati i predsednika Vlade i resornog ministra na sednicu po pitanju koje ste izneli. Tako da, mislim da ste tu instrukciju dobili od mene još i onda kada ste prvi put ovo pitanje stavili na dnevni red. (Nemate pravo.)
Gospođo predsednice, vi ste u pravu, ali niste razumeli moje pitanje, a sada ću da ga ponovim detaljnije. Možete li vi meni da date odgovor – zašto predstavnici Odbora za KiM, iz vladajuće većine, uopšte ne dolaze na redovno i uredno sazvane sednice Odbora za KiM?
Obaveza poslanika je da odgovorno odgovore svim svojim obavezama. Molim članove Odbora za KiM da se odazivaju na pozive koje im uručuje predsednik Odbora. Gospodin Milan Lapčević ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice reklamiram član 104. Poslovnika Narodne skupštine, u kome se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, dakle, dostojanstvo svih narodnih poslanika, a ta primedba se odnosi na vaše malopređašnje objašnjenje, pri čemu ste rekli da za ovom govornicom svojim govorom poslanici opozicije, pre svega iz DSS, zamaraju građane. Dakle, opozicija zamara građane, kao da je ovde jedino vladajuća koalicija, odnosno poslanici vladajuće koalicije kao da su samo oniizabrani od tih građana, a mi nismo. Ko je nas birao? Pa, valjada, isti ti građani. Kako mi tu zamaramo građane, ako ukazujemo na životne probleme građana. Vaša parola, odnosno parola predstavnika vaše vladajuće koalicije je bila da "život ne može da čeka". Je l' tako? Ako život ne može da čeka, u samo dve nedelje smo dobili nekoliko vrlo interesantnih izjava zvaničnika ove zemlje. Prva izjava je bila da KiM, na kraju, možda, i treba podeliti, i to je, ni manje ni više, rekao predsednik Republike. Posle nedelju dana je predsednik Republike izjavio da treba da prihvatimo misiju Euleks na Kosovu, odnosno da se dogovorimo sa Briselom o njenom razmeštanju na Kosovu, a misija Euleks potiče iz dokumenta Martija Ahtisarija – sprovođenje nezavisnosti Kosova. Šta to treba Euleks da uradi na KiM, nego da sprovede nezavisnost. Danas dobijamo informaciju, verovatno proverenu ako je ''Rojters'' objavljuje, da su zvaničnici ove zemlje dogovorili sa predstavnicima Crne Gore priznavanje dela svoje teritorije. Da li je to normalno, da li je to moguće, da najviši zvaničnici ove zemlje dogovaraju sa predstavnicima drugih zemalja da priznaju nezavisnost Kosova, odnosno dela njihove teritorije?! To je neverovatna politika i ja se prosto pitam šta najviši funkcioneri ove zemlje rade sa ovom zemljom i kuda je vode ako dogovaraju sa zvaničnicima drugih zemalja da priznaju nezavisnost njihove teritorije, to je ravno protivustavnom delovanju. Treća stvar, kažete da zamaramo građane jer pominjemo da Vlada nema apsolutno vođenje ekonomske politike, jer je za samo nedelju dana energent, gas, poskupeo za 60%, što nije zabeleženo u poslednjih 15 godina da je ijedna usluga ili roba poskupela 60% – a prekjuče su usluge telekomunikacija poskupele 100%. A, ''život ne može da čeka''? Je l' to bolji život? (Predsednik: Hoćete li da privede kraju?) Zahtevam od vas, nisam zadovoljan vašim objašnjenjem da mi možemo u formi zahteva, poslanici opozicije, da tražimo da ovde dođe predsednik Vlade ili ministar inostranih poslova da nam objasni... (Predsednik: Gospodine Lapčević, govorite duže 40 sekundi od predviđenog. Hoćete li da formulišete rečenicu?) Dakle, želimo da vladajuća koalicija pozove svoje ministre. Siguran sam da ni vama, predsednice, a ni poslanicima iz vaše stranke nije jasno kako se vodi spoljna politika ove zemlje. Dakle, tražimo da vi pozovete ovde ministra spoljnih poslova i predsednika Vlade, da vama, pre svega, objasne i građanima Srbije kakva je spoljna politika ove zemlje? Zahvaljujem.
Gospodin Željko Tomić. Zapravo, tvrdim da sve što se ponavlja i svi sadržaji koji se u više navrata ponavljaju ne mogu biti interesantni građanima, osim toga oni o tome vrlo otvoreno i govore, a termin suprotan od interesantnog, koji nije bio upućen nijednoj poslaničkoj grupi nego svima nama je, prosto, odomaćen u našem jeziku.
Gospođo predsednice, drage kolege narodni poslanici, javljam se po članu 226, koji kaže: ''Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama'' itd. U vezi vesti koja je osvanula, kako u našim tako i u svetskim medijima, koju je preneo ''Rojters'', a ovde ''Tanjug'', da ne bude improvizacije, da ne bude zabune, citiraću predsednika Vlade Crne Gore, gospodina Mila Đukanovića: "Pre nekoliko meseci je ministar spoljnih poslova Srbije, Vuk Jeremić, bio u Podgorici i od nas zatražio da ne priznamo Kosovo pre izjašnjavanja Generalne skupštine UN o srpskoj inicijativi. Istovremeno, naši evroatlantski partneri su izrazili očekivanja da Crna Gora prizna Kosovo, ali smo mi održali našu neformalnu obavezu prema Srbiji i čekali da njen Predlog bude procesuiran u UN." Zatim je rekao Đukanović da je Crna Gora priznala jednostrano proglašenu nezavisnost južne srpske pokrajine 9. oktobra, dan posle glasanja u Generalnoj skupštini UN, ali da je to samo slučajnost, da se to moglo dogoditi tri ili pet dana kasnije i da ne bi ništa promenilo. Kada ovome dodamo činjenicu da je predsednik Srbije, Boris Tadić, rekao da je Euleks prihvatljiv za Srbiju pod određenim uslovima, a ti uslovi će brzo nestati i svi smo toga svesni, moram da podsetim na to ko po Ustavu vodi spoljnu politiku, to je Vlada Republike Srbije. Među nama je jedan ministar, gospođa Snežana Malović, naravno, ne želim da je prozivam da ona sad izađe i da nam kaže, ali bilo bi zanimljivo kada bi građani Srbije i mi poslanici znali da li je na sednici Vlade bilo reči o Euleksu i u kojoj meri. Mi imamo tri predloga rezolucije o KiM, različitih poslaničkih grupa i nijedan nije došao na dnevni red. Politika o KiM se izmešta iz Skupštine Srbije. To je evidentna činjenica. U diplomatskom rečniku postoje izrazi – javna i tajna diplomatija. Nije sporno da postoji tajna diplomatija. Ali, tajna diplomatija koju je gospodin Jeremić vodio sa gospodinom Đukanovićem nije u korist naše države. Šta to znači? Priznajte vi Kosovo, ali molim vas, nemojte do zasedanja Generalne skupštine UN, jer ja moram da imam poene na unutrašnjoj političkoj sceni. Zahtevamo da ovde dođe predsednik Vlade... (Predsednik: Vreme.)... Mirko Cvetković i ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić, da odgovore na ova pitanja. Hvala vam.
Gospodin Buha, pa gospođica Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po čl. 225. i 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Postavljam pitanje i tražim obaveštenje od Vlade, a posebno od potpredsednika Vlade Jovana Krkobabića, o tome, šta je učinjeno u smislu povratka imovinskih i socijalnih prava Srba Krajišnika iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske? Pozvaću se na nekoliko njegovih izjava koje je izrekao prilikom sastanka sa udruženjima građana Krajišnika u toku ovih 100 dana Vlade, a to se uklapa i u Izveštaj koji Vlada mora da podnese građanstvu za ovih 100 dana. Naime, prilikom sastanka sa udruženjima izbeglica koji je održan 12. avgusta 2008. godine, potpredsednik Vlade je izjavio: "Republika Hrvatska svesno, tendenciozno i namerno usporava proces povratka izbeglica, vraćanje njihove imovine, povratak stanova, ostvarivanje prava na penziju i ostvarivanje prava na posao". Još jedna njegova izjava: "Vlada mora da insistira na doslednom sprovođenju Sarajevske deklaracije o izbeglicama i povratku stanova, Sporazuma o sukcesiji i drugih pravnih akata između Republike Srbije i Republike Hrvatske". Ovde ću citirati izjavu jednog čelnika srpske populacije koja je ostala u Hrvatskoj, Vojislava Stanimirovića, predsednika Samostalne srpske demokratske stranke, koji je u toku prošle godine izjavio da se iz Republike Hrvatske iselilo 3.818 Srba koji su se vratili, znači povratnici koji se ponovo vraćaju u Srbiju. Svega 1.480 Srba se vratilo u Hrvatsku na svoja ognjišta. Šta čini Vlada? Šta čini Kabinet potpredsednika Vlade Jovana Krkobabića koji brine, ima zakonska ovlašćenja, u smislu ostvarivanja prava Srba Krajišnika? Pored toga, postavljam pitanje Komesarijatu za izbeglice – šta čini u smislu oživotvorenja krajiških prava, prava iz oblasti imovinskog i socijalnog prava? Hvala vam.
Zahvaljujem. Vaš stenogram će biti prosleđen gospodinu Krkobabiću i očekujemo odgovor u roku predviđenim Poslovnikom. Gospođica Nataša Jovanović, izvolite.
Gospođo predsedniče, neću da reklamiram član 103. oko dobacivanja poslanika iz klupe kada sam ja vama rekla da je gospodin Milorad Buha predsednik Vlade Republike Srpske Krajine u progonstvu i, naravno, da će svako njemu da da prednost da govori, gospodin Mićunović me je pitao – kako može da bude predsednik Vlade poslanik? Gospodine Mićunoviću, to je vrhunac cinizma. Pošto ste vi izvorni tvorac onoga što je danas DS i ove izdajničke politike Borisa Tadića, moram da vam kažem da je to i drsko i neodgovorno ponašanje jednog čoveka, pre svega, u tim godinama i sa tolikim političkim stažom, da vi kažete da ne može da bude poslanik onaj ko je predsednik Vlade. Gospodin Buha, da može da bude tamo gde je rođen, gde je živeo i gde je bio predsednik Vlade, u zaokruženoj Republici Srpskoj Krajini, on ne bi bio ovde u poslaničkim klupama. Toliko o tome. Sada da krenem sa konkretnim predlogom vama, gospođo predsedniče. Ovde su se javljale kolege srpski radikali i neke kolege iz DSS, pozivajući premijera Mirka Cvetkovića da dođe u Narodnu skupštinu. Član 87. Poslovnika Skupštine kaže (i to je mogućnost koju ja vama predlažem i mislim da bi u toku narednih nekoliko minuta već to trebalo, na osnovu jasno izražene volje narodnih poslanika, da učinite) da sednicama Narodne skupštine Republike Srbije prisustvuju, pored narodnih poslanika, članovi Vlade, učestvuju ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona, sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove. Konkretno vam predlažem da vi uputite pismo na Andrićev venac, da pozovete Borisa Tadića da dođe u Narodnu skupštinu. Prekršio je član 111. Ustava Republike Srbije, koji kaže da predsednik Republike izražava nacionalno i državno jedinstvo. Svojom izjavom od juče da je za njega prihvatljiva misija Euleksa, koja je produkt Martija Ahtisarija i onih koji nam otimaju našu južnu pokrajinu, ne samo da nije izrazio državno i nacionalno jedinstvo koje je više puta ovde, ali sada se vidi, samo deklarativno potvrđivano u Narodnoj skupštini Republike Srbije kroz izglasavanje rezolucija o neophodnom očuvanju naše južne pokrajine, prekršio je i zakletvu koju je položio, na Posebnoj sednici kada je izabran, pred nama narodnim poslanicima. Vama ništa ne smeta tok sednice, gospođo Đukić-Dejanović, da ovo uradite. Dakle, kao što ste juče obavestili narodne poslanike da ste na sednicu Odbora za industriju pozvali ministra Škundrića, zbog celog ovog haosa koji je nastao, o poskupljenju gasa i očigledno uznemirenosti i zabrinutosti građana, pre svega, za njihov opstanak i životni standard, vi možete, a mi smo sat vremena upravo o tome govorili da je on neovlašćeno vodeći spoljnu politiku Vlade, što nije posao predsednika Republike, prekršio Ustav, prekršio sve dosadašnje rezolucije koje smo doneli o neophodnosti očuvanja naše južne pokrajine. Prema tome, on bi morao, ukoliko nije danas negde otišao u toj svojoj misiji prodaje, očigledno, i izdaje nacionalnih i državnih interesa, da se pojavi u Narodnoj skupštini. Daleko mu nije, pređe preko pešačkog prelaza, dođe ovde i mi mu postavimo pitanje. Ništa neće da smeta u odnosu na sadašnji tok sednice. Zakon o kojem mi razgovaramo, odnosno treba da počnemo raspravu u pojedinostima o odgovornosti pravnih lica za izvršenje krivičnog dela, jeste nastavak priče od juče. Međutim, nema većeg i nema goreg i poraznijeg čina za državu Srbiju od toga da predsednik Republike iznosi takve stavove. (Predsednik: Vreme.) Dajem vam konkretan predlog da u narednim minutima, na osnovu izražene volje narodnih poslanika, neće da smeta ni predstavnicima DS da vide svog predsednika u Narodnoj skupštini, a čitava javnost je i te kako zainteresovana za to da pozovete Borisa Tadića, a šta da pričamo o tome da Cvetković treba da bude ovde. Hvala vam. Izvinjavam se što sam prekoračila vreme. Hvala. [[Aplauz.]]
Ja sam pozvala za današnju sednicu i za predviđeni dnevni red ovde je prisutan predstavnik Vlade, odnosno ministarka, gospođa Malović, i pozvala sam, kao što znate, gospodina Jovana Ćosića, računajući na dnevni redu koji smo planirali i kako smo se dogovorili da radimo. Oni su tu. Po svim drugim pitanjima, učiniću maksimalni napor da procenim šta je valjano za rad Skupštine i koje su nam informacije na koji način potrebne i kako treba da ih dostavimo. U svakom slučaju, Non omnis possumus omne – ne možemo svi da radimo sve, u ovoj zemlji, nije dobro. Naša aktivnost treba da bude prevashodno zakonodavna. Gospodin Dimitrijević, izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, član 104, vi ste posle izlaganja jednog poslanika DSS izgovorili jednu rečenicu – da ne zamaramo javnost. Mi pokrećemo jednu važnu temu, to je odbrana teritorijalnog integriteta Republike Srbije. A vi nama kažete da ne zamaramo javnost. Mi otvaramo teme koje su značajne, i privredne i socijalne, i mi zamaramo javnost?! Ova vaša izjava je skandalozna. Vi se rugate zdravoj pameti, rugate se javnosti Srbije takvim izjavama. Nešto o čl. 225. i 226, osvrnuću se na ekspoze gospodina Mirka Cvetkovića. U delu tog ekspozea kaže – u tom smislu ova vlada će nastaviti sa diplomatskim aktivnostima koje imaju za cilj da što manji broj država prizna nezavisnost KiM. Jedno priča premijer u ekspozeu, a čulo smo kakva je izjava gospodina Mila Đukanovića. Dakle, gospodo, vi pričate jedno, mislite drugo, a radite nešto treće. Vama uopšte nije stalo ni do države ni do naroda. Vama je stalo do gole vlasti. E, tako se ponaša vlada koja se sklapa na osnovu saradnje sa stranim ambasadama i tajkunima. To je politika ove vlade. Zato ova vlada tako radi i zato ova vlada vodi državu u propast. Mora ovde doći predsednik Vlade i ministar inostranih poslova, da se suoče sa ove dve izjave, da vidimo ko od njih dvojice laže – ko tajno pregovara, a ko javno priča u svom ekspozeu da će braniti integritet Srbije. O čemu se ovde radi? Radi se o prevari naroda i za ovo ćete snositi odgovornost zbog kršenja Ustava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Aleksandar Martinović ima reč, zatim gospođa Marina Raguš.
Zadivljen sam gospođo Đukić-Dejanović, vašim poznavanjem latinskih sentenci, vi ste učena žena, ali to ne može da sakrije činjenicu da ste ipak prekršili član 27. Poslovnika Narodne skupštine. Vas Poslovnik obavezuje da ukažete narodnim poslanicima na sve one činjenice, okolnosti, radnje i izjave, ma od koga one stizale, čak iako je u pitanju predsednik Republike, kojima se krši Ustav Republike Srbije, odnosno kojima se dovode u pitanje elementarni državni i nacionalni interesi. Ne smeju narodni poslanici samo iz medija da čuju da predsednik Republike daje protivustavne izjave. To je,pre svega, trebalo da čuju od vas. Vi ste dužni da alarmirate Narodnu skupštinu i javnost u Srbiji kad god se u Srbiji dešava nešto što dovodi u pitanje njen ustavni poredak. Ja nisam postavio pitanje Vladi Srbije, vi ste mene izgleda pogrešno razumeli, dakle, ja ne postavljam poslaničko pitanje Vladi ili nekom ministru, mi Vladu Srbije imamo samo formalno, u suštini, niko od njih ne vodi politiku. Svako od ministara u Vladi Srbije samo izvršava naloge Borisa Tadića. Dakle, postavio sam pitanje, zašto vi, kao predsednik Narodne skupštine, niste obavestili Narodnu skupštinu o tome da Boris Tadić u kontinuitetu daje izjave kojima se dovode u pitanje osnovni ustavni postulati ove države: državno jedinstvo, teritorijalno jedinstvo, suverenost itd. O tome sa radi. Ovo što pitamo nije nikakva opstrukcija u radu Narodne skupštine. Zaista ne razumem ova dobacivanja gde sede predstavnici vladajuće koalicije. Ovo su pitanja koja i te kako zanimaju građane Srbije. Tačno je da je Narodna skupština zakonodavno telo, ali nije samo to. Evo, gospodin Mićunović zna, od antičkih vremena, Skupština je pre svega mesto u kome se debatuje o aktuelnim političkim pitanjima. Pa gde će narodni predstavnici da govore o činjenici da predsednik Republike dovodi u pitanje Ustav Srbije i krši državno i nacionalno jedinstvo i teritorijalni integritet zemlje, sem u Narodnoj skupštini. Je l' treba po parkovima da držimo mitinge ili na nekim drugim mestima? Gde, ako ne u Narodnoj skupštini? Ta teza da poslanici samo služe da pričaju o predlozima zakona, koji su, uzgred budi rečeno, jako loši, i da ni o čemu drugom ne treba da pričaju, jeste nešto što je potpuno suprotno duhu demokratije. Molim vas, gospođo Đukić-Dejanović, podsetio sam vas pre nekoliko dana, apropo krađa mandata od strane ''Tomislava Berluskonija''. Kad javni tužilac, kad do njega dopre glas da je učinjeno neko krivično delo, on je dužan da preuzme određene korake, ne mora niko da podnosi krivičnu prijavu. Tako isto i vi, kada čujete i kada saznate da je Boris Tadić ili neko drugi od državnih funkcionera... (Predsednik: Vreme.) završavam ...dao neku izjavu koja je protivna Ustavu Srbije, pa vi odmah morate da reagujete, ne smeju narodni poslanici na to da vas upozoravaju. Vi ste prvi među jednakima, vi ste najodgovorniji za to da se u Narodnoj skupštini poštuje Ustav Republike Srbije i njen Poslovnik.
Kršite Poslovnik. Gospodine Martinoviću, svaka inicijativa svakog poslanika je za mene obaveza. No, ovaj parlament odlučuje većinom. U onom momentu kad budem ocenila da većina poslanika ima inicijativu u skladu sa sadržajem onoga što vi predlažete, tog momenta ću biti i znatno aktivnija po tim inicijativama. Poslanička većina nema, po ovim pitanjima o kojima danas govorimo, stav kao vi. Gospođa Raguš Marina, izvolite.
Javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, SRS već nekoliko dana ukazuje na flagrantno kršenje svih ustavnih načela i užasni teror većine, odnosno samovolju direktno Borisa Tadića. Ono što SRS upravo sada traži, jeste da se pod hitno predsednik Srbije pojavi ovde, predsednik Vlade i sva resorna ministarstva, jer ovaj parlament, takođe, predstavlja unutrašnju kontrolu pred sudom javnosti svih poteza koji donose predsednik i Vlada, koja radi očigledno isključivo u interesu političkih mentora DS. Da ne bih pogrešila u tumačenju onoga što je predsednik Tadić uradio prethodnih dana, ono što smo imali prilike da pročitamo na sajtu ''B92'', a o čemu su obavestili svi svetski mediji i ovoga trenutka, dame i gospodo poslanici, naši sunarodnici treba da znaju da je Ustav Srbije storniran, znači, stavljen u stranu. Zašto? Zato što je predsednik Srbije Boris Tadić rekao da postoji mogućnost da se Brisel i Beograd dogovore oko raspoređivanja misije Evropske unije na Kosovu i da taj dogovor potvrdi Savet bezbednosti Ujedinjenih nacija. Ovo je sramota za demokratiju. Ovo je sramota za ovaj dom. Ovo je sramota i najtužniji period u novijoj političkoj istoriji Srbije! Idemo dalje. Dakle, citiram predsednika Tadića – na tome radimo sa svim međunarodnim forumima i sa Savetom bezbednosti UN i sa Evropskom unijom, sa predstavnicima Rusije i SAD, sa svima koji su vitalno bitni za budućnost Kosova i Metohije u Srbiji. Rekao je Tadić u intervjuu za ''Večernje novosti'', prenosi ''B92'' i svi ostali mediji. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Beograda, državljani Srbije, srpski narode, od ovoga trenutka pa nadalje treba da znate da opozicija pokušava da uvede u ustavne tokove ono što jeste politički život u Srbiji, ali bez puno efekata zato što je predsednik Boris Tadić preuzeo celokupnu vlast u svoje ruke. To je jedina istina o kojoj ovde treba da se priča. Volela bih samo da mi nadležni ministar, predsednik Vlade, neko ovde od vladajuće većine kaže kada se u Skupštini Srbije pričalo na ovu temu? Na osnovu koje platforme predsednik vodi spoljnu politiku? Ko nas je ovde slagao? U kom parlamentu svi mi egzistiramo? Ili bi bilo možda najbolje, s obzirom na to da se ovakve bitne rasprave i Ustav svakodnevno krši, da jednostavno raspustimo Parlament i da proglasimo diktaturu Borisa Tadića? Izvinjavam se zbog prekoračenja. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodo poslanici, pre nego što dam reč sledećem govorniku, htela bih da vas podsetim da pogledate Poslovnik s obzirom na to da je odnos između predsednika Republike i Parlamenta regulisan čl. od 182. do 189. i molim vas da formalizujete sve svoje zahteve vezane za konkretne predloge, kako bih mogla da postupim u skladu sa njima. Reč ima gospodin Dušan Marić. Izvolite.
Javljam se povodom čl. 218, 225. i 226. Tražim hitan izveštaj i objašnjenje od Ministarstva inostranih poslova Republike Srbije – zbog čega Srbija ni na koji način nije reagovala na veliku provokaciju koju je Srbija pre nekoliko dana doživela od režima Milorada Dodika. O čemu se radi? Jedanaestog oktobra, samo dan nakon što je Crna Gora priznala terorističku tvorevinu, nezavisno Kosovo, predsednik Republike Srpske, Rajko Kuzmanović, boravi u zvaničnoj poseti Crnoj Gori. Rajko Kuzmanović, koji je na tu dužnost izabran kao kandidat Milorada Dodika, prvi je strani zvaničnik koji je posetio Crnu Goru nakon što je Crna Gora priznala nezavisno Kosovo. Nije u pitanju samo diplomatski skandal, u pitanju je direktno i brutalno kršenje Sporazuma o specijalnim vezama koji je u ovom parlamentu usvajan dva puta. Ova ''so na živu srpsku ranu'' još više boli ako se ima u vidu činjenica da je Milorad Dodik, već dugo vremena, miljenik svih režima iz Beograda. Zahvaljujući tome, Milorad Dodik je za bagatelne pare kupio vilu na Dedinju, kupio je beogradsku firmu ''Komgrap''. Već dugo vremena, njegova firma, mislim da se zove, ''Integral inženjering'', izvodi građevinske radove na putnoj mreži u Srbiji. Milorad Dodik učestvuje u svim predizbornim kampanjama DS i stranke G17. Prvi predizborni skup ove godine stranke G17, čini mi se da je bio u Loznici. Milorad Dodik je bio počastan gost i govorio je na predizbornom skupu Demokratske stranke u Novom Sadu. Govorio je i na završnom mitingu Demokratske stranke u ''Areni''. Zanimljivo je da je u predizbornoj kampanji u Republici Srpskoj za lokalne izbore koji su održavani 5. oktobra Milorad Dodik imao nepodeljenu, potpunu, podršku režima u Beogradu. Samo pet dana nakon što je ubedljivo pobedio na tim izborima, između ostalog i zahvaljujući podršci iz Beograda, Milorad Dodik, predsednika države, predsednika Republike Srpske šalje u zvaničnu posetu Podgorici i, praktično, zabija nož u leđa tom istom režimu u Beogradu. Tražim objašnjenje, da li je u međuvremenu, za tih pet dana, došlo do prekida ljubavi između Borisa Tadića i Milorada Dodika? Da li Sporazum o specijalnim vezama još uvek važi? Činjenica da Republika Srbija ni na koji način nije reagovala na ovu provokaciju upućuje na zaključak da je u pitanju nešto sasvim drugo, da je Rajko Kuzmanović u Crnu Goru otputovao uz saglasnost režima u Beogradu. Na to upućuje i činjenica da su se pre deset dana u Podgorici, na otvaranju jedne prodavnice, sastali premijer Republike Srbije, Cvetković, premijer Republike Srpske, Milorad Dodik, i premijer Crne Gore, Milo Đukanović.
Reč ima gospodin Pejčić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, javljam se po Poslovniku čl. 225. i 226. Moja namera nije da opstruišem rad ove skupštine, već da pošaljem neke političke poruke i da dobijem određena obaveštenja. Vi znate da je DSS otkad je opozicija u jednom medijskom mraku i ova govornica je, u stvari, naš prozor i mi iz tih razloga koristimo ovu priliku da se obratimo građanima Srbije. Naime, i ja, kao i moji prethodnici, želim da dobijem objašnjenje ko je ovlastio gospodina Vuka Jeremića da u ime Srbije pregovara sa crnogorskim premijerom – da li je to ova skupština, da li je to Vlada ili predsednik države?! Na ta pitanja Vuk Jeremić treba da nam da odgovor i zbog toga vas molim da u što skorije vreme pozovete gospodina Vuka Jeremića da nam da odgovor na ta pitanja. Po toj analogiji sutra će se javiti i predsednik ili predstavnik Makedonije i, takođe, reći istu stvar – da je u saglasnosti sa predstavnicima Srbije priznao Kosovo tek posle Rezolucije Ujedinjenih nacija. Zbog toga vas molim da pod hitno pozovete premijera, predsednika države i ministra inostranih poslova, Vuka Jeremića, da se u ovoj sali obrate poslanicima. Hvala lepo.
Reč ima gospođica Jovanović.
Gospođo predsedniče, evo, stvarno koristim priliku da se vama izvinim, napravila sam jednu grešku i da obavestim narodne poslanike da ste vi, zapravo, pozvali Borisa Tadića da dođe na sednicu. Podsetila sam se prvog radnog dana, videla sam u sinopsisu zazasedanje, vi ste, pošto odgovarate Narodnoj skupštini za svoj rad, na osnovu člana 189. obavestili Borisa Tadića da se održava sednica Narodne skupštine. Pošto je on obavešten, da ne bude da nije obavešten, sad odgovorno tvrdim i vi ćete to reći posle mog izlaganja da ste vi to uradili u prvom danu, on treba da se pojavi u Narodnoj skupštini. Kada ste rekli i uputili poslanike, ja sam vas poslušala, da prate čl. od 182. do 189, gospođo Đukić - Dejanović, to je u situaciji kada se predsednik države ponaša u skladu sa svojim ustavnim ovlašćenjima. Tada Narodna skupština može da ima takav odnos i on je regulisan precizno Poslovnikom, a to je da on potpisuje ukaze o proglašenju zakona, da predlaže, Narodnoj skupštini Republike Srbije, određene nosioce i predstavnike za izbor na osnovu svojih ustavnih ovlašćenja, ali Poslovnik Narodne skupštine ne poznaje situaciju u kojoj predsednik Republike vodi spoljnu politiku. To je odnos Narodne skupštine i Vlade. Zato mi i tražimo, na osnovu člana 87. Poslovnika, da se pojave predstavnici Vlade, odnosno i predsednik Cvetković i Vuk Jeremić, na kraju i cela Vlada. Ne zato što je sada na dnevnom redu set zakona iz oblasti pravosuđa i Vlada je odredila svog predstavnika o ovoj tački dnevnog reda, ministra pravde, gospođu Malović, ali ovo je sada potpuno vanredna situacija, rekla bih, država je u pitanju, opstanak našeg naroda na Kosovu i Metohiji je u pitanju. Ako nije bilo teško, i mi mu se zahvaljujemo na tome, njegovoj ekselenciji ruskom ambasadoru, gospodinu Konuzinu, da dva dana provede na Kosovu i Metohiju, gospodin Kragović i svi predstavnici vlasti, o tome je govorio juče gospodin Milentijević, bili su dva dana sa njim u opštinama koje jedva opstaju. Zbog čega? Jer su Srbi na Kosovu i Metohiji opljačkani zbog DS-a. Da li je podneo izveštaj Goran Bogdanović o tome kakva je pljačka izvršena i kako jedva opstaju naše opštine na području Kosova i Metohije? Nije. Kakva je misija Gorana Bogdanovića? Da li je on to nama rekao? Da li je rekao svoju strategiju kao ministar za Kosovo i Metohiju? Kome, pred kojim odborom? U blokadi je skupštinski odbor. Da li se on pojavio pred Narodnom skupštinom? Zaista, bez namere da nepotrebno, kako bi neki rekli, dižemo neku paniku, panika je već prisutna godinama od dana okupacije kod Srba na Kosovu i Metohiji. Lako je nama ovde, mi smo u centru Beograda, Kralja Milana 14, zgrada osam metara ispod nivoa zemlje, ukopani u ovom podrumu, pričamo. Jesmo predstavnici naroda, ali zamislite kako je tom narodu tamo, a ovome preko puta, predsedniku Republike, ništa ne smeta. Evo, pozvan je po članu 189. Znači, nije neobavešten, samo treba da se pojavi ovde i da nam odgovori na pitanja kako je prekršio Ustav i kako je na sebe preuzeo neovlašćeno da vodi spoljnu politiku zemlje, suprotno Ustavu, državnim i nacionalnim interesima.
Naravno da sam postupila u skladu sa članom 189. i da je redovna procedura da predsednik Narodne skupštine obaveštava predsednika Republike o sednici koju održava i zakazuje. Po Poslovniku, gospodin Petar Jović.
Gospođo predsedavajuća, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226, s tim što tražim obaveštenje da li će posle ovih upozorenja i poziva od strane narodnih poslanika doći ministri i predsednik Vlade da obaveste poslanike i građane Srbije o situaciji kada je u pitanju integritet i suverenitet KiM. Slažem se sa vama da je naš Poslovnik napisan tako kako jeste i vi se držite tog Poslovnika, ali moram da vam kažem, da je uPoslovniku Bundestaga dovoljno da jedan poslanik zatraži da ministar dođe da odgovori na postavljena pitanja, tada ministar dolazi u Bundestag i daje odgovore. Shvatite me da želim samo da napomenem i da skrenem pažnju da se ovde radi o promenjenim, novonastalim okolnostima kada je u pitanju država i njen suverenitet. Vi ste videli sinoć na televiziji šta je rekao premijer. Premijer je rekao: "Jeste, razgovarao sam o priznavanju KiM" pre nego što su priznali i otišao je na otvaranje Miškovićeve prodavnice, kako reče kolega Marić. Međutim, ovo je novonastala situacija i ovo je vrlo ozbiljna stvar, promenjene su okolnosti. Treba da se pojave odgovorni ministri, jer su ministre birali narodni poslanici u ovom parlamentu. Ne mogu da shvatim da su se tako osilili ministri, da su se otuđili od Parlamenta, da ne poštuju one koji ih biraju. Prema tome, potrebno je sa vaše strane, molim vas i predlažem da ovde uvedemo praksu, makar menjali Poslovnik u tom delu, da se pojave premijer i ministri i da daju odgovore, jer su ovo vrlo važni odgovori za građane Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. I ovaj sadržaj će biti prenet predsedniku Vlade, kao i svi prethodni, kao ideja i inicijativa. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda : – PREDLOG ZAKONA O ODGOVORNOSTI PRAVNIH LICA ZA KRIVIČNA DELA (pojedinosti) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas raspravljamo o Predlogu zakona o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, u pojedinostima. Moram da priznam da rešenja koja su sadržana u Predlogu zakona potpuno pomeraju ustaljena shvatanja o krivičnoj odgovornosti, kako na doktrinarnom, odnosno teorijskom planu, tako i na normativnom planu i na planu sudske prakse. Šta je do sada ustanovila krivičnopravna teorija? Ustanovila je da samo fizička lica mogu da budu krivično odgovorna. Zašto? Zato što krivična odgovornost, mislim da se slažete, gospođo Malović, podrazumeva svest i volju, svest o tome da je jedno delo protivpravno, odnosno da je krivično delo, i volju da se to delo čini. Drugim rečima, samo fizičko lice koje ima te psihološke elemente – svest i volju, može da bude krivično odgovorno. Pravno lice ne može da bude krivično odgovorno, iz prostog razloga što nema biološki subjektivitet. Pravno lice nema svoju volju, u psihološkom smislu te reči. Ono nema svest, u psihološkom smislu te reči. Pravno lice je jedna pravna konstrukcija. Samo fizička lica koja poseduju biološki subjektivitet mogu da budu krivično odgovorna. Zato je celokupna koncepcija Predloga zakona o odgovornosti pravnih lica sporna sa stanovišta, pre svega, krivičnopravne teorije. Ono što piše u ovom predlogu zakona potpuno anulira ona dostignuća do kojih je došla teorija krivičnog prava, ne samo u Srbiji nego svuda u svetu. Mislim da je problem generacije gospođe Malović i moje generacije, pretpostavljam da smo studirali u isto vreme, što je iz naših udžbenika proterana klasična srpska pravna misao. Između ostalog, bili su proterani Slobodan Jovanović i Toma Živanović. Posle Drugog svatskog rata komunistički teoretičari su hteli da od njih počne istorija, pa i na planu pravne nauke. Sve ono što su napisali velikani srpske pravne misli do Drugog svetskog rata, na neki način je gurnuto u zaborav. I, otprilike, Predlog zakona je na tragu tog zaboravljanja klasičnih dostignuća, ne samo srpske nego i evropske pravne teorije. Zašto to kažem? Čuveni krivičnopravni teoretičar, srpski, Toma Živanović ustanovio je nešto što se zove triparticija krivičnog prava. Krivično pravo je sistem koga čine tri osnovna elementa: krivično delo, krivična sankcija i krivična odgovornost. Toma Živanović je rekao, to ponavljaju svi pravni teoretičari, da samo fizička lica, dakle, lica koja poseduju biološki subjektivitet, koja imaju svest i volju, mogu da budu krivično odgovorna. Krivična odgovornost pravnih lica je potpuno nepoznata u pravnoj teoriji. Ono što piše u obrazloženju zašto se moj amandman ne prihvata deluje prilično smešno za svakog ko se imalo razume u materiju krivičnog prava. Dakle, Predlog zakona o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, o tome mi danas raspravljamo, napisao sam amandman da se član 1. Predloga zakona briše. Vlada kaže ovako: ''Vlada ne prihvata amandman iz razloga što predmet Predloga zakona'', pazite genijalnost onih koji su pisali ovo obrazloženje, a verujem da to nije gospođa Malović, ona verovatno bolje poznaje ovu materiju, kaže, ''nije krivična odgovornost pravnih lica, nego odgovornost pravnih lica za krivična dela''. Voleo bih da mi neko objasni kakva je suštinska razlika kada se kaže ''krivična odgovornost pravnog lica'' i ''odgovornost pravnog lica za krivična dela''. Nikakve tu razlike nema, ni jezičke, ni pravne. Ovde se ustanovljava neki potpuno novi institut krivičnog prava, a to je, da i pravna lica koja nemaju biološki subjektivitet, koja nemaju svest i volju, mogu da budu krivično odgovorna. U obrazloženju amandmana dalje se navodi da je ovde reč o jednom posebnom vidu objektivne odgovornosti pravnih lica. Osnovno dostignuće, gospođo Malović, nadam se da se slažete sa mnom u tome, teorije krivičnog prava jeste da je krivična odgovornost potpuno subjektivna kategorija. Ne može biti u krivičnom pravu odgovornosti za radnje drugih lica. Objektivna odgovornost države dopuštena je samo u oblasti građanskog prava. Dakle, ako neki državni službenik građaninu namerno ili iz krajnje nepažnje prouzrokuje štetu, za tu štetu po principu objektivne odgovornosti odgovorna je država, ali država nakon toga ima pravo da se regresira od državnog službenika koji je tu štetu počinio. Dakle, građansko pravo dopušta objektivnu odgovornost. Krivično pravo ne da je ne dopušta, nego je strogo zabranjuje. Krivična odgovornost može da se pripiše samo fizičkom licu koje je izvršilo krivično delo, pod uslovom da je posedovalo određeni stepen svesti i volje da izvrši to krivično delo. Ovo što piše u Predlogu zakona potpuno odstupa od nekih ustaljenih elementarnih postavki krivičnopravne teorije, i krivičnopravnog zakonodavstva i krivičnopravne sudske prakse. Nemoguće je da pravno lice bude krivično odgovorno. Ne može, između pravnog lica i fizičkog lica postoji jedna ogromna razlika; fizičko lice poseduje svest i volju, pravno lice svest i volju ne poseduje. S druge strane, uvoditi objektivnu odgovornost u krivično pravo to je jedna vrlo opasna avantura. Tu je gospodin Zoran Krasić i on će verovatno da me dopuni, u tu avanturu krenuo je Haški tribunal. Komandna odgovornost, kao institut krivičnog prava, i ovaj, neki, novi, izmišljeni, institut ''zajedničkog zločinačkog poduhvata'', nisu ništa drugo nego objektivizirana krivična odgovornost. Dakle, možete da budete odgovorni iako niste počinili nikakvo krivično delo, a ako je neko drugi kome vi navodno komandujete izvršio neko krivično delo, onda ste vi krivično odgovorni, po principu komandne odgovornosti. A ako ste učestvovali u nekom ''zajedničkom zločinačkom poduhvatu'', niste morali apsolutno da izvršite nijedno krivično delo. Bitno je da se dokaže da ste deo udruženog zločinačkog poduhvata i vi ste krivično odgovorni. Šta to znači na konkretnom primeru? Dovoljno je da ste rekli početkom '90-ih godina – srpskom narodu na prostorima bivše Jugoslavije preti novi genocid, već ste u opasnosti da vas neko svrsta u pripadnike nekog zajedničkog zločinačkog poduhvata, da ste vi planirali da se izvrši genocid nad pripadnicima drugih naroda. U optužnicama Haškog tribunala i protiv Slobodana Miloševića i protiv Vojislava Šešelja i protiv Milana Martića navodi se veći ili manji krug lica koja su učestvovala u tzv. ''udruženom zločinačkom poduhvatu''. I Slobodan Milošević, i Vojislav Šešelj, i Veljko Kadijević, i Blagoje Adžić, i Milan Martić, i Milan Babić, i Radovan Karadžić itd, svako od njih je po tom principu krivično odgovoran samo zato što je deo nečega što se zove ''udruženi zločinački poduhvat'', iako, možda, taj pojedinac lično nije počinio bilo kakvo krivično delo. Dakle, gospođo Malović, ovaj predlog zakona, i to je suština mog amandmana, odstupa od dve osnovne postavke krivičnog prava. Jedna je da samo fizička lica mogu da budu krivično odgovorna. Krivična odgovornost pravnih lica potpuno je nezabeležena. Druga postavka, koja se ruši ovim predlogom zakona, jeste da je krivična odgovornost isključivo subjektivna kategorija, da za krivično delo može da odgovara samo ono lice koje ga je izvršilo. Objektivna odgovornost nema uporišta u krivičnopravnoj teoriji. Svi eminentni teoretičari krivičnog prava objektivnu odgovornost odbacuju. I kritičari Haškog tribunala ukazuju na činjenicu da je princip komandne odgovornosti u Haškom tribunalu i suviše široko postavljen, preširoko u odnosu na sudsku praksu od vremena Nirnberškog procesa, Tokijskog procesa itd. Vi sada ovde unosite elemente tribunalizacije našeg krivičnog zakonodavstva. Sada tribunalizujete krivičnopravni sistem Republike Srbije. Vi se ovde pozivate na neke međunarodne dokumente, na konvencije itd. Vi se, u stvari, pozivate, samo što to niste smeli javno da kažete, na Statut i na praksu Haškog tribunala. To je suština cele priče. Tamo je ustanovljena objektivna odgovornost u vidu komandne odgovornosti i u vidu tzv. ''zajedničkog zločinačkog poduhvata''. Vi sada tu praksu pokušavate da ugradite u pravni sistem Republike Srbije. Vi ste, u stvari, hteli da, na neki način, zamaskirate vašu pravu nameru, pa ste rekli da se ovde radi o objektivnoj odgovornosti pravnih lica, drugim rečima, o odgovornosti pravnog lica za radnju koju u njegovo ime učini odgovorno lice u pravnom licu. Gospođo Malović, vi sami sebe demantujete, ne mislim vi lično nego oni koji su pisali ovaj predlog zakona, zato što ste u članu 7. u stavu 2. napisali da pravno lice odgovara, čak, i ako je obustavljen krivični postupak protiv odgovornog lica ili je optužba odbijena. Drugim rečima, pravno lice postaje odgovorno samo po sebi i bez toga da je odgovorno lice, dakle, fizičko lice u pravnom licu, učinilo neko krivično delo. Kako može neko ko nema biološki subjektivitet, nema svest i nema volju da bude krivično odgovorno, čak, i u situacijama kada je krivični postupak protiv odgovornog fizičkog lica obustavljen ili je optužnica odbijena. Prosto, ono što ste napisali u članu 1. Predloga zakona, ono što ste napisali u obrazloženju zašto se ne prihvata moj amandman i ono što ste napisali u članu 7. stavu 2. Predloga zakona blage veze nema jedno sa drugim. Ono što ste napisali u članu 7. to direktno potire čitavu koncepciju vašeg Predloga zakona da je krivična odgovornost pravnog lica odgovornost za drugog, za odgovorno fizičko lice u tom pravnom licu. Zato je čitava koncepcija ovog zakona na staklenim nogama, neutemeljena u krivičnopravnoj teoriji, neutemeljena u zakonodavstvu, neutemeljena u sudskoj praksi. Ovaj zakon, čak iako ga vi ovde usvojite, biće jako teško da se primeni, biće velikog voluntarizma u praksi, biće odstupanja od njega. Sudska praksa da bi prilagodila ovaj beživotni zakon pravnom životu moraće od njega da odstupa. Onda ćete imati veću štetu od koristi koju ste ovim predlogom zakona hteli da postignete. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Gospodine Krasiću, imate još tri minuta. Nećete? Na član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Sreto Perić i Srđan Spasojević. Vlada nije prihvatila amandmane, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandmani odbiju, a Zakonodavni odbor smatra da su amandmani pravno mogući.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, kolega Aleksandar Martinović je na sjajan način objasnio da ovaj zakon nema uporište u pravnim premisama, ali ne znam, kolega Martinoviću, da li ste videli u obrazloženju ovog zakona na šta se predlagač poziva. Poziva se na propise FNRJ. Dakle, najveći sin svih naroda i narodnosti FNRJ se povampirio! I gde se on sada nalazi, pored toga što ide na utakmice i druge manifestacije, naravno, tamo i treba ići zbog naših sjajnih sportista i drugih umetnika, ali najčešće gde se on pojavi, mi tu imamo loše rezultate. Videli ste kako su Krasić i drugi naši fudbaleri sjajno igrali, njega nije bilo tamo. On povremeno dolazi u zgradu na Andrićev venac i pravi niz problema Republici Srbiji. Podneo sam amandman na član 7. ovog predloga zakona, da se stav 2. briše. Član 7. glasi: ''Odgovornost pravnog lica zasniva se na krivici odgovornog lica.'' Stav 2. kaže: ''Pod uslovima iz člana 6. ovog zakona pravno lice odgovara za krivično delo odgovornog lica i ako je krivični postupak protiv odgovornog lica obustavljen ili je optužba odbijena.'' Dakle, podneo sam amandman da se stav 2. briše i nemam posebnu potrebu da to obrazlažem, jer je kolega Aleksandar Martinović na sjajan način objasnio da je ovo pogrešno. Mislim da će ovaj zakon, ukoliko to postane, služiti pravnoj teoriji i studentima pravnog fakulteta – kako i na koji način ne treba donositi zakone i stavljati ih u pravni promet, odnosno u pravni sistem države Srbije. U ovom zakonu, kao i u ostalim koje vi sada donosite, pozvali ste se na to da je on potreban zbog pridruživanja Evropskoj uniji. A, mislite li da li nam je potreban Zakon o bezbednosti u saobraćaju, jer je za nekoliko decenija, tačnije, za dve i po decenije, život izgubilo na našim putevima preko 35.000 građana Srbije, verovatno i drugih, a vama to nije hitno? Vi o tome ne razmišljate. Vi ne želite takav zakon da stavite na dnevni red, a nešto što nema utemeljenja, nešto što, praktično, ne može da opstane, vi pokušavate da donesete, i ovde oduzimate dragoceno vreme i nama narodnim poslanicima, a i građanima Srbije. Naša obaveza, poslanika SRS, jeste da se borimo za istinu i ona je u nama, a ovako pogrešnim zakonima koji ne služe ničemu ne možemo pridavati veliki značaj, naša je obaveza da vam na to ukažemo. Prvi naš poslanik koji je podneo amandman na ovaj zakon to je dosta dobro objasnio. Mislim da bi ove amandmane trebalo prihvatiti i, pored toga, ovim amandmanima se ovaj zakon ne može učiniti kvalitetnim i ne može ničemu dobrom poslužiti. Ne mogu, a da ne iskoristim priliku da u ovom vremenu ne kažem da predsednik Republike Srbije prednjači u potvrđivanju samostalne države KiM, jer, zapravo, on, po mom dubokom uverenju, trči od jednih do drugih i moli ih da ubrzano provedu neke postupke koji bi potvrdili nelegalnu odluku o nezavisnosti KiM. On verovatno daje i upute na koji način bi moglo da postane bilo kome prihvatljivo nezavisno KiM. Navodno, tri uslova koja treba ispuniti da bi misija Euleks mogla da bude prihvatljiva za građane Srbije i, onda će to da bude u redu. Nijedan danas nije prihvatljiv za građane KiM i cele Srbije! Dokle ćete, dame i gospodo narodni poslanici, ne mislim ja na vas, da testirate krajnju izdržljivost građana KiM, a i cele Srbije?! Da li su vama misli razasute i nisu skoncentrisane? Usredsredite pažnju na ono što je osnovno, a osnovno je sačuvati integritet i pružiti bolji život građanima Srbije. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 7. stav 2. podneo sam amandman – da se stav 2. briše. Obrazloženje kaže da, ako se odgovornost pravnog lica, kako je u stavu 1. člana 7. Predloga zakona o odgovornosti pravnih lica, izvodi iz zasnovane krivice odgovornog lica, onda je pravno nemoguće i nelogično da pravno lice može odgovarati. Jer, ako je krivični postupak protiv odgovornog lica obustavljen ili je optužba odbijena, naime, ako je postupak protiv odgovornog lica obustavljen to znači da nema dela koje mu se stavlja na teret, da to lice nije krivično odgovorno ili da nema dokaza da je to lice učinilo odnosno krivično delo. To bi značilo da kod odgovornog lica onda i nije utvrđena njegova krivična odgovornost, a bez krivične odgovornosti odgovornog lica ne može stajati ni odgovornost pravnog lica. Dalje, ako je optužba odbijena onda znači da nema optužbe prema odgovornom licu, pa se sud i nije upuštao u krivičnu odgovornost odgovornog lica. Kod takvog stanja stvari postavlja se pitanje – kako se može uzeti da je pravno lice odgovorno ako krivična odgovornost odgovornog lica nije utvrđena, jer odgovorno lice u toj situaciji nije optuženo. Zaista je ovo neprihvatljivo, gospođo ministre. Profesor Martinović je jako dobro objasnio pojam krivičnog dela. Krivično odgovorno lice može biti samo ono lice koje je psihički odgovorno, znači, fizičko lice. Ovde nema subjektivne odgovornosti pravnog lica. Zbog čega su naši amandmani odbijeni? U obrazloženju se kaže – da se na taj način odstupa od povezane odgovornosti pravnoga i odgovornog lica, ali je takav izuzetak potreban u slučaju kada je postupak protiv odgovornog lica obustavljen ili je optužba odbijena zbog nekih pravnih smetnji. Kojih pravnih smetnji? Koje su to pravne smetnje? Kako će neki investitor koji ulaže ovde u Srbiji i zasniva odnos pravnog lica, ukoliko postavi nekog direktora, biti odgovoran da je on pribavio neku imovinsku korist ili napravio neko krivično delo? Zamislite čoveka u nekoj zemlji koji odgovara krivično zbog toga zato što je njegovo odgovorno lice napravilo krivično delo. Zaista je to neprihvatljivo, nestimulativno i začuđujuće. Ne može se na ovakav način govoriti i ne može ovakav zakon da se prihvati, nema osnova, i ovaj stav 2. treba izbrisati. Jer, ako nema krivične odgovornosti odgovornog lica kako može pravno lice krivično da odgovara? Ovaj deo je bio izuzetno dobro rešen Zakonom o prekršajima , kroz postupke u prekršajima i kroz privredne prestupe. Ukoliko su kazne bile male, trebalo je podignuti te kazne. Ali uvoditi jedan ovakav institut samo zbog toga da bi se trčalo ka svim, tim, nekim, evropskim unijama, na ovakav način, malopre sam rekao, to će biti izuzetno nestimulativno, upravo za one koji treba da dođu u ovu zemlju da ulažu, da se susreću sa jednim ovakvim zakonom koji potpuno odstupa od našeg trenutnog postupka. Znači, krivično delo ne može da postoji za pravno lice ukoliko je odgovorno lice počinilo krivično delo. Dakle, posebno iritira i kada se obustavi postupak protiv odgovornog lica da ostaje krivica pravnog lica. Mislim da ovaj amandman, koji smo zajedno podneli kolega Perić i ja, treba prihvatiti, treba doraditi i mislim da ćete to imati u vidu. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Spasojeviću. Ima reč gospodin Krasić. Vaša poslanička grupa ima još devet minuta o ovom amandmanu.
Verovatno ne postoje dva člana u ovom Predlogu zakona koji zahtevaju veću pažnju od člana 1. i člana 7. i tu se vidi pravo lice i vide se sve greške. Ne znam ko vam je pisao objašnjenje za ove amandmane i za ovo vaše što ste rekli da odbijate te amandmane? Ali znate, vi imate problema i sa prevodom. Jer, ako u nekom međunarodnom dokumentu kaže da će to biti kažnjivo delo, to ne znači da će biti krivično delo. Kažnjivo delo je i prekršaj i privredni prestup. Negde u inostranstvu se naziva krivičnim delom ono što se kod naziva privrednim prestupom. Ali, to, nije vama bila poenta, kada ste radili ovaj Predlog zakona, već je vama bio cilj nešto drugo, ali o tome ćemo povodom nekih sledećih amandmana. Vidite, do nekog krivičnog dela se može doći radnjom izvršenja, ali može se doći i propuštanjem. Verovatno vam je poznato da postoji odgovornost i nekih lica za dela drugih lica, ali su opet fizička lica, i prvo i drugo. Ako pravno lice treba da odgovara za delo ili propust odgovornog lica, to je kod nas dosad bilo u sistemu prekršaja i privrednih prestupa. Kod krivičnog prava nije bilo. Da li je moguć princip objektivne odgovornosti u krivičnom pravu? Nije moguć, jer za krivičnu odgovornost je potrebna vinost i uračunljivost. Te dve kategorije mogu da se vežu samo za fizičko lice, za pravno lice je nemoguće. Kako ćete da cenite uračunljivost pravnog lica? To pitanje postavljam ne zbog krivične odgovornosti, nego pokušavam da uđem u vašu terminologiju – zbog odgovornosti za krivično delo? Kakva može da bude odgovornost za krivično delo? Samo krivična odgovornost, jer je krivično delo umetnička tvorevina pojedinca, fizičkog lica. Postoje varijante kada više lica učestvuju, kao neka zajednica, kao neki kolektivitet, neka grupa, da li je tu sistem zavere, saučesništva u užem ili širem smislu, u bilo kojoj varijanti, ali opet odgovaraju svi učesnici kao fizička lica, za svoje delo ili za svoj doprinos u prouzrokovanju posledica određenog krivičnog dela. Kakva je ta krivična odgovornost ili odgovornost za krivično delo ukoliko nema zatvora? Vi ste ovde predvideli i smrtnu kaznu za pravno lice. Tendencija u Evropi je da se smrtna kazna izbaci kao kazna za krivična dela, ako je to tendencija onda se izbacuje smrtna kazna i za odgovornost po osnovu krivičnih dela, pa bez obzira da li je odgovoran tata ili sin. Vi ste ovde rekli, ako odgovorno lice u pravnom licu izvrši delo, bez obzira koje krivično delo, onda, pravno lice će biti novčano kažnjeno ili će biti prestanak pravnog lica. Prestanak pravnog lica je smrtna kazna. Znači, vi biste hteli smrtnom kaznom sva pravna lica koja vama ne odgovaraju, da kaznite, vama nije cilj krivična odgovornost, ne, vama je cilj destrukcija i onda idete sa nekim bajkama, sa nekim pričama. Ovakav koncept zakona na kugli zemaljskoj ne postoji. Ovo nema ni Engleska, nema ni u SAD. Nema, ne postoji, nemoguće je. Neću sad da vam pričam o odlukama doma lordova povodom nečega što se zove zajednički zločinački poduhvat, ''joint criminal enterprise'', itd, ali i tu se govori o odgovornosti samo fizičkih lica, ne pravnog lica. Tu može, čak, da odgovara i savetnik nekog preduzeća koji nije u preduzeću zbog pogrešnog saveta koji je dao preduzeću, pa je preduzeće napravilo neki prekršaj, pa onda savetnik odgovara i odgovorno lice u preduzeću, ali ne odgovara pravno lice. Ali, vi ništa ne znate, samo imate etiketu – ja sam demokrata, ja sam konj, ja sam ekspert, ja sam ovo, ja sam ono. Nećete ovde da raspravite ta pitanja nego bežite na ''Studio B'', ''B92'', novine, cepate stranke, muvate PTT, samo da napravite zabunu. Evo, da li je ovo opstrukcija parlamenta? Izađite, objasnite zašto je ovo dobro što ste predložili. Nemojte samo da mi pevate priču o tome neke su firme kriminalne tvorevine, pa njihovi vrše neka krivična dela, pa možemo da kaznimo direktora, doći će drugi, pa će opet krivična dela itd, pustite tu priču. Dajte, uhvatite se malo sa strukom, pa da vidimo koliko znate, da li znate nešto da objasnite ovde. Gospođo Malović, s obzirom na to da je ''B92'' objavio da je jedan sudija prevario neku staricu, mislim da imate potrebe da intervenišete kod Nadzornog odbora Vrhovnog suda i kod drugih pravosudnih organa, da se ispita da li je to tačno i da li treba da se neko poziva na odgovornost. Ostatak vremena prepuštam svom kolegi. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da smo mi već dovoljno elaborirali činjenicu da ono što piše u članu 7. i ono što piše u članu 1. Predloga, apsolutno nema veze jedno sa drugim, odnosno da stav 2. člana 7. anulira kompletnu koncepciju Predloga zakona o odgovornosti pravnih lica za krivično delo. Međutim, ovde se postavlja jedno drugo pitanje. Pre svega, gospođo Malović, morate kad pišete predlog zakona da se pomalo i uživite u jednu životnu situaciju. Zamislite, ne postoji odgovornost odgovornog lica, u prevodu, mi bismo rekli direktora ili starešine koji stoji na čelu nekog pravnog lica. Dakle, ili je optužba odbijena ili je krivični postupak obustavljen. Na koji način mislite da sud može da vodi krivični postupak protiv pravnog lica, dakle, to je jedan kolektivitet koji nema svoju biološku egzistenciju, a istovremeno ne postoji odgovornost odgovornog lica. Na koji način će takvo pravno lice uopšte da odgovara? Kako ćete protiv njega voditi krivični postupak? Ko će to pravno lice da zastupa? Ne možete vi, recimo, jedno preduzeće, ako je u pitanju preduzeće kao pravno lice, što je po koncepciji ovog zakona moguće, da izmestite u sud i da mu sudite. Ne možete da sudite zidovima. Ne možete da sudite zaposlenima koji rade u tom pravnom licu. Ne možete da sudite kompjuterima, automobilima, itd. A sve je to pravno lice. Pravno lice je jedna pravna konstrukcija. Ljudi su hteli da stvore koncepciju pravnog lica, jer je to potrebno za funkcionisanje pravnog sistema, i u sistemu javnog i u sistemu privatnog prava. Međutim, ovo što ste sada napisali u članu 7. u stavu 2. jednostavno, čovek postavlja pitanje, kako je tehnički moguće voditi krivični postupak protiv pravnog lica u situaciji kada ne postoji krivična odgovornost odgovornog fizičkog lica. To je jedna stvar. Druga stvar. Skrenuo bih pažnju gospođi Malović, a i svima onima koji pišu obrazloženja predloga zakona koji dolaze pred narodne poslanike, u svakom predlogu zakona o kojima ovih dana raspravljamo, naravno, razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku, to je neka uvrežena formulacija koju sadrži svaki predlog zakona: ''Donošenjem ovog zakona po hitnom postupku predlaže se zbog toga da bi se što pre stvorili svi neophodni uslovi'', zamislite formulaciju, ''za rad organa i organizacija, radi ispunjenja obaveza Republike Srbije u procesu pridruživanja Evropskoj uniji.'' Gospođo Malović, ne može svaka budalaština, ponovo se ograđujem, ne kažem da ste vi za to odgovorni, ali ne može svaka budalaština da se tretira kao neophodan uslov da bi Republika Srbija ušla u EU. Zaista nisam čuo, ispravite me ako grešim, ni Oli Rena, ni Havijera Solanu, niti bilo kog drugog evropskog zvaničnika da je rekao Borisu Tadiću, Božidaru Đeliću, Dinkiću itd. – Republika Srbija može da uđe u EU ako donese zakon da su i pravna lica krivično odgovorna. Nisam čuo. Možda nisam dovoljno informisan, ispravite me ako grešim. Čuo sam nešto drugo. Čuo sam da su rekli: ako ne izručite tog i tog Haškom tribunalu ne možete da uđete u EU; ako ne priznate nezavisnost republike Kosovo ne možete da uđete u EU. Čuo sam da su rekli da su to neophodni uslovi da Srbija uđe u EU, ali, zaista, nisam čuo da pravno lice mora da bude krivično odgovorno zato što, tamo, neki zvaničnik u Briselu, administracije EU, zahteva da postoji jedan takav institut u našem sistemu krivičnog prava. Ove tradicije na koje se pozivate i koje je dobro primetio moj kolega Sreto Perić zaista su smešne. Ja ću da citiram te zakone. Dakle, pojedini propisi bivše FNRJ koji su doneti posle Drugog svetskog rata, kao što je Zakon o krivičnim delima protiv naroda i države. Inače, po tom zakonu svi oni koji su ostali lojalni zvaničnim organima Jugoslavije i koji se nisu priklonili partizanskom pokretu bili su neprijatelji naroda i države. Dalje, Zakon o vrstama kazni i Krivični zakonik sadržali su odredbe o odgovornosti pravnih lica za krivična dela; član 16. Krivičnog zakonika propisivao je da su pravne osobe, zamislite,opet...
Gospodine Martinoviću, vaša grupa je prekoračila jednu minutu, ali završite misao.
Gospođo Đukić-Dejanović, javio sam se o amandmanu kolege Srđana Spasojevića. On je ...
Identični su amandmani i vaša poslanička grupa ima 15 minuta.
Gospođo Đukić-Dejanović, koristim vreme od 15 minuta koje pripada poslaničkoj grupi SRS za diskusiju o amandmanu narodnog poslanika koji ne pripada našoj poslaničkoj grupi. To što su amandmani istovetni, to je tehnička stvar. Nama po Poslovniku pripada pravo, kao poslaničkoj grupi, da pričamo 15 minuta o svakom amandmanu. Naša je stvar da li ćemo da pričamo ili ne.
Da, o svakom amandmanu, ali ako ima više identičnih tekstova to je samo jedan jedini tekst amandmana.
A gde to piše?
Tako to tumačim i molim vas da privedete kraju misao.
Mislim da vam je tumačenje vrlo pogrešno, ali, evo, dozvolite mi, gospođo Đukić-Dejanović, morate da priznate jednu činjenicu, evo, ja sad ne pričam o izjavi Borisa Tadića da treba podeliti Kosovo.
Zato i kažem, apsolutno uvažavam sadržaj kome ste se sada posvetili.
Ne pričam o izjavi Borisa Tadića da će on dozvoliti misiju Euleks. Pričam o temi koja je na dnevnom redu i mislim da je vrlo zanimljiva, pokušavam da objasnim stav poslaničke grupe SRS o krupnim nelogičnostima koje su sadržane u Predlogu ovog zakona. Dakle, zaista se trudim da budem konstruktivan, onoliko koliko umem. Nisam čovek neke naročite pameti, ali ono što znam, evo, ja pokušavam za skupštinskom govornicom da kažem. Znam da u poslaničkim redovima gde sede poslanici DS ima većih eksperata od mene, meni je to jasno, ali čekam njih da izađu i pokušaju da mi objasne ingenioznost koja je sadržana u ovom predlogu zakona. Dakle, član 16. Krivičnog zakonika propisivao je da su pravne osobe, zamislite koji termin – pravne osobe, krivično odgovorne samo za ona krivična dela za koja je u Zakonu izričito određena njihova odgovornost. Sad zamislite ta tradicija, koja je vrlo bogata i na koju se poziva predlagač ovog zakona, trajala je celih šest godina. Naime, već 1951. godine prestale su da važe odredbe odgovornosti pravnih lica za krivična dela. Toliko o tradiciji. Dakle, ta bogata tradicija na koju se poziva predlagač ovog zakona, zašto u pravnom sistemu Republike Srbije treba da postoji krivična odgovornost pravnih lica, trajala je punih šest godina i to je sasvim dovoljan istorijski osnov da se i u 2008. godini, pozivajući se na tradicije Titovih nesvršenih pravnika i onih koji su pre Drugog svetskog rata čuvali goveda, pa 1945. godine postali generali i profesori univerziteta, donese, zamislite, kao uslov za ulazak u EU, jedan ovakav zakon. Dakle, gospođo Malović, vas je neko obmanuo i to na jedan vrlo perfidan način. Dao vam je vruć krompir u ruke da vi ovde obrazlažete što niko živ u Srbiji ne može da obrazloži. Studentima pravnog fakulteta je jasno da je ovaj zakon, čak i ako se usvoji, mrtvorođenče. Prosto, neće moći da bude primenjen u praksi. I sada je vama zapalo da ga vi obrazlažete. Vaša situacija je vrlo teška i ja ću se truditi koliko je god u mojoj moći da vam pomognem i da vam olakšam vašu poziciju. Sumnjam da ćete imati podršku od vaših partijskih kolega iz DS i vladajuće koalicije. Njihov zadatak je ovde jedino da vrište kada se pomene ime Borisa Tadića, a da pričaju o predlozima zakona – šta ih briga. [[Aplauz.]]
Hvala. Reč ima Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je interesantno da gospođa predsednik Narodne skupštine, sad nije tu, ali moram da pomenem, mada to nije bio povod mog javljanja, da više ne može da podnese da narodni poslanici SRS govore ni o amandmanima, onoliko koliko nam Poslovnik dozvoljava, a ne znam, zaista, šta je tome povod. Kada smo ovih prethodnih dana govorili o tome kako su SRS oteti mandati, kako je u taj posao umešan i Boris Tadić, kako hajka protiv SRS teče još od Zorana Đinđića, od one njegove čuvene rečenice upućene Karli del Ponte – da vodi Šešelja u Hag i da ga odande ne vraća, do toga da je bivša desna ruka, kako je sudija Antoneti nazvao jednog čoveka, izneo određene lažne podatke i stenograme na osnovu čega je Haški tribunal trebalo da nametne advokata Vojislavu Šešelju. Hoću sada da vas upoznam, poštovane kolege i građani Srbije, ovo što smo danas govorili, a vezano je za Mila Đukanovića i Borisa Tadića, kako je to jedan "lep spoj", kako oni odlično funkcionišu, mada građanima pričaju neke druge priče i onaj tamo i ovaj ovde. Dakle, hajka protiv SRS, odnosno stranke srpskih radikala, proširila se i u Crnu Goru. Danas je u centru Podgorice uhapšen Vlado Vuković, predsednik opštinskog odbora srpskih radikala, samo zato što je u centru Podgorice podigao tri prsta, skrenuo pažnju na sebe. Svi tamo znaju da je on Srbin, znaju ko je, ali SRS treba u svim srpskim zemljama da se podriva pošto ovde nisu uspeli i neće uspeti nigde, gde god pokušaju. Ovo je informacija više radi javnosti, jer smo kao poslanici obavezni i da građane Srbije obaveštavamo o određenim činjenicama. Dakle, timu Tadić – Nikolić pridružio se i Đukanović. Sada imamo trio: Boris Tadić – Milo Đukanović – Tomislav Nikolić, svi zajedno protiv Vojislava Šešelja. Borba im je uzaludna! [[Aplauz.]]
Hvala. Gospodin Ranđelović ima reč.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, javljam se o amandmanima o kojima su govorile prethodne kolege. Najpre bih istakao da što se tiče teorije krivičnog prava, ono što je izneo kolega Martinović je sasvim na mestu. Ko bi kod mene na ispitu drugačije odgovarao – pao bi. Ali to je teorija krivičnog prava. Postavio bih vama par pitanja. Naime, ako želite da poslanici LDP podrže ovaj zakon, koji je u setu zakona koji nas približavaju zakonodavstvu EU, nije mi jasno zbog čega ne date objašnjenja na sve ove zamerke koje su kolege malopre iznele. Npr. zbog čega se od strane predstavnika vladajuće koalicije i od strane predstavnika Vlade ne pomene ono na šta nas obavezuje Krivična konvencija o korupciji Saveta Evrope, Konvencija UN protiv korupcije, Konvencija UN protiv transnacionalnog organizovanog kriminala i tako dalje? Dalje, smatram da je nužno objasniti da elementi koje sadrži ovaj zakon sada postoje u pojmovima koji se nazivaju privredni prekršaj i privredni prestup, o čemu odlučuje i rešava trgovinski sud. Treba javnosti Srbije dati objašnjenje da evropsko zakonodavstvo ne prepoznaje ove pojmove, dakle, da ne prepoznaje pojam privredni prekršaj, te da je nužno upodobiti ga ovim zakonskim tekstom sa pomenutim konvencijama i pomenutim atributima evropskog prava. Takođe, i vama lično zameram što odmah nakon iznetih zamerki ne reagujete kako bi javnost u Srbiji bila u potpunosti informisana zbog čega je nužno da se ovakvi zakoni donesu, zbog čega je nužno da se naše zakonodavstvo upodobi sa zakonodavstvom EU. Dao bih i jednu opasku koja ima i pravnoistorijske atribute. Tačno je da je Federativna narodna republika Jugoslavija imala zakonodavstvo gde se prepoznavala krivična odgovornost pravnih lica, odnosno pravnih osoba, na takav pojam se nailazi u pravnoistorijskoj literaturi, ali to je sasvim različito od onoga o čemu danas raspravljamo. To je bila krivičnopravna odgovornost, a ovo je neka vrsta odgovornosti za izvršena krivična dela, gde ne treba raspravljati o pojmu vinosti, o postojanju vinosti, već o objektivnoj odgovornosti pravnih lica za nastalu štetu, a upodobiti sa onim što se kod nas zove privredni prestup ili privredni prekršaj. Na kraju, jedna opaska na ono što je malopre rekao kolega Krasić, to je bilo jako duhovito, da je uvedena smrtna kazna za pravna lica, ali i u pravnoj istoriji i u sadašnjoj pravnoj praksi postoji likvidacija preduzeća, odnosno likvidacija pravnog lica, a u pravnoistorijskoj literaturi srećemo pojam – taj i taj je predao ključeve trgovinskom sudu. Dakle, ono što je kolega Krasić nazvao smrtnom kaznom za pravno lice i te kako postoji i u pravnoj istoriji i u sadašnjoj pravnoj praksi. Zahvaljujem na pažnji i voleo bih da dobijemo i od predstavnika Vlade slična objašnjenja, kako bismo imali potpunu informaciju o nužnosti usvajanja ovakvog zakona. Hvala.
Zahvaljujem, profesoru Ranđeloviću. Gospodin Milan Nikolić, pa gospodin Martinović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, uvažena ministarko, javljam se o amandmanu i podržavam prethodne poslanike koji su argumentovano izneli da ne može postojati odgovornost pravnog lica ako ne postoji krivična odgovornost odgovornog lica. Oni su to objasnili kako valja. Osvrnuo bih se na sledeće. Ako se zakon zasniva na odgovornosti odgovornog lica, trebalo je u zakonu precizirati koja su to ovlašćenja po kojima se utvrđuje odgovornost krivičnog lica. To bi valjalo zbog prakse, nisam pravnik, ali potrebno je to razjasniti i dodati sledeće – da se definiše, da je vezano za delatnost za koju je pravno lice registrovano. Šta ako odgovorno lice odradi krivično delo u delatnosti za koju pravno lice nije registrovano? Zato je potrebno da se doda – ''da u okviru registrovane delatnosti''. Šta se događa ako u pravnom licu imamo nadređenog organa koji izdaje naloge odgovornom licu da odradi neki posao koji nije u okviru registrovane delatnosti? Da li je tada nadređeni organ, to može biti Upravni odbor, Skupština, da li su i oni krivično odgovorni i da li i po tom osnovu pravno lice podleže odgovornosti? Ne znam da li je ovo moguće sada uvrstiti, ali zbog prakse i tumačenja u praksi valjalo bida bude definisano. Hvala.
Hvala. Gospodine Martinoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo želim da skrenem pažnju na jednu činjenicu o kojoj je vrlo dobro govorio moj uvaženi prethodnik. Zaista se trudim da shvatim intencije onih koji su pisali Predlog ovog zakona i da dokučim šta su oni u stvari hteli da postignu ovim predlogom zakona. U obrazloženju Predloga zakona, između ostalog, stoji i sledeća rečenica: ''Odgovornost pravnog lica za krivična dela je novi institut u savremenom pravnom sistemu i njegovo postojanje neophodno je u borbi protiv privrednog i organizovanog kriminala. Npr. u izvršenju krivičnog dela trgovine ljudima često su uključena pravna lica koja se bave različitim delatnostima (prevozom, pružanjem usluga, posredovanjem pri zapošljavanju...). S toga je potrebno da se stvori zakonska mogućnost procesuiranja pravnih lica za krivična dela.'' Gospođo Malović, zamislite da neko avionom JAT-a prokrijumčari neko ljudsko biće, ženu, dete, muškarca, nije bitno, kao trgovinu ljudima. Da li biste išli na to da likvidirate ceo JAT? Ovde morate da vodite računa o jednoj stvari. Prvo, u pravnom sistemu Republike Srbije, već sad i bez ovog zakona, nemoguće je da postoji kao registrovano preduzeće firma koja se, recimo, bavi trgovinom ljudima, koja se bavi prostitucijom, prodavanjem opojnih sredstava itd. Ovaj zakon vam ne treba. Već sad takvo preduzeće ne može da bude registrovano. Postavlja sepitanje – šta ako krivično delo izvrši neko fizičko lice u okviru pravnog lica koje je registrovano za nešto sasvim drugo, a ne za vršenje krivičnih dela? Zašto biste vi išli na prestanak tog pravnog lica ako ono inače obavlja potpuno regularnu delatnost koja je registrovana kod nadležnog organa? Kakav je onda smisao ovog zakona, pogotovo u situaciji na koju smo vam već skrenuli pažnju, da pravno lice može da bude odgovorno čak iako ne postoji krivična odgovornost fizičkog odgovornog lica. Zaista se trudim da shvatim šta ste vi, odnosno oni koji su pisali Predlog zakona, hteli da kažu, ali mi to ne polazi za rukom. Zamolio bih da već na početku ove rasprave objasnite šta je smisao ovih rešenja. Ponovo vam skrećem pažnju, najlakše je napisati u obrazloženju predloga zakona da je zakon potrebno doneti zbog približavanja EU, ali EU je daleko. Ako usvojite ovaj zakon, vi ćete ga dati u ruke sudijama, tužiocima, advokatima ovde u Republici Srbiji. Pitam vas – kako će ti ljudi ovde, koji žive u Republici Srbiji, koji su školovani na određenim pravnim tradicijama, moći da primenjuju ovaj zakon.To će unapred biti nemoguće. Ovaj zakon, ili će ostati mrtvo slovo na hartiji, ili će morati da se menja u skorije vreme ili će u praksi da doživi deformacije, jer sudovi i tužilaštva neće -moći da ga primenjuju u onakvoj formi kako je napisan.
Hvala, gospodine Martinoviću. Na osnovu člana 100, gospođa Gordana Pop-Lazić govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Želela sam da iskoristim svoje poslaničko pravo, da na osnovu čl. 225. i 226. zatražim objašnjenja od predsednika Vlade i posebno ministra prosvete, kao i da skrenem pažnju poslanicima koji su članovi Odbora za prosvetu, da se prihvatanjem amandmana gospođe Jorge spušta prag na 45 poena za studente koji su na budžetu – da nastave studije kao redovni studenti i dalje na budžetu, a oni koji su bili samofinansirajući i koji imaju više od 60 poena, da od tog broja samo 20% bude izabrano da nastavi studiranje kao budžetski studenti. Smatramo da na ovaj način, iako pozdravljamo odluku da se za upis godine spusti taj prag na 45 poena, da studenti ne gube godinu, da im se da mogućnost da nadoknade neuspeh, ali moraju da snose izvesnu odgovornost i konsekvence za svoj neuspeh, a svi oni koji imaju 60 poena, naprosto, moraju da budu na budžetu, jer im to Ustav garantuje. Jedno je šta Vlada kalkuliše, da li je više ovih ili onih, od koje će grupe studenata imati više, eventualno, pristalica ili ko će pozdraviti njihovu odluku, a drugo je da Vlada poštuje Ustav, a na kraju krajeva i mi ovde kao Parlament i kao narodni poslanici, jer član 71. Ustava je apsolutno jasan u svom trećem stavu, gde kaže, da svi građani imaju pod jednakim uslovima pristup visokoškolskom obrazovanju. Dakle, kriterijum koji bi Vlada odabrala za odabir ovih 20% studenata koji bi mogli da nastave studije na budžetu, a pokazali su svojim radom da mogu da pređu sa samofinansirajućih na budžetske studente, jeste potpuno neustavan, a mislim da studenti danas, i juče su, štrajkuju i protestuju sa puno argumenata da se ovako nešto ne desi. Izašla sam sada da ovo prokomentarišem, iako ovaj zakon nije na dnevnom redu. Nadam se da ćemo ga imati sutra, u toku sutrašnjeg dana, ali još uvek ima vremena da Vlada preispita svoj stav, kao i nadležni skupštinski odbor i da, pre svega, pogledamo sa stanovišta ustavnosti da li je ta odluka ispravna. Najviše bih volela da svi studenti mogu da budu uvek na budžetu i SRS, zaista, misli da barem u prvu godinu studija svi mogu kao takvi da se upišu, ali kasnije moramo da nagrađujemo one vredne, a oni koji ne rade moraju da, nakon što im se pruži mogućnost da jednom obnove godinu, snose i te finansijske konsekvence. Dakle, ovo ne ide u prilog onim vrednim studentima, niti ih motiviše da rade i mislim da je to veliki udar na budžet njihovih roditelja. Hvala.
Hvala, gospođo Pop-Lazić. Nadam se, gospodine Buha, da nećete imati ništa protiv ako gospođi ministru dam reč. Zahvaljujem. Reč ima ministar pravde u Vladi Srbije, gospođa Malović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, pre nego što dam obrazloženje vezano na ova prethodna tri amandmana i o trećem amandmanu o kojem sada raspravljamo, prvo moram da iznesem mišljenje da ne stoje prozivke koje su upućene na moj račun u pogledu davanja obrazloženja. To ću uvek činiti i mislim da moje držanje prethodne nedelje i ove nedelje vezano za raspravu o Predlogu zakona, u načelu i u pojedinostima, to demantuje. Naime, svi ste imali prilike da vidite da sam u toku ove nedelje, kada smo raspravljali o pojedinostima, bila prisutna ovde, davala obrazloženja povodom amandmana i to ću i dalje činiti, to smatram svojom obavezom kao predlagača ovog zakona. Što se tiče prvog amandmana, pozvaću se na iskustva drugih zemalja i međunarodnih organizacija, o problemu krivične odgovornosti pravnih lica, u stvari odgovornosti pravnih lica za krivična dela, citiraću stav 2. člana 26. Konvencije UN protiv korupcije, koju je ova zemlja potpisala, a ovaj parlament ratifikovao. Naime, u stavu 2. se kaže – nezavisnost je pravnih načela države ugovornice, odgovornost pravnih lica može biti krivična, građanskopravna ili upravna. Krivičnopravna konvencija o korupciji Saveta Evrope, koju je, takođe, naša zemlja potpisala, a ovaj parlament ratifikovao, u članu 18. koji govori o odgovornosti pravnih lica, u stavu 2. kaže – svaka potpisnica će preduzeti neophodne mere kojima će obezbediti da pravno lice bude odgovorno kada je zbog nepostojanja nadzora ili kontrole od strane fizičkog lica omogućeno činjenje krivičnog dela, u korist tog pravnog lica. Preporuke grupe zemalja za borbu protiv korupcije Saveta Evrope, poznatijeg kao GREKO, u Preporuci broj 18, koje su obavezne za našu zemlju, kažu – GREKO je preporučio da se donesu potrebni zakoni kojima bi se ubrzalo utvrđivanje odgovornosti pravnih lica za krivična dela. Dalje kažu – pravna lica su odgovorna za krivična dela koja je u svoje ime ili za svoj račun izvršilo bilo koje fizičko lice koje se nalazi na rukovodećoj funkciji u okviru tog pravnog lica, a na osnovu ovlašćenja koje ima da predstavlja to pravno lice ili ovlašćenja da donosi odluku u ime pravnog lica ili ovlašćenja da vrši kontrolu u okviru tog pravnog lica. Takođe, kaže se da GREKO podseća dau Republici Srbiji ne postoje zakonske odredbe kojima bi se ustanovljavala građanska, krivična ili administrativna odgovornost pravnog lica za krivična dela. To je bio razlog i potreba naše zemlje za donošenjem ovakvog zakona. Ono što smo pomenuli u obrazloženju zakona u pogledu hronologije naše pravne istorije, da je postojalo, u članu 16. samo je bilo podsećanje hronološki kako je ta oblast bila nekada uređena u našoj zemlji. Što se tiče amandmana na član 7. stav 2, da može biti pravno lice odgovorno ako je postupak protiv fizičkog lica odbijen ili obustavljen, reći ću vam koji su to slučajevi. Kada je odbijen, to su slučajevi kada je došlo do pomilovanja ili amnestije, ili kada je utvrđena neuračunljivost fizičkog lica. Kada je postupak obustavljen to su situacije kada je nastupila smrt fizičkog lica, tj. okrivljenog, ili kada se on nalazi u bekstvu. Daću vam plastičan primer koji će biti dovoljan dokaz u prilog tome zašto smo se odlučili za donošenje ovakvog zakona. Svi smo svedoci događaja koji se tiču zagađenja životne sredine, na primer u Pančevu, vezano za ''Rafineriju'' u Pančevu. Niko me neće ubediti da tu postoji isključivo odgovornost fizičkog lica. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Hvala, gospođo Malović. Na osnovu člana 100. gospodin Milorad Buha želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite, gospodine Martinoviću. Ali, molim vas, da se brže dogovorite, jer redosled ipak kaže – prvo Poslovnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogli ste da čujete od gospođe Snežane Malović da ona u citiranju tih konvencija, takođe, ne pravi razliku između krivične odgovornosti i odgovornosti pravnog lica za krivična dela. Dakle, reč je o jednom istom institutu, iako Predlog zakona ide u tom smeru da krivična odgovornost nije ista što i odgovornost pravnog lica za krivična dela. Gospođo Malović, jednom Grku koji se hvalio da je na ostrvu Rodos daleko skočio, neko mu je rekao: "Hik Rodos, hik salta!" – Ovde je Rodos, ovde skači. Sada vam kažem, ne treba vam ni ovaj zakon ni agencija za borbu protiv ovog ili onog kriminala, ni razne institucije koje ste stvorili od 2001. godine da biste se borili protiv organizovanog kriminala. Nije organizovani kriminal i uopšte kriminal i korupcija fenomen sa kojim se država suočava tek na početku 21. veka. Bilo je toga i u 19. veku i u 18. veku i ranije, i države su se borile protiv te pošasti i bez vaših agencija i bez vaših zakona o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, i bez raznih novotarija koje ste stavili u pravni sistem Republike Srbije od 2001. godine. Nemojte borbu protiv kriminala i korupcije da mistifikujete! Nemojte da je obavijate nekim velom misterije, da niko živi ne može da razume šta je to, kada je reč o borbi protiv kriminala i korupcije, sem ministara koji sede u Vladi i onih koji su im pisali predloge zakona. Gospođo Malović, u svakoj državi ne treba čovek da bude neki veliki pravnik pa da shvati. Postoji sud, postoji tužilaštvo, postoji policija. Eto vam tri osnovna instrumenta i tri osnovne poluge da se borite protiv organizovanog kriminala, ako hoćete. Ako nećete, možete da osnujete još hiljadu i jednu agenciju. Možete da napišete još 1001 zakon kao što je ovaj, ništa se u Srbiji neće promeniti ako vlast nema volju da se obračuna sa kriminalom i korupcijom. Ako tu volju posedujete, evo, ja vam sad garantujem sa postojećim pravosudnim sistemom Republike Srbije i bez agencije, koju nameravate da osnujete, za borbu protiv organizovanog kriminala, i bez specijalnih sudova, i bez specijalnih tužilaštava, i bez ovih silnih zakona, koji blage veze nemaju sa zdravim razumom i pravnom tradicijom, možete da se izborite sa kriminalom i korupcijom. Ali, vi to nećete! Vi to nećete zato što biste morali da se obračunate sa ljudima koji vode ovu državu. Oni su glavni kriminalci, korupcionaši i mafijaši koji postoje u ovoj državi. Formiranjem agencija vi samo hoćete da zamaskirate kriminal i korupciju, da napravite neki privid da građani Srbije misle – evo, Vlada Srbije predlaže agenciju, sad će da se bori protiv organizovanog kriminala. Vi ne možete da se borite protiv organizovanog kriminala, dok ne donesete zakon o agenciji za borbu protiv organizovanog kriminala. Ne možete da sankcionišete trgovinu belim robljem, prostituciju, trgovinu narkoticima, ako ne donesete zakon o odgovornosti pravnih lica za krivična dela. Gospođo Malović, nije tačno, možete, samo je potrebno da smognete hrabrosti. Ako imate volje, nestaće kriminala i korupcije u Srbiji kao da ih nikada nije bilo i bez agencija i bez ovih zakona, ali vi to ne želite.
Gospodin Buha, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po čl. 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Moramo se osvrnuti danas na jednu kategoriju stanovništva koja se nalazi u stanju socijalne brige, jer je danas međunarodni dan borbe protiv siromaštva. Moramo zatražiti od Vlade, Ministarstva finansija, Ministarstva rada i socijalne politike, podatke o tome kolike su donacije upućene od strane međunarodne zajednice, međunarodnih humanitarnih organizacija i drugih organizacija, nevladinih organizacija, pre svega, Vladinog sektora, koliko smo mi sredstava dobili po tom osnovu. Prema podacima koje smo mogli pročitati na sajtu Ministarstva finansija, Ministarstva rada i socijalne politike u periodu od 2001. do 2007. godine, oni su ukupno dali sumaran pregled podataka, pa možemo samo reći o jednom zbirnom pregledu, zbirnom iznosu, to je 3,5 milijardi evra koje je Republika Srbija dobila na konto oređenih kategorija stanovništva koje moramo socijalno zbrinuti. Postavljam pitanje Ministarstvu finansija i Ministarstvu rada i socijalne politike o tome da nas pismeno obavesti – koliko smo dobili po godini i po nameni? Znači, kada dobijemo sredstva, dobijamo ih za određenu namenu. Nadalje, interesuje me – koliko je od tih sredstava, od tih 3,5 milijardi evra, dobio Komesarijat za izbeglice i u koje namene? Isto to tražim od komesara za izbeglice, da nam dostavi u ime Komesarijata podatke o tome – u koje namene je uloženo i da vidimo namenu tih sredstava? Hvala.
Hvala, gospodine Buha. Molim službu da pitanja narodnog poslanika Milorada Buhe uputi odgovarajućim ministarstvima kao poslaničko pitanje. Reč ima gospodin Spasojević, o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno uvažavam prisustvo naše ministarke i na odborima i ovde, njeno prisustvo je zaista izuzetno. Nisam zadovoljan ovim obrazloženjem. Povezaću sada član 6. i član 7 – ''Odgovornost pravnog lica iz stava 1. ovog člana postoji i ako je zbog nepostojanja nadzora ili kontrole od strane odgovornog lica omogućeno izvršenje krivičnog dela u korist pravnog lica od strane fizičkog lica koje deluje pod nadzornom i kontrolom odgovornog lica.'' Dakle, postoji mogućnost da se u jednom preduzeću propusti nadzor, a neko fizičko lice učini to krivično delo i traži se odgovornost i pravnog lica. Član 7. kaže: ''Odgovornost pravnog lica zasniva se na krivici odgovornog lica.'' U stavu 2. jasno stoji: ''Pod uslovima iz člana 6. ovog zakona pravno lice odgovara za krivično delo odgovornog lica i ako je krivični postupak protiv odgovornog lica obustavljen ili je optužba odbijena.'' Možda ste vi, gospođo ministre, u pravu, ali onda je ovde, možda je tehnička greška, trebalo da stoji – pod uslovom iz člana 6. stava 2. ovog zakona pravno lice odgovara za krivično delo i fizičkog lica i ako je krivični postupak protiv odgovornog lica obustavljen ili optužba odbijena. Tako nešto bi moglo da postoji u praksi, ali ne mogu da prihvatim da se obustavi postupak protiv odgovornog lica iz razloga neuračunljivosti, a da onda, opet, odgovara pravno lice. Ako je neko lice neuračunljivo, postupak se obustavlja, to znači da ne može ni da odgovara pravno lice. Zašto bi ono odgovaralo? Zbog toga što je primilo neuračunljivo lice na posao. Da bi se neko primio postoje određeni lekarski pregledi, postoji mogućnost da se dokaže da li je to lice poslovno sposobno da obavlja taj posao. Jedino ako ste mislili da u situaciji posle izvršenog krivičnog dela to lice postane neuračunljivo – to mogu da prihvatim. Razumeo sam vašu poruku, ali onda je u obrazloženju zašto ste odbili amandmane trebalo jasno da stoji to, a ne neke pravne smetnje. Koje su to pravne smetnje? Upozorio sam da postoje lica koja su vlasnici određenih preduzeća, kojima ovo nije fah i, zaista, ne mogu da prihvatim da na ovaj način pravno lice može da odgovara. Razumeo sam vašu poruku, ali imalo je mesta, možda, u stavu 2. staviti, da ukoliko ostane odgovornost fizičkog lica, a obustavi se odgovornost odgovornog lica, da ostane odgovornost, ako uopšte to može da bude. Ali, naravno iz svega onoga što smo rekli, moje prethodne kolege, gospodin Perić i gospodin Martinović, ne može se prihvatiti da pravno lice može da odgovara za krivično delo odgovornog lica, pogotovo u situaciji kada je prekinut postupak protiv njega. Hvala.
Hvala gospodinu Srđanu Spasojeviću. Na član 8. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik gospodin Mirko Munjić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 8. Predloga zakona o odgovornosti pravnih lica. Dozvolite, pre nego što počnem o ovom amandmanu, jednu malu opasku. Na današnji dan, svetski dan borbe protiv siromaštva, jutros smo čuli dve frapantne vesti, jedna je, da u državi Srbiji u 2008. godini postoji 10.000 više korisnika narodne kuhinje, a bilo bi ih i više da ima, kaže, materijalnih sredstava, a druga vest je došla iz usta gospođe iz Vladine Agencije za borbu protiv siromaštva, koja kaže, doslovce, da ne zna odakle ovakva vest kad je siromaštvo u Srbiji prepolovljeno sa 14 i nešto posto na 6 ili 7 posto. Ovde postoje dve stvari: ili su ove kazane javne kuhinje počeli da koriste bogati ili je, zaista, Vlada izgubila svaki aršin po pitanju ove ''socijale'', izgubila kompas i ne zna o čemu se radi. No, o tome će verovatno svoj sud dati narod. Evo da krenem sa amandmanom na član 8. Predloga zakona. Član 8. je nastavak ove farse o odgovornosti pravnih lica za krivična dela. Dakle, član 8. tretira tri kategorije, odnosno tri pravne situacije vezane za prestanak ili statusnu promenu pravnih lica. Prva kategorija jeste: ako je pravno lice prestalo da postoji pre okončanja krivičnog postupka; druga kategorija: ako je pravno lice prestalo da postoji nakon pravosnažno okončanog postupka; treća kategorija: ako je pravno lice nakon izvršenog krivičnog dela promenilo svoju pravnu formu. Sada da vidimo nešto o pravnim posledicama te odgovornosti. Može se desiti da krivični postupak potraje malo duže, kao što je to slučaj u našem zakonodavstvu, pa umesto ovog prvog pravnog lica dođe pravni sledbenik, pa se desi da i ovo drugo pravno lice prestane da postoji, pa se pojavi još jedan pravni sledbenik. I šta se tu dešava? Treće pravno lice u ovom lancu osetiće posledice krivične odgovornosti onog prvog pravnog lica. Zamislite još situaciju da je ovo treće pravno lice, kao pravni sledbenik, steklo tu imovinu kao savestan držalac, savestan pribavilac. Onda se tu pravi jedno pravno zamešateljstvo, tako da je, u stvari, najbolje da se prihvati ovaj amandman. Jednostavno, tu se rešava ova pravna situacija. Tako je i u ova dva slučaja: ako pravno lice prestane da postoji nakon pravosnažno okončanog postupka, kao i ako pravno lice promeni pravnu formu u kojoj je poslovalo. Po predlogu ovog člana, ono, takođe, odgovara. Odgovornost je isključivo subjektivna kategorija. Odgovornost je vezana za određeno lice, za određenog počinioca i potrebna je vinost počinioca. Pravne posledice krivične odgovornosti treba da pogađaju isključivo učinioca krivičnog dela. Sve mimo toga gubi svoj pravni smisao. Međutim, očigledno je da se ovde želi da se poveže ono što se povezati ne može. Na kraju, vi ste skloni da povezujete ono što se nikada povezati ne može. Povezao bih vas sa onom izrekom preosvećenog vladike Nikolaja Velimirovića, koji kaže: "Istorija poznaje dve vrste heroja: one koji žrtvuju svoj život svojim idealima i one koji žrtvuju tuđ život svojim idealima". Vi ste ovi drugi. U stvari, vi želite da žrtvujete život građana Srbije svojim idealima. Vi ste pokušali da žrtvuje život i našeg predsednika dr Vojislava Šešelja svojim idealima, ali, ''neće da može'', gospodo. Mislim da će se uskoro dr Vojislav Šešelj vratiti u Srbiju, posle poraza ''haškog kazamata'', da će on poraziti i vas, a i ove ''šprajceve'' koji vas podržavaju.
Za reč se javio gospodin Zoran Krasić, pa gospodin Martinović.
Naravno, samo ću o amandmanu. Pošto sam po prirodi korektan čovek, Ćosiću, pogledajte, šta ste napisali u članu 12. (Izvinjavam se na ovome, pošto se gospodin Ćosić i ja znamo odavno, već 20 godina.) Kaže ovako: "Pravnom licu se za krivično delo...". Znači, to je dokaz da je pravno lice izvršilo krivično delo, kako tumačim, a vi ste ga tako napisali. Pričaćemo o tom amandmanu malo kasnije. Što se tiče amandmana na član 8. sasvim je normalno da posle greške iz prvog člana to ide u kontinuitetu. Sada ću to da vam objasnim na jednom lepom primeru: Neka lepa plavuša, kao direktor u nekom velikom preduzeću, gde postoji 5.000 direktora ili 200 direktora, po kriterijumima iz člana 5. stav 2. može biti odgovorno lice u pravnom licu, da li na bazi nekog pravnog akta ili, kako ste vi ovde rekli, faktički odgovorno zato što vrši neke poslove. I u okviru poslova iz delatnosti pravnog lica, recimo, zaključi neki ugovor, i niko ne zna da je zaključen taj ugovor, sa nekim svojim bliskim prijateljem. Recimo, ugovor o zakupu poslovnog prostora. Pokrenem postupak, utvrdi se da je ta gospođa, kao direktor, prekoračila ovlašćenja direktora, napravila štetan ugovor, omogućila svom prijatelju da svake godine 24.000 evra stavi u džep, ugovor na deset godina – 240.000 evra, a pravno lice nema pojma o tome šta se desilo. Apsolutno ne zna. Oni nikada ne bi zaključili takav ugovor. Po ovoj vašoj koncepciji, odgovornost za krivično delo, te gospođe, snosiće i pravno lice. Kako "ne"? Ugovor o zakupu je u okviru delatnosti preduzeća, pravnog lica. Znači, definisali smo da je odgovorno lice unutar pravnog lica,definisali smo da je izvršeno krivično delo – zloupotreba službenog položaja, da krenemo od toga, i sada odgovara pravno lice. Vi kažete član 6. A član 6. kaže da pravno lice odgovara za krivično delo koje u okviru svojih poslova (to su ti poslovi, tog pravnog lica) učini odgovorno lice u nameri da za pravno lice ostvari korist. A namera za pravno lice, i korist za pravno lice, jeste da oni imaju taj poslovni prostor. Zato je zaključen ugovor, da omogući prijatelju da zaradi pare, a da oni dobiju ekskluzivnu lokaciju u centru. O tome se radi. Mogu hipotetički da vam izvedem milion situacija. Mogu čak da idem toliko daleko da direktor pravnog lica ne želi da ima službenog šofera, pa ide sam, pa napravi udes, pa pobegne sa mesta udesa, zaključi ugovor u susednom mestu i njegova firma napravi veliki posao. Pa je to krivično delo – bekstva sa mesta udesa, bilo u funkciji zaključenja ugovora i koristi za pravno lice? To su neke hipotetičke situacije koje mogu da se dese. Zašto bi sad SRS odgovarala za nepostojeći ugovor? Uzeo Tomislav Nikolić pečat, otišao i potpisao ugovor, zadužio se, niko živi u stranci ne zna, rekao – "vraćam te pare, čim dobijem mandate posle izbora"; dobio sto i nešto miliona i umesto da vrati tih 50, on kaže "to ide dugoročno". A sad stižu računi! E, doći ćemo mi kod teme izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih stranaka, pa ćemo da otvorimo temu i DS i njihovog finansiranja i njihovih računa. A vi samo čuvajte: oteto – prokleto! Rekli ste u članu 6. ili 7, nije bitno u kom, da postoje mogućnosti da se isključi odgovornost pravnog lica za krivično delo odgovornog lica. Pa ste u odgovoru gospodinu Spasojeviću rekli – i drugi slučajevi koji isključuju odgovornost. Jedan od tih slučajeva jeste imunitet. Imunitet – i ne može da se vodi postupak. Je l' tako? Tako je! Idemo sada sa drugom varijantom. Hipotetički je Dragan Đilas zadužen u DS za potpisivanje i da je on računopolagač. A on je sada na nekoj funkciji gde ima imunitet, ne može da se vodi postupak protiv njega za ono što je on uradio dok je bio u DS. To što vi vrtite glavom da on nije ništa uradio, to vežite mački o rep. Kažem – hipotetički. Neće! Neće se voditi postupak protiv njega, jer ga štiti imunitet. Neće izostati njegova odgovornost za ono što je uradio kao odgovorno lice DS, i DS neće pasti pod uticaj ovog zakona. Gradonačelnik grada Beograda nema imunitet? Kad ste to promenili? (Predsedavajući: Molim vas, dozvolite govorniku da izrazi svoje mišljenje.) Evo, da uzmemo poslanika Božovića. Božović ima imunitet, poslanik je, i on muva sa Miketom Rakićem i sa Šutanovcem, i ovo vaše karate obezbeđenje i te stvari, i ove njegove menjačnice po Crnoj Gori itd. i to sve uveže u sistem DS. Uvezano je, to znate. Sad krenemo sa postupkom, ima imunitet, kako će da odgovara? Kraj priče. Martinoviću, da li si video kako su natrčali, ušli su u priču. Znači, imaju stav o ovom zakonu. Sad je javnost imala prilike da čuje. Znači, oni imaju stav o ovom zakonu, dobro znaju zbog čega rade ovaj zakon i, evo, na primeru su pokazali gde može da se primeni, a gde ne može da se primeni zakon. Vidite koliko sam majstor. Vi ste u članu 8. propisali nešto što izlazi izvan okvira krivičnog prava i odgovornosti za krivično delo, da budem precizniji, pošto je ovo materija odgovornost za krivično delo. Da li se slažemo oko toga – odgovornost za krivično delo? Sastavni deo te odgovornosti jeste: delo, izvršilac, vinost, uračunljivost. Ajde da preskočimo vinost i uračunljivost za pravno lice, pošto je to imaginarno, nadalje, sankcije –to je sve u jednom jedinstvu što se tiče krivičnog zakonodavstva. Vi ste ga ovde pocepali. Koliko ste to pocepali? Sasvim je dovoljno da postoji mogućnost da se zatvori pravno lice, samo onoliko, koliko je vama potrebno da se pravno lice kazni. Teoretski je moguće – da DS gurne nekoga u neko preduzeće, koji napravi taj lom! Tužilaštvo dođe, posle završi posao sa pravnim licem. Pravno lice – ''niti luk jelo, niti luk mirisalo''. Pravno lice treba tumačiti ne samo u pogledu mogućnosti da budu nosioci prava i obaveza. Za pravno lice je karakteristično da, pre svega, garantuje svojom imovinom. Nema čime drugo pravno lice da garantuje. Pravno lice može biti formirano i da bi sticalo i da bi prihodovalo i da ima neprofitnu delatnost. Koliko ima organizacija koje imaju svojstvo pravnog lica a nemaju profitnu delatnost? Nije im svrha da zarađuju nego da se lepo druže, ribari, lovci, moreplovci. Vi ste to sada istumbali, zato što želite da zavedete neki red. Neće se ovo odnositi na ribolovce, znamo mi na koga će ovo da se odnosi. To ćemo u poslednjim amandmanima da objasnimo javnosti – da je ovo sredstvo za disciplinovanje podobnih. Znači, podobni, ako želite da budete na ovoj strani, znajte, imamo jedan ovakav zakon gde možemo da vam podmetnemo i neuračunljivog koji će da izvrši krivično delo, a to će biti osnov da primenimo kazne! Pa ste rekli kazne, uslovne osude, mere bezbednosti; samo što niste još ubacili meru bezbednosti ''obavezno lečenje od alkoholizma''. Kako bi se pravno lice lečilo od alkoholizma? Malo parafraziram da mi izađete malo još, da javnost čuje šta je bila glavna ideja ovog vašeg koncepta. Stičem sada utisak, nije bitno čak ni pravno lice, jer ste vi u članu 8. krenuli sa sledbeništvom. Delatnost preduzeća je delatnost pravnog lica jeste nešto što definiše njih – sposobnost da odgovaraju na obaveze, pre svega imovinom itd. Vi kažete, ako je odgovorno lice u tom pravnom licu nešto uradilo, ta odgovornost za delo tog lica, koje nema veze sa novim sledbenikom, prebacuje se na sledbenika. To ćete da pravdati fantom– firmama, koje, činjenica je, postoje, rade pet-šest dana, operu neke pare,onda se ugase, i niko živi ne zna gde su i kako su. Ovo nije zakon, ne možete na ovaj način da se borite protiv tih firmi. Imate druge instrumente za tu borbu. Ako to budete rekli da vam je razlog za ovakav zakon, onda znam da je podvala.
Jedan minut duže, ali završite.
Javiću se, gospodine Nikola.
Hvala, gospodinu Krasiću. Po Poslovniku se javio gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 225. želim da obavestim narodne poslanike o jednoj drastičnoj nelogičnosti koja je sadržana u članu 8. Predloga zakona. Vidite, gospođo Malović, bez neke velike pravne mudrolije, šta je napisano u stavu 1. člana 8: ''Ako pravno lice prestane da postoji pre okončanja krivičnog postupka, novčana kazna, mere bezbednosti i oduzimanje imovinske koristi mogu se izreći pravnom licu koje je njegov pravni sledbenik, ako je prethodno utvrđena odgovornost pravnog lica koje je prestalo da postoji.'' Pa, nije utvrđena, zato što nije okončan krivični postupak. Ovo što je rekao gospodin Krasić zaista je tačno. Vi ne samo da uvodite princip objektivne odgovornosti, vi uvodite princip dvostepene objektivne odgovornosti, ne samo da vam nije dosta, sada pravno lice odgovara za radnje odgovornog lica kao fizičkog lica, nego sada odgovara i pravni sledbenik tog pravnog lica koje treba da odgovara za radnje svog odgovornog lica. Vi ste princip objektivne odgovornosti do te mere široko postavili da, prosto, ta odgovornost u pravnom sistemu Republike Srbije više neće poznavati bilo kakve granice. Tu se više niko živi neće snaći ko je učinio krivično delo, ko za to krivično delo odgovara, ko je pravni sledbenik itd. Još je samo falilo da napišete da i pravni sledbenik pravnog sledbenika odgovara za krivično delo tog prvobitnog pravnog lica koje, opet, treba da odgovara za radnje svog odgovornog lica. I suviše je široko postavljen princip objektivne odgovornosti. Zaista vam dobronamerno skrećem pažnju, imaćete velikih problema u primeni ovog zakona. Izuzetno velikih problema. Gospođo Malović, to je bila moja prva dobronamerna primedba. Druga dobronameran primedba – u rukama držim jednu knjigu koja se zove "O državi, osnovi jedne pravne teorije" od Slobodana Jovanovića, treće pregledano i dopunjeno izdanje, Beograd, izdavačka knjižarnica Gece Kona, 1922. godine. Dakle, gospođo Malović, evo da vide i vaše kolege iz DS, sve što treba jedan dobar pravnik da zna o tome šta je država, šta su državni organi, šta su fizička, a šta pravna lica, kada i pod kojim okolnostima pravni subjekti odgovaraju za učinjena dela itd, između ostalog, sadržano je i u ovoj knjizi. Kada vam dođe neko iz EU, neki pametnjaković koji uopšte nije pravnik nego ko zna, inženjer elektrotehnike itd, pa vam kaže da morate da uradite nešto, ovo ili ono, vi mu kažite – evo, pronađite u knjizi jednog eminentnog pravnog teoretičara, čoveka koji je govorio više svetskih jezika... (Predsedavajući: vreme.) ... koji je proputovao po svetu više nego Oli Ren i Havijer Solana zajedno, ako ovde nađete odgovore na te vaše zahteve, evo, Republika Srbija je spremna da na te zahteve odgovori.
Hvala. Konstatujem da nije bilo povrede Poslovnika i da ste zloupotrebili ovo vreme, ali nije bilo loše slušati. Na član 12. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Krasić, pa gospodin Martinović.
Gospodine Novakoviću, znam da vi delite moje mišljenje, vi ste dobar advokat i razumete se u ove stvari. Znam da vam je teško što niste sada u publici da se i vi uključite u ovu raspravu. Moram radi javnosti da kažem, član 12. ovog predloga zakona je vrlo interesantna odredba. (Došao je moj Božović, drago mi je.) Član 12. kaže ovako – Vrste krivičnih sankcija. ''Pravnom licu se za krivično delo (mada nije jasno pravno lice, krivično delo, ali hajde) mogu izreći sledeće krivične sankcije: 1) kazna; 2) uslovna osuda; 3) mera bezbednosti.'' U sledećem članu se kaže da su kazne – novčana kazna i smrtna, odnosno prestanak pravnog lica, pa se onda to deli i tako dalje. Vidite i sami da je u ovoj početnoj rečenici za ovaj član, da se ''pravnom licu za krivično delo'', formulacija ista kao u posebnom delu Krivičnog zakonika, tamo se kaže: ''Učiniocu se za...'' pa se opišu radnje, ''izriče'', pa se navodi koja kazna. Ovo je dokaz da vi nikako ne možete, onom igrom reči, da prikrijete suštinu. Znači, između tvrdnje – da se ovim zakonom uvodi krivična odgovornost za pravna lica, i tvrdnje – da se ovim zakonom uvodi odgovornost pravnih lica za krivična dela, to je samo jedna obična igra reči, a svodi se na isto. Zašto se svodi na isto? Da bi se zamaglila suština. Sa gledišta SRS nikakav problem ne postoji da se izmeni , na primer, Zakon o privrednim prestupima. Izmeni se Zakon o privrednim prestupima, ubace se neke nove odredbe ili da budem precizniji, izmene se odredbe 155. Zakona, iz materijalne oblasti, koje se tiču privrede, poslovanja itd, u kaznenim odredbama, pri kraju Zakona, da se predvide neka nova ponašanja i nove radnje kao privredni prestup. Ali, vi ste izabrali najgori mogući put, apsolutno najgori mogući put. Vi ste nam čitali malopre neke delove tih međunarodnih akata. Ti delovi koje ste nam pročitali ne daju vam za pravo da ovo radite. Interesantna je stvar sama uslovna osuda pravnog lica – ako budeš dobar za dve godine, neće da ti se zaračuna ovo, nije bitno. Ne ide, ljudi, ali stvarno ne ide. Apsolutno, ovo ne može da se upodobi sa onim. Još ste kod osnova za krivičnu odgovornost pravnog lica, jer je vrlo teško sada o tome pričati šta bi mogao da bude osnov odgovornosti pravnog lica, da je odgovorno lice izvršilo krivično delo, a u krivičnom zakonodavstvu važi princip individualizacije, a ne kolektivizacije. Kako ćete princip individualizacije kazne da primenite prema pravnom licu? Pa, imaju neke odredbe – ako se lepo ponaša, može da se smanji, ako je od ovog raspona do onog raspona. Ali, to je suludo, ljudi. To je potpuno suludo. Dajte, izmenite Zakon o privrednim prestupima. Pazite, ima tu još jedna vrlo važna stvar. Pravno lice može da odgovara materijalno, nesporno, i samo materijalno, i kada ga gasite ono odgovara materijalno, jer mu zabranjujete da vrši delatnost, da stiče itd. To je građanska odgovornost. Ali, morate da shvatite jednu stvar – ne može za krivično delo da odgovara pravno lice. Evo i otporaši to znaju. Oni su, znate kako su, ono, prvo Milivojević, pa Homen, pa Konstantinović, pa ovaj, pa onaj, ne može da se uhvati organizacija, pa naravno. Evo vam klasičan primer. Ja znam da je on muvao ovo, ili onaj Čiplić, neko od njih dvojice je muvao ovo. Ne može, ova varijanta nije moguća! Pazite, vi sada izvlačite neke stvari. Potpuno je jasno šta je vaša namera. Vaša namera jeste, evo, recimo, Francuska, koja ima ovo, ali ne primenjuje, da to znate, oni su to odavno uveli, ali se hvataju za glavu, jer sudije kažu da je ovo neprimenjivo. Ovo je u suprotnosti sa elementarnim principom prava, a to je princip pravičnosti. Samo da vas podsetim da ste vi svojevremeno tražili lustraciju i rekli ste da je to zbog zloupotrebe, znači, sve je po zakonu. Ali je bila zloupotreba primene zakona, i tako kad izađe onaj iz Kragujevca, onaj predsednik i kaže – mi smo doslovce primenjivali zakon, ili Gordana kada kaže "moj poslanik, to mora ovako", moraju da imaju u vidu i ovo što je iznad, što natkriljuje sve to. Znači, namera primene zakona mora da bude pravična, pravedna, a ne pokvarena, ne zloupotrebna. Ovde nešto zloupotrebno ubacujete u sistem, ubacujete u zakon. Vi ste predvideli, praktično, krivične sankcije za pravno lice. Jesu li ovo krivične sankcije – kazna,novčanakazna,kaokrivična sankcija, uslovna osuda, krivična sankcija, a mera bezbednosti je, takođe, vrsta krivične sankcije za pravno lice. Ovo neće da vam pomogne da se borite protiv organizovanog kriminala, ali će onome ko bude primenjivao ovaj zakon...a ja sumnjam da će ijedan sudija da se uhvati da primeni ovaj zakon, sumnjam da će neko da primeni ovaj zakon, jer se vidi pokvarena namera, pokvareni motiv, da se donese ovakav zakon. Evo, prepuštam vam ostatak vremena.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik mr Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u krivičnom pravu je odavno poznato da krivična sankcija nije sama sebi svrha. Krivična sankcija ima za svrhu prevenciju kriminaliteta – generalnu i specijalnu. Prošlo je vreme, tako su mislili u Starom veku, da je kazna sama sebi svrha, odnosno da je svrha kazne u odmazdi. To je sadržano u onom biblijskom principu –''oko za oko, zub za zub''. Tako je mislio i nemački filozof Hegel, da kazna nema drugu svrhu nego da izvrši odmazdu prema onome ko je počinio neko krivično delo. Ali, u modernom krivičnom pravu, i u teoriji i u zakonodavstvu, odavno je odbačen taj princip odmazde, kao svrha izricanja krivične sankcije. Svrha krivičnih sankcija jeste da se ubuduće ne vrše krivična dela. Kako? Putem tzv. generalne i specijalne prevencije kriminaliteta. Generalna prevencija kriminaliteta znači – drugi ljudi vide da se učiniocu krivičnog dela desilo neko zlo, otišao je u zatvor, platio novčanu kaznu, pa će onda ti drugi ljudi koji nisu izvršili bilo kakvo krivično delo da se ubuduće uzdržavaju, da i oni ne bi došli u tu situaciju da se na njih primeni neka krivična sankcija. Specijalna prevencija kriminaliteta je, kada vi kriminalcu, dakle, fizičkom licu, izreknete krivičnu sankciju – zbog zla koje je pretrpeo on će se ubuduće uzdržavati da vrši krivična dela da ne bi ponovo došao u tu situaciju; da ne bi išao u zatvor, plaćao novčanu kaznu itd. Dakle, to je svrha krivičnih sankcija – generalna i specijalna prevencija kriminaliteta. Kako mislite da postignete svrhu bilo koje krivične sankcije koje ste predvideli u članu 12. Predloga zakona, kada pravno lice nije podobno da se na njega primeni bilo koja svrha prevencije kriminaliteta – bilo generalna, bilo specijalna. Krivična sankcija ne može da se izrekne pravnom licu, jer ne postiže svrhu koju treba da postigne, sem ako želite da se vratite na stari princip – da je svrha krivičnih sankcija odmazda. Ali, u Starom veku su makar bili dosledniji od vas. Tamo su odmazdu primenjivali nad onima koji su zaista izvršili krivično delo, a vi sada odmazdu primenjujete nad onima koji odgovaraju po principu objektivne odgovornosti. Svi znamo da pravno lice ne može da izvrši krivično delo, ali, evo, stali smo u zakonu na pravnu fikciju, da ipak može, tako što odgovara za radnje svog odgovornog fizičkog lica. Potpuno ste pomešali neke osnovne institute krivičnog prava. U Predlog zakona ste stavili nešto čega nije bilo do sada ni u krivičnopravnoj teoriji, ni u zakonodavstvu. Prosto je besmisleno da kažete i da napišete u Predlogu zakona – protiv pravnog lica izreći će se bilo kakva krivična sankcija. Nemoguće je. Po definiciji je nemoguće. Možete da likvidirate jedno pravno lice, da zabranite njegovo postojanje itd, ali da mu izreknete krivičnu sankciju to je, prosto, nemoguće. Gospođo Malović, morate da pođete od jednog osnovnog principa. Između pravnog lica i fizičkog lica postoji suštinska razlika. Fizičko lice ima biološki subjektivitet, ima svest, ima volju, trpi strah od toga da će mu se desiti neko zlo, pa se uzdržava od izvršenja krivičnog dela itd. Kod pravnog lica je to nemoguće. Čitava koncepcija krivične odgovornosti pravnog lica ili, kako vi to drugačije kažete, odgovornosti pravnog lica za krivična dela je smušena. Stoji na jednoj nozi. Dovoljno je da dune prvi vetrić u sudskoj praksi i ta druga noga ima da se obori. Ništa od tog od zakona ako ga usvojite, ne sumnjam da hoćete, neće biti u praksi, sem što ćete u glavama sudija, javnih tužilaca i advokata, odnosno ljudi koji će biti u situaciji da primenjuju ovaj zakon, stvorite potpunu konfuziju, da ljudi zaborave sve ono što su učili na pravnom fakultetu. Nije suština Bolonjskog procesa da vi u glavama pravnika, koji su završili pravni fakultet pre 10, 20, 30 godina, napravite ''tabulu razu'', da obrišete sve ono što su znali i da kažete, e, sad, u pravu postoji neka nova tendencija, neko novo dostignuće, ali samo od trenutka kada smo mi došli na vlast, odnosno kada smo počeli da primenjujemo tu tzv. Bolonjsku konvenciju. Šta su pisali o krivičnoj odgovornosti Toma Živanović, Slobodan Jovanović, šta su pisali čuveni italijanski, francuski, nemački teoretičari, šta to nas briga, nisu živeli 1999. godine kada je doneta Bolonjska konvencija, nisu živeli 2005. godine kada smo doneli Zakon o visokom obrazovanju, po toj, navodno, Bolonjskoj konvenciji i nisu smo živeli u 2008. godini kada se neko setio, neko jako pametan, da i pravno lice može da odgovara za krivično delo.
Hvala, gospodine Martinoviću. Na član 13. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Pre nego što dam reč gospodinu Krasiću, za reč se javio gospodin Jovan Palalić, po Poslovniku.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, po članu 226. želim da informišem i građane i Narodnu skupštinu na koji se način vladajuća većina odnosi prema ovom problemu koji se pojavio kada je u pitanju povećanje cene gasa. Sada je počeo Odbor za industriju, na kome je prisutno samo četiri člana Odbora za industriju, od toga dva člana predstavnika opozicije. Došao je ministar Petar Škundrić. Vladajuću većinu uopšte ne zanima ovaj problem koji su sada otvorili povećanjem cene gasa. Predstavnik opozicije predsedava sednici Odbora i to je jedna tema o kojoj zaista treba govoriti. Osim toga, jutros sam izneo jedan zahtev i ponavljam ga ovde potpredsedniku Narodne skupštine – pozovite predsednika Vlade, Mirka Cvetkovića, da dođe u Skupštinu, očigledno da ni ministri koji dolaze na sednice Odbora ne mogu da daju adekvatne odgovore i ne mogu da otklone ovo raspoloženje, ovo nepoverenje koje se stvara u Skupštini prema politici koju vodi Vlada Republike Srbije. Gospodin Mirko Cvetković je u svom izlaganju, kada je bila inauguracija Vlade, postavio šest ključnih elemenata: opredeljenje za evropsku budućnost Srbije, neprihvatanje nezavisnosti Kosova i Metohije, neophodnost jačanja ekonomije, jačanje socijalne odgovornosti Vlade, pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije i poštovanje međunarodnog prava. U prvoj tački je rekao da je cilj Vlade da ubrzanjem ekonomskih i drugih reformi koje su predviđene Sporazumom, već krajem ove godine i početkom naredne godine, Srbija dobije status kandidata. To prvo obećanje nije ispunjeno. Mi smo čuli iz Evropske unije da je pitanje da li će i sledeće godine Srbija dobiti status kandidata. Nije odmrznut Prelazni sporazum, a Srbija je, o tome ćemo i te kako pričati, počela da primenjuje Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Druga tačka koja je obećana, neprihvatanje nezavisnosti Kosova, rečeno je da će Srbija nastaviti sa diplomatskim aktivnostima kojima je cilj da što manji broj država prizna nezavisnost Kosova – već nekoliko država, a i neke naše susedne, priznale su nezavisnost Kosova, a Vlada Republike Srbije nije zauzela stav po pitanju Euleksa nego to zauzimaju drugi državni organi. I drugo obećanje iz programa Vlade nije ispunjeno. Neophodnost jačanja ekonomije – srušena koncesija, pao je dinar, zaključen vrlo sporan ugovor sa ''Fijatom'' i niz drugih stvari koje su ovde sporne. Jačanje socijalne odgovornosti Vlade – da li je ispunjeno obećanje po pitanju akcija, penzija? Svedoci smo povećanja cena koje se odnose na gas, telefon. Znači, imamo vrlo lošu socijalnu situaciju. Pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije – svi relevantni faktori su rekli da je Srbija pala na mnogo niže mesto u borbi protiv kriminala i korupcije. Kada je u pitanju poštovanje međunarodnog prava, da nam gospodin Cvetković objasni zašto je odbijeno da se pristupi tužbi pred Međunarodnim sudom pravde protiv zemalja koje su priznale nezavisnost Kosova, nego se pribeglo traženju mišljenja sa ciljem da što manji broj prizna nezavisnost Kosova, a vidimo da veliki broj država tome pristupa. Potpredsedniče, molim vas, neka dođe gospodin Mirko Cvetković u Narodnu skupštinu i neka odgovori na sva ova pitanja, a vi pozovite predstavnika vladajuće većine da dođu na Odbor za industriju. Hvala vam.
Prema mojoj informaciji sala je puna. Gospodine Palaliću, iz vašeg izlaganja mogu da zaključim jedino da ste grubo zloupotrebili pravo koje sam vam dao, pa vas molim, prilično sam iznenađen, nisam očekivao od vas. Nemojte to više raditi. Reč ima gospodin Krasić, o amandmanu.
Gospodine Nikola, pre nego što krenem o amandmanu, moram da kažem da su u većini parlamenata cela vlada i svi ministri u sali dok je zasedanje narodne skupštine, bez obzira kako je parlament organizovan, da li ima skupštinu ili senat, i svakog trenutka stoje na raspolaganju, ne zbog poslanika nego zbog javnosti, da odgovore na sva pitanja koja su od javnog značaja i koja mame pažnju svih građana. To što je sala puna i koliko je puna predstavnicima opozicije, samo je dokaz da opozicija bolje radi i da ovi što ćute vrše opstrukciju. Da se vratim na amandman, pošto je i ovaj amandman dosta inspirativan, bez obzira na ovo krilo od prozora što mlatara. Član 13. Predloga zakona je odredba o vrstama kazni. Kaže se: "Pravnom licu se mogu izreći sledeće kazne: 1) novčana kazna; 2) prestanak pravnog lica.'' One se izriču samo kao glavne kazne. To je sada terminologija i logika koja je karakteristična za krivično pravo, glavna i sporedna kazna. Gospodin Buha je podneo amandman i traži da se iz ovog člana u stavu 1. briše tačka 2. koja kaže – ''prestanak pravnog lica''. Pošto ovo ima veze sa prethodnim članom, znači, pravno lice se za krivično delo, pa sad bih rekao, kažnjava ''prestankom pravnog lica''. Malopre ste se smejali. Prestanak pravnog lica jeste ''smrt pravnog lica''. To je ''smrtna kazna''. Pošto je i vama jasno da nešto nije u redu, vi ste, onda, u okviru člana 18. naveli kako će da se izvršava ta smrtna kazna. Ta ''smrtna kazna'' se kod vas izvršava likvidacijom i stečajem. Sada, ako se samo vratimo na likvidaciju i stečaj, to već postoji u našem pravnom sistemu. U našem pravnom sistemu postoje i ovi razlozi koji su navedeni u članu 18, samo da shvatite o čemu se radi. Ako je delatnost pravnog lica u celini ili u znatnoj meri bila u funkciji vršenja krivičnih dela, pa molim vas, ako ste hteli da donesete zakon u kome bi trebalo da se kažnjava, sankcioniše i prepozna da je jedno preduzeće ili pravno lice, jednopersonalno, višepersonalno, nije bitno, organizovano kao kriminalno društvo, onda se nalazimo na terenu organizovanog kriminala, nalazimo se kod Zakonika o krivičnom postupku, nalazimo se kod Krivičnog zakona. Ovaj zakon uopšte nije potreban, uopšte nije potreban! Da li neko može da zamisli da sudija u presudi, gde kažnjava odgovorno lice za krivično delo i po osnovu ove vaše odgovornosti za pravno lice, izriče kaznu, tako ste napisali, ''prestanak pravnog lica''?! Zar vam to ne deluje malo čudno? Nekada je bila smrtna kazna, ona će se izvršiti sa 15 metaka itd. Sada, prestanak pravnog lica će se izvršiti, kako, tako što će se pokrenuti postupak likvidacije ili stečajem. Ako se vratimo na ono o čemu smo juče pričali, imovina koja je proizašla iz krivičnog dela, znači, nije samo zgažen nego je još i zaokrenut, da se više ne pojavi. Ovo vam pričamo na nivou načela. To što se neki prepoznaju to je njihov problem, apsolutno. Vi ćete sve i svašta da ubacite u ovu igru: i zbog Kosova i zbog Vojvodine, i zbog Crne Gore, i zbog grejanja, i zbog struje i zbog telefona, sve ćete vi da ubacite u ovu igru, sve vrste opstrukcije. Prozvao sam ovu gospođu, ali ona pobeže, ali sam siguran da će ona večeras biti na ''B92'', ima da kaže opozicija nas maltretira, ona nam vrši neka predavanja. Ali neće ona da izađe ovde i da kaže, tata joj možda nije objasnio, pošto je profesor, neka izađe da nam objasni, nemoj preko ''B92'' ili ''Studija B'' da nam objašnjava. Neka izađe na govornicu, jer tu vrši funkciju narodnog poslanika, a ne na ''Studiju B'', tamo neka idu građani i građanke. Tako da, vidite i sami, rešenja koja predlažete su pravno smešna i nemoguća. Možda su ovi novi ''bolonjci'' to savladali. Mada ni njih ne vidim da ovo brane. Ovo niko ne može da brani, ljudi! Niko ne može da odbrani. Da li su sva pravna lica jednaka na našem prostoru? Da li moraju da budu jednaka, u smislu jednakih prava, jednakih oružja, ravnopravna pod istim uslovima? Kako ste onda mogli da isključite odgovornost nekih? Mi smo se mučili godinama da u zakone ubacimo prekršajnu odgovornost radnika državne uprave i to je prošlo. Sada postoje neke situacije kada za prekršaj može da odgovara državni službenik. Ne ulazim u krivičnu odgovornost, to je uvek postojalo. Vi ste sada ovde isključili odgovornost nekih pravnih lica. Rekli ste Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave, državni organ itd, a šta da radimo ako se stecište kriminala nalazi u državnim organima? U Nacionalnom savetu za bezbednost, sad u ovom novom UBPOK-u, sada je kompletirano ili u nekoj drugoj državnoj instituciji, recimo, u BIA – šta ako se u BIA koncentriše jedna velika količina kriminala? Oni su zaštićeni kao medvedi. Oni mogu krivično da odgovaraju, ali pravno lice ne odgovara. Na nivou teorije ne možete ovo da odbranite, na nivou prakse nemate šta da kažete. Ovo je jedan papir sa kojim treba da se preti. Kome? Svakome može da se preti i frizeru, i svima koji imaju status pravnog lica i svakome ko ima tekući račun, možete da pretite. Znaš, ja mogu. Manite se iza ovih skrivalica, da je krivično delo urađeno u okviru delatnosti, da se stvara neka korist za pravno lice itd. To su sve imaginarne kategorije. Kada krene dokazivanje toga pred sudom, to je već nemoguća misija. Da li može pravno lice da odgovara za krivično delo, kako vi kažete odgovornog lica, ako sva fizička lica koja su na neki način u tom pravnom licu nemaju pojma šta je uradilo odgovorno lice? Dakle, otkud je čovek znao da je čovek ludak, postavili direktora ludaka – uzeo pečat i otišao da potpiše nešto. Zašto bi pravno lice odgovaralo za to? Po toj logici stvari vi možete da GSP zatvorite odmah. Ne daj bože da vozač GSP napravi sudar – izvršio je krivično delo, ili da vozač GSP izmlati nekog putnika koji ga je maltretirao. Po ovome možete da ugasite GSP. Vi ste rekli da, ko je vršio javna ovlašćenja ne odgovara, zašto ne odgovara? Onaj ko vrši javna ovlašćenja na tržištu i on je profitabilna organizacija, profitabilno pravno lice. Sve ste zbrkali. Naravno, ja znam šta se ovde radi, ovu situaciju u kojoj se mi nalazimo definisao je Nikola Pašić, još pre 100 godina. On je rekao ovako: "Ma nije problem što si glup, nego što si uporan".
Hvala. Za reč se javio gospodin Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, raspravu o ovom zakonu ću iskoristiti da pažnju javnosti, nadležnih organa, skrenem na jedan konkretan slučaj, gde su tri pravna lica, udruženo, počinila više krivičnih dela i državu oštetila za više od stotinu hiljada evra. U pitanju je privatizacija Ugostiteljsko-turističkog preduzeća "Šumadija" iz Velike Plane. U čemu se sastoji krivično delo? Prilikom pravljenja procene kapitala i programa privatizacije tadašnji direktor preduzeća Goran Jović i druga ovlašćena lica nisu prikazala stvarnu, već znatno umanjenu imovinu preduzeća. Konkretno, Goran Jović je kao ovlašćeno lice, direktor "Šumadije", Agenciji za privatizaciju dostavio podatak da je površina svih objekata "Šumadije" 1329 metara, iako ona iznosi 3964 kvadratna metra. Znači, u papirima se izgubilo oko 2600 metara površine. Zvuči neverovatno, ali tadašnji direktor preduzeća je zaboravio da Agenciji za privatizaciju spomene sledeće objekte: paviljon kod motela "Stari hrast", inače motel "Stari hrast" se nalazi u sastavu preduzeća "Šumadija", na autoputu Beograd-Niš, kod Markovca, zatim, više kućica i kioska kod istog objekta, jedan kompletan restoran, koji se nalazi u selu Trnovče, magacinski prostor, klanicu i kotlarnicu u okviru restorana "Šumadija", i da ne poverujete, upravnu zgradu preduzeća "Šumadija", koja se nalazi u glavnoj ulici u Velikoj Plani. Zahvaljujući tome, procenjena vrednost preduzeća je umanjena za 56 miliona 975 hiljada dinara, pa je ono ponuđeno i prodato za ukupno 8 miliona 660 hiljada 220 dinara, što je nešto više od 100 hiljada evra. Znači, 100 hiljada evra za 3964 kvadratna metra, odnosno 30 evra po metru. Kvadratni poslovni prostor u Velikoj Plani se kreće otprilike, najmanje 500 evra po kvadratu, a prelazi 1000 evra po kvadratu. O kom kriminalu se radi vidi se iz sledećeg primera, iz jednog poređenja – 20 metara od upravne zgrade "Šumadije" se nalazi poslovni prostor koji je kupila banka ''Inteza''. Poslovni prostor ima površinu 100 kvadratnih metara i banka ga je platila 110 hiljada evra. Znači, 30 puta veća cena od cene po kojoj su prodati ovi kvadrati Ugostiteljsko-turističkog preduzeća "Šumadija". Sumnjam, ne verujem, da je ovo moglo biti urađeno, čak postoje neki podaci koji na to ukazuju, bez saglasnosti direktorke Agencije za privatizaciju, gospođe Dabović, i tadašnjeg ministra za privatizaciju iz DS, Aleksandra Vlahovića. Zamenik Opštinskog javnog tužioca u Velikoj Plani, Vesna Ivanović, podnela je protiv Jovića zahtev za sprovođenje istrage, zbog osnovane sumnje da je zloupotrebom službenog položaja u procesu privatizacije državu oštetio za više od stotinu hiljada evra. Sve se završilo na tome da taj predmet stoji u fiokama. Sličnu sudbinu doživelo je 12 krivičnih prijava, koje su nekadašnji radnici preduzeća, koji su sada mali akcionari, podneli protiv svog bivšeg direktora i protiv novog vlasnika. Istu sudbinu, bez potpunog efekta, doživelo je 59 prijava koje su radnici podneli Agenciji za privatizaciju, u kojima su ukazali gde je prekršen zakon. Hoću da kažem da samo usvajanje zakona ne predstavlja ništa ako se taj zakon neće poštovati. Kada se događao ovaj kriminal, postojali su zakoni koji su to sprečavali, postojali su zakoni koji su zabranjivali pljačkašku privatizaciju, kaubojsku privatizaciju, ali je problem što se ti zakoni nisu poštovali i primenjivali.
Hvala. Za reč se javio gospodin Martinović, o amandmanu. Imate dva minuta, poslanička grupa SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve ono što je rekao kolega Zoran Krasić o tome da je prestanak pravnog lica u stvari smrtna kazna koja se izriče fizičkom licu, da je to zabranjeno Ustavom Republike Srbije, to sve stoji. Međutim, u članu 13. tačka 2. Predloga zakona krije se jedno rešenje koje je krajnje nepravično. Ako pravnom licu izreknete, kao kaznu, prestanak pravnog lica, postavlja se pitanje šta će biti sa zaposlenima u takvom pravnom licu koji nemaju baš nikakvu odgovornost za počinjeno krivično delo. Te ljude ćete ostaviti na ulici, ostavićete ih bez sredstava za egzistenciju, a oni nemaju nikakve veze ni sa izvršiocem krivičnog dela, a pogotovo, oni sami nisu izvršili bilo koje krivično delo, a ipak će da trpe određenu sankciju, jer će biti onemogućeni da rade svoj posao. Zamislite da ostavite bez hleba vozača, čistačicu, fizičkog radnika itd. samo zato što je, recimo, direktor ili starešina organa, odnosno pravnog lica, počinio neko krivično delo, pa vi tom pravnom licu kao kaznu izreknete prestanak pravnog lica. U svim zakonima mora da postoji neka mera pravičnosti. Teško je postići da zakon bude apsolutno pravičan, ali ipak, ako obrišete i onaj minimum pravičnosti u jednom zakonu, postavlja se pitanje da li je to uopšte zakon. Kompletnu odgovornost za učinjeno krivično delo vi u stvari svaljujete na ljude koji nemaju nikakvu odgovornost, na zaposlene u tom pravnom licu. Sve štetne posledice činjenice da je neko izvršio krivično delo, u krajnjoj liniji, imaće obični ljudi koji rade svoj posao potpuno savesno i potpuno u skladu sa zakonom, a koje ćete vi da ostavite bez hleba, jer ćete da likvidirate jedno pravno lice koje, navodno, snosi odgovornost za to što je odgovorno lice u tom pravnom licu izvršilo neko krivično delo. Dakle, rešenje je krajnje nepravično i apsolutno nije u duhu socijalističkog internacionalizma na koji se poziva vladajuća koalicija i DS i SPS.
Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, mene je baš iznenadilo što Vlada nije prihvatila ovaj moj amandman, ali šta je tu je. Pre nego što počnem da pričam o amandmanu, ja bih da kažem nekoliko reči o jednoj drugoj stvari. Svi poslanici koji nisu prisustvovali jutrošnjem zasedanju današnjeg dana uskraćeni su za jedno veliko zadovoljstvo da čuju jedno izuzetno predavanje vrsnog poznavaoca i međunarodnog i domaćeg krivičnog prava, da čuju čoveka od koga se stvarno moglo mnogo štošta čuti i naučiti. Kamo lepe sreće da ova vladajuća koalicija malo više prisustvuje zasedanjima Narodne skupštine, s obzirom na to da gospodin Martinović izlazi često za ovu govornicu, mnogo štošta biste naučili. Sudeći po ovom predlogu zakona, po predlozima zakona koji su bili do sada i po predlozima zakona koji su na dnevnom redu, može se zaključiti da se mi ubrzano približavamo Evropi, takoreći, trčeći, u cilju evropeizacije srpskog zakonodavstva, u cilju evropeizacije Srbije, u cilju da umiveni evropskim praškovima i deterdžentima stignemo – a kada im budemo kucnuli na vrata, već rekoše da će to biti za desetak godina. Umesto da se borimo za evropski standard, umesto da se borimo protiv eksploatacije radnika u preduzećima koje je ova vlast privatizovala, pitajte kakve su i koliko su redovne plate, primanja kod tih ljudi. Koliki je mobing u takvim preduzećima, koliko sme radnik da kaže bilo šta, a da ne trpi sankcije posle toga od onoga koji je kupio, pogotovo ako su gazde iz nekog sivog miljea, koji su vam žestoko pomogli u ''buldožer revoluciji'', recimo, neki Peconi itd. Onog trenutka kad mu pomene ime u negativnom kontekstu, tog trenutka je dobio knjižicu i to ne da ide radnik u službu da uzme, nego mu donose na radno mesto. Umesto da se borimo za veće penzije, a ne deklarativno kao što se borila Partija ujedinjenih penzionera, 70% će biti razlika plate, penzije, do oktobra. Doduše, nisu rekli do kog oktobra, a kako vidim to će biti do onog idućeg, ako opet ne obećaju do onog idućeg od onog idućeg oktobra. Bilo je 15%, sada je i to smanjeno na 14% i samo još fali da kažu kada će. Otprilike kada se bude taj limburg mesec uveo u srpski kalendar. U borbi za evropske i kvazievropske zakone idemo užurbano i to pogrešno i loše. Uvođenje haške pravde, kako reče gospodin Martinović, u naše zakonodavstvo je, pre svega, loše i pogrešno, ali time se nećete dodvoriti toj Evropi. Uvođenje kolektivne odgovornosti, a haška pravda i Haški tribunal je uveo tzv. pojam ''udruženog zločinačkog poduhvata'', pa ako su vam rekli da ste vi u udruženom zločinačkom poduhvatu sa ljudima koje uopšte ne morate da poznajete, sa kojima se nikad niste sreli, sa kojima nikakvu komunikaciju niste imali, ni vi, ni vaš bližnji, vi ste u tom ''udruženom'' i kolektivno odgovarate. Komandna odgovornost, takođe, čedo sudske prakse, sve više se vidi i odslikava u predlozima zakona koje donosimo, koje predlažete. Naravno, imate većinu. Doduše, većina nije sada ovde, većina dođe kada treba da se glasa i onda im se naredi ili napiše, mnogima treba i da se napiše – pritisnite zeleno dugme, pritisnite crveno dugme, oni to urade i posle toga izađu, i obavili su veliki državni posao. Pravno lice nema biološki subjektivitet. Pravno lice nema volju, nema razum i ne može snositi sankcije. Pogotovo, kad pogledate čl. zakona od 1. pa nadalje onda će se vrlo jasno videti vaša želja da iz krivičnog prava za odgovornost pojedinaca prenesete to na pravno lice. Zašto? Koliko znam, a čini mi se da znam dovoljno, u svetu ne postoji odgovornost pravnih lica ili bar ne u ovakvom obliku kakav vi nama predlažete. Krivična odgovornost mora da bude personalizovana. Neko lice iz pravnog lica, službeno lice iz pravnog lica, može napraviti krivično delo, ali ne može preduzeće odgovarati. Kada dođemo na amandman koji sam podneo, o tome ćemo malo više. Ne može se kažnjavati kolektiv već izvršilac, odgovorno lice ili odgovorna lica iz nekog pravnog lica. Sankcija je apsolutno besmislena. Podneo sam amandman na član 23. Predloga zakona koji kaže – ''Za krivična dela za koja su odgovorna pravna lica mogu se izreći sledeće mere bezbednosti: 1) zabrana obavljanja određenih registrovanih delatnosti ili poslova; 2) oduzimanje predmeta; 3) javno objavljivanje presude.'' Sve bi bilo lepo da pravno lice ima subjektivitet, pa da može bar da pocrveni zbog toga, ovako ne može. Besmislena vam je ova treća tačka, apsolutno besmislena. Pogotovo ako dođete do onih pravnih lica koja su izgubila svojstvo pravnog lica, preduzeće ugašeno, prodato, transformisano itd. Sada su neki drugi službena lica u pravnom licu ili se sasvim drugačije zove pravno lice, ili je samo to bivše pravno lice deo nekog mnogo većeg pravnog lica i, sad objavljujete javno presudu. Presuda pravnog lica, koje je odavno prestalo da postoji, objavljena u sredstvima informisanja i koga će to uopšte interesovati. Da se podsetimo da su fizička lica u pravnim licima nanosila neverovatne štete državi Srbije. Da vas podsetim na aferu ''šećer'', gde je odgovorno lice, vlasnik, direktor ''žutog'' preduzeća, Miodrag Kostić, u pravnom licu, kupovao šećer, ne znam kako su se zvale one tri šećerane koje je kupio za tri evra, a sad se preduzeće zove "Sunoko", jer je prodao neka prava i udružio se, drugim rečima, sakrio tragove – kada smo dobili pravo da izvezemo šećer i da time Evropa pomogne Srbiji, a on kupovao šećer, šećerne trske sa Kube i od kojekuda po daleko nižoj ceni, samo prepakovao, čak sve nije ni prepakovao i tu su ga uhvatili, i prodavao kao domaći šećer.On se obogatio, firmu zatvorio, odnosno prodao "Sunoku", pare uzeo, država snosila odgovornost i koga smo mogli u ovom slučaju kazniti, preduzeće više ne postoji. Objavite to u sredstvima informisanja, tako kako se već preduzeće zvalo, neće nikoga interesovati. Afera poljoprivrednih kredita jeste afera koja je baš vezana za Ministarstvo, ali ne Ministarstvo kao pravno lice da snosi odgovornost, nego ministarka Rašeta-Vukosavljević, odnosno ministar, jer je deleći poljoprivredne kredite dodelila kredit svom svekru za nabavljanje matičnog stada nekih ovaca, samo što nisu rekli ''de luks'' ovce. Elem, uzeo svekar kredit, kad je prošlo izvesno vreme dođu ljudi da utvrde kako se to matično stado namnožilo jer su te ovce jagnjile po dva, tri jagnjeta. Ispostavilo se da je kredit potrošen za izgradnju motela sa crvenim fenjerima, ne bi da kažem koja je namena tog motela. I nikom ništa, pojeo vuk magarca, a Rašeta-Vukosavljević nije ni pocrvenela. Afera Muzej istorije Jugoslavije. Ja sam sa ove skupštinske govornice, u dva mandata bar, potezao neverovatnu pljačku koja je tamo izvršena. Nikom ništa. I dan danas direktorka sedi na tom mestu i dalje upravlja imovinom koja je imala neverovatnu vrednost, ne samo muzejsku, nego i finansijsku. Afera u Muzeju primenjenih umetnosti, samo da vas podsetim: Brankica Anđelković-Dimitrijević, direktor Muzeja primenjene umetnosti, pre pet godina otpusti Gorana Borenovića, ostavi čoveka sa troje dece na ulici, sudio se pet godina i sud ga vrati na posao. Muzej primenjenih umetnosti nije imao pare, ali je imao veze, jer gospođa je supruga zamenika ministra, Branislava Dimitrijevića, a to je sin Vojina Dimitrijevića, prema tome, to je klan Dimitrijevića, a pošto je on bio zamenik tadašnjeg ministra Voje Brajovića, sve je podvučeno ''žutim'', Ministarstvo prebaci iz svojih sredstava Muzeju primenjenih umetnosti, pod nekakvim izgovorom, 30 hiljada evra. Presuda je iznosila 20 hiljada evra, 20 hiljada evra se isplati čoveku za pet godina rada, a 10 hiljada evra je nestalo. Pored toga, kada su nešto renovirali taj Muzej primenjene umetnosti umetnička dela neprocenjive vrednosti prenošena su običnim kamionom, ne zna se ni gde, a pre toga nisu bila popisana, pa se ne zna ni koliko je izneto ni koliko će biti uneto, ako uopšte bude bilo šta uneto u Muzej posle renoviranja. Tako se ne zna ni za ovih 10 hiljada evra gde je otišlo, ali se zna da je zamenik ministra kulture, danas državni sekretar u istom Ministarstvu, zna se da ta veza suprug, supruga, tata ili svekar, sasvim svejedno, vrlo lepo funkcioniše.I nikom ništa. Ja sam sa ove govornice bar tri puta pomenuo upravo ovo, da se pripremala afera, da je afera u toku i da je afera završena, ali nikom ništa. Na kraju, afera neovlašćenog zaduživanja pravnog lica od strane odgovornog lica. Dođe odgovorno, tačnije neodgovorno lice, zaduži pravno lice za ogromnu svotu novca, neovlašćeno zaduži, evo, to se nama sada desilo da nas je neodgovorno i neovlašćeno lice zadužilo, ne znamo zašto, za nekih 50-tak miliona dinara kod banke ''Inteza'' i nije pocrvenelo. To je odgovorno lice, a pravno lice ne može da pocrveni. Naravno, pokrenuta je krivična prijava. Ali, kada se ukrade jedan mandat to je 15.000 glasova. Mandat nema cenu. Kada se ukrade 20 mandata, 15.000 puta 20, to je 300 hiljada glasova. Pa kad se ukradu odbornički mandati, hvala Bogu, moram da vas pohvalim, gospođo ministar, osim tri, četiri suda, svi ostali sudovi u Srbiji sude po zakonu, poštujući ono iz Dušanovog zakonika – a sudije neka sude po zakonu, a ne prema milosti carstva. Tako da je, recimo, jutros Okružni sud u Smederevu vratio 14 odborničkih mandata. koje je grupa građana pokušala da ukrade od SRS. Međutim, ima tu nešto drugo za Smederevo. Neovlašćeno lice, izvesni građanin koji se lažno predstavlja kao odbornik, mogao je do jutros, više ne može, lažno se predstavlja i kao poslanik, moći će još izvesno vreme, više neće moći, zadužio je Okružni odbor za milion i trista hiljada dinara. Neovlašćeno potpisivao i sad stižu računi. Ti računi moraju njemu da se vrate. Pa, neka oni koji su mu vršili usluge sa njim to rešavaju i biće pokrenuta krivična prijava. TV ''Smederevo'', slikao se čovek, izlazio u emisije, da ne kažem, mlatio praznu slamu, čak i mimo neke predizborne kampanje i 430 hiljada; TV ''Jerina'' 480 hiljada; Dom kulture, šta li je on tražio u Domu kulture, sam bog zna, 55 hiljada; ''Lasta'', verovatno se vozao negde, 93 hiljada; Opštinski sud 103 hiljade, ovde mogu da budu samo dve stvari: ili što je vodio ove kada ih je ubeđivao da će im zadržati mandate, da potpisuju i da overavaju nekakve izjave o nekakvim ostavkama koje su pod nekakvim prinudama itd. 103 hiljade;Skupština grada, šta je on tražio u Skupštini grada, kao neovlašćeno lice, doduše ni kao lice, uglavnom 125 hiljada. Zbog ovoga će biti pokrenuta krivična prijava, a sva zaduženja će morati on da reguliše... (Predsedavajući: Vreme) ... završavam. Je l' mogu da koristim i sledećih 15 minuta? Ne mogu. Hvala. Dame i gospodo poslanici, ovaj zakon je mnogo više nego ono kada sam rekao, gospođo ministar, za onaj zakon. Ovaj zakon je mnogo više za policiju, zakon koji neće moći da se primenjuje, osim ako potpuno ne izvitoperimo naše pravosuđe i naše zakonodavstvo, i u takvim zakonima da tražimo rupe ne bi li ih sproveli. Hvala.
Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospođo Malović, očekivala sam da ćete danas u toku dana da nam saopštite da li ste nadležne iz vašeg Ministarstva uputili u Okružni sud u Novi Sad, vezano za one žalbe iz Titela i Beočina. Molila bih vas da nas obavestite o tome u toku dana, s obzirom na to da ćete vi nakratko da nas napustite, odnosno na određen broj dana, pošto posle vas dolazi vaš kolega Milan Marković, pa bih vas molila dok ste ovde da raščistimo to. Ja sam u mojoj dugogodišnjoj pravničkoj praksi vrlo često bila u prilici da mi se neko od građana, laika, što se tiče prava, obrate i kažu – gospođo, pošto ste vi pravno lice, pa da vas pitam to i to. Verujte mi, nisam imala mnogo problema da tim ljudima, bez obzira iz koje su struke, ali uglavnom pravnici nisu, objasnim da sam ja pravnik u pravnom licu i da razjasnimo šta je to pravno lice, a šta je fizičko lice. Sve ono što su danas kolege poslanici iz SRS govorili o ovim prethodnim amandmanima, čini mi se, nekako, može ovako, baš, kroz ovaj član 34, čije brisanje sam predložila, na neki način, da se sublimiše. S obzirom na to da ovakav zakon u pravnom sistemu Srbije ne može da postoji, ovaj i slični zakoni dovode u pitanje naš već stabilan pravni sistem, viševekovni, vrlo je interesantno da se vi usuđujete da idete sa ovakvim eksperimentima prema Narodnoj skupštini. Ovo je jedan od zakona koji nikada niko neće moći da primeni. Mislim da je to svima vama jasno, ali dobro, vi radite po nečijim drugimzahtevima i nalozima. Juče je ovde u vreme kada sam sa još nekoliko kolega bila odsutna, zato što smo imali razgovor sa predsednikom stranke, neko bio hrabar da kaže, taj neko je iz DS, ali ne želim da pominjem ime, jer sa tim čovekom zaista ne bih da polemišem, da SRS prima naloge iz Haga. Mi srpski radikali smo izuzetno ponosni na našu urednu komunikaciju sa predsednikom naše stranke dr Vojislavom Šešeljom i svako od nas ko je u prilici da se čuje sa njim je i srećan lično i vrlo počastvovan kao član stranke. Mi ne primamo naloge, mi imamo jedan demokratski dijalog i demokratski način odlučivanja u stranci. Oduvek je tako bilo, s obzirom na to da našu stranku od prvog dana i dan-danas vodi isključivo, jedino dr Vojislav Šešelj. Ali, čak i da primamo naloge iz Haga, u tom slučaju primali bismo naloge od najvećeg srpskog junaka, od jednog, verovatno, ako ne i najumnijeg živog Srbina. A vi, gospodo, primate naloge od neprijatelja Srba iz Brisela i Vašingtona i posledica tih naloga je ovaj predlog zakona o kojem mi danas govorimo. Šta kaže ovaj član 34? Zapravo, prethodno sam htela da kaže da bi bilo najbolje i da je bilo najbolje da smo predložili pojedinačno da se svaki od članova briše, jer ovakav zakon ne može da opstane u pravnom sistemu, ali to nismo radili upravo da bismo vam skrenuli pažnju, da bismo građanima Srbije skrenuli pažnju, na to koliko vi nebulozne predloge zakona predlažete Parlamentu. Ubeđena sam da su svi građani koji su danas pratili rad Parlamenta i koji nemaju nikakve veze sa pravom, koji nikada nisu ni kročili na Pravni fakultet, ko zna šta su po struci, potpuno razumeli koliko je besmisleno ono što je nama ovde predloženo i o čemu mi raspravljamo, i gde mi trošimo ovoliko vreme. Dakle, u članu 34. kaže: ''Na pravna lica shodno se primenjuju odredbe opšteg dela Krivičnog zakonika (neću sada čitati ceo ovaj član nego ono što je najkarakterističnije) u izvršenju krivičnog dela nečinjenjem.'' Kako pravno lice može da izvrši krivično delo činjenjem, a kako nečinjenjem, ako smo raščistili šta je pravno lice, a valjda jesmo? Pa, ''po mestu izvršenja krivičnog dela''. Da li pravno lice može da se šeta? U ovom smislu sigurno ne. Može da se preregistruje, da promeni mesto, sedište itd, ali to nije u smislu ovog člana koji se ovde pominje. Zatim, ''u krajnjoj nuždi''. Kako pravno lice može da reaguje u krajnjoj nuždi i kako to pravno lice zna, odakle mu svest da zna da je došao u situaciju krajnje nužde? Potom ''u podstrekavanju''. Kako pravno lice može nekoga da podstrekuje? Zaista, ne mogu nikako da približim to, a verujem ni svi vi ovde bez obzira što ćete glasati za ovaj zakon. Ali, ovo je u ''pomaganju, granicama odgovornosti i kažnjivosti saučesnika''. Dva pravna lica saučesnici u nekom krivičnom delu. Gledate, gospodine Ratkoviću, i vi se čudite, je l' da? Jasno vam je? Ja bih vas molila, kolege smo po struci, da posle objasnite ovo što mi možda nedovoljno pametni i pravno obrazovani ne možemo da razumemo. Dalje, ''kažnjavaju podstrekača i pomagača za pokušaj i lakše krivično delo.'' Kako to pravno lice može da izvrši pokušaj lakšeg krivičnog dela? Posebno govorite o svrsi ''uslovne osude''. Zamislite, pravno lice uslovno osuđeno na neku vremensku kaznu koja će se izvršiti u nekom periodu, ako pravno lice ne izvrši novo krivično delo. Dakle, pravno, ovako nešto zaista ne može da opstane. Sada jedno pitanje vezano za sve ono sa čime smo mi započeli današnji dan. Pitanje je, gospođo ministar, i dame i gospodo poslanici iz skupštinske većine, kako će se kažnjavati Srbija, odnosno pravna lica, organi države Srbije koji su pravna lica, zbog kriminala i korupcije u vrhu vlasti? Ako se utvrdi da je predsednik Republike kriminalac, znači li to likvidaciju Srbije? Primena ovog zakona bi morala tako da se gleda. Recimo, potpredsednik ili neko od potpredsednika Vlade, ako se ustanovi da su izvršili krivično delo, šta se dešava sa Vladom, šta se dešava sa Srbijom? Ako predsednik države kaže da će Srbija imati, pre nekoliko dana, fleksibilan odnos kada je u pitanju KiM, pa onda kaže da je dobro rešenje podela KiM, pa onda kaže da Euleks misija može da se razmešta na KiM, uz neke određene, njemu poznate uslove. Pošto su to samo probni baloni, da se vidi reakcija naroda, da se vidi kako će se reagovati kada on uradi sve ovo što nagoveštava u poslednje vreme, znači, on, nesporno, krši Ustav. Kršeći Ustav, krše se svi propisi. To je jedno od najtežih krivičnih dela. Šta će se onda desiti sa državom Srbijom? Jasno je da ono što Tadić nagoveštava ovih dana, zapravo, znači tihu likvidaciju Srbije, jer na ovaj način se približavamo, nažalost, onome što mi svi govorimo i dalje verujemo da se neće i ne može naći čovek u Srbiji koji će potpisati neki akt kojim se priznaje Kosovo kao nezavisna država, ali mogu neki drugi, uslovno rečeno, sporedni akti da se potpišu, da se da neka saglasnost mimo ovlašćenja i da mi i ''de jure'' ostanemo bez Kosova. Kao što ovo što se dešava sa Vojvodinom i ovaj statut Vojvodine koji, zapravo, daje određene karakteristike državnosti našoj Pokrajini, takođe, malo pomalo, korak po korak može da nas dovede do toga da Srbija i ''de jure'' i ''de fakto'' ostane bez Vojvodine. Dakle, predstavnici vlasti ovaj zakon izgleda primenjuju iako još nije donet, jer ste i vi, gospođo ministar, kada ste juče obrazlagali onaj prethodni zakona, rekli da su u njegovoj izradi učestvovali i neki ljudi koji su već odavno radili na primeni zakona. To mi je bilo vrlo interesantno, kako su mogli da rade na primeni zakona, govorim o onom jučerašnjem, ovo je digresija, tačno ste tako rekli, da učestvuju u izradi zakona koji su već primenjivali. Tako je svojevremeno Gašo Knežević rekao da se zakon o visokom obrazovanju primenjuje, mada još nije usvojen i nije stupio na snagu. To je možda manir vas u DS, ali čisto da se zna. Danas je i gospođa predsednik parlamenta rekla da građani više ne mogu da nas slušaju, da smo dosadni, naporni građanima. Onda ste smislili da, takođe, u dogovoru, kada se u Srbiji dešava nešto bitno, o čemu građani treba da čuju i da znaju, onda vi organizujete sastanak odbora, pre neki dan ste doveli guvernera, danas dovodite ministra Škundrića, umesto da dođu ovde i da sa ovog mesta razgovaramo, da nas vide i čuju građani Srbije, pre svega, da čuju šta ćemo mi da kažemo, šta ćemo da pitamo i kakve odgovore ćemo da dobijemo. Ne, vi to ne radite, vi to sve radite iza zatvorenih vrata. Šta će se desiti kroz primenu ovog zakona? Govorim o ovom zakonu i ovom amandmanu. Ko će biti odgovoran u pravnom licu zbog činjenice da smo sinoć na vestima obavešteni da je Vlada Republike Srbije jednoglasno donela odluku o jednostranoj primeni SSP. Onda onaj potpredsednik Vlade, što je odavde neartikulisano, sećate se svi, vikao "hajde, ajmo da usvojimo SSP" i posle onolike vike sinoć opet ima obraza i morala da nas ubeđuje koliko je za Srbiju dobro da počnemo tu jednostranu primenu SSP. Dakle, toliko toga ova vlada i ovaj diktator Boris Broz, toliko zla čine Srbiji da je prosto neverovatno kako uopšte ova država opstaje, ali sve to ne želite da podelite sa narodnim poslanicima, zapravo, ne želite da podelite sa građanima Srbije. To je ono na čemu mi srpski radikali insistiramo. Dakle, pitanje za vas, gospođo Malović, a vezano za ovaj zakon, za član 34. na koji sam podnela amandman, zaista insistiram da odgovorite na to pitanje: kada se utvrdi, a utvrdiće se, to je gotovo sigurno, jednog dana, da su kroz sve ovo o čemu pričamo danas, Boris Tadić, Đelić, Dinkić, da su svi oni vršenjem krivičnog dela uradili sve ovo što u kontinuitetu rade Srbiji, molim vas da, kao nadležna za ovo, odgovorite građanima Srbije – da li to znači likvidaciju Srbije, da li to znači da ste vi demokrate spremni na likvidaciju Srbije i da to prihvatate donoseći i ovakve zakone? Hvala.
Na osnovu člana 85. određujem pauzu od jedan sat. Nastavak u 15,05 časova.
Nastavljamo rad, gospodo narodni poslanici. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, u ime SRS podneo sam amandman na član 35. stav 2. koji je u predlogu citiran, pa ću ga pročitati – deo drugi ovog predloga, koji se vodi pod nazivom, Opšte odredbe, Jedinstveni postupak: ''Za isto krivično delo pokreće se i vodi, po pravilu, protiv pravnog lica i odgovornog lica i jedinstven postupak i donosi jedna presuda. Ako zbog postojanja zakonom određenih razloga nije moguće pokrenuti ili voditi krivični postupak protiv odgovornog lica, postupak se može pokrenuti i voditi samo protiv pravnog lica. Ako je pre pokretanja krivičnog postupka pravno lice prestalo da postoji, postupak se može pokrenuti i voditi samo protiv odgovornog lica.'' Dame i gospodo narodni poslanici, ovu materiju je do sada normirao i regulisao Zakon o privrednim prestupima i sudska praksa zakona. Dobar deo ovih odredaba u Predlogu ima smisla da se nadoveže na postojeći Zakon o privrednim prestupima. Kada se govori o ovoj oblasti, koja treba da preraste u krivičnopravnu oblast, podsetiću vas da je to ranije bio privredni prestup. Šta je to bio privredni prestup i kakav je njegov smisao? Privredni prestup je povreda pravila o privrednom i finansijskom poslovanju, koju su činili pravno lice i odgovorno lice u pravnom licu, koja je prouzrokovala ili je mogla prouzrokovati teže posledice i koja je propisom nadležnog organa određena kao privredni prestup. Povreda pravila o privrednom prestupu i finansijskom poslovanju koja sadrži obeležje privrednog prestupa, određenog propisom, nije privredni prestup kako je to bilo normirano. Međutim, ne bih želeo da ponavljam izlaganja profesora Martinovića, Vjerice Radeta, Zorana Krasića, inače pravnika po struci, samo bih želeo da skrenem vašu pažnju na kretanje i na usaglašavanje određenih krivičnopravnih propisa kod nas. Početkom oktobra 2005. godine donet je novi Krivični zakonik Republike Srbije, koji je stupio na snagu 1. januara 2006. godine i on sadrži mnoge novine i značajne razlike u odnosu na do tada važeće krivično zakonodavstvo koje se nalazilo u tzv. Osnovnom krivičnom zakonu (preimenovani KZ SRJ) i Krivičnom zakonu Srbije. Čak i kada su mnogo manje značajne izmene i nova rešenja u krivičnom zakonodavstvu, po pravilu zahtevaju, promene u svim drugim pravnim propisima koji sa njim stoje u vezi, naročito u Zakoniku o krivičnom postupku, koji kao instrument za primenu Krivičnog zakonika mora sa njim da bude u potpunom skladu. I pored toga, donošenje novog Krivičnog zakonika ovog puta nije bilo praćeno nikakvim izmenama ZKP, tako da su dva zakonika postala međusobno neusaglašena i protivurečna u pojedinim pitanjima i pojedinim odredbama, što ima i što će nesumnjivo imati rđave posledice u njihovoj primeni. O međusobnom usaglašavanju zakonodavstva uopšte i krivičnog zakonodavstva, u koje spada i ovaj predloženi zakon, pa čak i o usaglašavanju zakonodavstva sa novim ustavnim odredbama i ratifikovanim propisima međunarodnog prava, kod nas se u poslednje vreme malo vodi računa. Tako je naše krivično-procesno zakonodavstvo koje je bilo usaglašeno sa Ustavom SFRJ iz 1992. godine, tek 2001. godine donošenjem Zakonika o krivičnom postupku koji je stupio na snagu krajem marta 2002. godine, dakle, svega desetak meseci pre nego što je taj Ustav bio zamenjen Ustavnom poveljom 4. februara 2003. godine. Usaglašavanje zakona međusobno, a posebno sa novim Ustavom, bilo je nekada u Jugoslaviji redovno, često i jedini povod za izmene postojećih zakona, a inoviranje materijalnog i procesnog zakonodavstva obavljano je po pravilu istovremeno, što kod nas u konkretnom slučaju u odnosu na Krivični zakon i ZKP nije bilo. Iako su tesno povezani, Krivični zakon i Zakon o krivičnom postupku se danas donose, menjaju i dopunjavaju potpuno nekoordinisano i nezavisno jedni od drugih, ne samo vremenski već i u svakom drugom pogledu. I ovaj predlog zakona se donosi, a da nije u saglasnosti sa Krivičnim zakonikom Srbije. Radne grupe, koje se zadužuju za pripremu zakonskih projekata iz krivičnopravne oblasti, sastavljaju se isključivo od nekih specijalista za materijalno, odnosno procesno pravo, koje osim "svoje" specijalnosti nemaju mnogo interesovanja za druge oblasti krivičnog zakonodavstva, često i dovoljno širih pravnih znanja. Takav rad na pripremi zakona ne omogućuje da se na vreme uoče posledice koje će izmene u jednoj oblasti prava proizvesti u drugoj, i da se poremećeni sklad, nastao zbog izmena na jednoj strani, blagovremeno otkloni izmenama na drugoj strani. Zatvaranje u uske specijalističke okvire primetno je ne samo u zakonodavnom radu, već i inače na Univerzitetu, u naučnim institutima, pa čak i u sudskoj praksi (slučaj Okružnog suda u Kragujevcu, koji ne primenjuje podjednako norme Zakona o lokalnim izborima, za razliku, više od 30 sudova u Republici Srbiji su postupilo je u skladu sa odredbama 46, 47. i 48. Zakona o lokalnim izborima).. Dakle, tu se vidi da su neusaglašene sudske prakse. Prva odluka je doneta od strane Okružnog suda u Beogradu. Kada su svi sudovi u Republici Srbiji postupili u skladu sa navedenim zakonima i mandate vratili SRS, tako je trebalo i morao da uradi Okružni sud u Kragujevcu. Eto vam prilike da se uverite imamo li mi nezavisno, nepristrasno sudstvo. Pozdravljam te hrabre sudije koje nisu podlegle ničijim pritiscima, ničijim savetima, koji su u većini, za sada, oko 90% odluka je doneto i mandati SRS su vraćeni. Koristim priliku da kažem sudijama Srbije da se ne plaše nikakvih partijskih pritisaka i da partije moraju da dignu ruke od pravosuđa. Ako hoćemo nezavisno i nepristrasno sudstvo, onda prepustimo sudovima i sudijama da rade svoj posao. Retko se može pronaći pojedinac koji podjednako dobro vlada problematikom materijalnog i procesnog prava. Sve se to negativno odražava na postupak stvaranja prava. Ne samo što ide na štetu kvaliteta novih zakona, već zbog toga dolazi do oštrih protivrečnosti između pojedinih zakona, kao što je slučaj u Predlogu ovoga zakona. Topreti da ugrozi funkcionisanje pravnog sistema u Republici Srbiji, odnosno novog krivičnopravnog podsistema. Iz tih i sličnih razloga, donošenje novog krivičnog zakonika, koje nije bilo praćeno istovremenim prilagođavanjem procesnog zakonodavstva, dovelo je do ozbiljne i zabrinjavajuće neusklađenosti između krivičnog materijalnog i procesnog prava, što već sada izaziva značajne teškoće u njihovoj primeni, od kojih neke sudska praksa nikako sama neće moći o da savlada. Te neusklađenosti, dame i gospodo, koje nije smeo da dopusti, zakonodavac bi morao što pre da otkloni. Ovo se odnosi kako na novi Zakonik o krivičnom postupku, koji treba da stupi na pravnu snagu 1. januara 2009. godine, tako i na Predlog zakona o odgovornosti pravnih lica za izvršena krivična dela i sve druge propise koji u svojim odredbama sadrže pravne odredbe, a koje se odnose kao krivičnopravne odredbe. Da podsetim i da ponovim, imamo preko 50 zakona i propisa sa odredbama krivičnopravnog karaktera što narušava sistemski osnovni i fundamentalni zakon, a to jeste Krivični zakonik Srbije. Rad na reformi krivične procedure u Srbiji treba postaviti na druge osnove, usaglašavajući novi Zakonik o krivičnom postupku sa Krivičnim zakonikom Republike Srbije. Ovakav pristup reformi krivičnog zakonodavstva je necelishodan, jer se troši vreme i pažnja na jedan posao koji ako nije suvišan nije ni neophodan i koji, sudeći po svemu, ne može dati korisne rezultate. Svaki rad, pa i zakonodavni, mora proći kroz manje ili više složene procese. Zbog toga se može desiti da neki zakonski projekti rđavo zamišljeni i započeti do kraja budu značajno unapređeni, iako se po pravilu vrlo teško ispravlja ono što se rđavo začne. Nije isključeno da se od izrazito lošeg polaznog teksta stigne i do dobrog zakona i obrnuto. Poslednjih godina svedoci smo inflacije krivičnopravnih propisa, jer se mnoge odredbe iz krivičnopravne oblasti nalaze u brojnim zakonima i drugim propisima. Na osnovu izloženog, smatram da su pogrešni i neprihvatljivi predlozi za donošenje novih zakona ili izmene i dopune određenih zakona, jer se ne uvažavaju međunarodni standardi i metodi za izradu zakona. Kada je ova oblast u pitanju i ovaj predlog zakona, ponavljam, ne bi želeo da se vraćam i govorim ono što su naši poslanici ovde danas komentarisali i istakli kao bitne nedostatke i određene slabosti koje nas prate u krivičnopravnoj oblasti. Naime, dame i gospodo, gospođo ministre, u glavi 20. i 22. Krivičnog zakonika Republike Srbije predviđene su norme koje regulišu i oblast koja se odnosi na odredbe i zamisao iz Predloga zakona o odgovornosti pravnih lica. Veliki broj članova i odredaba o tome govore. Ne vidim da je bilo nužno da se pristupi ovoj oblasti kao posebnom zakonskom projektu. Zašto? Zato što se sada dovode u zabludu sudovi i sudije. Kada sudija dobije predmet u rad, ranije je bio optužni predlog kod privrednih prestupa, a sada će biti optužnica, zahtev za sprovođenje istrage, on mora da razmišlja da li će da primeni Krivični zakonik Republike Srbije ili će da primeni ovaj zakonik. Ono što je osnovno, sud i sudija koji dobije takve predmete treba da postupi prema odredbama Krivični zakonik Republike Srbije. U odredbi člana 223. .. (Predsednik: Gospodine Jojiću, govorite punih 15 minuta i 10 sekundi o vašem amandmanu.) Završiću, ukoliko mi dozvolite još par sekundi. U odredbama čl. 223-255. regulisana je ova oblast. Što se tiče brojnih agencija i direkcija ni one neće ništa ovde poboljšati. Zbog toga smatramo da je u našoj državi trebalo objediniti krivičnopravnu oblast i ovu materiju radi lakše primene. Jer, zamislite, kada sudija mora da uzima pet, šest zakona da bi doneo jednu odluku, a u stvari sve treba da imamo u jednom kodifikovanom krivičnopravnom aktu, tj. u jednom Krivičnom zakoniku Republike Srbije.
Zahvaljujem. Gospođica Jovanović se javila po Poslovniku. Samo da vas obavestim, u skladu sa čl. 85, a to činim pre 16 sati, radićemo danas i nakon 18 časova. Važnost tačke dnevnog reda je zbog čega sam donela ovu odluku i obaveštavam vas o tome. Izvolite, gospođice Jovanović, imate reč.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na čl. 225. i 226, da iskoristim prisustvo ministra u sali, gospođe Malović, i da vam saopštim šta se dalje dešava, vezano za nakaradno tumačenje Zakona o lokalnim izborima, posle ovakve skandalozne odluke Okružnog suda u Kragujevcu, zbog direktne veze Tomislava Nikolića i Miroljuba Tomića, predsednika Okružnog suda. Kolega Jojić je u pravu. Ne samo da je to presedan, mada je nešto slično pokušano u Novom Sadu, gospođo Malović, neverovatno je da bilo koji sudija i bilo koje sudsko veće, već je, očigledno zloupotrebljavajući ili uz izvršeni politički pritisak od strane Nikolića, svoju funkciju, a to bi trebalo da bude časna uloga nosilaca pravosudne funkcije, pokušava u pravom smislu reči, evo tu sede pravni eksperti iz naše stranke, da izvrgnu ruglu Zakon o lokalnim izborima. Urušen je demokratski poredak u ovoj zemlji, počev od grada Kragujevca i svuda gde se dešava to na takav način. Znate šta su napisali u toj skandaloznoj presudi, možda ste imali prilike i da vidite, očigledno je da je to politička volja, odnosno samovolja dvojice ljudi. Pozivaju se na Zakon o upravnom sporu, što nema nikakve veze sa Zakonom o lokalnim izborima, članom 47, gde postoje neopozive ostavke, ugovori, ovlašćenja i, pre svega, odluke tela za sprovođenje izbora i verifikaciju novih mandata, a to je Gradska izborna komisija Kragujevca i mandatno-imunitetnog odbora. Oni kažu, nije bilo ćutanja administracije, jer je Skupština grada Kragujevca o tome odlučivala istog dana i objavila tu odluku... sve dok nije i gospodin Čikiriz, izvinjavam se, neću više vaše časno ime da pominjem, ali eto, pošto ste sasvim slučajno, to je takva igra sudbine, u ovom važnom istorijskom trenutku urušavanja demokratije u Kragujevcu, i vi na neki način prisutni. Dakle, u toj presudi su napisali da nije bilo ćutanja administracije, jer je Skupština grada donosila odluku o tome. Kako? Tako, što je 13 odbornika bilo za to da se konstatuje prestanak mandata ovim otpadnicima, desetoro koji su sedeli, koji su bivši, izbačeni, članovi SRS, kojih nije stid ni od čega, glasali su protiv toga, a moram da napomenem da je DSS jedina odbornička grupa u Skupštini grada Kragujevca koja je poštovala Ustav i zakon. Odbornička grupa SPS i NS je, takođe, bila uzdržana u ovom slučaju. Gospođo Malović, vi to vrlo dobro znate da, bez obzira na to što oni kažu, zakon poznaje samo jedan termin, ispravite me ako grešim, ali mislim da ne grešim, da sam u pravu. Skupština je propustila da donese tu odluku. Da li sam u pravu kada to kažem? Propustila je, dakle, da verifikuje mandate, odnosno da konstatuje prestanak. Koliko je sve to jadno govori činjenica da je odavde, posle onog debakla koji je doživeo u sali, Saša Milenić, predsednik Skupštine grada Kragujevca, otišao u Kragujevac i sinoć za kragujevačku televiziju rekao da pozdravlja nepristrasno suđenje i objektivnost sudskog veća u Kragujevcu i što je odbranjena demokratija. O čemu mi ovde pričamo? Naravno da ovo nije kraj, nego budite sigurni, uveravam vas i celokupnu javnost, pre svega, građane Kragujevca, da ćemo mi odbraniti našu demokratsku volju, bez obzira na ovakav pritisak i zloupotrebu pravosuđa u našem gradu. Hvala.
Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Krasić, pa gospodin Martinović.
Gospođo Đukić-Dejanović, sve ste lepo pročitali i niste napravili grešku, ali vidite i sami, podnosilac amandmana SRS, a u potpisu Veroljub Arsić. Veroljub Arsić nije u SRS. Gospođa Čomić, moja prijateljica, ima da se naljuti kada kažem građanin, ali građanin kažem u afirmativnom smislu. Sa gledišta Ustava, svi su građani, sa gledišta svih prava oni pripadaju građanima, sa nekog drugog gledišta pravi se razlika na državljane i strance. Građani su zastupljeni u Narodnoj skupštini. Kao što vidite, taj što je ukrao kompjuter sa sekretaricom, pa je vratio kompjuter, pa ga opet ukrao, podneo je neki amandman kada je bio SRS i vi to priznajete, gospođo Đukić-Dejanović. Pošto smo na potpuno jasnim pozicijama, u ovoj Srbiji sve je svima jasno osim Borisu Tadiću. Jasno je čak i DS, ali Boris Tadić ga drži da ne bi ovaj otišao u zatvor. Sada ću da se vratim na amandman, pošto je ovo sve potpuno jasno i ta operacija sa prijateljima Srđana Milivojevića koji su ušli u Naprednu stranku je prepoznata, vidljiva je. Idemo dalje. SRS je podnela amandman i tražila je da se briše član 63. Predloga zakona. Član 63. Predloga zakona reguliše brisanje osuđenog pravnog lica. Sada imamo nove kategorije u krivičnom pravu. Imamo osumnjičeno pravno lice, imamo okrivljeno pravno lice, imamo optuženo pravno lice i sad se nalazimo u poglavlju koje se zove ''osuđeno pravno lice''. Namerno nismo podnosili amandmane na ostale članove ovog predloga zakona jer bi to onda bilo stvarno iživljavanje nad ovim tekstom, a ne želimo da se iživljavamo. Treba da znate da se u sudskom postupku, a taj postupak koji se vodi je krivični postupak, znači, sad smo opet došli na onaj početak, vodi se krivični postupak protiv pravnog lica, u tom krivičnom postupku, pošto je on jedinstven, na optuženičkoj klupi se nalazi odgovorno lice pravnog lica kao okrivljeni prvog reda i nalazi se predstavnik pravnog lica kao okrivljeni drugog reda. Okrivljeni prvog reda može da ima branioca, ali može da ima branioca i okrivljeni drugog reda. Ovo vam pričam zato što je u pitanju krivični postupak. Znači, krivični postupak se vodi protiv pravnog lica, a ne postupak odgovornosti za krivično delo odgovornog lica. Ovo namerno potenciram zbog prisutne igre reči kojom se zamagljuje praktično suština. Član 63. Predloga zakona glasi: "Kazna prestanka pravnog lica izvršava se brisanjem osuđenog pravnog lica iz registra pravnih lica u koji je upisano". Međutim, u jednom od prethodnih članova, gde se propisuje kazna brisanje, ima govora o likvidaciji i stečaju. Zašto? U neko vreme kada je postojala smrtna kazna ona se izvršavala na neki način. Francuska i ove druge države imale su tzv. državnog krvnika, vrlo značajna državna funkcija koja izvršava smrtnu kaznu. Nekada kod nas se ta kazna izvršavala tako što se poređaju 10 stražara, osuđeni postavi uza zid, oni opale jedan metak, konstatuje lekar da je izvršena smrtna kazna, ali se ne vodi ostavinski postupak pre nego što se ubije čovek. Nema ostavine, nema nasleđivanja, nema doživotnog izdržavanja, nema ništa. Izvršava se kazna nad fizičkim licem. Kako se izvršava smrtna kazna nad pravnim licem? Smrtna kazna nad pravnim licem se izvršava tako što se sprovodi postupak likvidacije ili stečaja. Zašto? Zato, što postoje neka prava i obaveze. Zato što postoje i dugovanja i potraživanja pravnog lica. Onda kažu – kazna prestanak pravnog lica izvršava se tako što se u registru, verovatno privredni registar, briše to pravno lice. A šta je sa stečajem, šta je sa imovinom, šta je sa pravima i obavezama, šta je sa onima koji su u dobroj veri verovali? Imamo i građane koji su verovali, evo, veliki broj građana je verovao nekom čoveku, pa je taj čovek okrenuo leđa i kumu. Nije valjda da zbog njegovog krivičnog dela treba da se uništava pravno lice koje je on neosnovano i nezakonito zastupao. Ovde postoje mentalne greške u zakonu, stvarno teške mentalne greške. Zar vam ne deluje smešno, vodi se krivični postupak zbog zloupotrebe službenog položaja, zato što je direktor potpisao nešto na šta nije bio ovlašćen i pored njega treba da sedi predstavnik pravnog lica, a pravno lice je utvrdilo da je direktor izvršio krivično delo. I sada ja treba da sedim pored Tomislava Nikolića na optuženičkoj klupi?! A mi smo na različitim stranama. Kako to? Kako Boris Tadić da sedi na optuženičkoj klupi zajedno sa Đilasom? (Neću Božovića da spominjem, on mi je drugar, on je sportista.) Doduše ima i ''7. dan'', ''8. putnik'', ''10 božijih zapovesti'' – moram da budem i oprezan. Svaka čast, dok ne pozovem ''mog Vebu''.A kad pozovem ''mog Vebu'', onda drž' se! Zar to ne deluje malo besmisleno? Pravno lice je utvrdilo da je direktor neuračunljiv, sada direktor zato što je neuračunljiv neće krivično da odgovara, ne vodi se krivični postupak, ali se vodi postupak protiv pravnog lica, a pravno lice je videlo da je čovek fijuknuo. Kako to, molim vas, objasnite mi? Vi ste prevazišli i nešto što jeste objektivna odgovornost u Zakonu o privrednim prestupima. Zakon o privrednim prestupima jeste klasičan primer objektivne odgovornosti, zbog toga što je odgovorno lice u pravnom licu nešto uradilo nezakonito, ono je to učinilo, pa se kažnjava, ali se kažnjava i pravno lice. Kako? Novčano. Ima i drugih mera, zabrana vršenja delatnosti itd. Ovde govorite da se vodi krivični postupak protiv direktora i pravnog lica, pa zar vam ne deluje suludo? Neko je bio na čelu neke firme, upropastio je firmu, radnici štrajkovali, demonstrirali, vodili postupke, pisali jednom ministru, drugom, trećem, tražili pomoć itd, po slovu ovog zakona mogu da budu na optuženičkoj klupi i pravno lice i odgovorno lice u tom pravnom licu. Jedan do drugog da sede. Direktor, fukara, i predstavnik firme koga je sindikat izabrao, pa čak može i pravno lice da bude oštećeno, da pokrene imovinsko-pravni zahtev da traži, ali vi ćete po ovom zakonu i to pravno lice da kaznite i to u krivičnom postupku. Pa to je stvarno besmisleno, ako je mnogo od DS, baš je previše.
Zahvaljujem. Gospodin Martinović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo i u prepodnevnom delu rasprave ukazali na činjenicu da je čitava koncepcija krivične odgovornosti pravnih lica nategnuta, beživotna i da svi ovi instituti koji su sadržani u Predlogu zakona verovatno neće moći da budu primenjeni u praksi. Jedan od takvih instituta jeste i brisanje osuđenog pravnog lica iz registra. Mi smo rekli da pravnom licu ne može, u principu, da se izrekne bilo koja krivična sankcija, zato što ne postiže onu svrhu koju Krivični zakonik propisuje, a to je generalna i specijalna prevencija kriminaliteta. Sa druge strane, mera prestanka pravnog lica, koje je, navodno, krivično odgovorno, u krajnjoj liniji svaliće se na zaposlene u tom pravnom licu, na potpuno obične ljude, koji apsolutno ne snose bilo kakvu odgovornost, za bilo koje krivično delo. Svrha ovog zakona neće biti postignuta, jer će u principu u jedan težak ekonomski i socijalni položaj biti dovedeni ljudi koji sa bilo kojim krivičnim delom nemaju bilo kakve veze. Pošto nije bilo vremena, iskoristiću priliku samo da se kratko osvrnem na ovaj član 35. Predloga zakona. Ne znam da li ste primetili, gospođo Malović, ceo član 35. je protivrečan u svojim stavovima, jedan drugome. U stavu 1. člana 35. vi kažete da se, za isto krivično delo pokreće i vodi, po pravilu, protiv pravnog lica i odgovornog lica jedinstven postupak i donosi jedna presuda. Dakle, to je na tragu one važe početne koncepcije, da pravno lice odgovara zbog učinjenog krivičnog dela od strane odgovornog lica u tom pravnom licu. U stavu 2. vi već odstupate od te svoje koncepcije, pa kažete: ''Ako zbog postojanja zakonom određenih razloga nije moguće pokrenuti ili voditi krivični postupak protiv odgovornog lica, postupak se može pokrenuti i voditi samo protiv pravnog lica.'' Gospođo Malović, ovakvim stavom vi direktno idete protiv samog naziva Predloga zakona, jer vi ste u obrazloženju zašto ne prihvatate naše amandmane rekli da se ovde ne radi o krivičnoj odgovornosti. Ovde se radi o odgovornosti pravnih lica za krivična dela njihovih odgovornih lica. Sada ispada da je to nešto sasvim drugo u odnosu na krivičnu odgovornost, ali u članu 35. stav 2. vi kažete da može da postoji odgovornost pravnog lica i bez odgovornosti odgovornog lica. To znači da ovo više nije objektivna odgovornost nego subjektivna. Postavlja se pitanje, kako je moguće da u krivičnom postupku za sebe odgovara pravno lice, kada ono uopšte ne može da bude okrivljeni? Nema svest, nema volju, ne može da bude uračunljivo, ne može da postupa ni iz umišljaja ni iz nehata, ni iz eventualnog, ni iz direktnog umišljaja itd. To automatski anulira i prethodnu odredbu člana 34. Krivičnog zakonika, gde ste vi naveli da se na pravna lica primenjuju određeni instituti iz opšteg dela Krivičnog zakonika. Gospođa Vjerica Radeta je dobro primetila, ako ne postoji odgovornost odgovornog lica, nego postoji samo krivična odgovornost pravnog lica, što je moguće po ovome što ste napisali u članu 35, onda se postavlja pitanje, npr. kako to pravno lice koje je odgovorno samo za sebe može da bude u krajnjoj nuždi? Kako će ono da proceni da li postoji krajnja nužda ili ne postoji? Za to je potrebna svest i volja, u psihološkom smislu te reči. Pravno lice kao pravna fikcija tu svest i volju i bilo koju drugu psihološku kategoriju, jednostavno, ne može da poseduje. Ne može pravno lice, ako odgovara samo za sebe, bez odgovornosti odgovornog lica, kako može na njega da se postigne svrha uslovne osude. Vi ste naveli da će se na pravno lice primeniti jedan od instituta opšteg dela Krivičnog zakonika, ''i svrha uslovne osude'', član 64. Krivičnog zakonika. Kako može na pravno lice da deluje bilo koja krivična sankcija kada ono nije živo biće? Dakle, kada se kaže fizičko lice onda se misli da je to živo biće, koje poseduje određene elemente psihološkog života, kao što su svest i volja, pa može na odgovarajući način da se odnosi i prema krivičnom delu, ali isto tako i prema svrsi krivične sankcije koja mu se izriče. Ako usvojite ovo što ste predložili da pravno lice može da odgovara krivično u krivičnom postupku, a da pri tome ne postoji odgovornost odgovornog lica, onda bih zaista voleo da mi objasnite kako zamišljate da će sudovi u praksi moći da primene jednu ovakvu odredbu? Zaista bih voleo da izađete za skupštinsku govornicu i da nam date jedno suštinsko pravno objašnjenje onoga što ste napisali. Vi ste nama dali jedno političko objašnjenje – mi smo napisali u Predlogu zakona čitav niz novotarija zato što to traži EU. To je političko objašnjenje. Razumem da vi na taj način zadovoljavate određene političke zahteve. Kažete – moramo da stavimo čitav niz potpuno nepoznatih pravnih rešenja i pravnih instituta u nešto što se zove Predlog zakona zato što to od nas neko traži. To je političko objašnjenje. Voleo bih da mi objasnite – na koji način zamišljate da će pravno lice moći da odgovara samo za sebe, da procenjuje da li se nalazi u krajnjoj nuždi ili se ne nalazi, da njega pogađa svrha uslovne osude itd. Ti instituti ne mogu mehanički da se primenjuju na pravna i fizička lica podjednako, jer između pravnih i fizičkih lica postoji nešto što ih suštinski razdvaja. Pravna lica, gospođo Malović, nemaju biološki identitet i biološku supstancu, nemaju svoj psihološki život, nemaju svest i volju i protiv tih lica ne može se voditi krivični postupak. Nećete ga moći voditi u praksi. Možete da stavite u zakon šta hoćete, u praksi sudovi neće moći da vode krivični postupak parcijalno i odvojeno samo protiv pravnog lica.
Na član 70. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima predlagač amandmana. Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam ubeđen da će ovaj zakon ostati mrtvo slovo na papiru, kao i drugi zakoni u Srbiji. Verujem da ovo nikada neće stupiti na snagu, odnosno da će Boris Tadić odbiti da potpiše ukaz o njegovom proglašenju. Pokušaću u vremenu koje mi stoji na raspolaganju da iznesem argumente na kojima temeljim svoje ubeđenje i da objasnim zašto sam predložio amandman na član 70. Član 6. stav 1. Predloga zakona glasi: ''Pravno lice odgovara za krivično delo koje u okviru svojih poslova, odnosno ovlašćenja učini odgovorno lice u nameri da za pravno lice ostvari korist.'' U ovoj skupštini, od pre sedam dana, imamo pravno lice koje se predstavlja kao politička stranka ili poslanička grupa – iako je počinilo više krivičnih dela. Pošto još uvek nije jasno kako se ta grupa ili stranka zove, da li Srpska narodna stranka, SNS ili ''Napred, Srbijo'', ja ću je i dalje i u diskusiji zvati jedinstvenim imenom ''udruženje čuvara ukradenih ostavki''. Tomislav Nikolić, kao odgovorno lice ''udruženja'', ukrao je ostavke koje je potpisalo 78 poslanika SRS, sa namerom da drugo pravno lice, ''udruženje čuvara ukradenih ostavki'', od toga ostvari korist. Evo dokaza. U intervju u Politici od 12. septembra, na konstataciju novinara – dakle, vi ste ostavke sklonili, gospodin Nikolić odgovara: da, ja sam ih sklonio. Dakle, Nikolić je priznao da ostavke nisu izgubljene, nego da su sklonjene. Pre nedelju dana, sa ove govornice, Nikolić je dva puta ponovio da se njegova ostavka nalazi u njegovom džepu. Pošto su sve ostavke, svih 78 ostavki, bile u jednoj fascikli, apsolutno je nemoguće da 79 ostavki bude izgubljeno, a da se jedna nalazi u džepu gospodina Nikolića. Zaključak je više nego jasan. Ostavke postoje, uopšte nisu izgubljene, već su samo sklonjene. Sklonio ih je Tomislav Nikolić i on zna gde se one nalaze. Te ostavke su imovina SRS i njenih poslanika. To opet znači da Tomislav Nikolić kod sebe, neovlašćeno i protivzakonito, zloupotrebom položaja, drži izuzetno vrednu, neprocenjivu imovinu SRS i njenih narodnih poslanika, ali i imovinu građana Srbije, njihovu izbornu volju, njihovo biračko pravo. Oni su na izborima 11. maja jasno rekli kakav Parlament žele, a Tomislav Nikolić pokušava, upornim ponavljanjem krivičnih dela, da spreči sprovođenje te njihove volje. Njegovo ''udruženje'', u vreme kada su izbori održani nije postojalo. U parlamentu ima 20 predstavnika sa jasnim ciljem da drugom pravnom licu, ''udruženju čuvara ukradenih ostavki'', protivpravno, nezakonito pribavi ogromnu imovinsku i političku korist. Ako pođemo od računice da jedan poslanički mandat u četvorogodišnjem vremenskom periodu vredi oko 80 hiljada evra (to je neka moja računica) verovatno je ona i veća, i to pomnožimo sa 20 ukradenih mandata, dobijamo iznos od milion i 600 hiljada evra. Isto tako, članovi ''udruženja čuvara ukradenih ostavki'' već mesec dana pokušavaju da, istovremeno sa poslaničkim, otmu i nekoliko stotina odborničkih mandata SRS, čija je vrednost, prema nekoj mojoj slobodnoj računici, oko dva miliona evra. Član 11. u prvom stavu Predlog ovog zakona sankcioniše – produženo krivično delo: "Pravno lice odgovara za produženo krivično delo ako je u skladu sa članom 6. ovog zakona odgovorno za više krivičnih dela koja su izvršila dva ili više odgovornih lica, pod uslovom da krivična dela predstavljaju celinu u smislu člana 61. stav 1. Krivičnog zakonika.'' Ovo što radi Tomislav Nikolić i pomenuto ''udruženje'', upravo je to produženo krivično delo. Ispunjena su oba zakonska uslova. Prvi uslov – imamo više krivičnih dela. I, drugi uslov – imamo više odgovornih lica. Postoje svi potrebni preduslovi da se, odmah po usvajanju ovog zakona, protiv navedenog udruženja pokrene krivični postupak upravo po ovom zakonu. Po članu 13: ''Pravnom licu mogu se izreći sledeće kazne: 1) novčana kazna; 2) prestanak pravnog lica.'' Članom 14. Predloga zakona određena je visina novčane kazne za pravno lice i ona se kreće u rasponu od 100 hiljada do 500 miliona dinara. S obzirom na težinu i broj krivičnih dela koja su počinili Tomislav Nikolić i ''udruženje čuvara ukradenih ostavki'' skoro da nema nikakve sumnje da bi oni dobili kaznu veću od 20 miliona, a možda i svih 500 miliona dinara. To pokazuje i član 15. Predloga zakona koji glasi: "Sud će pravnom licu za učinjeno krivično delo odmeriti novčanu kaznu u granicama koje su zakonom propisane za to delo, imajući u vidu svrhu kažnjavanja i uzimajući u obzir sve okolnosti koje utiču da kazna bude veća ili manja (olakšavajuće i otežavajuće okolnosti), a naročito: stepen odgovornosti pravnog lica za učinjeno krivično delo, veličinu pravnog lica, položaj i broj odgovornih lica u pravnom licu koja su učinila krivično delo, mere koje je pravno lice preduzelo u cilju sprečavanja i otkrivanja krivičnog dela i mere koje je nakon učinjenog krivičnog dela preduzelo prema odgovornom licu". Pođimo redom. Stepen odgovornosti pravnog lica za učinjeno krivično delo – nesumnjivo, 100 posto. U pitanju su svesno napravljena, dugo i brižljivo pripremana krivična dela, zloupotreba službenog položaja, krađa imovine SRS, otimanje poslaničkih mandata, prekrajanje izborne volje građana, lažno predstavljanje i drugo, pri čemu su odgovorna lica koja su planirala bila svesna njihovih štetnih posledica po državu Srbiju i njene građane. Drugo, položaj odgovornih lica u pravnom licu koja su učinila krivično delo, u pitanju su čelni ljudi ''udruženja'' koji su uz to visoki državni funkcioneri, da ih tako nazovem, predstavnici naroda od kojih su neki bili i potpredsednici Vlade. Treće, broj odgovornih lica u pravnom licu koja su učinila krivično delo – u pitanju je 20 odgovornih lica. Prema tome, ispunjen je i taj uslov. Kad sve sabereš i oduzmeš, jasno je da su u pitanju krivična dela za koje bi se morala izreći maksimalna kazna, najverovatnije u iznosu od 500 miliona dinara. Pošto je Tomislav Nikolić siromašan čovek koji nema toliko novca, novčana kazna za njega nije prihvatljiva, čak mislim da ona u ovom slučaju ne bi bila društveno opravdana. Ostaje ona druga kazna, prestanak pravnog lica. Prestanak postojanja ''udruženja čuvara ukradenih ostavki'', to je najbolja varijanta za sve. Evo zbog čega. Prvo, Tomislav Nikolić zadržava svoj novac koji je zaradio, teškom mukom, boreći se za srpsku sirotinju i Srbiju. Juče za onu Srbiju od ''Bitolja do Virovitice i Karlobaga'', danas za Srbiju od ''Bajčetine do Beograda''. Drugo, SRS dobija nazad otete poslaničke mandate, koje su joj na čuvanje poverili građani Srbije. Treće, u Skupštini Srbije uspostavlja se izborna volja građana i ona nesmetano nastavlja da radi i usvaja zakone. Četvrto, sa političke scene nestaje ista stranka koja je svoj život započela na krađi i otimanju poslaničkih i odborničkih mandata, na osporavanju izborne volje građana, što je direktan put u diktaturu. Jer, kad jedna stranka svoj politički život, i to pre porođaja, počne krađom i osporavanjem izborne volje građana, možemo samo pretpostaviti šta bi se dogodilo da ta stranka, ne daj bože, za 20 ili 30 godina dođe na vlast. Peto, to je najbolje i za građane Srbije. Naime, Boris Tadić i DS bi izgubili rezervu, jedinu rezervu koju sada imaju i ukoliko žele da sačuvaju vlast, morali bi ubuduće da rade bolje i kvalitetnije, nego do sada. Na izricanje kazne, prestanak pravnog lica u ovom slučaju, upućuje član 18. Predloga zakona, koji kaže: ''Kazna prestanka pravnog lica može se izreći ako je delatnost pravnog lica u celini ili znatnoj meri bila u funkciji vršenja krivičnih dela.'' Kompletan projekat ''udruženja čuvara ukradenih ostavki'' baziran je na vršenju krivičnih dela. Pokušaj uništenja najjače opozicione stranke, krađa što više po mogućnosti, svih poslaničkih i odborničkih mandata, otimanje prostorija i imovine SRS širom Srbije, prekrajanje izborne volje građana i drugo. Zakonopisac je u ovaj predlog zakona uneo i neophodnu dimenziju humanosti i ljudskosti, koja odgovornim licima u pravnom licu koja su skrenula na stranputicu kriminala, omogućava da se vrati na pravi put. O tome govori član 10. stav 3: ''Pravno lice koje je sprečilo dovršenje krivičnog dela može se osloboditi od kazne.'' Šta ovo u praksi znači? Ovo znači da za Tomislava Nikolića i članove ''udruženja čuvara otetih ostavki'' još ima nade, i sa zakonske i sa moralne strane. Dovoljno je samo da se pokaju, da ukradene ostavke i poslaničke mandate vrate SRS i građanima Srbije, da vrate otete odborničke mandate i tako sudove u Srbiji rasterete bespotrebnog posla, da vrate otete prostorije, arhive, pečate, novac i ostalo. U tom slučaju mogao bi se primeniti član 24. stav 1. ovog predloga zakona, koji glasi: ''Sud može odgovornom pravnom licu zabraniti da obavlja određene registrovane delatnosti ili poslove u vezi sa kojim je krivično delo učinjeno.'' U ovom slučaju, to bi za ''udruženje čuvara otetih ostavki'' značilo da mu se zabranjuje da se i dalje bavi politikom i poslovima čuvanja i obezbeđivanja lica i imovine. Jer, gde ćeš zeca kojeg si upravo isterao iz kupusa, ponovo pustiti u kupus? Ali bi zato ''udruženje'' moglo da se bavi, recimo, naplatom TV pretplate, trgovinom džipovima marke "Hamer", izgradnjom šumadijskih kućica, krečenih u belo, od 500 metara kvadratnih, sa bazenom, izgradnjom termoelektrane sa ruskim i austrijskim kapitalom, sa kapitalom ruske i austrijske mafije, otvaranjem vinoteka itd. Ukoliko se u ovom i sličnim slučajevima sve uradi po zakonu, smatram da bi to bila dovoljna kazna i da bi objavljivanje sudskih odluka i preduzetih mera u sredstvima informisanja bilo suvišno, kako je to predloženo članom 70. ovog zakona. Iz tog razloga predlažem da u Danu za glasanje Skupština usvoji ovaj amandman i briše član 70. predloženog zakona. Hvala.
Da li još neko želi reč o amandmanu? Na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je četiri minuta. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Snežana Malović, ministar pravde, želi reč? (Da.) Izvolite.
Prvo ću da odgovorim na poslaničko pitanje koje mi je upućeno, iako sam silom prilika naučila Poslovnik Narodne skupštine, ne mogu da vam citiram član, ali verujem da ćete moći da prepoznate koji je. Ustavom Republike Srbije je regulisano da odluke može donositi samo sud i da se sudske odluke mogu preispitivati samo u sudskom postupku, što znači da ne mogu da budu predmet vansudske kontrole. Znam da to gospođa Radeta zna, ali to moram da naglasim zbog građana Srbije, da se ne bi stekao utisak da Ministarstvo pravde, kao deo izvršne vlasti, može da kontroliše rad sudova. Znači, Ministarstvo pravde ne može da kontroliše rad sudova. Naime, članom 66. Zakona o uređenju sudova i članom 4. Sudskog poslovnika je regulisano da Ministarstvo pravde vrši nadzor nad postupanjem u predmetima u smislu poštovanja rokova, poštovanja po predstavkama i materijalno-finansijsko poslovanje. Shodno tim ovlašćenjima koja imamo, Ministarstvo pravde je zatražilo izveštaj o postupanju u predmetu Okružnog suda u Novom Sadu vezano za mandate SRS koji su oduzeti i dobili smo odgovor koji ću vam pročitati, da ne bih parafrazirala. ''U postupku ocene ustavnosti, rešenje Izborne komisije, ovaj sud je postupao striktno po propisima, poštujući rokove propisane u članu 54. Zakona o lokalnim izborima, kao i sva druga propisana pravila postupka predviđena tim zakonom i Zakonom o upravnim sporovima. O postupku suda u sporovima za ocenu zakonitosti odluka ili zbog propuštanja donošenja odluka od strane skupština jedinica lokalne samouprave, nema posebnih odredbi u Zakonu o lokalnim izborima, osim onih o roku u kome se može sudu podneti žalba, pa je sud u slučajevima iz člana 49. Zakona o lokalnim izborima postupak vodio i vodi shodnom primenom odredaba Zakona o upravnim sporovima, uz striktno pridržavanje propisa Zakona o upravnom sporu, obaveznom dostavljanju žalbe na odgovor tuženoj skupštini i propisa člana 31. ZUS-a, da se tuženoj daje rok na odgovor na žalbu, odnosno tužbu, koji ne može biti kraći od osam, niti duži od 30 dana. Sud je ovim predmetima iz člana 49. Zakona o lokalnim izborima tuženoj skupštini opštine dao rok od 15 dana za dostavu sudu odgovora na žalbu i spise predmeta, ocenjujući da je to primeren rok, a u okviru ZUS-om propisanog roka. Odredbe ZUS-a primenjuju se shodno odredbi člana 53. stava 3. Zakona o lokalnim izborima, kad god Zakonom o lokalnim izborima neko procesno pitanje nije posebno regulisano. Inače, u ovom sudu je danas, 17. oktobra 2008. godine, izrečen i presuđen prvi predmet iz člana 49. Zakona o lokalnim izborima, a u ponedeljak, 20. oktobra 2008. godine, biće ekspedovana odluka u kojoj će biti sadržan i obrazložen stav ovog suda o meritumu ovih sporova.'' Tako da, koliko može iz ovoga da se vidi, odluka će biti ekspedovana u ponedeljak, shodno ovlašćenju Ministarstva pravde mi smo postupili, a takođe, vi ćetedobiti i pisani odgovor.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O AGENCIJI ZA BORBU PROTIV KORUPCIJE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Judita Popović, Ivan Andrić, Kenan Hajdarević, Nebojša Ranđelović i Slobodan Maraš, Zoran Ostojić, Aleksandar Martinović, Vjerica Radeta, Milorad Buha, Sreto Perić, Gordana Pop-Lazić, Milovan Radovanović, Lidija Dimitrijević, Veroljub Arsić, Paja Momčilov, Nataša Jovanović, Momir Marković, Srđan Spasojević, Milan Dimitrijević, Milica Vojić-Marković, Željko Tomić, Miroslav Petković, Arsen Đurić, Maja Videnović, Konstantin Samofalov, Nada Kolundžija, Biljana Hasanović-Korać, Maja Laušević, Miletić Mihailović, Zoran Kasalović, Dejan Radenković, Đorđe Milićević, Saša Dujović i Milan J. Nikolić. Takođe, primili ste i amandmane koje je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Željko Ivanji, kao i pismo kojim je povukao sve svoje amandmane. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Aleksandar Martinović podneo je amandman, kojim je predložio da se naziv zakona, poglavlje jedan i čl. 1. i 2. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđa i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pa narodna poslanica Aleksandra Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, smisao ovog amandmana je da se isprave krupne povrede Ustava Republike Srbije koje su sadržane već na početku Predloga zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Naime, abeceda je ustavnog prava da u jednoj državi mogu da postoje samo oni državni organi koji su kao takvi definisani Ustavom. Koji su državni organi u Republici Srbiji to je definisano Ustavom Republike Srbije: Narodna skupština, Vlada, predsednik Republike, pravosudni organi i organi uprave. Dakle, Ustav Republike Srbije ne odstupa od nekih klasičnih postavki kada je reč o organizaciji državne vlasti. Međutim, mi se ovde sad suočavamo sa činjenicom da se Predlogom zakonao Agenciji za borbu protiv korupcije predviđa osnivanje nekog novog državnog organa, odnosno nove državne institucije koja nema svoje uporište u Ustavu Republike Srbije. Ne može zakon, pa ni ovaj predlog zakona da izmišlja neke nove državne organe koji nisu predviđeni Ustavom. Ustav ne poznaje nikakvu agenciju za borbu protiv korupcije. Takav državni organ je neustavan, nema svoj osnov u Ustavu Republike Srbije i Narodna skupština nema pravo da donese zakon kojim bi predvidela osnivanje nekog državnog organa koji nije već predviđen važećim Ustavom. To je jedan problem. Drugi problem je što se osnivanjem ove agencije zadire u jedno temeljno načelo koje je garantovano i našim Ustavom, a to je načelo podele vlasti. Danas sam ovde pokazao narodnim poslanicima jedno klasično delo Slobodana Jovanovića o državi, Osnovi jedne pravne teorije. To delo u mnogim svojim aspektima do danas nije prevaziđeno, kada je reč o osnovnim pojmovima države i prava. Ono što je problem, to sam, takođe, rekao, posleratnih generacija, jeste činjenica da su klasični srpski pisci uglavnom bili proterani iz udžbenika sa pravnih fakulteta zato što uglavnom ideološki nisu odgovarali režimu koji je uspostavljen posle Drugog svetskog rata. Da vas podsetim, taj isti Slobodan Jovanović koga sam danas citirao i čiju sam knjigu ovde pokazao, posle Drugog svetskog rada, tačnije, 1946. godine osuđen je kao ratni zločinac zato što je za vreme Drugog svetskog rata jedno vreme bio, otprilike godinu i po dana, predsednik Jugoslovenske vlade u Londonu i zastupnik ministra vojnog, generala Draže Mihajlovića. Komunisti to nisu mogli da mu oproste i on je već '46 godine u odsustvu osuđen kao ratni zločinac, saradnik okupatora, na 20 godina. Dobro, gospodine Milivojeviću, vi se, očigledno, bolje razumete u to komunističko pravosuđe. Ja vam kažem da je osuđen kao ratni zločinac, na kaznu zatvora od 20 godina, lišavanje svih građanskih prava, oduzimanje imovine itd. Zbog tih ideoloških razloga Slobodan Jovanović i mnogi drugi srpski pisci bili su proterani iz naših udžbenika i uglavnom su njihova dela, praktično, sve do početka devedesetih, ostalau tami, u zaboravu, a dobrim delom i danas njihova pravna razmišljanja nisu poznata široj javnosti, pa i stručnoj javnosti, a da je ta činjenica zaista takva dokaz su i predlozi zakona koje nam šalje Vlada Srbije. Zaista ne želim da krivicu za loša zakonska rešenja pripišem aktuelnom ministru, Snežani Malović, verovatno nije ona pisala ovaj predlog zakona, verovatno je nasleđen od nekih drugih vlada, ali ostaje činjenica da se ovim predlogom zakona zadire u načelo podele vlasti, koje je garantovano i Ustavom Republike Srbije. Šta kaže Ustav Republike Srbije, odnosno šta kaže citirani Slobodan Jovanović? U svakoj državi pa i u Republici Srbiji postoje tri funkcije državne vlasti – zakonodavna, izvršna i sudska. Kad god se govori o nekom državnom organu, vi unapred znate u koju kategoriju možete da ga svrstate imajući u vidu njegovu osnovnu funkciju. Dakle, u zakonodavnu vlast spada Narodna skupština, u izvršnu vlast predsednik države, Vlada i organi uprave, u sudsku vlast pravosudni organi. Postavlja pitanje, ako imamo u vidu to klasično načelo o trojnoj deobi državnih funkcija na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, u koju državnu funkciju spada funkcija koju bi trebalo da vrši Agencija za borbu protiv korupcije? Da li je zakonodavni organ? Nije, to je jasno na prvi pogled. Da li je sudski organ, odnosno pravosudni? Nije, ni pravosudni organ, ali nije ni izvršni. Izvršni organi su šef države, Vlada i organi uprave, odnosno ministarstva. Agencija za borbu protiv korupcije nije organ koji može da se svrsta ni u jednu od ove tri kategorije državnih organa. Sad se postavlja pitanje, šta je to Agencija za borbu protiv korupcije? Ako analizirate izjave zvaničnika i Vlade Srbije, Borisa Tadića i raznih nevladinih organizacija koje pružaju stručnu potporu ovoj vladi, doći ćete do zaključka da Srbija ne može da vodi borbu protiv kriminala i korupcije ako ne donese hiljadu različitih zakona kojima se odstupa od osnovnih instituta krivičnog prava, i ako ne osnuje hiljadu različitih agencija koje bi trebalo na jedna ili drugi način da se bore protiv kriminala i korupcije. Jutros sam rekao i ostajem pri tome, ukoliko ova vlast ima volju i želju da se bori protiv kriminala i korupcije ona to već sada može da radi bez bilo kakvih specijalnih sudova, tužilaštava, bez bilo kakvih agencija, bez bilo kakvih zakona o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, bez bilo kakvih novotarija koje su unete u pravni sistem Republike Srbije od 2001. godine pa do danas. Međutim, vlast nema iskrenu želju da suzbije kriminal i korupciju u Republici Srbiji. To je sasvim jasno. Sada, da bi sakrili nedostatak te želje osnivaju razne agencije. Evo, kad bude set zakona koje će da zastupa Milan Marković, ja ću mu postaviti pitanje – zna li on, kao ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, koliko agencija uopšte ima u Republici Srbiji, šta te agencije rade, kakvi su im rezultati, u koju kategoriju državne vlasti te agencije spadaju itd.? Sumnjam da ministar to zna. Ako ministar to ne zna, kako očekujete da građani Srbije znaju koje su agencije i koja im je nadležnost? Vi sad osnivate ponovo jednu agenciju, ovoga puta Agenciju za borbu protiv korupcije, što je potpuno nejasna pravna priroda. Da li je državni organ? Nije. Da li je javna služba? Nije. Da li je javno preduzeće? Nije. Kakva je pravna priroda Agencije za borbu protiv korupcije? Šta će ta Agencija da radi? Ne možete vi svakim novim zakonom da predvidite neku novu agenciju i da kažete – to je državni organ.A, na pitanje, koju funkciju vrši taj državni organ vi kažete – pa, ne znamo, treba da piše neke izveštaje, da daje mišljenja itd. To nije funkcija državnog organa. Državni organ vrši vlast, izdaje neke pravno obavezujuće akte. Može li ova Agencija za borbu protiv korupcije tako nešto da radi? Ne može. Ovo je samo fasada da bi se sakrio nedostatak želje aktuelne Vlade da se ozbiljno obračuna sa kriminalom i korupcijom. Da je to tako svedoči i ova maločas završena rasprava o Predlogu zakona o odgovornosti pravnih lica za krivična dela. Mogu i pravna lica da budu krivično odgovorna, ali videli ste tamo na početku Predloga zakona ne može Republika Srbija, ne mogu državni organi, ne može autonomna pokrajina. Zašto? Najveći kriminalci i korupcionaši nalaze se upravo u epicentru državne vlasti. Lako ćemo se mi obračunati sa kriminalom i korupcijom na periferiji. Lako je obračunati se sa kriminalom i korupcijom običnih ljudi koji nemaju veze u političkoj vlasti itd. Lako je obračunati se sa politički nepodobnim funkcionerima DS. Obračunajte se vi sa ministrima koji su glava korupcije u Srbiji. Obračunajte se, koji su 2000. godine došli u Srbiju bez igde ičega, zaspalinatetkinom kauču i probudili se sa 11 miliona evra. Sa njima se vi obračunajte. Pitajte Bojana Pajtića kako se u Novom Sadu troše pare Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine, kako se iz Fonda finansira predizborna kampanja DS. Pitajte ko finansira ova transportna preduzeća koja prevoze ''žuto-plave'' paketiće napunjene parama opljačkanog naroda, uoči izbora. Sa tim se vi, gospodo, obračunajte. Ali, vi ste se unapred ogradili – može i pravno lice da bude odgovorno, ali pod uslovom da nisu naši ministri, šefovi države, pokrajinski sekretari, predsednici izvršnog veća, budući pokrajinski premijer itd. To je suština cele priče. Nikakvu borbu protiv kriminala i korupcije vi nećete voditi. Vi samo pokušavate da obmanete javnost Srbije donošenjem čitavog niza zakona i pri tome potpuno gubite iz vida onu čuvenu sentencu Cicerona "Sumum ius, suma iniuria" – što više zakona, to više nepravde. Pitajte jednog iole kvalitetnijeg pravnika u Republici Srbiji koliko imamo zakona u Srbiji, šta se tim zakonima reguliše itd. Imamo najglomazniji pravni sistem u Evropi. Naš pravni sistem je daleko glomazniji nego pravni sistem EU. Recimo, vi odstupate, i ovim zakonom i zakonom o odgovornosti pravnih lica, od nekih osnovnih postavki krivičnog prava. Vi pravite čitav niz novih supsidijarnih krivičnih zakona. To opet odstupa od nekih ustaljenih normi krivičnog zakonodavstva, ali to vas baš briga, vi mislite da ćete zamazati oči javnosti u Srbiji. Nema nikakve suštinske borbe protiv kriminala i korupcije. Glavni korupcionaši i kriminalci sede u Vladi, sede na Andrićevom vencu, ne može im niko ništa, ali, zato ćemo mi da obmanemo javnost Srbije – eto donosimo zakon o odgovornosti pravnih lica, osnivamo Agenciju za borbu protiv korupcije itd. Ovom agencijom vi, u stvari, supstituišete nadležnost Odbora za rešavanje sukoba interesa. Da nije možda neko iz tog odbora rekao nešto što ne odgovara vladajućim partijama? Mi smo ovih dana mogli da čujemo od predsednika Odbora za rešavanje sukoba interesa, koji uopšte nije sklon SRS, naprotiv, da ovde u Skupštini Srbije sede ljudi koji ne bi mogli da sede zato što su istovremeno predsednici opština, odnosno gradonačelnici. Sada treba ućutkati one koji govore nešto što ne odgovara vladajućoj garnituri, treba ukinuti taj odbor za rešavanje sukoba interesa, pa osnovati agenciju, a te ljude koji pričaju nešto što nama ne odgovara, zameniti partijskim poslušnicima. Sada ćete vi u ovu agenciju, kao i u hiljade drugih agencija, da zaposlite svoje šefove kabineta, razne partijske saradnike, nesposobnjakoviće koji pojma nemaju o borbi protiv kriminala i korupcije, ali ćete u javnosti da se predstavljate kao veliki zagovornici ustavnosti i zakonitosti i borbe protiv korupcije. U praksi se ništa od toga neće desiti. Kriminal i korupcija će cvetati iz dana u dan sve više, zakona u Srbiji će biti sve više, ali ćete vi zato moći da mesta u državnoj administraciji popunjavate sa vašim partijskim kadrovima. To je suština vašeg zakonodavnog rada. Baš vas briga i za EU, za standarde EU i za dostignuća EU – daj da formiramo što više agencija, da zaposlimo što više naših partijskih kadrova, da potrošimo što više državnog novca i, naravno, da od građana Srbije sakrijemo da, u stvari, nemamo bilo kakvu nameru da se obračunamo sa kriminalom i korupcijom.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković. Poslanička grupa SRS ima još dva minuta na raspolaganju.
Gospođo potpredsednice, ponovo moram da vas deranžiram, ali tako je predviđeno Zakonom i Poslovnikom, čl. 225. i 226. Ako neko može, onda svakako vi možete da nam obezbedite informaciju od ministra unutrašnjih poslova, za koga ne znam da li se trenutno nalazi u Srbiji, jer u poslednje vreme postaje veoma moderno u ovoj Vladi da ministri paju po svetu, verovatno prate lik i delo predsednika Srbije, pa su stalno po nekim sjedinjenim evropskim državama i Americi, valjda zato da bi opravdali onu Cvetkovićevu "peticu", pre svega za spoljnu politiku. Slažem se sa gospodinom Batićem da ta ''petica'', kao ocena za Vladu, može da stoji samo ukoliko je reč o akademskom računanju, znači od pet do 10. Ova vlada se zaricala da će ući u ozbiljnu borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije. Evo, mi sada diskutujemo o zakonu protiv korupcije. Na to sve jednim delom je Vladu obavezao i predsednik Srbije, koji je u to ime napravio pedagoški, plašim se možda više marketinški nego realan, potez obračunavanja sa "mangupima" u svojim redovima. Ova vlada se obavezala da će po nekim evropskim standardima zaštiti novinare i omogućiti njihovo slobodno izveštavanje. Tako "B92", poznatiji kao srpska varijanta CNN, izveštava više nego slobodno i ima podršku sve četiri ''jahačice apokalipse'', kako od milja zovu Natašu Kandić, Sonju Biserko, Biljanu Kovačević i Sonju Liht. Studio "B" po slobodi je odmah do "B92", tu je negde i "Foks", za nepoznavaoce engleskog jezika, u prevodu – ''lisica''. Slobodni su i zaštićeni i "Blic" i "Danas". To je sve odlično. Ono što nije odlično jeste da izgleda postoje mediji koji su za neke, a možda i za samu Vladu nepodobni ili možda nevažni. U njih moram da ubrojim i "Kurir", koji svi tajno čitaju, a javno ga se, kao, gnušaju. Pošto mi iz NS ne delimo medije na one koji su nama skloni ili nisu skloni, već insistiramo na slobodi i zaštićenosti svih medija, moram da vas pitam – šta se to danas dogodilo sa "Kurirom"? Iz redakcije "Kurira" dobili smo informaciju da je jutros, prilikom spremanje redakcije, čistačica na drugom spratu našla zakačenu za žardinjeru bombu, za koju se ispostavilo da je razorne jačine. Da je ta bomba eksplodirala, verovatno bi u krugu od 100 metara sve bilo zbrisano, da ne govorim samo o ljudima iz redakcija "Kurira", "Glasa", "Groma". Za one koji ne znaju, Redakcija "Kurira" nalazi se u užem centru grada, u Vlajkovićevoj, znači, vrlo blizu bivše Savezne skupštine. S toga, mislim da je neophodno da i mi ovde, a i građani znaju šta se to dogodilo, otkud ta bomba u "Kuriru". Inače, oni su u junu imali dojavu za bombu koja je bila lažna. Srećom, ovoga puta nije bilo dojave, samo je pronađena bomba. Znači, reč je o ozbiljnom napadu na slobodu medija, ugrožavanje bezbednosti građana. Bojim se da to može da bude poruka i za samu Vladu, pa i za Skupštinu, ako se odluči da, zaista, uđe u ozbiljnu borbu protiv organizovanog kriminala.
Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Član 225. Naravno, pravo i potreba na informisanost. Hteo bih da kažemo nešto o tome šta se radi sa studentima, šta se događa po Beogradu ovih dana, o studentskim protestima, koji, uprkos odluci Odbora da prihvati amandman koji je dat na Zakon o obrazovanju, i dalje štrajkuju i traže korak dalje u ustupcima, traže da se o tome temeljnije razmatra. Jer, studenti su, u času kada je zakon donošen, bili još u euforiji postpetooktobarske revolucije, uvereni da će svaki zakon koji se donosi biti njima u korist. Mi smo u to vreme govorili da takav zakon o visokom obrazovanju možda može, u krajnjem slučaju, dovesti u pitanje i kompletno obrazovanje i konačni ishod obrazovnog procesa. Možda neko, ko zna kako, ali da ne idemo paranoidno i toliko daleko, želi konačno da stavi tačku na sistem visokog obrazovanja kod nas. Moguće je da studenti danas traže previše, ali to je ono što nismo primili delegaciju i pitanje je, jer su to referentno uzeti uzorci, da li su studenti prodekani dovoljno kompetentni. Mislim da danas nisu bili kod predsednika Odbora. Oni idu u nekakve svoje skupove. Smatraju sami da je to legitimno ako budu sa njima studenti prodekani ili prorektori, imaju svoje studentske organizacije koje im je zakon predvideo. Često se zbog lobiranja i uslova izbora u njihovoj organizaciji tu stvara prilično nedefinisan odnos snaga, koji nekad može da prevlada u korist političke odluke, pa da nemamo homogen stav. Ako se već dolazi u takvo stanje u kom se ne zna tačno dokle se može ići u pogledu studentskih zahteva, koliko vlada može da pruži i koliko konačno Zakon o visokom obrazovanju jeste dobro i konačno rešenje za Srbiju, najbolje bi bilo da Vlada, umesto što govori hvalospeve o svojoj efikasnosti, ponovo razmotri sa kakvim bi izmenama Zakona o visokom obrazovanju trebalo da krene. Pojedini fakulteti zloupotrebljavaju autonomiju, pre svega, u izmišljanju načina kako da dođu do mogućnosti da studentima uzmu koji dinar. Vi ne možete danas jednu običnu potvrdu, evo danas sam došao sa ispita, to je bio završni ispit i svi studenti, njih 21-no je ispit položilo. To je ispit koji je na sajtu i lepo otvore sajt, pročitaju pitanja i neko im to tamo popuni, pa nema iznenađenja. Šta je za njihov mlad mozak 600 pitanja da savladaju. Tako i vožnju ozbiljnije tipuju i dobiju nove testove. Svejedno, prisustvovao sam činu kada traže obično uverenje oni moraju da plate 1000 dinara. Za sve za šta se javite na šalteru 1.000, 1.500, 2.000, 2.500 dinara, a ovi bodovi, ovo što moraju da plate, možda način da im se pomogne. Prvo, da se ukine plaćanje bodova, ako već prelaze u narednu godinu i zbog toga moraju da plate 20.000 dinara, bez prava da slušaju nastavu. Tamo gde može da im se pomogne da slušaju nastavu, da im se to i odobri. Druga varijanta gde se studentima može pomoći, da oni koji su u rasponu od 2005. godine... (Poslanici SRS lupaju rukama i olovkama o klupe.) Bože, pristojne poslaničke grupe, tako su divni, pametni i uspešni. Zamolio bih vas, gospođo Čomić, da ih malo obuzdate, a da ja dovršim priču ili oni sami određuju minutažu. Baš su zanimljivi, lepi, pametni, evo, to je perspektiva i budućnost Srbije. Studenti im nisu važni, nego njihova lupetanja. Druga mogućnost jeste da im se pomogne onako kako je postupio Stomatološki fakultet, jedno od dobrih rešenje, gde je studentima upisanim po starom programu omogućeno da mogu da prenesu ispita koliko je zakonom bilo regulisano za svaku narednu godinu. Dakle, čak im je učinjeno, da mogu umesto obavezna tri da prenesu bilo koja tri ispita. To je način da im se pomogne i kojim se može pomoći studentima, tako što im se može dati pravo da do narednog semestra polažu i idu po starom sistemu za visoko obrazovanje. Dakle, postoji još nekoliko mogućnosti da se nešto učini, jer su na određen način sami studenti izmanipulisani i zloupotrebljeni kada im se na tzv. javnoj raspravi mišljenje, praktično, nije ni čulo. Zahvaljujem, jako dobro lupate, nastavite tako.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Da li koristite preostalo vreme poslaničke grupe, ili?
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, imam jedno pitanje, a pozivam se, naravno, na član 104. našeg Poslovnika dostojanstvo Narodne skupštine. Postavljam pitanje, pre svega, predsedavajućem, zašto je skoro 10 minuta ova govornica bila prazna, odnosno kako se to dogodilo da smo mi navodno čuli nekog virtuelnog govornika ovde, koji se valjda predstavio kao narodni poslanik, pa smo mi morali da lupkamo od sto i da vidimo da li sanjamo ili je to stvarnost. Ispostavilo se da je ovde neko ipak stajao za ovom govornicom i nešto pričao. Taj neko je, očigledno, jutros, iako nije bio u ovoj sali slušao moje izlaganje i izašao za govornicu da ponovi stav SRS, ali je zaboravio da više nije član SRS nego da pripada nekoj virtuelnoj političkoj partiji ili poslaničkoj grupi. Da li znate šta je strašno? Strašno je to što se taj neko, ko ima zvanje univerzitetskog profesora, obraća studentima, što se drznuo da priča studentima i što se stavlja u poziciju zaštitnika studenata, čovek koji nema nikakvog morala ili koji je svojim ponašanjem pokazao da je nemoralan. Sada, kako taj čovek može da ima bilo kakav autoritet kada izađe da predaje svojim studentima. Oni će ga sigurno pitati – a da li ste vi lopov, da li ste vi vratili mandat, da li ste ukrali mandat, kakva je to situacija u Parlamentu, šta ste uradili, na kojoj ste vi to listi bili? On će da predaje tamo nešto iz svog predmeta. Međutim, koliko god da je uspešan u tome ili koliko je profesionalan u tome, toliko je moralna nula i niko neće moći ni da ga sluša niti da usvoji bilo kakvo znanje od njega. Verovatno će studenti ubuduće u znak protesta ovako lupkati od sto, kao što smo i mi lupkali, da utvrde da li pred njima stoji profesor ili postoji neka virtuelna figura. Neću da je nazovem nijednim imenom, neka je svako nazove onako kako je doživljava. Hvala.
Nije bilo povrede člana 104. Reč je na osnovu Poslovnika tražio i dobio narodni poslanik Mileta Poskurica, a pre njega narodna poslanica Aleksandra Janković, pre nje narodni poslanik Aleksandar Martinović. Svi su ostvarili svoja prava za dobijanje reči na osnovu Poslovnika. Povredu Poslovnika izriče narodna poslanica Marina Raguš, želi reč i dobija na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslanik Milan Avramović, odustaje. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Niko nema ekskluzivitet za dobar i dostojan čoveka život u ovoj državi i u ovom gradu. Dakle, svi imamo podjednako prava da pričamo i da brinemo, pogotovo o akademskim građanima, koji su, nažalost, našli jedini modalitet tako što će šetati ulicama grada Beograda i pokušati da skrenu pažnju na sebe, na sve teži položaj studenata na Beogradskom univerzitetu i na sve problematičniju budućnost srpske naučne misli. Ono što ovde želim da konkretizujem jeste da mene kao poslanika, dalje zaista ne mogu da obavljam svoju dužnost, obaveste kada će vladajuća većina imati na pameti ideju da posle osam godina osnuje ''odbor za zaštitu ljudskih i manjinskih prava'', a ovo spada i u taj korpus, i da nadležna ministarstva, predsednik Vlade, daju konkretan odgovor, šta će preduzeti da se poboljša život akademskih građana i ispune zahtevi studenata. Dakle, u kom momentu i u kojoj meri će se preduzeti konkretne mere za poboljšanje uslova vrlo očajnih ljudi o kojima mi imamo, ali, zaista, vrlo važnu obavezu da mislimo, zato što predstavljaju ono na čemu bi trebalo da se sagradi neka buduća država. Nadam se, a iskoristiću, naravno, svoja preostala dva minuta, da ćemo ovde ipak imati konsenzus o sledećem – da, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadamo mi nismo po definiciji neprijatelji, niti želim da potkopavamo jedni druge, nego smo na istom zadatku sa istim ciljem da život u Srbiji postane dostojan čoveka. Ono što bi ovde trebalo da bude kategorički i morali imperativ jeste da se različiti ideološki putevi sretnu samo u jednom, a to je pitanje svih pitanja, da kada izađemo iz ovog prestižnog doma, izađemo podignute glave, a ne da krijemo pogled od ljudi koji grčevito pokušavaju da prežive jedan jedini srpski dan. U tu kategoriju, nažalost, svojim nehatom smo smestili akademske građane koji su, evo, stali u ranjivu kategoriju društva. To je svima nama velika opomena, a i za sve nas velika sramota. Dakle, vladajuća većina, ona jeste naša osnovna tema i meta na koju mi stalno polažemo svaki naš argument, polako, jedan po jedan, ali sigurno, nažalost, to nas ne veseli, padate jedan ispit za drugim. Danas su akademski građani, sutra ćete imati užasno veliki socijalni problem, izvinjavam se zbog ove tri sekunde, zato što građani neće moći da plate poskupljenje gasa od 60%. Izvinjavam se, neće se, zaista, ponoviti, prekoračila sam 14 sekundi. Hvala vam na razumevanju.
Na jedan deo vašeg pitanja, odnosno zahteva za informaciju mogu da odgovorim, a tiče se ''odbora za zaštitu ljudskih i manjinskih prava''. Svi mi možemo da predložimo izmene i dopune Poslovnika Narodne skupštine, shodno članu 42, ali se potpuno slažem s vama i smatram da bi trebalo saradnjom poslaničkih grupa do izmena i dopuna Poslovnika Narodne skupštine osnovati pododbor pri nekom od odbora, da li Odbora za ustavna pitanja ili bilo kojem, gde bi moglo da se radi, a da se onda pretvori u stavku – poglavlje Stalni odbor i član 43. Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, na član 2. alineja 7. podneo sam amandman na Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Da bi smo se razumeli, ja bih pročitao u celini ovu alineju, gde se kaže – ''poklon je novac, stvar, pravo i usluga izvršena bez odgovarajuće naknade i svaka druga korist koja je data funkcioneru ili povezanom licu u vezi s vršenjem javne funkcije.'' (Mislim da je uključen mikrofon.) Ovde iza reči "data" predložio sam u amandmanu da budu ubačene reči "ili obećana". Zbog čega je to bitno? Zato što, prosto, akcija same korupcije se ne odvija na tako jednostavan način. Pre nego se to odigra neko nešto treba da zna i da obeća nekome da bi mu neki posao završio. Znači, ako bi se ovo ubacilo time bi ovaj zakon bio precizniji, potpuniji i imao bi jednu širinu da bi se takve stvari predupredile. Ovo niti menja smisao zakona niti narušava neki tekst, ali svakako daje precizniji smisao zakonu. Povod za podnošenje ovog amandmana je slučaj koji se desio pre dvadesetak dana – čitajući izveštaje saslušanja grupe ljudi koji se bave tom vrstom posla u Zrenjaninu, pažljivom analizom sam uvideo kako idu te stvari. Pre nego što se to odigralo i pre nego što su ti ljudi uzeli novac, bilo je određenih vrsta obećanja. Dakle, neko je znao šta je atraktivno građevinsko zemljište, za to se zainteresovao i onda je obećao da će nadoknaditi ako on dobije to zemljišta za svoju gradnju. Zato mislim da je ova reč "ili obećana" vrlo važna jer precizira i upotpunjava ovaj zakon. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? Reč ima poslanica Nataša Jovanović, pa Jovan Palalić.
Gospođo potpredsednice, gospođo ministar, dame i gospodo poslanici, možda će, gospođo Malović, u nekom trenutku da vam se učini, ali samo da vam se učini, pošto ste vi novi ministar iz redova DS, da srpski radikali u nečemu preteruju. Koliko ne preterujemo i koliko bismo sa obiljem podataka i argumenata mogli da izađemo, što je otpočeo kolega Martinović, u smislu toga kako je ovaj zakon zaista neprimenljiv i kako on treba da posluži da se navodna država obračunava protiv kriminala, a to u stvarnosti neće da se desi, samo su neki od primera ovde navedeni. Kada bismo sada krenuli od činjenice da su mnogi političari, možda manje poznati javnosti, u nekim lokalnim sredinama, enormni bogataši, mi znamo da nam građani veruju, izaći ćemo mi sa tim podacima i spremićemo ogromnu dokumentaciju, što se toga tiče. Mi smo ovde imali u prošlim sazivima, sada govorim o amandmanu gospodina dr Dimitrijevića, jer mi je to odličan šlagvort, jer je on upozorio na mogućnost – da je nekome obećana neka dobit, poklon, nešto što bi uživao kao nosilac funkcije. Je li tako? Zaista je to kolega Dimitrijević dobro primetio. Međutim, da ste i prihvatili njegov amandman svakako vi to nećete da sankcionišete, jer to je toliko očigledno na svakom koraku. Koliko je poštenje i koliko je visok moral članova i funkcionera SRS, sada kada smo se pročistili i kada smo provetrili našu stranku, neprijatno mi je jer je kolega Marković u sali, ali evo, ispričaću vam na njegovom primeru. Kada je usvojen Zakon o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javne funkcije, zaista, malo posle toga, a moram da napomenem da je gospodin Marković glavni sekretar našeg izvršnog odbora, odbornik u Skupštini opštine Zemun, narodni poslanik i što bi se reklo na pravdi Boga proganjan od Dosovskog režima, zbog svog časno obavljenog posla, on je potpuno iskreno meni rekao – da je od gradonačelnika Krfa, jer je Krf pobratim zemunske opštine, kao istaknuti radikal i funkcioner, dobio na poklon metaksu sa pet zvezdica. Nosio se mišlju, to zaista morate da shvatite ozbiljno, da to prijavi Odboru za sukob interesa i da to popuni u onom godišnjem izveštaju. Vi sada možete da se smejete, sada prvi put govorim i čoveku je neprijatno, nego samo hoću da kažem koliko je pošten i kakav je svaki srpski radikal, onaj, koji nije ogrezao u neke forme bahatog ponašanja i obesti, kao što su to uradili Nikolić i Aleksandar Vučić. Vidite, s druge strane, mi, pretpostavljam kao i vi, u stranci koristimo mogućnost da imamo komunikaciju preko tzv. brojeva, koje će stranka...naravno, na osnovu onoga što ćete vi da izvadite iz džepa da platite korišćenje mobilne telefonije. Danas je gospodin Martinović pominjao više puta našeg istaknutog naučnika Slobodana Jovanovića. On se i kao esejista, i kao književni kritičar, ali kao političar i pravnik bavio najviše ljudskim tragedijama i onome što može da bude žalosno u posrtanju morala kod ljudskog bića. Koliko to može da bude tragično govori ovaj primer. Ja sam tražila konkretne informacije zbog činjenice da je, na najgori mogući način, napadnut, od tih bivših članova SRS, predsednik beogradskih radikala, kolega Nemanja Šarović. I, dobila sam informaciju. Pošto je gospodin Vučić izjavio jednom štampanom beogradskom mediju ili mediju nad kojim ima potpunu kontrolu i koji svakako nije opoziciono glasilo (što je lepo primetila koleginica Vukićević), dobila sam informaciju, ne samo da mu nije isključen telefon od strane Šarovića iz SRS, nego, pored svih ovih računa od 400.000 evra, stižu nam računi, jer je on to tako ugovorio sa pojedincima na svoj obraz, ma šta to da znači, (izvinite što čitam ovu informaciju sa mobilnog telefona). Pazite, i vi srpski radikali i vi srpski radikali časni članovi SRS koji živite po svim gradovima i opštinama u Srbiji, moram da kažem da svi imaju limitiran iznos od 500 dinara, to su uglavnom obični ljudi radikali i funkcioneri, svakog meseca uredno donose račun, kako meni kao predsedniku Šumadijskog okružnog odbora, tako i gospodinu Munjiću i tako redom, gospodinu Jojiću, za svoje utrošene impulse. Gospodin, bivši generalni sekretar SRS, koji skromno živi (pročitah juče u Politici) od 70.000 plate koju prima šest meseci kao bivši poslanik SRS, odnosno kao neko ko je iskoristio to svoje pravo, napravio je račun za juli 56.711,9 dinara, za avgust 31.128,60 dinara, za septembar 63.509,00 dinara. Malo li je?! Ukupno, za sva tri meseca to je 151.349,50 dinara! Molim vas, dokle, kao što reče čuveni Slobodan Jovanović, može da ide ljudska tragedija, da ne kažem žalost, u svakom pogledu? Da li vi razumete kako se danas pokušava da manipuliše biračima i kako to neki kažu da profilišu političku scenu. Na stranu to što mu je politički tata talentovan u 60 godina. Ja sam stvarno saznala, pre neki dan, od gospodina Mirovića da je talentovan, jer je čovek diplomirao u 56 godina na Pravnom fakultetu. Znači, to je vrsni talenat – da ima neko takvu koncentraciju u tim godinama i da krene od Rimskog, od Uvoda u pravo, pa da dođe do završnog ispita. Ali, zamislite vi kolege, pogotovo vi, nema veze, da apstrahujem radikale, kao mlada koleginica, mladi kolega ili kolega Vuk, zbog koga ja dobih opomenu pre neki dan, ali nema veze, i pošteno platih svoju kaznu od 3.000 dinara, koji zaista živite od svoje poslaničke plate, kako možete da razmišljate na drugačiji način. Kako možete da prihvatite kao stvarnost ono što je iluzija, da ovde sede ljudi koji nisu narodni poslanici i da im dajete legitimitet. Zapitajte se gde je onda vaš moral. Ovde je jasno da morala nema kod onih koji su to uradili, pre svega, dr Vojislavu Šešelju. Em što su ga izdali, zaboli mu nož u leđa, opljačkali stranku čiji je osnivač i predsednik i na takav način se poigravaju sa onim što je stvarano 18 godina. Pođite od činjenice da li biste vi voleli nekog takvog u vašim redovima, da je na takav način raskalašan i bahat. Morate da trpite Đilasa i pitanje je do kog vremena. Vidim i čujem, od kolege Šarovića, da je napustio danas sednicu Skupštine grada. Pre toga je, ono što je najvažnije u životu svakoga od nas, opsovao našem odborniku, gospodinu Zoranu Ognjanoviću, pa se Đilas vratio u salu, pa se izvinjavao. Pa je video da su srpski radikali u Skupštini grada odlučni, jedinstveni, bez obzira što su neki očekivali drugačije i od 13 tačaka dnevnog reda ostale su samo dve, što bi rekao Voja Šešelj – ni kamen na kamenu. Prema tome, ovde moramo samo zbog morala i zbog teške situacije u kojoj žive naši građani i zbog naše budućnosti, i kako je to neko ranije voleo ovde da se zaleti sa vrata, da se zalaufa, pa da krene za govornicu, da kaže, zbog budućnosti dece Srbije, ali zaista mi odgovorni srpski radikali, Šešeljevi radikali, da kažemo da ćemo javno da žigošemo svaki ovakav postupak. Ako mislite da ćemo da ćutimo pred činjenicom da i vi učestvujete u tome što neko zloupotrebljavajući ili u prošlom vremenu da je zloupotrebljavao funkciju kao nosilac jedne od funkcija, grdno se varate. Pored ovih krivičnih prijava, znate, jednom će morati državni i pravosudni ograni da rade svoj posao. Postoji ona moralna odgovornost i hipokrizija koja nastupa kod ljudi o kojoj je malopre govorila koleginica Pop-Lazić. To građani prepoznaju. Svi mi znamo ko smo i kako živimo u našim sredinama. Da li vi mislite da je poslednjih par meseci ili pola godine meni kao rođenoj Kragujevčanki, kao nekome ko je član stranke, evo sada već ulazim u 17 godinu svog članstva, bilo lako da pred Veroljubom Stevanovićem, pred odbornicima SDP-a ili DS branim enormni kapital koji se stiče u Mesnoj zajednici Bajčetina. I prave se vile i šta ja znam već šta. Znate, ne možemo na takav način da govorimo i ovde, kao svi smo isti i mi koji smo legitimni predstavnici izabrani sa liste i neki građani. Sad mi govorimo o kriminalcima, a onda izlaze i ti neki i oni hoće da štite državu od kriminala i korupcije. To je nemoguće. Vidite ko je to radio, upravo oni ljudi koji su, ali ispravno, onda govoreći o programu SRS govorili da je osnovni koncept našeg programa borba protiv kriminala i korupcije. Mene sada neke stvari i ne čude, jer tu ulogu energičnog borca ispred liste SRS - dr Vojislav Šešelj, protiv kriminala i korupcije je preuzeo na sebe Dragan Todorović. Kada vratim film i kada se setim svih govora, svih učesnika sa mitinga SRS u celoj Srbiji, onda vidim da je gospodin Todorović baš akcenat stavljao na borbu protiv kriminala i korupcije. Možda nekima od učesnika to nije bilo važno ili su rekli – pa dobro, nema veze, pričaćemo o tome kao što je to Nikolić radio. Znate, lepo je da žena ima lepu frizuru, da se lepo obučete, oni ljudi stoje i znate kakvo je to biračko telo i biće ih milioni koji podržavaju SRS, koji znaju da smo mi skromni i, pre svega, moralni i pošteni ljudi. Dobro je što se to sve desilo, ali nije dobro da vi koji učestvujete u tome ne žigošete takvo ponašanje pojedinaca koji su nosioci određenih političkih funkcija ili misle da jesu, a u stvari, u stvarnom političkom životu nisu ništa. Koliko vidim i posmatram vas i sve političke stranke, naročito iz opozicije, pa svi preziru takve postupke. Neće ljudi otvoreno da kažu, ali taj vapaj, jao, 15 dana mi se nije javio Koštunica, pa gde je Velja. Pa, neće ljudi, jer oni znaju – ko jednom izda, izdaće uvek. Ko će sa takvima da pravi bilo kakav aranžman i da razgovara. Kao što niko od nas u stvarnom političkom životu, koji živimo poštenim životom građana i delimo sudbinu naroda, neće da prihvati da bilo ko, onaj, ko se bavi javnim poslom od toga ima jedan jedini dinar koristi. Ova priča i ova lepa pouka iskrene duše i moralno čistog čoveka, kao što je gospodin Marković, treba da bude putokaz svakom čoveku, svakome ko se bavi javnim poslom da na takav način razmišlja i da tako radi za svoju državu i za svoj narod. Hvala.
Zahvaljujem. O amandmanu, reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsednice, uvažena gospođo ministarka Malović, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu jeste jedan od, slobodno možemo reći, najvažnijih zakona koji se donosi u postupku sprovođenja Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije. Tu strategiju smo mi kao Narodna skupština usvojili 2005. godine, sa jednom jasnom ambicijom, da država ima cilj, ima konkretne mere u odlučnoj, efikasnoj i trajnoj borbi protiv ove pošasti koja nagriza same temelje države. Sve političke stranke su i tada i nakon toga u parlamentarnim kampanjama, u kampanjama za lokalne izbore, isticale značaj borbe protiv korupcije kao nečega ne samo što je bilo od građana prepoznato kao prioritet, nego kao nečega čega mora jedna ozbiljna država da se oslobodi ukoliko želi da ostvari pravdu i da njene institucije efikasno funkcionišu. Nažalost, moram da kažem, već prilikom samog ekspozea predsednika Vlade Mirka Cvetkovića postoji ozbiljna sumnja da je borba protiv kriminala i korupcije u vrhu prioriteta ove Vlade. U šest tačaka koje su u tom ekspozeu definisane kao ključni osnov programa buduće Vlade, borba protiv kriminala i korupcije je na petom mestu. To jeste bilo iznenađenje za sve nas koji smo tada diskutovali kada je gospodin Mirko Cvetković izlagao i predstavljao program buduće Vlade Narodnoj skupštini. Samim tim, otvorila se dilema kako će biti rangirana borba protiv kriminala i korupcije u politici ove vlade. U tom smislu i ovaj amandman treba da predstavlja jednu korekciju u naporima da se kroz donošenje zakona o borbi protiv kriminala i korupcije krene u svestranu borbu, kao što sam rekao, protiv ovog velikog zla za državu. Svi znamo, svi građani znaju da su metode korupcije u društvu takve da su one u najvećoj meri tajne, da su skrivene od očiju javnosti. Da su pritisci koji imaju za cilj da se koruptivna aktivnost izvrši, da bi se na taj način verovatno prekršio zakon, da bi se ostvarilo nečije pravo, da bi se, u krajnjoj liniji, na brži način ostvarilo nečije pravo, nešto što je daleko od očiju javnosti. Nemojmo da imamo dilemu da pitanje poklona može biti u funkciji korupcije. To jeste ovde u zakonu definisano kao sam čin davanja poklona, ali ja vas uveravam, verujem da je i gospođa Malović imala priliku da analizira sva istraživanja koja se bave pitanjem korupcije, da je upravo ta vrsta obećanja poklona za izvršenu koruptivnu radnju nešto što je u najvećoj meri prisutno u strukturi korupcije. I, napor našeg uvaženog kolege iz poslaničke grupe DSS, Milana Dimitrijevića, jeste da ovim amandmanom proširi prostor za delovanje u borbi protiv korupcije na ono što je možda golim okom nevidljivo, a što jeste u stvari pravi način koruptivnih aktivnosti. Obećanje poklona to sasvim sigurno jeste. I u tom smislu veoma čudi obrazloženje koje je dala Vlada kada je odbila ovaj amandman, bukvalno ono glasi: "Mišljenja smo da tako utvrđena analiza ne obuhvata obećanje novca, prava i usluga, kao što se amandmanom predlaže". Prosto, bilo bi zanimljivo da čujemo odakle to mišljenje, na osnovu kojih relevantnih podataka je ono formirano? Kako se tumači sam taj izraz i kako je Ministarstvo pravde došlo do toga da na taj način tumači korupciju kada je u pitanju poklon? Mnogo je pitanja koja su se otvorila kada je u pitanju borba protiv korupcije. Mi smo danas imali set zakona koji je imao niz protivrečnosti i niz nelogičnosti. Verujem da su ovi amandmani upravo na pragu toga da poprave set zakona, jer i mi smo svi ovde podržali donošenje Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, i šteta bi bilo da izađe jedan loš zakon, koji neće imati dobre efekte u javnosti. Cilj jeste da opozicija i mi podignemo pitanje borbe protiv kriminala i korupcije na mnogo viši stepen prioriteta, a što nije slučaj kada je u pitanju politika Vlade, pa da ova vlada konkretno počne da radi. Svedoci smo da su mnoge relevantne institucije izašle sa procenama da je Srbija pala na skali koja meri borbu protiv kriminala i korupcije, u odnosu na prethodni period. To samo govori da se u Srbiji ne pristupa ozbiljno borbi protiv kriminala i korupcije, tj. da je i nema. Mi nismo videli nikakve druge mere u toj borbi od kada je formirana Vlada, kao što nismo imali priliku da vidimo ni realizaciju svih onih osnovnih tačaka iz programa premijera Mirka Cvetkovića, onih šest tačaka, nego smo samo videli probleme, počev od evropskih integracija, do politike prema KiM, jačanje ekonomije, kako je ovde navedeno, do socijalne politike, neodmrzavanje SSP-a, jednostrana primena od strane države, prihvatanje Euleksa mimo Skupštine i Vlade, poskupljenje cene gasa, telekomunikacionih usluga, raskidanje koncesija, mislim, niz stvari. Ovu priliku koristim da uvaženu predsednicu ponovo zamolim da pozove predsednika Vlade da dođe u Narodnu skupštinu i da vodimo jednu ozbiljnu, temeljnu diskusiju, da zajednički raspravljamo o velikom broju pitanja, koja su otvorena, i da građani Srbije dobiju odgovore na sva ta pitanja. Pre svega, da dobiju najvažniji odgovor – kakva je politika Vlade Republike Srbije prema svim ovim pitanjima? Hvala.
Da li se još neko javlja? Izvolite, Željko Tomić.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, plašim se da je ovde došlo do jedne vrste nerazumevanja od strane Vlade, od strane potpisnika mišljenja Vlade, kako kaže, potpredsednika Ivice Dačića. Naime, da budemo konkretniji i više nego jasni, sedmi stav, člana 2, kaže šta je poklon: ''Poklon je novac, stvar, pravo i usluga izvršena bez odgovarajuće naknade i svaka druga korist koja je data funkcioneru ili povezanom licu u vezi s vršenjem javne funkcije.'' Ovaj amandman Milorada Dimitrijevića ne govori samo o datim stvarima, nego širi i na obećano. Da li možemo da prihvatimo da postoji i preventiva u slučaju obećanih stvari u vidu novca ili nekog drugog mita? U obrazloženju zašto ne prihvata ovaj amandman Vlada kaže da ne prihvata amandman iz razloga što je tom i tom odredbom značenje izraza ''poklon'', koji se upotrebljava u tekstu Predloga zakona, precizno utanačila šta je to ''poklon'', pa je mišljenja da značenje tako utvrđenog izraza ne obuhvata i obećanje novca, prava, usluga, itd. Niko i ne kaže da obuhvata. Mi samo dodajemo jednu novu stvar na koju mislimo, a to je ''obećanje''. Ako se ustanovi da je neko nekom obećao novac ili uslugu itd, i to, takođe, treba da bude obuhvaćeno određenom vrstom sankcionisanja. To je smisao ovog amandmana i to po meni širi i pospešuje celu ideju ovog, više nego nužnog, zakona. Hvala.
Po Poslovniku se javlja Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, dužan sam da informišem javnost da je danas u 13 časova održana sednica Odbora za industriju, na kojoj smo razmotrili informaciju Ministarstva rudarstva i energetike o poskupljenju cene prirodnog gasa. U ovoj skupštini smo u poslednja dva-tri dana čuli glavne primedbe na odluku Vlade o povećanju cene gasa za domaćinstva od 60%. Zbog toga smo po hitnom postupku zatražili od Ministarstva za rudarstvo i energetiku da nam dostavi sve relevantne podatke, vezane za cenu prirodnog gasa, a posebno strukturu cene za domaćinstva. Po ovoj ceni od 60% domaćinstva ne mogu izmiriti obaveze koje će uslediti odmah posle ovog povećanja. Ministar rudarstva i energetike dao je određene podatke vezano za podneti zahtev od strane javnog preduzeća "Srbijagas". Brojni članovi Odbora, a i ostali poslanici, uključili su se u diskusiju. Konstatovali smo na Odboru da je ova cena neprihvatljiva i zatražili od Ministarstva za rudarstvo i energetiku da Odboru za industriju, a i javnosti, dostavi sve podatke o ceni, i direktne i indirektne troškove na temelju kojih se formira cena prirodnog gasa. Pored toga, ocenili smo da se moraju preispitati i svi drugi faktori koji bitno utiču na formiranje cene, počevši od svih drugih inputa koji su bitni za cenu, od toga kolika je svetska vršna cena ovog trenutka, šta će se desiti sa cenom u nastupajućem periodu, s obzirom na to da će potrošnja, povećanje sigurno uslediti u nastupajućem periodu. Šta će Vlada učiniti da se, pre svega, zadrži ova cena, odnosno da se smanji, a šta će značiti to ukoliko svetska vršna cena, sada je trenutno oko 532 dolara, bude 600, 700 i ko zna koliko više? Zatražili smo od Vlade i Ministarstva rudarstva i energetike da po hitnom postupku utvrdi nacionalni program i plan, kako smanjiti ovu cenu, kako pomoći domaćinstvima da se, recimo, ta naknada za potrošeni gas pretvori u neku dvanaestomesečnu naknadu i na taj način da pomognemo domaćinstvima. Sa druge strane, da vidimo kako da u toj strukturi smanjimo pojedine direktne i indirektne troškove. Pored toga, konstatovali smo da se postojeći tarifni sistem mora preispitati i videti šta učiniti unutar tog postojećeg sistema da pomognemo građanima. Ono što smo ocenili neprihvatljivim jeste situacija da je u postojeću cenu ugrađen dug prema isporučiocu gasa, tako da će ona domaćinstva koja su uredno isplaćivala naknadu za potrošeni gas biti oštećena u odnosu na one koji su bili neuredne platiše. Ministarstvo i Vlada su prihvatili činjenicu da se unutar kalkulacione cene ugradi postojeći dug koji nije mali. Zatražili smo, u ime Odbora, da Ministarstvo proceni šta će se desiti na svetskom tržištu, vezano za cenu gasa. Imamo situaciju da su cene nafte bile vršne pre mesec dana i cena je bila oko 147, sada je 72. Cene gasa rastu. Vlada ne može pasivno posmatrati sve ovo. Naši građani ne mogu plaćati ovako visoku cenu gasa. U skladu sa odredbama Poslovnika, član 78, zatražili smo od Ministarstva dodatne informacije. Očekujemo da će Ministarstvo, sagledavajući ovu situaciju, u roku od nekoliko dana dostaviti dodatne informacije, pa ćemo onda, posle svega, kad sumiramo rezultate, obavestiti javnost. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku gospodin Maraš, zatim gospođa Marina Raguš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javio sam se po čl. 225. i 226, a hteo sam da kažem povodom ovoga što se čulo iz poslednje diskusije i što je gospođa Marina Raguš malopre pokrenula. Poslanička grupa LDP je, u skladu sa članom 199. Poslovnika, uputila pisani zahtev predsednici Skupštine, sa zahtevom da u Skupštinu dođe gospodin Škundrić, ministar energetike i da pokušamo da, na neki način, raspravimo ovo drastično poskupljenje gasa, da vidimo koji su razlozi zbog čega je toliko poskupeo. Drago nam je da je ministar došao. Doduše, došao je na Odbor za industriju, ali to ne umanjuje zaključke do kojih smo došli nakon tog razgovora. Osim žaljenja ministra Škundrića i njegove tvrdnje da je neminovno da poskupi gas 60%, nismo dobili odgovore na mnoga druga pitanja, koja su, pre svega, poslanici LDP postavili. Nismo dobili odgovor na ključna pitanja – ko je dozvolio 2007. godine 25% ukupnih akcija ''Jugorosgasu'', koji je posrednik, na osnovu gasno-naftnog sporazuma (za koji nismo znali, kada ste raspravljali i kada ste ga usvojili) sa Ruskom federacijom, da gradi magistralne gasovode po Srbiji?! ''Progres gas trejding'' je imao 25% akcija, NIS je uputio molbu Vladi, a Vlada 2007. godine nije odgovorila na to i Rusi su postali, tačnije, ''Gasprom'', preko svoje austrijske firme, vlasnici 75% ''Jugorosgasa''. Zbog čega je to bitno? Zbog toga što ''Jugorosgas'', po rečima ministra Škundrića, naplaćuje proviziju 4% svaki put kada kupimo gas od Rusa, plus PDV, što znači da 5% ide na račun posrednika. Takođe, nismo dobili odgovor zašto Srbija jedina, koja je inače najpovoljniji mogući ulog dala ruskoj strani, ima najnepovoljniji uslov prilikom kupovine gasa, odnosno nijedan posrednik ne uzima 5%, osim u Srbiji. Takođe, nismo dobili odgovor – zbog čega je u zemljama u okruženju jeftiniji gas. Rečeno nam je da neke zemlje imaju svoje resurse, ali BiH nema svoje resurs, BiH ima za osam centi jeftiniji gas po kubiku. Nismo dobili odgovore ni na mnoga druga pitanja. Ne znam da li to znate, ali u cenu gasa od ovih 60% poskupljenja, ušao je stari dug. Ušlo je servisiranje starog duga. To znači da oni građani koji su plaćali proteklih godina gas, sad ponovo plaćaju dug koji ''Srbijagas'' ... (Predsednik: Vreme, gospodine Maraš.) ...ima prema ruskom ''Gaspromu''. Znači, ponovo plaćaju taj gas. Naravno, da se ne bi ovo sve završilo samo na kritici, uputili smo predlog ministru u ime poslanika LDP, ali i svi ostali poslanici opozicije i oni koji su bili prisutni složili su se –neophodno je revidirati cenu gasa. Svesni smo ekonomske opravdanosti poskupljenja, ali hajde da izbacimo servisiranje starog duga, hajde da promenimo posrednika ili da posrednik smanji proviziju, da ne bude najveća moguća, tih 5%, samim tim će doći do smanjenja gasa i time će građani, za koje je počela grejna sezona, gas plaćati jeftinije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospođa Marina Raguš, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsednice, hvala. Na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika želim da pričam o nečemu što je ipak bilo krajnje nekorektno. Dakle, održao se Odbor za energetiku, važno je životno pitanje, ne to nije obaveštenje kolega, konkretno pitanje ćete ćuti na kraju. Moj je odabir i stvar stilskih boja kako ću da obrazložim članove 225. i 226, a ja molim predsednicu da drži red u sali. Ovo su vrlo važna pitanja i stilske razlike bi ovde trebalo da se zanemare, a da nastavim tamo gde je stao gospodin Maraš, jer je bila vrlo žučna diskusija na tom odboru. Pokušali smo da saznamo koje kategorije društva će uspeti da izdvoje određena finansijska sredstva za gas koji je poskupeo 60% i koji će definitivno da napravi užasan socijalan udar na sve veću i brojniju populaciju ranjivih kategorija populacije u Srbiji. Naravno, nismo dobili odgovore na naša pitanja, a izašli smo sa konkretnim podacima, da je 733.000 zvanično nezaposlenih ljudi u Srbiji, da je najniža starosna invalidska penzija 9.715 dinara, najniža penzija poljoprivrednika 7.347 dinara, da su prosečne zarade, prema zvaničnim podacima Republičkog zavoda za statistiku, 33.131 dinar. Dakle, sa konkretnim podacima smo izašli pred ministra i rekli – dobro, kako ste onda mogli da napravite takvu predikciju i da odobrite poskupljenje od 60%? Ko će vama moći da plati cenu gasa, a da ne kažemo da utiče i na daljinski sistem grejanja koji ovaj energent koriste, a da ne govorimo o tome i da profesor Bajec najavljuje 12% inflacije. Znači, vi imate socijalne nemire, zato što je naprosto ugrožena egzistencija ljudi. Ovom prilikom, da ne izlazim iz konteksta, članovi SRS pitaju, a i zbog javnosti, jer nas u medijima nije bilo, nažalost, mediji su izveštavali o gospodinu Čanku, i svi jedva čekamo pres-konferenciju u ponedeljakda govorimo o organizovanom kriminalu u ovoj oblasti, naše konkretno pitanje sada jeste – šta to Vlada planira konkretno da uradi da obezbedi socijalnu sigurnost državljana Republike Srbije? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Marković. Pitanje će biti prosleđeno Vladi i resornom ministru.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 198, vezano za čl. 225. i 226, hteo bih da postavim ministru energetike i ministarstvima koja odlučuju o ovim stvarima nekoliko pitanja. Prvo, kolika je cena domaćeg gasa? Pored toga što uvozimo gas preko gasovoda na ulazu u Horgoš, imamo nalazišta koja se eksploatišu, pogotovo ovde u Vojvodini. Drugo, kolika je ponder cena, jer cena između uvoznog gasa i domaćeg gasa je različita u korist domaćeg gasa, i za prirodni gas se pravi kao što se pravi i za naftu i za sve ostale energente.? Ponderisana cena ide prema potrošačima. Treće, kolika je marža države na prirodni gas koji se troši? Četvrto, kada se već ovako ponašamo prema potrošačima, pogotovo prema domaćinstva koje ste doveli od buldožer revolucije naovamo na granicu egzistencije, zašto se domaćim potrošačima ne fakturiše domaći gas koji se eksploatiše iz domaćih nalazišta? Još jedno pitanje – kolika su primanja, ne plata, nego kolika su primanja generalnog direktora ''Jugorosgasa''? Imam neformalno informaciju da mesečno generalni direktor ''Jugorosgasa'' stavi u džep 9.000 evra. Molim, da mi se na ova pitanja pismeno odgovori.
Zahvaljujem. Biće pitanja prosleđena resornom ministarstvu u Vladi. Gospođa Milica Vojić-Marković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Danas je Svetski dan borbe protiv siromaštva. U obeležavanje ovog dana uključila se i Skupština Republike Srbije, time što je danas u Domu Narodne skupštine organizovan okrugli sto na kome je tema bila: "Borba protiv siromaštva". Naravno, domaćin ovog skupa je trebalo da bude Odbor za smanjenje siromaštva, no kako on za pet meseci nije formiran, pošto to nije tema kojom treba da se bavimo, Odbor za rad i socijalnu politiku je preuzeo ovu dužnost i hvala mu što je, na bilo koji način, Skupština ušla u ovu priču. I Vlada Srbije se uključila u obeležavanje ovog dana na jedan vrlo zanimljiv način. Gas je poskupeo 60%, telefonska pretplata je sa 74 ili 75 dinara skočila na 240 dinara, kažu da je to 70%, meso je poskupelo 22%, suhomesnati proizvodi 9,9%, šećer i duvan po 9,5%, električna energije 8,8%, školski pribor i knjige 6%, saobraćaj 4,2%, biće mi malo tri minuta da o tome dalje govorim. Unija poslodavaca upozorila je Vladu Srbije da na ovaj način, podizanjem cene gasa i podizanjem cene telefonskih impulsa, dodatno opterećuje sve građane Srbije, opterećuje privredu koja je tek nešto krenula i dolazi do toga da mi te toliko željene investicije nećemo ni videti. Prosto, ljudi neće biti zainteresovani da uopšte ulaze u ovu zemlju. Moram da podsetim da povećanje cene gasa dolazi onog trenutka kada je cena nafte na svetskom tržištu najniža u poslednjih nekoliko godina, a kada su cene svih ruda i svih drugih energenata upravo u jednoj silaznoj putanji. Onda se postavlja pitanje, i moje kolege su više puta načinjale temu, kako je ministar obrazložio povećanje cene. Ova Vlada za sebe kaže da je socijalno odgovorna i tu konstataciju zasniva na tome što je penzionerima povećala za 10%. Prosto je pitanje, misli li Vlada da će penzioneri bolje živeti ako su im penzije povećane 10%, a troškovi su povećani za 100%. Statistika dalje kaže i istraživanja, takođe, da je krajem oktobra 2007. godine 6% populacije Srbije bilo ispod granice siromaštva. Danas to nije 6%, gospodo, nego 10%. To je danas na skupu, takođe, konstatovao Lens Klark, stalni koordinator UN u Srbiji. Naravno, sve ovo što ja danas govorim znaju građani mnogo bolje od svih nas ovde. Mnogo građana je zvalo i rekli su nam da su zvali i RTS, da su punili Beogradsku hroniku svojim pitanjima, a nijedno pitanje nije dozvoljeno da izađe u javnost. Zbog toga su molili poslanike DSS da otvore ovo pitanje i da na taj način dobiju makar odgovor koji ćemo, takođe, kad stigne prezentovati javnosti. Pitam, koje će mere koristiti Vlada Srbije kako bi ostvarila Strategiju borbe protiv siromaštva, koja je napravljena pre tri vlade, ovo je četvrta Vlada koja mora da baštini tu strategiju, kako bi se broj onih ljudi u ovoj zemlji koji nemaju hranu na bilo koji način smanjio? Hvala.
Gospodin Lapčević, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, javljam se po osnovu člana 226. Malopre su moji prethodnici govorili o tome šta je bilo na Odboru za industriju i energetiku i obrazloženje koje nam je dao ministar za poskupljenje gasa, najblaže rečeno, za nas je neprihvatljivo. Naime, ministar je rekao da se cena gasa usklađuje na dvanaestomesečnom nivou i da je ovog trenutka morao da poskupi. Pri tom, nije dao odgovor na pitanje, ako je već tako i zna se da je cena nafte skočila preko 130, 140 dolara početkom godine, zašto nije, kada je Vlada formirana početkom jula, građanima Srbije najavio da će u septembru ili oktobru gas skočiti za 60%, pa da ljudi mogu na vreme da se pripreme i da nađu alternativno rešenje tokom grejne sezone. Potpuno je neprihvatljivo i nedopustivo da 15. oktobra, kada počinje grejna sezona, vi saopštavate građanima Srbije da će cena gasa biti ubuduće 60% veća. Na taj način ih dovodite u bezizlaznu situaciju, da oni koji nemaju drugo rešenje za zagrevanje svojih prostorija, naročito se to odnosi na Vojvodinu i centralnu Srbiju, sada moraju da traže alternativno rešenje, odnosno ili da prelaze na čvrsto gorivo. To znači nova ulaganja ili da krenu za još jednom gorom merom koja može da potpuno sruši energetski sistem Srbije, a to je prelazak na grejanje na struju, koje je u ovom trenutku jeftinije nego što je grejanje na gas, pa posledice toga mogu biti da nemamo struje tokom ove godine u kriznim danima, odnosno u najhladnijim danima tokom zime. Na koji način će Ministarstvo energetike i Vlada Republike Srbije pomoći najsiromašnijim građanima Srbije da prevaziđu ovaj problem koji im je nanet velikim poskupljenjem gasa? Najlepši poklon koji su mogli da dobiju od socijalno odgovorne Vlade i ministra iz socijalno odgovorne stranke jeste taj da im poskupi gas za 60%. Samim tim će poskupeti i daljinsko grejanje u skoro svim gradovima Srbije bar za 40 do 50%, što će reći, uz 100% povećanje telekomunikacionih usluga, da će inflacija, po nezavisnim analitičarima, na nezavisnim medijima, biti samo za 1% veća nego što je projektovano. Da li je to moguće? Ja mislim da nije. Zahtevam odgovor od Ministarstva energetike i Vlade Republike Srbije, na koji način će obuzdati inflaciju, na koji način će pomoći najsiromašnijima? Hvala.
Gospodin Milan Nikolić, po Poslovniku, takođe.
Poštovana predsednice, poštovani poslanici, pošto sam bio učesnik Odbora za industriju, nisam član Odbora, bilo je samo pet članova Odbora, što je zanimljivo, hteo bih samo da informišem i vas i zbog javnosti, tačno je da se plaća provizija 4%. Na moje pitanje – a šta je zauzvrat dobila naša država, rečeno je da je naša država oslobođena traženja garancije banaka, a isto tako, ne plaća penale na nepovučenu količinu ugovorenog gasa. To je, da bi gledaoci i da bi poslanici znali, jer prethodnici su svesno ili nesvesno izbegli da to kažu. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vjerica Radeta, podnela je amandman kojim je predložila da se naziv poglavlja dva i čl. 3. do 27. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li Vjerica želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u obrazloženju Predloga ovog zakona koji je, inače, nepotreban, reći ću kasnije i zbog čega, napisan je kao što to nalaže Poslovnik, ustavni osnov za donošenje zakona. Gospođo ministar, kažete: ''Ustavni osnov za donošenje zakona o Agenciji za borbu protiv korupciji sadržan je u članu 6. stav 2. Ustava Republike Srbije''. Radi javnosti, član 6. stav 2. Ustava Republike Srbije kaže: ''Postojanje sukoba interesa i odgovornost pri njegovom rešavanju određuju se Ustavom i zakonom.'' Kao pravnik sa višegodišnjim iskustvom ne vidim vezu između ovog člana i Predloga ovog zakona. Pored toga, članom 97. tačka 16. Ustava Republike Srbije propisano je, kažete, da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje ''organizaciju, nadležnost i rad republičkih organa''. To je tačno, kao što je tačno da ste, upravo predlažući zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, prekršili član 97. tačku 16. Ustava, jer ova agencija, niti bilo koja agencija, uređena na način kako ste vi predvideli ovim zakonom, ne može biti, niti jeste, republički organ. Zna se koji su republički organi, regulisano je Ustavom i mimo toga ne može ništa drugo da bude republički organ. Dakle, ne možemo mi proizvoljno, da, sva pitanja treba da se reše, svi problemi u društvu treba da se reše, ali je sve to moguće u okviru postojećih državnih organa. Mi nemamo mogućnost da donosimo nijedan zakon, zapravo, ne smemo da donesemo nijedan zakon koji je u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Stav poslaničke grupe SRS o ovom zakonu je iskazan kroz naše amandmane i kada smo proučavali ovaj tekst, onda smo razmišljali na koji način amandmanski da reagujemo. Da li da napišemo samo jedan amandman i da kažemo da se briše sve od naslova do kraja ili da idemo pojedinačno da se briše svaki član zakona. Onda smo se opredelili da to radimo po poglavljima, da kroz naše amandmane predlažemo da se briše svaki član Predloga ovog zakona. Dakle, ako imamo nešto što je apsolutno u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, onda ne možemo da se upuštamo u sam tekst ovog predlog ili bilo kojeg drugog predloga zakona, jer dovoljna je činjenica da mi hoćemo da formiramo nešto što nema osnova u Ustavu Republike Srbije. Ali, svejedno, ovaj amandman, koji sam ja podnela u ime poslaničke grupe, odnosi se na čl. od 3. do 27, odnosno predlog da se brišu ti članovi, to poglavlje govori uopšteno o Agenciji, pa između ostalog, govori šta bi bila nadležnost te neustavne agencije. Kaže, dakle, da nadzire sprovođenje Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije. Kako li će da nadzire stvarno mi nije jasno, a nigde u zakonu ne piše?! Šta uopšte znači što će neko da nadzire, nadziremo i mi srpski radikali korupciju u Srbiji, upozoravamo na konkretne slučajeve, ali šta vredi kad je to u nadležnosti onih koji drže vlast u Srbiji! Zatim – pokreće postupak i izriče mere zbog povrede ovog zakona; rešava o sukobu interesa; obavlja poslove u skladu sa zakonom kojim je uređeno finansiranje političkih stranaka, daje mišljenja i uputstva za sprovođenje ovog zakona; daje inicijative za izmenu i donošenje propisa u oblasti borbe protiv korupcije, daje mišljenja u vezisa primenom Strategije, Akcionog plana i sektorski akcionih planova itd. Dakle, sve u svemu, ovo je, izvinite na izrazu, mlaćenje prazne slame. Ovo nema nikakve veze, kao što smo dosad imali razne komisije, agencije koje ste formirali u poslednjih osam godina, uvek sa istim razlogom da nemate dovoljno ministarstava, da biste na određene funkcije postavili sve one koji su zaslužni partijski radnici, tako i sada idete u formiranje agencija, komisija, direkcija, ne znam čega sve ne, a ništa od toga nema, rekla bih, upotrebnu vrednost. Isti slučaj će biti i sa ovom agencijom koja, to je najvažnije, ima direktora, taj direktor će, ne znam zbog čega, primati platu koja je jednaka plati ministra, a tvrdim da osim vas niko u ovoj sali ne zna kolike su danas plate ministara, jer je to državna tajna, što je neverovatno, ali je tako. Ova agencija bi trebalo (sad da ne čitam sve članove pojedinačno, ni iz ovog dela na koji sam ja stavila primedbe) da radi ono što radi Komisija za borbu protiv korupcije. Mi tu komisiju imamo na delu već više godina. Predsednik te komisije vrlo često u medijima stavlja primedbe, iznosi konkretne slučajeve korupcije u vrhu vlasti. Najčešće sam slušala kada govori o ministru Dinkiću itd. Zapravo, ona je obaveštavala i Skupštinu, mi smo imali često izveštaje te komisije, ali, nažalost, nikada nismo o tome raspravljali. I sada, u ovom momentu, ne ulazeći u to da li je ta komisija i koliko je u pravu, postavlja se pitanje – da li se ta komisija uklanja i formira neka nova samo zato što se neko usudio da prozove Mlađana Dinkića? A taj neko, na neki način, trebalo bi da pripada vladajućoj koaliciji, ovoj ili onoj prethodnoj, svakoj, u svakom slučaju. Imamo Revizorsku komisiju. Znali li neko šta je ta komisija do sad uradila i koliko dugo je bila samo na papiru, a nije bila uopšte formirana u stvarnom životu? Šta je uradila Antimonopolska komisija? Pre neki dan, gospođa koja je predsednik te komisije u medijima kaže da ta komisija ne može da radi zbog izrazitih pritisaka određenih tajkuna u Srbiji i da ne sme da kaže koji su to tajkuni. Koja je svrha postojanja te komisije i da li neko, da li vi znate, jer se ona poverila Vladi, trebalo je i Skupštini, trebalo je da nam kaže koji su to monopolisti u Srbiji, koji su to tajkuni koji ne dozvoljavaju nekom, što ste vi nazvali državni organ, iako po Ustavu ne može biti, ali svejedno, postoji, država i narod ih plaća, da radi svoj posao, a mi ne znamo. Sada znamo da se ona usudila da kaže, ali da znamo ko su ti tajkuni ili ko je taj tajkun mi bismo joj pomogli, sada bismo je zaštitili od tog tajkuna ili od tih tajkuna. Imamo Odbor za sukob interesa. Šta je taj odbor uradio i šta je uopšte mogao da uradi? Da ne pričamo o tome na koji način i članovi ovog parlamenta krše naloge Odbora za sukob interesa, onda kako možemo da očekujemo da ih poštuje neko drugi ako ne poštuju oni koji su glasali za donošenje tog zakona. Vi ste rekli da ne prihvatate ovaj amandman i ostale amandmane, ovo obrazloženje je dato kolegi Martinoviću, iz razloga što smatrate da se Predlogom zakona obrazuje Agencija za borbu protiv korupcije, što je u skladu sa članom 97. tačka 16. Ustava, dakle ono što nije. Između ostalog, uređuje i organizaciju, nadležnost i rad republičkih organa. Takođe, već postoje primeri da su zakonima obrazovani samostalni i nezavisni državni organi, kao što je Poverenik za informacije od javnog značaja, koji je obrazovan prema Zakonu o slobodnom pristupu informacijama. Dakle, vi ste napisali primer jedine institucije koja, zaista, koliko-toliko, gospodin Šabić, mora se priznati, radi poprilično svoj posao u onolikom obimu koliko njemu dostavljaju informacije koje ne možemo da dobijemo svi mi, bilo koji građanin Srbije koji je zainteresovan za neku informaciju. Zašto niste naveli kao primer ove komisije, što sam malopre navela? Mi znamo da postoji veliki broj zakona koje ova država, odnosno ovaj parlament treba da donese jer je to neka prečica do EU i vi nama svaki od tih zakona predstavljate kao zakon od životne važnosti. Na tom spisku je i Zakon o zaštiti foka. Verovatno će i to biti jednog dana po hitnom postupku, nema veze što u Srbiji nema foka, ali treba zakon. Dakle, morate malo ozbiljnije da pristupate predlaganju zakona, morate da vodite računa da poštujete Ustav Republike Srbije i da kažete vašim evropskim prijateljima da ne možete da donosite zakone koji nisu u skladu sa tekstom koji je između ove dve korice. Neće vam ni oni to prihvatiti. Ako donesete zakon koji će da padne na Ustavnom sudu, šta će onda da vam kažu ovi što vas teraju da donosite ovakve zakone? Još moram samo da kažem kakav će biti sastav Odbora za Agenciju, ko sve predlaže tih devet članova: Administrativni odbor Skupštine, predsednik Republike, Vlada, Vrhovni kasacioni sud, koga nema, Državna revizorska institucija, koja je počela da radi juče, Zaštitnik građana i Poverenik za informacije, Socijalno-ekonomski savet, koji toliko dobro radi, slušali smo malopre šta je sve i koliko poskupelo, tako da ima razloga da se pojavi sa ovim predlogom, Advokatska komora Srbije, Udruženje novinara u Republici Srbiji, putem zajedničkog dogovora. Dakle, taj budući sastav govori o tome koliko ovaj odbor, ne govorim personalno nego način na koji će biti formiran, ne daje nikakve garancije i nikakvu sigurnost da će, ovaj odbor, makar i neustavan, nešto ozbiljno da radi. Ne samo što vi kršite Ustav prilikom predlaganja zakona, mislim na Vladu Republike Srbije, i prilikom usvajanja zakona, a kada to kažem mislim na skupštinsku većinu, već vi i podržavate one koji krše Ustav. Sinoć sam, šetajući po kanalima, slučajno naletela na jednu emisiju, zadržala sam se svega par minuta, jer sam čula da neko pokušava kao pravnik da objasni na koji način su uzeti mandati SRS, bolje reći, oteti. Onda taj neko, ko je pravnik, ali je očigledno da je pravničko iskustvo sticao po londonskim kafićima ili pomažući zidarima da prave malter, taj posao vrlo uvažavam i te ljude, ili je možda pravničku praksu sticao degustirajući skupa vina, uglavnom, taj nazovipravnik kaže da je SRS po opštinama u raznim koalicijama te sa "žutima", te sa G17, te sa SPS, sa LDP, sa svima čiji su odbornici u nekim opštinama glasali u skladu sa Ustavom i u skladu sa zakonom. Onda mu je bilo postavljeno pitanje – šta je sa mandatima u Parlamentu, šta je sa ostavkama koje su potpisali narodni poslanici? Naravno, izbegao je odgovor, misli on vešto, ali vrlo jadno, pa je rekao: "Znate, svaka ostavka može i da se opozove, to piše u zakonu". Ustav, član 102. stav 2. kaže: ''Narodni poslanik je slobodan da, pod uslovima određenim zakonom, neopozivo stavi svoj mandat na raspolaganje političkoj stranci na čiji predlog je izabran za narodnog poslanika.'' Dakle, neopozivo! Zakon nije regulisao ovu materiju. U ovom slučaju mora da se primenjuje isključivo Ustav, jer zakon je jedino regulisao mandate kada je u pitanju lokalna samouprava. Završavam, vidim da je vreme isteklo. Hoću da kažem kolegama iz vladajuće većine, da ih zamolim da, kada već na ovaj način podržavaju ove koji krše Ustav tako što su oteli mandate, onda bar neka ne donose i nove zakone koji su u suprotnosti sa Ustavom. Znate, kada se bude odgovaralo zbog kršenja Ustava, ne bila vam u koži.
Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Vojić-Marković, izvolite.
Pročitaću kako glasi član zakona: Kaže: "Članove odbora Agencije bira Narodna skupština na predlog: Administrativnog odbora Skupštine; predsednika Republike; Vlade; Vrhovnog kasacionog suda; Državne revizorske institucije; Zaštitnika građana i Poverenika za informacije, putem zajedničkog dogovora; Socijalno-ekonomskog saveta; Advokatske komore Srbije, udruženja novinara u Republici Srbiji, putem zajedničkog dogovora". Sad kaže: "Kandidat za člana Odbora Agencije, koga predlaže predlagačiz stava...'' dalje to nije ono na šta sam u ime DSS uložila amandman. Naime, smatram da nije potrebno da predsednik Republike, Zaštitnik građana ili Poverenik daju svoje predloge za članove Odbora Agencije,upravo zato što, ukoliko oni ne bi davali te svoje predloge, ovo telo bi bilo nezavisnije. A jedno nezavisno telo u borbi protiv korupcije i kriminala je svakako ideal bilo koje demokratske Vlade bilo gde u svetu. Na način kako je to dato u Predlogu zakona, ima se utisak da predlagač formira telo koga se unapred plaši i hoće da se zaštiti time što će ga kontrolisati. To se, u stvari, uklapa u tu jednu opštu sliku koja je ostala, ne samo meni, nego, vidim, i u stručnoj javnosti se polemiše, iza celog ovog seta objedinjenih zakona i prosto se radi na tome da sve to ima jednu lepu fasadu, a da sve ono što se radi iza te fasade ostane potpuno neokrnjeno, odnosno da se nigde ništa ne dodirne i ne pipne. U stvari, ima se utisak kao da Vlada uopšte ne želi da se bavi obračunom sa kriminalom i korupcijom. To je jasno iz obrazloženja koje je Vlada dala, prevedeno malo drugačije, doduše finije su mi to obrazložili, ali kada se to sve prevede dobijem ovakav odgovor: ''Mi formiramo telo, hoćemo i da ga kontrolišemo.'' Naravno, meni je potpuno jasno još iz ekspozea premijera, gospodina Mirka Cvetkovića, koji je borbu protiv kriminala i korupcije stavio tek na peto mesto. To pokazuje odnos Vlade prema ovom izuzetno važnom problemu koji se pojavljuje u našoj zemlji, koji našu zemlju, koja je zaista u tranziciji, vrlo problematično stavlja na jedno od poslednjih mesta na listi u kojoj caruje korupcija. Meni se sve više čini da, u stvari, Vlada želi da formira ovo telo kako bi mogla da kontroliše svoje koalicione partnere i da ga koristi u svrhu političkih obračuna. Već danima vidimo po medijima koliko se i kakvih korupcionaških afera pojavljuje za mnoge članove Vlade, pa mi se čini da je dobro da Vlada (koja formira ovo telo), a kontroliše ga i predsednik Republike, i Poverenik i svi drugi, kontroliše ovo kako bi mogla da one koji nisu lojalni isključi iz svojih redova i pošalje na neko drugo mesto koje država pravi kao instituciju gde odlaze oni koji krše zakon.
Gospodin Krasić se javio o amandmanu.
Mislim da predlagač nije dobro shvatio prvu primedbu koju je gospodin Martinović, prilikom otvaranja rasprave o pojedinostima, izneo sa ove govornice, a tiče se člana 1. Predloga zakona. Naravno, pošto ste odbili taj njegov amandman, potrudili ste se da nešto napišete. Međutim, sve to što ste napisali praktično ste potvrdili u članu 9. Predloga zakona, potvrdili u smislu demantovanja. O čemu se radi? Ko su državni organi, kakav je njihov naziv i nadležnosti u sistemu podele vlasti u Republici Srbiji, a to je u skladu sa Ustavom, propisano je. Državni organ je: Narodna skupština, predsednik Republike, Vlada, u tom sistemu se nalaze i ministarstva kao organi državne uprave, državni organi, i imamo čitav sistem tzv. pravosuđa: javna tužilaštva, sudove, imamo Zaštitnika građana kao državni organ, i on je postao ustavna kategorija. Možda sam još neki organ preskočio, NBS, a mislim da postoji odredba o vojsci, i postoji Ustavni sud kao nešto specifično. Tu se završava spisak državnih organa. Šta je karakteristika tih organa – da se u zakonom propisanom postupku dolazi do njih. Narodna skupština, Zakon o izboru narodnih poslanika, kada se završe izbori 250 izabranih poslanika čine zakonodavni državni organ koji se zove Narodna skupština. Vladu bira Narodna skupština, da ne ulazim u to, ali bira Narodna skupština po nekim kriterijumima. Što se tiče ministarstava, izborom za ministra, drugi sistem zakona, svi oni što rade u ministarstvu su državni službenici i nameštenici, u ministarstvu kao državnom organu. Što se tiče sudova i tužilaštva, moraću da preskočim to, jer nam tek sledi usaglašavanje sa Ustavom i tog izbora, ali se govori o postupku izbora. Da li je u pitanju konkurs, da li je neko ovlašćeni predlagač. Vidite, za predsednika Vlade ovlašćeni predlagač je predsednik Republike. Za izbor ministra kandidat za predsednika Vlade predlaže, pa se bira. Tu postoji jedan kontinuitet i jedan niz državnih organa. Kao što vidite, Narodna skupština je kapa za sve ili vrh piramide i sve nadole ide. Zbog čega? Zbog suverenosti i prava da se organizuje vlast na nekoj teritoriji u skladu sa Ustavom i zakonom. Sličnih pokušaja kao što je ovo navedeno u članu 9. mi imamo u našoj praksi. To se tiče Nacionalnog prosvetnog saveta, kako se zvaše, ne znam ni ja, gde postoji sistem predlagača, da bi se ne samo sprečio sukob interesa, nego da bi se izrazile neke specifičnosti, pa prema tim predlagačima se ide. To je pogrešno. I RRA, imamo i neke druge izbore, sve je to pogrešno. Znači, zakon je napravio neustavnu varijantu, ali i pogrešnu. Jednostavno, mi sreće nemamo sa tim organima, ako tako mogu da kažem; i RRA, i ona za telekomunikacije, i ovi prosvetni saveti itd. A da vam ne pričam kakav je cirkus bio da se izabere 26 članova onog saveta, pa ovi predlažu ovoliko, a ovi ovoliko, matematičari ovoliko, hemičari ovoliko, fizičari ovoliko, katastrofa, smešno. Šest puta je ovde bilo ponavljanje izbora, pa na kraju ni Skupština nije znala na koji način da glasa, što reče Vjerica. Znači, ne može nešto da bude državni organ ako se bira na ovaj način. Ako su predlagači, pa sada da ne citiram ovde ima ih devet predlagača, ne bira se tako. Imamo malo i uvrnutu odredbu oko izbora sudija Ustavnog suda. Ne kažem da to ne postoji, Francuska ima nešto slično, tripartitno, itd. Kod nas se uvek nešto malo začini pa se zavrne. Koliko? Sasvim dovoljno da ne funkcioniše ili da bude smešno. Imamo Ustavni sud koji nema 15 članova, nego, čini mi se, 10; pet je izabrala Narodna skupština sa spiska koji je dostavio predsednik, pet je izabrao predsednik sa spiska koji je dala Narodna skupština. Da li znate šta se desilo? Desilo se da je Dragan Todorović tužio predsednika Srbije zbog nečega što je rekao u toku izborne kampanje, totalno omanuo Tadić, prevario ga neko, totalno. U kom smislu ne omane? Nado, ja sam te shvatio, da, Boris Tadić je najlepši, najpametniji, da li mogu dalje? Sada da idemo, pošto znam da ti je to bilo dovoljno kao količina da bi prihvatila ovo što pričam. E, sada je Boris Tadić u jednom velikom problemu. Glavni svedok da je Boris Tadić izrekao nešto što nije istina, da ne upotrebim u zagradi neku drugu reč, jesu sudije Ustavnog suda; jer su nekada bili službenici, pa radili nešto za Dragana Todorovića, za Ministarstvo, zakonito uradili i država oprihodovala milijardu i po zbog toga. Umesto da kaže, gospodine Todoroviću, svaka vam čast, kada ste bili ministar, vi ste omogućili da država zaradi milijardu i po! Ne, on maše u toku predizborne kampanje i napravi mentalnu grešku. Kakvo će to suđenje da bude predsedniku Srbije kada će svedoci tužioca da budu sudije Ustavnog suda, koji su zakonito radili posao, pravili ugovore itd? Moraju malo da se znaju neke stvari, ne mogu ''piljci'' da mešaju. Ne može državu da vodi neko ko ništa ne zna, mora nešto da zna. Sudeći po onome što je u javnosti prisutno, verovatno 70% građana Republike Srbije smatra da se izvorište korupcije nalazi u sledećim institucijama (dozvolite da stavim naočare, hvala): prvo, Administrativni odbor Narodne skupštine; predsednik Odbora je ''bolonjac'' sa krivičnom prijavom i dokazima da je izvršio krivična dela; drugo, predsednik Republike; kažite da tamo nema korupcije. Da li nema, Nado?! Evo, verujem Nadi da tamo nema korupcije. Nema kod predsednika, ali ima u kabinetu. Da li se slažete, Nado? Ni tu se ne slažete. Nema u kabinetu, ima kod ''Kobri'', obezbeđenje, ''Kobre''. Mi samo to imamo od vojske, ''Kobre'', nemamo mi drugu vojsku. Imamo od vojske samo jednu jedinicu koja štiti predsednika Republike. Miki Rakić je druga priča, ne smem da pričam suviše, dogovorili smo se. Treće, Vlada Republike Srbije. Samo kada bih vam pročitao sastav Vlade, to ne da je izvorište, nego - vrelo, vrelo bune, vrelo korupcije. Ministar, potpredsednik Boža Đelić, nije imalo kuče za šta da ga ujede kada je došao. Kao onaj Gojko Radić iz Subotice, došao sa dve kesice kao izbeglica, a sada odmarališta na jezeru kod Subotice. Vaš! Vaš! Nije, Nado, tvoj. Vrhovni kasacioni sud - to nemamo, ljudi! Državna revizorska institucija - oni nisu poznati po korupciji, ali oni su uspavani. Oni bi hteli da rade, ali kako, čime. Čime da rade? Nemaju čime. Radiće? Rade? Koji je efekat toga? Kada? Sedam završnih računa nemamo, da li znate vi to, je l' vi niste informisani! Od 2000. godine država nema završni račun, nijedan! Do 2000. ima, svake godine je uredno usvajan. Kako nije postojao? Kako nije postojao? Nije bilo cifara. Dobro, videćemo da li je bilo cifara, vi ovo što možete u cifre da smestite niste prikazali. Zaštitnik građana i Poverenik za informacije od javnog značaja, putem zajedničkog dogovora; njih dvoje treba da se dogovore, ovaj predloži polovinu, ovaj, 'ajde druže, predloži polovinu od jednog čoveka. Oni ne mogu da rade. Pitajte i Šabića i Jankovića. Pre neki dan čovek je bio ovde, što vas je napljuvao, mene bi bilo sramota. Socijalno-ekonomski savet; je l' to postoji kod nas? Advokatska komora Srbije; udruženja novinara Republike Srbije, putem zajedničkog dogovora. E tu, bože pomozi! Nadežda Gaće! Pa ljudi, pa koga vi hoćete da ubedite! Onaj čovek koji jedva hvata prvi i drugi kanal na vrh Seličevice, a to je jedno brdo, planina, ne može da vam veruje, jer ono što Ustav garantuje, to život u Srbiji demantuje i zna on gde je izvorište korupcije. Zna gde je izvorište korupcije. Ako ste pet-šest puta povećali broj zaposlenih od 2000. godine, ako je svaka šuša postala ekspert, ako je onaj što nije imalo kuče za šta da ga ujede postao vlasnik 11,5 miliona akcija u nekoj banci, pa napravio kućicu, pa izdaje, sedam-osam hiljada evra mesečno. Pa onaj Jelašić dođe odnekuda, ne znam ni sam, Srpski kongres u Americi ga je finansirao da završi magisterijum, pa je kupio neku vilicu, kako beše. Vi ste ga napadali, demokrate, da vas samo podsetim. Dobro, što je državljanstvo, to mu je dao Živković za flašu vina, nema veze. Čekajte, gde vi tražite korupciju – na buvljaku, u Bubanj potoku? Gde? Gde su banke? Ko je na čelu banaka, čija deca, čiji sinovi, kako to generalska deca preko noći postadoše sposobna?! Znate, ovo je puka deklaracija, ovo je nešto sa čime će da se maše. Zašto? Zato što tu postoje ipak neke odredbe koje vam omogućavaju da završite sa zloupotrebom? To je onaj član pri kraju ovog zakona, o krivičnom delu i pravnim posledicama osude za krivično delo, a krivično delo može da izvrši svaki funkcioner ako ne podnese prijavu imovine ili pogreši u prijavi imovine. Pravna posledica osude za to krivično delo, a krivično delo je kao blanketna norma, da znate, jeste lustracija – neće moći 10 godina da se bavi politikom. Tu počinje i tu se završava priča – kako se uspostavlja diktatura jednog čoveka, kome pomažu neki predstavnici veća staraca, tata i Dobrica Ćosić. A Zapad je rekao – slobodno radi, jer u Srbiji još uvek važi princip demokratskog autoriteta, a to znači razvoj demokratskog društva se zasniva na autoritetu jednog pojedinca, koji postaje merilo za sve. Njegova volja odlučuje o tome šta je demokratsko, šta nije! Njegova volja odlučuje šta su ljudska prava, šta nisu ljudska prava! Njegova volja odlučuje šta treba proganjati, šta treba hvaliti! Eto, to je društvo koje se pravi. Samo zaboravljate jednu stvar. Pri put ste pokazali veliku aktivnost kada ste donosili Zakon o lustraciji – niste mogli da ga sprovedete. Znate zbog čega? Ne zbog ove strane, nego zbog vaše strane – ta strana treba da se lustrira, na vaš način.
Ima reč o amandmanu gospodin Petković. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa DSS je uložila amandman na član 9. i to smo, u raspravi u načelu, pokušali da obrazložimo gospođi ministarki zbog čega tražimo da se od predloženih devet članova iz ovog odbora izuzmu – predsednik Republike i Zaštitnik građana, odnosno Poverenik za informacije od javnog značaja. Mislim da je gospođa Milica Vojić-Marković na najbolji mogući način obrazložila zašto ovo tražimo. Nadovezao bih se na diskusiju gospodina Krasića, s obzirom na to da predsednik Republike daje kandidate za članove Ustavnog suda i da Skupština bira njegove kandidate, mislim da prihvatanjem ovakvog rešenja dolazimo u poziciju –''Tadija te tuži, Tadija ti sudi''. Ja sam u načelnoj raspravi rekao da u startu imamo odnos, da zanemarimo neke druge činjenice, 5:4 od ovih 9 predloženih članova, s obzirom na to da su tu predstavnici Administrativnog odbora Narodne skupštine, koje bira vladajuća većina, predsednik Republike, to da ne dovodim u pitanje uopšte, predstavnik Vlade, Vrhovnog kasacionog suda i Državne revizorske institucije. S obzirom na to da Vrhovni kasacioni sud još uvek nije konstituisan dolazimo možda u pat-poziciju da bude četiri prema četiri, pa smo, eto, predložili da i pod rednim brojem 6 ovo bude umanjeno kako je to izgledalo u prvobitnom Predlogu zakona, sa sedam članova. Jedino što ovde fali, izgleda, da glavni odbor DS ima svoj predlog, pa da ga biramo ovde, tako da bi ta većina u ovom odboru bila ubedljiva.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su podneli narodni poslanici: Judita Popović, Ivan Andrić, Kenan Hajdarević, Nebojša Ranđelović i Slobodan Maraš. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, gospođo ministarko, predloženim članom 10. se Narodnoj skupštini daje pravo da većinom glasova bira troje od predloženih kandidata sa liste svakog ovlašćenog predlagača. Slična pravna ideja postoji u čitavom nizu zakona kojima se reguliše kandidovanje i izbor članova organa i institucija čije članove bira Narodna skupština. Iskustvo pokazuje da ovakav model u većini slučajeva nije doveo do zadovoljavajućih rešenja i da je kroz mogućnost da politička većina samostalno i suvereno bira između više kandidata, u velikom broju slučajeva, narušena nezavisnost i kredibilitet tako izabranih organa. Ukoliko je osnovna ideja da različiti predlagači odlučujuće učestvuju u kreiranju sastava budućeg saveta Agencije onda oni to svoje pravo i zakonom određeno poverenje treba da uživaju u potpunosti. Činjenica da će većina odlučivati o konačnom izboru, već unapred stvara sliku o tome da će uglavnom biti izabrani oni kandidati koji imaju podršku parlamentarne većine. LDP smatra da je korisnije rešenje po kojem bi Narodna skupština samo formalno potvrđivala predloge ovlašćenih predlagača po opštim pravilima za odlučivanje u Narodnoj skupštini. Time bi se ojačao uticaj predlagača i potvrdilo da država, ako im je već kroz zakonsko pravo dala mogućnost da predlože kandidate, zaista ima poverenje u kvalitet i procenu tih predloga. Hvala.
Ima reč gospođa Judita Popović.
Poštovana predsednice, predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, samo da dopunim obrazloženje LDP u vezi ovog amandmana. Faktički, cilj našeg amandmana jeste da rasteretimo malo ovaj zakon. Jer cilj je svakog zakona da bude efikasan, da pored toga što ispunjava određene formalne pretpostavke, da ujedno ima i neku sadržinu i to svrsishodnu sadržinu. Time što mi u stvari fingiramo jednu vrstu demokratskog odlučivanja u pogledu postavljanja članova Odbora Agencije za borbu protiv korupcije i to što ćemo te članove birati, od troje predloženih od strane svakog ovlašćenog predlagača, mi ne dokazujemo da time zaista i demokratski odlučujemo o tome ko će sve biti član ove agencije. Time što se faktički ispunjavaju formalne pretpostavke za demokratsko odlučivanje i postavljanje članova Agencije ne znači da mi dobijamo neki suštinski značaj i sadržinu ovog člana koji bi opravdavao njegovo postojanje. Svrha je svakog zakona da na kraju realizuje ono što je i bio cilj zakona, a to je, pre svega, zaštita ovog društva od korupcije, koja je očigledno jako veliki problem i opterećuje ga. Znamo po nekim međunarodnim merilima na kom mestu se nalazimo što se tiče korupcije. Ta demokratska forma ne znači da će uvek da se dobije i rezultat koji se očekuje. To, u stvari, potvrđuje i ovaj današnji događaj kada je ministar za energetiku došao u Skupštinu Republike Srbije, doduše ne ovde kod nas u ovu salu, nego u Odbor za industriju i to po zvaničnom pismenom predlogu LDP kao poslaničke grupe u smislu člana 199. stav 2. Ispoštovana je ta demokratska procedura, koja je predviđena Poslovnikom. Zaista je pristupio ministar, dao je određene odgovore. Dakle, što se tiče demokratije sve je tu. Međutim, mi očekujemo i rezultate. Kada bi se rezultati pojavili nakon pojave ministra energetike mi bismo bili zadovoljni, jer tada bi ta demokratija i ta procedura dobila istinski sadržaj. Prema tome, ovaj naš amandman koji je veoma kratak, kaže –''Član 10. se briše'', ima upravo tu svrhu da pojednostavimo stvari i da ne fingiramo demokratiju, nego da, zaista, svaki član ovog veoma bitnog zakona ima svoj smisao i ispunjava cilj postojanja zakona.
Zahvaljujem. Reč oma gospodin Dimitrijević, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas je 17. oktobar, Svetski dan borbe protiv siromaštva. U ruci držim jedan ključni dokument, to je ekspoze gospodina premijera Mirka Cvetkovića, gde on kaže: "Jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije biće jačanje socijalne odgovornosti prema građanima Republike Srbije. U tom društvu će besplatno visoko obrazovanje biti dostupno svim marljivim učenicima i studentima, besplatna zdravstvena zaštita garantovana svim siromašnim građanima i svi građani Srbije biće zaštićeni od ekstremnog siromaštva". Šta je problem? Prva stvar, besplatno visoko obrazovanje za sve marljive studente i učenike. Zašto je danas bio studentski protest? Šta je nekoliko hiljada studenata radilo ovde ispred Skupštine Republike Srbije? Protiv čega su protestovali? To sam vas pitao i pre neki dan i nemate odgovor. Zatim, socijalna odgovornost. Građani će biti zaštićeni od ekstremnog siromaštva. Zašto je gas skuplji 60%? Zašto telefonske usluge treba da poskupe 100%? Zašto namirnice poskupljuju? Da li je to zaštita od ekstremnog siromaštva? Da li je to socijalna odgovornost Vlade? Biće besplatna zdravstvena zaštita. Vladajuća koalicijo, što skinuste zakon o otpisu mirovanja dugova na neuplaćena sredstva za osnovno zdravstveno osiguranje? Šta da rade ti ljudi, ko zna koliko ima hiljade koji ne mogu da overe svoje zdravstvene knjižice? Da li je to besplatna zdravstvena zaštita? Da li je to socijalno odgovorna Vlada? A spajate tačke dnevnog reda? Što reče neko pre nekoliko godina, babe i žabe. Nama se očigledno negde žuri. Dali ste nekome neko obećanje, neku reč, a onda kada treba da ispunite ona obećanja koja ste dali pre izbora, onda imate studentske proteste, onda imate ova poskupljenja, onda nemate besplatnu zdravstvenu zaštitu, onda za vas ne postoji ništa. Dakle, vi ste jedna neozbiljna i neodgovorna vlada. Ta vlada nije napravljena u nekom dogovoru. Zna se ko je pravio tu vladu. Prave je ambasadori i tajkuni. To je vaša odgovornost prema ovom narodu.
Gospodin Čedomir Jovanović ima reč o amandmanu.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zapravo je ovaj član 10. suština i svih slabosti i svih šansi koje postoje u ovom predlogu zakona o obrazovanju antikorupcijske agencije. Zašto država formira Agenciju za borbu protiv korupcije, kad postoje tolike institucije u našem društvu koje bi morale, sprovodeći poslove iz okvira svojih nadležnosti, da daju odgovor na tako rasprostranjen društveni problem kakav je problem korupcije? Zašto sada uvodimo posebnu Agenciju za borbu protiv korupcije, pored policije, tužilaštva, sudova, pored Odbora za sprečavanje sukoba interesa, pored Saveta za borbu protiv korupcije? Zato, što se očigledno svi postojeći institucioni mehanizmi nedovoljno, neefikasno bore protiv korupcije. Zbog čega su nedovoljno efikasni? Pre svega zbog prenaglašenog uticaja politike izvršne vlasti, Vlade, lokalne samouprave, čak i Parlamenta, jer je nezamisliva korupcija na tako krupnom nivou i stepenu na kojem je ova naša bez te okolnosti koja govori o sistemu kao osnovu takve korupcije. Mi ovde ne govorimo o otklanjanju nekih anomalija, nego o činjenici da je kod nas korupcija oblik društvenog života. Idejom da Parlamentu uputi Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, Vlada pokušava valjda da na organizovaniji i efikasniji način povede borbu protiv korupcije, ali čini istu onu grešku koju su prethodne vlade činile, otvara previše prostora za izvršnu vlast, Vladu, za parlamentarnu većinu, za stranke, a sve te institucije su adrese iz kojih potiče korupcija. Rekli smo da Agenciju za borbu protiv korupcije vodi Savet i taj odbor Agencije koji ima devet članova. Svaki od tih članova predstavlja neku od institucija našeg društva: predsednika, Vladu, Parlament, Advokatsku komoru, Udruženje novinara, medije, Socijalno-ekonomski savet, vrhovni kasacioni sud, koga nemamo, ali valjda ćemo imati, do tog trenutka Vrhovni sud. Gde dolazimo do problema? Ko je taj ko donosi odluku? Da li su to sve te institucije koje pokušavamo da uvedemo u borbu protiv korupcije kako bi onda ta borba bila efikasnija jer je politički nezavisna ili stvaramo jedan novi paravan iza koga će ostati nepromenjeni odnosi. O tome se radi. Nemojmo da karikiramo zakon o borbi protiv korupcije. Imamo neka iskustva. Imamo Zakon o radio-difuziji. Tada je bila definisana, manje ili više, slična procedura izbora članova Saveta Republičke agencije za radio-difuziju. Različiti segmenti društva predlažu više kandidata, a onda ih Skupština bira. Po kojim kriterijumima ih bira parlament? Tako što merimo nečiju stručnost. Hajde sad da primenimo ovaj zakon. Odakle nama pravo da mi arbitriramo ko je kvalitetniji od ona tri predložena kandidata ispred predsednika Republike ili Vlade? Vladajuća većina, koja je izabrala Vladu, treba da procenjuje da li je Vlada bila u pravu kada je predložila nekoga od tri kandidata koji će sedeti u Savetu Agencije za borbu protiv korupcije. Mislimo da parlament može da preuzme odgovornost samo za svog predstavnika, jednog. Legitimitet tog predstavnika gradiće se na činjenici da je za tog predstavnika glasala ne prosta većina ovde u Skupštini ili Vladina većina, nego da je, recimo, mnogo širi konsenzus ostvaren pa iz toga proizilazi taj legitimitet, npr dve trećine. To bi onda bio ozbiljan ulog. Postoji opasnost da se takav kandidat nikad ne bi izabrao, ali bi se onda znalo ko je odgovoran za nepostojanje elementarnih preduslova za borbu protiv korupcije. Ne znam ko bi se usudio ovde u parlamentu da uskrati podršku osobi koja tu podršku zaslužuje, ali znam da smo bili apsolutno u pravu kada smo uskratili podršku nekim članovima Državne revizorske institucije. Sada se vidi da smo bili u pravu. Tada smo rekli, ne može se na takav način formirati tako važno telo u našem društvu. Sada imamo isti slučaj ovde. Predsednik će predložiti tri kandidata, Vlada tri kandidata, Advokatska komora tri kandidata, Socijalno-ekonomski savet tri kandidata, a onda ćemo mi odlučivati o tome ko je najbolji od ta tri kandidata. Zamislite kako će izgledati, recimo, realizacija naše obaveze u okviru ovog zakona. Administrativni odbor treba da predloži tri kandidata. Kojim postupkom ćemo mi doći do ta tri imena? Stranke će, valjda, predložiti, ko drugi. Stranke jedino mogu da se pojave kao predlagači pred Administrativnim odborom. Na šta će ličiti, recimo, ozbiljan razgovor predstavnika vladajuće većine sa nekim od onih koje ne žele da vide u savetu? Jedino pitanje će biti, da li vi stojite iza mene ili ne? A sa druga dva kandidata? Ti budi ovde zec, pojavi se da bude popunjen broj, a mi ćemo ti se revanširati na nekom drugom mestu. Dobićeš neki upravni odbor, zaposlićemo ti nekog iz porodice, hajde da ispoštujemo zakon, to je tako. Ne sumnjam unapred da neće biti dobar kandidat iz vladajuće koalicije. Možda će biti dobar, ali hajde da pojednostavimo te odnose i da možemo da preuzmemo odgovornost. Neka predsednik predloži jednog, ali pravog kandidata. Vlada jednog, ali ozbiljnog, to isto da uradi i Advokatska komora. Pogledajte kako je definisana procedura izbora predstavnika Udruženje novinara u Republici Srbiji. Prvo, vi znate da su kod nas ta udruženja napravljena tako što se jedno udruženje delilo i da je mnogo realnije očekivati da se sutra LDP pridruži potpisivanju deklaracije o pomirenju DS i SPS, nego da se dogovore NUNS i Udruženje novinara Srbije. Vi znate koliko je realno očekivati da mi potpišemo tu deklaraciju, još je manje realno očekivati da će se udruženja novinara Srbije dogovoriti oko tri kredibilna kandidata o kojima mi treba da raspravljamo. Tog dogovora nema. To je nemoguće. Zato moramo da potpuno drugačije tretiramo ovaj član zakona i zato je dobra inicijativa koja kaže da treba izbrisati ovaj član zakona i pojednostaviti proceduru. Vlada jednog ozbiljnog kandidata, parlament jednog ozbiljnog kandidata. Nema skrivalica i nema fingiranja konkurencije. Svaka institucija neka stane iza svog predloga, pa da znamo o čemu se ovde radi. Ovako ćemo od toga napraviti pozorište, a borba protiv korupcije ne sme da bude estrada. Loše su posledice prethodnih rešenja koja su prisutna u Zakonu o radiodifuznoj agenciji i o Ratelu i sve ove situacije u kojima smo imali više kandidata. Setite se izbora za sudije Ustavnog suda. Setite se kako je to izgledalo, kao, više kandidata ali je preduslov – hajde da se dogovorimo oko onih koji će proći. E, tako ne može da se vodi borba protiv korupcije. Pet naših, pet vaših, pa će onda biti valjda sve u redu. Mora Vladin da prođe, mora predsednikov da prođe, mora opozicija da ima nešto, to onda nije dobro, jer ozbiljni ljudi sa kredibilitetom u ovakvom nečemu neće učestvovati. Zbog toga mi skrećemo pažnju na član 10. i predlažemo ministarki da prihvati brisanje člana koji kaže: ''Svaki predlagač predlaže listu od tri kandidata za jednog člana Odbora Agencije.'' To je ono što bi dalo novu težinu tim predlozima i što bi nas dovelo u poziciju da možemo apsolutno da vežemo odgovornost predlagača za kandidata. Ako predsednik predloži tri a mi izaberemo jednog, predsednik nije odgovoran za kredibilitet tog jednog, jer je on možda više računao na nekog drugog, koji nije izabran. Ako Skupština raspravlja o tri kandidata i izabere jednog, tu je samo vladajuća većina odgovorna za taj izbor i niko više. Novinari isto tako, advokati isto tako, Socijalno-ekonomski savet isto tako. Jedan predlog, a mi tom predlogu dajemo formalni legitimitet da može da radi svoj posao. Ko snosi odgovornost? Ne parlament, mi snosimo odgovornost za dobar zakon. Odgovornost snose predlagači. Mi ćemo preuzeti za Administrativni odbor, a neka Vlada preuzme odgovornost za svog, pa da se zna ukoliko je Vlada napravila grešku, Vlada snosi odgovornost. A ovako, svi smo krivi i niko nije kriv. To nije dobra osnova za efikasnu borbu protiv korupcije.
Zahvaljujem. Gospodin Krasić, o amandmanu.
Naravno, kada je sada rasprava samo o amandmanima. Da bi ova grupa poslanika koja opstruiše Narodnu skupštinu i uporno sedi i ćuti, umesto u parlamentu da parla, da priča, moram da im skrenem pažnju na neke stvari, jer očigledno vi niste protumačili šta piše ovde. Mi se nalazimo kod amandmana na član 10. Predloga zakona. Samo nešto da objasnim, pre nego što krenem sa tim. To je sve u poglavlju koje se zove Odbor Agencije, i samo vas podsećam, ako niste poneli ovo onda ćete kod kuće da pročitate, član 3. kaže da, u postupku pred Agencijom koji nije uređen ovim zakonom, shodno se primenjuju odredbe Zakona koji uređuje opšti upravni postupak. Taj zakon primenjuju svi državni organi, organi Uprave i po ovome što ste vi napisali to je državni organ koji se bavi upravnim poslom. Da li je prijavljivanje imovine i ovo što ste stavili u nadležnost upravna stvar? Kažem vam da nije, ali ne mogu da vas ubedim. Zašto sam vam rekao ovo – Zakon o opštem upravnom postupku, reko sam vam zbog toga što ste u članu 7. Predloga zakona zapisali sledeće: ''Odbor Agencije bira i razrešava direktora Agencije, odlučuje po žalbama na odluke direktora kojima se izriču mere u skladu sa ovim zakonom...'' i tu ću da stanem. Ovo je odredba o nadležnostima Odbora Agencije. U sledećem članu ste napisali koje uslove treba da ispunjava kandidat koga treba da izaberete da bude član Odbora agencije. ''Za člana Odbora Agencije može da bude izabrano lice koje ispunjava opšte uslove za rad u državnim organima, državljanstvo'', opšta zdravstvena sposobnost i ima završen fakultet. Pa, kako može sa mašinskim fakultetom da bude drugostepeni upravni organ? Objasnite mi, molim vas. Kako? Ovde ste napisali završen fakultet, niste rekli pravni fakultet. Znači, da ima završen fakultet, najmanje devet godina radnog iskustva i da nije osuđen za krivično delo koje ga čini nedostojnim za vršenje funkcije člana Odbora Agencije. Odbor Agencije je drugostepeni upravni organ. To ste napisali ovde. Ko može da vodi drugostepeni postupak? Diplomirani pravnik sa položenim državnim ispitom za rad u organima uprave, da ne ređam dalje ove druge uslove. Ovde je teoretski moguće da izaberete čoveka koji je završio ''fakultet hortikulture'', može i ovaj ''bolonjac''. Ne pokazuje diplomu, smo se pohvalio da je završio fakultet. Znači, formalno-pravno svako ko je završio fakultet može da bude izabran, naravno, uz ove druge uslove. Kako će on da bude član drugostepenog upravnog organa? Mi biramo drugostepeni upravni organ. Vi ste kod direktora lepo stavili pravni fakultet, a za članove Odbora ste rekli fakultet – hortikultura, šumarski, drvoprerada. Kakve taj veze ima sa ovim? Kako će on da ceni zakonitost rešenja iz prvostepenog postupka koji se vodio kod direktora? Kako? Na bazi čega? Sada o amandmanu na član 10. Ako ćete na silu da izgurate ovaj zakon, a zapeli ste, kad zapnete sve možete da uradite, onda se postavlja pitanje – kako ćete ta tri kandidata da definišete i šta će da odlučuje prilikom izbora jednog, člana, od te trojice? Da li će biti pismo-glava, pošto je politička podobnost navodno izbačena, to je zabranjeno ovde po vašem Predlogu zakona, šta će biti kriterijum? Drugostepeni organ u upravnom postupku ne zavisi od ovih kriterijuma koje ste napisali u ovom predlogu zakona. Drugostepeni postupak vode ljudi koji su u radnom odnosu u državnom organu, onaj operativni deo, a potpisuje samo ovlašćeno lice. Sve ste pobrkali zato što ne poštujete državu, ne poštujete državnu strukturu, ne poštujete sistem vlasti. Vama sistem vlasti kao nešto što treba da štiti sistem vrednosti u društvu, to vama, nije potrebno. Vi ste sistem vrednosti, vaš interes, vaša volja, vaša želja. Ovo je samo forma u kojoj se uobličava nešto, pa još demonstrirate apsolutno neznanje. Neko će pogrešno da shvati da, ukoliko postoji Agencija za borbu protiv korupcije, onda postoji efikasna borba u društvu protiv korupcije. To je laž, to je podvala. Ovo je Agencija koja treba da zaštiti korupciju. Ovo je svojevrsna negacija nečega u šta se kunete. Preko ove agencije ima sve da legalizujete. Tadić će biti najlepši i najpametniji, i Boža će biti najsiromašniji. Sve to može preko ove agencije. Tako ste napravili. Da vas podsetim, nekada je bio nestranački kandidat, predsednik Gradskog odbora DS u Novom Sadu, pa izabran za sudiju Ustavnog suda. Zamislite tu koncepciju, kada se birao Čiplić za sudiju Ustavnog suda, kaže – ne, on nema veze sa DS. Bio je predsednik Gradskog odbora – da, kao nestranačka ličnost. Vaš Bora Novaković pričao ovde u Skupštini. Kada je bilo ono – ko mu je dao stan, da ne pričam dalje šta je bilo. Evo ga, sad je ministar za nešto. Sad on kaže – pod nekim uslovima je moguće poslaniku i oduzeti mandat u Narodnoj skupštini, nezavisno od ostavke i ovih drugih stvari, nego zbog reči koje pričaju sa skupštinske govornice. Čiplić ode dalje od Haškog tribunala, samo da ubaci u formu kako da se prikrije suština. Kod ovog predloga zakona smo suočeni sa nakaradnim rešenjima, ali to nije omaška, greška, promaklo im. Ne, to je tendenciozno. Neko bi se naljutio kada bih ja sa ove govornice rekao nešto što bi remetilo ili dovodilo u pitanje pravo narodnog poslanika, recimo, kada bih ja rekao – molim vas, zamolite gospođu Jorgu da više ne piše amandmane. Kad napiše amandman, odmah demonstracije po Beogradu. Zbog njenog amandmana dva dana štrajkuju deca, demonstriraju. Sada pričaju – ko je sa nama, dobro je, ko nije sa nama, platiće. Mislite na školarinu – platiće. I ja plaćam školarinu i mogao bih sa njima da stanem da protestujem, ne zbog sebe, mogao bih kao roditelj i puno roditelja bi moglo da dođe da demonstrira. To bi stvarno bilo maliciozno sa moje strane da kažem – gospođo Jorga, nemojte da pišete amandmane, vidite demonstracije, samo što još konjica ne krene kroz Beograd. To je njeno legitimno pravo, neka piše. Stičem utisak da tu nešto opet muvate, znam vas kao svoj prazan džep. Gde god postoji neka šansa da prevarite, da smuvate, tu ste najosposobljeniji. Gospodin Jovanović je postavio pitanje – kako će se usaglasiti dva ili možda tri novinarska udruženja, ko zna koliko će da bude, pošto oni idu kao amebe. Ako su, recimo, dva udruženja, mogli bi otprilike ovako – mi ćemo predložiti jednog kandidata, vi predložite drugog, a oko trećeg ćemo da se usaglasimo. Moguća je i takva varijanta. Zašto terate Narodnu skupštinu, kao državni organ, da saučestvuje u nečemu što je glupost? Niste vi krivi za ovo stanje. Neko se pre vas, još pre 17 godina, dosetio jednog štosa – uhapsi poslanika, skini mu imunitet, pa neka budu helikopteriprisutni kada se skida imunitet,patuje Desimir Tošić, pa Žarko Jokanović, itd, omalovaži Narodnu skupštinu, pa ćemo onda sve ono što je problem Vlade da prebacimo, potiče od Narodne skupštine. Građani, napad na Narodnu skupštinu, ne valja Narodna skupština, tamo nije dobro! To je ono – držite lopova. Lopov sedi u Vladi. Povika na vuka, a lisica odnese. Ovo je još jedan u nizu takvih zakona. Nemojte da se iznenadite ako ove ''žute'' novine sutra kažu – tokom rasprave juče u Narodnoj skupštini, povodom zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, narodni poslanici su oštro kritikovali taj koncept, jer taj zakon pogađa njih. Nije tačno, ne pogađa narodne poslanike! Ovaj zakon daje vama ''žutima'', koji ste na vlasti, nešto što ne sme da pripadne nikome, da držite sve u svojim rukama i da ceo život u Srbiji vi smišljate. Ovo je samo sredstvo pritiska. Isto je bilo i kod RRA. Zna se, kanali, frekvencije, dodeljeni – kako? Korupcijom, ali ta korupcija je legalizovana preko te Radiodifuzne agencije. Ovde će sve da se legalizuje preko ove agencije. Ako treba i svađu ima da napravite u toj agenciji. Sve može biti predmet diskusije, o svemu može da se piše u novinama, o svemu mogu da se prave televizijske emisije, ali ne sme da se dira srž DS. Znate vi dobro ko! E, osujetili smo vas i zato građanima dajemo samo takva obaveštenja, da shvate da sve što leti ne jede se. I sve što dolazi od ovog ''žutog'' preduzeća, znajte, nije dobro niti za građane Srbije, niti za Republiku Srbiju, niti za naš položaj. Od toga mi treba da se otkačimo, od tog načina razmišljanja, od tog sistema u kome ne postoji sistem vrednosti. Postoji samo ''žuti'' sistem vrednosti. Šta njima u džep – to je dobro. Šta nije njima u džep - ne valja. Ako zafali, evo vam ga SNS, nema više napada. Milivojević je sve iz DS prebacio u SNS, čak i kućne prijatelje. Vi što potpisujete neku deklaraciju, pređite u SNS, tamo su se pomirili i demokrate i socijalisti koji su ušli kod Tome u stranku. Što reče Čeda, nema potrebe da se mučite oko tog sporazuma. Svi u SNS, tamo je pomirenje. Dokle? Videćemo!
Gospođa Nada Kolundžija, a zatim Miroslav Petković.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, namera predlagača ovog zakona, kao i parlamentarne većine, koja podržava ovaj set zakona, jeste da se stvore uslovi da se država efikasnije bori protiv korupcije i organizovanog kriminala. Ono što je za nas jako važno jeste, svaki put kada se ukaže mogućnost da se politički arbitrira i da se na taj način stvori mogućnost za nove prostore korupcije, da je to nešto što mi ne želimo da podržimo. Upravo zbog toga će u danu za glasanje poslanička grupa Za evropsku Srbiju glasati za ovaj amandman, uvažavajući sve razloge i argumente koji su ovde izneti, jer mi ne želimo da Skupština i parlamentarna većina na sebe preuzima arbitriranje u oceni koji od kandidata, nadležnih predlagača, jeste bolji ili ne. Računamo da će nadležni predlagači predložiti svoje kandidate u skladu sa zakonom, kao najbolja rešenja koja oni mogu da ponude. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Petković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo što je malopre rekla gospođa Kolundžija to je novi momenat, želim da pitam gospođu ministarku – šta se, zaista, dešava ako Narodna skupština ne izabere nijednog od predloženih kandidata? Hoćete li nam dati taj odgovor? Više bih voleo vas da čujem u ime predlagača, nego šefa poslaničke grupe vladajuće većine. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo potpredsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, mislim da je članom 9. vrlo precizno utvrđena obaveza predlagača. Znači, Odbor Agencije ima devet članova. Članove Odbora Agencije bira Narodna skupština na predlog, onda su navedene sve institucije koje predlažu kandidata za člana Saveta. Velika je razlika između arbitriranja, koje onda, praktično, na neki način, dezavuiše neke kandidate i govori o postojanju sumnje u sposobnost predlagača tih kandidata. Mi kao da sumnjamo da će Vlada, Vrhovni sud, predsednik, Administrativni odbor, predložiti dobre kandidate, pa tražimo više predloga da mi kažemo koji je od tih predloga baš najbolji. Ovako precizno deli se odgovornost, a parlament je tu da, naravno, ukoliko se uoči neka greška, uskrati svoju podršku, što onda obavezuje onoga ko je predložio kandidata i za koga parlament formalno nije izglasao izađe sa novim predlogom. Ali, to samo po sebi ničim nije dovedeno u pitanje prihvatanjem ovog amandmana, jer parlament je mogao da ne prihvati ni tri kandidata pa da se onda ponovi samo glasanje. Nikakvih problema nema, samo će biti jasnije, s jedne strane, ko je odgovoran za predlog, tako se širi taj prostor u kome se kreću oni koji dele odgovornost za efikasniju borbu protiv korupcije, a sa druge strane, mi kao parlament pokazujemo spremnost da sa sebe skinemo onu sumnju koja je do sada uvek bila prisutna, da mi ipak ovde iza paravana štitimo, pre svega, svoje političke interese, a da javni interes tretiramo samo onda kada je to potrebno, zbog neke političke koristi koju ćemo zbog toga imati. Jedan kandidat, jedan predlagač, najjasniji je princip.
Da li se još neko javlja u raspravi o pojedinostima na član 10? (Ne.) Na član 14. amandman su podneli narodni poslanici: Judita Popović, Ivan Andrić, Kenan Hajdarević, Nebojša Ranđelović i Slobodan Maraš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poslanici poslaničke grupe LDP su očekivali da svi predloženi amandmani LDP budu prihvaćeni, nema ih mnogo, ima ih četiri, suštinske su prirode, nisu kozmetičke prirode i nemaju za cilj davanje mogućnosti da se trošenjem vremena vrši opstrukcija parlamenta, nego, naprotiv, da se poboljša tekst ovog neophodnog zakona. Očekivali smo da naš predlog bude tako shvaćen. Što se tiče amandmana, član 14, konkretno stav 1. glasi: ''Član Odbora Agencije se razrešava ako nesavesno vrši funkciju član Odbora Agencije, ako postane član političke stranke, odnosno učestvuje u aktivnostima političkih stranaka, ako bude osuđen za krivično delo koje ga čini nedostojnim funkcije člana Odbora Agencije ili ako se utvrdi da je povredio ovaj zakon.'' Dakle, korektna namera predlagača zakona, ali postoji nedoslednost i nejasnost u samom tekstu člana. Našim amandmanom tražimo da se u stavu 1. reči "odnosno učestvuje u aktivnostima političkih stranaka" zamene rečima – "narušava ugled ili političku nepristrasnost Agencije". Ovakav naš pristup redigovanja teksta stava 1. ovog člana ima smisao u tome što je skup reči, ''odnosno učestvuje u aktivnostima političkih stranaka'' veoma preširoko dat i daje mogućnosti za zloupotrebe, za vršenje pritiska i za onemogućavanje da članovi Odbora nezavisno i nepristrasno vrše svoju funkciju, odnosno ulogu kakva im je data ovim zakonom. Razumemo da je namera predlagača da spreči nedozvoljeni politički angažman, svrstavanje i zloupotrebu u predizborne svrhe. Činjenica da je određeno lice član Odbora Agencije i takva namera je dobra, ali je način njenog prevođenja u zakonsku normu, po našem mišljenju, nespretan i nejasan. Učešće u aktivnostima, ponoviću, po našem mišljenju je preširok i neodređen pravni standard. Po tome nije moguće na adekvatan i precizan način proceniti taj standard i nije moguće sankcionisati ga na adekvatan način. Zbog toga je naš predlog da u stavu 1. člana 14. stoje ove reči – ''narušava ugled ili političku nepristrasnost Agencije.'' To je daleko uža kategorija, daleko uži standard, daleko jasnije određenje i, po našem mišljenju, ne daje mogućnost za vršenje pritiska na članove Odbora Agencije, odnosno daje mogućnost za njihovu nepristrasnost. Voleo bih da dobijem objašnjenje zbog čega predlagač nije prihvatio ovaj naš amandman, jer suštinski poboljšava tekst člana 14. i zaista je suštinske, a ne kozmetičke prirode. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, pa Nada Kolundžija.
Kada se u pravni sistem države jedanput ili prvi put pogreši, onda to ide kao zaraza i to se širi. Da vas samo podsetim, prvi put je napravljen presedan kada je u pitanju izbor i razrešenje uopšte, pre nekoliko godina kada je prvi put donet Zakon o Narodnoj banci Srbije. Greška je bila dvostruka. Prva se sastojala u tome što je status predlagača imao skupštinski Odbor za finansije, a druga greška, koja je napravljena, bila je u odredbi o razrešenju člana Saveta Narodne banke Srbije, zato što je sam Savet utvrđivao da li su ispunjeni uslovi ili razlozi za razrešenje. A, pošto se završi taj prethodni postupak kod njih, tek onda, eventualno, dolazi do Narodne skupštine. Naravno, nikada nije došao do Narodne skupštine. Bilo je očiglednih primera, samo da vas podsetim. Prvi put je nekoliko članova Saveta Narodne banke Srbije bilo izabrano, i to lica koja ne ispunjavaju uslove. Neću da pričam o imenima, profesor matematičar, statističar je predstavljen ekonomskim stručnjakom visokog kalibra. Znači, on nije ispunjavao elementarni, esencijalni uslov, jer ne potiče iz ekonomske struke po profesiji. Naravno, kasnije su primetili nešto drugo, pa su onda obrisali. Tada je napravljen prvi presedan i, vidite i sami, on se valja kroz sve naše propise, kada su u pitanju saveti, odbori nekih agencija, neki kolegijalni organi u okviru sistema državne vlasti. To se prepisuje i, evo, to sadrži član 14. Predloga zakona. Ovde se radi o nečemu što se može nazvati elementarnim nedostatkom i očiglednom greškom. Pravilo je da onaj ko bira ili imenuje, taj i razrešava. Ako je on procenio da li su ispunjeni uslovi za izbor ili imenovanje, taj isti je ovlašćen da ceni da li su nastupili razlozi za razrešenje. To u prevodu, kad je u pitanju ovaj predlog zakona, znači – ako Narodna skupština između predloženih kandidata bira, onda i u slučaju razrešenja to čini Narodna skupština. Ako je prilikom izbora utvrđivala da li su ispunjeni uslovi za izbor, ona isto tako i prilikom razrešenja utvrđuje da li je nastupio razlog za razrešenje. Vi ste to izbegli majstorski tako što ste ubacili priču o političkim funkcijama i nekim razlozima koji manje ili više mogu biti prihvatljivi, ali ste zadržali nešto što ne sme da postoji, a to se zasniva na sledećem – da taj odbor utvrđuje da li je nastupio razlog za razrešenje. To znači, da oni utvrđuju da li je nastupila jedna od ovih konkretnih situacija koja je navedena. Po prirodi stvari oni će uvek da utvrde da nije nastupio taj razlog i to neće ni da dođe do Narodne skupštine. Ako bi ostalo ovo rešenje da je Odbor utvrdio da je nastupio razlog, onda se postavlja pitanje – šta ako Narodna skupština ne razreši tog člana Odbora, a neki su stručnjaci u prethodnom postupku utvrdili da je nastupio razlog. Vidite, koliko je to besmisleno rešenje. Po tom rešenju sada ispada da se Narodna skupština svodi samo na instrument za glasanje, poslanička jedinica za ubacivanje kartice i ništa više. Vidite, koje omalovažavanje Narodne skupštine kao organa! Zar vam ne deluje da je to šizofreno? Odbor utvrđuje da li je nastupio razlog, pa kaže – nastupio je razlog, onda uputi taj predlog Narodnoj skupštini. Narodna skupština glasa i ne prihvati taj njihov predlog i taj čovek ostane i dalje. Kako on dalje? On legitimno može da radi dalje. Šta je onda Skupština radila? To je zbog toga što se ne poštuje osnovni princip – onaj ko bira, taj i razrešava, onaj ko bira utvrđuje da li su ispunjeni uslovi za izbor, onaj ko razrešava utvrđuje da li je nastupio razlog, ili da budem još precizniji, da li su ispunjeni uslovi za razrešenje. To je abeceda. Ako ubacite ove druge, napravili ste grešku, jer su rešenja nenormalna. Verovatno vam je jasno koliko je pogrešan član 14.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, pa Nada Kolundžija, po njihovom međusobnom dogovoru.
Gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, vrlo je važno pitanje, njime se reguliše procedura razrešenja člana Odbora Agencije. To je član 14. stav 1. Mi imamo dva amandmana na član 14, na stav 1. i na stav 3. U stavu 1. je pomenut kao razlog razrešenja učešće u aktivnostima političkih stranaka. Mi mislimo da je to previše uska definicija, jer verujemo da se nikad više neće desiti da specijalni tužilac zabasa na predizbornu konvenciju vladajuće koalicije u tom trenutku, mislim na Slobodana Radovanovića kojem nije bio problem da kao specijalni tužilac sedi u prvom redu i aplaudira Vojislavu Koštunici više od Velimira Ilića. To se sigurno više neće dešavati, ne zbog toga što nema onih koji bi se na takav način dodvoravali vlastima, nego zbog toga što vlasti zbog ličnog kredibiliteta to neće dozvoljavati. Ali, pitanje je očuvanja ugleda Agencije i političke nepristrasnosti veoma važno. To je suštinsko pitanje. Mi smo zbog toga izmenili ovu formulaciju predlogom da se izbriše učešće u aktivnostima političkih stranaka i da se kriterijum ugleda i političke nepristrasnosti uvede kao kriterijum koji moraju poštovati članovi Odbora Agencije. Samo ako pogledamo ove druge zakone u kojima smo, takođe, pokušavali da afirmišemo neke nezavisne institucije, Zakon o republičkoj radiodifuznoj agenciji i ulogu Saveta, onda ćete videti da tu ima puno postupaka kojima je narušen ugled te institucije, puno politički obojenih postupaka, a da se ni na kakav način ne može neki član Saveta pronaći u okvirima određene stranke. Za jedan dan je organizovan konkurs na kojem su izabrani kandidati za Upravni odbor ''Javnog servisa'', a u drugom danu je izabran direktor ''Javnog servisa''. Sledećih pet godina taj upravni odbor može da računa na apsolutno pravo koje smo utvrdili Zakonom o republičkoj radiodifuznoj agenciji i mi nemamo nikakvu mogućnost da kriterijum zaštite ugleda, tog zakona, ''Javnog servisa'' i kriterijum političke nepristrasnosti postavimo naspram njih i proverimo da li oni poštuju i igraju onu ulogu u našem društvu koju smo mi želeli da, recimo, ''Javni servis'' odigra. Nije potrebno otići na partijski skup da bi se izgubila politička nepristrasnost i zbog toga mi mislimo da taj kriterijum treba da se uvede kao opomena i kao još jedna garancija da će se u budućnosti institucije, zaista, razvijati nezavisno i profesionalno. Dakle, učešće na političkim skupovima je samo po sebi, ja mislim, deo varvarizma i to je prevaziđeno. Ali, politička nepristrasnost je nešto što nam je svima potrebno, i onima koji predlažu i onima koji staju iza ovakvog zakona i nama kao opoziciji koja na svaki način pokušava da definiše modele koji bi nam dopustili da vaše predloge prihvatimo bez ikakve sumnje i skepse. Nadam se da ćemo tu ipak naići na kraju, tokom glasanja, na razumevanje, baš kao i kod ovog stava 3. koji je predmet narednog amandmana.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Za evropsku Srbiju u danu za glasanje glasaće za ovaj amandman. Opet želim da ponovim da namera predlagača jeste depolitizacija nezavisnih institucija, posebno institucija koje se bave tako važnim pitanjem kao što je borba protiv korupcije i organizovanog kriminala i svaka formulacija koja po mišljenju, pre svega, opozicije na bolji način definiše tu političku nepristrasnost za nas je sasvim prihvatljiva. Ponavljam, u danu za glasanje mi ćemo glasati za ovaj amandman.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Ostojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Ovaj stav 3, zapravo, definiše proceduru i utvrđuje pravo onoga ko može da pokrene postupak razrešenja člana Odbora Agencije. Predlogom zakona je definisano da na predlog predsednika Odbora Agencije najmanje tri člana Odbora Agencije, direktora Agencije, kao i predlagača tog člana Odbora Agencije može biti započet postupak razrešenja. Mi mislimo da nije dobro da predlagač člana Odbora pokreće inicijativu za razrešenje. Reći ćemo zašto. Zbog toga što na takav način stalno član Odbora zavisi, zapravo, od onoga ko ga je predložio. Ako želimo da afirmišemo tu nezavisnost u što većoj meri, onda moramo raskinuti tu vezu između predlagača člana Odbora Agencije i procesa razrešenja. Predlaganje je jedno pravo, a razrešenje na trajan način vezuje onoga ko predlaže i onoga ko predstavlja predlagača u Savetu, tj. Odboru Agencije. Zato mi mislimo da postupak razrešenja naravno da mogu da pokrenu predsednik Odbora Agencije, iz razloga koje smo malopre utvrdili, najmanje tri člana Odbora, direktor Agencije, ali ne i onaj koji je bio predlagač. Dakle, isključivo pojedinci iz ravni u kojoj se nalazi onaj ko se razrešava dužnosti. Na takav način se taj odbor Agencije štiti od bilo kakvog spoljnog pritiska. Sve dok postoji mogućnost spoljnog pritiska, ti ljudi neće biti apsolutno nezavisni. Mislim da to što predlažemo nije samo po sebi novina, da postoji još situacija u kojima predlagač nema pravo razrešenja, ima pravo kandidovanja. Ne mislimo da degradiramo sudijsku funkciju, ali vi znate da je sudiju moguće izabrati, ali postupak razrešenja je potpuno drugačiji od postupka izbora. Zbog toga bismo mi želeli da se na takav način dodatno osigura nezavisnost članova Republičkog odbora Agencije za borbu protiv korupcije. Samo članovi Odbora, direktor, predsednik Odbora Agencije mogu pokrenuti postupak razrešenja, a sve drugo bi bilo rušenje nezavisnosti i ostavljanje prostora za nekontrolisani uticaj.
Narodni poslanik Zoran Krasić.
Moram samo da vas upozorim na činjenicu da je ovo nenormalno rešenje. Kako može prvostepeni upravni organ da ubija drugostepeni upravni organ? Kako može direktor, kao prvostepeni organ u upravnom postupku, da predlaže razrešenje člana drugostepenog upravnog organa? Po vama, to bi bilo da sudija, pojedinac, opštinskog suda može da traži da se razreši sudija okružnog suda koji je član nekog KV veća. U prevodu to tako znači. Da budem precizniji, ako hoćemo baš upravni postupak, ako bi jedinica lokalne samouprave radila neku poverenu upravnu stvar iz nadležnosti Republike, bila prvostepeni organ, da onaj koji je vodio prvostepeni organ predlaže prestanak radnog odnosa onome koji radi u drugostepenom upravnom organu. To je nenormalno.Zašto? Zato što ste i Odbor i direktora stavili u Agenciju i jedna Agencija ima i prvostepeni i drugostepeni organ. Ovo pričam zato što se vi trudite da ovo liči na nešto, da bude ozbiljno. Ovo je sve apsolutno neozbiljno. Vidite, vi ste našli problem ako predlagač prilikom izbora traži razrešenje, ali on ne traži razrešenje, on traži pokretanje prethodnog postupka unutar Odbora, jer formalnopravno, po ovom članu, razrešenje se završava u Narodnoj skupštini, na predlog Odbora. Ovo o čemu ste vi pričali, o ovom amandmanu, to je prethodni postupak, postupak u kome treba da se utvrdi da li je nastupio razlog za razrešenje. Da to bude još jasnije, mi imamo nešto slično i ovde u Narodnoj skupštini, po Ustavu. Formalnopravno, mi možemo da skinemo predsednika Republike ukoliko je grubo prekršio Ustav, a da li je taj razlog nastupio utvrđuje Ustavni sud. To ima nekog smisla. Ovo što ste predložili oko ovog odbora, to nema apsolutno nikakvog smisla. Mislim da ste vi prešli olako preko nečega što je poslanik Martinović još na početku rekao. Da li ste vi svesni šta pravite? Da li je ta agencija državni organ? Nije. Da li je upravna organizacija? Nije. Šta je? Parapolitički organ, sredstvo prinude, ali je napravljen sistem da prinuda važi i prema paraorganu, pa, ili ćeš da budeš dobar ili gotovo. Neko shvata da je greška ovo što je u ovom članu napisano, a LDP traži da se briše. Nije to greška, to je način razmišljanja. Ako je Udruženje novinara predložilo nekoga, pa je taj izabran da bude član Odbora Agencije, predlagač smatra da taj koji je predložio tog člana i on je izabran, ima pravo i da predloži u prethodnom postupku da se utvrdi da su nastupili razlozi za razrešenje. Nije ovo nedoslednost, oni su potpuno dosledni svom sistemu stvaranja paradržavnih organa i parapolitičkih snaga, sredstava za pritisak. Ne daj bože ako napravite, pa kad krene to po medijima, pa kada počnete da ih predstavljate, da ih dižete u visine, kao što je bilo sa ovim savetom za borbu protiv korupcije. I on je neustavan, nezakonit. Ne izvire iz Ustava, ne izvire iz zakona, ne izvire iz sistema državne vlasti. Umesto da se korupcija rešava na relaciji: policija – tužilaštvo – sud – ''Zabela'', vi je rešavate unutar Agencije. Samo da vas podsetim, mi smo imali Savet za borbu protiv korupcije, a da bi neki doskočili tom savetu, oni se sete pa na RIK, mimo svih ovlašćenja, sećate se, RIK da obavezno tumačenje, mislim oko gradonačelnika, da li ima sukoba interesa itd, a onda Odbor za rešavanje sukoba interesa kaže "molim vas, to što je RIK napisala, oni nisu nadležni, mi ne delimo to mišljenje, mi imamo potpuno drugačije mišljenje". Vi ćete to ponovo da imate, zato što niko ne ceni ovaj organ da je nešto ozbiljno i niko ne ceni da će on nešto da reši. Verovatno će da reši registar funkcionera i registar imovine funkcionera. Izvinite, molim vas, to je najmanji problem. Da ste mene pitali, mogao sam da dam moj registar funkcionera i imovine koju svaki funkcioner ima. Ovde sam se šalio sa vama i pričao za jednog vašeg poslanika ovde. Tačno znam u kom stanu je pisao koji član svog predloga zakona od 35 članova, koliko stanova ima. U jednom stanu je pisao član 1, u drugom stanu član 2, član 3. i to što nije koegzistentno, to je zato što je bilo jedno u Nišu, drugo u Beogradu, a treće je bilo u Ivanjici. Znači, ako vam treba popis imovine funkcionera, javite se i daću vam. Nemojte da pravite nešto, pa još im dajete neke mizerne plate, da može svaka šuša da ih kupi.
Reč ima narodni poslanik Ivan
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, iako je ovaj amandman kratak i naizgled jednostavan, on će suštinski promeniti način rada Agencije, to je stvar za koji ćemo se princip odlučiti. Čedomir Jovanović, šef naše poslaničke grupe, dao je jedno viđenje, ali ako mogu da vam uzmem minut ili dva da ukažem na neke dalje posledice. Prihvatanje ili neprihvatanje ovog amandmana odlučiće da li će taj odbor, kao i cela Agencija, funkcionisati po predstavničkom principu, i odluke će se donositi kod predlagača, ili će sam Odbor donositi odluke vezane za rad Agencije. Naime, mi smo taj metod primenili u nekoliko slučajeva. Ukoliko želimo da ta institucija ima autoritet i da se ona sastoji od ljudi koji su jako kvalitetni, ljudi od integriteta, poslanička grupa LDP misli da je to možda i najvažnija stvar – autoritet tih ljudi koji odlučuju o tim pitanjima mora da bude nesumnjiv. Onda, njima treba dati mogućnost da oni sami donose odluke. A, oni će sami donositi odluke samo ako ne zavise od onoga ko ih je predložio. Prihvatanjem ovog amandmana bi svaki predlagač bio prinuđen da jako dobro razmisli o tome ko ga predlaže. Taj neko bi morao da bude nepotkupljiv, da ima autoritet, da je dovoljno pametan, inteligentan, vispren, da može da donosi odluke. Posledice će biti ukoliko se ne prihvati ovaj amandman, a što nije katastrofa, prosto, samo moramo da imamo to u vidu, da će svaki član Odbora, pojedinačno, kada donosi ili kada učestvuje u donošenju nekih odluka morati da razmišlja i o interesu onoga ko ga je predložio. Zato, što će ta i ta institucija ili organ ili udruženje moći da pokrene njegovu smenu. Otuda smo mi predložili ovo. Takođe, još jedan aspekt ovog je jako važan, s obzirom na to da nekoliko članova Odbora predlažu institucije koje su čisto političke, usvajanje ovog amandmana bi omogućilo nezavisnost u odnosu na promene unutar tih institucija. Dakle, ako parlament nekoga predloži i dođe do promene u parlamentu prihvatanje ovog amandmana bi omogućilo da to automatski ne znači izbor nekog novog u taj odbor. Takođe, ne znam, i predsednik Republike, i kasacioni sud, koje god da su ove institucije koje već postoje. Suštinski, prihvatanje ovog amandmana će odrediti i autoritet same institucije, Agencije za borbu protiv korupcije. Ukoliko želimo da to budu ljudi koje će svi poštovati i kojih će se, na neki način, uslovno rečeno, i plašiti, treba prihvatiti ovaj amandman. Ukoliko želimo da to bude predstavnički dom nekakvih drugih institucija, onda ne treba. LDP misli da bi bilo jako dobro da se ovaj amandman prihvati. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su podneli narodni poslanici: Judita Popović, Ivan Andrić, KenanHajdarević, Nebojša Ranđelović i Slobodan Maraš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, prihvatajući amandman na član 14, amandman koji su podneli narodni poslanici na član 21. je istog sadržaja. Dakle, ''odnosno učestvuju u aktivnostima političkih stranaka'', te reči se zamenjuju rečima – ''narušava ugled ili političku nepristrasnost Agencije''. Poslanička grupa Za evropsku Srbiju će, u danu za glasanje, glasati za ovaj amandman. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 23. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?(Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi mi draže da je moja draga koleginica Nada Kolundžija prihvatila, ali nemam ništa protiv, pošto je Vlada prihvatila ovaj prethodni amandman, malo šale. Podneo sam amandman na član 23, da se briše stav 1. Potpuno je neprihvatljivo da se plata direktora Agencije izjednačava sa platom ministara. U raspravi u načelu više puta sam to istakao, pre svega, konstatacija, ''direktor ima pravo na platu jednaku...'' i mislim da bi bilo prigodnije da se kaže, ako već mora tako, ''u visini plate ministra''. Šta hoćemo sa izjednačavanjem plata direktora i ministra. Da li je to polako neki uvod ili možda hoćemo, pošto smo sjedinili neke stvari Odbora za sprečavanje sukoba interesa kroz ovaj zakon, da jednog dana kažemo, evo, mnogo nekih odbora, mnogo članova tog odbora, direktori, zamenici direktora, možda u jednom trenutku kada se nekom ne bude svidelo kako ova agencija funkcioniše da se formira neko novo ministarstvo. Samo u tome prepoznajem da se jedna ovakva agencija izjednačava bilo u čemu sa rangom ministra. Zaista ne želim da se bavim time kolike su plate ministara. Međutim, neprihvatljivo je i nije imalo nikakvog razloga, mislim da je to ipak trebalo spustiti na neke niže lestvice, pa da direktor, ako već mora da bude na nekom nivou, da bude u nivou zamenika državnog sekretara, a njegov zamenik da bude na nivou pomoćnika ministra. Upravo, zbog svega toga mi je drago da je ovaj prethodni amandman na član 22. prihvaćen, jer je bilo predviđeno da direktor direktno bira svog zamenika na njegov predlog i, eto jedne lepe stvari, odjedanput zamenik tog direktora, neki njegov prijatelj, odjedanput se nađu u poziciji državnog sekretara, bar po nečemu, onda po plati. Mislim da je bilo drugog puta, Zakon o državnim službenicima na položaju, Zakona o platama, tu je trebalo naći neko rešenje. Po meni je neukusno da se na ovaj način određuje plata ovog funkcionera, koji ima sve one privilegije kada mu prestane mandat, od šest meseci, što u principu nije sporno. Gospodin Krasić je jako dobro rekao o onoj piramidi vlasti – od vrha ka dole. Šta je sudbina ovog zakona? Sudbina ovog zakona se polako već može primetiti, već je prihvaćen jedan amandman da se primena odlaže od 1. oktobara na 31. decembar 2009. godine. Uopšte, ceo set ovih zakona koji su pred Parlamentom ima neke rokove, naravno, po hitnom postupku. Neki će da se primenjuju od 1. marta, neki osam dana po objavljivanju, neki uz ovaj amandman uz ispravku poslanika, mislim, SPS, ali,potpuno sam siguran da će ovi zakoni više puta biti odlagani. Jer, nisam siguran da će 1. januara kada bude trebalo da stupi na snagu ovaj zakon, da počne da se primenjuje, da će biti ispunjeni uslovi i da će moći da se postupa po njima. Videli smo kako je to sa državnom revizijom, videli smo da mnogi od njih ne samo da imaju problem u funkcionisanju, nego i sa smeštajem. Srbija je zemlja koja ima toliko agencija i direkcija i nekih regulatornih tela, da kada uđete na sajtove to je stvarno začuđujuće. Mnogi od nas ovde i ne znaju koje su sve to agencije i direkcije, a kada smo govorili o krivičnom delu za oduzimanje imovinske koristi, tamo smo već formirali jednu direkciju, sada formiramo ovu agenciju, a moram, gospođo ministre, da vam kažem, ukidamo sudove, pa, to je– malo mnogo! Daj bože da ovo sve što govorim ne bude tačno i da sve profunkcioniše na vreme. Suština svake direkcije i agencije jeste da bude neko regulatorno telo i da donosi neke podzakonske akte, pravilnike. Danas sam rekao za onu direkciju da mi liči na magacin, na neko stovarište gde treba neku imovinu da tamo obezbeđujemo, dok se o njenoj sudbini definitivno ne odluči. A, ova agencija sigurno da je dobro da postoji, sigurno da smo svi mi za borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije, ali čini mi se da put do tog direktora ima mnogo filtera, a kada budemo došli do njega, čini mi se da će tu da se nađe jedan čep, da će taj čovek biti pod velikim uticajem. Jer, kako početi sa izborom tog direktora? Ko njega bira? Njega bira: Administrativni odbor Narodne skupštine, predsednik Republike, Vlada, Vrhovni kasacioni sud, koji još nije osnovan, Državna revizorska institucija, Zaštitnik građana, Socijalno-ekonomski savet, Advokatska komora Srbije i udruženja novinara. I dok sve vi to lepo uskladite, dok sve to lepo objedinite mislim da taj rok koji je dat sa amandmanom, koji sam već pomenuo, neće biti sigurno ispunjen. Biće tu dosta poteškoća, kao što sam rekao sudbina i ovog zakona i mnogih drugih zakona, npr. državnih službenika, na položaju, njihov izbor, koji je još 2005. i 2006. došao na red, odloženo za maj 2006. a sada vidimo da odlažemo za 31. decembar 2009. godine. Što se tiče ovog amandmana, mislim da apsolutno nije trebalo da se, u ovom članu, bavimo visinom plate. Moglo je to na jedan elegantniji način da se reši. Tačno je da tamo moraju da se ispune neki uslovi, ali to može kroz Zakon o platama, kroz jedan takav oblik određivanja plata, mnogo bi bilo funkcionalnije i bolje. Zato sam predložio da se ovaj član briše i nadam se da ćete to prihvatiti. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić.
U ovim zakonima obično predlagači prave veliku grešku i dobro je što je podnosilac amandmana primetio da postoji ta velika greška. Ona je sadržana i u članu 23. stav 1, gde kaže: ''Direktor ima pravo na platu jednaku plati ministra, a zamenik direktora platu jednaku plati državnog sekretara''. Ne znam zašto bi se pitanje plate i naknada rešavalo nekim drugim zakonom kada imamo Zakon o platama državnih službenika i nameštenika? Zašto bi to posebno trebalo da se reguliše nekim članom ovog zakona, jer ako ubacujete u svaki zakon tako, poneku odredbu, kojom regulišete, između ostalog, i platu onda se postavlja i pitanje čemu Zakon o platama državnih službenika i nameštenika? Drugo, nismo dobili odgovor na pitanje kolika je plata ministru? Samo 100.000? Bolje da idete u kontrolu letenja tamo imaju 450.000. Sada vi što primate 100.000, onaj prima 450.000 i taj što prima 450.000 treba da se trese kod vas, kako to, to je nemoguće? Nekada je bilo –do ministra se teško dolazi. Ministar je vlast, je l' znate, nije Vlada nego ministar? On je u suštini najveći predstavnik vlasti, a kod nas je to devalvirano. Eto, ministar prima 100.000 platu, onaj u kontroli letenja ima 450.000, a da ne pričam kako je po javnim preduzećima. Evo Miković zna kako je to u Pančevu – vodovod, kanalizacija, đubre, zelenilo i oni se ne grabe da budu ministri, vidite kako je to. Sada je takva situacija – privedeš ga, staviš ga da bude ministar, a grabiš se da budeš direktor kontrole letenja, direktor JAT-a ''Aerodroma'', ''Gasproma'', EPS. Nemoj EPS da diraš, to je katastrofa. Sve vam je jasno. Sada ovaj koji bi dobio platu ministra od 100.000 treba da rešava u sukobu interesa kod onoga što prima 450.000 – pa za kusur će da ga kupi, bre, ljudi je l' vam jasno? Za kusur ima da ga kupi. Vidite kako to deluje smešno. Znači, ako već imate zakon koji reguliše plate primenite taj zakon. Nemojte u ovaj zakon da ubacujete odredbe o platama – prava i osnovna stvar. Ali, s obzirom na to da se nalazimo na terenu zakona i nečega što treba da oslikava državnu organizaciju, već na nivou nečega što bi trebalo da znači – pišem ti pismo, želim ti dobro, onda nije ni čudo što se ovakve odredbe ubacuju. Vi morate da shvatite jednu stvar, možda i shvatate, ali ne želite da prihvatite. Nije sve podobro da bude zakonska norma. Nije svaka konstrukcija reči dovoljna da bi se na vrhu stavilo – to je član taj i taj, nije, ali vi to terate po sistemu drži vodu dok majstori odu. Kakav vam je zakon – takva će vam biti i Agencija.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podnela poslanik Maja Videnović. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojim je predložio da se naziv poglavlja III i članovi 28. do 39. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Milorad Buha je podneo amandman da se naziv poglavlja III - sukob interesa, iznad člana 28. i čl. 28. do 39. brišu. Dame i gospodo, ako Vlada želi da spreči korupciju, suzbije kriminal, to može odmah nisu joj potrebni ni posebni sudovi ni neke nove agencije. Osnivanjem ove agencije neće se apsolutno ništa postići ni promeniti. Treba se obračunati sa korumpiranim ministrima, sa članovima Vlade i sa drugima iz vlasti koji su umešani u bilo kakvu aferu, u bilo kakav vid kriminala i korupcije. U okviru postojećih državnih organa se svi ovi problemi mogu rešiti. Šta će nam agencija? Postoje zakoni koji sprečavaju korupciju, ali se oni ne sprovode. Zato ne razuzmem ni šta će se dobiti osnivanjem agencije. Zakon je jasan – kriminal zabranjen, korupcija zabranjena, treba ga poštovati i sprovoditi. Ko nam i šta garantuje da će neko poštovati i sprovoditi ono što agencija donese i odluči? Kako će ona funkcionisati? Da li će njen direktor i ostali članovi podleći raznim pokušajima korupcije i slično? Ta agencija će biti organ gde će biti najviše pokušaja korupcije. Svi ovi ministri i članovi Vlade koji su umešani u kriminal uticaće svim silama na rad Agencije, koja neće moći da radi nezavisno i samostalno. Svi će je pritiskati i uticati na njen rad. Kako će agencija da spreči Vladu i njene članove da prestanu sa korupcijom i kriminalom? Neverovatno je da mislite da će ona sprečiti Dinkića, Đelića i ostale u svojim namerama. Prosto je neverovatno da neko misli da Agencija može sprečiti nove afere. Neće Agencija moći da spreči da ne dođe do novog Janjuševića, Kolesara, do nove afere "kofer", do nove carinske i drumske ili građevinske mafije, do skandaloznih privatizacija, prodaje šećerana za par evra, prodaja cementara za budzašto, prodaja Poslovnog centra ''Ušće'', ''Sartida'' za potpuno nerealne niske cene. Neće moći Agencija da spreči nove afere u vezi javnih nabavki, kao što su se desile u vojsci, u policiji, na ''Aerodromu'' i drugim mestima, niti će moći da spreči da ne dođe do nove afere "Indeks" i slične. Ako policija, tužilaštvo, sudstvo ne mogu da spreče korupciju, neće sigurno moći to ni Agencija, jer će i ona biti pod uticajem Vlade – to je svima jasno. Neće Agencija moći da sprovede efikasniju borbu protiv korupcije. Stoga predlažem da se ovaj amandman, kao i svi drugi amandmani koje je predložila SRS usvoji, jer smatramo ovu agenciju nepotrebnom.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Podsetio bih vas na nešto što je opšte poznato. U vreme prve, naravno demokratske, Vlade Zorana Đinđića isto su se ministri hvalili da rade zato što mnogo vole državu, male plate imaju, a onda su jedan potpredsednik i ministri svakog meseca uredno trčali i čekali da sa nekom kesom prođu Janjušević i Kolesar, da im doture i dopune ono, pa su formalnopravno bili pošteni sa malim platama. Ali, onda se od privatizacije Cementare ''Popovac'' i nekih drugih privatizacija pojavio jedan iznos, i to prilično veliki iznos, sredstava koga nije bilo ni u jednoj knjizi, ni u jednoj evidenciji i onda su lepo ministri dobijali daleko više nekoliko puta veće plate nego što su u to vreme po propisima bile plate. To nije razrešeno, a svi znaju. Čak je bio i jedan skeč o jednom potpredsedniku Vlade koji se naljutio što su jedan dan zakasnili ovi što donose. Naljutio se čovek, kaže, gde si bre Kolesar, trebalo je juče da date ovaj dodatak plate! To je ostalo zabeleženo. Tresla se gora rodio se miš. Pišete ovde neke zakone. Pokušavate nešto da napravite, pričate o nekom sukobu interesa, vezujete ga između javne funkcije i nekih privatnih poslova ili nešto drugo još ubacujete, potpuno nebitno što ubacujete, jer Agencija i ne može da zna i ne može da dobije informaciju o onome što se dešava a čega nema u papirima. Vi ste ovaj set tzv. antikorupcijskih zakona lepo pripremili, samo da vas podsetim, pripremili ste i Predlog zakona o javnim nabavkama, pa ste se potrudili da više nepokretnosti ne budu predmet javnih nabavki. Znate zbog čega? Zato što ovi vaši funkcioneri, koji su četiri, pet, šest, a što se tiče DS već deset godina, možda i više, u Beogradu na vlasti, oni već imaju čitave spratove po osnovu korupcije. Dali su građevinsku dozvolu te nekom Dejanu, te nekom ovom, te nekom onom, te nekoj babi, te Alibabi, te ovome, te onome i pojavili se spratovi i Alimpić, i Bojan Stanojević i tako dalje. Sada pošto ne može čovek istovremeno u 16 stanova da spava već samo u jednom, to treba da se izda u zakup, pa ako bi se to izdavalo u zakup zašto neizvesnost ako se izdaje u zakup fizičkom licu, kad to može lepo da se izda u zakup javnom preduzeću ili nekoj državnoj ustanovi. Sada ćemo to da izbacimo iz javnih nabavki, da se završi u tišini, neposrednom pogodbom. Ako ništa više, nemojte više da pričate o borbi protiv korupcije, jer ako stvarno hoćete da se izborite sa korupcijom ili podnesite ostavke ili neka vas narod napokon promeni, pa da pokušamo nešto novo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanikMiletić Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanikMiroslav Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman su podneli narodni poslanici Zoran Kasalović i Dejan Radenković. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Samofalov. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Sreto Perić podneo je amandman kojim je predložio da se naziv poglavlja četiri i čl. 40. do 43. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić podnela je amandman kojim je predložila da se naziv poglavlja pet i članovi 44. do 50. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Samo bih skrenuo pažnju na član 46. i njegovu vezu sa članom 44. ovog predloga zakona. Tu nešto nije u redu. Skrenuo bih pažnju na član 44. stav 2, gde je rok od 30 dana da izveštaj o svojoj imovini i prihodima odnosno pravo korišćenja stana za službene potrebe i tako dalje i sve što stoji u članu 44. odnosi se na obavezu prijavljivanja imovine funkcionera. Član 45. nešto drugo reguliše, ali je član 46. interesantan. U prvom stavu kažete da, odbornici i članovi upravnog i nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove i druge organizacije čiji je osnivač opština ili grad, nisu dužni da podnesu izveštaj. Da li tako stoji? Tako sam protumačio. U stavu 2. ste rekli za grad Beograd isto, ali ako ne ostvaruje prihode po osnovu članstva. Ne znam zašto pravite razliku. Ne znam sa kojim pravom se pravi ta razlika. Zašto? Čime to može da se opravda? To ne odgovara onim prvim članovima, gde ste, mislim da je to bio član 2, značenje pojedinih izraza, tamo imate generički šta znači funkcioner, je l' tako? Tu ste već odstupili nešto, ne znam zbog čega. Možda je ovo greška neka. Ali dobro, to ćete vi da procenite i da vidite. Mnogo više sam se javio pošto treba ovu raspravu da ubrzamo, pošto ona na momente nema apsolutno nikakvog smisla. Skrenuo bih vam pažnju na odredbu člana 73. i 74. Molim vas, obratite pažnju šta je napisano ovde – krivično delo neprijavljivanja imovine ili davanja lažnih podataka o imovini, član 73. "Funkcioner koji ne prijavi imovinu Agenciji ili daje lažne podatke o imovini, u nameri da prikrije podatke o imovini, kazni će se zatvorom od šest meseci do pet godina". Ovakva vrsta formulacije i preciziranja u čemu se ogleda krivično delo je neprihvatljiva. A šta je polazište za to? To je upravo ona odredba o prijavljivanju. Tu se kaže da mora da se prijavi imovina supružnika, vanbračnog partnera, maloletne dece itd. To je i do sada bilo, nema nikakvog spora. Manje-više takve obaveze i postoje prema ovom Odboru za sprečavanje sukoba interesa, znate onaj veliki izveštaj na 20 stranica, koji se popunjava itd. Ne pričam zbog toga. Pričam zbog ovog načina kako ste definisali krivično delo. Ovde ste dali i proceduru da je organ gde dolazi funkcioner, dužan da obavesti Agenciju, pa u roku od 30 dana da prijavi itd, ali ova vrsta formulacije, ovakav način određivanja svih elemenata krivičnog dela, kao jedne blanketne norme itd, jeste potpuno neprihvatljiv, jer je ovde čovek uvek kriv. Kriv je i ako napravi gršku. Vi ćete biti u mogućnosti da na bazi ovakve formulacije i slučajnu grešku iskoristite da bi nastupile pravne posledice, da se neko 10 godina ne bavi politikom. Pa to je ono što su ovi Čedini tražili sa lustracijom. To je Čanak i ta varijanta. Čanak ne može da prođe na izborima i Svilanović u to vreme kaže, napravićemo lustraciju, ovde ne mogu da se bave politikom, ne mogu ni da se kandiduju, a onda, naravno, mi smo najlepši pa će nas da izaberu. To je isto i ovde. Ali i ovo će da prođe Zakon o lustraciji. Nešto što je i Bogu i zemlji teško ne može da preživi. Radi javnosti, pošto nemam potrebe više da se javljam, ako se ovaj zakon ne usvoji i dalje postoje obaveze prijavljivanje imovine itd. Ovde je Predlog zakona kojim se u stvari menja jedan zakon i Odbor prerasta u Agenciju, sa nekim novim, navodno, nadležnostima. Morate da znate da ne može nadležnost jednog državnog organa da se zasniva, da vas vratim na član 5 – Agencija nadzire sprovođenje Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, Akcionog plana za primenu Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, sektorskih akcionih planova itd. Ovo su sve programska dokumenta. Ona mogu da budu obavezujuća za Vladu, mogu da budu na neki način obavezujuća za Narodnu skupštinu, u kom smislu – da određeni predlozi zakona proizilaze iz ovih programskih dokumenata, ali je nemoguće da programski dokument bude pravna norma, da on bude osnov za nešto. Program političke stranke je idejni vođa za političku stranku, a to šta će stranka da radi kad bude na vlasti, na bazi tog svog programa, to su predlozi zakona koji se usvajaju u Narodnoj skupštini itd. Agencija, upravni organ prati sprovođenje neke nacionalne strategije. Nacionalna strategija se menja kad hoćete. Koga ona obavezuje? Ona obavezuje Vladu da pripremi predloge zakona u skladu sa tom strategijom, da bi se ti zakoni ovde u Skupštini doneli. Kraj priče. Vi sada od jednog stvarnog opšteg političkog akta ili neke deklaracije koja je nešto idejno, koje aktivnosti i u kom pravcu treba da se ostvaruju, od toga pravite opšti akt, pa još obavezujući, pa još neki paradržavni organ obavezujete da on to prati. Što se tiče javnosti, ako se ne usvoji ovaj zakon i dalje postoje rešenja, u Zakonu o sprečavanju sukoba interesa. Postoji i onaj organ, to već nekoliko godina manje ili više uspešno ili neuspešno funkcioniše. Ali ovi ne žele da se taj zakon izmeni, doradi, uredi. Ne, nego idu na nešto što je bombasto, umesto sprečavanja sukoba interesa sada kažu to je borba protiv korupcije, savet zamenjuju agencije sa svojim organima. Ubacuju još nekoliko odredbi, da bi imali, navodno, neku malo veću težinu kada stiskaju i zavrću. I to je kraj priče. Znači, ovo je nemoguća misija, ovo je loša misija, od ovoga neće biti ništa dobro, neće biti istinske borbe protiv korupcije, jer u krajnjem slučaju cilj ovog zakona nije to nego je legalizovanje dostignutog nivoa korupcije. A dostignuti nivo korupcije se meri prema vlasti i prema ljudima koji su bliski vlasti. I to je ta manipulacija koja se već danima sprovodi u Narodnoj skupštini, po hitnom postupku, kako su obavestili mediji – ako se danas izglasa zakon sutra nema više korupcije u Srbiji. A vidite i sami, i kada bi se izglasao, zakon bi stupio na snagu na kukovdan. Pa viste ga propisali tako! Ovo je stvarno nemoguća misija, ovo je stvarno, da ne upotrebim neku tešku reč, manipulacija sa Narodnom skupštinom i, kako reče jedan od predsedavajućih, zato što je neko procenio da ovo treba da bude na dnevnom redu, a taj je isto procenio da pitanje KiM i druga vrlo važna pitanja ne treba da budu na dnevnom redu. Eto, kako se borimo protiv korupcije.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, vreme na raspolaganju SRS je šest minuta.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, da je zaista ovaj zakon, pre svega, neustavan i da predstavlja farsu u pravom smislu reči, kako bi se građanima predstavila navodna želja DS i stranaka koje čine ovu koaliciju, da se upusti u borbu protiv kriminala i korupcije, govori i ovaj predlog zakona i sve što je do sada rečeno i što su iznosili naši poslanici, aspekte neuspelih odredbi i stvaranje jednog, praktično, paradržavnog organa, ne samo da je tačno nego je i namera vaša da se samo na takav način predstavite, zbog početka, navodnog, obračuna Borisa Tadića sa kriminalcima iz svojih redova. To je samo bacanje prašine u oči narodu, jer onda bi morao, gospođo Malović, pohapsi pola vaših kolega koji sede u Vladi Republike Srbije, da ne govorimo o nekima koji su narodni poslanici. Baš je indikativno da bivši ministar za privatizaciju, koji je učestvovao u pljačkaškoj privatizaciji i poslanik, ne dolazi kada je set ovih zakona. Valjda da nam ne bude negde u vidokrugu i da se mi ne dosetimo šta je bilo sa ''Sartidom'', šta je bilo sa otpuštanjem radnika u Kragujevcu, kako je izvršena privatizacijapreduzeća "Knjaz Miloš". Ovo što je predložila gospođa Pop-Lazić ima svoje ustavno utemeljenje, zato što je nemoguće da Agencija radi neki posao koji je propisan za druge državne organe, zato moram da se osvrnem, a budite svi iskreni pa recite da nisam u pravu i vi koji vršite vlast, na ono što je bila mogućnost da uradi Odbor za sprečavanja sukoba interesa. Šta su oni do sada uradili i ko ih sapliće? Pre toga Savet za borbu protiv korupcije, na čelu sa gospođom Vericom Barać, i kako će onda da završi ovaj zakon i kako ćete i sa kim morati da se obračunate. Pomenuo je kolega Krasić i ja sam danas tokom izlaganja pominjala taj obrazac za prijavljivanje imovine funkcionera koji su izabrani. Znate da postoje građani koji ne znaju koliko ima, nekoliko hiljada odbornika, narodnih poslanika, pokrajinskih članova, predstavnika izvršne vlasti koji moraju da izvrše prijavu imovine. Da bi građani znali, tu počinjete od imena i prezimena, imena roditelja, datuma rođenja itd, pa vas tamo pitaju kada ste izabrani, na kojoj ste funkciji, od kada itd. Onda krećete sa prijavljivanjem po rubrikama onoga što vi posedujete. Ne samo vi, nego i vaša najbliža porodica i po vertikalnoj i po bočnoj liniji. Tako je koleginica Radeta morala u tom obrascu da napiše da su ustaše u Guberu, njenom rodnom mestu, okupirale imovinu njene porodice i njenih roditelja, svih njenih komšija i prijatelja. Dakle, iznosim samo jedan primer, i to sam prvi put tada i videla, kada je koleginica popunjavala upitnik, da se radi o imovini od 66 hektara zemlje. Kome ona da se žali i ko to da joj vrati. Bila je potpuno iskrena i rekla – pod okupacijom ustaške hrvatske vlasti, odnosno Federacije BiH, i kuća i sve to što su imali. Hajde da postavimo to pitanje – kako će funkcioneri koji imaju tu imovinu, ili su imali, da je povrate? Da li je država stala iza takvih ljudi? Imamo tu i kolegu Buhu i druge ljude, možda i među vama, koji su prognana, odnosno raseljena lica, izbeglice koje su ostale bez ičega. Sa druge strane, paradoksalna je situacija, imate funkcionere, čovek se uči dok je živ, mi smo sada saznali da smo i mi imali u redovima naše stranke i to na najvišim funkcijama ljude koji nisu prijavljivali svoju imovinu na način na koji je to propisano obrascem. Tamo vas lepo pita: ''Da li imate kredit, kolika vam je mesečna rata, da li imate dugovanja po platnim karticama, da li imate nešto na štednji? Znate za onu Dinkićevu izjavu, ne znam koliko on i žena imaju, 50, 60 hiljada evra – ma, hajde, molim vas, toliko je prijavio. Šta će da dobije? Javnu, nejavnu opomenu i ko će da ga kontroliše? Da li je prijavio Đelić da je opljačkao, odnosno da je jednom transakcijom sebi strpao u džep za godinu dana 11 miliona evra, i priznao je posle toga da nijei Odbor se oglasio. Sada da pođete tragom ovih informacija koje mi iznosimo, ne iz neke zluradosti, kako bi jedan, sada već bivši, funkcioner naše stranke rekao – neću da odgovaram, žao mi je njih itd. Ne radi se o tome da li je neko u takvom "emotivnom stanju", pa se tako prepodobi, pa skrsti ruke, pa, kao – neću ja tako. Hajde da vidimo šta vi imate i šta imaju članovi vaših porodica? Jeste li vi to prijavili u obrascu? Niste. Šta se desilo? Da li im je falila dlaka sa glave? Nije. Kako je moguće da ljudi koji imaju, koji su odbornici, koji su po drugom osnovu izabrana lica, funkcioneri, uzimaju ljudi stambene kredite i prijavljuju kolika im je imovina, pa se oni pitaju da li se taj iznos rate menjao od te do sledeće godine. Sada ljudi, a najviše je takvih među, pre svega, odbornicima, verujem i u klupama narodnih poslanika, osim onih koji su građani, a oni nisu i tu, imaju jednog, svog vođu te organizacije – hajde, zgrabi šta možeš, da li vi verujete u to da su oni koji su bili u stanju da sopstvenu stranku opljačkaju i dovedu u takvu situaciju, prijavili šta sve imaju i njihove žene, deca ili već ko, ili vanbračni drugovi, kako se to ovde kaže, odnosno partneri. Znači, sve je farsa. Da li je i kada je, to je amandman gospođe Pop-Lazić, Odbor izašao pred Narodnu skupštinu da nam podnese izveštaj? Ne znam, koleginice, da li ste vi nešto čuli ili niste, ali ja vam govorim istinu. Ako vas istina pogađa, to je vaš problem. Isto tako, ne mislim da ste vi osoba koja se bavi tim stvarima, bez obzira... (Predsedavajuća: šesnaest minuta.) ... vama se, koleginice Lovrin, obraćam, bez obzira na naša suprotna politička uverenja, ali ne delujete mi kao osoba koja bi muljala na takav način. Tadić, Đilas, naravno, da, oni to rade i rade mnogi drugi iz redova DS. Vi mi nekako ne ličite na to. (Predsedavajuća: Narodna poslanice, vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je iskorišćeno.) Evo, završavam. Sve je farsa, izveštaj Odbora nikada nije stigao ovde i vi vidite koliko se i dalje bahato ponašaju državni funkcioneri. Imate primer gradonačelnika Kragujevca. Juče je izjavio da i pored takvog eksplicitnog stava, utemeljenog na osnovu zakona i Ustava, neće da podnese ostavku na mesto narodnog poslanika. Još se sili pa kaže – šta mi mogu, da vidim šta će da odluči Vrhovni sud. Dakle, sve je farsa i budite sigurni, gospođo ministar, iako ste celog dana sedeli i pratili naše amandmane i verujem... (Predsedavajuća: sedamnaest minuta.) Šta kažete, sedamnaest? Osam minuta, ali recite da sam prekoračila dozvoljeno vreme. U redu, evo, završavam, vidim, gospođo Čomić, da vam ne odgovara ova tema... [[Isključen mikrofon.]]
Narodna poslanica kaže da je malo zloupotrebila. Nisam rekla da ste zloupotrebili, ni da niste. Narodni poslanik Zoran Krasić je govorio devet minuta. Pre nego što ste dobili reč rekla sam da poslanička grupa ima na raspolaganju još šest minuta i u 16. minutu sam vas obavestila o tome da je vreme iskorišćeno. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe DSS podneo sam amandman na član 44. Predloga zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. U stavu 2. člana 44. stoji da je funkcioner dužan da u roku od 30 dana od dana izbora, postavljenja ili imenovanja podnese Agenciji izveštaj o svojoj imovini i prihodima, odnosno pravu korišćenja stana za službene potrebe i o imovini, prihodima supružnika ili vanbračnog partnera, kao i maloletne dece, ukoliko žive u istom porodičnom domaćinstvu. Svojim amandmanom sam predložio da se pored supružnika, vanbračnog partnera i maloletne dece dodaju i ''punoletna deca'', jer postoji mogućnost da se imovina prenese na punoletnu decu i bio sam ubeđen da će taj amandman biti prihvaćen. Međutim, kada sam video da je Vlada odbila da prihvati taj amandman, zaista mi nije jasno zbog čega nije prihvaćen kada čini ovo predloženo zakonsko rešenje sveobuhvatnijim i boljim? Smanjuje mogućnost zloupotreba tako da, neprihvatanjem ovog amandmana, počinjem da sumnjam da je razlog za donošenje ovog zakona skupljanje jeftinih političkih poena, a ne suštinska borba protiv korupcije. Mislim da je amandman potpuno smislen i očekujem da ćete ga do glasanja prihvatiti, jer je sveobuhvatniji od predloženog zakonskog rešenja.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, mislim da je amandman koji je podneo narodni poslanik Arsen Đurić prihvatljiv i da on na sveobuhvatan način ovu materiju zaokružuje, a time će ovaj zakon biti, ukoliko bude usvojen, delotvorniji u praksi i sprečiće se prikrivanja i zloupotrebe. Dame i gospodo narodni poslanici, podsetio bih vas na neke institute vezane za korupciju u međunarodnom i uporednom krivičnom pravu, na šta se oslanja i naše zakonodavstvo. Naša zemlja je potpisnica i ratifikovala je brojne ugovore kada je u pitanju suzbijanje kriminaliteta i kada je u pitanju borba protiv korupcije, borba protiv terorizma, jer smo i mi potpisnici ugovora o saradnji sa Interpolom, čije je sedište u Parizu. Među službenim krivičnim delima se posebno izdvajaju krivična dela korupcije, koja predstavljaju samo različite oblike i vidove ispoljavanja zloupotrebe službenog položaja. Radi se o različitim oblicima i vidovima, aktivnog davanje mita i pasivnog primanja mita, podmićivanja koja poznaje veliki broj savremenih krivičnih zakonodavstava, ali i više međunarodnih akata u prvom redu akata Ujedinjenih Nacija, Saveta Evrope i Evropske Unije. Zbog izuzetne opasnosti od koruptivnog ponašanja pojedinaca i grupa posebno u zemljama tranzicije – međunarodna zajednica i univerzalna međunarodna organizacija oličena u Ujedinjenim nacijama kao i regionalne organizacije kroz niz međunarodnih pravnih akata, postavljena je solidna pravna osnova i instrument za organizovanu zajedničku akciju u otkrivanju i progonu izvršilaca krivičnih dela i njihovo privođenje pravdi. Međutim, još uvek ne postoji jedinstveni i opšteprihvaćeni pojam definicija korupcije, iako se radi o pojavi davnašnjeg porekla u pravnoj, sociološkoj, filozofskoj, bezbednosnoj, politikološkoj i drugoj literaturi mogu se naći različita određena pitanja i određeni pojmovi ove materije. Pri tome, pojedini autori daju jasne iprecizne definicije, za razliku od onih koji pod pojmom korupcije podrazumevaju širi krug različitog oblika manifestovanja korupcije. Međunarodna zajednica se rano suočila sa opasnošću od korupcije. Naime, korupcija predstavlja jedan od osnovnih oblika ispoljavanja organizovanog kriminaliteta i to kriminaliteta izuzetno visokog stepena, težine i opasnosti, sa teškim posledicama po pojedinca i po državu. Ovde se, naime, radi o organizovanim, često prikrivenim dugotrajnim aktivnostima pojedinaca, grupa i organizacija u zemlji i u inostranstvu, sa ciljem da putem novca ili druge imovinske koristi podriju temelje zakonitosti, odnosno vladavinu prava i da na taj način ugroze čak i ljudska prava drugih lica. U preduzimanju različitih mera i radnji u cilju suprotstavljanja i sprečavanja različitih oblika i vidova korupcije, kao i kriminaliteta uopšte, posebno je značajna uloga organizacije, Međunarodne kriminalističke policije, poznata kao Interpol, koja je osnovana 1923. godine, čijem je osnivanju prisustvovalo 19 država sa 135 delegata, čiji smo mi potpisnik Cilj ove organizacije je uspostavljanje efikasne i kvalitetne međunarodne saradnje među pojedinim državama na planu suzbijanja i sprečavanja kriminaliteta međunarodnog karaktera. S toga je potpuno logično da ova organizacija, koja ima sedište u Francuskoj, a nacionalne biroe u svakoj pojedinoj državi članici, dakle, i kod nas ima svoje sedište, u borbi protiv korupcije i kriminaliteta. Korupcija u uporednom pravu – dakle, osnovu za organizaciju, društvenu reakciju protiv učinilaca krivičnih dela korupcije čine akti međunarodne zajednice. U cilju potpunijeg i svestranijeg sagledavanja krivičnopravne problematike korupcije, kao antipoda pravne države i vladavine prava, s toga nije dovoljno da se posvetimo teorijskoj i praktičnoj analizi ispoljavanja obeležja karakteristika krivičnih dela. Vlast u Srbiji samo pokušava da simulira borbu protiv korupcije i kriminala. Sve dosadašnje mafije koje su otkrivene u Srbiji, otkrivene su na način koji podseća više na političku kampanju nego reakciju državnih organa. Postavljam pitanje – zašto se neki slučajevi korupcije otkrivaju, a neki ne? Zašto se sada govori samo o korupciji u Zrenjaninu, a ima mnogo ozbiljnijih povreda zakona u mnogim gradovima i opštinama širom Srbije?! Šta se zna o uticaju tajkuna na političke i ekonomske prilike u Srbiji? Na ovo ne reaguju državni organi, a javnost nema o tome odgovarajuća saznanja. Kod nas se simulira borba protiv korupcije, što se da videti kroz osnivanje brojnih institucija za borbu protiv korupcije i kriminala, a rezultata nema. Kada je u pitanju korupcija, treba nešto reći o Upravi za javne nabavke, koja je osnovana 2002. godine. Njena nadležnost je propisana – da kontroliše postupak javnih nabavki, dok je za druge dve podjednako važne materije, planiranje nabavki i kontrolu izvršenja ugovora zaključenih u nabavkama, rečeno da će se to regulisati i Zakonom o Državnoj reviziji. Međutim, iako je prošlo šest godina od osnivanja Revizorske institucije ona još uvek nije otpočela sa radom. Osnovni problem kod javnih nabavki jeste zaključivanje osnovnih ugovora pod jednim uslovima, da bi se aneksom ugovora sasvim drugačije ugovor realizovao, ali pod novim i nepovoljnim uslovima za poreske obveznike, odnosno državu. Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije praktično neće rešiti ništa, on će samo doprineti razvoju korupcije u većem obimu, jer predviđa ukidanje Republičkog odbora za rešavanje sukoba interesa. Ovim se zakonom neće ništa unaprediti, niti će se bolje postići. Gde je u Srbiji korupcija bila najveća proteklih godina? U Srbiji je najveća tamo gde su najveća diskreciona ovlašćenja i gde ima najviše novca! Podsetimo se gde je kod nas bilo korupcije, o čemu su građani bili obavešteni, a i radnici koji su vodili bitku da spasu svoja preduzeća i svoja prava stečena tokom decenijskog rada. Korupcija u Trgovinskom sudu u Beogradu, slučaj stečaj ''Sartida'', ''Veterinarski zavod'' u Zemunu, ''Agroseme'' Sremska Mitrovica, ''PKB transport'' Kragujevac, afera o izvozu šećera u zemlje Evropske Unije, ''Jugoremedija'' iz Zrenjanina, afera vezana za ''Nacionalnu štedionicu'', afera o prodaji ''Mobtela'', korupcija u ''Carini'', slučaj ''C marketa'', ''Putnika'', ''Dunav osiguranja'', ''Ineks intersport'', ''Robne kuće Beograd'', privatizacija šećerana: Žabalj, Crvenka, Kovačica, Donji Srem, Pećinci, Bač. Ove šećerane su prodate oktobra 2002. godine na tenderima sa samo jednim ponuđačem, u Žablju i Crvenki kupio je najveći proizvođač šećera na Balkanu, grčka firma, dok je ostale tri kupila kompanija ''MK komerc'' iz Novog Sada, koji je postao jedini vlasnik i najveći trgovac šećerom iz Srbije, kupovinom tri šećerane za samo 183 dinara. Nešto o propisima Republike Srbije iz oblasti korupcije, kriminala, a posebno sa osvrtom na privatizaciju. Navešću sledeće propise: Zakon o preduzećima, Zakon o privatizaciji, Zakon o Agenciji za privatizaciju, Zakon o radu, Uredba o postupku i načinu restrukturiranja preduzeća i drugih pravnih lica, Uredba o metodologiji za procenu vrednosti kapitala i imovine, Uredba o prodaji kapitala i imovine javnim tenderom, Uredba o prodaji kapitala i imovine javnim aukcijama, i drugi. Dame i gospodo, već sam rekao da je najveća korupcija u našem društvu tamo gde su diskreciona prava najveća. A koje su to institucije?! Najveća korupcija jeste u javnim preduzećima. U javnim preduzećima niko ne kontroliše potrošnju para poreskih obveznika. Zašto? Zato što mi imamo u Republici Srbiji, prema mojim saznanjima, samo 12 budžetskih inspektora, a imamo 7.500 poreznika koji naplaćuju porez i ubiraju poreze. Dakle, u javnim preduzećima imate ogromne plate članova upravnih odbora i ogromne plate rukovodilaca. I kada postavite pitanje – a, zašto se određene stvari u tim javnim preduzećima ne izvršavaju u skladu sa zakonskim propisima i što je u interesu građana, te podatke ne možete dobiti? Zbog toga mi ne možemo da znamo, jer je to tajna, koliko koji direktor u kom javnom preduzeću u Srbiji ima platu, koliko koji šef i kolika su davanja i primanja, i koliki je broj članova upravnih odbora. Ovim bih, povodom ovog zakona, završio. Sada bih se obratio gospođi ministru, s obzirom na to da je ispoljila veliku korektnost i upornost da bude sa poslanicima u Parlamentu do kraja okončanja ovog današnjeg rada. Gospođo ministre, molim vas za obaveštenje, jer me pitaju svakodnevno radnici iz uprave u sudovima – da li Ministarstvo pravde predviđa mogućnost povećanja plata radnicima zaposlenim u upravi? Jer, radnici u upravi u pravosuđu imaju izuzetno niske lične dohotke. Oni nisu motivisani da rade, ja jesam za to da se poštuje Poslovnik o radu sudova, a vi učestvujete u njegovom pisanju i donošenju, i vi i Vrhovni sud Srbije, sa predsednicima sudova nadzirete poštovanje radnog vremena organa uprave, ne u onom smislu kada je u pitanju materija suđenja, nego, sudsku upravu. Ja sam mislio da vam predložim da iznađete mogućnost da izađete pred Parlament da se izmeni propis da se sudske takse 100% daju za poboljšanje materijalnog položaja pravosudnih organa, tj. njihovih zaposlenih, jer ako nema budžet drugih izvora sredstava, ono, bar, sudske takse, koje se u sudu naplaćuju i tu se realizuju, da ne idu u budžet, neka idu za materijalno poboljšanje položaja zaposlenih u pravosuđu, naročito, onih sa manjim ličnim dohocima. Još jednu stvar ako mi dozvolite, rekao bih da je u ovoj skupštini sramota da vozač ili čistačica i zaposleni u ovom parlamentu imaju 15 ili 18 ili 20 hiljada dinara, a da u javnim preduzećima ista kategorija takvih izvršilaca poslova ima po pet do deset puta veće lične dohotke. Tu treba nešto učiniti. Ako smo pred zakonom jednaki, onda i u tom delu, u nagrađivanju ovi radnici koji su sa niskim ličnim dohocima zaslužuju pažnju da budu nagrađeni, a ne neke da nagrađujemo i da ih odlikujemo, a ne rade pola radnog vremena u odnosu na ono što rade organi u pravosuđu i ovi što rade u organima Skupštine. Hvala vam.
Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Petković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, stav 2. člana 49. glasi: ''Agencija obavezno proverava tačnost podataka iz Izveštaja prema godišnjem planu provere za određeni broj funkcionera i kategorije funkcionera.'' U ime poslaničke grupe DSS podneo sam amandman na 2. stav ovog člana gde predviđamo da se ova provera odnosi na sve funkcionere i na sve kategorije funkcionera. U obrazloženju Vlade o tome da se ne prihvata ovaj amandman kaže se da – Vlada ne prihvata amandman iz razloga što Predlog zakona značajno proširuje broj funkcionera koji su dužni da prijavljuju imovinu. Agencija proverava tačnost podataka iz izveštaja o imovini funkcionera u skladu sa godišnjim planom provere, celishodnije i jedino moguće rešenje. Mi smo upravo imali nameru da proširimo broj funkcionera čija imovina, odnosno njihovo koruptivno delovanje može da se proverava. Nadovezao bih se na član 46. Predloga ovog zakona, gde kaže da se odredbe čl. 44, 45. ovog zakona ne primenjuju na funkcionera koji je odbornik, član upravnog i nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove i druge organizacije čiji je osnivač opština ili grad. To je ono što smo imali primer da vidimo u medijima u prethodnih nekoliko dana šta se dešavalo u Zrenjaninu, u nekim drugim gradovima. Nadamo se da će se ova borba protiv korupcije nastaviti od strane nadležnih državnih organa. Naš cilj jeste upravo da se svi funkcioneri provere, da se njihova imovina proveri, kako su stekli svoju imovinu. Mislim da na internetu nećemo dobiti prave podatke koje će funkcioneri objaviti vezano za svoja primanja, štedne uloge, nepokretnosti i pokrenu imovinu koju imaju. Upravo zbog toga da sve bude javno, da sve bude transparentno, da sve bude pregledno, na kraju želim da se u ime poslaničke grupe DSS zahvalim svim narodnim poslanicima i gospođi Malović koja je bila sa nama. Žao nam je što je na ovaj zakon prihvaćeno 11 amandmana, od toga samo jedan iz opozicije, 10 amandmana je prihvaćeno od strane vladajuće većine, ali nadam se da ćemo po nekim budućim zakonskim projektima imati bolju saradnju i bolje razumevanje. Hvala vam.
Na član 49. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem... (Vjerica Radeta, sa mesta: Da li ste nas pitali da li neko drugi želi reč o amandmanu gospodina Miroslava Petkovića?) Pitala sam ko želi reč i videla sam samo Petkovićevu ruku. Da li još neko možda želi reč o amandmanu na član 49, koji je podneo gospodin Petković? Reč ima gospodin Krasić.
Evo o čemu se radi. Vlada nije smela da usvoji ovo što je gospođa Nada Kolundžija predložila, jer ako je Vlada stvarno usvojila ovaj njen amandman, ovaj njen amandman je u sukobu sa Zakonom o bankama i finansijskim organizacijama, podaci sa računa u bankama itd. pa, i onaj zakon koji ste stavili, to je prva tačka dnevnog reda ovog zasedanja. Podaci banaka, banke koje imaju podatke o štedišama, deponentima itd. mogu da dostave samo sudu, ne mogu da dostave agenciji. Molim vas, druga je varijanta sprečavanje pranja novca. Ovde se ne radi o sprečavanju pranja novca. Ova agencija ne može da dobije podatke od banaka, jer ako bi se ovaj amandman usvojio što je gospođa Kolundžija napisala, onda praktično ne priznajete Zakon o bankama i drugim finansijskim organizacijama, ne priznajete ni Zakonik o krivičnom postupku. Vodite računa. Vi ovde u zakonsku normu ubacujete nešto što ne sme da stoji. Cenim da ste imali najbolju nameru, ali ovde postoji garancija nekoliko zakona, Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, Zakon o bankama i finansijskim organizacijama, Zakonik o krivičnom postupku. To može samo po naredbi suda i kraj priče. Agencija koja se bavi sprečavanjem pranja novca itd, to je sasvim nešto drugo. Ova agencija ne bi mogla to da radi. Javio sam se zbog toga da skrenem pažnju Vladi da ne mora da znači ako poslanik neke stranke koja podržava Vladu podnese amandman, da vi morate to odmah da usvajate. Vidite i sami, gospođa Jorga nesvesno je napravila štrajkove u Srbiji i demonstracije svojim amandmanom. Naravno, gospođa Nada neće da napravi ni štrajkove ni demonstracije ovim amandmanom jer je druga materija, ali ovo je nemoguće. Ovo je zabranjeno. Vodite računa! Samo sam izašao da izvršim svojevrsnu opstrukciju ove govornice, kako bi naterao zid da shvati.
Gospođica Nataša Jovanović, o amandmanu.
Gospođo predsedniče, malo smo se našalili, verovatno je to bila neka tehnička smetnja i nije bilo nakratko struje, da ne misle građani koji prate prenos da vi vršite neku sabotažu. Niste vi od tih, gospođo Đukić-Dejanović. Koristiću ovo vreme o amandmanu, ali kratko, samo da obavestim i Srbe u Srbiji i u Crnoj Gori da srpski radikali u Crnoj Gori odolevaju pritiscima režima Mila Đukanovića i Filipa Vujanovića. Kakve ima veze? Ima veze, zbog toga što moram, za vas koji niste bili u sali, da kažem, a vezano je i za tamošnji kriminalni i korumpirani režim i onaj ko je odlučio da prizna kvazišiptarsku državu i da direktno Srbiji zabode nož u leđa, da je danas uhapšen predsednik stranke srpskih radikala iz Podgorice, mladi gospodin Vlado Vuković, u centru Podgorice, samo zbog toga što je podigao tri prsta i time demonstrirao da je Srbin, srpske vere i da ne želi da prihvati okupaciju i teror Đukanovićeve vlasti. Sada smo dobili informaciju da je on bio celo popodne kod istražnog sudije i da je pušten. Međutim, i dalje stižu informacije da se tamo vrši veliki pritisak na naš narod. Moram da vam kažem da je one večeri, kada su separatisti u Crnoj Gori odlučili da legalizuju kvazišiptarsku državu, da je u pravom smislu reči tamo, i pre ovog mitinga, nastupio policijski čas, da ljudi koji su istaknuti Srbi i na primorju i svuda, gde god da žive, a da se bave nekim poslom koji je od javne delatnosti ili uslužne, trpe neverovatan pritisak. Apelujem na vas da u narednim danima, bez obzira na to što smo saznali, a to smo još pre nekoliko dana i načuli, da je to, zapravo, bio dogovor Tadića i Mila Đukanovića, da se posle sednice Saveta bezbednosti Generalne skupštine oni odluče na takav akt, a znamo i odranije, upozoravali smo da je njihov ministar Roćen tako nešto najavljivao, pomognemo našoj braći u srpskoj Crnoj Gori, da im kažemo da nisu sami, da izađemo kao Skupština sa deklaracijom koja će značiti podršku države Srbije našem narodu tamo. Moram da vas podsetim da smo mi još pre nekoliko meseci, kao SRS, pre održavanja ovih parlamentarnih izbora, dok je Oliver Dulić bio predsednik Skupštine, uputili u proceduru deklaraciju o pomoći Srbima u Crnoj Gori u opstanku našeg naroda. Evo, nekoliko dana je prošlo i, ako mi kao najviše zakonodavno telo tek tako pređemo preko toga, ako nemamo sluha za ono što traži od nas narod u Crnoj Gori, naši Srbi, tamo žive mladi ljudi koji hoće da ostanu, oni neće, sve dok ih, ne daj bože, neko nekim drugim načinima ne protera, da idu sa svojih ognjišta, tamo hoće da žive, da im se rađaju deca, da decu školuju. Verujte, izuzetno je teška situacija. Moramo da učinimo sve i da dignemo svoj glas i da pomognemo našem narodu tamo, jer jedino tako možemo da budemo sigurni da smo učinili pravu stvar i da smo pravi naslednici i Njegoša, ali pre svega Nemanjića i da brinemo za srpsku državu i za naš narod. Hvala vam, nisam želela po Poslovniku, samo da kažem da se mladi gospodin Vuković danas borio i da svi koji trpe torture režima Mila Đukanovića, moraju da znaju da je sledeće mesto gde će on da boravi, svakako, zatvor. Sve je radio, bio je na svim državnim funkcijama i pod patronatom ubijenog Slobodana Miloševića, koji mu je verovao. Međutim, od kada su ga Amerikanci i zapadne sile uzele po svoje, kada je krenuo 1997. godine putem separatizma i izdaje, naš narod tamo ne može normalno da živi. Prema tome, da poručimo, evo i večeras, našim Srbima – hrabro, glavu gore, borite se, mi smo uz vas! Hvala.
Na član 49. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 50. amandman je podnela Biljana Hasanović-Korać. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Podnosioci narednih amandmana o ovoj tački uglavnom nisu u sali i kako bismo im dali mogućnost da obrazlože svoje amandmane, nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 110 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali u ovom momentu prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 1/3 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da prisustvuje sednici Balint Pastor. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuje gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O AGENCIJI ZA BORBU PROTIV KORUPCIJE (nastavak u pojedinostima) Narodni poslanik... Vi ste se javili? Izvolite. Po Poslovniku, gospođaRadeta.