Uvažena predsednice Narodne skupštine, uvaženi narodni poslanici, dame i gospodo, najpre želim da ukažem da Narodna skupština Republike Srbije od avgusta 2006. godine nije razmatrala predloge Visokog saveta pravosuđa za izbor sudija. Znači, u poslednjih pet godina u Srbiji nije izabran na sudijsku funkciju nijedan novi sudija. Među kandidatima o kojima Narodna skupština sada treba da odluči su i neki od kandidata koji su već ranije predloženi od Visokog saveta pravosuđa za izbor na sudijsku funkciju. Na osnovu člana 13, alineja 3. Zakona o Visokom savetu sudstva i člana 50. stav 4. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva predložio je Narodnoj skupštini kandidate za prvi izbor na sudijsku funkciju. Zakon o sudijama propisao je da se do 1. decembra 2009. godine izaberu sudije za novu mrežu sudova koji treba da počnu sa radom 1. januara 2010. godine. Objašnjavala sam na konferencijama za štampu do sada zbog čega je Visoki savet sudstva kasnio sa izborom sudija i zašto nije ispoštovan rok do 1. decembra 2009. godine. Visoki savet sudstva oglasio je izbor za 2483 sudije, od kojih su 615 sudije za prekršaje. Na osnovu odredbe člana 52. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva izabrao je 1531 sudiju na stalnu sudijsku funkciju. Pred vama je Predlog odluke Visokog saveta sudstva za prvi izbor 876 sudija na trogodišnji mandat. Od tog broja, 576 su sudije organa za prekršaje, a 300 je ostalih kandidata, među kojima je najveći broj sudijskih pomoćnika. Izborom svih predloženih kandidata, ostalo bi nepopunjeno, od onog broja za koji je raspisan oglas, 76 sudijskih mesta. Visoki savet sudstva je predlaganju kandidata za prvi izbor sudija posvetio posebnu pažnju. Prilikom razmatranja prijava i predlaganja kandidata, Visoki savet sudstva se pridržavao odluke o utvrđivanju kriterijuma i merila za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija i predsednika sudova, odredba koja se odnosi na izbor sudija na trogodišnji mandat. Odlukom su kao kriterijumi za prvi izbor sudija propisani stručnost, osposobljenost i dostojnost. Osnovna merila za ocenu stručnosti svih kandidata, osim sudija za prekršaje, jesu prosečna ocena na studijama, dužina studiranja i ocena rada koju kandidat dobije najpre od svog principala ili predsednika veća kod koga radi, a zatim i od kolegijuma sudija i ove ocene su izražene bodovima, dok su dopunska merila, akademski naziv i objavljeni stručni radovi. Na osnovu navedenih osnovnih merila, sačinjena je rang lista kandidata po sudovima za koje su kandidati konkurisali, osim za sudije za prekršaje, na koje su primenjena posebna propisana osnovna merila koja su izgrađena i koja je takođe Visoki savet usvojio. Visoki savet sudstva je u postupku predlaganja kandidata uzimao u obzir mesto koje je kandidat imao na rang listi i dužinu staža posle položenog pravosudnog ispita. Za kandidate koji su sudijski pomoćnici izvršen je uvid i u lični list kandidata, a pribavljeno je i mišljenje o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti od veća i sednice sudskog odeljenja u koje su sudski pomoćnici raspoređeni. Mi smatramo da su to zaista najobjektivniji kriterijumi. Za kandidate koji ne rade u sudu pribavljeno je mišljenje od organa i organizacija u kojima kandidati rade, a za kandidate koji dolaze iz advokature, pribavljeno je mišljenje od Advokatske komore, u čiji je imenik advokat upisan. Prilikom razmatranja prijava kandidata iz reda sudija, veća za prekršaje i opštinskih organa za prekršaje, Visoki savet sudstvaje cenio pre svega rezultate rada kandidata, na osnovu podataka o procentu ispunjenosti norme, koeficijenta ažurnosti za period od 2006. do 2008. godine. Smatram da je Visoki savet sudstva predložio najbolje kandidate za prvi izbor sudija na trogodišnji mandat, od kojih se očekuje da pokažu stručnost i ažurnost u radu, kako bi nakon tri godine ispunili uslove za izbor na stalnu sudijsku funkciju. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Mesarović. Da li još neko od predlagača želi reč? (Da.) Gospodin Slobodan Radovanović, predsednik Državnog veća tužilaca. Izvolite, gospodine Radovanoviću.
Uvažena predsednice Narodne skupštine, uvaženo predsedništvo, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, na sednici održanoj dana 15. 12. 2009. godine, na osnovu Ustava Republike Srbije i u skladu sa članom 75. stav 3. i 4. i članom 85. i 86. Zakona o javnom tužilaštvu, kao i članom 13. alineja, tačka 3. i 4. Zakona o državnom veću tužilaca, Državno veće tužilaca je donelo odluku da predloži Skupštini Republike Srbije za prvi izbor 88 kandidata, za apelaciona, viša i osnovna tužilaštva u Srbiji. Državno veće tužilaca je donelo odluku o izboru kandidata za javnotužilačku funkciju, prethodno, utvrdivši njihovu stručnost, osposobljenost i dostojnost na način predviđen pravilnikom o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti i osposobljenosti i dostojnosti kandidata za nosioce javnotužilačke funkcije. Podsetio bih uvažene poslanike da je Zakon o javnom tužilaštvu, kao i Zakon o Državnom veću tužilaca, dobio punu podršku i nakon analize od strane eksperata, Evropske komisije, kao i Venecijanske komisije, isto se odnosi na pravilnik o kriterijumima. Uvaženi poslanici, kriterijumi su bili i polazna osnova i jedini uslov za predlaganje kandidata za njihov prvi izbor za javnotužilačku funkciju. Predloženi kandidati predstavljaju i značajno podmlađivanje javnotužilačke organizacije, s obzirom da 88 novih kandidata predstavlja procenat od preko 20% ukupnog broja nosilaca javnotužilačke funkcije. Smatramo da će predloženi kandidati biti dostojni nosioci javnotužilačke funkcije, a kao garant toga su njihov dosadašnji rad, kao i njihovi rezultati u dosadašnjem školovanju i obuci, što su bili osnovni kriterijumi prilikom njihovog predlaganja. Tako je predvideo i pravilnik o kriterijumima. Od predloženih kandidata, očekujemo punu posvećenost ovom pozivu, permanentno usavršavanje i obrazovanje i nepodložnost bilo kojoj vrsti uticaja, bilo političkog ili bilo koje druge vrste. Uostalom, podobnost kandidata za obavljanje ovako važne funkcije biće proverena nakon tri godine, kada Državno veće tužilaca bude ponovo razmatralo njihovu uspešnost u obavljanju javnotužilačke funkcije i kada će doneti konačnu odluku o njihovom trajnom izboru. Podsetiću da u ovom procesu odlučujuću ulogu ima struka. Očekujem da podmlađeno tužilaštvo, kao i novoizabrani nosioci javnotužilačke funkcije, svoj puni doprinos daju u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije i da se sa uspehom uključe u međunarodne istražne timove, što će svakako biti i najbolja potvrda uspešnosti ove zakonodavne reforme. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem, gospodine Radovanoviću. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da.) Gospodin Boško Ristić želi reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani gosti, dame i gospodo narodni poslanici, samo želim da kažem kao predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, da na Odboru nije osporen nijedan kandidat i da nijedan član Odbora, ni poslanik na Odboru nije tražio da izdvoji mišljenje, kako bi se o nekom kandidatu posebno glasalo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Ristiću. Da li neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Gospodin Miloš Aligrudić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici iz sudstva i tužilaštva, sudeći po tome kako je ova rasprava počela, sve je postalo jasno. Onog trenutka kada sam video da su predstavnici predlagača dobili aplauz vladajuće većine za svoje izlaganje, potpuno je jasna konstrukcija. Iza svega onoga što su predstavnici predlagača uradili, podnoseći ovaj predlog Skupštini, iza svega onoga što su uradili kod reizbora sudija, bez ikakve potrebe da podnose predlog Skupštini, jer je to njihov posao, očigledno stoji volja vladajuće većine i direktan politički uticaj na izbor sudija u ovoj državi, i tužilaca. To je ono što je očigledno ovde, jer svakom normalnom, sem nekome ko pripada vladajućoj većini, koji ima očigledno političku potrebu da štiti ovo što se ovde dešava, ne bi palo na pamet da bilo kako aplaudira ovim ljudima koji su ovde izašli za govornicu. Za to nema nikakvog razloga. Sada ću da vam objasnim i zbog čega. Ako neko hoće da ima nezavisno sudstvo u državi, onda je neophodno da ona tela koja učestvuju u kreiranju nezavisnog sudstva i kroz personalni izbor sudija i tužilaca, da oni moraju da deluju nezavisno i da moraju da imaju jasne, otvorene i javne kriterijume za posao koji rade. Kada nema otvorenih, jasnih kriterijuma i javnih kriterijuma za posao koji se radi, onda dolazimo u fazu opskurnosti koja nas uverava još jednom u ovoj državi da mi nemamo nezavisno pravosuđe. Naše dugogodišnje nastojanje da nezavisno pravosuđe dobijemo korumpirano je, pre svega, prošlim zakonom koji je vladajuća većina usvojila, koji je zapravo otvorio put satiranja pravosuđa u Srbiji, desetkovanju sudija i finale tog događaja se dešava ovih dana. Finale tog događaja je ovaj sramni predlog odluke koji se nalazi pred Skupštinom Srbije danas o izboru mladih tužilaca i mladih sudija, mladih u smislu otpočinjanja funkcije. Svakako, ne možemo se osvrnuti na ono što je uradio Visoki savet sudstva, kada je reč o reizboru sudija na njihove funkcije. Ono što je tamo urađeno, o čemu stručna javnost i šira javnost dovoljno znaju, baca ne senku sumnje, nego težak i nepremostiv hlad i na predlog odluke koji se nalazi sada pred našim narodnim poslanicima u ovoj skupštini. Kako je moguće i moram o tome da govorim, da bez ikakvog ličnog odnosa prema gospođi o kojoj ću govoriti, jer je lično praktično i ne poznajem, niti ima ikakve veze sa mojom političkom strankom, niti znam bilo koga u DSS ko je toliko dobro poznaje, da bi se na taj način štitio bilo kakav lični interes, ali kako je moguće da predsednik Društva sudija ne bude reizabran? Kako je moguće da Dragana Boljević ne bude sudija? To je moguće zato što je navodno izleteo nekakav kriterijum u toku postupka izbora koji nije bio jasan, transparentan pre toga, u kome je rečeno, da, bože moj, onaj sudija kome je neko u užoj porodici advokat, ima sukob interesa i ne može da se bavi sudskom funkcijom. Ili valjda ona nešto ne valja. Ako ona žena nešto ne valja, ne valja zbog toga što očigledno nekome smeta, pa se onda vraćamo na princip političke podobnosti. Jer da neko koga su kolege sudije izabrale za predsednika Društva sudija, sa onolikim stažom koji ima iza sebe i poslovima koje je radila, ne zaslužuje ili ne bude dostojna za obavljanje sudijske funkcije, to je po meni apsolutno neshvatljivo. Mora postojati vrlo jasan i glasan argument zbog čega ne ona, nego bilo ko od 720 nosilaca sudijskih funkcija više nisu tamo gde bi trebalo da budu ili tamo gde ne bi trebalo da budu, ali to treba reći otvoreno i javno. Ovde nemamo ništa od toga. U papirima koji se dobijaju u Narodnoj skupštini, čak nemamo ni datum rođenja u biografiji onih koje treba izabrati. Kako je moguće da verujemo u bilo kakav kriterijum Visokog saveta sudstva kojeg predvodi Nata Mesarović, ovde prisutna, a koja je tamo gde je zahvaljujući vama iz DS, jer je to opštepoznata činjenica, da je u pitanju partijski sudija? Kako je moguće da se poziva ovde pred nama na bilo kakvu vrstu kriterijuma i objektivnosti kada sedi u organu koji bira njenog rođenog sina sa mesta sudije Četvrtog suda u Viši sud u Beogradu? Gde je tu sukob interesa, gospođo Mesarović? Kako je to moguće? Kako je moguće da aplaudirate takvoj ženi? Kako je moguće da mrtvi ladni dođete na ovu sednicu, stavite ovo čudo na dnevni red, bez ijednog znaka pitanja, bez toga da Odbor za pravosuđe pozove predstavnike pravosuđa i da porazgovaraju o sumnjivim stvarima, ako ništa drugo? Veza između pojedinih od vas i ovog kermesa koji se ovde dešava, nije lako dokaziva. Ako bih izlazio sada sa čvrstim činjenicama o tome, ne mogu to da uradim, ali mogu da izađem sa uverenjem – kako je moguće da jedno telo napravi predlog za Skupštinu Srbije, kako je moguće da obavi reizbor sudija kada je u krnjem sastavu? Kako je moguće, jer u tom telu ne postoji predstavnik Univerziteta u Beogradu, tj. profesora Pravnog fakulteta u Beogradu, bilo koja od četiri koja postoje? Kako je moguće da u tom telu sedi neko ko je u kumovskim vezama sa narodnim poslanikom Boškom Ristićem? Govorim o Dejanu Ćiriću. Kako je moguće da na taj način možemo doći u situaciju da verujemo u ispravnost odluka koje su došle na dnevni red Narodne skupštine? Kako je moguće da vi aplaudirate svemu tome? Treba da vas bude sramota. Ako hoćete nezavisno pravosuđe, ovo svakako nije način kako se do toga dolazi. Naravno, za posao Visokog saveta sudstva ne odgovara formalno niko od vas, ni Vlada, ni narodni poslanici, ni predsednik Srbije Boris Tadić, koji je vaš glavni trener i dreser. Niko do njih formalno ne odgovara za ovo što se dešava, ali ne treba biti mnogo pametan da se shvati da postoje neformalni kanali preko kojih se sve ovo odigrava. Ovo vi zovete gvozdenom metlom u pravosuđu. Ovo vi zovete uvođenjem reda. U toj gvozdenoj metli u pravosuđu, iako to nije priča onog prvog izbora, ali ću vam je reći, nalaze se brojne sudije za koje možete naći u njihovoj biografiji učešće u postupku izbornih krađa 1996. i 1997. godine. Nalaze se na spisku reizabranih sudija. Da li su to ljudi u koje vi imate poverenje? Umesto ne opozicija, nego vladajuća većina da zatraži svojim potpisima interpelaciju da se o ovome raspravlja, da se pozove ministarka pravde, da razgovaramo o ovoj stvari podrobno, valjano i dovoljno dugo, dok se ona ne raspravi u ovoj državi i da vidimo šta ćemo da radimo kao zakonodavno telo koje treba nešto da učini ovim povodom, vi donosite jedan naopak zakon prethodno, da bi sada u čitavom tom postupku išli korak dalje i rešili da, po principu vaše zarđale gvozdene metle, ispravite krive Drine i napravite politički podobno sudstvo. Toje presek stanja koji pravite. To nije ono što državi Srbiji treba i to nije ono što građani Srbije žele. Ako vi hoćete da napravite od ove države prosperitetnu državu, za šta se kunete da jeste, trebalo bi da napravite pravosuđe istinski nezavisnim, trebalo bi da pravosuđe funkcioniše tako da svaki građanin ove države, da svaki privrednik, bilo domaći, bilo strani, ima poverenja u naš pravosudni sistem. Kako da imam poverenje u Natu Mesarović? Čestitam za sina, svaka čast, dobro je da bude sudija. Nije loše da u porodici postoje sudije po tradiciji. Sve je to u redu. Problem je samo u tome što, ako imate jedan aršin za sebe, dajte ga onda i drugima. Ako osporavate taj aršin drugima, onda ga ne uzimajte za sebe, bez obzira šta je u pitanju. Videću da li ću se kasnije još javiti za reč, da iskoristim sledećih 10 minuta, mada posle ovoga mislim da nema ni potrebe, ali vam stojim na raspolaganju ako neko misli ili se usudi da ide na repliku ovome što sam rekao, da se malo dalje i podrobnije o ovome raspravimo.
Reč ima gospođa Nata Mesarović.
Zaista mislim da sam iznenađena diskusijom ovog gospodina poslanika iz DSS, prosto zbog toga što je Visoki savet sudstva samostalno telo koje ima pravo i obavezu da vrši izbor sudija. Odluka o kriterijumima koji će se primenjivati prilikom izbora sudija nije bila tajna i to nije odluka koju je držao Visoki savet neobjavljenu. Vi ste mogli da se u poznate sa tom odlukom. Za tu odluku su prethodno napravili osnove članovi Upravnog odbora Društva sudija, koje vi sada branite. Meni je jako žao što su oni mislili da neće doći pod udar odluke i što se na njih neće primeniti merila za izbor sudija. Pored toga, što je potrebna stručnost, a vidim da se već danima, od kada je objavljen izbor, komentariše broj predmeta, Visoki savet sudstva je morao da vodi računa i o drugim kriterijumima, a to su obučenost i dostojnost kandidata. U zakonu i u odluci je određeno i tačno napisano šta je dostojnost jednog kandidata. Molim vas da to pročitate, ukoliko do sada niste pročitali. Što se tiče drugih kriterijuma oko pojedinaca, ne želim na to da vam odgovorim, dok svaki pojedinac ne bude dobio odluku o tome zašto nije prošao kroz izbor od strane Visokog sveta sudstva. Morate posmatrati sve kriterijume, znači i broj, i ažurnost, i broj ukinutih predmeta, i ono što se zove čast i ugled sudije i ono što se naziva istrajnost, upornost itd. Meni je jako žao što zaista nisam pripadala nikada nijednoj političkoj stranci. Možda je bila želja vaše stranke da budem njihov član, ali nisam. Još nešto da vam kažem, moj sin, ako imate nešto lično da mi prigovorite, ima 13 godina radnog staža, završio je sa 24 godine. Ne pravdam se, možete se raspitati kakav je kandidat. Naime, Vladimir Mesarović nije jedini sin nekog nosioca pravosudne funkcije i ne vidim razloga zašto baš to meni prigovarate. Druga stvar, Vladimir Mesarović je izabran u vreme kada je DSS imao svoju Vladu i kada je imao većinu u ovoj skupštini. Prema tome, to mi ne možete prigovoriti. Još nešto želim da vas obavestim, bivši ministar pravde Republike Srbije advokat Zoran Stojković mi je poslao telegram čestitke u pogledu mog izbora, govoreći da je to prava stvar. Zaista ne znam šta bi još htela vama da objasnim, posebno u onom delu koji nije danas na dnevnom redu ove skupštine. Danas je na dnevnom redu Skupštine izbor sudije na trogodišnji mandat. To je ono gde ste izgubili uticaj, a meni je žao, pravosuđe je to tražilo od 2000. godine, da samo odlučuje o svojoj sudbini. Da li vi mislite da neko ima zlu nameru da nekoga ko je stručan, dostojan otkloni? Što se tiče pitanja Društva sudija i njihovog predsednika, i tu postoji odluka Vrhovnog suda, Upravnog odeljenja, od pre tri godine, pa ukoliko niste obavešteni o tome da li je i ko je predsednik Društva sudija, molim vas da to proverite i da se onda javite za diskusiju.
Gospodin Čedomir Jovanović reklamira Poslovnik.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mesarović, gospodine Radovanoviću, mislim da je povređen član 27. poslovnika o radu Skupštine, gospođo predsednice, i vi ste za to odgovorni. Ako želimo da posle 10 godina stvorimo elementarne preduslove za normalno pravosuđe u ovoj zemlji, onda morate momentalno prekinuti ovakav vid rasprave. Ovde niko nikome nije dužan da polaže račune. Predstavnici pravosudne vlasti i zakonodavne su apsolutno ravnopravni u jednom demokratskom poretku. Ako očekujete od nas da u ovoj raspravi nudimo argumente za koje nije bilo vremena u prethodnim raspravama, kada je trebalo da se razgovara o svemu, onda moram da kažem da je i pogrešno vreme i pogrešno mesto. Ako Skupština ne poštuje Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca, zašto bilo ko drugi da ga poštuje? Da se sad spuštamo na blato na koje smo osuđeni da živimo od kada smo rođeni u ovoj zemlji, na to makar naša poslanička grupa ne pristaje, da ovde ne bi citirali za koga je Legija bio gospodin, a Specijalni sud mesto koje treba razoriti zbog toga što ne misle da je Legija gospodin. Znači, molim vas da se vratimo na tačke dnevnog reda. Tako je definisan međusobni odnos da smo mi apsolutno ravnopravni. Ako je tema izabranih sudija, onda se o tome rasprava mora voditi na drugom mestu i u drugačijoj atmosferi i ovde moraju biti neki drugi ljudi. Ovde se danas razgovara isključivo o izboru, o stupanju na dužnost novih sudija. Ako te ljude neko treba da poštuje, onda smo mi dužni da pokažemo to poštovanje. Ako to ne možete da omogućite, prekinite ovu sednicu, ali nemojte da ponižavate one koji su odlučili da uđu u taj brlog od pravosuđa, da bi vratili ovoj zemlji neki red i dostojanstvo.
Molim sve poslanike da se drže dnevnog reda i da vode računa o nivou ovog visokog doma. Gospodin Miloš Aligrudić, replika. Izvolite.
Neću se obazirati na ovo što sam maločas čuo...
Izvinite, gospodine Aligrudiću, Sreto Perić je reklamirao Poslovnik, tako da moram njemu dati reč pre vas.
Dali ste mi već reč, pa neka sačeka gospodin Perić.
Izvolite.
Dakle, ovde se radi o kriterijumima i kada se pozivamo na neki prošli događaj, koji možda i nema veze sa nadležnošću ovog doma, mi govorimo o kredibilnosti onoga koji pravi kriterijume i koji po tim kriterijumima donosi predlog odluke koji se nalazi pred ovim domom. To sam na samom početku rekao. Onda sam osporio kredibilnost. Nezavisnost sudstva u sistemu državne vlasti ne znači potpuno isključenje izabranih narodnih predstavnika od komentara onoga što jedna grana vlasti čini, a da ne govorim i po Ustavu i po zakonu, izvršna vlast u državi, koja je birana od ovog parlamenta, pa neposredno i ovaj parlament, imaju odgovarajuću konekciju sa tom granom vlasti na odgovarajući način, što se u propisima da videti. Ono što hoću da kažem ovde, kada je reč o odgovoru koji sam dobio, kada je reč o kriterijumima, ažurnosti, kako je moguće da neko ima 200 ili 300 ili preko 300 predmeta, kao što je Sonja Brkić nekada, član DS po tom osnovu i tim zaslugama predsednik RIK, bude ladno reizabrana, a da ljudi koji imaju veću ažurnost predmeta ne budu. Nego, verovatno se tu radi o ukrštanju tih merila koja ste vi pomenuli. Nisam vam zamerio što je vaš sin sudija. Ima toga mnogo, u pravu ste i nemam ništa protiv toga. Postoje ljudi koji esnafski, porodično se bave pravom i bave se na takav način i imaju određene zasluge, ambicije i želje i znanja na osnovu koga mogu da sude i normalno je da je u to vreme o kojem pričate vaš sin i izabran za sudiju. Ono što ovde nije normalno, što vam zameram i što olako preskačete, to je činjenica da se nalazite u telu kojevrši reizbor vašeg sina. To zaslužuje, u svakom normalnom poretku, izuzimanje iz donošenja odluke. To nije normalno. Ne kažem da je nešto drugo, nego to nije normalno. Onda vam kažem - ako imate neke reči odbrane za tako nešto, svaka vam čast, ali onda vi i ja ne živimo u istom referentnom sistemu. Vi živite na nekoj drugoj planeti, ja živim na zemlji. To je velika razlika između vas i mene i to je ono što sam hteo sad da vam kažem, a sve drugo što ste vi naveli nema nikakve veze sa mojom diskusijom.
Gospodin Sreto Perić.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, pozivam se na član 27. poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, gde se kaže da se predsednik Narodne skupštine stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Molim vas da me pravilno razumete, pa bi mogla da bude kompenzacija, jer sam se javio i pre Čedomira Jovanović, da govorim o Poslovniku. Nije to ni bitno. Samo da me pravilno razumete, vremenski. Decembra 21. ove godine u 13.00 časova je bila zakazana sednice Odbora za pravosuđe i upravu, u 13.00 časova. O tome su bili blagovremeno ili, da kažem blagovremeno, obavešteni poslanici SRS, a koji su članovi tog Odbora. U 13.00 časova smo bili na mestu određenom za održavanje sednice tog odbora, ali je rečeno da će sednici biti održana u vreme pauze tog dana. Pauze tog dana nije bilo. Naknadno članovi Odbora za pravosuđe i upravu iz SRS nisu bili obavešteni. Stoga, iz opravdanih razloga nisu mogli ni da budu prisutni na sednici, a samim tim im je uskraćeno poslovničko pravo da po ovim temama izuzmu mišljenje. Godina 2009. neće ostati samo upamćena po predavanju kandidature za članstvo Republike Srbije u EU. Ostaće upamćena i po masakru koji je napravljen u oblasti pravosuđa. O tome ćemo opširnije govoriti kada budemo govorili o toj temi.
Nema povrede Poslovnika. Povreda Poslovnika se može dogoditi samo u toku sednice. Vi kao poslanik imate pravo da ukažete na povredu Poslovnika neposredno po povredi Poslovnika, a povredu Poslovnika mogu učiniti i ja. Niste me do sada na takav način obavestili. Naravno da ću u okviru svojih ingerencija preduzeti sve što je potrebno da vidim šta se događalo u vezi sa svim tim navodima koje ste izneli, ali de fakto nema povrede Poslovnika. Gospođa Nada Kolundžija.
Poštovana predsednice, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na članove 101. i 104. Prvo, ovde ne raspravljamo o sudijama koje su ponovo birane na sudijske funkcije ili tužiocima koji se ponovo biraju na te funkcije. Ovde danas na dnevnom redu imamo izbor sudija koji se prvi put biraju na te funkcije i izbor tužilaca i zamenika koji se prvi put biraju na te funkcije. U tom smislu, mislim da je neophodno da u toku rasprave vodite račune da se svi koji govore pridržavaju onoga što jeste naša tema, o čemu danas ovde raspravljamo. Potpuno smatram neprimerenim i uvredljivim za ovu Skupštinu i za nezavisne institucije koje rade jedan vrlo važan posao i, na kraju krajeva, kojim se ovim glasanjem u Skupštini završava jedan važan ciklus reforme, da se činjenica da parlamentarna većina koja je podržala reforme u pravosuđu, smatrajući da su one nužna pretpostavka suštinske reforme društva, da su neophodna potreba građana Srbije, ona većina koja je podržala zakone kojima se ta reforma sprovodi, ona većina koja je podržala formiranje nezavisnih institucija koje treba da sprovedu te reforme i ona većina koja će glasati za izbor sudija i tužilaca koji se prvi put biraju na ove funkcije, ne aplaudira nezavisnom telu koje je obavilo jedan ogroman i težak posao koji je bio pred njima. Smatram da bi cela Srbija i verujem da većina građana Srbije aplaudira tim telima, podržavajući ih i smatrajući da su uradili jedan izuzetno složen, izuzetno odgovoran i težak posao, posao koji će za rezultat, sigurna sam, imati pravdu koja će biti dostupnija za sve, pravdu koja će biti brža i pravdu koja neće biti selektivna i da će imati takođe institucije u pravosuđu, koje nećebiti podložne političkim uticajima, kako smo imali iskustva u prošlosti. Zato mislim da je jedino tačno što je gospodin Aligrudić rekao, da je to njegovo uverenje, a da za to nema činjenica.
Pravo na repliku, gospodin Boško Ristić. (Dragan Todorović, sa mesta: po Poslovniku.) Vi ste po Poslovniku? Morate ipak da mi stavite na znanje da je Poslovnik, da bih znala. Izvolite, gospodine Todoroviću.
Prošli put kada sam stavio do znanja gospođi Čomić, dala mi je opomenu. Usaglasite kako ćete voditi sednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče Skupštine, vi ste povodom izlaganja Srete Perića i pozivanja na Poslovnik, izrekli stvar koja nije istinita. Podsetiću vas i pozivam se na član 1, gde se precizno kaže: "ovim poslovnikom uređuje se organizacija i rad Narodne skupštine Republike Srbije i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika.'' Gospođo predsedavajuća, kada se neko pozove na poslovnik ne mora da se pozove samo na kršenje procedure. Poziva se i na svoja prava, a član odbora ima određena prava. Pre svega, to pravo podrazumeva da bude pozvan na sednicu Odbora. Ono što je posebno problematično kada su u pitanju odbori i rad na odborima, bez obzira što se vi zaklinjete u to da vam je cilj da se dobar deo debate preseli u odbore, to je samo deklarativno. Vi na svaki moguću način izbegavate da na odborima raspravljate o stvarima koje bi trebalo da budu pre nego što se raspravlja u Skupštini Srbije i to najbolje pokazuju činjenice vezano za nedostatak kvoruma, takoreći to je postalo pravilo u skoro svim odborima, a nedostatak kvoruma je, između ostalog, u najvećoj meri zavisan od poslanika vladajuće većine. Jučerašnji dani i jučerašnji odbor je posebno specifičan zbog toga što su naši poslanici ostali bez mogućnosti da izuzmu mišljenje i prava da se danas po tom pitanju i po tom osnovu jave za reč, a vi preko toga prelazite kao da se ništa nije dogodilo i potpuno izvrćete činjenicu koja je ovde izuzetno važna, da neko namerno opstruiše rad i ne dozvoljava narodnim poslanicima da učestvuju u radu odbora.
Zapravo ste prekršili Poslovnik time što ste po drugi put govorili o istim sadržajima o kojima i vaš kolega Sreto Perić, ne možete dva put govoriti na istu temu. To je prvo. Drugo, znate da povreda Poslovnika se odnosi zapravo na proceduru. (Dragan Todorović, sa mesta: Pozvao sam se na član 1.) Postoje načini da ukažete na eventualne nepravilnosti u radu skupštinskih tela, i pismeno i usmeno, naravno, i pre sednice, i to dobro znate. Molim vas da ne zloupotrebljavate institut povrede Poslovnika. (Dragan Todorović, sa mesta: Tražim rečponovo po Poslovniku.) Izvolite.
Član 104. Gospođo Dejanović, zamolio bih vas da to što ste mi rekli kažete gde se nalazi u Poslovniku, da mi pročitate. Vaša interpretacija može za vas da bude merodavna, može da bude i za onoga koji suflira, ali bih vas molio i, između ostalog, danas je i tema sednice način kako nešto treba da funkcioniše, pa bih vas molio da to što vi tvrdite kažete gde to piše u Poslovniku ili je dovoljno da se vi samo pozovete i da kažete Poslovnik, da vi interpretirate i da se sa time završi. Molim vas, to što ste vi rekli nije tačno. Ono što ne piše u Poslovniku ne može da se primenjuje. To je možda vaše diskreciono pravo, ali se ono pretvorilo u diskriminaciono pravo. Vi vređate elementarnu inteligenciju poslanika. Molim vas, ako hoćete da Skupština radi u skladu sa određenim normama, ovo je norma koja propisuje kako treba da se radi i ako vi meni govorite da sam prekršio Poslovnik, onda mi pročitajte gde ja to imam pravo da se javim samo i isključivo ukoliko je prekršena procedura. Između ostalog, ovde i jeste prekršena procedura, jer po proceduri članovi odbora su morali da dobiju poziv, da li pismeno ili usmeno, od strane odgovarajućih službenika Skupštine Republike Srbije, nebitno je, ali su morali, a očigledno je da nisu. Objasnite mi vi na koji način mi to možemo da ukažemo i da se stvar ne završi ovako kako se završila. Pojeo vuk magarca. Održana je sednica, otkud znamo da li je imala kvorum. Nije imala kvorum. Dokle mislite ovako da radite?
Dakle, radi se o članu 100. U pismenoj formi ću vas obavestiti, da biste mogli da analizirate to.Gospodin Boško Ristić, replika.
Poštovana predsednice, predstavnici predlagača, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na pravo na repliku, s obzirom da sam imenom i prezimenom prozvan od strane gospodina Aligrudića, ali izrečene su i od drugih poslanika neke neistine na koje želim da se osvrnem. Pre svega želim da kažem da je Visoki savet sudstva nezavisno državno telo koje garantuje samostalnost i nezavisnost sudija u vršenju sudijske dužnosti i da ono samo radi u skladu sa Ustavom i zakonom, potpuno nezavisno od bilo kakvih uticaja. Netačno je da je telo nelegitimno i netačno je izrečena činjenica da je gospodin Dejan Ćirić, predstavnik advokature, moj kum. To je gruba neistina, da ne kažem neku drugu srpsku reč i zamolio bih da gospodin Aligrudić proveri svoje navode i očekujem izvinjenje u vreme i na način kako to gospodin Aligrudić bude smatrao za shodno. Pre svega, ovde radimo jednu veoma važnu stvar i očigledno je da se ne povlače argumenti u vezi sa kvalitetom kandidata koji su ovde predloženi, već se pokušava da se tema skrene na neki drugi teren koji nije predmet ove rasprave. Netačno je da članovi odbora nisu pozvani na sednicu na kojoj se raspravljalo o predlogu kandidata, jer ste vi, gospođo predsednice, u toku dana za glasanje rekli da će se odmah nakon završetka glasanja u sali 2 održati sednica Odbora za pravosuđe i upravu i o tome postoji televizijski snimak. Ukoliko oni koji nisu želeli da učestvuju na glasanju, pa su bili na nekom drugom mestu, van Skupštine, to nisu pratili, to je njihova lična stvar, ali vi ste na jedan od dozvoljenih i predviđenih načina obavestili sve članove odbora da mogu da prisustvuju i učestvuju punopravno na sednici Odbora za pravosuđe i upravu. Dakle, i to je neistina. Neistina je da je taj odbor održao sednicu bez kvoruma, o čemu postoji stenografska beleška, postoji fono zapis i postoji zapisnik koji se usvaja na narednoj sednici Odbora za pravosuđe i upravu. Česta je i najčešća pojava da pojedini članovi pojedinih partija ne žele da uzmu učešće u radu Odbora za pravosuđe i upravu i onda to svoje pravo da ne učestvuju zloupotrebljavaju ovakvim diskusijama na plenumu. Još jednu stvar želim da kažem, ovoga puta kao poslanik i predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, a istovremeno po funkciji član Visokog saveta sudstva, a to je da Visoki savet sudstva radi sve po Poslovniku, koji je usvojen i objavljen na sajtu i u "Službenom glasniku RS", i u tom Poslovniku se kaže danijedan član Visokog saveta sudstva ne može da učestvuje u glasanju ukoliko je u sukobu interesa. U svakom slučaju, kada god se radi o pojedincu koji na ma kakav način može da se dovede u vezu sa članom Visokog saveta, taj član Visokog saveta tokom glasanja napušta sednicu Visokog saveta, o čemu postoje zapisnici sa sednice Visokog saveta i svako može da traži preko nadležne institucije koja obezbeđuje dostupnost informacija od javnog značaja da dobije i takvu informaciju. Apelujem da se bavimo temom i kvalitetom kandidata, a ne neistinama.
Gospodin Dragan Todorović reklamira Poslovnik.
Reklamiram član 77. Ovo što je rekao gospodin Boško Ristić apsolutno ne odgovara radu po Poslovniku. Imate 3. stav, člana 77, gde se kaže: "Saziv za sednicu odbora sadrži dan, čas i mesto održavanja sednice i predlog dnevnog reda". Elementarna stvar je da ukoliko radi Skupština ona radi i posle glasanja, bar za poslanike SRS. Nama je poznato da to za vas ne važi. Vaša uloga se svodi na to da dođete da date kvorum, da glasate, i posle toga kud koji mili moji, advokati sa torbicama u sudove da rešavaju svoje probleme, ostali na druge strane, a poslanici SRS ostaju u Skupštini da rade po dnevnom redu. Prema tome, nije tačno da je poziv bio upućen i ta priča da posle glasanja, ne verujem, gospođo Dejanović, da bi vi lično prekrši Poslovnik, kako možete da pozivate poslanike da ne prisustvuju radu sednice Skupštine RS i da rade nešto drugo. Prema tome, nije tačno da su poslanici pozvani, mogli su da budu pozvani samo na pauzi, kada se prekine rad u Skupštini RS. Pošto rad nije bio prekinut za poslanike SRS, oni nisu bili pozvani, i to je urađeno namerno. Sada sam u to potpuno ubeđen, baš zbog ove situacije koja se dešava, da ne bi mogli da izdvoje svoje mišljenje i da kažu ono što imaju po ovoj tački dnevnog reda. Molio bih vas, gospođo Dejanović, pošto ste vi tu pravi među jednakima i pozvani ste da uskladite rad i da insistirate da se radi po Poslovniku, da ubuduće skrenete pažnju svim predsednicima odbora da se isključivo drže Poslovnika u svome radu.
Reč ima poslanik Čedomir Jovanović [[Miloš Aligrudić, sa mesta: Tražio sam repliku.]] Reč ima Miloš Aligrudić, replika.
Radi razjašnjenja. Dakle, što se tiče ove lične konstatacije koju sam izrekao o eventualnim ili navodnim kumovskim vezama gospodina Ristića i Dejana Ćirića, meni ne preostaje ništa drugo nego da verujem gospodinu Bošku Ristiću. Prosto, drugačije ne može. Čovek kaže, nisu u tim odnosima, onda nisu, onda sam imao dezinformaciju. U svakom slučaju, čak i da jesu, ova reč koju smo ovde čuli jača je od bilo čega drugog. Moram da kažem još jednu stvar u odgovoru na ovo što je gospodin Ristić rekao aludirajući na moju diskusiju, a to je sledeće. Da li je telo nelegitimno koje danas predlaže ovu odluku iz Narodne skupštine? Telo ne samo da je nelegitimno nego je nelegalno, zato što nije kompletno. Čim nemate one članove tog tela koji su po zakonu obavezni da budu članovi tog tela, kao kada je reč o profesorima pravnog fakulteta sa predstavnicima Univerziteta u Beogradu i pravnih fakulteta u Srbiji, onda nemate zatvoren sistem. Takvo telo ne može da odlučuje. Nema nikakve analogije sa drugim telima tog tipa, kao što je, recimo, Ustavni sud, gde imate izričitu odredbu koja govori o tome da to telo može punovažno da odlučuje sa dve trećine izabranih članova. Ovo telo ne može da odlučuje ukoliko nije izabrano do kraja. Nenormalno je da u Narodnoj skupštini danas raspravljamo o predlogu koji imamo na dnevnom redu, a predlog je očigledno došao od tela koje nema formalni kapacitet da odlučuje. Žao mi je, možda biste vi hteli da to sve tako, kao što inače u državi radite ofrlje, radite i sa ovim, ali to jednostavno tako ne ide. Predsednica parlamenta trebalo je da ovaj predlog vrati nazad iz formalnih razloga i da kaže, izvinite, vi se dogovorite i saberite i dostavite predlog da Narodna skupština izabere onog ko treba da bude izabran, pa ćete nakon toga raditi. To je odgovornost vladajuće većine. To ne može biti odgovornost ni opozicije, ni mene koji govorim o tome. Kako ćete vi sada zatvoriti ovu konstrukciju i kako ćete mi odgovoriti i reći kako je to ustvari u redu i ko šiša jednog člana Visokog saveta sudstva, to je vaš problem. To nema nikakve veze sa pravnim poretkom u Srbiji.
Gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Gospođo predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mesarović, gospodine Radovanoviću, za atmosferu u parlamentu odgovorni su oni koji parlament čine i oni koji su u parlament došli. Ako je nešto korisno od ove rasprave, to je zapravo kristalno jasna slika stanja u kome se nalazi naša zemlja. Za to je uvek odgovorna vladajuća većina. Gospođo Kolundžija, vi ste ovde praktično jedini predstavnik te vladajuće većine kojoj se možemo obratiti. Šta je to važnije za predsednika Vlade, gospodina Cvetkovića, za ministarku pravde, šta je u ovom trenutku važnije za predsednika Republike od izbora i rasprave koja prati izbor sudija srpskog pravosuđa. Juče smo istakli kandidaturu za članstvu u EU. Ta kandidatura nas na nešto obavezuje. U prvom redu na potpuno drugačiji odnos prema društvu. Naime, niko ne očekuje od ove Vlade da ona reši sve probleme koji u Srbiji postoje. Ova Vlada mora pokazati sposobnost da se drugačije postavi naspram tih problema. Da društvo uvede u proces rešavanja tih problema, da objasni značaj nekih odluka koje se moraju doneti. Kako ćemo mi, gospođo Kolundžija, u EU, a juče smo istakli kandidaturu, ako pola vaše vladajuće koalicije misli da u Srebrenici nije izvršen genocid? Ako samo DS i još dve ili tri stranke vladajuće koalicije imaju snagu za usvajanje rezolucije evropskog parlamenta, pa kada smo juče istakli kandidaturu za EU mi smo rekli da smo spremni da obeležavamo taj nesrećni jul i 11. jul kao dan srebreničkih žrtava. Obavezali smo na poštovanje nekog reda u zemlji, koga nema, nije ga bilo juče, i nema ga danas, moramo ga stvarati. Nije tačno da niko nije pokušao da stvori nezavisno pravosuđe u ovoj zemlji. Mi smo bili naivni, pa smo u to poverovali 2000. godine, pa smo predložili Društvu sudija da Društvo sudija udostoji vlast u zemlji kandidatima za predsednika Vrhovnog suda, okružnog suda, tužioce itd. Dobili smo predsednicu Vrhovnog suda koja je imala više razumevanja za atentatore na predsednika Vlade i njegovu potrebu da izdržava svoju porodicu, nego za policiju koja se očajnički hvatala za bilo kakve dokaze da bi mogla da dođe do argumenata neophodnih za procesuiranje onih koji su posle toga izvršili ubistvo predsednika Vlade. Njen zamenik je to nazvao sačekušom na srpsko pravosuđe. Vladan Batić, koga danas ovde nema, linčovan je zbog toga što je pročitao imena sudija koja ne zaslužuju da budu sudije u srpskom pravosuđu. Imali su predsednicu okružnog suda koja je odbila u vanrednom stanju da formira posebna odeljenja okružnog suda za borbu protiv organizovanog kriminala, 100 sudija smo smenili u vanrednom stanju odlukom, dekretom praktično. To je bio jedini način da se u tom delu vlasti započnu procesi promena koji su praktično bili suspendovani, iako je došlo do navodno demokratskog preokreta 5. oktobra 2000. godine. Zato je za nas mnogo važnije u ovom trenutku ko dolazi u srpsko pravosuđe, ko u njemu ostaje, od pitanja ko je iz tog pravosuđa otišao. To je suština. Jasno je da ovde ima besmislica. Kako jedna besmislena skupština ima pravo da bilo kome drugom drži lekcije. Skupština koja spaja raspravu, 25 u okviru jedne, koja izigrava sopstveni poslovnik, skupština koja se na jednoj od najvažnijih sednica Odbora za pravosuđe... gospodine Ristiću, pa podnesite ostavku. Podnesite ostavku, zato što mi ne možemo da vas smenimo, ima vas više, a što ne znači da ste u pravu. Moj profesor sa akademije bi vam rekao da je demokratija sistem u kome tri poluinteligentna čoveka mogu da nadglasaju dva vunderkinda. Sa tim se ne slažem, ali podnesite ostavku. To je najmanje što možete da uradite posle konstatacije da je predsednica pozvala čitajući tri sata amandmane, članove zakona, prigovore na Poslovnik i usput jednu rečenicu je rekla, dođite posle glasanja na sednicu odbora na kojoj ćete se upoznati sa ljudima koji treba da preuzmu vođenje srpskog pravosuđa. To je posebna sednica. Vi ste mogli da pozovete svakog člana lično. To je čast da pozovete nas kao šefove poslaničkih grupa da dođemo tamo, da od toga napravimo događaj. Zašto to nije urađeno? Dok se namiri vladajuća koalicija i dok se testira prag osetljivosti i Visokog saveta sudstva i Veća tužilaca, u tome teško uspostavljenoj težnji i balansu nema mesta za ovakvo razmišljanje. Samo se nadam da će biti dovoljno snage među onima koji su izabrani, a koji zaslužuju taj izbor, da nastave posao koji je započet i koji je u ovoj zemlji potreban. Nemamo mi razloga da se ovde igramo i da se skrivamo. Ideja da se započne reforma pravosuđa najznačajnija je politička odluka koja je doneta od 5. oktobra 2000. godine, mnogo značajnija od jučerašnje odluke o kandidaturi za članstvu u EU. Nikada nećemo u tu Evropu stići ukoliko se mi sami ne promenimo. Da li treba da vas podsetim na sramne presude atentatorima sa Ibarske magistrale? Nije dokazano da je u tom trenutku radio mobilni telefon. O tome nikada nije govoreno i o tome treba da govorite, gospodine Ristiću, a ne da nam polažete sada ovde svoju rodnost, da li vam je neko kum ili nije kum. Šta vas briga šta vam govori Aligrudić, nego lepo dođite i kažite da li je tačno da su menjane neke presude u pisarnici Vrhovnog suda zbog toga što je bilo očigledno da se radi o korupciji, o pokušaju da se sruši demokratska vlast. Na šta je ličilo suđenje ubicama Ivana Stambolića? U kakvoj atmosferi je protekla rasprava o tome pred Vrhovnim sudom? Šta smo sve mogli da čujemo od sudija Vrhovnog suda o najokorelijim kriminalcima ove zemlje? Ko je punio stupce novina po Srbiji spletkama o navodno podmetnutim dokazima za jedno od najmonstruoznijih zločinačkih dela u našoj istoriji. Govorim o ubistvu bivšeg predsednika ove zemlje koji je kidnapovan, otet, vezan, odveden na planinu, vezan ubijen metkom u potiljak, bačen u jamu sa krečom. Vrhovni sud je za to pokazivao više razumevanja nego bilo ko drugi u ovoj zemlji. Taj Vrhovni sud je politika napravila takvog i politika mora da ima snage da ga oslobodi svog prisustva. Naravno da nam smeta izbor nekih sudija, ali verovatno i mi smetamo sudijama. Kako možemo imati razumevanja za sudije koje su bili akteri izbornih krađa? Kako sudije mogu razumeti nas koji u međuvremenu pravimo koalicije sa partijama koje su te izborne krađe organizovale. Da li ste u koaliciji sa onim brkom simpatičnim iz Niša, gospodine Ristiću? Kako se zove, profesore? Gospodin Ilić. To je čovek koji je izveo ceo Niš na ulice. U međuvremenu je posle 12 ili 13 godina postao koalicioni partner DS. Tom logikom onda sudija koji je popustio pod pritiscima pre 13 godina računa na isto pravo za sebe. O tome se radi. Zato je bio potreban ovde predsednik Vlade i ministar pravosuđa, svi da prvo pokušaju društvu da ponude izvinjenje, najmanje u svoje ime i za ono što su oni uradili, za ono što je politika uradila Srbiji za prethodnih 20 godina. Izvinio se premijer Australije za zločin prema domorocima pre 300 godina. Mogao bi da se pojavi predstavnik Vlade koji bi rekao i društvu i onima koji su bili institucije tog društva, a u međuvremenu su uništeni, izvinjavamo se za ono što nismo učinili, učinili su drugi pre nas sa položaja na kojima se danas nalazimo, pa smo dužni sa ovog mesta da vratimo ono što je potrebno da bi te institucije bile dostojanstvene i poštene. Legitimitet. Kako može Ustavni sud da bude legitiman kada mu se podnese ustavna žalba na Statut, a jednako mu nedostaju ljudi kao što nedostaju i svim drugim institucijama u zemlji? Zato što je to svesno tako. Odbili smo, tu je i Nikolić iz Napredne stranke, radikali, da učestvujemo u razgovoru u kojem nam je nuđeno da mi predložimo svoje sudije Ustavnog suda. To je tada radila koalicija DS i DSS, svakom ponešto. Kakav Ustavni sud smo dobili? Najmanje su krivi oni koji su u njemu. Upozoravali smo vas da treba izabrati predstavnika pravnih fakulteta. To nije htela vladajuća koalicija, a ne članovi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. To smo tražili da se uradi. Vi ste za to odgovorni, pa sada branite te ljude koji su odlučili da budu srpske sudije i pomozite im, ne tako što ćete ih dalje kompromitovati. Imamo spisak sudija koje bi osporili da možemo, ali to nije u našoj nadležnosti, a oni koji su preuzeli na sebe pravo da ih kandiduju i predlože su preuzeli i odgovornost. Nadam se da će imati više razumevanja za tu vrstu odgovornosti nego što ima izvršna vlast, ona koja bi u Evropu, a da ostane ovakva Srbija kakva je danas. U predlozima novih sudija jasno je da su poštovani neki kriterijumi, ali je očigledno da su ti kriterijumi u velikoj meri opterećeni načinom na koji je izvršen reizbor sudija i nekim rešenjima koja su ostala bez obrazloženja, često zbog toga što se nešto ne može obrazložiti. Svi vrlo dobro znamo kakvo nam jebilo pravosuđe. Ono je u velikoj meri slika i politike, onoga što je ona uradila srpskom sudstvu. Ako želimo da bude bolje, moramo se promeniti. Nema tog sudije koji može pravosuđe u Srbiji učiniti boljim ako politika nema spremnost da tako nešto dopusti. Pominjana je interpelacija kao mogućnost osporavanja pojedinih sudija i to je u demokratskom poretku nešto što je potpuno legitimno i dozvoljeno. Samo je veoma važan cilj te interpelacije, da li se podnosi sa uveravanjem ili željom da se nekom skrene pažnja na propust koji je učinjen ili sa ambicijom da se svesno iskoristi jedna okolnost kako bi se kompromitovao ceo proces. Ne želim da kompromitujemo proces koji je započet formiranjem Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Ono što svi zajedno treba da uradimo je jednostavno svođenje naše uloge na onu koja je u okvirima zakona, a potom i striktno poštovanje tog zakona. Vi to, gospodine Ristiću, ovde u parlamentu niste uradili. Niste omogućili onima kojima ste bili dužni da to omogućite, normalno učešće u poslovima koji su ovde u parlamentu sprovedeni, a mislim da je to više zbog vaše slabosti nego zbog činjenice da bi proces oslobađanja srpskog pravosuđa time bio ugrožen. Skrenuo sam pažnju da je Venecijanska komisija, a potom Savet Evrope dali pozitivno mišljenje o kriterijumima, da su kritikovali Ustav i ustavna rešenja i pozicije našeg pravosuđa i tu niste u pravu, gospodine Radovanoviću, kada kažete da je struka izvršila odabir. Vrlo dobro znate kako se postaje tužilac u Srbiji. Predlaže vas Vlada. Naravno, tu je bitna i struka, ali je bitnija određena vrsta političke volje. Pošto naš primer govori kako prolaze oni koji bespogovorno veruju, mislim da su se neki u međuvremenu naučili na toj lekciji, pa ste i vi bili deo te slike, ali neću našim međusobnim odnosima opterećivati ovu raspravu i vašim odnosom prema nekim ljudima koji su, mogu reći, bili žrtve, ako ne vas lično onda vaše spremnosti da popustite pred pritiscima onih koji se danas navodno bore za nezavisno pravosuđe. Ipak je ovo veliki korak za naše društvo. Podsećam vas da razmislite o haosu u kome smo živeli i o svemu onome što nam je posle 5. oktobra ostalo,onome što nije smelo da se dirne prethodnih devet godina, o Vrhovnom sudu pred kojim se odlazilo u 2009. godini kao u vreme Šešeljevog Zakona o informisanju kada se odlazilo pred prekršajnog sudiju, Vučićevog. Spremni smo da učinimo sve što može da učini jedna opoziciona parlamentarna stranka kako bi se nastavio proces demokratizacije društva, kako bi se zaštitilo pravosuđe, druge nezavisne institucije. Imamo Državnu revizorsku instituciju, Republičku radiodifuznu agenciju, ombudsmana, poverenika, svi oni praktično u ovom trenutku delimično uspešno obavljaju svoj posao zbog političkih stega koje ih guše. Naša obaveza je da vratimo tu slobodu u život. Što se tiče ovih sudija koji su se provukli pod socijalistima, Palmom i PUPS-om, potrudićemo se da se ipak u jednoj drugačijoj, normalnoj atmosferi u skladu sa zakonom i Ustavom povede rasprava o onome šta su oni radili. Uveravamo građane da vladajuća koalicija to neće moći da zaustavi i spreči.
Gospodin Tomislav Nikolić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas treba da prisustvujemo sednici na kojoj će predlagači pognute glave da obrazlažu svoj predlog. Znam da u životu ima situacija kada se nađete pred izborom da li da nešto uradite ili zadržite ono što imate ili da krenete potpuno novim putem u kome ima mnogo odricanja i borbe. Otprilike, svi vi koji ste predlagali i koji ćete glasati za ovo izabrali ste lakši put. Lakši put nije uvek časni put. Ići lakšim putem znači da je neko pre vas morao da na tom putu nastrada. Lakši put znači da se nešto pripremilo, da je nešto postalo dobro, pa se sada samo utvrđuje, a vi ćete napraviti haos u zemlji. Jednu od najčasnijih funkcija u zemlji, sudijsku funkciju, zbog koje i vas koje sada gledam tu, predlagače, cenim, niste tek tako došli na tu funkciju, nije vas niko sa neba poslao, tu funkciju činite nedostojnom i za one koje ćete izabrati i za one koje nećete. Oni koje nećete da izaberete reći ćete da nisu izabrani zato što nisu bili poslušnici. Oni koje izaberete imaće pečat da su bili poslušnici. Niste hteli da oslobodite sudije tog pečata, ni jedne ni druge. Ima časnih i na jednoj i na drugoj strani. Ima loših i na jednoj i na drugoj strani. Ako se ova skupština već meša u izbor sudija, zašto joj niste pružili priliku da izabere onoga za koga dokažete da ne valja? Zašto joj niste pružili priliku da izabere onoga za koga dokažete da valja? Haos je u pravosuđu i to dobro znate. Hoćete li ga ikada više otkloniti? Ne verujem. Zato što od 5. oktobra, od kriznih štabova do danas, tri puta ste promenili sastav svih sudova i pojedinačno sve sudije u tim sudovima. Došli ste do dna, više nema sudija. Možete da čekate ispred Pravnog fakulteta decu i da ih uvodite u sudnice. Rasterivane su dobre sudije i advokati ranije i nosili žig da su za diktatorsku vlast, optuživani da su sudili po zakonima i da zato nisu dostojni funkcije, ali su rasterivani i u vaše vreme oni koje ste vi birali. Sada ste vi iz DOS prešli u Windows. Sad ćete vi da krenete savremeno da vodite Srbiju, a cela Evropa se zgražava nad onim što mi radimo danas u pravosuđu. Uopšte ne želim pojedinačno da optužim bilo koga, bilo kog sudiju da nije dostojan. Optužujem kvote stranačke. Od stranačke države pravite stranačko pravosuđe. Neka vam kažu ovi kojih nema u sali koja je njihova kvota. Ko je dobio pravo na 250 sudija da predloži? Ko je dobio pravo na 600 sudija da predloži? Jeste li vi, koji nam danas predstavljate ove zakone, izabrani zato što ste bili po volji i po milosti gospodara u ovoj zemlji? Mislim da jeste. Nemam ništa protiv vas i ne treba mi nijedan sudija, nijedan tužilac u Srbiji. Ko živi i radi po zakonu, šta će mu sudija i tužioci, ako ima pravde? Nekako smo se obavezali na tu, zovemo je, vasionsko pravdu u Strazburu. Koliko će ljudi podneti zahtev u Strazburu da se isprave ove sudijske greške? Šta ćemo sa njihovim pozitivno rešenim zahtevima? Da li je zaista reorganizacija sudstva smišljena samo da biste se otarasili sudija koji žele da sude samo po zakonu, a ne misle na partijsku funkciju i partijsku pripadnost? Ako ste to tako zamislili, neće da valja. Ove vaše odluke neće moći tako lako da budu promenjene. Zato je trebalo da dobro razmislite. Svaki loš sudija koga danas izaberete, ili ovih dana, vama je na dušu, ili tužilac, na vašu dušu, jer ste se vi od aprila do danas upoznali sa svima njima. Vi ste procenili ko je nedostojan da obavlja sudijsku funkciju, nesposoban i nestručan. Vi ste procenili ko je taj novi dostojan. Na vašu je dušu sve ono što se bude dešavalo u pravosuđu. Imate ime i prezime. Jednog dana nemojte da se sklanjate iza partijske volje, nego recite - da, ja sam kriv, ja sam to predložio, nije mi niko naložio, ja sam predložio lošeg čoveka, ja sam izbacio dobrog čoveka, zato što je presudio tamo nekome ili zato što nije presudio tamo nekome, zato što je gonio tamo nekog ili zato što nije gonio tamo nekog. Veliku ste obavezu preuzeli. Ovaj sastav Skupštine koji će da vam pomogne u tome biće promenjen za nekoliko meseci i to su uglavnom anonimni ljudi. Na ulici neće da ih poznaju da su oni birali sudije. Mi se eksponiramo iz opozicije, mi govorimo o svemu tome. Ovi iz vladajuće većine, oni samo dođu da glasaju. Nemaju breme odgovornosti, imaju neki drugi cilj. Cilj im je da ostanu što duže na vlasti, da koriste privilegije koje danas imaju. Meni je cilj da vi budete odvojeni od partijskog uticaja, apsolutno odvojeni, da vi u okviru struke rešavate svoje probleme. Jeste, malo smo vam nadređeni, mešamo se u vaš izbor, ali ako se to radi časno i pošteno, ako se vaši predlozi poštuju, što bi to bilo partijsko pravosuđe? Ne zaboravite, danas ste po volji vladajuće većine. Razmišljaćete svakog dana, imaćete u glavi autocenzuru da li ste im još uvek po volji. Svaka vaša buduća presuda, svaka vaša buduća optužnica biće uslovljena razmišljanjem o tome da li ste im i dalje po volji. Znači, oni pišu, vi ste samo stručni da to obrazložite. Oni će da vas pozivaju. Oni će reći - sad kreni na ovoga, sad kreni na onoga. Na ovog nemoj da krećeš, na onog nemoj. Vi ćete to samo da obrazlažete. Da sam na vašem mestu, pitao bih šta je sa ostalim kolegama koje nije izabrala Narodna skupština. Zakon treba tumačiti tako kako je zamišljen. Ako u Državno veće tužilaca advokatura predlaže jednog člana, otkud pravo Skupštini da ga ne izabere? Taj predlog advokaturi je ujedno i izbor. Skupština može samo da konstatuje da je on izabran na predlog advokature. Ne, vladajuća većina odbija predloge, čeka ovaj čas kad u tom veću neće biti nikoga iz advokatura. Otkuda Skupštini pravo da ne izabere profesora pravnog fakulteta ako ga predlože pravni fakulteti, koji su ovlašćeni da ga predlože? Što se Skupština meša u taj predlog? Da ne bi bio izabran dok dođe do izbora sudija. Posle toga, šta će taj čovek? Šta će on posle toga? Ovo je bio vaš jedini ozbiljan posao. Od aprila ga radite. Pitanje je da li ste imali druge predmete osim upoznavanja sa hiljadu i nešto sudija ili manje od hiljadu. Nije ni važno. Ovde se pominjalo vanredno stanje. Kad je procenjeno da li je uvedeno u skladu sa Ustavom, tada važećim Ustavom? Nikada. Zašto nije? Ovde smo imali nekada i po 310 poslanika voljom vladajuće većine. Zašto Ustavni sud nikad nije ocenjivao predlog za ocenu ustavnosti tih odluka? Nije odgovaralo vladajućoj većini. Suočićete se, gospođo, sa vladajućom većinom, sa jednim zidom koji stoji pred pravosuđem. Vi taj zid ne možete da slomite, zato što ste na stotine časnih ljudi obrisali gumicom, bez ikakvog razloga. Da vam ne pričam pojedinačno. Javljaju se svima redom. Sad će ove stranke iz opozicije da dobiju vrhunski pravnički kadar. To su ljudi čija je egzistencija potpuno ugrožena. Muž i žena 20 godina u pravosuđu, časne sudije, nijedno neće biti ponovo izabrano. Gde će? Na ulicu. Ceo život su posvetili pravosuđu. Voleo bih da ste ovde došli i rekli - taj i taj je uradio to i to, ogrešio se o Krivični zakonik, o Zakonik o parničnom postupku, o bilo čemu, i daj da ga razrešimo. Vi nas ovde stavljate an ženeral pred izbor da 400 ljudi, 500 ljudi ostane bez posla i da dođu neki novi ljudi, neki časni i podobni, moralno-politički podobni. Ne bih učestvovao u tome da sam predstavnik vladajuće većine. Ne bih učestvovao u tome da Danica Marinković ne bude izabrana za sudiju. Ona koja je vršila istragu u Račku. Da li joj je to minus? Da li joj je to nedostatak? Što je pod mecima dokazivala da je sve farsa i nameštaljka. Da li vam je neko možda naredio da tu udovicu sa dvoje dece ostavite bez posla? Ne bih glasao da u Kosovskoj Mitrovici nijedan sudija koji sada sudi u srpskom sudu ne bude izabran ponovo, da dovedete one koji sarađuju sa Euleksom i sude kod njega. Ja to ne bih uradio, ne bi mi obraz dozvolio, pa neka me izbaci vladajuća većina. Kada dođe do toga da li da pripadaš nekome ili da imaš obraz, odluči gde ćeš i sačuvaj obraz. Obično ispadne da oni koji su mislili da nećeš da sačuvaš obraz posle toga nestanu i propadnu, jer narod ume da ceni ljude koji se bore. Život bez borbe nema smisla. Zaista bih da se izdvojite kao najviši deo ove države, neprikosnoven, kao citadela u okviru tvrđave, neosvojiva - napadaj koliko hoćeš, ali ne možeš da me osvojiš. Mi smo između sebe solidarni i ne damo da nam se umešate u ono što radimo, jer mi odlučujemo i o životima ljudi. Nema smrtne kazne, ali kad mu date onoliku robiju odlučili ste o njegovom životu i o njegovoj deci i morate da budete potpuno ubeđeni da ste učinili časno delo, da možete da spavate noću. Ovo nije dobro. Priprema se poodavno. Evropa vam ćuti, iako bi imala mnogo toga da kaže pred ovim haosom, pred ovim vetrom koji oduvava sudije. Prošlo je devet godina od Miloševićevih sudija. Nije opravdanje da su to sudije iz bivšeg režima. Ovo su sudije iz vašeg režima, iz DOS. Zar su stvarno bili toliko nečasni i nestručni i nedostojni sudijske funkcije? Znate li koliko su presuda doneli? Može li sad onaj koga su osudili ljudi za koje danas tvrdite da nisu dostojni, a osuđen je pre deset, petnaest, dva dana, dva meseca ili tri, može li da kaže da njegova presuda više nije validna? Sudio mu je nedostojni sudija. Obrisali ste ljude koji su u najvišem stepenu odlučivali o pravu čoveka da mu se pravično sudi, da mu se izrekne pravična presuda. Šta smo to mi? Znači mi smo bili zaštićeni pred tim Vrhovnim sudom. Što ste nas lagali devet godina da imamo potpunu zaštitu, zaštitu od nedostojnih i nestručnih? Šta ćemo sada sa tim predmetima? Da sačekamo ove dostojne i stručne da počnu da rade, pa da se obratimo njima? Ovo je trebalo sve na drugi način, pojedinačno da uverite i narodne poslanike, a i javnost Srbije, koja je zgranuta pred ovim što se dešava, da uverite da onaj ko nije predložen, da on zaista ne zaslužuje da bude predložen. Nema novog zapošljavanja time što ćete otpuštati radnike. Sada novozapošljavate u pravosuđu, a otpuštate ljude iz pravosuđa. Šta sad nosi svako od njih, žig da nije bio stručan ili žig da je bio lopov? Pošto nema trećeg uzroka za njegovu smenu, za njegovo razrešenje, za njegov nereizbor. On ide ulicom kao bivši sudija koji je sudio kriminalcima, koji ga sada sreću na ulici jer im je prepolovljena kazna, izašli su iz zatvora. On je nedostojan u odnosu na tog čoveka kome je presudio, odnosno na tog kriminalca. Taj nema oznaku da je nedostojan, samo sudija ima žig nedostojnosti. To su sve vaše kolege. Možete vi da se volite ili da se ne volite, ali to su vaše kolege, njihova sudbina je vaša sudbina. Možda je neko od njih jednog dana sedeo tu pred nama i obrazlagao jedan isti takav predlog i mislio da je sada za sva vremena. Znam da vi, gospođo, znate i na koga mislim. Mislio je da je to za sva vremena i sada ga je izabrao DOS i sada je on car. DOS, gospoda, evo su tu ta gospoda advokati koji o svemu tome odlučuju, a DOS odluči da izabere nekog drugog, ovog načini nedostojnim. Da mu bar kaže hvala, obavljao si dobar posao, ne, nedostojan si. Znači, ko god mu služi jednog dana postaje nedostojan. Uostalom, svako ko služi nedostojan je i dok služi, a kamoli kada nije više po volji gospodaru. Potpuno smo ogorčeni na ovu tačku dnevnog reda, na ove predloge, apsolutno smo protiv toga, u meri da ćemo ako imate kvorum doći da glasamo protiv, da vam dokažemo koliko smo protiv toga, a vi posle toga razmislite za sve grehe koje na vas bude prebacivala aktuelna vlast.
Da li još neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici u svojim diskusijama proširuju malo ovu temu. Danas se radi o stavljanju tačke na slovo ''i'' kada je u pitanju reforma u pravosuđu. Postavljam jedno pitanje, vrlo brzo ću dati odgovor, da ne bi bilo dileme. Da li je SRS za reformu u pravosuđu? Da, jeste, i to ne danas, nego sve vreme svog postojanja, uočila je nepravilnosti u sistemu pravosuđa i želi da se to menja. Da li na ovakav način? Nije. Mi ćemo pokušati na temelju odredaba Ustava da kompletan koncept reforme u pravosuđu srušimo, ukoliko to bude moguće, da dokažemo da ovo niti je pravo vreme, niti je najbolji način. Direktno ću se obratiti samo jednom gospodinu, Jovanoviću, i više neću, jer mi namera nije da polemišem s njim, nego da kazujem o drugim stvarima. Gospodine Jovanoviću, mi jesmo za to da se promene neke sudije koje su nedostojne, nestručne, nisu moralne. Vi ste imali devet godina ili ste imali tri godine kada je zamajac bio najjači i najsnažniji. Da li ste šta uradili? Radili ste neefikasno i nepravedno, kao što se danas radi. Moram da krenem od odredaba Ustava, ne, gospođo Mesarović zbog vas i ne zbog Radovanovića, to je vama dobro poznato. Vi ste napravili niz grešaka i propusta, ne mogu reći da je sve to bilo svesno. Znamo mi dobro odakle je kretala inicijativa za izbor i imenovanje sudija, tužilaca i drugih nosilaca pravosudnih funkcija, nego to činimo zbog stručne javnosti i činimo zbog onih kandidata koji su bili u ovom sistemu izbora, a možda nisu prošli ili su prošli, a nezasluženo. Tema mojih interesovanja jesu zakonske norme i ispravnost i legalnost i legitimitet određenih državnih organa prilikom provođenja ove reforme, te ukoliko budem pominjao neka imena, oni imaju za cilj samo da ukažu na određenu pojavu, a ne posebno se baviti njima. Kada se želi pričati o ovoj temi, Ustav mora da bude osnovna platforma. Citiram član 142. stav 2. Ustava Republike Srbije – Sudovi su samostalni i nezavisni u svom radu i sude na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih akata kada je to predviđeno zakonom, opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava i potvrđenih međunarodnih ugovora. Nema čoveka kao faktora koji može da nešto nadredi ili naredi, isključivo Ustav i zakon i međunarodni ugovori koji su pravno priznati. Još jednom pominjem da smo mi svakako i za reformu i za suštinsku nezavisnost sudova, naravno i tužilaca. Član 144. stav 1 – predsednika Vrhovnog kasacionog suda, na predlog Visokog saveta sudstva, po pribavljenom mišljenju opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda i nadležnog odbora Narodne skupštine, bira Narodna skupština. To ste, gospođo Mesarović, vi i vi znate da odavde nedostaje jedna pretpostavka, da bi vaš izbor bio pravnovaljan. Mene sada zanima - da li ćete, kada ste izabrani za sudiju Vrhovnog kasacionog suda, biti ponovo birani za njenog predsednika, jer sada postoji mogućnost realizacije pretpostavke iz člana 144. stav 1. Ustava, ili nećete? Ukoliko nećete, onda ostaje za sve vreme dok ste vi predsednik tog najvišeg pravosudnog organa u Srbiji nedostatak. Član 146. Ustava kaže – sudijska funkcija je stalna. Izuzetno, lice koje se prvi put bira za sudije, bira se na tri godine. Ovo je nešto što je izazvalo veliku polemiku, ne danas, ne od momenta raspisivanja konkursa od strane Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, nego kako se počelo govoriti o provođenju reforme u sistemu pravosuđa. Znači, sudijska funkcija je stalna i uz poštovanje i uz obavezu poštovanja ove norme iz člana 146. Ustava mogla se izvesti reforma pravosuđa u Srbiji. Da se počelo 2001. godine, da se počelo i kasnije, mogla se izvesti, kao što to rade i druge zemlje u okruženju koje su već ušle u EU. Mi znamo šta je Venecijanska komisija rekla vezano za sastav Visokog saveta sudstva. Mi smo na to ukazivali pre nego što je bilo na dnevnom redu kod ove komisije i za nas nije obavezujuće i to, jer te probleme i nedostatke uočavamo u državi u kojoj mi i živimo. Zaista je nedopustivo, moramo po nečemu i da se složimo i sa predstavnicima LDP, da ovde danas nema ni predsednika države, ni premijera i predsednika Društva sudija, jer mi ipak govorimo o veoma važnoj temi. U ovoj sali sedi veliki broj pravnika, neki su nekad bili sudije, neki su advokati, pa ne izučava se Rimsko pravo na pravnim fakultetima samo zbog instituta koji su nam neophodni za svoje dalje školovanje, nego zbog odnosa te države prema građanima. Da li mi danas imamo, konkretno, izvršna vlast u Republici Srbiji, ispravan i korektan odnos prema svojim građanima? Nema. Da ima, ova tema bi bila mnogo važnija i ne bi se inicijative pokretale iz opštinskih odbora, pre svih DS. Ukazaću vam, a vi proverite. U Višem sudu u Šapcu je izabran čovek koji nije konkurisao u Višem sudu u Šapcu. Nije to mnogo veliki sud, nema mnogo sudija, ali vi to proverite. To je kazivanje kandidata, odnosno sada ili od 1. januara, čoveka koji će biti sudija Višeg suda u Šapcu. Ali, ima još nešto simptomatično za taj sud. Od do sada 13 sudija, u Okružnom sudu izabrano je tri, dvoje ili troje su napredovali, a ostali, računajući i predsednika, nemam nameru ovde pojedinačno i personalno da branim neke ljude, pogotovo što za ovako kratko vreme nije bilo moguće sve proveriti, ali ipak sedam sudija da uopšte ne budu izabrani, to ukazuje na nešto. Samo da vas podsetim, mislim da će ova priča imati smisla i o ovoj temi, kada je Moša Pijade bio očevidac nekog udesa, sudija je došao kod njega u kabinet da uzme izjavu kao svedoka. On je rekao – časni sude, pozovite me, dajte mi poziv da dođem u sudnicu da dam izjavu. Ono što važi za svakog građanina Srbije, treba da važi i za mene. Ne ulazimu ideologiju tog čoveka, nego ulazim samo u potrebu poštovanja pravosudnog sistema, pogotovo što je kod nas Ustavom definisano, da je sudska vlast odvojena i nezavisna od izvršne, odnosno od politike. To je apsolutno netačno. Nikada nije bilo više mešanja politike nego što je to danas. Možete sa mnom da se ne složite, to je vaše pravo i ne možete me ubediti da od 1.351 sudije koje ste vi već izabrali, da je Visoki savet sudstva mogao o svakom da ima određenu analizu. Izbegavanje da se na prijavama na konkursu stavljaju brojevi, koji je redni broj zaprimljene prijave, šta kažete, nije tačno, izbegavanje da se stavljaju brojevi je već tada ukazivalo da će biti nešto nečasno prilikom izbora sudija. Zašto? Zato što, da ste hteli da pregledate sve, možda ste imali nameru, ali niste imali ovlašćenja. Kada kažem vi, ne mislim samo na vas, nego mislim uopšte na taj organ, jer bi vam trebalo vremena, možda krajem sledeće godine da može ovo sve da se sprovede. Uzmite, bar za one koje ste gledali, koliko vam je bilo potrebno vremena, a negde je ih je oko 6.000 bilo, nigde nema pravih podataka koliko je tačno bilo kandidata, nego su inicijative dolazile od strane opštinskih odbora. Hoćete li još jedan slučaj, gde mi je jedan čovekkoji je izabran za sudiju, apsolutno tvrdio da kada se imaju u vidu njegovi rezultati, 22% ispunjenost norme, veoma mali procenat potvrđenih odluka od strane Višeg suda, ali mi je iskreno priznao – nemam nikakve šanse da budem izabran, ali je snažno vezan za DS. Svojevremeno je bio i član te stranke i prošao je. Sve su ovo podaci koji ostavljaju gorak ukus u ustima za one koji nisu prošli, a zasigurno zaslužuju da budu nosioci ove veoma važne funkcije. Dobar sudija ne može da se postane za kratko vreme, a vi ste se odrekli, ne pomoći, to nije pomoć vama, to je potreba da država ima kvalitetne sudije, one koji su zaista u samom vrhu, u sistemu profesionalnosti, struke, znanja i želje da sude na osnovu zakona i Ustava i ničeg drugog. Moram da navedem izvinjenje porodici Đurić, pokojni sudija Đurić je izabran za sudiju Osnovnog suda u Požegi, vi ćete reći – tehnička greška. Da prihvatimo da je to tehnička greška, to je malo bolno za porodicu. Još jednom se njima izvinjavam, ali je mnogo takvih i slični grešaka, ne sa tim statusom, nego kada je u pitanju definisanje kvaliteta sudija ili tužilaca. Imamo ocene za stručne saradnike. Tu se bodovao onaj koji je imao 183 boda ili poena, sasvim svejedno. On je prošao, a onaj ko je imao 242 nije prošao. Ovo nije izmišljeno. Ovo je nešto što realno postoji i ne bih neka imena da spominjem, ne što SRS ne želi otvoreno da govori o ovom problemu, nego što su možda pojedinačni slučajevi i da ih ovde ne kvalifikujemo kao neku opštu pojavu. Ali, sve ovo mora da ide na teret Visokog saveta sudstva. Pripadam onim pravnicima koji odgovorno i sa skromnim stručnim zvanjem i tvrdim da Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca nije moglo u ovom momentu da donese odluke zato što nije legalno i legitimno. Kako nije? Ustav je tačno predvideo koliko imaju, a on kaže 11 članova i Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca i razvrstao po strukturi, ako tako možemo da kažemo, iz koje sfere treba da budu ti članovi. Sada će neko da kaže, možda predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, to je govorio i prošli put klada je slična tema bila na dnevnom redu, pa politika nema uticaja. Kako nema? Ima ogroman uticaj. Možda neko od vas koji sedi u Visokom savetu sudstva ili Državnom veću tužilaca nije formalno član neke stranke, ali je zahvaljujući određenoj stranci, upravo na tom mestu. To vam je zamerila i Venecijanska komisija i rekla da postoji mogućnost da se odatle stvori, nezvanično, jedno korupcionaško telo. Jer, ti ljudi neće učestvovati, odnosno stavljaju se u povoljniji položaj u odnosu na neke druge svoje kolege. Ako, pogotovo, imamo u vidu da i u jednom i u drugom organu sedi ministar pravde, sedi predsednik Vrhovnog ili kasnije Kasacionog suda, sedi Republički javni tužilac, ne moraju biti političke ličnosti, ali sedi predsednik Odbora za pravosuđe i upravu. Onog momenta, a to je definisao Ustav i on je rekao da po funkciji, da član Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, jeste ipredsednik Odbora za pravosuđe i upravu, skupštinskog odbora Narodne skupštine. Kada se znalo da je taj čovek koji je predsednik, usput i advokat, onda je skupštinska većina, a pre svih DS trebalo da pokrene inicijativu, da se Boško Ristić promeni. Zbog čega? Nespojivo je, čovek se bavi advokaturom i radi sve vreme kao aktivni advokat, od momenta kako je narodni poslanik, danas i sutra i radiće čovek i dalje, to mu ne može niko zabraniti, onda je na mestu predsednika tog odbora trebalo birati nekog drugog. Sada, ako vi kažete – dobro bi bilo da je predsednik tog odbora advokat, jer sudija ne može da se bira. Nije dobro kada imamo ovakvu situaciju. Svojevremeno se sećam da je predsednik tog odbora jedno kraće vreme bio dr Žarko Obradović koji je, čini mi se, čovek politikolog, nije uopšte diplomirani pravnik, ne znači da je taj odbor manje kvalitetno radio. Sada ostaje i vidite jednu stvar, u Nišu je 15 advokata izabrano u sud, a 22 sudije su ostale bez posla. Postoji opravdano sumnja da neko ko sedi u Savetu visokog sudstva, mogao da izvrši uticaj na to. Sada možete sve živo da osporavate, kao što osporavate, kao i da nema više uticaja politike na izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Tvrdim vam preko Visokog saveta sudstva i preko Državnog veća tužilacada ima više nego što je ikada do sada bilo. Do sada, 250 narodnih poslanika, naravno da svaka opština nema svog predstavnika ovde, ali 80% ili 70% ima i kada je dolazio na dnevni red izbor sudija i tužilaca, onda se moglo raspravljati o tome. Nemojte shvatiti ovo da se mi zalažemo da se to vrati ponovo u Narodnu skupštinu, ali smo mogli da iznesemo određene stvari, jer šta danas nekome znači što mi ne prihvatamo to, ne slažemo se sa tim. Ako biramo nekoga ovde, a između ostalog, biramo i sudije za prekršaje, i ako mi neko kaže, možda kolega Purić može začas da dođe do tog podatka ko je Zoran Mitrović, onda neka mu je svaka čast. Nemate pojma, nemamo nikakvih podataka, ne prihvataju poslanici SRS da ovde budemo džuboks, dobijemo neko ime i onda kažemo da ili možda ne. Ako Narodna skupština ima pravo da o nečemu odlučuje, onda je trebalo i biografije da budu tu, a vi ćete videti ovamo, za tužioce, odnosno za zamenika tužilaca to ima, a za sudije nema. Nema ni za sudije koji se biraju prvi put, nema ni za sudije sudova za prekršaje. Oni se takođe biraju prvi put, u onom predlogu koje je dobila Narodna skupština, toga nema. Imamo još nekoliko problema koji će se pojavljivati u ovom periodu i vi ste verovatno nekad, kada neformalno razgovarate, kažete sebi sami – mi smo verovali da ćemo u ovom roku završiti. Vi ćete nešto da završite. Da li je to dobro, tvrdim vam da nije dobro, a vi ćete, ne nama, to od vas i ne tražimo, priznati ponovo na tom mestu gde budete sedeli da ste pogrešili. Kakva je danas sudbina penzionisanog pilota Stanka Ristića, koji je po drugi put u pritvoru i nalazi se već četiri meseca i pre dva ili tri dana je trebalo da bude suđenje, ali predsedavajući veća nije primljen, tužilac takođe nije primljen, neće biti dalje tužilac i oni su rekli - nastavak će biti možda za mesec dana. Zašto mi smatramo da najbolji treba da budu nosioci pravosudnih i tužilačkih funkcija? Zato što oni odlučuju o nečemu što se zove sloboda, a od slobode nema ništa preče, ona nema cenu. Jedan dan zatvora, videli ste kada smo imali na dnevnom redu Zakon izmenama i dopunama Zakona o prekršaju, a to je u parničnom postupku predviđeno, jedan dan zatvora vredi 1000 dinara, ali sloboda vredi mnogo više od toga i ne možemo dozvoliti mi, narodni poslanici, da se na slobodu građana atakuje tek tako. Onda će penzionisani pilot Stanko Ristić ostati i dalje u pritvoru, a pokrenut je postupak protiv njega, ono što je nama poznato, samo zato što je posetio roditelje pokojnog pukovnika ili potpukovnika Jove Đoge u Kalinoviku, jer se dovodi u vezu da utiče na neke svedoke, koji bi mogli biti svedoci u procesu protiv Ratka Mladića, a za Ratka Mladića ne zna ni Evropa, ni svet, ni Serž Bramerc, ne zna čak ni Rasim Ljajić, gde se nalazi, a da zna Stanko Ristić. U vašim rukama, gospođo Mesarović, je sve. Onaj ko zna o čemu pričamo, on će razumeti. Moraćete ruke da perete mnogo češće. Hvala.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, upravo zbog toga što nismo bili u stanju da u te dve godine vlade koju je vodio Zoran Đinđić uradimo taj posao demokratizacije društva koji podrazumeva uspostavljanje demokratskog poretka u kojem se dele prava i odgovornosti između izvršne, zakonodavne i sudske vlasti, mi sada vidimo veliku obavezu za našu partiju u ovome što se radi. Naravno, te greške i propusti, kojih ima, samo ukazuju na značaj završetka tog posla na što brži i efikasniji način. Još jedanput moram da ponovim, mi smo juče istakli kandidaturu za članstvo u EU. Od danas mi nemamo pravo da se ponašamo kao da je Srbija ista zemlja kakva je bila juče. Moramo biti spremni da razumemo na šta nas to obavezuje. Demokratski poredak, podela vlasti. U kojoj to zemlji dolaze predstavnici sudske vlasti, pa raportiraju pred parlamentom i traže od parlamenta mišljenje za pojedine sudije? Mi mislimo da ovaj ne valja, šta mislite vi? Šta će nam onda Visoki savet sudstva, šta će nam Državno veće tužilaca? Mi možemo poći od sopstvenog uverenja da smo mi dobronamerni i da smo upravo mi ti koji je će doneti taj potrebni reda, ali ako sebe smatramo takvima, onda taj red treba da proizađe iz prava koje dajemo nekom drugom, a ne iz prava koje dajemo sami sebi. Još jedanput bih hteo da vas podsetim na tih nekoliko jednostavnih istina. Reforma pravosuđa je ipak afirmisala, ako ćemo govoriti o pojedincima, neke ljude koji su nas uverili da je moguće živeti u zemlji u kojoj postoje sudovi koji rade svoj posao. Posebno odeljenje za borbu protiv organizovanog kriminala, sudije i tužioci, oni su dobili širi prostor u ovoj reformi pravosuđa. Veće za borbu protiv ratnih zločina, širi prostor. Siguran sam da danas nema u Skupštini poslanika koji ima razumevanja za "Škorpione" i zločine sa kojima smo upoznati poslednjih nekoliko godina. Zamislite u kakvoj situaciji se nalazila sudija, predsednika Veća, koja je sudila za ratni zločin, dok su oni koji su potom hapšeni sedeli u sudnici i pretili joj, kako su se osećale sudije kojima su na vratima stana ostavljali ruže, podsećajući ih na to da su crvene beretke i dalje među nama. Gde je bila država tada? Ti ljudi su dobili više prostora, a ostali su u pravosuđu, što nas obavezuje da im pomognemo. Šta ćemo da radimo sa eventualnim greškama i propustima? Pominje se taj slučaj sudije koji je preminuo tokom izbora, ali on najmanje može biti argument za one koji govore o preteranoj politizaciji svega. Da su tako jake političke volje stajale u drugom planu, onda bi oni našli drugog kandidata i predložili ga. Očigledno da je tu bilo nedostataka u sistemu koji proizilazi iz činjenice da se ovo prvi put radi. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Što se tiče LDP, žao nam je što ovo nismo mogli da uradimo 2001. i 2002. godine. Doneli smo Zakon o lustraciji. Tada nije bilo razumevanja za njegovo sprovođenje, a i sam zakon je bio podvala demokratskim vlastima, jer je napisan tako da ne može da se primeni, jer je podrazumevao da u njegovoj primeni učestvuju oni na koje se zakon odnosi, pa zato danas imamo problem koji pokušava vladajuća koalicija da reši kroz ove izmene u pravosuđu.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Član 104. Gospodine Jovanoviću, vi i mi se razlikujemo. Za nas, pored Srebrenice, postoji i Bratunac. Da li treba reforma pravosuđa, to sam već istakao - treba. Rekao sam precizno i jasno da se mi ne zalažemo da se sudije i nosioci tužilačkih funkcija biraju u Narodnoj skupštini, ali da se iskoreni politizacija, jer nje ima. Hoćete li da vam sada napišem spisak imena tužioca, to gospodin Radovanović ne zna, koji su pozvani u kancelarije određenih stranaka i rečeno im je - konkurisaćete tu i tu? Mi smo imali tu tačku dnevnog reda. Nemamo ono šarenilo zbog toga što je neko sa Uba baš hteo da bude kandidat u Osečini. Želju da dođu u Beograd mogu da razumem i svakog drugog mesta u Srbiji, mada se mi zalažemo da toga nema u tolikoj meri, ali kada govorite o regionalizaciji, to će neko od kolega iz SRS govoriti, videćete, uz detaljnu analizu, kakvu situaciju imamo u Kraljevu kada je u pitanju izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Kažete da niste mogli za dve godine to da završite, ali prošlo je devet godina, u toj vlasti nije bilo samo SRS. I jedni i drugi i treći, svi ste bili. Zašto zajedno niste gradili taj sistem za koji kažete "sistem drugih vrednosti"? Slažem se da nije dovoljno samo odneti kandidaturu, nego treba i mi da se menjamo, odnosno treba da se menjaju oni koji obavljaju u ovom momentu izvršnu vlast, a koji su nosioci pravosudnih funkcija, oni treba da budu potpuno izuzeti iz uticaja, odnosno iz sfere izvršne vlasti, a kod nas u ovom momentu nikad jače nije dominirala. Vi ćete to jednog dana da kažete, gospođo Mesarović. Moraćete, jer će vam jednostavno savesti proraditi kad budete saznali ono što možda danas ne znate. Kada su u pitanju ove greške, niko živ i normalan ne može optužiti nijednog čoveka za to što će se desiti posle ovoga, ali svi zajedno ste odgovorni zbog onog što danas imamo u pravosuđu.
Nema povrede člana 104. u izlaganju narodnog poslanika Čedomira Jovanovića. Molim vas da pažljivo biramo reči i u skladu sa Poslovnikom kada se obraćamo prisutnim predstavnicima predlagača i predsednici Vrhovnog kasacionog suda i predsedniku Državnog veća tužilaca, da sami sebe kontrolišemo i da o tome ko ima savesti i ko će kako reagovati za šest meseci ili za godinu dana, da se uzdržimo da govorimo, pošto je to razlog za izricanje mera opomene, jer predstavlja uvredu prisutnog učesnika na sednici. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, još jedanput želim da ponovim, mi smo želeli i radili sve kako bi se sprovela reforma srpskog pravosuđa. Pre svega, to nas je obavezivalo na povlačenje politike iz sistema pravosuđa. Društvo sudija Srbije je 2001. godine kandidovalo i predsednika Ustavnog suda i predsednika Vrhovnog suda i predsednika Okružnog suda. Slobodan Vučetić je, praktično, vraćen u red sudija Ustavnog suda, pa je izabran za predsednika Ustavnog suda. Leposava Karamarković je vraćena u pravosuđe i izabrana za predsednicu Vrhovnog suda. Vida Petrović-Škero je izabrana za predsedniku Okružnog suda, na predlog struke. To je bio maksimum koji smo mi u tom trenutku mogli da uradimo. Usvojen je set zakona kojima se stvaraju zakonski preduslovi za dalj reformu pravosuđa. To nikada nije završeno. Zbog čega? Zbog toga što je ubijen predsednik Vlade 12. marta 2003. godine u puču koji je izvršen u zemlji, što je nakon toga sprovedena politika diskontinuiteta sa Zoranom Đinđićem, što je drugo ime za kontinuitet sa Miloševićem. Kada nabrajate te primere i nama su vrlo dobro poznati pojedinačni slučajevi koji kompromituju vladajuću koaliciju, koji nanose štetu nezavisnim institucijama Visokom savetu sudstva i Državno veće tužilaca. Smatramo da u ovom trenutku treba pokloniti dužnu pažnju i onoj drugoj strani koja afirmativno govori o čitavom procesu i koja nam daje argumente da možemo da verujemo da su ovo prvi koraci koji se prave u ovom dobrom smeru. Ako je neko imao snage da izdrži pritisak države za koje je ubica predsednika Vlade bio gospodin i da mu izrekne maksimalnu zatvorsku kaznu, onda ovde verujemo da će imati snage svakome od nas, prema svakome, da se postavi u skladu sa zakonom. Mislimo da ipak nismo onakvi kakvi su oni sa kojima se naše pravosuđe suočavalo u poslednjih nekoliko godina. Ako su sudije imale snage da osude ratne zločine, onda će imati snage da se suoče i sa politikom koja je korumpirana, sa političarima koji zloupotrebljavaju i krše zakone. Još jedanput, kandidatura za EU nas obavezuje na potpuno drugačiji odnos prema ovom društvu. Naravno, kada govorimo o Srebrenici, ne mislimo da treba zanemariti Bratunac, ali smatram da je greška i o tome sve vreme govorimo, staviti znak jednakosti između svega toga. Naravno da nas obavezuje to na poštovanje onih vrednosti koje su temelj Evrope, na antifašističku borbu, na zalaganje za poštovanje i afirmisanje ljudskih prava i sloboda, za poštovanje tržišta i tržišne ekonomije, za drugačiju regionalnu politiku, za afirmisanje nevladinog sektora, za partnerstvo države crkve u onim poslovima u kojima tog partnerstva i za jasno distanciranje jednog i drugog segmenta našeg života u situacijama u kojima su interesi prepleteni, pa stvaraju konfuziju i haos. To je naš zajednički posao. Ne može da ode LDP u Evropu, a da radikali ostanu izvan Evrope. To smo rekli i prošle godine kada ste bili jedinstveni, kada smo tražili od vladajuće koalicije da prihvate vaš amandman na SSP i dobro je što godinu dana posle toga ipak ovde u parlamentu više nemamo nekoga ko će lomiti, čupati mikrofone na pominjanje Evrope.
Tri minuta. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ZES.
Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici predlagača, dame i gospodo narodni poslanici, na početku želim da konstatujem da reformu u pravosuđu upravo žele građani Srbije, zbog toga što najbolje znaju kakvo je stanje u pravosuđu kada se kao stranke nađu u sudskim postupcima, znaju i opšte je mišljenje da pravosuđe nije efikasno. Znaju da pristup pravdi nije jednak za sve, da postoje privilegovani i da naš pravni sistem ima nedostatke koji onemogućuju pravnu državu i funkcionisanje institucija sa punim kapacitetom, kako bi se štitila garantovana prava i slobode građana Srbije. Ono što želim da kažem, to je da je ova reforma sprovedena na osnovu Ustava, u skladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom i da ovu reformu sprovode legitimni i legalno izabrani organi Republike Srbije. Netačna je činjenica da Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca jesu nelegalni i nelegitimni organi, pre svega zbog toga što su oni stvoreni i izabrani u skladu sa zakonom i u skladu sa demokratskom procedurom koja je Ustavom utemeljena. Želim da podsetim sve ovde prisutne i građane Srbije da je Ustav Republike Srbije potvrđen na referendumu, da je većina stranaka u ovom parlamentu glasala za taj Ustav i za Zakon o njegovom sprovođenju. Tu je definisano šta je uloga i kakva je pozicija, ustavna i zakonska, i Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Ustavom je definisan njegov sastav. Tu je utemeljen princip da će većinu u Visokom savetu sudstva predstavljati upravo sudije, a da će u Državnom veću tužilaca većinu predstavljati tužioci. Nedostatak po jednog člana u svakom od ovih državnih organa upravo pojačava ulogu struke. Po Ustavu i zakonu, odnos predstavnika struke je 7:4 u korist struke. Sada faktički imamo 7:3. Nije moguće da neko ko dolazi sa strane u Visoki savet sudstva ili Državno veće tužilaca preglasa struku prilikom donošenja odluke. To je bitan kvalitet u garanciji statusa nosilaca pravosudnih funkcija. Ono što je isto tako bitno reći, da je minimiziran uticaj politike na rad ovih državnih organa. Ovi državni organi po Ustavu i zakonu moraju da garantuju nezavisnost i samostalnost sudija i tužilaca prilikom vršenja javne funkcije. Samostalnost sudija i tužilaca se odnosi, pre svega u tome kada odlučuju u konkretnim predmetima, niko u ovoj Srbiji nema pravo da pozove sudije i tužioce i da kaže kako će odlučiti u konkretnom predmetu. Isto tako, želim da se obratim i kandidatima, ovim kandidatima koji se prvi put biraju na funkcije u pravosuđu. Ovo su biografije ljudi koji se prvi put biraju na pravosudne funkcije. Ovo su ljudi koji nisu opterećeni hipotekom prošlosti. To su ljudi, pre svega, mladi, sposobni, dostojni, obučeni, koji dobijaju šansu da dele pravdu svima podjednako, bez obzira kakvog su staleža, kojoj rasi pripadaju, kakvoj nacionalnoj strukturi pripadaju i kakve su veroispovesti. Pozivam sve buduće nosioce pravosudnih funkcija da se ponašaju isključivo u skladu sa Ustavom i zakonom i da primenjuju sve potvrđene međunarodne ugovore koji nisu osporeni pred Ustavnim sudom. To je njihova obaveza i to je jedina odgovornost zbog koje u budućnosti mogu biti pozvani i biti razrešavani ukoliko to ne rade. Isto tako, slažem se sa pojedinim predstavnicima poslaničkih grupa koje smo danas čuli, da će svako loše proći od nosilaca pravosudnih funkcija ko se povinuje zahtevima izvršnih organa vlasti. Kao političar, predsednika Odbora za pravosuđe i upravu, koji po Ustavu i zakonu ima mesto u Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca, apelujem i tražim od izabranih nosilaca pravosudnih funkcija da se ponašaju isključivo po Ustavu i zakonu. Niko nema pravo da vrši uticaj na njih prilikom odlučivanja. Tačno je da će i oni koji sada budu birani biti pozvani na odgovornost ukoliko se ne drže Ustava i zakona, nego se drže pritisaka moćnika, bilo iz politike, bilo iz finansijskih centara moći. Upravo stanje u društvu i kandidatura za članstvo u EU opredeljuje Srbiju većinski za vrednosti koje želimo da štitimo. Lično sam ubeđen, a mogu da podelim i shvatanje i stav svih članova Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, da su svi opredeljeni za demokratske vrednosti koje obezbeđuju razvoj i prosperitet srpskog društva kao demokratskog i otvorenog društva, u zaštitu svega onoga što je Srbija kroz istoriju, tekovinama stekla, a što u te vrednosti može da se udene. Isto tako, smatram da ova Skupština ima dodatnu odgovornost zato što su predloženi kandidati dati njima na procenu i izbor. Isto tako, podsećam da oni koji se prvi put biraju na ove sudske i tužilačke funkcije biće birani za period od tri godine. To jeste standard u razvijenim demokratskim zemljama, kako bi se procenilo ne dostojnost, nego da li će suditi u razumnom roku i da li će u skladu sa procenjenom obučenosti vršiti svoju funkciju u korist građana Srbije i svih onih koji budu stranke pred sudovima u Srbiji. Ovi ljudi treba da garantuju da će institucije poput sudova i tužilaštava bez ikakve diskriminacije pružati pravnu zaštitu svima koji se nađu u postupku pred tužilaštvima i pred sudovima. To znači da ćemo pružiti pravnu zaštitu i strancima. Neće stranac imati manja prava samo zato što je stranac, što dolazi iz druge zemlje, i neće imati manju zaštitu onaj ko pred domaćim sudovima traži zaštitu stranog kapitala. Neće manju zaštitu imati u Srbiji onaj ko je nosilac prava intelektualne svojine i Srbija neće biti mesto gde će se švercovati tuđe znanje i preprodavati kao sopstveno. To jesu pretpostavke modernizacije Srbije, to su pretpostavke uspostavljanja jednog slobodnog tržišta i garantovanja svih stečenih prava koja možete da ostvarite u sudskom postupku pred domaćim organima. To ujedno jača kredibilitet domaćih institucija i to svrstava Srbiju u red demokratskih i razvijenih zemalja koje shvataju da je zaštita dostignutih vrednosti na nivou država EU uspostavljena u Srbiji, ne samo zato što želimo u Evropu, nego zato što smatramo da građani Srbije i svi oni koji veruju u srpske institucije imaju pravo na zaštitu u skladu sa standardima koje mi proklamujemo i štitimo u pravo ovakvim institucijama. Sigurno je da je neophodno obezbediti i određeni pravni mehanizam, instrumente koji predstavljaju demokratski strukturisane postupke u kojima stranke imaju jednaka prava koja su zaštićena Ustavom i tim zakonom. Državni organi su na svim nivoima dužni da ih poštuju. Opredelili smo se da stručnost, dostojnost i obučenost predstavljaju temeljne vrednosti prilikom izbora kandidata. Zaista nisam čuo u javnosti da se polemiše oko uticaja politike prilikom izbora kandidata koji su Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca izabrali, a sada predložili i Skupštini na izbor. O tome govori činjenica da poslanici koji sede u ovoj skupštini, članovi partija koji imaju zaista bliski kontakt sa članovima Odbora za pravosuđe i koji sa predsednikom koji i po funkciji ima mesto u ovim državnim telima nisu imali informaciju o tome koje su sudije i tužioci na listi predloženih kandidata, dok to nije bilo objavljeno na sajtu. Svi ste vi iz ovog parlamenta otrčali u svoje poslaničke klubove da vidite ko će se naći na listi izabranih sudija i tužilaca. Niko od vas nije znao ko se nalazi na listi izabranih sudija i tužilaca. Neka se neko javi ko je to znao unapred, neka kaže javnosti. Stavio bih tačku na tu polemiku. Želim da u konkretnim slučajevima kažete ko su te ličnosti koje su na osnovu političkih veza došle na mesto da vrše javno sudijsku ili tužilačku funkciju. Ima među kandidatima ljudi koji su bliski pojedinim predstavnicima nekih partija i nekorektno je govoriti imenom i prezimenom, ali je tačno da ima onih koji su bili bliski ili članovi partija, ali smo mi bili uverenja da oni svojim ponašanjem jesu dostojni, stručni i obučeni da dele pravdu i da oni vršioci pravosudnih funkcija koji jesu nekada bili i partijski funkcioneri u svom radu su imali poštovanje i lokalne sredine i struke i nisu se ogrešili o Ustav i zakon i zato su isključivo predloženi da budu nosioci sudijske i tužilačke funkcije. To nije bio diskriminatorski element. Lično znam i sudije i tužioce koji su bili članovi svih partija ovde u parlamentu i to im nije bila smetnja, zato što sam ja u vlasti a neko opozicija, da budu birani na visoka mesta u sudovima višeg ranga. To nikome ne smeta. Kao pripadnik jedne partije ne bih imao nikakvu smetnju da budem stranka u postupku pred sudijom koji je nekada bio pripadnik neke druge partije i znam intimno da podržava takvu političku opciju, ali u svom postupanju ne postupa tako da favorizuje bilo koju političku opciju i nije ostrašćen prilikom primene Ustava i zakona. To su bili razlozi za naše opredeljenje. Među ovim kandidatima imate mlade kandidate, kažem, neopterećeni hipotekom ni svojih roditelja ni partije kojima su nekada pripadali, ali isto tako je tačno da nemate kandidate koji su trenutno članovi partija. Ako su nekada bili, oni su se iščlanili. Voleo bih da čujem konkretne slučajeve gde je Visoki savet pogrešio ili Državno veće tužilaca. Ne želim da opravdam odluke ova dva državna organa, želim da kažem da će Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva reagovati na svaku primedbu. Mi ćemo pokretati postupke i protiv onih koje danas biramo ukoliko imamo dokaze da se nečasno i nedostojno ponašaju ili da svoju funkciju ne obavljaju na način da građani dobiju pravdu u razumnom roku. One sudije koje su dobile presude Ustavnog suda da sude u roku koji se ne smatra razumnim, pa država mora da plaća štetu, ne mogu da očekuju da budu birani. Oni nisu razrešeni zato što ovo nije razrešenje, jer izbor pojedinih kandidata ne znači da oni koji nisu izabrani trpe posledice razrešenja. U konkretnim slučajevima nismo vodili postupak razrešenja da bismo dokazivali nedostojnost, po kriterijumima koje je koristio Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca, dostojnost, stručnost i obučenost se pretpostavlja, a samo u konkretnim slučajevima da imate dokaze da se neko nije ponašao u skladu sa tim kriterijumima, taj nije predložen kao bolji kandidat među ostalim kandidatima koji su konkurisali za isto mesto. Desilo se isto tako da su pojedini dobri kandidati loše procenili aplikaciju za određenu vrstu ili stepen sudova ili tužilaštava. Neki dobri kandidati nisu birani isključivo zato što su aplicirali za sudove najvišeg ranga a nisu imali, prema proceni ova dva državna nezavisna organa, dovoljni stepen obučenosti da nastave sa sudijskom funkcijom u tim sudovima. Zato očekujem da će ova mesta koja nisu ispunjena u sudovima i u tužilaštvima biti naknadno popunjena iz redova sudija i tužilaca koja nisu izabrana prilikom ovog konkursa. Očekujem da će pojedine sudije koje sada nisu prošle, aplicirajući za nivo sudova i tužilaštava za koje imaju potrebne kvalifikacije prema već usvojenim kriterijumima, dobiti šansu da nastave sa radom u novoj mreži sudova prema novom uređenju sudova i tužilaštava. Primetili ste da određeni broj sudijskih i tužilačkih mesta nije popunjen. Zašto? Upravo zato što nismo želeli da popunjavamo pošto-poto sva mesta ukoliko nismo imali dovoljan kvalitet u pojedinim sredinama. Nije ista situacija u svim tužilaštvima i u svim sudovima na teritoriji Srbije. U nekim sudovima i tužilaštvima smo imali jednu negativnu selekciju u dužem vremenskom periodu. Veliki broj povezanih lica koji su dolazili mimo kriterijuma nisu garantovali da su najkvalitetnije sudije i tužioci bili birani u proteklom periodu. Takvim sudijama i takvim tužiocima nije data šansa prilikom ovog izbora iz razloga što su imali ličnosti i kandidate čija je biografija, ponašanje i odnos lokalne javnosti i stručne javnosti i rezultati rada koje smo utvrđivali na osnovu ličnih listova, upućivali da će biti bolji kandidati koji će u narednom periodu, od 1. januara, garantovati da će mreža sudova funkcionisati na najbolji način, u korist građana. Želim da ukažem i na još jednu činjenicu, da postoji veliki broj predmeta koji traje nedopustivo dugo. Pravda, kažu, jeste dostižna, bez obzira na vreme, nije važno kada stiže. To je jedna floskula sa kojom moramo da se izborimo jednom zauvek. Građani traže pravdu u razumnom roku. Onaj ko pokrene spor želi da parnicu reši za dve godine, u razumnom roku. Da li će to eventualno biti za dve i po ili tri i to nije strašno, ali nikako parnica ne sme da traje po 10, 15, 20 i 30 godina. U javnosti sam govorio o predmetima, danas to neću učiniti, to sam već rekao, koji traju i 20 godina. Čovek koji je sa 40 godina pokrenuo radni spor još uvek se nije vratio na posao, iako je pre sedam godina dobio pravosnažnu i izvršnu presudu. Sedam godina traje izvršenje. Da li je izvršni postupak način opstrukcije ostvarenja prava? Da li naši nosioci pravosudnih funkcija žele da se suoče sa primenjivanjem međunarodnih standarda koje smo usvojili potvrđivanjem međunarodnih ugovora u ovom parlamentu? Da li možemo na osnovu dvojnog morala da sudimo i da delimo stranke na patriote i na izdajnike? Da li patriotsko suđenje znači da favorizujemo pojedine ljude na štetu drugih? Mi želimo da sudstvo bude nezavisno i samostalno i da sudi na osnovu Ustava i zakona, poštujući međunarodne standarde koje smo usvojili u ovom najvišem domu kao predstavnici građana, jer to je volja građana. Volja građana je da idemo u Evropu, da prihvatimo te standarde, ali da obezbedimo institucije i predstavnike u njima koji će se najkvalitetnije boriti za uspostavljanje vladavine prava. Ubeđen sam da su Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca predložili najbolje kandidate. Ima tu i kandidata koja su deca onih koje nismo birali prilikom daljeg izbora. Ima onih sudija i tužilaca koji nisu dobili šansu upravo zbog toga što nisu ispunjavali jedan od onih kriterijuma na osnovu argumenata i dokaza koje smo utvrdili tokom postupka izbora. Isto tako, posledice ne treba da trpe oni mladi ljudi koji nisu imali prilike da sedam, osam i deset godina budu birani zbog odnosa u samom parlamentu i sada će dobiti šansu upravo oni koji se nalaze na ovim spiskovima. Njihove biografije imate, imate kvalitet njihovog studiranja, imate ocenu sudova kako su radili, imate ocenu njihovih mentora kod kojih su radili i pomagali prilikom izrade odluka i imate vreme koliko su čekali da dođu u poziciju da ostvare svoj san za koji su se školovali, diplomirali i kasnije položili pravosudni ispit. Srpsko pravosuđe će biti depolitizovano. Ovo je prvi korak. Sledeći korak je i uspostavljanje pravosudne akademije koja će garantovati jedno depolitizovano obrazovanje i dopunsko obrazovanje pravnika za najviše pravosudne funkcije. Isto tako, garantovaće se najboljim studentima i polaznicima pravosudne akademije da imaju prednost prilikom izbora na pravosudne funkcije. Dakle, to je prvi korak i želja i politička volja da se pravosuđe depolitizuje. Isto tako, kao što vladajuća većina ima odgovornost za trenutno kretanje u društvu, da pruži političke garancije da će se demokratski razvijati, i opozicija je svojevrsna institucija. Opozicija mora da svoj rad zasniva na usvojenim vrednostima i da podrži sve pozitivne procese, jer smo mi svi korisnici usluga tog javnog servisa koji čini država i institucije kao što je sud ili tužilaštvo koje treba da garantuju ustavnost i zakonitost u postupanju i garanciju ostvarivanja prava u razumnom roku. Ovim ću završiti. Zaista imam ubeđenje da svi mi intimno verujemo u to da je proces reforme pravosuđa u toku na pravi način, u pravom smeru. Ne bežim od toga da kao član Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, a kao predstavnik ovog parlamenta, preispitamo sve one odluke koje smo doneli u pogledu pojedinih lica ukoliko su ona nedostojna, jer niko ne želi da zabetonira svoje odluke i da se zafarba u ćošak i da ne vidi istinu pred sobom. Mi nećemo kroz maglu i mrak da donosimo odluke. Želimo uz saradnju s vama kolegama da dođemo do najboljih rešenja u interesu države Srbije i njenih građana.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Nova Srbija.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane sudije, poštovani tužioci, poštovani nosioci svih pravosudnih funkcija u zemlji o kojima se danas praktično ovde i ovih dana raspravlja. Želeo bih, pre svega, da počnem svoju diskusiju inspirisan izlaganjem gospodina Ristića, koji je u više navrata ovde rekao da svi, praktično, nosioci pravosudnih funkcija nisu izabrani i dao je potpuna obrazloženja koja nisu tačna. Građani Srbije i oni koji budu trebalo da budu birani treba da znaju da ti ljudi nisu izabrani iz jednog jedinog razloga, a to je da se ogromno nezadovoljstvo koje je kod nosilaca pravosudnih funkcija, kod onih ljudi koji nisu izabrani ne pokaže, već da se i dalje drži tenzija nekim sledećim konkursom, da se ti ljudi drže u stanju mirovanja, da ti ljudi ne dignu svoje glasove jer se boje da ukoliko se bilo ko od njih pojavi da neće imati šanse ni na kakvom konkursu. Gospodine Ristiću, ako ste izabrali 1.600 – 1.700 sudija ili tužilaca, mogli ste da završite izbor do kraja. Tako je urađeno i sa Kasacionim sudom, tako je i do najnižeg osnovnog suda. To je jedini i ključni razlog i nemojte zamajavati građane Srbije. Nemojte lagati ljude jer nosioci pravosudnih funkcija treba da sude narodu, a ne treba da budu dovedeni u zabludu ovde u parlamentu. Prema tome, toliko o tome što niste do kraja izvršili izbor. Sada ću krenuti sa svojom diskusijom, praktično sa tim da je u državi Srbiji kada je pravosudni sistem u pitanju totalno sve ne kompletno. Nekompletan je Ustavni sud. Nekompletan je bio Visoki savet sudstva, koji je birao sudije. Nekompletno je bilo Državno veće tužilaca, a imamo u ovom trenutku i ne kompletne sudove, pa ćemo ponovo raditi određene konkurse. Da li je moguće, gospođo predsednice Vrhovnog kasacionog suda, da neko ko je član, nosilac ključnih veća u Vrhovnom sudu Srbije nije izabran za Vrhovni kasacioni sud? Građani Srbije postavljaju osnovno pitanje – kako su do sada ti ljudi vršili svoju funkciju, kako su oni sudili i da li su sve te odluke koje su doneli kompetentne i da li su tačne, da li odgovaraju istinama kada niko od njih ovde praktično nije prošao ili su retki slučajevi? Slično se dešavalo i kod tužilaca, ali sada je tema neka druga. Postavlja se osnovno pitanje, koje je bilo elementarno za veliki broj nosilaca pravosudnih funkcija, dostojnost – ko i kako i na koji način je cenio tu dostojnost? Videli smo pre nekoliko dana, u petak veče kada ste gostovali na Televiziji RTS jednu potpunu nesigurnost među vama. Pre svega zamerke RTS koji nikoga iz opozicije ili od nekih stručnih ljudi koji ne pripadaju vrhu vladajuće koalicije nije pozvao te nije mogao da se suprotstavivašim argumentima, ali ste bili dovoljni sami sebi da ste jedni drugima upadali u reč, pokazali ste veliku nesigurnost i otuda bojazan da li ste ove izbore uradili kako treba. Znam da je tema dnevnog reda oni ljudi koji se prvi put biraju, ali se postavlja osnovno pitanje – ako ste pokazali onoliku nesigurnost pred voditeljkom Kovačević, koja vas je potpuno, šahovski rečeno, matirala, onda se postavlja pitanje kako će o svemu ovome razmišljati nosioci pravosudnih funkcija? Da li je moguće da ste dozvolili, to nikada ne bih dozvolio, da ne bude kompletan Visoki savet sudstva? Zašto tek sada na dnevnom redu ćemo imati prof. Zorana Tomića, koji će biti biran? Zašto to nije urađeno mnogo ranije? Gospodine Ristiću, i ovom priliku ću vam reći da ste više puta dali obrazloženje zašto nije izabran predstavnik Državnog veća tužilaca, čovek iz Čačka, ugledni advokat. Dali ste obrazloženje, a i danas su moje kolege rekle, Advokatska komora se izjasnila za njega. U ovom parlamentu, izvinjavam se vama koji to niste možda slušali, niko od opozicionih ili pozicionih poslanika nije ni jednu jedinu reč protiv rekao za tog čoveka i onda je parlament izglasao da taj čovek dva puta nije podoban da bude u Državnom veću tužioca. Tom čoveku ste učinili uslugu. Taj čovek nikada ne bi, verovatno, prihvatio, jer ga dobro poznajem, da se na ovakav način tužioci u centralnoj Srbiji određuju, da se šalju sa kraja na kraj Srbije, da se šalju tamo gde nisu konkurisali uopšte, da se šalju iz grada u grad, da se šalju tamo gde praktično nikada nisu očekivali da će da rade. To vam govorim zato što je taj čovek takvog sigurnog karaktera koji ne bi dozvolio da se tako nešto uradi. To je razlog zbog čega verovatno njega niste izabrali. Zašto niste uradili isti kriterijum u Beogradu i Vojvodini? Zašto samo centralna Srbija je pod posebnim patronatom, posebnim sumnjama, eventualnim vezama advokata, sudija, tužilaca itd? Kakvu danas šaljete poruku ljudima koji studiraju pravni fakultet? Da oni koji imaju slučajno oca ili dedu advokata ne mogu nikada da budu sudije? Da li šaljete poruku tim istim ljudima da ne mogu sutra da sklapaju možda brak sa nekom mladom pripravnicom ili sa nekim ljudima gde se desi simpatija jer ljudi rade u istom gradu? Šta ćemo sa tim? Hoćemo li to da zabranimo da ne može da se sutra oženi sudija sa sudijom ili da ne može advokat da stupi u brak? Jeste, gospođo Mesarović. Reći ću vam, danas u sredstvima javnog informisanja imate članak u kome se kaže da je jedan od supružnika izabran za sudiju tako što je podneo dopunsku dokumentaciju kao osnovni dokaz da je njen supružnik ili suprug, svejedno, podneo zahtev za razrešenje, odnosno da odstupi od Advokatske komore. Šta ćemo ako ga izaberemo, a sutra se on opet prijavi? Ništa nismo uradili. Sve ovo govori da neke stvari niste dobro uradili. Pre svega, kako je moguće da se određeni kandidati pojave u duplim funkcijama, da budu izabrani na dva radna mesta, odnosno da budu nosioci i na jednom i na drugom mestu? Gospođo Mesarović, prošle godine kada smo razgovarali o mreži sudova, podneo sam amandman gde sam tražio da bude obavezan razgovor sa kandidatom, makar na minut i da vidite koga birate. Taj amandman je odbijen. Da je to prihvaćeno, danas sigurno ne biste imali ovakve greške koje su se pokazale. Izvinjavam se porodici preminulog, ali ste dozvolili da se čak i takva situacija desi u Požegi. Da li je to poverenje u Visoki savet sudstva i u Državno veće tužilaca, kada imamo stvar koja se desila, koja je činjenica, ne možete da kažete da nije, i to je promaklo? Prema tome, ovih dana smo bili svedoci nekih strašno velikih suđenja. Pre svega mislim na suđenje Borisu Tadiću za aferu „šampanjac“. Ne znam da li je ta sudija izabrana, da li je nagrađena zbog toga ili je kažnjena? Nije ni važno. Da li je moguće da je to nekih 30 ili mesec ili više dana bila glavna tema u našem pravosuđu da Boris Tadić i svi oni koji su otvorili šampanjac, po meni potpuno normalno jer se reprezentacija kvalifikovala na značajan turnir, ništa tu nema strašno, i sada su oni tobože kažnjeni, a u istom kabinetu kod Borisa Tadića milioni evra prolaze, a državni tužilac ne reaguje već mesecima, iako poslanička grupa Nove Srbije na tome insistira već više od tri meseca. Reći ću vam i to da su određene sudije koje su invalidi u Kraljevu u prekršajima poslati u drugi grad na sto kilometara. Da li je to odnos prema onim ljudima koji imaju neku telesnu manu, da ih na taj način eliminišete u nekom budućem periodu? Neću se mnogo baviti personalnim rešenjima, ali moram naglasiti neka koja su potpuno tačna. Sudija Trgovinskog suda koji je u vreme Slobodana Miloševića kao predstavnik SPS-a bio predsednik opštine, koji je tada u to vreme smogao snage da primi opozicione lidere, pre svega Vuka Draškovića, i sve ostale opozicione lidere, koji je zbog toga smenjen kao predsednik opštine, taj čovek danas nije sa odličnim rezultatima u Trgovinskom sudu, neću mu ime pominjati, izabran za sudiju tog suda. Toliko o ljudima koji su smogli snage da u bilo kom trenutku kažu da je opština Kraljevo otvorena za sve stranke u onom početku višestranačkog sistema u Srbiji. Dakle, ne mogu da prihvatim ni činjenicu, bez obzira što gospodin Ristić sada kaže da su neki čekali godinama situaciju da budu izabrani, ima i takvih primera, da ste po prvi put birali sudije u 50 i kusur godina, a da su odlični pripravnici, odlični stručni saradnici sa odličnim rezultatima, sa kvalitetnim radom, ostali neizabrani. Ostali su neizabrani samo zbog toga što su u istom gradu njihovi članovi porodice ugledni advokati ili ugledne sudije, pa se dešavalo čak da ste i po liniji tazbinskoj otklanjali ljude, ukoliko bilo kakvu vezu sa tim advokatom imaju. Ono što posebno zabrinjava je to da ste u ovom periodu koji je bio tokom cele godine doveli situaciju u pravosuđu da praktično ljudi apsolutno ne sude po predmetima, da se boje da presude, jer su čekali ovaj današnji dan. Ukoliko ovaj izbor bude konačno početak bržeg suđenja, biće to jako dobro, ali nisam siguran da u situaciji kada smo imali toliko nerešenih slučajeva, a sada imamo toliko manji broj sudija u sudovima, da ćemo imati efikasnije pravosuđe. Imate ogromnih problema sa izvršnim postupkom. Imate presuda koje se ne izvršavaju po deset-petnaest godina. Prema tome, ubeđen sam da se ništa bolje u Srbiji neće desiti kada je u pitanju sistem pravosuđa, čak zbog teritorije i mreže sudova kakvu ste predvideli imaćemo velikih problema da zakazujemo suđenja, da se suđenja zakazuju. Imamo situaciju koja je već viđena u okruženju u Bosni, u tri-četiri meseca da se zakazuju suđenja. Naravno, odgovori, kao što vidimo, ovih dana su različiti. Jedina stvar koja pomalo budi neku nadu da će možda nešto biti dobro, jeste to da će ovakvim pritiskom koji imate na aktuelne nosioce pravosudnih funkcija možda ljudi danonoćno raditi i da će možda nešto uraditi kada su presude u pitanju, ali nisam siguran. Nisam siguran jer imate i sudije u Novom Sadu koje nematerijalnu štetu presuđuju 100.000 evra. Za običnu nematerijalnu štetu 100.000 dinara jednog anonimnog voditelja koji je vodio emisiju, koji je doživeo, kao da je Lari King, neku veliku povredu i sudija u Novom Sadu mu je presudila 100.000 evra nematerijalnu štetu. To je potpuno suprotno bilo kakvoj sudskoj praksi. Za poginulog vojnika na Kosovu, gospođo Mesarović, porodica je dobijala milion dinara, znači, desetak hiljada evra, a ovde imamo situaciju od 100.000 evra. Zaista bih želeo da kažem i to da personalna sama rešenja možda u nekim segmentima imaju i dobrih situacija. Zaista ne mogu da kažem da baš svi ljudi koji su napredovali nisu zaslužili to, ali je bezbroj ljudi, verujte, apsolutno takav da sumnjamo da ste dobro odradili posao. Zalagao sam se i za to prošle godine da samo sudije i samo tužioci praktično budu u tom Visokom veću sudstva. Ne sme da se meša politika. Gospodine Ristiću, zakon nije dobar ako ste vi predsednik Odbora za pravosuđe, aktivni ste advokat i odlučujete o izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Vi niste smeli u tom miljeu da dozvolite da bude okrnjen Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca i da se niko od drugih advokata ne pojavi u tome. Po meni je to najveći sukob interesa, da bilo ko ko radi u ovom parlamentu, a ja sam isto advokat, aktivno radi i da toliko visoko utiče na izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Pričam principijelno, nemam ništa protiv toga. To pričam već dve godine. Apsolutno ne mogu da prihvatim to da u nekom malom gradu neko je u sukobu interesa ako mu je neko u familiji sudija ili advokat, a da nosilac praktično ključne uloge u parlamentu aktivno obavlja advokaturu u Visokom savetu sudstva, Državnom veću tužilaca i predsednik je Odbora za pravosuđe. To je loša poruka. Ne šaljete dobru poruku. Verujte, kada bih bio na vašem mestu, sigurno bih ili zamrznuo status advokata ili nikada ne bih tako nešto prihvatio. To je stvar ličnog opredeljenja. Vreme će pokazati, možda ću ja jednog dana morati to i da pokažem, ali u svakom slučaju to što vi nama ovde govorite nije u redu i upravo zbog svega toga je trebalo da se potrudite da kolege vaše koje su iz redova advokatura budu zastupljene u Državnom veću tužilaca. To je jedini razlog što kolega iz centralne Srbije, iz grada Čačka, nije izabran. Kao što sam rekao, da se ne ponavljam, učinili ste veliku ljudsku satisfakciju čoveku. Nikada ne bih dozvolio da se na ovakav način biraju tužioci, da se na ovakav način ide, da tužilac ide iz jednog u drugi grad na 100 kilometara. Gospodine Radovanoviću, sada se obraćam i vama. Ako je neko posumnjao u nekog nosioca tužilačke funkcije u gradu u kome je biran, taj čovek mora da bude smenjen, a ne da kao nagrada ode u drugi grad da bude tužilac. Vi ste poskupeli troškove. Ogromni su troškovi, to ćete tek videti. Već se sudije pitaju da li će imati obezbeđene prevoze, da li će imati obezbeđene stanove, da li će imati obezbeđene hotele itd. Veliki vam je to problem i shvatite samo to da ne možete na takav način voditi državu, ne možete nosioce pravosudnih funkcija tako šetati. Reći ću vam da u ovom trenutku u gradu Kraljevu niko nije vodio računa da će Osnovni sud ostati bez ijednog krivičara. Jednog od dobrih krivičara ste poslali u Novi Pazar da bude istražni sudija. Čovek, verovatno, to uopšte nije ni konkurisao. Naravno, neki su napredovali. Samo se vi, gospodine Ristiću, smejte. Govorim vam da je to tačno. Telefoni se ne smiruju. Svi su protiv ovakvog načina kako ste vi ove izbore vršili. Naravno, nisu oni koji su zadovoljni. Želim ovom prilikom i da čestitam nosiocima pravosudnih funkcija koji su izabrani, koji su dostojni, kako vi kažete, ali želim i da iskažem veliko nezadovoljstvo da su određeni odlični nosioci pravosudnih funkcija, da dalje ne idemo personalno i ne želim da ljudima nanosim možda i štetu, ostali mimo izbora, a siguran sam da bi zaslužili da budu nosioci pravosudnih funkcija.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, pravo na repliku.
Želim da kažem da ljudi kada diskutuju i iznose argumentaciju o ovako važnoj temi ne smeju da budu dvolični. Ne možemo da kažemo da u sudovima ima problema, da izvršni postupci traju predugo, a onda da sve one odluke koje je doneo Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca nipodaštavamo. Upravo je namera bila da se stvori efikasnije sudstvo i da tužilaštvo može bolje da se uhvati u koštac sa organizovanim kriminalom i korupcijom, kako bismo procesuirali i blagovremeno dobili presude, a kriminalce poslali u zatvor. Kada govorite o tome da li postoji sukob interesa u mojoj ličnosti, kao predsednika Odbora za pravosuđe, s obzirom na profesiju kojom se bavim, moram da vas podsetim da je u suprotnosti sa tim što tvrdite da se vi zalažete da bude isključivo profesionalni sastav Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca zato što se i vaša stranka izjasnila za Ustav kojim je definisan sastav i Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Upravo Ustav kaže da predsednik skupštinskog odbora nadležnog za pravosuđe će biti po funkciji član ova dva državna organa. Morao bih to da konstatujem, da su svi članovi Odbora za pravosuđe i upravu jednoglasno mene izabrali za predsednika Odbora. Znači, niko tada nije iskazao sumnju u konflikt interesa. Dalje, podneta je već inicijativa da se to oceni da li sam u sukobu interesa, prema komisiji koja se bavi sukobom interesa i dobio sam rešenje da vršenje funkcije poslanika i advokatura nisu u sukobu interesa, pa tako svaki poslanik može da bude predsednik nadležnog odbora čiji je predsednik i član Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva. Isto tako osporavam i vaš stav da učešće advokature u Visokom savetu sudstva može da utiče negativno na donošenje odluka, jer upravo Ustav kaže da će se iz reda advokature birati najugledniji pravnici koji imaju najmanje 15 godina iskustva, koji će učestvovati u donošenju ovakvih odluka. Ali, upravo samostalnost i nezavisnost profesije garantuje većina članova iz struke. Upravo činjenica da sedam sudija sedi u tom Visokom savetu sudstva i donosi odluke samostalno i nezavisno, to daje garanciju da su odluke u skladu sa interesima struke. Mi predstavljamo eksterne članove koji nose svoje podatke upravo odavde iz parlamenta, ovo što vi govorite, dosledno sam prenosio Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca sve ono što sam od kolega poslanika dobio kao primedbu ili pohvalu za nečiji rad, jer smatram da svi članovi ova dva državna organa treba da znaju sve činjenice i okolnosti koje će im biti od uticaja na donošenje odluke. Netačno je da je ovde vladajuća većina onemogućila izbor preostalog člana i u jednom i u drugom državnom organu, jer je predloženi član koga vi pominjete, on je moj uvaženi kolega, s njim se dobro znam, dobio samo četiri glasa ovde u Skupštini. To znači da je veoma mali broj poslanika za njega glasao, nezavisno od toga da li pripadaju (Predsedavajuća: Tri minuta.).većini ili opoziciji. Prema tome, kada diskutujemo o ovoj temi, treba da budemo dosledni i argumenti treba da budu međusobno saglasni.
Narodni poslanik Srđan Spasojević, pravo na repliku.
Meni je zaista žao, gospodine Ristiću, što vi moju diskusiju shvatate lično. Mi ovde govorimo o principijelnim stvarima. Znate, lako ćete se vi pozvati na Ustav...
Narodni poslaniče, narodni poslanik Boško Ristić je dobio pravo na repliku zato što ste ga prozvali po imenu i prezimenu, ne može ličnije, pa vas molim u sadržaju replike na koju ste dobili pravo da se bavimo sadržajem replike koju je imao narodni poslanik Boško Ristić. Nastavite.
Ne znam, mi se razlikujemo po različitim uvidima. Želeo sam da kažem upravo gospodinu Ristiću da ne shvati ništa lično, nego pričamo o principijelnim stvarima. Dakle, ponavljam još jedanput, gospodine Ristiću, ostaće neupamćeno po tome nešto. Nemojte da mislite da nešto favorizujem kolegu, ali vam kažem - niko u parlamentu, to što su se poslanici izjasnili sa četiti glasa samo za, siguran sam da sada anketiramo poslanike, da ne znaju ni o kome se radi. Neko im je rekao da ne glasaju. Ako je Advokatska komora Srbije predložila tog kandidata i gospodin Tomislav Nikolić je to malopre govorio, nema šta parlament više o tome praktično da raspravlja jer nije bilo loših diskusija protiv njega. Da ste ovde u diskusiji ubedili parlament i poslanike da taj čovek nije kompetentan, za to služi parlament, ali nijedna diskusija za tog čoveka nije bila - čovek nije izglasan. Govorim o principijelnim stvarima i vama bi bilo mnogo lakše sada da ste imali kolegu advokata u Državnom veću tužilaca i da ne trpite ovo sve i kritike prema vama, ali vam kažem da takvi argumenti i takvi advokati koji bi bili, ne bi sigurno bili po volji, jer ne bi dozvolili da se uradi ono što se uradilo sa tužiocima u centralnoj Srbiji. To je moja poruka. Odgovorite mi na to. Nemojte mi ovde u nekoj zavijenoj formi pričati nešto što uopšte nisam pomenuo.
Narodni poslanik Boško Ristić ima pravo na repliku.
Prvo, mislim da niste imali pravo da date repliku na repliku, ali dobro. Razvijamo diskusiju koja je u skladu sa temom i to smatram opravdanim.
Narodni poslaniče, Poslovnikom, članom 101. je uređeno da je davanje prava na repliku diskreciono pravo predsedavajućeg. Ne postoji pravilo o tome da li ima replike na repliku ili nema. Predsedavajući, starajući se po članu 27, brine da svi imaju prostora da iskažu svoj stav. Nastavite.
Poštujem predsedavajuću i prihvatiću vašu odluku, ali želim da kažem da nije tačno ovo što je izrekao kolega, da su Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva birali kandidate i za ona mesta za koja nisu konkurisali, to je apsolutno neistina, već je izbor na ta mesta vršen u skladu sa kriterijumima, a na osnovu aplikacije koju je svako od kandidata podneo ovim državnim organima. Dakle, nijedan tužilac, nijedan kandidat nije izabran na funkciju tužioca u mestu i u tužilaštvu za koje nije aplicirao. To je apsolutno netačno. Isključivo za mesta na koja su aplicirali, ukoliko su ispunjavali uslove, Visoki savet sudstva je birao sudije, odnosno Državno veće tužilaca je biralo tužioce. Razlog zašto su novi državni organi opredeljivali u pojedinim situacijama da treba izvršiti izbor iz drugog mesta je upravo taj da se spreče neprincipijelne veze i kontakti, a građani Srbije znaju koliko dugo traju postupci, upravo tamo i u onim mestima, u onim sudovima i tužilaštvima gde su ti neprincipijelni odnosi dominantni i koji dominantno utiču na rad sudija i sudova i da postoji veliki nesklad između onoga što bi značilo vladavinu prava i vladavinu zakona, u odnosu na ono što oni dobiju kao rezultat primene prava kroz odluku. Veliko je nezadovoljstvo građana i mi smo dužni da obezbedimo funkcionisanje države i njenih institucija na osnovu vladavine prava. Smatram da je ovo pravi korak i pravi put i verujem u ovu reformu. Građani Srbije veruju u reformu, dolazi veoma veliki broj podrške građana zato što znaju da je ovo vera u bolju budućnost i jačanje kapaciteta i institucije koje im garantuju poziciju pred zakonom, a u postupku pred sudovima i tužilaštvima.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč, odnosno da iskoristi svoje pravo iz člana 93? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: Nova Srbija, poslanička grupa LDP, poslanička grupa DSS, i poslanička grupa SRS. Prelazimo na deo sednice gde pravo na reč imaju narodni poslanici, a po redosledu i prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o tačkama od 14. do 22. dnevnog reda. Prvi na listi prijavljenih govornika je narodni poslanik Miroslav Markićević, a posle njega narodna poslanica Vesna Pešić.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovana predsednice Vrhovnog suda Srbije, poštovani gospodine tužioče, unapred želim da vas zamolim da sve ono što budem rekao u ovih 11 minuta koje imam ovde u ime poslaničkog kluba Nove Srbije ne shvatite lično, odbijte nešto na moje nepravničko znanje, odnosno neznanje. Sve ono što budem rekao, reći ću vam iskreno i iz duše ono što mislim. Verujte mi da mnogo građana Srbije tako misli. Dakle, nezavisno sudstvo, da se ne lažemo, gospođo predsednice i gospodine tužioče, toga nema nigde na svetu. Nemojmo da se lažemo, toga nema. Čime je narod nezadovoljan svih ovih godina, od 1990. godine, pa i zadnjih devet godina, od početka demokratizacije, reče gospodin Jovanović. Vidite, u toj reči ću vam reći kako ja vidim, a verujte, i dobar broj građana kako gleda na to. Nećemo više demokratizaciju, hoćemo demokratiju. Znači, nećemo demokratizaciju, hoćemo demokratiju. Pričamo o nezavisnom sudstvu, a svi dobro znamo ili vi meni kažite - zašto cela Srbija misli, dakle, nemam dokaza za to, govorim vam najiskrenije, zašto cela Srbija misli da su Dušan Petrović, zamenik predsednika DS, i Boško Ristić pravili ove spiskove? Zašto cela Srbija misli da su stranke imale kvote? Ovde moj sudija, ovde tvoj sudija i to. Zašto tako misle? Možda zbog toga što je možda i neopravdano poljuljano poverenje u sudstvo. Svestan sam da i ja kao narodni poslanik, predstavnik građana, treba da gradim tu priču o nezavisnom sudstvu, da vas podržim ovde i to vam želim od srca. Meni nikada u životu nije trebao nijedan tužilac, ni sudija. Mislim da to 95% građana Srbije i ne interesuje. Možda 5% ili 10% imaju neke probleme i te probleme mogu da reše samo na nekim sudovima, da tamo zadovolje pravdu. Ali, vi morate da shvatite, prosečan Srbin je mnogo osetljiv na pravdu ili nepravdu. Prema tome, ovo kako je rađeno, kolega Spasojević reče emisiju, vi ste imali u petak divnu priliku, divnu priliku da se oduprete. Da li ste vi svesni, gospođo Mesarović, da ste ono veče sedeli sa tri člana DS i vi koji niste? Znači, mogli ste da kažete, na voditeljku i na RTS je bio pritisak, da ne može niko da bude od strane opozicije. Znate, svaki od nas koji sedi ovde u Skupštini, poštujem to što vi niste bili u strankama, stvarno poštujem i to govori da vi ne znate kako stranke funkcionišu, i ne treba ni da znate kao neko ko je čelnik našeg sudstva, ali svaki poslanik opozicije ili vladajuće koalicije isti broj građana zastupa ovde. Prema tome, ona emisija u petak, verujte mi, bila je vrlo gledana, mnogi su je očekivali i mnogi su bili razočarani. Ne da oni unapred sumnjaju u vas ili sve ove ljude koji su izabrani, kojima čestitam. Neću da govorim personalno, možda poznajem pet ili šest ljudi sa ovog spiska ovde od dva kilograma i ko meni daje za pravo da sudim da li su ti ljudi dostojni, stručni, pravedni i da li će da sude u interesu građana i naroda i ove države? Samo vam govorim kakva se predstava stekla o celom ovom postupku. Govorimo nezavisno, pa onda treba da ukinemo Odbor za pravosuđe. Da li treba da objasnim vama ili celoj Srbiji da je gospodin Ristić, sa svim svojim stručnim kvalitetima, ipak eksponent DS, jedne stranke? To je svima jasno. Zašto onda nismo dali vama kao sudijama i tužiocima da sami lepo izaberete, da vi ovde danas ne sedite i možda trpite neke neopravdane kritike na neke postupke na koje vi ne možete da utičete. Ako bi tako bilo, pa ne bi se desilo ovde da vi govorite dva ili tri minuta i gospodin tužilac, a da Boško Ristić, kao u onoj emisiji, drži vakelu svima. Ovo je za mene poniženje i kao građanina i kao poslanika, a mislim i za sudstvo. Pa, u onoj emisiji, vi ste govorili 10%, on je govorio 90%. To kod građana izaziva averziju i sumnju da li je ovde sve čisto, da li su ovde zaista izabrani ljudi prema dostojnosti, prema pravičnosti, prema stručnim kvalitetima. Znate, vaspitan sam kao vernik, kao hrišćanin i teško je to biti, gospođo Mesarović. Kaže narod, bolje sto krivih pustiti, nego jednog nevinog optužiti. Nikoga ovde ne optužujem, samo vas pitam. Građani su najosteljiviji na osećaj pravde ili nepravde, kako ih oni osećaju, na diskriminaciju. Ako član Odbora za bezbednost, gospođo Mesarević i gospodine tužioče, član Odbora za bezbednost Narodne skupštine, tri puta u direktnom prenosu kaže da mu se preti, zato što proziva saradnike predsednika Republike, da li je neki vaš, gospodine tužioče, saradnik, da li je pitao, da li se obratio tom Markićeviću, možda da je on u zabludi, ko vam preti, zbog čega vam preti? Imali smo primere kada neki funkcioner iz Zrenjanina, možda zato što je pripadnik nacionalne manjine, što ništa ne sporim da treba posebnu pažnju obratiti na pripadnike manjina, šta onda da mislim? Ne pričam ovo zbog mene, ne plašim se nikoga do gospoda Boga i sina njegovog, šta će onda da misle obični građani? Kako su oni zaštićeni? Da li će oni biti zaštićeni i da li će njihova pravda biti ostvarena na tom sudu? Imali ste, gospodine tužioče, nedavno primer gde ste mogli da dokažete da ste nezavisni. Državni sekretari Homen i Ćirić pišu pismo, postoji dokaz i činjenica, gde kažu sudu da ne sme da presuđuje ovako ili onako, bez obzira da li oni bili u pravu ili ne. To je dokaz. To je atak na nezavisno sudstvo. Tužilac ne reaguje. Niko nije reagovao. Odbor za sprečavanje sukoba interesa sada koji se ukida, doneo je odluku da ta dva gospodina, državni funkcioneri, treba da podnesu ostavku i nikom ništa. Šta će onda građani da misle? Želim i verujem da će sa ovom reformom sudstva, kako je i vi nazivate, verujem da će po prilici, zbog pritiska javnosti, stranaka, zbog dvostruke lupe kroz koje ćemo od danas da vas gledamo sve, verujem da će makar za nekoliko procenata da se poveća efikasnost sudova i pravda u sudovima. Hoću da verujem u to, ali vi kao nosioci, izvinjavam se što vam kažem, verujte da ovo dobronamerno kažem, morate da kažete, u onoj emisiji – Boško, sedi bre, čoveče. Ti si predstavnik DS. Ćuti bre više. Neka priča gospođa Mesarović kojoj verujem, s obzirom kakve ste slučajeve vodili i kakvu ste hrabrost pokazali. Izvinjavam se što vas ucenjujem, shvatite da pričam kao običan čovek. Ćuti malo ti, neka pričaju sudije, tužioci.
Narodni poslaniče, molim vas da sadržaj svog izlaganja samerite sa ustavnom obavezom čija je posledica ova sednica, sa zakonom gde je definisano na koji način se formira Visoki savet sudstva, Državno veće tužilaca i sa svim odredbama drugih propisa koji definišu našu sednicu. Upozoravam vas da način na koji iskazujete vaše nezadovoljstvo, odredbama Ustava i odredbama Zakona o izboru sudija, Zakona o Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca je u suprotnosti sa odredbama Poslovnika koji vas obavezuje na uljudno ponašanje. Uzdržite se od bilo čega što bi mene primoravalo da vam izričem mere.
Celog života sam se tako trudio, gospođo predsedavajuća, i nemojte da zamenjujete teze. Ovo je atak na vašu stranku koja ovo radi, a vi mene spočitavate da sam nevaspitan i nedostojan ove funkcije. Je li tako?
Narodni poslaniče, da sam mislila da kažem bilo šta što sada citirate, to bih i rekla. Ako hoćete da ponovo ponovim svoje upozorenje, meni to nije teško. Upućujem vas na stenogram i da vidite da sam u obavezi da reagujem, pošto sadržajem svog izlaganja dovodite u pitanje ustavne odredbe kojima se definiše izbor sudija. Dovodite u pitanje Zakon o Viskom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca. Smatrajući da na to imate prava, a nemate pravo na dovođenje u pitanje ustavnih definicija i onih propisa zbog kojih danas imamo ovu sednicu. Molim vas da nastavite u skladu sa odredbama Poslovnika.
Gospođo, slažem se u svemu što ste sada rekli, samo mislim da se tako ne ponašam. To je vaše viđenje onoga što govorim. Molim vas da mi dozvolite da završim ovo u vremenu koje imam, u ovo malo vremena koje ima Nova Srbija. Mogu li da nastavim? Hvala vam lepo. Gospođo predsednice Vrhovnog suda, nadam se da vi tamo u vašim sudovima nećete suditi ovde kao što se nama sudi, nosiocima izborne volje građana. Onako kako vidim, gospodo, ova reforma sudstva ili će zaista završiti tako da to liči na neka evropska pravila, na neke evropske sudove. Kada kažemo evropske, sve mislimo da je to neka pravda, da je nešto pravednije i bolje za građane. Ili će završiti na lex specialis. Molim vas, dobro zapamtite 23. 12. 2009. godine. Molim vas da svi uložite i svoj dignitet i autoritet i da sudite, ni po babu, ni po stričevima. Nije dobro počelo, takva je percepcija u javnosti. Ko je tome doprineo, to vi dobro znate i razmislite o tome. Nemojte da završite na lex specialis. Jednom smo to gledali, 1996. godine. Onda morate da razumete poslanike koji ovde kažu da neke sudije koje su u tome učestvovale su sada dostojni. Ne može da bude dostojan sudija ili nije dostojna ministarka pravde. Mislim da je ona dostojna što je vratila novac u RIK. Gospođo Mesarović, pošto niste bili u strankama, RIK se formira od kandidata koje daju stranke. Sonja Brkić je kandidat DS. Zato je ona bila u RIK. Ako to niste znali, mogu da verujem da to niste znali. Vi kažete da je ona dostojna. Kakva je onda poruka građanima Srbije koji ukradu tri jaja na pijaci, pa dobiju toliko koliko zaslužuju po ćitapu, kako kažu, a sudija Vrhovnog suda uzme dva i po, tri miliona i to je po zakonu? Dajte onda predlog da menjamo te zakone. To nisu pošteni zakoni. Nisu pravedni zakoni. Dakle, ponavljam, čestitam svima koji su izabrani. Nosiće tešku lupu građana Srbije, narodnih poslanika i svih. Molim vas da više govorite danas i da kažete, recimo, za početak, prvo poslanicima, da li mi imamo pravo da komentarišemo rad sudstva, pravosuđa, presude ili nemamo. U redakcijama, zbog Zakona o informisanju i zbog nekih zakona, već se vrše brifinzi šta sme da se priča ili ne sme. Dok mi neko ne kaže šta smem da kažem, a šta ne smem, pitam vas – kakvu poruku mi dajemo građanima Srbije, one terazije, one vage što pokazuju pravdu? Ako neko ko ubije dečaka, pa je slučajno policajac, dobije sedam i po godina, a neko za napad na policajca dobije 10 godina, a neko ko je optužen, gospodine tužioče, za 51 ubijenog vojnika u Tuzli, dobije samo 11 godina, da li imam pravo, kao čovek, kao građanin sa ograničenim kapacitetom pravnog znanja, da pitam to, dali ima pravo Srbija da pita to? Gospođo Mesarović,želim vam sve najbolje. Pravda za Srbiju.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Vesna Pešić, a posle nje narodni poslanik Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mesarović, gospodine tužioče, htela bih da kažem da je dobro što su uvedene promene u sudstvu. Mi smo se složili da naše pravosuđe ne radi kako treba, da ima ogromne probleme. Kada su prošle godine ovi zakoni, na osnovu kojih se radila ta reforma, pre bih rekla promena nego reforma, zato što mi reforma suviše pozitivno zvuči, a ovde ima još uvek mnogo problema koji su ostali, da kažem da je glavni problem bio to što sam i rekla prošle godine. Ako jedna izvršna vlast sebi preuzme jedan neviđen zadatak da postavi jednu nultu tačku pravosuđa u jednoj zemlji, to znači da u jednom momentu raspusti sve sudije i tužioce, znači da ponovo, bilo da je prvi put ili reizbor, sve od početka uradi i, da ne kažem izmeni i sedište itd, znači, ako uzme jednu tako opsežnu reformu, da je onda bilo potrebno da se napravi jedno prethodno istraživanje, i to veoma detaljno, i da se vidi gde su bili osnovni problemi našeg pravosuđa. Znači, samo jedno istraživanje bi moglo da pokaže kako bi se ta reforma tempirala da otkloni one probleme koji su suštinski problemi. Evo zašto to kažem. To kažem zbog toga što, ako ne znamo koji su ti problemi, govori se o kriterijumu dostojnosti sudija, o dostojnosti tužilaca. Međutim, da li je problem našeg pravosuđa bio to što oni nisu dostojni, da li je problem bio to što nisu bili efikasni, da li je problem to što su bili nestručni? Svaki od ovih problema je mogao da se reši na drugi način. Ako je problem bio dostojnost sudija, onda smo morali da reagujemo i da vidimo na koji način su oni to nedostojni. Nedostojnost bi mogla da se ustanovi, recimo, na sledeći način. Mogla bi da se ustanovi tako što smo mogli da pretpostavimo da su sudije korumpirane, tako što bi možda primali novac sa strane. Lično smatram da je u pravosuđu bio najmanji broj onih koji su primali novac od ljudi da bi doneli ovakvu ili onakvu presudu. Da li su pretrpeli političke pritiske, da li je to bio problem našeg pravosuđa, znači da je neko sa strane vršio pritiske? Da li je bio problem to što su postojale bračne veze, srodničke veze, nepotizam, pa je preko toga išao pritisak na sudstvo? Da li ste vi ikad ustanovili šta je od toga glavni problem ako se donosi ovakva pretumbacija neviđenih razmera? Moram da kažem da ni autoritarni režim Josipa Visarionoviča nije odlučio da u jednom momentu promeni sve sudije i sve tužioce. Prvo, ni komparativno nam niste dali primer na osnovu čega ste izveli ovako koncipiranu reformu pravosuđa, da vidimo gde je još neki takav primer na koji možemo da se ugledamo i da onda komparativno pratimo rezultate onoga što smo uradili. Smatram da ni ova vlada, ni ovi ljudi koji su to radili, nemaju kapacitet da izvedu takvu zamašnu promenu kakvu su oni sebi zapisali. Ako je tako, a jeste, istraživanja nije bilo, mi ne znamo šta se po sudovima radilo, mi nemamo predstavu, onda se to može raditi i na voluntaristički i provizorni način i takve sumnje u javnosti i postoje. Da je ovde ozbiljno shvaćena ova tema, da je neko preturio celokupno pravosuđe u ovoj državi i da mi o tome danas razgovaramo, vi, kao predsednica Visokog saveta sudstva, isto tako i gospodin predsednik Veća tužilaca, vi ste morali već danas da otvorite pravu raspravu na sve sumnje koje su se u javnosti pojavile, a pojavile su se, a ne da jedan i drugi izađete sa jednim papirom kao što rade ministri, pa pročitaju obrazloženje, kao kad nastavnici drže predavanja, oni čitaju svoj udžbenik i tako uče svoje studente. Svako može da sedne i nešto da pročita. Znači, ako stanete za ovu govornicu, mogli ste da nam objasnite nešto od toga kako ste radili, da nam objasnite čitavu metodologiju rada Visokog saveta pravosuđa, da odagnete i najmanju sumnju koja se u javnosti pojavila. To se takođe odnosi i na Veće tužilaca.To je trebalo danas da vi nama objašnjavate, a ne da nam čitate list papira koji možemo i sami da pročitamo.To je za mene zapanjujuće, da niste smatrali potrebnim da nam bilo šta od toga objasnite. Postaviću pitanje. Recimo, ako imate metodologiju sa tri kriterijuma: osposobljenost, stručnost i dostojanstvenost, kako ste kombinovali tri kriterijuma? Da li su oni koji su izabrani ispunjavali sva tri kriterijuma ili možda jedan ili dva? Da li je, recimo, dostojnost sudija apsolutno nužni uslov, jer onaj koji možda nije osposobljen, osposobiće se, ako ne zadovoljava, naučiće, ali ako nije dostojan, kako može biti izabran? Očekivala sam da ćete nam objasnite kako ste donosili te odluke, jer to je ta metodologija rada. Bilo bi strašno važno da čujemo kako ste se opredeljivali. Kako ste definisali taj kriterijum? Ova druga dva kariterijuma koja ste imali, to je moglo da se definiše objektivno. Znači, ako neko ima puno zaostalih predmeta, ako nema određenu efikasnost, ako nema određenu stručnost, ako mu je viši sud dao negativnu preporuku, ne znamo da li ste vi radili uvek u plenumu, da li ste svi uvek bili prisutni, da li su postojale neke radne grupe, da li ste trošili pet minuta po kandidatu, dali ste mogli to javno da radite i da vodite te rasprave sa kandidatima. Ništa od toga nismo saznali. Zašto se vraćam na pitanje dostojnosti? Zato što mislim da taj kriterijum nije definisan u javnosti i da je to izazvalo ogromne probleme kod primene tog kriterijuma. Evo zbog čega. Očigledno je da ste vi u taj kriterijum ubrajali i pitanje sukoba interesa, pa ste negde rešili da je sukob interesa, recimo, bračna veza sudije i advokata. To je izazvalo dosta velike polemike u javnosti. Recimo, vi niste na to pitanje ovde stali nama i odgovarali. Niste rekli da li je to uzimano u obzir. Mi ne znamo, javnost se pita. Da biste otklonili i najmanju sumnju, trebalo je na ta pitanja ovde da odgovarate. Ako ja to znam, vi ste sigurno morali znati koje su se sumnje pojavile u javnosti. Znači, da li ste uzimali u obzir sukob interesa i kako ste definisali sukob interesa? Recimo, neki kažu da su uzimali samo bračne veze u obzir, neko kaže da su uzimane i familijarne veze u obzir, pa onda kažu – ne, negde su ovako, negde onako. Recimo, vi niste odgovorili na pitanje da li ste se izuzelikada ste radili kad je biran vaš sin? Sigurno da to nije zgodno. Ako ste se izuzeli, mora da postoji zapisnik o tome, da mi to možemo da proverimo.Znači, morali ste se izuzeti. Izvinite, vi mašete rukom, ali izuzeće je bilo zaista potrebno ukoliko se radi o sukobu interesa. Gospođo, molim vas da mirno saslušate ovakve primedbe. Dalje, isto tako imate sudije koji imaju vrlo visoku reputaciju, koji su muž i žena. Recimo, Nevenka Važić ima odličnu reputaciju, i Siniša Važić. Znači, muž i žena u sudstvu. Da li ste igde pokušali da učinite ovaj kriterijum transparentnim zato što se tu pojavljuju veliki problemi? Pored toga, pokazaću vam i kod ovog novog izbora, vi ste 876 ljudi nama dostavili u petak uveče, gde mi nismo mogli da napravimo nikakvu analizu i da vidimo koji su kriterijumi primenjivani. Takođe, ne samo što nam niste objasnili metodologiju samog rada, da nam bilo šta iznutra od tog rada pokažete, kako ste donosili te odluke, moram da kažem da i transparentnost... i time ste izazvali veliko nepoverenje, isto tako i transparentnost nije bila velika. Kada je reč o novim sudijama, ovima koji se biraju prvi put, to se odnosi isto i na ove druge, vidite, vi ste imali potpuno objektivne kriterijume, kažete ovako - uspeh na studijama, dužina studiranja, dobijana ocena i u kolektivu i kako su radili u kolektivu, naravno i dostojnost. Budući da za sve to postoje određeni kvantifikovani pokazatelji, svako je mogao i svako je dobio određenu ocenu. Ako ste stavljali na sajt tih 876 sudija, da li ste mogli ipak da stavite i tu ocenu, da vidimo kakve su ocene oni dobili? Da li ste po nekakvom redu, da li je to bio problem da se to uradi, da li je to neko tehničko pitanje? Za javnost znači da nam to pokažete. Zato što, ako sam sepotrudila da makar malo istražim ovo novo, znači što je danas na dnevnom redu, a ne one, a i o tome ću nešto reći... Vidite, ako pogledamo to, onda možemo ovako da kažemo, evo šta sam ja istražila. Predložen je kao kandidat Đurić Aleksandar, majka Olga Đurić, sudija Upravnog suda, ranije sudija Vrhovnog suda Srbije, prosek ocene 7,20, dužina studiranja šest godina. Zašto niste stavili to sve na sajt? Dalje, pod 2) Dejan Stefanović, majka Margita Stefanović, sudija Apelacionog suda u Beogradu, prosek 7,8, dužina studiranja šest godina. Ana Trifunović, otac Predrag Trifunović, sudija Vrhovnog suda, prosek ocene 7,85, dužina studiranja četiri godine, Nataša Petrićević-Milosavljević, majka Nada Petrićević, neizabrani sudija Vrhovnog suda Srbije, prosek 8,6. Dalje, Maja Peković-Savić, otac Novica Peković, neizbrani sudija Vrhovnog suda, takođe, dužina studija,8,6. Izazvao je veliko iznenađenje. Ima još jedan kuriozitet kod ovih predloženih sudija. Predložena je kao kandidat Tanja Trkulja-Vasić. Njen muž je vođa zvezdinih navijača, Dragan Vasić, koji je vođa grupe "Ultras", ali i njena sestra radi u Advokatskoj kancelariji, Maja Trkulja, koja zajedno da gospodinom Jugoslavom Tintorom, koji je plaćen za zvezdine navijače... njih dvoje, ta advokatska kancelarija, plaćena je od Zvezde da brani ove njihove navijače koji dođu pod udar zakona. Samo za ovo malo smo mogli da vidimo da godine studija, ocene, sve smo to mogli da dobijemo na sajtu i da vidimo, možda sa nekim višim ocenama i niste imali šanse. Govorim čisto principijelno. Da ste to stavili, da ste ovo što ste izračunali stavili na sajt, da to svako može da vidi, onda bi to bilo mnogo jasnije i onda bi bilo manje zabune. Ovako sam morala da tragam i da vidimo da li mogu da izračunam neke godine na brzinu, jer ste taj materijal dali u subotu. Prelazim na pitanje nepristrasnosti povodom pritiska i izbora određenih sudija. Da li je dostojnost sudija, gospođo predsednice, Visokog saveta sudstva, da li je dostojnost ako je neki sudija klečao pred politikom ili ako je donosio presude pod uticajem apolitičkih odluka? Da li to spada u dostojnost ili nedostojnost? Mislim da bi to bio red da nam objasnite, zato što po onome što sam istražila mogla sam da utvrdim, a vi ste morali biti upoznati sa tim, da ste izabrali sudije koje su primenjivale političke kriterijume u donošenju sudskih odluka, pod vidom primene prava, a naročito u izbornim sporovima 1996, 1997. i 2000. godine, u sporovima u kojima su kao stranke sudelovale političke partije, u postupcima u kojima su kršena ljudska prava, npr. protivpravnim pritvaranjem, kao i da među izabranim sudijama ima onih koji su razvlačenjem postupka doveli do zastarelosti. Sada da ne bi bilo to da vam govorim napamet, takve sudije koje su donosile i kršile pod političkim uticajem, a znate da je tada bio spor, mislim na 67 opština i u svim beogradskim opštinama, da su sudovi donosili i kršili izbornu volju građana, takve sudije vi ste smatrali dostojnim. To su: Ana Popović, Vesna Obradović, Smiljka Nigarac-Nićiforović, Miroslav Vučetić, Jasna Belović, Bojana Paunović, Milomir Nikolić, Danijela Nikolić, Jasminka Obućina. Nažalost, ovaj spisak nije potpun jer nismo imali vremena da proradimo sve ono što ste tu uradili. Na toj istoj izbornoj listi imate takođe i one koji su kao, npr, Vesna Mitrović, Okružni sud Požarevac, koja je potpisala zahtev za pokretanje istrage i odredila dvomesečni pritvor pripadnicima Otpora Veljkoviću, Lukoviću i Sokoloviću. One koji su radili, to je dostojnost... Molim vas, to bi bilo jako dobro da ste nam objasnili - šta je dostojnost? Mogli ste to da uzimate kao porodične veze, kao sukob interesa, kao bračne veze, kao politički pritisak, kao korumpiranost. Šta je dostojnost? Pošto to nije dovoljno jasno ovde rečeno, mislim da onaj koji prihvata da trpi politički pritisak, da tu ne može biti govora o dostojnosti. Međutim, očigledno je da taj kriterijum koji smo ovde uzeli u obzir jednostavno nije funkcionisao. Moram da vam kažem, nije u redu ako je ovakav stav u pitanju i kada je reč o tužiocima, samo da kažem gospodinu Radovanoviću - verujte, lično sam dobila predstavke, evo, ovako mogu da vam podnesem ovde, javnost Zrenjanina, gde su građani potpisali da je njihov zamenik javnog tužioca, mislim da se zove Zoran Đuretin - Đuran, da li je izabran? Pišu predstavke poslanicima ... (Predsedavajuća: Narodna poslanice, vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno.) ... Molim i jedne i druge da date odgovor tim ljudima - zašto oni nisu izabrani? Sve ove sumnje koje su ovde iznete, bilo je dobro da ste unapred otklonili ili da ste pokušali da kažete - zašto i kako je metodološki rađen izbor ovih sudija i tužilaca?
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, a posle njega narodni poslanik Mirko Munjić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani rukovodioci srpskog pravosuđa, dame i gospodo narodni poslanici, pre godinu dana smo u ovoj Narodnoj skupštini otpočeli jednu raspravu čije smo posledice i tada znali. Posledice rasprave o reformi pravosuđa, koje su bile u jesen 2008. godine, gledamo danas. Ovo je jedan prirodni završetak jedne izuzetno loše reforme koja će u svom krajnjem ishodu, čiji je cilj trebalo da bude efikasnost pravosuđa i ostvarivanje pravde u pravosuđu, tek dati svoje loše rezultate. Praktične posledice promena u pravosuđu prošle godine su ukidanje sudova, otpuštanje sudija i zaposlenih u pravosuđu i promene procesnih zakona kojima se umanjuju prava koja su građani imali u ranijem periodu, prvenstveno mislim na procesne zakone - Zakon o parničnom postupku, čije promene upravo sada vršimo i Zakonik o krivičnom postupku. Te posledice koje je trebalo, po predstavnicima predlagača, da imaju za svoj cilj da građani lakše i jednostavnije ostvare svoja prava i da postupci kraće traju, završili su time da je veliki broj opština ostao bez sudova, iako su stotinama godina sudovi u opštinama postojali, da je veliki broj dugogodišnjih sudija i tužilaca ostao bez posla, a da sada uvodimo nova pravila u Zakonik, kao što je danas Zakonik o parničnom postupku, gde dižemo prag za reviziju i da će veliki broj predmeta, i građani, biti u situaciji da ne mogu da izjavljuju vanredna pravna sredstva. Uvodimo nove institute koji nisu poznati u srpskom pravosuđu, iako je ovde bila polemika, kada je na dnevnom redu bio Zakonik o krivičnom postupku, sporazum o priznanju krivice. Sada to proširujemo i na prekršaje, na niz osoba koje mogu da podnose prekršajne prijave, sada ćemo dati mogućnost da trguju sa učiniocima prekršajnih dela i sigurno će posledice toga biti povećanje korupcije u državnoj upravi. Kada se sve to sagleda, logičan je završetak ovaj izbor nosilaca u pravosudnim funkcijama koji je digao ovoliku prašinu u javnosti i veliko nezadovoljstvo onih koji nisu izabrani. S jedne strane, predstavnici pravosuđa koji su učestvovali u ovom izboru mogu da kažu - dobro, logično je da oni koji nisu izabrani budu nezadovoljni. Ako se pored tog opšteg nezadovoljstva u javnosti iznose i stvari koje se tiču kriterijuma i gde se osporava primena kriterijuma, onda se postavlja pitanje u kojoj meri je čitav ovaj postupak bio zasnovan na kriterijuma koji su proklamovani. Pre nego što nešto više kažem o tome želim nešto da kažem o praktičnim posledicama reformi u pravosuđu i premisama od kojih se pošlo kada se ovde ubeđivala javnost i Narodna skupština da je to dobar korak. Jedan od predstavnika Ministarstva pravde rekao je da će se sada učiniti reforma u pravosuđu i način na koji će biti izabrani nosioci pravosudnih funkcija tako da se u potpunosti umanji korupcija u pravosuđu. Pošlo se od jedne nedokazane tvrdnje da je korupcija u pravosuđu, u stvari, najveća u malim mestima. Praktične odluke te premise su bile da se prvo ukinu sudoviu tim malim mestima gde je korupcija velika, a posle da se izvrši raspoređivanja nosilaca pravosudnih funkcija izvan mesta gde su ipak osnovani osnovni sudovi i tužilaštva. Nikada nismo odgovorili na sledeće pitanje - kako je moguće da jedan nosilac pravosudne funkcije, evo, recimo, izabrani tužilac, bude sklon korupciji i faktički lice koje u problemu da bude izabran u svom mestu, jer će biti korumpiran, a 15 kilometara dalje on ne bude u mogućnosti da bude korumpiran. Recimo, izabran je za tužioca u osnovnom tužilaštvu u Vršcu tužilac iz Smederevske Palanke. Po predstavnicima pravosuđa taj tužilac bi bio korumpiran u Smederevskoj Palanci, ali čim ode u Vršac te korupcije nema. Mislim da je to jedan ozbiljan problem i da u samom startu izuzetno važni nosioci pravosudnih funkcija, kao što su tužioci, a to će se desiti sa sudijama, već dolaze u situaciju da objašnjavaju građanima tih mesta zašto su oni došli tu. Mi smo tu zato što, da smo izabrani kod nas, u mom mestu prebivališta, bi bili u situaciji da budemo korumpirani. To je skopčano sa još jednim velikim problemom, finansijskim. Da li je neko izračunao koliko će da košta putovanje tih ljudi ili, u krajnjoj liniji, obezbeđen smeštaj i naknade za smeštaj u tim drugim mestima na godišnjem nivou tužilaca, a sada sudija, pošto čujemo da će na identičan način sudije do sude izvan svog mesta prebivališta jer će biti izabrane na području jednog osnovnog suda, pa će se možda po sudećim danima pojavljivati u mestima gde su sada ukinuti sudovi. Da li pravosuđe može da izdrži takav finansijski teret? Ključno pitanje i za najviše predstavnike pravosuđa - u kojoj meri će to da doprinese efikasnosti, pogotovo zato što u nizu protestnih propisa mi nismo mogućnost opstruiranja postupka otklonili? Jeste sad nešto pokušano izmenama Zakona o parničnom postupku, koji se odnosi na izuzeće sudija, ali generalno sudija ili tužilac koji dođe iz jednog mesta u drugo, tu sredinu ne poznaje, te ljude, ne poznaje stranke, odlaže se pretres ili ročište, vraća se nazad isti dan, to je jedan ogroman problem, a plus nosi hipoteku da odlazi u drugo mesto zato što je nepoželjan u svom mestu. Ni na koji način se ovim nije rešio problem korupcije. Ni na koji način se ovim neće rešiti efikasnost u pravosuđu. Neće se rešiti efikasnost putovanjem sudija i tužilaca. Neće se rešiti efikasnost izmenama procesnim koje vršite tako što se skraćuju rokovi, ukidaju prava za izjavljivanje vanrednih pravnih sredstava itd. Ono što se sada dešava je pitanje kriterijuma za izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Ključna rasprava sada u javnosti, kritike koje se iznose ustvari su da li su kriterijumi ispoštovani. Nismo ovde stalno slušali jed ljudi na opšti način – nisam ja izabran, izabran je moj kolega, nego su neizabrane sudije, tužioci, prvenstveno sudije iznosili statistike, to govorim o stručnosti, koje ukazuju da oni koji su izabrani nemaju takve kvalitete u statističkim podacima koji su vrlo relevantni za izbor, od broja potvrđenih predmeta, od broja predmeta u radu, od broja ukinutih predmeta, od broja zastarelih predmeta, i to odmah budi sumnju kakav je to bio kriterijum ako statistika koja se vodi u sudu ili u tužilaštvima nije bila merodavna za izbor. Mislim da je to jedna velika senka koja je pala na pravosuđe. Možemo ovde politički da polemišemo i politički polemišemo, jer govorimo o katastrofalnim posledicama reforme, ali stručna javnost se digla, čak i oni koji su izabrane sudije su rekle u izjavama, a vi to dobro znate, vaše su kolege, da je tu bilo sve netransparentno, sve daleko od očiju javnosti, pa čak i daleko od očiju stručne javnosti. Ono na šta želimo da ukažemo jeste da se u jedan ovako veliki i ozbiljan posao ušlo krajnje nepripremljeno. Imali smo u prethodnom periodu donetu strategiju reformu pravosuđa. Počelo se raditi na tome. To je jedan ozbiljan i veliki posao koji je iziskivao i dobre analize i stručne analize i prvenstveno sagledavanje posledica reforme. Došli smo u situaciju da se nekoliko meseci nakon formiranja ove Vlade ušlo u vrlo veliku reformu, a da se jednostavno posledice te reforme nisu mogle sagledati. Delovima tih posledica sada prisustvujemo. Faktičku pobunu u pravosuđu, najave da će se ova tema otvarati i pred višim instancama sudskim, od Ustavnog suda do suda za ljudska prava u Strazburu i da će se ovo u stvari u 2010. godini nastaviti činjenicom da veliki broj predmeta koji su u radu neće biti ni započeti da se rade. Voleo bih da čujem kakvi su planovi da se čitave pisarnice sudova koji su ukinuti na nivou Beograda premeste, da se predmeti zavedu i koji su to rokovi kada se realno može očekivati da se po ovim promenama počne postupati u predmetima. Mi pričamo o tome da želimo da povećamo efikasnost. Sada ćemo sudsku administraciju uvesti u haos. Imaćemo sudije koje će imati neuporedivo veći broj predmeta. O tome smo ovde pričali, ne bih želeo da to posebno ističem, da imamo kontinuirani povećani priliv predmeta, a mi smanjujemo sudije, a još ih premeštamo da rade u drugim mestima. Jednostavno, ni od kog u pravosuđu nisam dobio odgovor na to pitanje kako će jedan sudija sa povećanim brojem predmeta, ili tužilaca, zastupajući optužnicu u drugom mestu uspevati da izađe na kraj sa tim problemom. U kuloarima od predstavnika vladajuće većine sam čuo odgovor koji je politički korektan, ali je krajnje problematičan ako se od njega pođe u reformu pravosuđa. Lakše nam je da kontrolišemo 38 ili 39 predsednika osnovnih sudova ili tužilaca nego dosadašnjih 160 i nešto. U stvari je to bio motiv, ukidanje sudova, lakša kontrola pravosuđa preko manje ljudi. To treba onda da se tako i kaže. Što se tiče samog izbora, zaista nismo dobili nijedan argument da veliki broj predsednika sudova, i osnovnih i viših, tada opštinskih, okružnih i trgovinskih, nije izabran u čitavim mestima. U Somboru nije izabran za sudiju predsednik ni opštinskog, ni okružnog, ni trgovinskog suda. Takav slučaj imamo i u Kruševcu, u drugim mestima takođe. Ljudi nisu izabrani ni za sudije, a vršili su jednu važnu funkciju u pravosuđu. Ovo što sada gospođa Mesarović radi, kontrolisali su čitav postupak i postupanje na jednom nivou pravosuđa. Ljudi nisu izabrani i nemaju nikakvo obrazloženje samo zato što su predsednici sudova. Odgovore na ta pitanja nismo dobili. Da ne govorim da u nekim manjim mestima, malim mestima, gde sudovi dugo postoje, desetkovani su. Recimo, Raška, od 11 sudija ostalo je četiri. To su problemi koji jednostavno nisu ni na koji način ovde ozbiljno i pažljivo razmatrani. U stvari, praktične posledice su sledeće. Vlada je donela reforme, nametnula ih je ovde, bez ozbiljne rasprave, a problem je što ćete morati da te reforme sprovedete i čitav teret od 1. januara je na vama da ovako nakaradnu reformu dovedete do nekog proklamovanog cilja pravde i efikasnosti, ono što građani najviše očekuju. Sa ovakvom situacijom, sa ovakvom strukturom organizacionom, ne ulazim u izbor ljudi, ljudi su izabrani, problem je u tome koji ljudi nisu izabrani, zaista je pitanje - da li je trebalo uopšte da se uđe u ovaj posao? Mislimo da nije trebalo. Da li će ova reforma da da efekat? Daće. Nećemo doći do pravde, a nadasve ako se pravičnost ovog izbora dovodi u pitanje i građani svakodnevno gledaju da se pravičnost osporava i pravda u postupku osporava, može li taj građanin koji ne vidi pravdu u izboru da dođe u sud po pravdu? Teško da može. Ukazivali smo predstavnicima vlasti da je najbolje da se čitav postupak preispita, postupak reformi u pravosuđu. Ovo je završetak jednog postupka na koji smo ukazali i prošle godine da će biti ovako. Nije bilo ništa neočekivano. Najbolje je da se preispita, da se izvrše promene, pogotovo u zakonu koji se tiče organizacije sudova i nadležnosti sudova, jer, dodaću jednu stvar, čak ste i osnovne sudove sada razvlastili. Ova revizija koja se podiže na 100.000 evra. Koja je uloga osnovnih sudova? Šta će oni da sude? Čak i osnovni sudovi čiji je broj smanjen za više od dve trećine će da gube neku... Praktična politička posledica je da se moć institucije, vlast, finansije, sve se koncentrišu u velikim gradovima. Imate drastičan primer da na prostoru Južnobačkog okruga imate 12 opština, a jedan jedini sud. U Novom Sadu imate osnovni sud, viši sud, privredni sud, apelacioni sud, tužioce. Sve je u Novom Sadu. Ništa u 11 opština izvan Novog Sada ne postoji. Pričamo o regionalnom razvoju. Što bi građani živeli u tim malim mestima, jer ni osnovni sudovi ne znače ništa? Svi će da hrle ka velikim gradovima. Pored ovih pravosudnih posledica, imaćete i demografske, regionalne i sve druge. Molim vas da još jednom razmislite da se odustane od ovog koncepta, da se ovi zakoni stave van snage i da se u ozbiljnoj i velikoj debati uđe u novu raspravu o pravosuđu.
Pre nego što dam reč gospodinu Bošku Ristiću, htela bih da vas obavestim da je ostalo još troje, odnosno četvoro narodnih poslanika. Trebalo bi u vremenskom periodu od oko sat vremena i nešto malo više da završimo današnji rad, pa bih predložila da radimo bez pauze, kako bismo posle toga do sutra do 10.00 časova mogli da se pripremimo za produžetak sednice. Gospodin Boško Ristić ima reč. Ne? Greška. Gospodin Mirko Munjić.
Dame i gospodo, predstavnici SRS do sada su u mnogo navrata isticali, a nije zgoreg da to i ja ovoga puta kažem, da smo i mi za reformu pravosudnog sistema, ne samo sada, već smo to uvek i bili. Mi smo za reformu pravosudnog sistema, jednu jaku i jasnu i sveobuhvatnu reformu, jednu reformu u kojoj bismo došli do onog principa nezavisnosti sudijske i tužilačke funkcije u onoj meri ukoliko je to zaista maksimalno moguće. Jasno je da se stremi tome. Jasno je da do sada nismo bili ni blizu toga, ali ipak svi moraju da pokažu punu ozbiljnost, mnogo veću nego do sada što je pokazivana, da bismo do ovog principa zaista i došli. Dame i gospodo, ta reforma pravosudnog sistema podrazumeva, po malo uprošćeno rečeno, da primer u kome neki nosilac sudijske funkcije ili tužilačke funkcije bude zaista izuzetak, onaj koji će suditi po nalogu nekog drugog, koji će držati u fioci, kao npr. tužilacili zamenik tužioca, neki predmet po nalogu, da ne kažem, partijskom ili političkom nalogu. Dakle, da to budu zaista izuzeci, a ne pravilo. U staroj Jugoslaviji postojalo je zlatno pravilo. Znate, oni stari računopolagači, stari poslanici se sećaju toga, kada su proneverili nešto, cela čaršija, ceo grad je znao za to, za 24 časa. To je bilo izloženo strahovitoj osudi javnosti. To je bilo žigosano prvo od javnosti, pa tek onda od pravosudnih organa. Treba stremiti takvim principima, bez obzira što su to neki stari princip, pa nije sve apriori staro i vezano za principe i u ovoj oblasti. U vezi pitanja koje je malopre postavljeno - zašto da ovde u parlamentu u ovom visokom domu, u Skupštini raspravljamo da li je neki predloženi kandidat dobar ili loš, manje dobar ili više, da li on odgovara svim onim kriterijumima koje ste malopre naveli da su bili prioritetni kriterijumi prilikom predlaganja kandidata za sudije, kao i za nosioce tužilačkih funkcija, da li treba uopšte raspravljati u ovom parlamentu. Normalno je da treba. Upravo i jeste visoki dom taj gde ćemo najbolje sučeljavati mišljenja i doći do jedne situacije da li je neki nosilac sudijske funkcije, koji je već izabran, dobar i adekvatno izabran za tu funkciju, da li ga kvalifikuju njegove osobine po svim kriterijumima koje ste taksativno nabrojali da on bude nosilac sudijske ili tužilačke funkcije, ili nije. Dakle, ovde je to mesto gde to treba raditi. Ukoliko bi apriori svi oni bili idealni kandidati u tom slučaju takvom pitanje se možda ne bi moralo ni postavljati ovde. Jednostavno, nismo u vremenu kada su dekretom postavljani određeni nosioci najviših državnih funkcija. Znate da je i naša zemlja u nekim periodima svoje istorije to doživljavala i to radila. Upravo iz tog razloga je Skupština ono mesto gde to treba raditi i treba sučeljavati takva mišljenja. U istoriji naroda sveta uvek je bilo onih ljudi koji su vršeći određene odgovorne državne funkcije podlegali određenom autoritetu, bio on pojedinačan oličen u licu predsednika ili vladara, ili pak nekog kolektivnog organa, izvršne vlasti, vlade itd. Malo ću se osvrnuti na taj tip ljudi. Na žalost, na našu žalost i u državi Srbiji i u njenom pravosudnom sistemu pojedini nosioci sudijskih i tužilačkih funkcija ni malo nisu bili imuni u dosadašnjem periodu od ove bolesti jako teške i opake, koja se manifestovala u nekim partijskim ili političkim optužnicama, u nekakvim zataškavanjima brojnih predmeta u sudstvu i tužilaštvu, u nekim partijskim ili političkim odlukama. Nisu bile imune ni pojedine sudije ni tužioci uprkos stalnom vakcinisanju, koje su imali, a to vakcinisanje je bilo oličeno u principima od Ustava po do zakonskih propisa, u principima nezavisnosti sudijske funkcije, u principima stalnosti sudijske funkcije, objektivnosti itd. Ali, izgleda da je ova vakcina bila više deklarativnog karaktera, da kažem, za pojedine nosioce sudijskih i tužilačkih funkcija, da je ova vakcina bila malo manje efikasna od ove sada aktuelne Miškovićeve vakcine koja, uzgred budi rečeno, jeste jedan od razloga zbog kojih i ovaj parlament treba da radi rebalans budžeta. Svi oni koji su spremni da donose političke odluke, svi oni koji su spremni da podlegnu uticaju politike na donošenje sudijskih ili odluka u tužilaštvu zaista se mogu nazvati jednim imenom koje je adekvatno za takav soj ljudi, pomalo možda podrugljivo ali adekvatno, to su jednostavno – ulizice vlasti, ulizice režima. Izgleda da je prevod jedne rečenice koju je svojevremeno Sofokle izgovorio upravo rađen u vremenu kada za ove ljude je korišćen ovakav termin – ulizice. Naime, na pitanje koja životinja najljuće ujeda, Sofokle je odgovorio – od divljih klevetnik, a od pitomih ulizica. Dakle, i u staroj Grčkoj ovakvi ljudi ili neljudi, bolje rečeno, javno su žigosani i stavljani na stub srama. U državi Srbiji jednom dosta nakaradnom politikom, i u ovoj oblasti a i u drugim oblastima društvenog života, manipulacijom ljudskom svešću koja se radi putem mas-medija učinjeno je da je uvreženo jedno pravilo, nažalost – što gore, to bolje. Napravili ste situaciju da u ovoj državi važi još jedno pravilo, a to je da se, nažalost, novcu sve pokorava i da se, opet nažalost, učena glava klanja zlatnoj budali. Zaista je to tragično u nekim slučajevima, kažem, u kojima dolazi do ovoga što sam pre toga rekao. U pojedinim slučajevima urušava se pojedinim sudijama, nosiocima sudijske i tužilačke funkcije, njihova čast, karakter, moral, osećaj za pravdu i pravičnost. To je mnogo lakše da se radi kod onih ljudi čiji je mentalni sklop već predodređen da to radi, čiji je mentalni sklop već takav da u stvari podleže određenim autoritetima, tako da je te ljude mnogo lakše na ove stvari i uputiti. Mi znamo, a čuli smo malo pre kriterijume koje ste izložili i koji su bili prioritetni u vašem predlogu sadašnjih kandidata za izbor sudija na tri godine i nosilaca tužilačke funkcije, međutim, postavlja se pitanje – može li se poverovati u argumente vezane za kriterijume za ove kandidate? Dakle, u one argumente koje ste vi taksativno nabrojali i koji su bili prioritetni u predlogu ovih kandidata za današnji izbor? Mogu li oni biti adekvatni kada su izrečeni bez želje za bilo kakvom malicioznošću ili bilo čim drugim, kada su oni izrečeni od osobe koja je izrekla onu čuvenu rečenicu koja će ući u istoriju srpskog pravosuđa – dame i gospodo, dobili smo presudu. Zaista mislimo da argumentacija koja je tom prilikom izložena kao validna argumentacija za predlog ovih kandidata koje ste vi predložili ne može a da ne dođe u sumnju bar opravdanost takve jedne kvalifikacije, dakle, opravdanost kvalifikacije koja govori u prilog činjenici da je ta osoba mogla to da izgovori. Možda je to bilo i u trenucima nekog uzbuđenja. Možda je, kako to naš narod kaže, jezik išao brže od pameti, a možda se i zaklela zemlja…
Narodni poslaniče, podsećam vas na član 103. i obavezu da govorimo o dnevnom redu, odnosno, molim vas da dovedete u vezu događaje koje upravo izlažete sa pokušajem diskvalifikacije predsednice Vrhovnog kasacionog suda, što inače nije dozvoljeno Poslovnikom. Dakle, nikakve lične diskvalifikacije i komentari koje pokušavate da predstavite kao argumentaciju u raspravi o jedinstvenom pretresu tačaka dnevnog reda o kojima raspravljamo, tako da vas molim da se zajedno pridržavamo člana 103. koji govori o obavezi da se govori o dnevnom redu.
Nemam nameru da radim to što ste mi vi rekli, da vršim diskvalifikaciju bilo koga. Znači, sa formalno-pravne strane mi je potpuno jasno i sve je to u redu i niko ne kaže da nešto od toga nije u redu. Međutim, ja sam to rekao u smislu današnje argumentacije vezano za kriterijume za izbor ovih sudija, po prvi put, i za izbor nosilaca tužilačke funkcije. Gospodine tužioče, ja ću da vas pitam samo jedno pitanje – da li vi smatrate da su ovi argumenti, koje ste danas izneli kao argumente relevantne za izbor zamenika tužilaca, bili isto tada korišćeni kada je vršen izbor tužilaca prošlog puta, dakle, kada ste izvršili izbor tužilaca? Konkretno, kada ste, na primer, izvršili izbor tužioca koji je u svojstvu predsednika opštinske izborne komisije doneo odluku o izboru odbornika, dakle, to je bio sudija opštinskog suda, u svojstvu predsednika izborne komisije, bez održavanja sednice izborne komisije? Da li je moguće da se u ovoj državi pozivamo na pravo i pravičnost, a da se tako nešto desi? Da zlo bude veće, gospodine tužioče, ta ista osoba, gospođa Jelena Ćurčić je izabrana posle toga, ja sam to predočio ovde u Skupštini, međutim, nije se desilo ništa. Bilo je kasno. Rekli su mi da je bilo kasno, a nije bilo kasno. Nažalost, ta ista osoba je osam odbornika izabrala, donela odluku o izboru osam odbornika, a da nije održala nijednu sednicu izborne komisije. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoreni ste da primenjujemo član 103. koji govori o obavezi da govorimo o dnevnom redu. Tema koju sada obrazlažete je tema prethodne sednice. Ova tačka dnevnog reda je bila u pretresu, razmatrana je i sednica je zaključena. Molim vas da pogledate u dnevni red i govorimo o onome što je sada na dnevnom redu. Zahvaljujem.) Gospođo predsedavajuća, ja to povezujem sa današnjim dnevnim redom, ako ste me dobro slušali. Gospodine tužioče, osporiću izbor jednog kandidata. Milan Stanojević, rođen 1979. godine u Beogradu, završio Pravni fakultet u Beogradu 2003. godine, pravosudni ispit položio 2005. godine, direktor je JP „Poslovni prostor“ u Obrenovcu, obavljao je dužnosti opštinskog odbornika, predsednika Komisije za propise i člana stalnog sastava Opštinske izborne komisije, kao i člana Upravnog odbora Direkcije za građevinsko zemljište i izgradnju Beograda – pod rednim brojem 28. Gospodine tužioče, Milan Stanojević nikada nije video sud. Gde su ovde kriterijumi stručnosti, profesionalnosti itd? Kojim ste se kriterijumima vi vodili kada ste ovog gospodina izabrali u Prvo osnovno tužilaštvo u Beogradu? Mislim da nema tih kriterijuma koji mogu da budu relevantni u izboru ovog gospodina u Prvo osnovno tužilaštvo u Beogradu. Upravo iz tih razloga osporavam izbor Milana Stanojevića za Prvo osnovno tužilaštvo u Beogradu. Dame i gospodo, zaista po osnovu kriterijuma koje ste pokazali i u prošloj i koje ste iskazali danas za izbor, odnosno danas za predlaganje određenih kandidata, mislim da niste nikoga ubedili u zemlji Srbiji da ste vi bazirali svoj izbor odnosno današnji predlog na njihovoj stručnosti, na njihovoj nepristrasnosti, na njihovoj objektivnosti, na njihovom dosadašnjem radu itd, bar u nekim slučajevima. Kako da verujemo u stručnost i nepristrasnost, pa na kraju i u pravničko znanje pojedinih ljudi koje ste predložili sa današnje liste, ne mogu se osvrnuti na mnoge druge zbog nedostatka vremena, kada ste ustvari na današnjoj listi umesto ljudi koji su bili stručni, čestiti i pošteni u svom poslu, vi predložili mnoge ljude koji su jednostavno nestručni, koji su radili u nekim javnim preduzećima, koji nemaju za sobom nikakve stručne kvalifikacije vezane za one kriterijume koje ste vi malopre pričali? Zato je zaista nemoguće da ne kažemo da mi, kažem zbog nedostatka vremena, ne možemo da osporimo mnoge od ovih kandidata. Dalje, nikada više nego što je danas slučaj, sa ovim ću završiti, oči javnosti nisu bile više uprte, kako u izbor današnjih kandidata, tako i u izbor onih koje ste vi uradili u prethodnom periodu. Nikada više oči Srbije nisu bile uprte u sve ono što aktuelna vlast radi. Znate, nemojte dozvoliti da po onoj ruskoj izreci se desi i u Srbiji, a ona kaže – kad siromah postane sudija, onda bogati moraju da napuste selo. Molim vas da imate u vidu sve ovo, znajte da sve ovo što se dešava i oko izbora sudija i oko svega što se dešava u državi Srbiji vrlo dobro prate svi u Srbiji, vrlo dobro prate građani Srbije. Na sva licemerja i na sve ovakve odgovore i likovanja od strane vladajuće većine, mogu da im kažem za kraj samo jedno pravilo koje važi. To pravilo oni danas možda neće čuti ili neće hteti da čuju, ali siguran sam da će ga u dogledno vreme razumeti, a ono glasi – neka se gornji list ne smeje kada donji opadne.
Iskorišćeno je 17 minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, gospođo predsedniče Kasacionog suda, gospodine Radovanoviću na vrhu lestvice tužilaca, dame i gospodo narodni poslanici, reforma pravosuđa je bila potrebna. Za to sam se zalagao dok sam bio zamenik ministra u republičkom ministarstvu pravde, zalagao sam se dok sam bio savezni ministar pravde, zalažem se sve vreme otkako sam u Narodnoj skupštini Republike Srbije narodni poslanik. Dame i gospodo, samo ću da dam nekoliko upoređenja. Radoje i Dušanka Milinković iz Nikojevića su ostareli čekajući pravdu. Parnica je trajala 33 godine, jer im je poginuo sin u vojsci i za 33 godine nisu mogli da dočekaju pravdu da se plati trošak, odnosno nematerijalna naknada štete. Dakle, tu je država bila blokada da oni ostvare svoje pravo na vreme. Postavlja se pitanje - da li će ovi koji su sudili u ovom predmetu biti sudije ili tužioci ili zamenici? Dalje, postavlja se pitanje – kako je moguće da taj jedan sudija, koji je donosio presudu za jedan dan i koja je postala pravosnažna, da bude iz opštinskog suda predložen čak u viši sud, čime se nagrađuje? Isti dan preko veze je zavedena tužba, preko pisarnice i onih krtica koje rade u sudu. Isti dan je dobio u rad sudija postupajući. Isti dan zakazao ročište. Isti dan je saslušao parnične stranke. Isti dan je doneo presudu i isti dan je presuda pravosnažna. Kako je to moguće? Moguća je veza, a vi znate šta stoji iza veze. Kako je moguće, gospođo predsedniče, da iz jednog suda svi budu podobni, svi budu stručni u jednom manjem sudu koji ima sedam-osam sudija i da ostanu svi i da dođu u osnovni sud iz manjeg suda? Kada predsednik opštine, protiv koga je vođeno više krivičnih postupaka, kome su te sudije sudile i tužioci podizali optužnice, kaže – ako mi ne izaberete ove sudije i tužioce, ja sa mojom strankom prelazim u drugu stranku, to je katastrofa, to je apsolutno nedopušteno. Kako je moguće da birate za sudiju lice koje ima privatnu firmu? Kako je moguće da bude izabran sudija koji je prilikom razvoda braka rekao pisarnici – nemojte da me zadužujete državnom taksom da ne platim? Kako je moguće da sin tog sudije ima svoje preduzeće za trgovinu automobilima, a da taj sudija vodi ostavinske postupke i da preko pogrebne službe dolazi do podataka – ko je u inostranstvu umro, a taj sudija da vodi ostavinske postupke i da se preko sumnjivih, falsifikovanih dokumenata prijavi ostavina više skupocenih automobila, a tog sudije sin ima preduzeće za promet automobila? Kako je moguće da su svi podobni iz tih manjih sudova, koji su sudili za krađu kokošaka i bicikala, imali 56 do 80 predmeta, a ovi koji su u većim sudovima imali su 300-400 predmeta, da su ovi sad odjednom postali stručni, sposobni i podobni i dostojni? To je apsolutno neprihvatljivo. Kažem da je reforma bila nužna. Kako to da u jednom okružnom sudom od deset sudija samo dvoje ostane? Gospođo predsedniče suda, nijedan predsednik suda ne bi prošao na ovom izboru ako je katastrofalno stanje bilo u njegovom sudu. Zašto? Gde je on bio? Šta je on radio? Da li je on preduzimao odgovarajuće mere? Da li je obavestio nadzorni odbor, obavestio Vrhovni sud, tužilaštvo? Da li se vode krivični postupci ili ne vode? Ne, niko nikog nije pitao. Zalagao sam se za reformu pravosuđa i sa tog aspekta mi smo predsednike i tužioce i neke odabrane sudije imali turiste, koji su putovali sa savetovanja na savetovanje. Njima je bio potreban Zlatibor, Kopaonik, Vrnjačka banja, Palić i da ne nabrajam, čak da budu u prioritetu da putuju na specijalizaciju u inostranstvo o trošku države. Dame i gospodo, uporediću šta je rekao, na primer, kada je Džems Drugi otpustio sudiju Tomasa Džonsa, napominjući mu da to podržava još 12 drugih sudija, a Džons mu je odgovorio da on sigurno može naći 12 sudija da podrže šta kralj želi, ali da neće moći da nađe 12 advokata koji će ga podržati u njegovoj kruni. Ako je advokatska profesija u Engleskoj oduvek, pa i danas bila ta iz čijih se redova biraju sudije, to se nezavisni duh iznova rađao i širio među sudijama, ma koliko bili smenjivani. Zalažem se upravo da iz svih struktura dođu stručni ljudi, ali, primera radi, moram da navedem slučaj kad sam bio u republičkom ministarstvu: Dolazi predstavnik jedne političke partije i donosi spisak za sudije sa memorandumom političke stranke. Ja sam mu ponudio otvorena vrata da izađe i da ga više ne vidim. Nijedna politička stranka ne može da ima udela u odabiru sudija i tužilaca, jer tužilaštvo i sudstvo je upravo garancija jemstva, pravde, slobode, zaštite života i zaštite imovine. Gde se god odstupi od Ustava, zakona i pravde, sve je sumnjivo i sve je rizično. Zbog toga SRS smatra, a podsetiću vas da je u ovaj izbor i reizbor posumnjala Venecijanska komisija, koja je održana 17. i 18. marta 2007. godine i rekla - ako tu bude jemstvo, garancija i transparentnost i ako se da pravo onima koji neće biti izabrani da mogu da dobiju valjano obrazloženju i, s druge strane, da mogu da se obrate nezavisnom i nepristrasnom sudu da ulaže žalbu. Gospođo predsedniče i gospodine tužioče, verujem da vama ovde nije bilo baš sve transparentno. Sumnjam da ste vi mogli dobiti sve precizne i tačne podatke, da biste mogli da odlučujete u Savetu, ali se nameće hitna potreba da preispitate sve ove slučajeve koji dolaze sa terena i sve ovo na šta ukazuju poslanici, da ova reforma otpočne, ali da izvršite reviziju nužno je. Revizija ovde ovog izbora, ako budu izabrani ljudi, nužna je tamo gde vam se god bude ukazalo da su profiteri, a da nisu došli pravi i stručni ljudi iz nekih drugih neobjektivnih razloga, da se ne učini nepravda prema nijednom kandidatu. Zbog toga smatram da bi bilo potrebno da se preispitaju svi ovi izbori, da se onim izabranima preispita ponovo rad, šta su uradili, gde su radili, a ovi koji se biraju, da se takođe i njihova biografija i njihova stručnost i poreklo pogledaju, jer u Engleskoj se utvrđuje poreklo i izabranih sudija. Drugo, imali smo u praksi u prošlosti, vi dobro znate jer ste dugo u profesiji, isti dan predlaže se Narodnoj skupštini izbor kandidata koji je bio direktor zemljoradničke zadruge za sudiju i isti dan postaje predsednik suda. Mislim da moramo da kažemo da je to prošlost. Mi moramo da imamo stručne ljude, ali nemojte ni ove ljude koji su po 35 godina u pravosuđu, nemojte se baš tako lako i njih oslobađati, nemojte ih gurati u stranu. Jesam za to da su sumnjivi oni koji su povezani sa advokatima, oni koji imaju vezu u partijama, oni čiji kumovi, tužiocu advokat kum, sudi se advokatu, a advokat se za pet-šest krivičnih dela oslobađa, nema uopšte optužnice, obustavlja se istraga itd. Da ima problema u pravosuđu ima, ali ne dam na celokupno pravosuđe Srbije da se baci tamno svetlo i da se kaže da su svi u pravosuđu korumpirani. Ne. Pojedinačni slučajevi ne mogu da budu opšta pojava, ne mogu biti generalizacija i zbog toga pojedinačni slučajevi mogu da se rešavaju pojedinačno, a ne generalno, u paketu. Na taj način ova reforma je mogla u nekoliko navrata za nekoliko godina, prirodnim odlivom ljudi iz pravosuđa, da pretrpi određene izmene i dopune. Ukidanjem tolikog broja sudova, samo u ovoj godini ako pogledate budžet Republike Srbije, sa oko milijardu i po dinara, troškovi Ministarstva pravde se povećavaju na troškove putovanja. Iz Užica da ide da bude tužilac ili sudija u Šapcu ili, što je kolega rekao, iz Velike Plane da ide u Vršac. Mislim da to neće dati rezultate. Mi smo imali i tvrdim imamo dobro i stručno sudstvo. Imamo stručnjake koji su zaista završavali fakultete sa odličnim uspehom, imamo ljude koji su radili, imamo još i danas mlade i stručne koji imaju devetke i desetke, da li su oni prošli ne znam. Podsetiću vas tamo šta je rekla Udba 1946. godine i Đilas. Đilas je rekao - dobra je Ozna, a ni milicija nije rđava. Advokate je nazvao najvećim državnim neprijateljima i stavio na stub srama 722 advokata. Kaže - advokatura koja je iz reda sudija, advokata bivših tužilaca, pisara policijskih, da ne nabrajam sada, aktivnih vojnih lica bivše Vojske Jugoslavije kraljeve, kaže, oni čine advokaturu i to su najveći državni neprijatelji. Njima se sudilo, većini je oduzeto pravo da se bave advokaturom, da ne nabrajam, da vas ne zadržavam. Mislim da ovo pravosuđe mora da bude odraz i najbolji način da se utvrdi prava priroda datog političkog poretka jeste uvid u izvršenje pravde i položaj sudija, što se svodi na pitanje njegove nezavisnosti i nepristrasnosti. Teško onoj zemlji u kojoj pravosuđe nije na dostojnoj visini. Možete imati u jednoj državi rđavu policiju, težak režim, ali ako imate sud na potrebnoj visini, vi onda imate i sigurnost za svoj život, za čast i za imovinu. Nemate li sud, nemate ništa. To je ono da pravosuđe naše ne može biti više pravosuđe za potkusurivanje i ne može u pravosuđe da se meša politika. Potrudite se, gospodo na vrhu najviših institucija, suda i tužilaštva, potrudite se, ni po babu ni po stričevima, izvršite ponovo analize, primedbe koje će vam uslediti verovatno sa terena uvažavajte, to je primedba naroda, primedba građana. Ne može advokat, odnosno sudija, da raskida ugovor o doživotnom izdržavanju između parničnih stranaka, a da nakon toga on zaključi ugovor o doživotnom izdržavanju. Ne mogu tužilac i njen muž da zaključuju ugovore o doživotnom izdržavanju, po dva-tri ugovora, a da protivna strana u tim postupcima gubi na sudovima. Mogao bih do sutra na neke primere iz prakse da vas podsećam, ali moram reći, primera radi, iz Pančeva nije jedan primeran Slovak uspeo da bude tužilac, da bude izabran, inače je dugogodišnji zamenik, sa svim mogućim, pitao sam ljude, koje sve rezultate ima. Rečeno mi je da ima izvanredne rezultate. Žao mi je što je jedan takav čovek, pravičan, vredan, častan, i to kažu u zgradi pravosuđa u Pančevu, nije prošao za zamenika javnog tužioca. Da li se neko rukovodio i zbog toga što je on nacionalna manjina ne znam, ne mogu da tvrdim, ali mogu da sumnjam. Meni je žao takvih pojedinačnih slučajeva. Primera radi, nije izabran jedini starešina organa za prekršaje u Pančevu. Zbog čega, a ima najbolje rezultate? Voleo bih da ima obrazloženje i razloge zbog čega nije izabran za starešinu jedini u Srbiji. Ako ima neke krivice i do njega i do drugih koji nisu izabrani, valja reći i njemu i javnosti da taj i taj je korumpiran, da taj i taj sudija vozi auto advokata, da taj i taj sudija ili taj i taj tužilac ide u Dubaji na odmor sa advokatom, da taj i taj ide u Grčku, da ide na savetovanja zajedno, da se plaćaju ženama banje i da ne nabrajam. Takvima nije mesto u pravosuđu, nema govora. Što se tiče nepotizma u pravosuđu, da ne zaboravim, povedite računa i o tome, ne može i u toj meri, sećam se onih godina, to je bilo zaista vrlo neprihvatljivo. U jednom okružnom sudu imate okružni tužilac, sin advokat, ćerka predsednik drugostepenog veća, to je biznis, gospodo. Ne može. Naše pravosuđe je bilo zrelo za reformu, samo nemojte tu reformu naopako da postavimo i da ne stradaju, bojim se da će stradati možda oni ljudi koji nisu zaslužili. To je problem, a javnost je ovim jako uznemirena. Sigurno da oni nezadovoljni koji su gubili parnice, da će oni u svakom slučaju biti sigurno i pristalice nekih koji nisu izabrani. Međutim, dame i gospodo, ovo je vrlo ozbiljna stvar. Pravosuđe je previše ozbiljna stvar da se može sudijska funkcija svakome poveriti, to ne može, jer je, kako sam rekao, izuzetno je i previše ozbiljna stvar. U kriznim vremenima ponekad dolazi do ozbiljnih sukoba između sudske i izvršne vlasti ili zakonodavne vlasti. Pogotovo u sistemima u kojima se vrše velike promene, kao što je to promena i reforma u srpskom pravosuđu. U takvoj situaciji sudije se nalaze u veoma teškom položaju: ili će da slušaju u izvršavanju svojih naloga izvršne vlasti ili će da štite ljudska prava. Tu se postavlja pitanje. Važno je imati poverenja u sudove i zalažem se za to i SRS se isključivo zalaže. Sećam se da je jedna funkcionerka iz SRS tražila, svojevremeno kada sam bio zamenik ministra, da joj se brat iz opštinskog suda premesti u Okružni sud, o čemu sam obavestio i Vojislava Šešelja, i ta gospođa je sa te visoke funkcije bila smenjena istoga dana. Jer, nema intervencije od SRS, jer mi hoćemo sve otvoreno, neka građani znaju. Neka građani sude i prosuđuju, što je jako važno. Pravda ne mora samo da bude vršena, već to vršenje pravde mora da bude vidljivo. Pravo je kako se smatra previše ozbiljna stvar, ponavljam, da bi bilo prepušteno isključivo i sudijama i sudije moraju da imaju nadzora šta rade. Nadzorni odbor, i Vrhovni kasacioni sud i Vrhovno veće tužilaca mora da ima kontrolu inspekcijsku, a ne da pošalje one koji se pijani vraćaju iz sudova gde vrše inspekcije. Takvi ne mogu da budu u nadzornim odborima. Nijedna institucija ne može da radi bez postojanja odgovornosti u društvu. Sudije imaju moć, ali sa moći dolaze i odgovornosti za njenu upotrebu. Ni sudstvo, a posebno nezavisno sudstvo ne može postojati bez sudske odgovornosti, za promašaje mora da odgovara, za grške mora da odgovara, za zloupotrebe mora da odgovara. Gospodo iz vrha naših institucija, hoćete li da smenjujete bivše predsednike sudova i bivše tužioce, one koji su vam najkrivlji za stanje u pravosuđu? To vam tvrdim. Šta je radio predsednik suda ako mu osam sudija od deset ne bude prošlo na reizboru, šta je on radio? Zar on nije mogao da prati njihov rad? Zar on nije obavestio nadležne više sudske instance? Šta je radio? Taj nikad meni više ne bi mogao da bude ni tužilac, ni sudija. Po kom osnovu? Oni su odgovorni za stanje. Ne može sve ni Vrhovni sud da vidi, ali onaj koji se nalazi dole, on mora da podnosi račune i izveštaje šta se događa i šta se radi, i ko preko veze dobija parnice, i ko preko veze dobija male kazne i na koji način? To je ono što je suština pravosuđa u Srbiji. Tamo gde se sumnja u one, kažem generalno i uopšte nemojmo da sada tvrdimo da je pravosuđe korumpirano i da je kriminalno, u celini nije, ali pojedinci koji su korumpirani, iznesite to u javnost. Dajte im odgovore, pa onda ako imate za to dokaze... ali samo još u nešto sumnjam, sumnjam u organe koji su vam dostavljali izveštaje ili provere. Da li su te provere bile, molim vas, realne, da li su bile tačne i da li za to postoje dokazi? Ako postoje dokazi, postupite po dokazima, ali da ti dokazi budu relevantni za nedostojnost, za nestručnost, za nepismenost, za alkoholizam i sve ostalo. Zato kažem, dame i gospodo, ovde fali, čuo samod gospodina Boška Ristića da je rečeno da ovo nije saopštavano nikome da ne bi bilo uticaja. Možda je trebalo o ovome na sajt dati ko je konkurisao na koju funkciju i da nije izabran i da se sad kaže - nije izabran jer je korumpiran, nije izabran zato što je podmitljiv, nije izabran što je nestručan, zato što je nesposoban. Dakle, onda vi imate opravdanja i vi ste onda u tom slučaju u boljoj poziciji da sve primedbe odbijete koje nisu osnovane. Dame i gospodo, glavno sporno pitanje ovde je kome treba da pripadne sudska vlast i kontrola nad pravosuđem, pod čime se podrazumeva i sudska i tužilačka vlast kome će pripasti. Političke stranke ne mogu da se bore kome će pripasti sudska i tužilačka vlast. Nema takve države, nema demokratije, nema nezavisnog sudstva, ako predsednik suda kaže, a neću sada da ga imenujem iz određenih razloga - ako mi ne izaberete sve sudije i tužioce, prelazim sa mojim članovima u drugu političku stranku. Šta vam to govori? Istina je ovo što vam kažem, da su iz te opštine, iz tog opštinskog suda svi prešli u osnovni sud, u veći grad. Ima li tu dokaza? Ima i drugih sudova sa sličnim situacijama, što mislimo da nije pošteno, nije realno, nije korektno. Taj koji je sudio za krađu kokošaka i bicikala u onom malom sudu, on sada dolazi da sudi za ubistva, za razbojništva, za razbojničke krađe, za teške telesne povrede ili da odlučuje o parnicama imovinske koristi po možda 100-200 hiljada evra, ili milion evra. Prema tome, dame i gospodo, SRS jeste za reformu pravosuđa da ona bude izvedena na jedan otvoren način, transparentan. Drugo, da se ne povrede prava ni onih koji konkurišu za sudije i tužioce, ali da se ne povrede prava ni onih koji nisu izabrani, a trebalo je da budu izabrani prema svojim rezultatima i prema svojoj stručnosti. Neću da se pozivam ni na jedno ime i prezime više, mislim da je reforma nužna i potrebna, ali učinite sve sa svoje strane. Možete da preispitate određene slučajeve i da ova reforma bude u javnosti prihvaćena i od stručne javnosti i čak i od organa u pravosuđu, da oni cene napore najviših organa, najvišeg zakonodavnog tela, Narodne skupštine. Narodna skupština mora da se bavi donošenjem odgovarajućih zakona. Vama fale, gospodo iz vrha najviših sudskih instanci, valjani zakoni. Pre svega, šta je sa Zakonom o parničnom postupku? Vidite da se za reviziju ne može uložiti ispod 300 hiljada evra. Vidite da je taj cenzus preveliki. Vidite da nije 17 puta povećana, koliko sam računao, moć platežna građana, niti preduzeća, takođe, da imaju pravo da ulažu revizije. Isto tako nije povećana u odnosu na ranije godine. Prema tome, treba imati u vidu da se mora zakonodavno telo pozabaviti brojnim pitanjima. Zašto se kasni sa Zakonom o izvršnom postupku? Vidite da je blokada. Vidite da je dužnički lobi na delu, da građani ne mogu svoje parnice, presude da se izvrše gde su vodili sporove i do 20 godina. Ima mesta, imate mogućnosti, imate prava, imate ovlašćenja, ali podsećam vas, imate i veliku odgovornost.
Od vremena poslaničke grupe je iskorišćeno 25 minuta i 50 sekundi. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Koliko ste rekli da imamo vremena?
Na raspolaganju poslaničke grupe SRS je 24 minuta i 10 sekundi.
Pažljivo sam slušao izlaganja gospode tužilaca i sudije i mi iz SRS se svakako slažemo da su potrebna, pre svega, stručnost, profesionalnost. Potrebna je i reforma. Svakako, pre svega, mislimo da je prvi zadatak pred našim pravosuđem otklanjanje političkih uticaja. Međutim, imam jednu primedbu, i to je suštinska primedba, u smislu da postoje politički uticaji svakako unutar zemlje, ali postoji i politički uticaj van zemlje. Tako da, kada pogledate, ne možete deliti političke uticaje unutar zemlje i na one van zemlje. U tom smislu, niste se izjasnili, posebno gospodin tužilac, kakav je vaš stav prema jednom negativnom primeru političkog uticaja, političkog suda, koji se neprestano glorifikuje u našoj javnosti, neprestano se iznosi taj politički sud kao neki primer. Odgovorno tvrdim da će, ako se nastavi takva klima i glorifikovanje političkog suda, to imati uticaj upravo na ove kandidate i na ovu temu o kojoj danas razgovaramo. Sigurno znate da mislim na tzv. Haški tribunal i za ovo sve što govorim imam i argumente. Argumente sam našao u priznanjima i izjavama gospođe koja je bila bivši tužilac Karle del Ponte. Ona otvoreno govori da pre nego što je došla na taj položaj nikada nije bila u bivšoj Jugoslaviji, da nikada ništa nije znala o bivšoj Jugoslaviji pre nego što je dobila to mesto. Otvoreno je priznala da je aplicirala za mesto u Rimskom sudu, u Međunarodnom krivičnom sudu. Sigurno znate da je to mnogo ugledniji sud, da je to sud koji je osnovan u skladu sa međunarodnim pravom, nije ad hoc sud, već sud koji je uveden putem međunarodnog ugovora koji je ratifikovan od strane 60 zemalja, kasnije i većeg broja, i konačno EU. Evropska komisija u svom stavu iz 2001. godine govori da je to sud na koji se treba ugledati. Govori o tom rimskom sudu, o rimskom statutu. S druge strane, ona je odbijena. Nije mogla da dobije taj položaj. Tek posle toga je postala ono što je poznato našoj javnosti – tužilac za bivšu Jugoslaviju. Skandalozno je da nam bude primer našim sudijama, tužiocima, neko ko otvoreno govori da ne zna engleski jezik, ne samo da ne zna srpski jezik, nego je otvoreno izjavila da nije znala pre stupanja na tu dužnost engleski jezik.
Narodni poslaniče, molim vas da poštujemo član 103, da govorimo o dnevnom redu i da dovedete u vezu izbor tužilaca u međunarodnim sudskim institucijama sa tačkom dnevnog reda, koja govori o izboru u domaćem…
Očekivao sam vašu reakciju. Doveo sam, i pravnici ovde znaju šta je kauza, kako sam doveo to, negativan primer političkog uticaja. Ako hoćete da mi oduzmete reč i da kršite pravo na moje slobodno izražavanje, u skladu sa članom 10. Evropske konvencije o ljudskim pravima, to je vaše pravo i možete da uradite.
Ni slučajno, samo hoću da poštujete član 103. Poslovnika Narodne skupštine.
Poštujem taj član, ali vi znate da smo ratifikovali Evropsku konvenciju i da je ona ipak iznad svih, čak i Ustava i zakona, jer je narodno pravo po Ustavu…
Narodni poslaniče, ako hoćete da mi kažete da nećete da poštujete član 103, koji podrazumeva obavezu narodnih poslanika da govore o dnevnom redu, onda vas molim da se izjasnite, pa da postupamo po članu koji mene onda obavezuje da primenjujem Poslovnik.
Tvrdim da govorim o dnevnom redu. Vi tvrdite nešto drugo. Ako hoćete da mi uzmete reč, uzmite, neću se sigurno s vama svađati i prepirati. Ako mislite da ste u pravu, a mislim da niste i pozivam se na Evropsku konvenciju, na Ustav i na Poslovnik i na načelo kauze u međunarodnom i unutrašnjem pravu, uzmite slobodno, nije nikakav problem.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mesarović, moram vas podsetiti da ne bi bilo zgoreg da ponovo uzmete malo olovku, papir. Već imate, gospodine Radovanoviću, vi ste u početku činili, ne bi bilo loše zato što ću u ovom delu rasprave govoriti i o nekim konkretnim imenima. U uvodnom izlaganju, kao ovlašćeni predstavnik SRS iznosio sam načelne primedbe, a sada ću malo iznositi i konkretna imena, pa da određene stvari vi proverite. Već ste mogli da vidite u prvom delu mog izlaganja da sam se pozvao na Ustav Republike Srbije, što i sada činim, jer nema bolje platforme za reformu pravosudnog sistema u Srbiji od samog Ustava. Ne želim ovaj put da osporim Zakon o sudijama, Zakon o tužiocima, Zakon o organizaciji i nadležnosti sudova, Zakon o Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca, ali ono o čemu pričamo, ono kako SRS vidi reformu, odnosno obaveznu i neophodnu potrebu za reformu u pravosudnom sistemu jeste samo Ustav. Svakako da SRS ne prepoznaje u svom programu sudije posebne nadležnosti. Koncipirali smo program koji se odnosi na pravosudni sistem u našoj državi, tako što postoje redovni sudovi nadležni za sve ono što jedan sud u određenoj državi treba i da radi. Sudijska funkcija član 146. stav 1. kaže da je stalna. Ona može da prestane u tačno određenim slučajevima iz zakona i Ustava predviđenim. Rekao sam i još jednom ponavljam da izuzetno lica koja se prvi put biraju za sudije biraju se na tri godine, a onda će biti ponovo izabrani ili možda neće, zavisi od toga kako su se pokazali u tom trogodišnjem periodu. Da li je bilo potrebno izvršiti reformu pravosuđa? Pod reformom pravosuđa ne treba podrazumevati samo ukidanje preko 100 opštinskih sudova u Srbiji. Sada imamo jednu situaciju da, recimo, meštani sela Crveni Breg kod Kosjerića, udaljenog preko 35km od samog sedišta ranije osnovnog suda, moraju još oko 30 km da putuju do Požege, gde postoji Osnovni sud. Da li je to lako, da li će oni baš na najbolji način stići do svoje pravde? To će vreme kao najbolji sudija pokazati. Ovog puta ne vidim reformu pravosuđa samo na takav način što će biti ukinuto preko 100 opštinskih sudova, nego je vidim i u izboru, odnosno prestanku sudijske funkcije određenom broju sudija koji su do sada to bili. Kada smo danas osporavali način izbora, svakako određeni broj sudija koji to više posle 1. januara 2010. godine neće biti, odavno to nisu trebali ni da budu. Određeni broj sudija koji je izabran zaslužuju da to budu. Neki su možda ostali i u nižim sudovima, a već su svojim dosadašnjim radom pokazali da zaslužuju i izbor u Viši sud. Ima vremena, možda će se i to za njih desiti, ali je ostao neizabran veliki broj sudija koji ni jednim svojim postupkom to do sada nisu zaslužili. Kakav vam je odgovor, na primer, vezano za sudiju Zorana Rogića, koji 11 godina nije izvršio izvršno rešenje u parnici Mišković-Popović, pa je rešenje uz velike troškove iz budžeta izvršeno nakon odluke Međunarodnog suda u Strazburu? Znate dobro, kao što i mi znamo, da se u prvom stepenu svi sudski postupci po pravilima ili standardima EU moraju okončati u roku od dve godine, a u drugostepenom postupku ne mogu trajati više od šest meseci. Ovim brojem sudija, ovakvim kvalitetom sudija, sigurno nećete moći ono što će biti obaveza države Srbije da ispunite, a onda će se obraćati građani Srbije Međunarodnom sudu u Strazburu i biće veliki finansijski troškovi koje će ova država morati da plaća u ime ili nesavesnih sudija ili možda zbog veliko broja predmeta, oni neće moći da postignu sve da obrade. Kakva će vam norma biti, to ne znam i ne mogu sada o tome da govorim. Nemoguće je i ne znam ko bi mogao da mi da kvalitetan odgovor, ako ne vi, gospođo Mesarović, kako će Svetlana Konstantinović istovremeno suditi u Osnovnom sudu u Zrenjaninu i u Osnovnom sudu u Kikindi? Kako će Zagorka Petrović u Osnovnom sudu u Prijepolju i u Osnovnom sudu u Novom Sadu da sudi? Takve odluke je doneo Visoki savet sudstva, što opet ukazuje da je bilo uticaja sa strane. Glavni uticaj i glavno kadriranje u pravosudnom sistemu nije dolazilo iz Visokog saveta sudstva, odnosno Državnog veća tužilaca, nego je dolazilo iz političkih stranaka. Već je kolega Jojić o tome rekao i možemo da kažemo i konkretno ime, visoki bivši funkcioner SRS, čak i ministar, kada je pokušao da interveniše u oblasti pravosuđa, ne da je bio razrešen te funkcije, nego se nikad nije desilo to imenovanje u sudu, a naravno da je visoki funkcioner stranke bio razrešen sa tog mesta i kasnije isključen iz stranke. Takvu reformu u pravosuđu i očekujemo i želimo. Ili, na primer, Visoki savet sudstva je odlučio da Ranko Banković, doskorašnji sudija Opštinskog suda u Prokuplju bude pokrenuta inicijativa za njegovo razrešenje zbog nedostojnosti. Skupštinska većina, pre svih DS, u tom momentu nije bila za tako nešto. Danas imamo situaciju da će postati sudija odnosno izabran za sudiju Apelacionog suda u Nišu. Siguran sam da niko od kolega iz DS ne želi ovakvu reformu, a ako žele onda je neki problem da vi to niste želeli, ali ako se na ovaj način pristupa izboru sudija u Srbiji, onda su i ove greške namerno ili nenamerno, sasvim svejedno, ali će imati velike i ozbiljne posledice za otklanjanje negativne situacije u pravosuđu. Ovo nije dobar način za bilo kakvu reformu, ovo jednostavno nije dobro ni za šta. Sudija Danko Laušević, nekada sudija Petog opštinskog suda, izabran je za sudiju Višeg suda u Beogradu. U jednom momentu je, konkretno 2002. godine, dobio zahtev od Četvrtog opštinskog suda da određen broj predmeta prosledi Četvrtom opštinskom sudu. To se nije desilo ni za 7-8 godina, a on je napredovao. Za gospodina državnog tužioca ima jedno pitanje odnosno da razmisli, da potvrdi da li je tačno ili nije da je jedan, pomišljenju ljudi koji se bave tužilaštvom i njegov neposredni rukovodilac, opštinski tužilac, usput doktor pravnih nauka koji je objavio nekoliko udžbenika, priručnika, nije izabran za tužioca Osnovnog tužilaštva iz razloga što je predmet njegovog zanimanja bio i predsednik opštine, predsednik opštine iz DS. Imamo informaciju, gospodine Radovanoviću, da je kod vas bio pozvan da razgovara taj tužilac, ne bih zbognjegovog imena, vi ste kao državni tužilac dužni da nešto istrpite kao i narodni poslanici, kao javne ličnosti, a to je gospodin Vekić. Gospodin Vekić je bio pozvan kod vas 2007. godine iz opštine Inđija. Govorilo se o ravnomernom razvoju države Srbije uopšte, a ja sam već u uvodnom izlaganju, kada sam govorio kao predstavnik SRS napomenuo da o tome nije dovoljno računa vođeno. Imamo situaciju, rekao sam, u Kraljevu od 27 sudija, četiri iz Raški, dvoje iz Vrnjačke Banje, a 21 sudija iz Kraljeva. Kada je u pitanju osnovni sud za prekršaje svi su iz Kraljeva, izuzetak je jedan, koji je izabran iz Vrnjačke banje. Mislim da ovo nije u redu i ako je neko do sada bio dobar sudija u organu za prekršaje, pretpostavlja se da može i sada da nastavi to na najbolji način da obavlja. Dobar sudija je ono što je obavezno i neophodno zato što on odlučuje o veoma ozbiljnim stvarima, znate da je nama porast krivičnih dela, da su mnogo više zastupljeni najteži oblici krivičnih dela. Za to rešavanje su nam potrebne iskusne, dobre, stručne i isključivo sudije koje će suditi na osnovu zakona i Ustava. Biće potreban vremenski period da se ovi koji se sada prvi put biraju uđu u materiju, mogu odgovorno i kvalitetno da rešavaju te probleme. Izražavamo ozbiljnu sumnju da će to biti moguće. Vi ste za dve godine, kada ste sada već izabrani za predsednika Apelacionog suda mogli da krenete u reformu i da ne ostavite uopšte nijednu sumnju da to ne može da bude izvršeno na najkvalitetnijinačin, ali za vremenski period od 15. juna 2009. godine, kada je raspisan konkurs za oko 2.453 sudije, pa je krajem jula isticao rok za podnošenje prijava i znatno veći broj prijava podnet, nego što se bira sudija, to je sasvim u redu, to nije ništa sporno i trebalo je na osnovu vašeg programa do 1. decembra da bude izvršeni izbor. To nije, nego 18. Da li imate odgovor zašto? Slična situacija je bila i u tužilaštvu. Vi ste nešto kasnije objavili konkurs za prijem tužilaca. Pretpostavili ste kasnije nešto, dva do tri meseca posle objavljivanja konkursa za sudije, pretpostavili ste mnogo manji broj zainteresovanih, pošto je mnogo manji broj upražnjenih mesta, pa je onda ostao kraći vremenski period, možda ste mogli i kvalitetnije za taj period da izvršite analizu, ali sigurno da ni tu za mesec dana ili koliko je ostalo vremena, nije mogao da se izvrši najbolji izbor sudija. Mladen Tipsarević je 11 godina studirao Pravni fakultet, a ovde imamo predloženih kandidata koji su morali da napuste stažiranje u sudu ili su dobili otkaz zato što u predviđenom roku nisu položili pravosudni ispit, pa su to uradili naknadno, pa su danas predloženi za izbor sudija po prvi put koji se biraju ili neki od njih možda sudija za prekršaje. Pretpostavljam, gospođo Mesarović, da bi mogli da intervenišete u jednom delu zato što se to pojavilo kao eventualni problem. Usput, raspisan je i konkurs za prijem sudija porotnika. Kandidati koji podnose dokumentaciju koja je propisana ili pravilnikom moraju da prilože i lekarsko uverenje da poseduju opštu zdravstvenu sposobnost. Veliki broj njih je intervenisalo zato što ne znaju da li će biti primljeni ili ne, da se to uzme u obzir kao potpuna dokumenta, a onaj ko bude primljen za sudiju porotnika da naknadno obezbedi lekarsko uverenje. ukoliko ne bude mogao iz bilo kog razloga obezbediti, onda možete sa liste da izvršite prijem drugog kandidata, ali to bi trebalo svakako da se uradi. Najbolja vladavina je ona vladavina u kojoj čovek vlada na osnovu zakona i to bi moglo i trebalo bi da važi za sve sudije, ali način na koji su oni birani sigurno neće biti takav. Još jedanput moram da ponovim, kada je u pitanju Okružni sud iz Šapca, bivši, a sada Viši sud u Šapcu, pa nije moguće da od 13 kandidata samo troje sudija bude izabrano ponovo u Viši sud, a da predsednik i još šest sudija nije bilo izabrano. Otvoreno i javno se priča u Šapcu da je Viši sud pripao DS u raspodeli, u kadriranju, u vođenju, u uvođenju personalnih rešenja, a Osnovni sud SPS. Ovde to ne iznosim kao svršenu stvar nego ono o čemu se vodilo računa i verovatno ljudi koji rade u pravosuđu najbolje to prepoznaju i znaju koje sudije sude na osnovu zakona, a koje sude na neki drugi način i koji sudija je u kakvim odnosima sa advokatima. Ovo što je kolega Jojić rekao, koji sudija vozi auto advokata, to ste vi potvrđivali, čini mi se, gospođo Mesarović, znači da znate da takvih slučajeva ima, pa se malo u narednom periodu pozabavite time. Niko od vas ne može očekivati da čarobnim štapićem razrešite, vi u sudu, a gospodin Radovanović u Tužilaštvu, preko noći. Ako ste sada prihvatili nešto što je bilo veliki politički uticaj u reformi pravosuđa, u personalnim rešenjima, nastojte što pre da se toga oslobodite, da se izvučete iz tih kandži i da na osnovu zakona sudije sude. A da vi pokušate i da razrešavate sudije, što smo mi i ranije insistirali, da razrešavate one sudije koje su nedostojni, one koji nisu dovoljno stručni pre isteka vremena kada se radi o ovim sudijama koji se biraju na tri godine, na to mislim, a oni koji imaju trajnu sudijsku funkciju, ne čekajući da jedini uslov prestanka bude njihov odlazak u penziju, ne, nijedan drugi prirodan uslov da ne dođe do izražaja. Potrudite se da nam zakoni ne budu paučina kroz koju prolaze velike muve, a male ostaju u njima. To znači isključivo zakon i na osnovu zakona sve da se sudi.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 15 minuta i 40 sekundi. Narodni poslanik Aleksandar Martinović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Povredili ste, gospođo Čomić, član 27. i član 106. Poslovnika Narodne skupštine. Gospodin Dejan Mirović je na vrlo civilizovan, kulturan i argumentovan način govorio o tački dnevnog reda. Niti je prišao govornici a da mu to nije omogućeno, niti je iznosio detalje iz privatnog života bilo kog pojedinca, niti je iznosio uvrede, niti je bilo koga vređao. Bez bilo kakvog osnova u Poslovniku vi ste gospodinu Dejanu Miroviću uskratili pravo da završi svoje izlaganje. Poslovnikom je samo propisano šta narodni poslanik ne sme da čini kada govori, a kako će on da govori o temi koja je na dnevnom redu je njegova stvar. Gospodin Dejan Mirović je smatrao da je način koji je on izabrao najbolji mogući. Vi ste jedino imali obavezu da mu omogućite da svoje izlaganje okonča. Međutim, vi ste, iz nama potpuno nepoznatih razloga, prekršili Poslovnik i sprečili gospodina Dejana Mirovića da završi svoje izlaganje. Mogli ste da vidite, gospođo Čomić, iz prijavljene liste govornika da je, praktično, gospodin Dejan Mirović bio pretposlednji govornik. Niste omogućili poslanicima pauzu. Poslanici iz DS nisu o ovoj temi hteli da govore. Dakle, niste bili ni u kakvom cajtnotu. Mogli ste da pustite gospodina Dejana Mirovića da iznese jedno pitanje koje je i te kako vezano za tačku dnevnog reda. Dopustite, bivšeg glavnog tužioca Haškog tribunala, kao i sadašnjeg glavnog tužioca Haškog tribunala, primali su u zvaničnu audijenciju najviši funkcioneri sudske vlasti u Srbiji. To je činjenica. Za SRS pitanje saradnje sa Haškim tribunalom, odnosno procesa koji se vode pred Haškim tribunalom je naravno značajno, ali je to značajno i za celu Srbiju.
Dva minuta. Zahvaljujem. Nema povrede člana 27. niti člana 106. i potpuno sam sigurna da vi to dobro znate. Uvidom u stenogram videćete da sam primenjivala Poslovnik i podsetila narodnog poslanika Dejana Mirovića na obavezu iz člana 103, a to je da govori o dnevnom redu. Kao i svaki put kada podsetim narodne poslanike, razumevajući kreativan odnos i želju da se svoja diskusija argumentacijom dobro predstavi, da dovede u vezu temu, a to je izbor tužilaca u međunarodnim sudskim institucijama, sa onim što je na dnevnom redu, narodni poslanik Dejan Mirović mi je odgovorio da se poziva na međunarodna dokumenta. Ne prekidajući mu vreme, a iskustvo nam svim govori da bi mu to vreme bilo nadoknađeno, podsetila sam ga da smo u obavezi da poštujemo Poslovnik. Narodni poslanik Dejan Mirović, uvidom u stenogram možete videti, od mene je tražio da mu oduzmem reč, jer hoće da govori na osnovu... Narodni poslanik Momir Marković dobacuje, što je povreda člana 104. Poslovnika Narodne skupštine, kojim je dobacivanje zabranjeno. Narodni poslanik Dejan Mirović je rekao da ne želi da govori u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine nego u skladu sa međunarodnim dokumentima, na šta sam ga, po obavezi člana 27. i staranja o dnevnom redu, podsetila još jednom da uskladi svoju diskusiju sa članom 103, koji nas obavezuje, i narodni poslanik Dejan Mirović je svojom voljom prekinuo svoje izlaganje i zahvalila sam mu se. S obzirom da poslanička grupa SRS ima još na raspolaganju sedam minuta i 20 sekundi, narodni poslanik Dejan Mirović može da iskoristi to svoje vreme, jer nemate više prijavljenih, i da govori u skladu sa članom 103. Poslovnika Narodne skupštine o temi dnevnog reda, ako želi. Nikome u ovoj skupštini neće biti uskraćena prava i nikome u Skupštini neće biti dozvoljeno da zanemaruje dužnosti i obavezu poštovanja dokumenata koji nas sve obavezuju. Dakle, ako želite, naravno, da imate sedam minuta i 20 sekundi na raspolaganju. Prijavljeni ste. Da li želite reč? Izvolite.
Ja bih repliku, pošto ste pomenuli moje ime više puta i krivo ste tumačili. Nisam rekao da...
Narodni poslaniče, nemate pravo na repliku na objašnjenja koja dajem po obavezi po Poslovniku narodnom poslaniku koji je tražio da obrazlaže povredu Poslovnika. Ako hoćete da omalovažavate Narodnu skupštinu, da narušavate ugled Narodne skupštine, imate na raspolaganju za postupanje po drugim članovima Poslovnika Narodne skupštine, koji i mene i vas obavezuju da sprečimo omalovažavanje, narušavanje ugleda i podsmevanje proceduri na koju smo obavezni. Dakle, svojih sedam minuta i 20 sekundi imate da govorite o temi dnevnog reda, uključujući oduzimanje ovih 49 sekundi koliko sam iskoristila da vas podsetim šta se dešava tokom sednice.
Da li imam pravo na repliku ili ne?
Narodni poslaniče, upozoravam vas, pred izricanje mere opomene, da trenutno vrlo ozbiljno narušavate ugled Narodne skupštine, vrlo ozbiljno ugrožavate tok sednice Narodne skupštine. Zahvaljujem. Narodni poslanik Aleksandar Martinović. Želite da govorite o povredi Poslovnika? Izvolite.
Povredili ste član 104, gospođo Čomić. Sumnjam da u Narodnoj skupštini, naravno da uvažavam sve narodne poslanike, ima smirenijeg, tolerantnijeg i civilizovanijeg narodnog poslanika od Dejana Mirovića, a vi sada imate jedan takav brutalan odnos prema njemu da je to prosto neverovatno. Dakle, niti gospodin Dejan Mirović ima nameru da vređa bilo čije dostojanstvo, pogotovo dostojanstvo Narodne skupštine, samo je izneo jednu notornu stvar, koju bi vi kao potpredsednik Skupštine trebalo da znate. Ratifikovani međunarodni ugovori obavezu sve državne organe, pa i Narodnu skupštinu Republike Srbije...
Narodni poslaniče, molim vas da u obrazloženju ne vređate dostojanstvo Narodne skupštine, izvrgavate ruglu činjenicu da ova skupština ima donet poslovnik o radu, koji nas sve obavezuje. Izvrgavanje ruglu sednice Narodne skupštine podrazumeva argumentaciju da želite da utvrdite da se međunarodna dokumenta, koja je Srbija potpisala, mogu primenjivati na tok sednice. Molim vas da to ne činite. Upozoravam vas da to ne činite. Nastavite sa obrazloženjem.
Zaista ne znam šta da kažem. Zapanjen sam informacijama koje sam od vas dobio. Ispada da međunarodni ugovori u Srbiji važe svuda, sem u Narodnoj skupštini koja ratifikuje te iste...
Narodni poslaniče, izričem vam prvu opomenu.
Hvala, gospođo Čomić. Hvala vam. Zahvalio sam vam se.
Imate još 40 sekundi za obrazloženje.
Zahvaliću vam se po treći put. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem i ja vama. S obzirom da vaša poslanička grupa ima na raspolaganju sedam minuta i 20 sekundi, narodni poslanik koji želi da iskoriti to vreme koje vam je na raspolaganju na osnovu Poslovnika Narodne skupštine molim da se prijavi u elektronski sistem i dobićete reč. Da li neko želi da se iskoristi ukupno vreme poslaničke grupe SRS? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika Narodne skupštine? U elektronskom sistemu prijavljen je narodni poslanik Čedomir Jovanović. Na raspolaganju vam je šest minuta.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mesarović i gospodine Radovanoviću, ovo je danas bila vrlo čudna rasprava. Ono što je ohrabrujuće jeste ta zajednička konstatacija da se stanje u pravosuđu mora promeniti, da je reforma pravosuđa neophodna. U zavisnosti od pozicije u kojoj se nalaze oni koji govore o toj reformi raste stepen nepoverenja u način na koji će biti sprovedena. Ono što mislim da se ne sme zanemariti je činjenica da to nepoverenje proizilazi iz gotovo ličnog iskustva, a zapravo iz činjenice da su svi manje ili više uvek sa najboljim namerama zloupotrebljavali pravosuđe i ta vrsta političkog patrenalizma je nešto sa čim se moramo suočiti, a potom tako nešto prevazići. Kao što Skupština jako teško podnosi ambiciju Vlade da bude patron onog što mi ovde radimo, tako verujem da i pravosuđe jako teško izlazi na kraj sa ambicijom Skupštine da slobodu, koju je prethodno dala, pri tom uslovi time što će reč parlamenta biti poslednja. Sad mislim da ste vi u teškoj poziciji zato što ste žrtve te tišine u kojoj vladajuća većina pokušava da promeni odnose u društvu, a da previše ne govori o njihovoj suštini. Kritike koje su pratile sve ono što je radio Visoki savet sudstva i ono što je radilo Državno veće tužilaca su ipak,u to sam apsolutno siguran, više nego u mnogo šta o čemu sam govorio ovde u Skupštini, banalne odnose na značaj. Zbog toga bi bilo važno da i Vrhovni savet sudstva i Državno veće tužilaca reše tih nekoliko slučajeva koji se ovde pominju. Kada se bira 2.500 sudija u zemlji, onda je zaista svođenje čitavog tog postupka na pet ili deset spornih slučajeva nešto što je marginalno i što nikako ne sme gurnuti u drugi plan činjenicu da je ipak ovde napravljen taj veliki korak. Siguran sam da je to korak unapred. Mi ne možemo da ne govorimo o stanju u društvu. Činjenica da postoje poslednje linije odbrane, ne bih rekao samo partijske politike, nego jednog sistema vrednosti koji je deformisao generacije u ovoj zemlji. Praktično osudio sve nas da budemo savremenici najmonstruoznije države u ovom trenutku. Države koja i dalje veruje da je pravo njenih građana i društva uvek u drugom planu, da smo mi svi zapravo dužni da budemo topovsko meso te države, tužioci i sudije, i generali policije i generali vojske, profesori, studenti, poslanici, predsednici partija, predsednici država i mi moramo preokrenuti taj pogrešan sistem vrednosti. Vrlo dobro znamo koja su uporišta onog što smo mi nazvali zločinačkim udruženjem. Mnogi koji su digli svoj glas u poslednjih nekoliko dana treba da posmatraju tu širu sliku. Treba kad izađu na ulicu da pogledaju oko sebe i videće tu negde oko sebe one koje su sudovi osudili na oko 40 godina zato što su to tužilaštva tražila, a nalaze se u bekstvu i na slobodi. Treba da vide ratne zločince koji imaju svoja uporišta u institucijama, ako ne višim institucijama onda u paralelnim institucijama. To je taj pogrešan sistem vrednosti koji se ne može jednom odlukom promeniti, a ovo je važna promena. Dosta toga je svedeno na kriterijume, ali mislim da ne može parlament da raspravlja o kriterijumima u jednom demokratskom društvu. Vi ste preuzeli odgovornost za to. Kao što parlament nije nedodirljiv, nisu ni Visoki savet sudstva, odnosno Državno veće tužilaca nedodirljivi. To je isto tako jasno. Ambicija parlamenta da on bude taj kome se polažu računi, po kome je neko odlučio da li je sudija dostojan ili nije dostojan, zapravo je ponavljanje grešaka iz prošlosti, pri čemu je jako teško nas prepoznati u ulozi onih sa kojima se mi u prošlosti nismo slagali, a imali su istu tu ambiciju. Još jedanput moramo pokazati veliko poštovanje prema ljudima koji će raditi taj posao, sudijama koje će napustiti sredine u kojima su godinama radili, otići u neke nove, tužiocima, njihove porodice plaćaju cenu ovih promena, pakuju se koferi, sele se iz sredina u kojima su godinama živeli, deca prekidaju školovanje. O tome parlament treba da razmišlja kada nekog podražava i nekog kritikuje. Očigledno nije bilo mesta za sve sudije, bilo je onih koji zaslužuju naše apsolutno poštovanje, a nisu na ovoj listi. Razlog zbog kojih ih mi poštujemo, ne moraju da budu razlozi zbog kojih Visoki savet sudstva treba da (Predsedavajuća: Šest minuta.) prostor u novoj organizaciji sudstva i zbog toga prvo, veliko hvala zbog onih koji su svoj posao radili pošteno, a potom svi zajedno treba da vidimo gde je mesto za njih u ovom društvu i kako oni mogu nastaviti da rade svoj posao. Još jedanput vas molim da ove marginalne primere sudija koje su u nekoj vrsti srodstva sa advokatima, sudija koji su sporni zbog odluka u prošlosti, prekontrolišete, jer su oni i ispod linije statističke greške u svakom poslu.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, vreme na raspolaganju je minut i 20 sekundi.
Pre svega, želim da se obratim javnosti i kažem zašto nijedan sudija u Raškoj nije izabran, jer je došlo do jedne greške, ali ne Visokog saveta sudstva, već kandidata koji su sve svoje molbe poslale preko trećeg lica i te molbe su došle nepotpune, bez ijednog dokaza. Po takvim molbama nije moglo da se postupa, jer su sudije za prekršaje smatrale da jesu sudije i da ne idu na prvi izbor, tako da im ništa više od ličnog lista nije potrebno za izbor. Oni su napravili sopstvenu grešku i Visoki savet nije imao prostora to da promeni. Isto tako, želim da se obratim svim sudijama koji se danas biraju, a to je ovaj spisak. Želim da im kažem da treba da vode računa o tome da su svi jednaki pred zakonom i da ozbiljno razmisle o tome da i poslanici, i ministri, i njihovi telohranitelji, treba svi da odgovaraju pred zakonom kada se nađu u takvoj poziciji. Isto tako, i da ovaj parlament ne treba da bude sigurna kuća za kriminalce i da imunitetom štiti one koji se ogreše o zakon, a na štetu građana Srbije.
Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. želi reč? Narodni poslanik Sreto Perić, vreme na raspolaganju je jedan minut.
Ako nekad možemo i treba da se zahvalimo kolegi Bošku Ristiću što je ovaj put ono o čemu smo mi govorili on potvrdio kao tačno. Znači da u određenim mestima nije niko izabran za sudije. Mi sada ne ulazimo, nismo mi imali nikog u Visokom savetu sudstva da može da navede koji su to razlozi. Ima još jedna stvar, kolega Ristiću, koju niste pomenuli, a to je sad, ali ste o tome govorili pre podne i ne osporavam vaše vreme koje ste diskutovali na TV emisiji i ovde, vi to imate kao narodni poslanik, kao predstavnik stranke, bili ste ovlašćeni predstavnik DS. Rekli ste da određeni broj sudija, veoma kvalitetni, a pretpostavljam da vi personalno znate o kojim se sudijama radi i na koje sudije mislim da nisu izabrane iz razloga što su aplicirali na znatno veće funkcije. Nije tačno. Aplicirali su i konkurisali su i na ta mesta na koja vi mislite da jesu i konkurisali su na mesta u sudovima u kojima su do tada radili. Trebalo je i to da kažete, samo korektnosti radi tih sudija, a Visoki savet sudstva će morati zbog savesti. Usuđujem se, gospođo predsedavajuća, još jednom da kažem, zbog savesti da da neka obrazloženja, zbog čega određeni broj sudija neće više nositi tu funkciju. Hvala vam.
Narodni poslanik Boško Ristić, pravo na repliku.
Mislim da sam bio potpuno jasan, kolega, jer zaista postoje sudije i tužioci koji su konkurisali samo za više apelacione sudove ili da su sadašnje sudije Vrhovnog suda konkurisale samo za Vrhovni kasacioni sud, iako znamo da je Vrhovni kasacioni sud nastao podelom nadležnosti Vrhovnog suda na kasaciju i apelaciju. Stvar je Visokog saveta sudstva gde je apsolutno autonoman da ceni postojanje kriterijuma i tu se ogleda suština podele vlasti, gde parlament i izvršna vlast nemaju pravo da se mešaju u odluku Visokog saveta sudstva prilikom primene kriterijuma. Jasno je da pojedini nosioci sudske funkcije nisu mogli da dobiju ovog momenta poverenje za neke previsoko ciljane funkcije, ukoliko nisu ispunili sve one kriterijume koji su javno bili objavljeni, a doneti su na predlog Društva sudija.
Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. želi reč? (Ne.) Ako ne, pitam da li predstavnici predlagača, Nata Mesarović, predsednica Vrhovnog kasacionog suda i predsednica Visokog saveta sudstva, želi reč ili Slobodan Radovanović, predsednik Državnog veća tužilaca? Reč ima Nata Mesarović.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, dame i gospodo, dolazeći danas u Narodnu skupštinu mislila sam da ćemo mi raspravljati o utvrđenom dnevnom redu i moj referat je možda za vas bio kratak zato što sam se držala onoga što je napisano da je dnevni red Skupštine, smatrajući da je Visoki savet sudstva i da je pravosuđe Srbije prvi put dobilo nezavisno telo koje će moći da odlučuje o tome ko će biti sudija u Srbiji. Govorim samo u ime Visokog saveta sudstva, a ne u ime Državnog veća tužilaca. Takođe, želim da vam kažem, samo iz razloga što mislim da danas mnogi građani Srbije prate ovo zasedanje Narodne skupštine, odgovoriću na pojedina pitanja. Što se tiče nepotpunog sastava Visokog saveta sudstva, mislim da tu kritiku ne može nikako da trpi Visoki savet sudstva. Nije to da je samo predložen sada profesor Tomić, uvaženi profesor Pravnog fakulteta u Beogradu, već ste već jedanput raspravljali o članu ili predstavniku pravnih fakulteta koji treba da se uključi u rad Visokog saveta sudstva. Poznato mi je da nijedan od predloženih kandidata nije dobio dovoljan broj glasova. Neki kandidati dobili su zanemarljiv broj glasova koji se kreće ispod cifre 10. Prema tome, znači da i opozicija i pozicija nisu našle za potrebno i nisu uvažile predlagača, smatrajući da ti kandidati ne ispunjavaju uslove da budu članovi Visokog saveta sudstva. Druga stvar, objasniću vam zbog čega je Visoki savet sudstva kasnio sa izborom sudija i predlaganjem sudija na funkciju na koju se prvi put biraju. Najpre, znate da je set pravosudnih zakona usvojen prošle godine u domu Narodne skupštine. Mislim da je veći deo današnje rasprave tada trebalo da se vodi i da se o tome vodi računa. Tom prilikom utvrđeni su i rokovi koji obavezuju Visoki savet sudstva, a reforma, kako je shvata Visoki savet sudstva, ne govorim samo u svoje ime, nego sam predstavnik članova Visokoga saveta sudstva, bila je da se stvori efikasno sudstvo, transparentno sudstvo, da se omogući ravnomerna raspoređenost predmeta u svim sudovima u Srbiji i da svaki sudija radi za istu platu određeni broj predmeta koji ne može biti drastično različit. Jer, vi sada u Srbiji imate sudije koje su radile i imali po 50 predmeta godišnje i neke sudije koje su radile u Beogradu, Novom Sadu ili Nišu, koje su imale preko 350 ili 400 predmeta u radu. Mislim da je bilo vreme da se na to jedanput stavi tačka, da sudstvo radi na najbolji način, da se stvori efikasno, nezavisno, transparentno sudstvo i da se omogući jednak pristup pravdi svim građanima. Takođe, ne mogu da prihvatim kritiku da smo mi bili podvrgnuti uticaju vladajuće koalicije, ne znam kako da kažem, pošto se politikom ne bavim, ali očigledno je veći deo poslanika koji je danas o tome govorio bio u zabludi ili vi smatrate da mi nismo dovoljno stručni, da smo neiskusni i da nam nije trebalo poveriti tu funkciju. To posebno imam u vidu kada se zna da je šest sudija koji su članovi Visokog saveta sudstva upravo izabrani prolazeći demokratsku proceduru predlaganja po kolegijumima sudova određene stvarne nadležnosti, a zatim izabrani u Narodnoj skupštini. Znači, ni to nije problem Visokog saveta sudstva. Videla sam da pojedini poslanici, koji su došli i ispričali da je moj referat bio kratak, a onda su otišli u nepoznatom pravcu, nisu obavešteni, niti prate sredstva javnog informisanja, štampane medije, niti elektronske medije. Ništa što je Visoki savet sudstva radio nije bilo tajno, nego transparentno. Znači, odluke o broju sudija koje su neophodne za obavljanje posla u Srbiji objavljene su javno u "Službenom glasniku" i u sredstvima javnog informisanja, u "Politici". Odluka o kriterijumima takođe je objavljena javno preko "Službenog glasnika" i sredstava javnog informisanja, tako da su sve sudije znale u Srbiji pod kojim kriterijumima će se bodovati. Znate i sami da je Društvo sudija u to vreme, kada su ove odluke objavljene, pozivalo svoje članstvo da ne apliciraju i da ne učestvuju, ali su se sami članovi upravnog odbora upravo prijavili na određena najviša mesta u srpskom pravosuđu. Prema tome, sva ona pobuna oko toga da li su zakoni dobri ili ne od strane Društva sudija, mogu vam reći da je nešto što mene jako čudi. Članovi Društva sudija ili upravnog odbora, jer ne mogu govoriti o celokupnoj organizaciji koja broji preko 1.500 sudija, ali mogu govoriti o onima koji su najuže rukovodstvo, učestvovali su u donošenju svih zakona iz seta pravosudnih zakona i dali su svoje predloge i upravo je njihov predlog da se sudije biraju u Skupštini na tri godine. To nije bio predlog nijednog drugog organa iz pravosuđa, nego upravo Društva sudija. Društvo sudija je takođe predvidelo i disciplinsku odgovornost, koja će za sve sudije u Srbiji biti ustanovljena, i Visoki savet sudstva će imati svoju disciplinsku komisiju. Prema tome, oni su morali da se pridržavaju onoga što je bilo očekivati. Jedino šta oni nisu mislili i što je bilo početak onoga gde su oni učestvovali, tražili su samo i isključivo reformu Vrhovnog suda Srbije. Međutim, kada je država odlučila da se reformiše celo pravosuđe, što jeste cilj, jer građani najviše svojih prava ostvaruju upravo u opštinskim ili budućim osnovnim sudovima, shvatili su da će se oni naći pod udarom reforme i da će njihovi rezultati biti mereni, kao i rezultati svih sudija u Srbiji. Mislim da je to jedino pošteno i jedino transparentno. To sam rekla i javno na konferenciji za štampu koja je održana u četvrtak, kada su objavljeni svi spiskovi izabranih sudija i to u prisustvu sudija Vrhovnog suda koji nisu izabrani. Prema tome, ništa tu nije bilo tajno i nema razloga da sepostavlja sumnja u one koji su radili taj postupak i da se mi dovodimo sada na stub srama zbog toga što smo našli da neki ljudi ne potpadaju pod kriterijume. Ne želim za ovom govornicom da dam obećanje bilo kome da će od ovih upražnjenih mesta koja su ostala u pravosuđu biti najpre i da će biti favorizovane one sudije koje nisu izabrane. To važi samo za one sudije koje nisu mogle da se uklope u broj sudija koji je objavljen, a ne važi za one koje smo, naravno, utvrdili da ne ispunjavaju jedan od ovih uslova. To bi onda bila lakrdija od celog postupka i onda bismo mi sebe doveli u situaciju da se prosto ne zna i da radimo pod nečijim uticajem. Takvu ulogu kao predsednik Vrhovnog kasacionog suda i predsednik Visokog saveta sudstva neću prihvatiti nikada. Takođe, želim da vam objasnim da kriterijum - suprug advokat i žena sudija nije bio kriterijum kojim se rukovodio Visoki savet sudstva da bi eliminisao neke kandidate. Postoje zemlje u Evropi, kao što je npr. Švajcarska, gde su ti kriterijumi utvrđeni zakonom javno objavljeni i ti kriterijumi se sprovode i prema krvnim srodnicima i prema mužu i ženi. Znate, postoji mogućnost uticaja na sudije na raznorazne načine, ali da smo hteli da uvodimo takav kriterijum i da se neprimereno ponašamo, mi bismo onda iz pravosuđa isključili i one sudije čija su deca advokati, a dešava se da imamo na listi sudija čija su dva sina u advokaturi ili imamo brata i sestru itd. To nije bio kriterijum. Kriterijum je nešto drugo. Lični razlozi su utvrđivani za svakog pojedinog sudiju. Mislila sam da danas o tome ne treba da razgovaramo. I u javnosti čujem, a i danas ovde više puta je ponovljeno da se sudija ne stvara lako. Potpuno se slažem s tim. Za jednog dobrog sudiju je potrebno najmanje pet godina da biste imali kvalitetnog sudiju u svim onim oblicima kako je to potrebno da bi mogao čovek potpuno da vlada materijom i da to radi. Ne mogu prihvatiti, takođe, konstataciju koju sam ovde čula danas, da je mogla da se obezbedi reforma u srpskom pravosuđu prirodnim odlivom, odnosno odlaskom ljudi u penziju. To se prosto nije moglo desiti. Takođe, nije se moglo desiti ni u okviru rada Nadzornog odbora i Velikog personalnog veća Vrhovnog suda Srbije. Rezultati ta dva organa su jako mali. Lično sam potpuno nezadovoljna njihovim radom, jer imamo situacije koje se i dan-danas protežu pred Ustavnim sudom Srbije, pred sudom u Strazburu, da su mnoge sudije dobijale požurnice od nekih predsednika sudova da urade, da postupaju po pritužbama građana po određenim predmetima, da oni to nisu činili i posle toga se dešavalo da takve sudije prođu i da ne budu uopšte stavljeni na predlog za razrešenje ili da im se izrekne bilo kakva disciplinska mera. To prosto javnost mora da zna i na takav način nije mogla da se izvrši reforma pravosudnog sistema u Srbiji. Takođe, mogu da vam potvrdim da Visoki savet sudstva nije odredio da bilo koji sudija u Srbiji putuje iz mesta u mesto, ako na taj sud sudija nije aplicirao. Možda je to bilo u Državnom veću. Koji su njihovi razlozi ne znam, ali Visoki savet sudstva nikada nije pozvao nijednog kandidata da naknadno konkuriše za neko mesto, kao što se danas ovde predstavilo u Skupštini, da neki kandidati možda uopšte nisu konkurisali ili da su naknadno konkurisali. Za takve slučajeve ne znam, a sigurno bih morala da znam jer sam prisustvovala svakoj sednici Visokog saveta sudstva. Potpuno otvoreno mogu da kažem da niko do sada nije radio toliko obiman posao. To što se pominje da je bilo 5.500 ili do 6.000, kako se često pominje u javnosti, prijava za izbor sudija, mogu da vam kažem da to nije bilo 6.000 kandidata, bilo je mnogo manje kandidata, pa ni vreme se ne može meriti tri minuta i pet minuta. Na kraju krajeva, mi svi dugo radimo u tom pravosuđu, međusobno se znamo i znamo ko je stručan, imamo i tromesečne, i šestomesečne, i godišnje i svakakve analize svog rada, imamo i nekih drugih saznanja. Što se tiče dostojnosti, taj kriterijum je potpuno objašnjen u odluci o merenjima i kriterijumima koji se primenjuju na sudije. Prosto sam iznenađena da vi kao poslanici, kao glas građana ovde u Skupštini, s tim neki od vas nisu upoznati. Jedino što mogu da kažem u odnosu na kritiku da smo izabrali, jako mi je žao što to moram da pomenem, ali možda možete to tumačiti i na drugi način nego što se iznelo ovde, da je u Požegi izabran sudija koji je preminuo. O tome Visoki savet sudstva nije bio obavešten. Koliko sam naknadno saznala, čovek je preminuo 28. oktobra. Predsednik tog suda nije našao za potrebno da obavesti ni predsednika Vrhovnog suda, niti Vrhovni savet sudstva, da je taj čovek preminuo. Ne mogu prihvatiti njegovu konstataciju da u tako malom sudu nije bilo poznato da je jedan sudija aplicirao za mesto sudije, kada se zna da su sve sudije iz tog suda aplicirale, da u tom sudu je bio najmanji broj mesta i nijedan od sudija tog suda nije aplicirao za neki drugi sud u okolini da bi mogao da se rasporedi. Prema tome, takva greška smatram da je tehničke prirode, a i statusna pitanja se dokazuju samo na osnovu pismenih dokaza, a ne na osnovu usmene reči. Mogu vam reći takođe da je bilo raznih vidova obaveštavanja o nekim situacijama, ali mi ne možemo prihvatiti telefonsko obaveštenje da je neko ovakav ili onakav. Osvrnuću se samo na kandidate za koje iznosite da su učestvovali u izbornim krađama 1996. i 1997. godine. Ne mogu za sve njih da vam dam tačan podatak, proveriću, ali znam da neki kandidati iz užičkog kraja, koji su ovde pomenuti, da je protiv njih pokretan krivični postupak, da je krivična prijava odbačena i da je nakon toga oštećeni kao tužilac nastavljao krivično gonjenje i da je to završeno obustavom krivičnog postupka, tako da ne ostane ljaga na tim ljudima. Što se tiče pomenutog konkretnog kandidata iz suda u Prokuplju, pred ovim domom Narodne skupštine nije pokrenut postupak za njegovo razrešenje sa mesta sudije, nego je bio pokrenut postupak za njegovo razrešenje sa mesta predsednika suda. Je l' znate da Narodna skupština bira i predsednike sudova? Što se tiče ovih naših zakašnjenja, to sam vam rekla, Visoki savet sudstva je čekao odluku, s obzirom da je Društvo sudija podnelo inicijativu da se oceni ustavnost, imajući u vidu da je postojala ranije stalnost sudijske funkcije, ona postoji, taj diskontinuitet je važio i za sudije Ustavnog suda, pa ne vidim zašto ne bi važio i za naše sudije. Znači, čim je Ustavni sud, a rekli smo unapred da ćemo poštovati svaku odluku Ustavnog suda, rekao da je opšti izbor sudija ustavan, mi smo onda tek objavili odluku o tome koliko je sudija neophodno u Srbiji. Takođe, što se tiče primedbe da ne znate kako će sa tim brojem sudija funkcionisati sudstvo u Srbiji, kažem – dajte nam šansu da pokažemo da i sa tim brojem sudija može da se radi u sistemu pravosuđa Srbije. Mnogo veće zemlje omogućuju sa manjim brojem sudija da se radi, to je i primer Engleske, i primer Amerike i mnogih drugih zemalja u svetu. Ali, treba primenjivati procesne zakone. Znate kako, ako vi dozvolite da se odlažu ročišta i pretresi zato što tražite da bude koncentracija dokaza, a ne da svaki put održite ročište ili pretres pa da izvedete onaj dokaz koji vam je tu i koji je pristupačan i da na taj način što brže okrećete predmete, to je činjenica koja se može utvrditi pregledom sudova. Ja sam i letos slala vanrednu kontrolu u jedan veliki okružni sud u Srbiji, gde je bilo takvih primedbi. Mogu vam reći da su rezultati takvog zatečenog stanja bili iznenađujući za mene, prosto kao da nikada nisam radila u sudu. Ali, to se dešava, a onda nemojte očekivati da vam kažem da svi sudovi rade u Srbiji i da sude u razumnom roku i da poštuju rokove. To mogu da vam kažem da je jedino važilo za ova posebna odeljenja Okružnog suda u Beogradu, s kojima se neki ne slažu. Ja, naravno, ne tražim da svi isto mislimo, ali tamo su slate kontrole od strane nosioca pravosudnih funkcija u Srbiji i tamo su ispitivane okolnosti, da li se tamo poštuju rokovi za zakazivanje predmeta, iako su svi dobro znali, jer su ta suđenja bila propraćena javno. Prema tome, od onoga što je Visoki savet sudstva uradio, očekujem da ćete nam dati podršku i da ćete nam pomoći na najbolji način, tako što ćete predložene kandidate koje smo predložili Narodnoj skupštini da ih bira na period od tri godine podržati. Jer, činjenica je da jesmo birali one koji su najbolji. Ne samo da je bila u pitanju prosečna ocena kojom su ti kandidati mereni, nego je bila i dužina studiranja jedan od kriterijuma, pa je, ako je neko duže studirao a imao visoku ocenu, opet mu skraćivan, itd. To je sve predviđeno pravilnikom i ko je želeo da se upozna, mogao je. Javnost stručna je mogla u svakom trenutku da se upozna, jer je Visoki savet sve svoje odluke doneo javno, objavio ih javno i o tome smo javno govorili. Jedino u šta sam sigurna posle današnje diskusije, odgovarajući vam na ovo, jeste činjenica da su poslanici očekivali da i dalje odlučuje o izboru sudija u Srbiji onaj koji bira Visoki savet sudstva. Ja vam sigurno mogu reći da ministar pravde, kao predstavnik izvršne vlasti, ima samo svoj glas koji može dati određenom kandidatu, ali ne nikako glas, kako ste rekli, da će Visoki savet glasati onako kako mu neko to bude saopštio. To je činjenica koja nije tačna i o tome ne bih želela dalje da polemišem. Za sve one kandidate koji nisu izabrani mogu samo da kažem da će oni moći da ostvaruju svoje pravo pred Ustavnim sudom Srbije, koristeći ustavnu žalbu. Hvala vam.
Da li reč želi gospodin Slobodan Radovanović? (Ne) U tom slučaju, zaključujem zajednički jedinstveno pretres o Predlogu odluke za izbor sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti, sa ispravkom od 21. decembra 2009. godine, Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca, Zahtevu za prestanak dužnosti sudije Ustavnog suda Republike Srbije, Predlogu odluke o prestanku sudijske dužnosti, Predlogu odluke o razrešenju javnog tužioca, Predlogu odluke o prestanku dužnosti javnog tužioca, Predlogu kandidata za izbornog člana Prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda profesora pravnih fakulteta i Listi kandidata za izbor tri člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Zahvaljujem na učešću na sednici gospođi Nati Mesarović, predsednici Vrhovnog kasacionog suda i predsednici Visokog saveta sudstva, kao i gospodinu Slobodanu Radovanoviću, predsedniku Državnog veća tužilaca. Ovim završavamo današnji rad i sednicu nastavljamo sutra u 10.00 časova pretresom u pojedinostima, a po prvoj tački dnevnog reda iz zajedničke načelne rasprave. Samo dodatno obaveštenje. Danas je u Narodnoj skupštini bilo predviđeno da se u 14.00 časova u Maloj sali odvija projekcija igranog dokumentarnog filma o našem čuvenom naučniku, velikanu naše nauke, Milutinu Milankoviću. Obaveštenje koje sam dobila oko 14.30 časova je da se projekcija pomera za 15.00 časova i svi narodni poslanici imaju poziv da prisustvuju projekciji. S obzirom da znam delo Milutina Milankovića, moja lična i topla preporuka je da uživate u priči o velikanu naše nauke. Zahvaljujem.