Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Molim narodne poslanike da provere svoje kartice, da li su registrovane u sistemu. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Sulejman Ugljanin. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege poslanici želim da pitam, mi smo imali sastanak ovde u Skupštini Srbije sa evropskim komesarom za proširenje Štefanom File 5. maja ove godine. Sa naše strane su bili predstavnici poslaničkih grupa i predsednica Skupštine na čelu naše delegacije. Evropski komesar za proširenje govoreći o uspostavi vladavine prava, pravne sigurnosti i pravne države dao je veliki značaj rešavanju pitanja manjina kako je on izrazio divljenje da u Srbiji ima veliki broj manjina. Međutim, evropski komesar naglasio je da neophodno da se sačini ozbiljan program za rešavanje manjinskog pitanja, kako bi se jasno definisao cilj tog programa. Ime nosioca svakog dela programa, da se zna ko nosi taj program, ko vodi taj program, rokove za završetak tog programa, iznos sredstava koji se predviđaju za rešavanje tog programa i iznos koliko je potrebno novca za taj program. Pitam predsednicu Skupštine koja je predsedavala tim sastankom - šta je do danas učinila Skupština Srbije? Da li je učinila ili je počela da radi taj program za rešavanje Bošnjačkog pitanja u Republici Srbiji? Što se tiče manjinske poslaničke grupe, grupe SDA Sandžaka i PDD, mi smo spremni da damo puni doprinos u izvedbi programa za Bošnjačku manjinu i za Albansku manjinu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Ljiljana Kosarić. Izvolite.
Hvala lepo. Pitanje postavljam Ministarstvu zdravlja, Ministarstvu prosvete i Ministarstvu rada i socijalne politike. Odnosi se na dodatnu podršku deci i učenicima iz osetljivih grupa, neposrednu i posrednu koja zahteva dodatna finansijska sredstva, a ne sprovodi se na način koji je potreban. Sa početkom nove školske godine kulminirao je problem postojanja i održivosti personalnih asistenata tj. asistenata koji su angažovani kao pratnja deci za ličnu pomoć. Personalni, lični asistent je neposredna i dodatna podrška deci iz osetljivih grupa koja zahteva dodatna finansijska sredstva kao što je u ostalom i prilagođavanje i nabavka udžbenika, nastavnih sredstava na primer, Brajevo pismo, individualni obrazovni program, angažovanje pedagoškog asistenta. Sistem je profunkcionisao i činilo se da će se dograđivati, da će biti još bolji, a onda je na jednom sve više lokalnih samouprava ne izmiruje svoje obaveze, pa su roditelji prinuđeni da sami plaćaju personalne asistente. Kako roditelji kažu, tražeći informacije sa svih nivoa došli su do saznanja da niko nije odgovoran, da nema zakona po kome bi lokalna samouprava opredelila sredstva za ovu namenu. Činjenica je da se deci usled socijalne uskraćenosti smetnje u razvoju, invaliditeta, teškoća u učenju i drugih razloga pruža dodatna pomoć u obrazovanju, zdravstvu i socijalnoj zaštiti. To nije volja pojedinca, niti je to volja grupe, to je strateško opredeljenje Srbije. Donet je Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja 2009. godine gde je u članu 98. i predviđeno, što je za razliku od ranije velika izmena da svako dete može i mora upisati u prvi razred osnovne škole sa najmanje 6,5, a najviše 7,5 godina ili će roditelji snositi zakonske posledice. Shodno ovom zakonu donet je i Pravilnik o dodatnoj obrazovnoj zdravstvenoj i socijalnoj podršci detetu i učeniku, to je „Službeni glasnik“ broj 63 od 2010. godine. Iza ovog Pravilnika stoje ova sva tri pomenuta ministarstva i oni su učestvovali u radu, Ministarstvo za rad i socijalnu politiku, Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo prosvete. Shodno Pravilniku formirane su inter resorne komisije za procenu potreba dece, ove pomenute dece i što je najvažnije članove komisije imenuje skupštinska jedinica lokalne samouprave na zajednički predlog opštinskih uprava iz oblasti obrazovanja, zdravlja i socijalne zaštite. One su bile u obavezi i to su iuradile da imenuju i koordinatore komisije. To je lice koje je zaposleno u opštini i koje je spona između inter resornih komisija i lokalne samouprave kao i ministarstava i imaju obavezu da šalju izveštaje o radu i drugu dokumentaciju od značaja, čak i kadasu problemi u pitanju. Tu su i strateška opredeljenja kako međunarodna tako i naše Republike. Ono što je važno i što moram istaći jeste da je potrebno razumeti da je proces procene potrebe deteta za roditelje pa i za dete veoma stresan. Zato je neophodno da profesionalci koje vode ovaj proces stvaraju atmosferu uzajamnog poverenjau institucije i poverenja međusobnog, poverenja u konačan cilj, a to je obezbeđenje uslova detetu za razvoj, učenje, i ravnopravno učešće u sistemu zajednice. Inače, ovaj sistem je uspostavljen i odjednom se dešava da imamo probleme u funkcionisanju. Zato i postavljam pitanja Ministarstvu zdravlja, Ministarstvu prosvete, Ministarstvu za rad i socijalnu politiku – da li redovno dobijaju izveštaje o radu inter resornih komisija i da li su upoznati sa problemima pružanja dodatne podrške deci i učenicima iz osetljivih grupa i šta će preduzeti u otklanjanju nastalih smetnji? S obzirom na već postojeće zakonske akte, šta je potrebno da bi se privolela lokalna samouprava da ispoštuje obaveze u pružanju podrške deci i učenicima iz osetljivih grupa, tako da se i reši pitanje personalnih i pedagoških asistenata? Hvala vam.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, postavio bih pitanje ministru resornom, gospodinu Velimiru Iliću, gospođi Mihajlović i gospodinu Marku Blagojeviću, a vezano za situaciju u Opštini Šid, konkretno mesto Jamena, kao što javnost dobro zna, pogođeno je poplavama koje su zadesile našu zemlju ove godine. Situacija u tom mestu je izuzetno kritična i građani se tamo osećaju zaboravljenim i izdanim od strane države. Niz problema je sa kojima se oni suočavaju i mogućnost da u istoj ulici neko dobije sredstva za obnovu kuća, a neko ne, ne bi trebala da im se dešava, a takođe, ljudi se žale na rešenja koja su dobili. Mesecima ne dobijaju odgovore. Pomoć koja je stizala od raznih donatora, raspoređuje se na vrlo čudne načine u smislu da se dele po rođačkim ili još gore, partijskim aršinima. Ono što je sigurno najkritičnije, jedan deo građana koji ne mogu da obnove svoje kuće, ostati u šatorima, zima se približava i mislim da je to nešto na čega bi Kancelarija koja je osnovana namenski da se bavi ovim pitanjima, morala da se osvrne. Postoji problem između republičke i pokrajinske vlasti, vezano za sanaciju nastalih šteta u mestu Jamena, s obzirom da, koliko sam ja obavešten, pokrajina ne može da opredeli sredstva, ukoliko bi izvršila trošenje sredstava, za obnovu kuća u Jameni, rečeno je da bi to bilo nenamensko trošenje sredstava, odnosno mogli bi da krivično odgovaraju za tako nešto. Građani Jamena svakako ne misle da je trenutak da se preko njihovih leđa dogovaraju, pregovaraju, razgovaraju, republička i pokrajinska vlast i nadam se da ovo neće biti samo još jedna situacija u kojoj, kada imamo problem, osnovaćemo agenciju u Beogradu gde će se zaposliti gomila nečijih prijatelja, prija, šurnjaja, partijskih drugova i na tome će se stvar završiti, i ovaj problem mora urgentno da se reši. Hvala.
Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Moje pitanje je upućeno predsedniku Republike, gospodinu Nikoliću, predsedniku Vlade, gospodinu Vučiću i ministru Gašiću, ministru odbrane a tiče se vojne parade, najavljene za 16. oktobar. Naime, nesporna je činjenica da treba gajiti sećanja na antifašističku istoriju našeg naroda, međutim, pitanje je način i mere na koji se to radi. Naime, u toj borbi, učestvovala je i „Crvena armija“. Moje prvo pitanje tiče se vremena održavanja vojne parade. Naime, borbe za oslobođenje Beograda trajale su od 14. do 20. oktobra i 16. oktobra, ni ova zgrada u kojoj sedimo nije bila oslobođena.Velike borbe vodile su se za Trg Republike 17. a Palata Albanije je oslobođena 20, dakle centar grada, uz velike otpore nemačkog okupatora. Dakle, zbog čega 16. oktobar, kada je manji deo Beograda bio tog datuma oslobođen? Drugo pitanje tiče se načina pripremanja ove vojne parade. Interesuje me, postavljam pitanje, ko je izdao naredbu za vojnu paradu, da li je to učino predsednik Republike kao vrhovni komandant oružanih snaga ili neko drugi i koji dokument o tome svedoči, o toj naredbi? Drugo pitanje, kada su započete pripreme za ovu vojnu paradu, da li je dovoljno vremena dato Vojsci Srbije za pripremu, a ovo pitam, pre svega iz razloga bezbednosti učesnika vojne parade, jer ta vojna parada se održava na radni dan, to je četvrtak i verovatno će mnogi doći na tu paradu organizovano ili neorganizovano, pa to pitam zbog bezbednosti učesnika, da li je Vojska Srbije imala dovoljno vremena da se pripremi za vojnu paradu i da li će njihova bezbednost i bezbednost učesnika biti ugrožena. Treće pitanje vezano za ovu vojnu paradu tiče se finansiranja vojne parade. Interesuje me koliko će koštati održavanje ove vojne parade, koliko dinara, da li su u budžetu obezbeđena sredstva za ovu vojnu paradu, imajući u vidu da će to ili tih dana i vojnici po ugovoru koji će učestvovatiu toj paradi, biće im smanjene plate, biće smanjene plate i profesorima i policajcima i vozačima i mnogim drugima baš tih dana. Postavljam pitanje, da li bi, ukoliko bi ova parada bila skromnija, možda plate tih vojnika po ugovoru, možda bile manje smanjene u odnosu na smanjenje koje se predviđa? Ne znam da li je u budžetu predviđena ta pozicija, ali znam da održavanje parade košta puno. Naime, rezervoar tenka jeste zapremine 1200 plus 400, dakle 1600 litara. Tenk koji mi imamo troši od 260 do 450 litara. Avioni koje koristimo, zapremina njihovog rezervoara je 4365 litara, a oni od zavisnosti vrste leta, ovaj rezervoar mogu da potroše za nekoliko sati. To su ozbiljne pare, to je ozbiljan novac. Pitam odakle su ta sredstva obezbeđena i da li je bilo neophodno da se tolika sredstva obezbede? Sa druge strane, država se zadužuje svakog dana i država koja se zadužuje, ne meri svoju snagu po vojnim paradama, kao što evropske zemlje ne mere svoju snagu po broju održanih i veličini održanih parada, već po standardu građana. Po broju parada i po načinu i veličini parada, svoju snagu mere neke druge zemlje, koje imaju veoma nizak standard građana i veoma ugrožene slobode građana i prilično lošu reputaciju u svetu. Dakle, molim predsednika Vlade i ministra odbrane da dobijemo odgovore na ova pitanja do početka ove parade.
Pre nego što nastavimo, da li još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima gospodin Stefanović, šef poslaničke grupe DS.
Poštovane kolege, postavljam pitanje ministru unutrašnjih poslova Nebojši Stefanoviću i predsedniku Vlade gospodinu Vučiću, vezano za nemile događaje koji su se dogodili u nedelju u Beogradu, kao što su svi građani Srbije videli kada je došlo do jednog neželjenog incidenta, kada je brutalno pretučen brat predsednika Vlade gospodin Andrej Vučić. Dakle, moje pitanje ministru policije i predsedniku Vlade su sledeća. Kako je došlo do ovog incidenta, ko ga je izazvao, šta se zaista i tačno dogodilo da se Skupština obavesti i nadležni odbor, da se obavesti Skupština Srbije i narodni poslanici, ako je moguće, u zakonu predviđenom roku o tome ko je i na koji način dodelio obezbeđenje gospodinu Andreju Vučiću i bratu gradonačelnika gospodinu Malom, da se obavesti Skupština ko je doneo odluku da pripadnici vojne jedinice „Kobre“ u ovoj situaciji vrše neformalno štićenje lica, da li za to postoji odluka, naređenje ili pisani dokument i ako postoji, mi bismo želeli da vidimo? Takođe, smatramo da je ova, kasnije u medijima, apsolutno masovno prezentovana neželjena situacija dobila svoj epilog u tome da, ili ministar unutrašnjih poslova treba da podnese ostavku ili treba da podnese ostavku ministar odbrane, zato što smatramo da lično obezbeđenje premijera je ustupljeno bez adekvatnog naređenja ili pisanog traga u štićenje brata premijera. Prema tome, ili ministar unutrašnjih poslova nije radio svoj posao, pa je dozvolio da se ovo dogodi i mi bismo želeli da dobijemo odgovore na ta pitanja, da se ne završi na suspenziji pet pripadnika žandarmerije iz niškog, jer smatramo da ovde mora da se ustanovi i komandna odgovornost i propusti svih koji su doveli do ove situacije. Dakle, mi ne možemo da prihvatimo stalno medijsko spinovanje ovog događaja bez činjenica koje bi objasnile ovu zaista neželjenu situaciju. Srbija se izlaže jednoj medijskoj lavini koja na neadekvatan način predstavlja događaj o kojem, čini mi se, malo ko bilo šta zna u ovoj zemlji. Ono što znamo je da je naš sugrađanin brutalno pretučen, da ne znamo kako i zašto je došlo do toga, kako je taj incident počeo, da li su zaista se legitimisali, da li je gospodin Andrej Vučić flašom gađao žandarmeriju ili nije i ko je ustupio obezbeđenje tom čoveku i na osnovu kog ovlašćenja i da li je tačno da su pokušali na silu da probiju kordon i da li je tačno da su u tom smislu i oni sami koristili silu i pokazivali oružje. Mi želimo to da čujemo zato što želimo da građani Srbije znaju istinu, a ne zato što nekoga mrzimo, odmah da kažemo to. Takođe, moje sledeće pitanje se odnosi, ponovo postavljam pitanje gospodinu Marku Blagojeviću i postavljam pitanje predsedniku Vlade, da nas najzad obaveste koliko sredstava je prikupljeno pozivanjem broja 1003, nakon katastrofalnih poplava u maju mesecu, tačno koliko sredstava, gde se ta sredstva nalaze i za šta će biti, tj. za koje namene upotrebljena? Takođe me interesuje, dakle pitanje na iste adrese, koliko kuća je do sada od pomoći prikupljene u novcu izgrađeno u poplavama zahvaćenim područjima, recimo u Obrenovcu ili Krupnju ili na nekom drugom mestu? Ako nije, kada će tačno biti te kuće izgrađene i zašto nije do sada nijedna kuća izgrađena? Ono što me takođe interesuje je afera koja se pojavila sa angažovanjem lobističke firme u Velikoj Britaniji. Mi smo videli da je tu bilo nekih nejasnoća. Voleli bismo da nam Vlada odgovori, dakle da nam odgovori nadležni ministar za informisanje, da nam odgovori predsednik Vlade, ko je osoba koja je zaključila sporazum sa britanskom lobističkom firmom i gde se nalazi trag svega toga? Na kraju pitanje za predsednika Vlade i ministra informisanja i kulture gospodina Tasovca, na koji način i kada će da isprave ogromnu nepravdu koja je ugrožavanje javnog interesa, ugrožavanje informisanja građana, a to je da je očigledno, voljom premijera, ukinuta emisija „Utisak nedelje“ na televiziji B92?
Vreme gospodine Stefanoviću. Reč ima predstavnica poslaničke grupe SNS narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poštovani građani, imam pitanje za ministra omladine i sporta, za gospodina Vanju Udovičića. Prema Zakonu o sportu iz 2011. godine član 25. i 26. stav 4 – svi klubovi i stručna lica koja rade u oblasti sporta i rekreacije moraju da imaju dozvolu za rad izdatu od granskog nadležnog nacionalnog saveza. Znači, Ministarstvo omladine i sporta je poverilo ovu delatnost granskim savezima koji obrazuju komisije koje daju dozvole za rad sportskim stručnjacima i sportskim klubovima. Na primer, savezi oblasti rekreacije i fitnesa u Srbiji izdaju dve vrste licenci - licence za klubove i organizacije i licence za sportske stručnjake. Na visinu naknade za izdavanje licence, svaki savez ima svoju cenu, saglasnost je dalo Ministarstvo omladine i sporta. Sportski stručnjaci su lica koja imaju odgovarajuće visoko obrazovanje u oblasti sporta, odnosno fizičke kulture ili su osposobljeni za obavljanje određenih stručnih poslova u sportu. Sportski stručnjaci u sportu se razvrstavaju i prema sportskim zanimanjima, zvanjima u okviru zanimanja. Ministar utvrđuje nomenklaturu sportskih zanimanja i zvanja, tipične poslove za utvrđenje sportskih zanimanja i uslove u pogledu obrazovanja, odnosno stručne osposobljenosti za sticanje znanja. Pitala bih ministra omladine i sporta, šta on misli o visini naknade od 100 evra i više za izdavanje licenci za rad, za sportske stručnjake koje inače važi samo tri godine? Znači, potrebno je svake tri godine dozvoljavati sportskim stručnim saradnicima i sportskim stručnjacima da obnavljaju ove dozvole. Da li je potrebno da uopšte nešto plate i sportski stručnjaci koji su završili fakultet sporta i visokog vaspitanja i stekli akademsku titulu diplomiranog profesora sporta i fizičkog vaspitanja ili visoke škole za sport i stekli zvanje kvalifikovanog trenera? Većina tih sportskih stručnjaka stalno radi na svom usavršavanju, pa tako pohađaju razne kurseve za određene programe u sportu i te kurseve plaćaju. Najčešća je cena oko 500 evra, posle koje dobijaju diplome za te programe, odlaze na razne seminare, naučne skupove, znači, posle fakulteta i visokih škola i plaćenih kurseva, treba da plate još izdavanje dozvola za rad licenci još 100 i više evra svake treće godine. Predlažem da izmene Zakone o sportu, da se još jednom razmotri visina, naknada za izdavanje licenci sportskim stručnjacima i da li je potrebno da svi plaćaju njeno izdavanje? Po članu 30. Zakona o sportu, ministar omladine i sporta bliže uređuje način i postupak obavljanja stručnog nadzora i mere za otklanjanje uočenih nedostataka i druga pitanja od značaja za sprovođenje stručnog nadzora u oblasti sporta. Tako se nadam da će ministar da predloži postupak stručnog nadzora po ovom pitanju i predloži određene mere. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, pre nego što nastavimo sa radom, dajem pauzu pet minuta da predstavnici Vlade, ministar Gašić, koji je ovlašćeni predstavnik Vlade po ovoj tački i predstavnici Vlade ne uđu u salu. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miroslav Markićević, prof. dr Žarko Obradović, Stefana Miladinović, dr Dijana Vukomanović, Meho Omerović, Riza Halimi i Šajip Kamberi. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 5. i 6. dnevnog reda, o Predlogu zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme i o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Republike Alžir o uzajamnoj razmeni i zaštiti tajnih podataka u oblasti odbrane. Saglasno članu 90. stav 1. Poslanika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom zajedničkog načelnoj i jedinstvenog pretresa o predlozima zakona iz tačaka 5. i 6. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Rasima Ljajića, potpredsednika Vlade i ministra trgovine, turizma i telekomunikacija, i Bratislava Gašića, ministra odbrane, pozvao da sednici prisustvuju i: Zoran Đorđević, državni sekretar u Ministarstvu odbrane, Bojana Todorović, pomoćnik ministra trgovine, turizma i telekomunikacija, pukovnik Milan Konjikovac, zastupa načelnika Uprave za međunarodnu vojnu saradnju u Ministarstvu odbrane, Jasmina Roskić, načelnik odeljenja u Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija i Asija Veljović, samostalni savetnik u Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 5. i 6, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: o Predlogu zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme i o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Republike Alžir o uzajamnoj razmeni i zaštiti tajnih podataka u oblasti odbrane. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Reč ima ministar odbrane gospodin Bratislav Gašić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, članovi Vlade, potvrđivanjem međunarodnih konvencija i sporazuma iz oblasti zabrane širenja konvencionalnog naoružanja, streljačkog i lakog oružja, kao i oružja za masovno uništenje Republika Srbija je kao članica UN prihvatila i u potpunosti realizuje svoje međunarodne obaveze na ovom planu, pre svega u oblasti poštovanja Rezolucije Saveta bezbednosti UN, preporuka OEBS-a i odluka EU. Izvozna kontrola je preventivna mera kojom se obezbeđuje da izvezena roba ne bude iskorišćena u svrhu nelegalnih ili nepoželjnih aktivnosti u drugim zemljama i regionima. Efikasna primena zakona kojima je propisana izvozna kontrola i primena sankcija u slučaju njenog kršenja zahteva poštovanje pravila izvoza propisanih zakonom, kao i angažovanje širokog kruga nacionalnih aktera, uključujući carinu, policiju, obaveštajne i sudske službe. Predlog zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme je deo seta zakona u oblasti izvozne kontrole, čijim usvajanjem će Republika Srbija u potpunosti usaglasiti svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom EU. Prvi takav zakon stupio je na snagu novembra 2013. godine i to je Zakon o izvozu i uvozu robe dvostruke namene, „Službeni glasnik Republike Srbije“ broj 95 od 2013. godine. Materija izvozne kontrole do tada je bila regulisana jednim zakonom, Zakonom o spoljnoj trgovini naoružanjem, vojnom opremom i robom dvostruke namene, „Službeni glasnik Srbije i Crne Gore“ broj 705 i 805. Donet je 2005. godine u vreme postojanja bivše državne zajednice Srbije i Crne Gore, koji je u značajnoj meri prevaziđen. Imajući u vidu da u zakonodavstvu EU oblast kontrole izvoza robe dvostruke namene pripada delu zajedničke trgovinske politike, ova oblast je definisana obavezujućim propisima za države članice, među kojima je najznačajnija regulativa 428 iz 2009. godine. Oblast kontrole izvoza naoružanja i vojne opreme spada u takozvani drugi stub evropskog zakonodavstva. Spoljna politika, odbrana i bezbednost i njeno regulisanje prepušteno je državama članicama, s time što postoje obavezujuće smernice i kriterijumi koji moraju biti primenjeni u nacionalnom zakonodavstvu država članica. Ovo se pre svega odnosi na kriterijume za izdavanje dozvola koje su propisane takozvanom zajedničkom pozicijom EU. U tekst Predloga zakona o izvozu i uvozu naoružanjai vojne opreme uneti su navedeni kriterijumi zajedničke pozicije, tako da će se njegovim stupanjem na snagu steći uslovi da oni budu primenjeni u zakonodavstvu Republike Srbije. Predlog navedenog zakona u potpunosti usklađen je sa Ugovorom o trgovini naoružanjem kao prvim dokumentom u ovoj oblasti usvojenim na nivou UN. Ugovor je Republika Srbija potpisala avgusta meseca 2013. godine, a njegova ratifikacija je u toku. Rešenje i standardi predviđeni navedenim ugovorom u potpunosti su ugrađeni u tekst predloženog zakona. Konačno, ništa manje značajna za donošenje Zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme nije i činjenica da se njegovim usvajanjem i stupanjem na snagu stiču uslovi za prijem Republike Srbije u Vasenarski, aranžman koji predstavlja značajni kredibilan međunarodni kontrolni režim. Naime, Republika Srbija je zahtev za članstvo u režimu podnela je još 2009. godine, ali ni do danas nije primljena. Jedan od najvažnijih uslova za prijem bilo je upravo usvajanje novog zakonodavstva usklađenog sa međunarodnim standardima u oblasti izvozne kontrole. Predlogom ovog zakona stvaraju se normativne pretpostavke za ispunjavanje osnovnog cilja - uspostavljanje jačeg sistema kontrole i nadzorom u oblasti izvoza, uvoza, transporta i tranzita naoružanja i vojne opreme, kao i pružanja brokerskih usluga i tehničke pomoći u vezi sa tom robom, radi ostvarivanja i zaštite odbrambenih, bezbednosnih i spoljno-političkih interesa Republike Srbije i nijednog međunarodnog kredibiliteta, kao i obezbeđenje poštovanja njenih međunarodnih obaveza. Donošenje novog zakona će doprineti jačanju mehanizma zaštite u izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme, pružanja brokerskih usluga i tehničke pomoći, transporta i tranzita, te ograničiti mogućnost neovlašćenih krajnjih korisnika da dođu do nezakonito izvezenih roba, tehnologija i unapredi sistem unutrašnje sigurnosti privrednih subjekata koji obavljaju navedene poslove u oblasti naoružanja i vojne opreme. Predloženim zakonom se utvrđuje da se izvoz i uvoz naoružanja i vojne opreme, utvrđen Nacionalnim kontrolom listom naoružanja i vojne opreme, vrši na osnovu dozvole. Nacionalni kontrolni list naoružanja i vojne opreme usvaja Vlada Republike Srbije na predlog ministarstva nadležnog za poslove spoljne trgovine. Važeća Nacionalna kontrolna lista robe dvostruke namene usvojene odlukom Vlade jula meseca ove godine, objavljeno u „Službenom glasniku“ 76 iz 2014. godine i u potpunosti je usklađena sa važećom listom ove robe u EU za 2014. godinu, koja je usvojena aprila meseca ove godine. Najznačajnije novine koje su obuhvaćene predloženim zakonom su sledeće – precizno se uređuje oblast registracija, odnosno uslova i načina za sticanje prava, pravnih lica i preduzetnika za obavljanje poslova, izvoza i uvoza naoružanja i vojne opreme, pružanja brokerskih usluga i tehničke pomoći. Utvrđuje se nadležnost Ministarstva i trgovine i turizma i telekomunikacija za vođenje registra lica ovlašćenih za obavljanje poslova izvoza i uvoza naoružanja i vojne opreme. Njime se daje ovlašćenje Ministarstvu za donošenje podzakonskog akta kojim se propisuje način vođenja registra, kao i obrasci zahteva za upisa u registar. Posebni uslovi koje lice koje podnosi zahtev za upis u registar mora da ispuni, a koji su od značaja za zaštitu bezbednosnih i drugih interesa Republike Srbije i uvodi posebna pisana saglasnost podnosioca zahteva za upis u registar, kako bi bio podvrgnut takvoj vrsti provere. Daje se mogućnost produženja važenja izdate dozvole, do sada je važila godinu dana od dana izdavanja, na rok do okončanja ugovora, a najduže do tri godine. Na taj način se u praksi olakšava privrednim subjektima koji zaključuju dugoročne ugovore za izvoz naoružanja i vojne opreme ili pružaju usluge u inostranstvu. Propisuje se rok za odlučivanje po zahtevu za izdavanje dozvola i to deset dana od dana dobijanja poslednje saglasnosti organa koji učestvuje u postupku izdavanja dozvole Ministarstva odbrane, MUP, Ministarstvo spoljnih poslova i BIA. Na ovaj način je izbegnuta mogućnost da se fiksiranjem rokova za izdavanje dozvole podnosilac zahteva eventualno obrati sa zahtevom za naknadu štete, a sa druge strane, ostavlja mogućnost organima u postupku odlučivanja da sve potrebne provere izvrše neopterećeni kratkim rokovima. Propisuje se obaveza izvoznika, uvoznika, brokera i pružaoca tehničke pomoći da pre započinjanja posla izvoza, uvoza, pružanja brokerskih usluga i pružanja tehničke pomoći utvrdi da li predmet roba ili usluga spada u vojno naoružanje. U skladu sa odredbama ovog zakona predviđa se posebna saglasnost za izvoz tehnologije, odnosno izdavanja dozvole za otpočinjanje pregovora koji uključuju izvoz tehnologije. Naime, u praksi se dešavalo da privredni subjekti ugovore posao kojim se predviđa izvoz tehnologije u oblasti proizvodnje naoružanja i vojne opreme, za koji ne dobiju saglasnost pa dolazi do raskida takvih ugovora, zahteva za nadoknadu štete i drugo. Precizno se definišu i kriterijumi za odlučivanje po zahtevu za izdavanje dozvola, a predviđena je mogućnost automatskog odbijanja zahteva za izdavanje dozvola po osnovu prva četiri kriterijuma, a na osnovu mišljenja Ministarstva spoljnih poslova, kako i u zakonodavnoj praksi država članica EU. Predviđa se mogućnost izdavanja dozvola po tzv. posebnoj, skraćenoj proceduri, kada je u pitanju roba koja pripada bezbednosnim ili odbrambenim snagama zemlje, a radi učešća predstavnika te zemlje u multinacionalnim operacijama, na međunarodnim vežbama ili po osnovu obaveze koje proističu iz članstva zemlje u međunarodnim organizacijama ili po osnovu međunarodnih ugovora. Na isti način se po skraćenoj proceduri predviđa izdavanje dozvola za tzv. nekomercijalni izvoz i uvoz ove robe, na primer, u svrhe učešća na međunarodnim sajmovima, izložbama, kao i robe stečene po osnovu poklona ili nasleđa. Preciznije je uređena situacija kada dozvola prestane da važi, kao i kada se dozvola menja. U zavisnosti od vrste izmene, odnosno da li je u pitanju formalna ili materijalna izmena, dozvola se izdaje po novoj, sprovedenoj redovnoj proceduri ili se dozvola samo menja rešenjem nadležnog ministarstva, bez pribavljanja prethodne saglasnosti organa koji učestvuje u postupku izdavanja dozvola. Reguliše se slučaj, čest u praksi, kada je dozvola izdata u tzv. izvoznom ograničenju u smislu zabrane ponovnog izvoza robe bez prethodne saglasnosti države porekla ili prodavca robe, kada se radi o robi uvezenoj u Republiku Srbiju, odnosno kada krajnji korisnik robe izvezen iz Republike Srbije zatraži saglasnost za njen ponovni izvoz ili dalju prodaju. U takvim slučajevima predviđeno je da se radi dobijanja saglasnosti sprovede kompletna procedura propisana Zakonom za izdavanje dozvole. Konačno, novim zakonom se daje mogućnost da privredni subjekat, u većinskom stranom vlasništvu, može da obavlja poslove izvoza, odnosno uvoza naoružanja i vojne opreme. Naime, važećim Zakonom o stranim ulaganjima „Službeni list SRJ“ broj 3 iz 2002. godine i broj 5 iz 2003. godine, propisano je da firma koja je u većinskom stranom vlasništvu ne može obavljati poslove proizvodnje i prometa naoružanja i vojne opreme. Ovakva odredba je u velikoj meri prevaziđena i limitirajuća u smislu privlačenja stranih ulagača koji bi investirali u ovu oblast, pa je predloženo njeno ukidanje. Predviđena je mogućnost izricanja, pored novčanih kazni, i kazni izricanja određenih zaštitnih mera, shodno odredbama novog Zakona o prekršajima, „Službeni glasnik“ Republike Srbije broj 65 iz 2013. godine. Tekst nacrta zakona je podeljen u sedam delova. Prvi deo sadrži uvodne odredbe. Drugi deo sadrži odredbe o uslovima za vršenje izvoza i uvoza naoružanja i vojne opreme i pružanja brokerskih usluga i tehničke pomoći. Treći deo sadrži odredbe o dozvoli. Četvrti deo sadrži odredbe o transportu i tranzitu naoružanja i vojne opreme. Peti deo sadrži odredbe o nadzoru. Šesti deo sadrži kaznene odredbe. Sedmi deo sadrži prelazne i završne odredbe. Namenska industrija Srbije ima značajan potencijal za razvoj. Srbija je najveći izvoznik naoružanja i vojne opreme u regionu jugoistočne Evrope. Ovo je utoliko značajnije ako se ima u vidu da su kapaciteti fabrika tzv. namenske industrije gotovo potpuno uništeni tokom NATO bombardovanja 1999. godine. Ponovo su uspostavljene veze sa tradicionalnim partnerima, pre svega sa Irakom, izvozne snage SAD, koje su do nedavno bile u toj zemlji. S tim u vezi, potrebno je više ulaganja u kapacitete namenske industrije, prevashodno radi poštovanja preuzetih obaveza i ugovorenih rokova isporuke, povećati stepen realizacije sklopljenih poslova. Sadašnji nivo realizacije kreće se od 25 do 30% ugovorenih poslova. Značaj namenske industrije je utoliko veći što ta industrija ostvaruje suficit u spoljno-trgovinskoj razmeni sa inostranstvom. Od prihoda ostvarenih izvozom je moguće vršiti modernizaciju vojnih snaga Srbije i ulagati u revitalizaciju postojećih kapaciteta namenske industrije i konačno usmeriti veća sredstva u istraživanje i razvoj naoružanja i vojne opreme. Od 2005. godine prati se i analizira broj ukupno izdatih dozvola za izvoz, odnosno uvoz kontrolisane robe u ministarstvu nadležnom za poslove spoljne trgovine. Ako posmatramo statistički, konstantno je rastao broj izdatih dozvola za izvoz i uvoz, kao i njihove vrednosti. Izvoz naoružanja i vojne opreme: u 2005. godini izdate su 274 dozvole u vrednosti od oko 76 miliona američkih dolara, u 2006. godini izdato je 300 dozvola u vrednosti od 346 miliona američkih dolara, u 2007. godini izdate su 372 dozvole u vrednosti od 300 miliona američkih dolara, u 2008. godini izdate su 343 dozvole u vrednosti od 571 miliona dolara, u 2009. godini izdato je 360 dozvola u vrednosti od 467 miliona dolara, u 2010. godini izdato je 348 dozvola u vrednosti od 757 miliona dolara, u 2011. godini izdate su 324 dozvole u vrednosti 369 miliona dolara, u 2012. godini izdato je 366 dozvola u vrednosti od 460 miliona dolara, u 2013. godini izdate su 444 dozvole u vrednosti od 775 miliona dolara, a u 2014. godini za prvih šest meseci izdato je 190 dozvola i nemamo još uvek vrednost u dolarima. Uvoz naoružanja i vojne opreme: u 2005. godini izdato je 59 dozvola u vrednosti od pet miliona američkih dolara, u 2006. godini izdato je 100 dozvola u vrednosti od 12 miliona američkih dolara, u 2007. godini izdato je 135 dozvola u vrednosti od 57 miliona dolara, u 2008. godini izdato je 176 dozvola u vrednosti od 129 miliona dolara, u 2009. godini izdate su 182 dozvole u vrednosti od 111 miliona dolara, u 2010. godini izdate su 152 dozvole u vrednosti od 79 miliona dolara, u 2011. godini izdato je 148 dozvola u vrednosti od 55 miliona dolara, u 2012. godini izdate su 134 dozvole u vrednosti od 30 miliona američkih dolara, u 2013. godini izdate su 193 dozvole u vrednosti od 54 miliona dolara i u prvih šest meseci 2014. godine izdate su 103 dozvole. Ako uporedimo podatke o uvozu i izvozu naoružanja, vidi se da je, na primer, 2013. godine izvoz naoružanja i vojne opreme bio gotovo 15 puta veći od uvoza, što znači da je po ovom osnovu ostvaren značajan suficit u spoljnotrgovinskoj razmeni sa inostranstvom. Napominjem da su sve vrednosti izražene u američkim dolarima proračunato po kursu Narodne banke na dan 31. decembra za godinu za koju se podnose. Vlada Republike Srbije jednom godišnje usvaja izveštaj o realizaciji spoljnotrgovinskog prometa kontrolisanom robom, a u skladu sa obavezom iz člana 28. Zakona. Poslednji pripremljeni izveštaj za 2012. godinu objavljen je u „Službenom glasniku RS“, broj 75/14 i dostavljen Narodnoj skupštini Republike Srbije radi informisanja. Do sada su već predstavljeni izveštaji za 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010. i 2011. godinu. Treba napomenuti da se izveštaji naizgled pripremaju i objavljuju sa jednom godinom zakašnjenja, ali je to zbog činjenice što sadrže podatke o realizaciji po izdatim dozvolama, a da se dozvole shodno zakonom izdaju sa rokom važenja od jedne godine. Prilikom izrade izveštaja poštovane su preporuke EU po pitanju forme i sadržine nacionalnog izveštaja, kako bi bio kompatibilan sa izveštajima EU i upotrebljivu svrhu poređenja sa nacionalnim izveštajima zemalja u regionu i šire. Otišao sam čak i korak dalje, pa naš izveštaj sadrži podatke o realizaciji koje ne sadrže izveštaji zemalja članica EU. Izveštaj sadrži informacije o nacionalnom zakonodavstvu u oblasti spoljne trgovine kontrolisanom robom, sistemu izvozno-uvozne kontrole, međunarodnoj saradnji i statističkom pregledu podataka o izvozu i uvozu kontrolisane robe. U aneksima su prikazani podaci o licima koja su upisana u registar lica, a koja mogu da obavljaju spoljnu trgovinu kontrolisanom robom, o izdatim dozvolama i realizaciji izvoza, odnosno uvoza, njihovoj finansijskoj vrednosti, količini i opisu kontrolisane robe prema destinacijama i zemljama krajnjim korisnicima, kao i podacima odbijenih zahteva za izdavanja dozvola. Ukupan broj lica upisanih u registar za obavljanje poslova spoljne trgovine kontrolisanom robom na dan 28. juli 2014. godine je 176. Ministarstvo vodi sopstvenu bazu podataka o izdatim, oduzetim i realizovanim dozvolama. Baza je zahvaljujući međunarodnim donacijama inovirana, kao i oprema koju zaposleni koriste. Ovo je doprinelo, pored ostalog, i bržem izdavanju dozvola, čemu su sva relevantna ministarstva dala svoj doprinos, pa taj proces sada traje oko 25 dana, a zakonom je propisano 30 dana. Sa daljim unapređenjem baze treba nastaviti u tom smislu, jer imamo konstantni problem sa nedostatkom sredstava. Značajno je pomenuti da se nacionalne kontrolne liste Republike Srbije usaglašene sa relevantnim listama EU. Nova nacionalna kontrola lista naoružanja i vojne opreme usvojena je u junu 2014. godine, dok je nova nacionalna kontrolna lista dvostruke namene usvojena u februaru 2013. godine i obe su u skladu sa listama koje se nalaze na snazi u EU. Posebno treba istaći redovne konsultacije sa predstavnicima privrede. Ministarstvo redovno jednom godišnje održava seminar za privredu, koji predstavlja dobru priliku da privrednici razmene iskustva između sebe, kao i sa predstavnicima ministarstva i drugih državnih organa koji učestvuju u postupku izdavanja dozvola i da iznesu svoje probleme i dileme sa kojima se suočavaju prilikom obavljanja poslove spoljne trgovine kontrolisanom robom. Poslednji takav seminar održan je u decembru 2013. godine, i to prilikom je predstavljen nacrt zakona o izvozu – uvozu naoružanja i vojne opreme i razmenjena su mišljenja sa predstavnicima privrede o njegovim predloženim rešenjima. Izvinjavam se, ja sam pod visokom temperaturom, tako da vas molim za malo razumevanja. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Demokratska Narodna Republika Alžir odabrala je Republiku Srbiju za strateškog partnera u obnovi, modernizaciji svoje odbrambene industrije. Dosadašnja saradnja sa Demokratskom Narodnom Republikom Alžir razvijana je prvenstveno kroz vojno-ekonomsku i vojno-obrazovnu saradnju, što će ubuduće biti prioritet uz očekivanje njenog daljeg unapređenje, jer su sveobuhvatnog razvoja. U skladu sa navedenim, pred vama je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Republike Alžir o uzajamnoj razmeni i zaštiti tajnih podataka u oblasti odbrane, koji je potpisan u Beogradu 12. februara 2014. godine. Sporazum je izrađen u skladu sa Zakonom o zaključivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora i u potpunosti je saglasan sa Bečkom konvencijom o ugovorenim pravima. U navedenom sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Republike Alžir opredeljuju se osnovni ciljevi i principi na kojima će se zasnivati saradnja u domenu razmene i zaštite tajnih podataka iz oblasti odbrane između vlada Srbije i Alžira, odnosno njihovih nadležnih organa, a u cilju doprinosa razvoja celokupnih bilateralnih odnosa dve države, kao i miru i bezbednosti u svetu. Prvenstveni cilj predloženog zakona, odnosno zaključenog sporazuma jeste uspostavljanje pravnog okvira koji bi omogućio saradnju ugovornih strana i njihovih nadležnih organa, odnosno Ministarstva odbrane u oblasti razmene i zaštite tajnih odbrambenih podataka, kao i osnovne principe pristupa tajnim podacima, obaveze ugovornih strana, načina prenosa podataka i postupak u slučaju neovlašćenog otkrivanja tajnih podataka. Takođe, sporazum sadrži prelazne i završne odredbe koje se odnose na troškove rešavanja sporova, stupanje na snagu, kao i izmene i dopune sporazuma. Stupanjem na snagu predloženog zakona bili bi ispunjeni prethodni uslovi za realizaciju potencijalnih oblasti saradnje u narednom periodu, i to u vezi zajedničkih projekata u oblasti naoružanja i vojne opreme, zajedničkog opremanja i modernizacije oružanih snaga, transfera tehnologije i razmeni iskustava, školovanje i usavršavanje oficirskog kadra, školovanje i usavršavanje na postdiplomskim studijama na medicinskom fakultetu VMA, kartografija, školovanje civilnih pilota, modernizacija procesa proizvodnje postojećih fabrika, projektovanje i adaptacija specifičnih podzemnih infrastruktura, izgradnja vojnih bolnica, stambenih objekata i rashladnih skladišta. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu navedeno, predlažem da Narodna skupština izglasa zakon kojim se potvrđuje Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Republike Alžir o uzajamnoj razmeni i zaštiti tajnih podataka u oblasti odbrane. Još jednom vam se zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se, ministru Gašiću. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, žao mi je što ste danas došli. Nismo vas očekivali, s obzirom da je ispred Vlade po ovom zakonu bio nadležni ministar gospodin Ljajić i njegovi predstavnici su bili juče i na Odboru za odbranu i unutrašnje poslove da nam predstave tekst ovog zakona. Negde se i videlo da ovo nije vaša materija, s obzirom da ste pročitali obrazloženje koje stoji u zakonu na kraju, tako da nismo mogli da čujemo ništa više od onoga što smo već znali, spremajući se za današnju sednicu i čitajući predloge zakona koje je Vlada uputila. Slažemo se da postoji potreba da država Srbija donese jedan ovakav zakon, zato što su zakoni koji su uređivali ovu materiju usvojeni još u vreme zajedničke države sa Crnom Gorom, 2005. godine, kao i to da je jedan uvodni zakon usvojen krajem prošle godine. Generalno se vidi iz ovog teksta da je on pisan na jedan moderniji način u odnosu na zakone koji se pišu i dostavljaju ovoj Skupštini i jeste usaglašen u najvećoj meri sa međunarodnim pravilima koja regulišu ovu oblast koja je izuzetno kompleksna i važna, pre svega, ono što ste vi rekli, imajući u vidu potencijal namenske industrije u Srbiji i činjenicu da on i danas, iako ostvaruje suficit za budžet, iako možda nije do kraja iskorišćen ceo kapacitet koji ta namenska industrija ima. Ovaj zakon je predložen nama da raspravljamo po hitnom postupku i interesantna je istorija ovog zakona. Znači, on je bio usvojen u istom ovom obliku od strane prethodne Vlade i negde u decembru mesecu prošle godine dostavljen Skupštini, a onda je, kada je formirana nova Vlada, pošto, naravno, nije stigao na red zbog izbora, krajem aprila povučen iz procedure, sa mnogim drugim zakonima i onda je trebalo tri meseca Vladi da prođe celu proceduru i ponovo ga vrati u Skupštinu, 25. jula, sa oznakom da se raspravlja hitno i sa obrazloženjem zašto je važno da se ovaj zakon usvoji po hitnom postupku. Skupština Srbije je u ta dva meseca imala nekoliko zasedanja. Kao što znaju koje kolege, mi u tom periodu kada nisu redovna zasedanja radimo po dnevnom redu koji ili predložili Vlada ili grupa od najmanje 84 poslanika i niko za ova dva meseca nije smatrao da je ovo pitanje hitno. Tako je ovaj zakon dočekao početak redovnog zasedanja i dalje sa oznakom hitno i dalje sa obrazloženjem da je to važno za Republiku Srbiju, pa je meni lično čudno kako ta hitnost nije u nekom trenutku nekog zainteresovala da ovaj zakon ranije dođe na dnevni red. Ali, dobro. Dobro je što je danas tu pred nama, dobro je što možemo da govorimo o njemu. Činjenica je da je ovaj zakon dobra osnova. Ima u njemu nekih stvari za koje mi smatramo da mogu bolje da se definišu i da se možda zato što je neko ko nije u našem pravnom sistemu radio možda završnu redakciju ovog zakona, pa su neke stvari propuštene da se usaglase sa našim zakonodavstvom. Mi smo predložili nekoliko amandmana na ovaj zakon i smatramo da je vrlo važno da se ti amandmani prihvate, kako bi zakon bio kompletniji, bolji i bolje se uklapao u naš zakonski sistem. Ono što hoću da kažem, vi ste ovde nešto govorili, čitali iz obrazloženja neke brojeve iz godišnjeg izveštaja realizacije spoljno-trgovinskog prometa kontrolisane robe za 2012. godinu. To je poslednji izveštaj, koji je objavljen jula meseca ove godine na sajtu Ministarstva i tu se vidi kome je i koliko dozvola izdato, za koju namenu, za uvoz, izvoz, koja je vrednost robe koja je predviđena. Činjenica je da je taj uvoz u 2012. godini, dozvole su bile izdate za izvoz za 460 miliona dolara, a ostvarene za nekih 153 miliona dolara je samo realizovano, što je manje u odnosu na 2011. godinu za nekih 10 miliona ili 5% u odnosu na realizovano iz 2011. godine. Ali, ono što su nam predstavnici Ministarstva rekli juče na Odboru, i to je dobra vest, da su preliminarni podaci da je 2013. godine duplo u odnosu na 2012. godinu ostvareno ovih izvoza i robe i to je dobro i želimo da se sa tim nastavi. Verujemo da će ovaj zakon tome da doprinese. Ono što ovaj zakon ne definiše, a verovatno je posledica nekih podzakonskih akata, to je upravo da je ovaj izveštaj javan, da se objavljuje na sajtu Ministarstva. Rekli su i predstavnici Ministarstva spoljne trgovine da će nam i dati neku brošuricu, koja je urađena od neke donacije, gde je štampan ovaj izveštaj. Ali, mi smo predvideli da to ne bude podzakonska materija ili dobra volja samog ministra, nego da se svi ti podaci i izveštaji objavljuju redovno, kao zakonska obaveza na sajtu i zato smatramo da je to jedan od amandmana koji treba da prihvatite. Ono što građani treba da znaju zašto je ovo važno, navešću jedan primer. Naime, zašto se u svetu insistira da se trgovina i promet ove robe, naoružanja, da se vodi posebna evidencija i sistem dozvola? Imamo jedan primer gde je i Srbija bila uključena, iz 2010. godine. Tada je u Obali Slonovače vođen građanski rat i UN su istraživale poreklo naoružanja koje se koristilo u tom građanskom ratu. Ustanovili su da je najveći deo municije koja se koristila u Obali Slonovače poreklom iz Srbije. Ali, zbog činjenice da je Srbija vodila ovu evidenciju, mogao je da se prati trag tog naoružanja, pa se onda videlo da je to naoružanje legalno izvezeno za Izrael, iz Izraela opet legalno, po proceduri, izvezeno za Burkinu Faso, a onda je tamo nestalo, prijavljeno kao nestalo i pojavilo se na ratištu i u građanskom ratu na Obali Slonovače. Ali, na ovaj način država Srbija nije bila optužena za nelegalnu trgovinu naoružanjem i skinuta je mrlja sa naše države. Zato je važno da imamo procedure koje su postojale i do sada. Naša poslanička grupa će pre svega aktivno učestvovati kada budemo razgovarali o amandmani. Smatramo da je zakon dobra polazna osnova, da može još da se poboljša amandmanima koje smo predložili mi i neke druge kolege. Ukoliko ti amandmani budu usvojeni, podržaćemo usvajanje ovog zakona na kraju rasprave. Drugi sporazum je jedan dobar sporazum koji otvara Srbiji mogućnost saradnje sa jednom velikom afričkom državom. Srbija na taj način postaje deo međunarodne bezbednosne zajednice i može svoja iskustva i znanja da ponudi Republici Alžir. Takođe, mislim da je to jedan dobar način da ostvarimo mogućnost da naša privreda, kako namenska industrija, ali i druge grane naše industrije ostvare izvoz u Republiku Alžir i zato ćemo podržati usvajanje ovog sporazuma. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, tri su veoma bitna razloga za donošenje ovog zakona. Prvi je, kao što je i gospodin Đurišić rekao, je u tome što je ovaj zakon 2005. godine u zajedničkoj državi, pa smo punih devet godina čekali na donošenje novog zakona. Drugi razlog je usaglašavanje naših propisa u ovoj oblasti sa zakonodavstvom EU. Treći, po mom mišljenju najvažniji je stvaranje adekvatnog pravnog okvira koji je neophodan u kontroli i nadzoru naoružanja i koji će pomoći reafirmaciji naše namenske industrije. Juče je na Odboru za bezbednost i unutrašnje poslove smo konstatovali da je ovo jedan izuzetno dobar zakon. Obradovala nas je činjenica koju su izneli predstavnici Ministarstva trgovine, da će on poslužiti kao osnova za zakone i u zemljama u regionu, uopšte zemljama u kojima nisu do sada doneti ovakvi zakoni. Takođe, vrlo je važna činjenica da izvoz naše namenske industrije kontinuirano raste sa manjim oscilacijama, da je u periodu od 2005. do 2008. godine izvoz naoružanja u Srbiji povećan za više od tri puta od prethodnog perioda i kao što ste vi, gospodine ministre, naveli da je u 2013. godini izdato 443 dozvole, a za prvih šest meseci ove godine 198. dozvola, ja očekujem da će ovaj zakon biti taj prvi važan i početni korak u daljem povećanju izvoza naše namenske industrije sa ciljem da Srbija zauzme mesto u izvozu naoružanja koje je nekad imala u zajedničkoj državi. Prokomentarisaću samo nekoliko, po mom mišljenju, važnih odredaba ovog zakona, pre svega član 2. koji predviđa čvršću kontrolu u oblasti izvoza i uvoza i transporta naoružanja. Mislim da je ova odredba veoma važna u aktuelnoj situaciji, pre svega međunarodnoj, kada imamo i krizu u Ukrajini i oružane sukobe i u Ukrajini i na Bliskom istoku i mislim da se na ovaj način ovom odredbom člana 2. smanjuje i mogućnost potencijalnog izvoza terorizma na evropski kontinent, pa samim tim u naš region i našu zemlju. Vlada Republike Srbije je na osnovu Predloga ovog zakona u članu 4., a na predlog ministarstva nadležnog za poslove spoljne trgovine, nadležna da utvrdi nacionalnu kontrolnu listu naoružanja i vojne opreme, da tu listu stalno dopunjuje i da tu listu usklađuje sa relevantnom listom na nivou EU. Takođe, po mom mišljenju i mišljenju mojih kolega iz poslaničke grupe NS, vrlo je važan i član 30. i 31. koji na jedan precizan način reguliše transport i tranzit naoružanja. Važno je što je taj transport zakonom razgraničen, odnosno tranzit kopnenim i pomorskim od transporta tranzita vazdušnim putem, precizno su navedena sva dokumenta koja su neophodna za obavljanje ovih aktivnosti i precizno je navedeno i kako se sprovodi pratnja i adekvatno obezbeđenje za izvoz i uvoz ovog naoružanja. Kada je u pitanju pojačana kontrola države, ona je predviđena članom 16. stavom 1. koja predviđa ukrštanje nadležnosti. Vrlo je važno što u ovom članu nemamo više nikakva diskreciona prava odlučivanja na strani nadležnog ministarstva, nego su ravnopravno uključena i Ministarstva odbrane, unutrašnjih i spoljnih poslova, kao i bezbednosne strukture. Precizno su nabrojane sve situacije koje predstavljaju potencijalni razlog za dobijanje zahteva. Mi u parlamentu uvek insistiramo na jačanju kontrolne odnosno nadzorne uloge ovog doma. Po mom mišljenju je veoma važno što ovaj zakon predviđa da nadležno ministarstvo podnosi izveštaj Vladi, a Vlada Narodnoj skupštini Republike na godišnjem nivou, što će uticati direktno na neposrednu kontrolu sprovođenja ovog zakona. Mislim da je kontrola sprovođenja zakona sa podzakonskim aktima koje očekujem da će odmah po usvajanju ovog zakona biti precizirana, mislim da je to veoma važno. Pomenula bih samo još kaznene odredbe u okviru ovog zakona. Mislim da je dobro i to je moj lični stav da uvek budu visoke. Mislim da će se na taj način sprečiti sve zloupotrebe i to je dobro. Poslanička grupa Nove Srbije će u Danu za glasanje podržati Predlog ovog zakona. Želela bih samo još u nekoliko rečenica da prokomentarišem Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Alžir o uzajamnoj razmeni i zaštiti tajnih podataka u oblasti odbrane. U prošlom sazivu kao narodna poslanica sam bila član Grupe prijateljstva sa Republikom Alžir i prilikom nekoliko naših susreta sa ambasadorom Alžira u Republici Srbiji saznala sam nekoliko veoma važnih podataka za ovu državu i zbog građana Srbije ovom prilikom želim da ih iznesem. Alžir je od 2000. do 2010. godine investirao 600 milijardi dolara u svoju zemlju i uopšte u svetu. Oni su pozajmili MMF kao država 5 milijardi dolara. Godine 2000. Alžir je dugovao 36 milijardi dolara, a 2013. godine Alžir kao država duguje 36 miliona dolara. Mislim da od ove zemlje možemo mnogo da učimo i da u svim oblastima privrednim možemo da unapredimo saradnju. Poslanička grupa NS će i Predlog ovog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Srbije i Vlade Republike Alžir podržati u Danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Filipovski. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo, uvažene kolege poslanici, počeću svoje izlaganje analizom poslednjeg dela govora gospodina ministra. Objektivno samo taj deo se i čuo. U momentu kada vam je rekao gospodin Bečić da spustite mikrofon tada smo vas čuli. Do tada smo vas pratili vizuelno, a ne audio. Ono što bih morao da kažem da za laike vaši podaci koje iznosite fenomenalno zvuče i nije sporno da je izdat veliki broj dozvola u vrednosti toj i toj, ali građani bi morali da znaju da je to principu realizacija bude 30, 40 i 50%. Imajući u vidu da u poslednjih nekoliko godina radimo velike poslove transfera tehnologije i da između ostalog vršimo reeksport određene opreme koja se takođe uvozi u našu zemlju, onda se postavlja pitanje – šta je ustvari naša vojska u poslednje dve godine kupila novo i da li ima ijedno sredstvo koje ćete predsedniku Putinu da pokažete za desetak dana na toj paradi ili ćete se kititi, što bi rekao narod, tuđim perjem? To volite da radite često, pa vas pitam to. Mislim da bi to bilo dobro da saznamo. Zakon kao i svaki zakon, pretpostavka donošenja svakog zakona je da omogući brže procese i da omogući lakši poslovni ambijent za one koji su zainteresovani. Nažalost, ovaj zakon iako je nasušna potreba, i ako nema dileme da je neophodno da se donese ni na koji način ne ubrzava sistem niti poboljšava kontrolu procesa. Lično mislim da je ovaj zakon morao da bude mnogo, mnogo, mnogo moderniji, da ima mnogo više fleksibilnosti, da zakon bude jednoznačan, da ne daje mogućnost svakom ministarstvu da se bavi svim mogućim pitanjima i da izlazi iz svoje nadležnosti koje su definisane Zakonom o Vladi i to je nešto o čemu želim da razgovaram i danas, a i sutra kada budemo podnosili amandmane. Postoji niz stvari za koje smatram da nisu dobro urađene. Žao mi je što ste vi danas ovde, jer verujem da vi niste upoznati u potpunosti sa ovim zakonom, imajući u vidu da vaše ministarstvo nije nosilac ovog zakona, već Ministarstvo za trgovinu, kako god da se zove, ali želim nekoliko stvari da naglasim već sada u ovim uvodnim izlaganjima. Ako mogu da zamolim predsedavajućeg, pored uživanja u gledanju kolega koji se dovikuju, da ih opomenete, jer zaista je teško govoriti, čak se i ministar nije čuo, a ne ja. Dakle, mislim da postoji niz stvari koje su loše urađene i koje trebaju ili možemo amandmanski da ih popravimo ukoliko bude sluha i ukoliko budete želeli da prihvatite amandmane. Pre svega, ovde se navodi jedna stvar koja jeste opšte poznata i to je činjenica koja mora da postoji, a to je uvođenje u registar. Postoje određeni uslovi pod kojima se neko može uvesti u registar trgovaca naoružanja vojnom opremom. Međutim, ono što je ovde definisano u zakonu, tačnije u članu 10. se kaže da ukoliko je neko odbijen da se registruje u tom registratoru automatski gubi pravo da konkuriše u sledeće dve godine. Nisam siguran da je ovo čak i po Ustavu. Znači, po pravilu znamo da bezbednosne agencije koje će dati svoje mišljenje, to mišljenje ostaje diskreciono, to mišljenje ne može da se saopšti u javnosti, a pretpostavljam da ni lice koje konkuriše da se registruje neće dobiti konačan odgovor. Mi njemu dajemo dve godine šta da uradi? Ako to nešto što je sporno ispravi, i dalje je dve godine u problemu. Smatram da to tako ne treba da bude regulisano. Mi praktično onemogućavamo nekoga da vrši delatnost ili čak onemogućavamo nekoga da radi. Sama činjenica da agencije na osnovu diskrecionih saznanja mogu nekome da ospore upis u registar govori o tome da postoje mogućnosti korupcije, postoji mogućnost da neko ospori nekom mogućnost da radi. Mislim da je to stvar koja treba da se promeni, da to može da se uradi samo u uslovima dokle god ne otkloni tu smetnju koja se tiče same registracije. Kao što znate, gospodine ministre, a verujem da znaju i uvažene kolege, najveći poslovi koje trenutno ima naša odbrambena industrija tiču se pre svega transfera tehnologije i znanja. Na pomenuti Alžir koji smo započeli pre nekih četiri ili možda malo više godina, isto tako i Azerbejdžan koji smo započeli pre nešto od više od dve godine, to su poslovi u kojima se vrši transfer tehnologije. U članu 11. predviđate da niko nema pravo da razgovara sa stranim kupcem zainteresovanim za transfer tehnologiju ukoliko ne dobije odobrenje nadležnog ministarstva ili svih u grupi ministarstava koji su, da tako kažem, zakonski tu zainteresovani. Smatram da je to član koji takođe treba da se briše, da je to jako loše, jer ukoliko imate delegaciju koja dođe iz neke, ajde da tako kažemo, zainteresovane afričke zemlje koja dolazi jednom u pet godina u Srbiju, i ukoliko ta delegacija na licu mesta poželi da započne pregovore o nekom transferu tehnologije, što nije ugovaranje, vi ćete praktično onemogućiti tog pregovarača, ili trgovca, ili čak SDPR, da započne te razgovore dok ne dobije odobrenje, a odobrenje ne mora da dobije u nekom roku, pošto ni to nije jasno definisano, kao i masa drugih stvari jer ne postoje tajminzi na osnovu kojih može trgovac da zna u kom roku će dobiti razne dozvole. To je nešto što mislim da mora da se promeni. To će onemogućiti one koji trenutno rade na velikim poslovima da i u budućnosti mogu da ugovaraju takve poslove. Podsetiću vas da postoji niz velikih manifestacija vojnih sajmova, sajmova naoružanja, gde se upravo vrše razgovori, a često i pregovori. Ukoliko se naše delegacije pojave na tim sajmovima bez ovlašćenja da pregovaraju o transferu tehnologije neće moći da vode kvalitetne razgovore i to će sigurno onemogućiti dalji napredak naše odbrambene industrije. Takođe, ono što je veliki problem, to je što se ovoga puta, na to smo predložili čak i amandman, praktično derogira Zakon o Vladi, jer sva ministarstva koja su uključena u taj postupak, a to se vidi u članu 16, odnosno kasnije u članu 17, sva ministarstva koja su uključena u proces izdavanja dozvole mogu da odlučuju praktično o svemu. Šta to znači? Znači da Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje u procesu izdavanja dozvole daje saglasnost, pre svega treba da daje saglasnost sa aspekta bezbednosti transportnog naoružanja kroz našu državu, može da konstatuje da u tom nekom krajnjem korisniku, u nekoj krajnjoj zemlji ne postoji pozitivan razlog da se izda dozvola i da ne da saglasnost. Ministarstvo spoljnih poslova može da kaže da se ne slažu da se ta tehnologija transferiše, a Ministarstvo odbrane može da kaže da se ne slažu da se ta tehnologija transportuje kroz Srbiju. Znači, mi smo podneli jedan amandman koji jednoznačno stavlja na znanje koje ministarstvo o čemu odlučuje. Da podsetim, Ministarstvo spoljnih poslova odlučuje o političkom aspektu i odlučuje o tome da li se protiv te zemlje, krajnjeg kupca, primenjuju određene sankcije, da li Evropske unije ili sankcije Ujedinjenih nacija, ili neke možda unilateralne sankcije koje ima Srbija. Ministarstvo odbrane preko svog tehničkog instituta treba da odluči da li ta tehnologija, koja bi trebala da bude sofisticirana, što nažalost u poslednje vreme mi nemamo, može da ugrozi bezbednost naše zemlje ukoliko potencijalni neprijatelj dođe u posed nje. Ministarstvo unutrašnjih poslova treba samo da da saglasnost o vremenu i načinu transporta naoružanja i vojne opreme kroz našu zemlju. Sada imamo situaciju da se svi pitaju za sve i zato kažem da se praktično Zakon o Vladi, gde je definisano koje ministarstvo šta radi, derogira i time se stvara mogućnost da postoji jedan proces u kome praktično možete zavisiti po svim osnovama od svih ministarstava. Nakon toga, po dobijanju tih saglasnost, nešto što je moralo da se promeni u ovom zakonu, a postojalo je i u ranijem… Ne očekujem samo da mi odgovorite tako što ćete reći da je u ranijem zakonu bilo tako, jer ja podržavam novi zakon, nemojte imati dilemu nikakvu. Dakle, na kraju, kada se skupe sve saglasnosti, ministarstvo nadležno, ovoga puta za trgovinu, može da se zove spoljnu, nije bitno kakvu, može da ne izda dozvolu. Postavlja se pitanje da li je moguće da u ovoj državi, ako MUP, odbrana, posredno BIA preko MUP-a i spoljni poslovi daju saglasnost, koji je to organ u Ministarstvu trgovine koji može da kaže – mi se ne slažemo? Iz kog interesa? Da li je moguće da su ljudi koji rade u odbrani, MUP-u i spoljnim poslovima toliko neozbiljni da izdaju saglasnost koju će posle da derogira neko u Ministarstvu trgovine? Podsetiću vas da se radi o opremi, o naoružanju i vojnoj opremi, što je nešto što je jako senzitivno i koje treba pre svega da se tiče upravo tih ministarstava. S druge strane, da ste želeli da ovaj zakon napravite takav da se on ubrza, morao bi da stoji tačno vremenski period kada i u kom vremenskom periodu će se izdavati, odnosno ne izdavati dozvola i isto tako zbog čega eventualno i kako mogu ljudi koji konkurišu da se upišu u registar, kako mogu kada budu prvi put odbijeni da isprave to što je nepoznanica. Znači, ne možemo reći - tako da će oni koji su bezbednosno, da kažem pod uslovom, na neki način neispravni morati da čekaju dve godine, jer dešava se, recimo, da pojedini ljudi budu čak na Rezoluciji UN, da se u međuvremenu skinu, a mi i dalje čekamo da prođu dve godine. Zbog čega bi to tako bilo? Mislim da je to nešto što sprečava adekvatan uvoz, odnosno izvoz naoružanja i vojne opreme, a samim tim i proizvodnju, a samim tim i sve one koji rade u toj proizvodnji. Mislim da ovaj zakon, ovakav kakav je, nije dobar, nažalost. Taj zakon će vama stvarati probleme, ne nama. Ovaj zakon, uz katastrofalan Zakon o javnim nabavkama, onemogućavaće da se pre svega naše oružane snage kvalitetno opreme. Nije nikakva tajna da je realizacija budžeta za investicije u ovoj godini izuzetno mala i da ćete do kraja godine teško dostići tih 98% ili 99%, koliko bi trebalo da imate da biste mogli da se pohvalite, osim ukoliko ne budete dali neki avansni novac, što isto podržavam, ako se bude i to radilo, ukoliko se daje našim fabrikama. Mislim da je jako loše da „Jumko“ štrajkuje šest meseci, to je nešto što je za mene potpuno neprihvatljivo, kao i da FAP, evo danas čujemo da su sada neki Ukrajinci zainteresovani, imaju kamione koji su fantastični, koje smo kupovali u godinama dokle niste došli na poziciju ministra odbrane, a danas ih ne kupujemo. Mislim da je to nešto jako loše i mislim da bi vi sa tim novcem, pošto ga očigledno ne realizujete, mogli da pokrenete tu proizvodnju i da konačno FAP ponovo radi kao što je radio pre nekoliko godina. Da li je to skromno? U odnosu na bivšu Jugoslaviju je izuzetno skromno, ali u odnosu na mogućnosti koje FAP ima danas, to je nešto što je jako dobro. Dakle, ja vas pozivam da u danu kada budemo razmatrali amandmane budete fleksibilni, pre svega sa aspekta onih ljudi koji imaju potrebu za ovom trgovinom, mislim i na Ministarstvo odbrane i na MUP, ali s druge strane i na one izvoznike koji treba da izvoze naoružanje i vojnu opremu iz naše zemlje. Podsećam, kao što ste rekli, da je ta industrija 1999. godine potpuno devastirana i dan danas stvara veliki priliv sredstava iz inostranstva, da je preko 90% te industrije okrenuto ka ino-kupcu i to je nešto što bih voleo da porazgovarate i sa ministrom za privredu, imajući u vidu da ta industrija nikada nije dobila subvencije na način na koji dobijaju neke druge industrije, a stvara dodatnu vrednost. S druge strane, podsećam da se ovaj zakon donosi u vremenu kada su svi sindikati namenskih fabrika, odnosno odbrambene industrije, dali jedno saopštenje i odnose se negativno prema ovom zakonu. Savetujem vas da sednete sa tim ljudima da razgovarate. Ako se svi sindikati slože da je ovaj zakon loš, onda je zaista teško da poslanici mogu da imaju razumevanja u odnosu na ovakav zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Šutanovac. Reč ima ministar u Vladi, Bratislav Gašić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Prvo, moje izvinjenje što me niste čuli, ali niste mogli da me čujete zato što ste pričali vi sa te strane. Pa, dobro, molim vas, znam da ste vi uvek inspirativni u vašim govorima i ne možete sad da me nadglasate. Prvo, ne slažem se sa vama da nije moja materija, jer je Ministarstvo odbrane aktivno učestvovalo u izradi ovog zakona i to je jasno. To što ministar Ljajić nije tu, i zbog obaveza nije mogao da bude, mislim da to što sam pročitao uvodni tekst ne znači da nisam uključen u to i da ne mogu da branim ovaj zakon pred vama. Kako ste vi kao bivši ministar odbrane toliko informisani i ja samsebe morao dainformišem. Doduše, vama to i ide zato što ste i zaposleni u takvoj firmi gde radite sa naoružanjem, pa onda možete i da imate više podataka od ostalih narodnih poslanika. Prvo pitanje vaše je bilo da li ćemo da pokažemo nešto novo. Sačekajte 16, dođite, izađite na Ušće, prošetajte i videćete šta to Vojska Srbija jeste uradila u proteklih dve godine. Kažete, sindikati namenske industrije. Ja sa sindikatima svih fabrika namenske industrije razgovaram, obilaze se fabrike i jedino jedna fabrika u sistemu namenske industrije koja u ovom trenutku duguje najviše para državi Srbiji, a nastala su dugovanja u periodu od 2000. do 2012. godine i na prvom je mestu ukupnog duga svih preduzeća srpskih, na prvom mestu po veličini duga jeste „Zastava oružje“. I tamo ćemo sledeće nedelje da razgovaramo. I tamo sindikat vodi fabriku, ne vodi ga poslovodstvo, a ostao je taj sindikat i poslovodstvo još iz nekog perioda od 2000. do 2012. godine. Nije tačno da je transfer tehnologija nastao, kako ga vi vremenski određujete, samo u periodu od pre dve i nešto više, kako ste rekli, i od pre pet godina. Moja zadnja poseta nekim zemljama je upravo rezultirala dolaskom novih ugovora, velikih, pričali smo o jednom od 60 miliona evra koji smo završili sad u ovom periodu. Što se zakona samog tiče, sve ovo što ste vi sad izneli, pa vi ste to imali i u prethodnom periodu, što vi niste promenili tada? Sve ono što sada kritikujete, što mi želimo, pazite, kažete, evo u članu 16. – rok izdavanja dozvole je 10 dana. Pa, šta je tu problem sad? Šta je tu sad problem? Sad odjednom ni rok nije dobar od 10 dana, a do sad ste imali rok neograničen da nekoga ne, da mu obustavite. Znači, sve to što ste imali, kažete sada imamo situaciju. Pa, zar je niste imali ranije? Mi želimo to ranije. To što vi pričate sada je bio vaš zakon koji ste mogli da izmenite i da donesete da lakše i da Srbija ima bolje rezultate u izvozu naoružanja jer imamo potencijal. Namenska industrija Srbije može da bude pokretač reindustrijalizacije Srbije. Što ne kupujemo FAP? Pa, zato što smo imali situaciju takvu kakvu jesmo da je bio između privatizacije, čekanja kupca i obustavljanja štrajka i zaustavljenih pruga u Priboju. Drugo, pa i Vojska je, ako ste zaboravili, dužna da raspisuje javne nabavke. Ne možete samo – dajte pare nekome. Možda je to bilo u nekom prethodnom periodu, sada nije. Što se „Jumka“ tiče, to što štrajkuje 10% ukupnog broja radnika nije štrajk „Jumka“, jer trebate, pošto vidim da imate dovoljno informacija iz samog sistema, i reći ću vam, kao što ste se vi branili od tog izlaska informacija iz jednog jako ozbiljnog i organizovanog sistema, vidim da vi imate dovoljno informacija koje izlaze iz sistema, i vrlo brzo ću da se potrudim da ti isti više ne budu deo tog sistema koji daju te informacije. Molim vas samo da završim ovu rečenicu. Znači, što se „Jumka“ tiče, „Jumko“ je dobio 360 miliona od Vojske Srbije ove godine, dobiće i dodatni ugovor onog trenutka kada kvalitet koji treba i standard koji traži Vojska Srbija može da ispoštuje. Tada ćemo da krenemo dalje, ali to nema veze nikakve sa radnicima, nikakve veze sa štrajkovima, nikakve veze nema sa time što ste vi malo pre pričali, a odnosi se na ovaj zakon. Ovaj zakon samo može da pomogne da mi imamo bolje i kvalitetnije rezultate u izvozu vojnog naoružanja i opreme. Naravno, omogućiće i nama da ono što nam je prodato u periodu od 2000. do 2012. godine sva oprema i naoružanje koje smo imali, a po zadatku je bilo da mora da se skloni, da ćemo moći sada u narednom periodu moći i da modernizujemo Vojsku Srbije.
Zahvaljujem se ministru Gašiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, dva minuta. Izvolite.
Gospodine ministre, ne znam da li ste svesni upravo nešto što je zabranjeno. Ljudi će biti sklonjeni sa mesta zato što razgovaraju sa poslanikom koji je član Odbora za odbranu i bezbednost. To ste vi rekli malo pre. To je cenzura. Znate šta je problem? Ostaćete sami i u ministarstvu ako sklonite te svoje koji komuniciraju sa mnom. Niste čitali zakon. Znači, rok od deset dana se odnosi na to kada se prikupe sve saglasnosti. A koliki je rok da se prikupe sve saglasnosti? Pročitajte mi taj član. Evo, gospođa neka vam kaže. Pročitajte mi gde to piše – koliki je rok da se prikupe saglasnosti. Njega jednostavno nema. Dakle, deset dana zvuči fenomenalno, ali prikupljanje saglasnosti može da traje deset godina. Onda neko ko je tu bliži, ko ne prikuplja te informacije iz vašeg kabineta, taj ima šansu da uradi nešto brže, neko ko prikuplja malo sporije, ali nije to tema, gospodine ministre. Meni zaista nije ideja da mi ovde pričamo šta je bilo, govorim vam, ovaj zakon treba da se donese, ali nije dobar, može bolje. Bio je lošiji u naše vreme, ali kad pogledate ove cifre o izvozu, koje ste pročitali, pa kad stignete to, onda kažete mi smo sada bolji. Znači, vi ste daleko od toga, to je činjenica. Nije meni ideja da mi danas ovde vodimo raspravu o tome da li ste vi bolji ili lošiji, da li je situacija bolja ili lošija, želim da sistem bude bolji. Mislim da amandmanima koje smo podneli ćemo upravo omogućiti da se ovaj sistem unapredi a vas molim da bez doze sujete prihvatite nešto. Na kraju krajeva, ja sam vaš stariji kolega, i ja sam tu bio pet i po godina, a vi ste tek pet meseci. Znači, znate šta ćete tek znati za pet godina. Zamislite šta ćete imati kao saznanje za pet godina, kad sve znate sa pet meseci.Hvala vam puno.
Zahvaljujem puno, gospodine Šutanovac. Reč ima predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Siniša Maksimović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani gospodine ministre odbrane i gospodine Gašiću, dame i gospodo narodni poslanici, procenjuje se da u svetu postoji toliko oružja da bi ljudski rod mogao da bude uništen dva i po puta. Da li je to malo ili mnogo svi mi treba da procenjujemo. Valjda je dovoljno da ljudski rod bude uništen samo jednom i kraj. Mi narodni poslanici i naši građani bismo bili zadovoljni i srećni kada o ovim pitanjima nigde u svetu ne bi bilo rasprave i kada bi se u svetu mnogo manje ili uopšte izdvajalo sredstava za razvoj naoružanja. Kada bi se svo naoružanje u svetu istopilo, pretopilo, od tog materijala bi moglo da bude izgrađeno toliko humanih objekata da više u svetu ne bi postojao ni jedan beskućnik i nijedan siromašni građanin. Naravno, ne možemo da živimo van ovog sveta, ovakav kakav je. Imamo i mi našu namensku proizvodnju i mi je moramo razvijati i pomagati onoliko koliko trebamo i koliko možemo. Važno je napomenuti da se novim zakonom naše zakonodavstvo u ovoj oblasti usklađuje sa zakonodavstvom EU kao i primena međunarodnih sporazuma, konvencija kojima smo pristupili i kojima nameravamo da pristupimo. Mislim da je dobro što je i ovim zakonom predviđeno da je zabranjeno trgovati oružjem za masovno uništenje. Nažalost, mi smo u jednom periodu, ne tako davno bili velike žrtve upravo ovog naoružanja, jer su na našu zemlju upravo bačene i kasetne bombe, i oružje je korišćeno sa osiromašenim uranijumom i naši građani i deca trpe posledice i ko zna koliko ćemo još te posledice još trpeti. Prilikom pregovora za izvoz tehnologije, mora se dobiti saglasnost Ministarstva trgovine, a u tome će učestvovati i Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvo inostranih poslova, Ministarstvo odbrane i službe bezbednosti. Dozvolu za izvoz ili uvoz vojne opreme i naoružanja izdaje Ministarstvo trgovine za obavljanje pojedinačnog posla. Važno je napomenuti da se u zahtev za izdavanje dozvole mora pribaviti potvrda krajnjeg korisnika overena od strane države, krajnjeg korisnika. Ministarstvo trgovine, kompletan zahtev za izdavanje dozvole dostavlja na saglasnost Ministarstvo odbrane, Ministarstvo inostranih poslova, MUP-u i organu nadležnom za poslove nacionalne bezbednosti. Ako neko od ovih organa ne da saglasnost o izdavanju dozvole, odlučuje Vlada. Pitanje uvoza i izvoza nije samo ekonomsko i bezbedonosno pitanje već i veliko političko pitanje. Poslanička grupa SPS će Predlog ovog zakona podržati i glasati. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik poslaničke grupe SNS, dr Aleksandara Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, uvaženi ministre nije vam lako danas, em što ste prehlađeni, em ne možete da se odbranite od različitih interpretacija bivših ministara kojima nije lako da se pomire sa tim što nisu više ministri. Jednostavno, današnji predlog zakona…
Molim vas gospođo Tomić, samo podignite mikrofon. E tako, izvolite.
Današnji predlog zakona nije samo stvar odbrane Republike Srbije. Kada pričamo o zakonskoj regulativi koja je data kroz ovaj zakonski predlog koji govori o uvozu i izvozu namenske opreme koja se odnosi na naoružanje i opremu uopšte za vojne svrhe, onda govorimo i o velikom delu privrede. To smo imali prilike da čujemo da je to jedan od važnih segmenata uopšte privrede Srbije kao namenska industrija, ali i drugi deo onaj koji se odnosi na trgovinu, a to je, mislim i predmet, u stvari, uopšte rada Ministarstva trgovine i jako bitan pogotovo što taj deo regulative nije samo regulativa UN i Konvencija koje smo obavezni, koje smo potpisali kao država, nego i evropskih akata koji se vezuju za poglavlje 31. Znači, spoljna politika, politika odbrane, kao i trgovinska politika. Zbog toga ima logike i treba da bude što bolji transparentniji način, u stvari, uređena ova oblast. Ja vam se zahvaljujem što ste ovaj Predlog zakona čak dali na javnu raspravu zajedno sa namenskom industrijom koji se desio prošle godine. Zbog toga smatram da uopšte one, svi koji žele da napadnu taj deo da je mnogo ministarstava uključeno, a nismo spomenuli Ministarstvo finansija kojeu stvari jedan od najvažnijih ministarstava da bi se realizovao bilo koji posao u državi pogotovo u ovoj oblasti i jako bitan, i mislim da ta sinergija ministarstava u stvari pokazuje jedinstvenost Vlade. Da nije samo posao Ministarstva odbrane da se bavi uvozom i izvozom ove opreme. Zbog toga je i zakon koji je u ranijem sazivu kada je postojala zajednička država Srbije i Crne Gore, bila zajednička praktično oblast sa Zakonom o dvostrukoj nameni roba i zbog toga su ta dva zakona razdvojena. Mi smo jedan Zakon o dvostrukoj nameni raspravili na Odboru za privredu i trgovinu i imali ovde u Skupštini prilike da zasedamo, a sada govorimo o ovom zakonu. Ovaj zakon precizira, definiše potpuno, znači, ovu oblast. Ne samo da daje jednu političku težinu u smislu evropskih integracija, nego daje praktično i pretpostavke za jačanje mehanizama kontrole u ovoj oblasti. Zašto je ona bitna? Zato što do sada nije bilo na ovaj način regulisano. Zato što su se javne nabavke radile onako kako je ministarstvo propisivalo proceduru. Sada ćemo imati praktično prema evropskim standardima određenu proceduru kako će se uvoz, izvoz, kako će se određene brokerske usluge, kako će se transport vršiti ove opreme. Uvođenje registra je jedan od najvažnijih delova ovog zakona koji pokazuje da ono što je do sada, do 28.07.2014. godine u registru bilo vezano za trgovinu i praktično to je jedan spisak dobavljača koji su se bavili ovom oblašću i bio je 176, ono što pokazuje da je određeni spisak bio u Ministarstvu trgovine i u Ministarstvu odbrane. Sada sa ovim zakonom praktično se definišu nadležnosti. Nema više preklapanja, ono što je precizno, to su kriterijumi po kojima se izdaju dozvole, a do sada ih nismo imali, pa to diskreciono pravo o kome stalno pričamo nije dobro, jer je bilo očito neka vrsta načina rada od 2008. do 2012. godine i zbog toga je dobro imati ovakav zakon koji to definiše. Namenska industrija, kako poseban segment privrede i zbog čega više pričam o tome, zbog toga što je to jedan od značajnih potencijala naše privrede i razvojna šansa je sada dobila mogućnost da kod transfera tehnologija praktično i ne treba se složiti sa tim, dakle, da se ukine saglasnost ministarstva, jednostavno je dobila mogućnost da radi u budućnosti na jedan kvalitetniji način kroz određeno partnerstvo i sa određenim institucijama koje su van granica ove zemlje, ali će se tačno znati gde se nalazi koja tehnologija, gde naši stručnjaci i ta će saradnja biti skroz kontrolisana i od strane ministarstva i od strane Vlade. Ono po čemu je Srbija prepoznatljiva, to je da uvek imamo pametne inženjere, ljude koji rade u određenim institucijama, vezano za Vojsku Srbije, u kojima jednostavno, projekte koje sada radimo za budućnost, neko mora i da finansira. To finansiranje nije uvek moguće iz budžeta Srbije, ali zbog toga je sada mogućnost da taj transfer tehnologija bude na jedan adekvatan način, a ne preko određenih trgovaca koji će se baviti isključivo trgovinom određene vojne opreme ili naoružanja, pa da nemamo kontrolu, kada će i kako na koji način ići transfer tehnologija. Ono što treba reći to je da brojke pokazuju da je odnos uvoza i izvoza,da ide u korist suficita budžeta, da je izvoz 15 puta veći od uvoza, da ako posmatramo od 2005. godine do 2014. godine, broj izvoznih dozvola je rastao sa 274 na 443, da je broj uvoznih dozvola sa 59 porastao na 194. Važno je reći da se samim tim pospešuje konkurencija, a to je ono što nas EU uči, da naučimo da na tržištu kapitala postoje konkurenti, jer time jednostavno, pre svega, doprinosimo našem budžetu tako što dobijate veću privrednu razmenu, veću trgovinsku razmenu, veći broj poslovnih aktivnosti i samim tim država ima mnogo veće benefite. Vlada Republike Srbije je, usvojila i veliki Izveštaj o realizaciji spoljno-trgovinskog prometa i Izveštaj za 2012. godinu je dostavljen Narodnoj skupštini RS. Jednostavno, taj izveštaj u svojoj formi, kako nam je dostavljen pisan je sa preporukama EU i to je jako dobro, jer su po tim preporukama pisani izveštaji zemalja u regionu i samim tim možemo da se poredimo. Ono što je važno da Nacionalna kontrolna lista RS je usaglašena sa nacionalnom listom koja se odnosi na robu sa dvostrukim namenama, odnosno i sa listom EU. Znači, ta forma po kojoj mi sada radimo pokazuje da je zaista Vojska Srbije za poslednje dve godine jako napredovala u primeni svih zakonskih regulativa, ne samo one koje se odnose na međunarodne konvencije UN i EU. Javni posao koji ovde imamo prilike da vidimo kroz ovaj zakon, nam daje jako puno materijala da se Srbija pokaže kao stabilan politički partner u spoljnoj politici i zbog toga, ono što je najvažniji deo, a imali smo prilike od mojih kolega da čujemo, da ranije nismo znali ko je krajnji kupac oružja, pa dolazite u situaciju da imate problema sa određenim političkim grupacijama, odnosno ekonomskim celinama, iz tog razloga što jednostavno ne znate u kom će delu sveta završiti vaše naoružanje. Sada ovim zakonom se definiše taj „end juzer“, krajnji korisnik, što je jako važno, i zbog toga kao takav partner Srbija uopšte u svetu postaje u spoljnoj politici poštovana, i zaista stavljena na jedno mesto koje joj priliči. Neću iskoristiti svo vreme svoje poslaničke grupe, iz prostog razloga što bih htela još da čujem diskusiju određenih kolega i na kraju bih zaista na kraju ove rasprave, možda još mnogo stvari dodala, koje će biti jako interesantne. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se gospođo Tomić. Pošto nemamo više prijavljenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom, načelnom i jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Radmilo Kostić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Uvaženi članovi ministarstva, gospodine sekretaru, dame i gospodo narodni poslanici, prvi put vidim u ovoj sali da ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ne koriste puno vreme za obrazlaganje zakona, pa iz samog tog vidimo da je regulativa koja je korišćena za donošenje ovog zakona u potpunosti ispravna, i čak smo čuli da će sve poslaničke grupe podržati ovakav zakon. Hteo bih pre svega da Ministarstvu odbrane i Vojsci Srbije čestitam na nesebičnom zalaganju oko uklanjanja posledica elementarnih nepogoda koje su zadesile Srbij, i u maju ove godine, a i ove u zadnje vreme u istočnoj Srbiji, gde se pokazalo šta znači vojska narodu i da narod i vojska, jedno bez drugog ne može. Ono što je bitno oko ovog zakona i svih regulativa da, pre svega imaćemo pozitivne efekte na spoljno trgovinski bilans. Takođe, kredibilitet zemlje u međunarodnim prilikama raste, tako da i potvrđivanje ovog ugovora sa Vladom Republike Alžira ukazuje na to šta znači naša vojna industrija i da se vraćamo polako na pravi put. Ono što bih zamolio predstavnike Ministarstva odbrane, da obrate pažnju na neke delove namenske industrije koji su nekada značile ovoj zemlji, a sada da kažem, malo su skrajnute, a to je pre svega u Pirotu, postoji u okviru kompanije „Tigar AD“ namenska fabrika „Tigar tehnička guma“, koja je nekad bila veliki izvoznik opreme za vojne avione, pre svega mislim na rezervoare za gorivo, itd. Takođe, drugi deo sistema i dan-danas izvozi zaštitnu opremu za vojsku Norveške, Finske, tako da bih podržao predlog bivšeg ministra da sa Ministarstvom privrede, Ministarstvo odbrane vidi i usmeri neke subvencije za razvoj tih fabrika koje su da kažem, malo skrajnute u zadnje vreme zbog same finansijske situacije. U danu za glasanje će poslanička grupa SNS podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Kostiću. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Uvažene kolege, poštovani ministre, ja sam se javio ovde da pokušamo da izoštrimo ovu situaciju, sa predlogom zakona. Čuli smo određene odgovore od strane ministra, međutim, ipak i posle svega nismo dobili odgovor na konkretno postavljeno pitanje od strane mog kolege Šutanovca. Dakle, ima ovde nekih zaista potpuno vidljivih nedostataka u samom tekstu, koji otežavaju po nama procedure, u ovoj za Srbiju izuzetno važnoj strateškoj delatnosti. Dakle, postavlja se pitanje da li ste u procesu sertifikacije, navodno, izostavili jako važne standarde ISO 9001, OHSAS 18001, ISO 14001, ISO 27001, pošto imamo informaciju da jeste? To je prva stvar. Drugo pitanje se odnosi na to, kako mislite da sprovodite ovaj proces kada ne postoji apsolutno nikakav rok za mišljenje nadležnih ministarstava i ne postoji ograničenje za njihovo mišljenje u okviru domena koji oni pokrivaju u svom portfoliju. Drugim rečima, ovakvo tumačenje zakona, po nama, dovešće do otežavanja procedure sklapanja poslova i dovešće do toga da se i za „know how“dobije prethodna potvrda odobrenja Ministarstva odbrane. Kako je to moj uvaženi kolega Šutanovac slikovito prikazao, ukoliko zainteresovana strana dođe na razgovor, čovek koji hoće da „izveze know how“, tj.stručno znanje u izradi, recimo puške, on mora da kaže – izvinite, stanite, nemojte ništa da me pitate dok nazovem Ministarstvo odbrane. Jasno vam je da će to u stvarnom životu dovesti do vrlo otežavajućih i teških situacija koje će po nama dodatno da otežaju procedure i dodatno da otežaju mogućnost izvoza naoružanja, izvoza našeg znanja i mogućnosti da se ono odvija oslobođeno od nepotrebnih birokratskih prepreka. Takođe, potpuno je nerazumljiva, neustavna po nama, odredba koja osobi koja vodi firmu, tj. firmi koja aplicira za posao, ako bude odbijena, se zabranjuje da ponovo aplicira, čini mi se, dve godine. Čini nam se, iza toga se krije verovatno neki interes, ne mogu da objasnim drugačije ovu odluku ili je vi objasnite, da mi shvatimo, možda mi ne razumemo. Takođe, mi znamo da i pored toga da ste ovde pokušali da predstavite ne trku u naoružanju, nego trku u razoružanju Vojske Srbije, u razgovoru sa vašim prethodnikom, ko je više, ko je bolje, pri čemu brojevi ne stoje na vašoj strani, na vašu žalost, ali i na žalost građana Srbije, ovo su čini mi se vrlo konkretna pitanja, s obzirom na to da ste i vi bili u „Krušiku“, recimo tri dana posle moje posete Valjevu, kada sam ja razgovarao sa predstavnicima sindikata i zaposlenih tamo i vi ste razgovarali i recimou toj fabrici je situacija vrlo loša. Ne znam da li su vam, ministre, rekli da tamo radnici sede boreći se, čekajući zagarantovani minimalac, nema poslova izvozno orijentisanih i ljudi kažu da sede i igraju karte, da im je direktor apsolutno neodgovarajuća osoba koja se ne pojavljuje uopšte na poslu, a uz to nije ni kvalifikovan, ali dobro, to je u maniru ove vlasti, pa nije ni važno. Mislim da tu treba da date jednu realnu sliku građanima Srbije, da se ne svedu aktivnosti Vlade Srbije vezane za izvozom namenske industrije za onim što jeste uvek bilo veliki industrijski pokretač Srbije, samo na to da se stvari toliko banalizuju i toliko usitnjavaju, da verujte ministre, sam siguran da je i vama smešna činjenica da se u Srbiji nedeljama pričalo o dva akumulatora i onda normalno da svaki građanin kaže, istovremeno, čuli smo i kolega Veselinović kaže – imaćemo paradu. Šta to znači – imaćemo paradu? Vojska nam je u teškom stanju, namenska industrija čini mi se još teže. Čini mi se da SDPR naša izvozna firma koja je zadužena za ove poslove pravi gubitke i da li je tačno i da li građani Srbije znaju, da li vi možete da potvrdite da SDPR prvi put pravi gubitke? Da li vi znate ko vam radi u SDPR? Znate. Znate li da li su ti ljudi kvalifikovani za taj posao? Da li je tačno da su ljudi partijskim vezama na silu zapošljavani tamo, sinovi razni, Simonovićev, Vučelićev, Prostran? Koje su kvalifikacije tih ljudi? Kada su se oni bavili izvozom naoružanja? Kakva je njihova konkretna kvalifikacija za poslove bezbednosti ili odbrane ili bilo šta, osim devedesetih godina, hajde da kažem, mada je i tu više bilo navijački nego u praksi? Dakle, to su ozbiljna pitanja za našu namensku industriju. Ove procedure, kako je kolega Šutanovac to precizno objasnio, po nama su loše, otežavajuće, usporavaju i otvaraju prostor za sumnjivo i izakulisno donošenje odluka, a vi nas uverite da nije tako. Šta znači to ako Ministarstvo spoljnih poslova kaže - mi smatramo da to nije dobar trgovinski potez? Po ovom tekstu, oni mogu da se bave i procenom trgovinskog učinka, ekonomskog učinka, ne spoljnopolitičkog. Ostavili ste prostor na potpuno arbitrarno široko tumačenje. To nikada nije dobro kada se propis donosi, a naročito propis koji reguliše konkretnu trgovinu proizvodima namenske industrije, tako da kažem, ili oružje i vojne opreme. Nisam stručnjak za tu oblast, ja to priznajem, ali ja, čini mi se, lako uviđam nedostatke ovog teksta i u tom smislu mislim da treba Vlada mnogo više da se potrudi da ubrza izvoz oružja i vojne opreme, a ne da ga usporava na ovaj način, da omogući svima ravnopravnu utakmicu, da ta utakmica nije opterećena procenom određenog službenika na nekom nivou koji će da tako zakoči proces da nema kraja kočenju. Dakle, nema nikakvog roka, osim roka koji se daje da neko ne može ponovo da aplicira u slučaju da ga neko odbije. Recimo da neko od mojih kolega ovde ima takvu kompaniju i proceni se da to nije bezbednosno dobro jer mi smo žuti, vi nama ne date da se mi bavimo tim poslom u naredne dve godine zato što je tako procenjeno, jer je to uprava procenila. Po čemu? Koji su osnovi? Koji je kriterijum? Suviše je stvari ovde stavljeno u senku, u mrak i građani Srbije, čini mi se, treba da znaju malo više o svemu tome, naravno, ne ugrožavajući nacionalnu bezbednost, ali isto tako treba i građani Srbije da znaju da ste vi, ne vi lično, ali stranka kojoj pripadate vodi segment odbrane preko dve godine, da za tih preko dve godine vi ste pokušali da očuvate stanje, pokušali ste da obezbedite redovne plate, da se nastavi dodela stanova našim oficirima, da se nastave vojne misije i da se uradi nešto minimalno vezano za našu inače, da kažem, u lošem stanju vojnu tehniku.
Gospodine Toškoviću, molim vas da ne ometate poslanika koji govori.
Neka, ne smeta. Verovatno i sami uviđate da je vrlo problematično, ministre, kada se cela slika rada naše industrije akutno predstavlja građanima Srbije kroz jeftin plakat, uslovno rečeno, o dva akumulatora, najave o opravci migova u Rusiji, helikoptera, od toga nije bilo ništa, kupovine novih, od toga nije bilo ništa. Razumete? Ja se plašim da ovakvim odredbama vi dodatno cementirate jedan proces koji ne može da napreduje ne znam zašto, da li je u pitanju neki dil, neki dogovor, neki posrednici ili ne. Neko zlonameran bi to mogao da pomisli. Ja sigurno nisam od tih, ali vi ste ovde da odagnate te sumnje. Vi ste tu zbog toga. Ja ne sumnjam u vašu želju da naša vojna industrija profunkcioniše, ja ne sumnjam u vašu želju da mi izvozimo, kako se to kolokvijalno kaže, kao nekad vojnu opremu i naoružanje, ali da biste to uspeli i da biste to dobro radili ovakva odredbe, ovako neprecizno stavljene, sa ovakvim prostorom za zloupotrebe, po nama, ne idu u korak sa vašim željama i ambicijama. Oni su upravo suprotno. Zamislite, pet ministarstava, pet institucija koje potpuno selektivno najšire moguće mogu da daju mišljenja o izvozu naoružanja i svi će sada da se pitaju u okviru svojih nadležnosti, bez roka. Kako kažete, svako će imati dovoljno vremena da stručno sagleda svaki predmet i na vreme, fino, polako da odgovori. To će, po nama, dodatno da onemogući uspešan izvoz naoružanja i vojne opreme. To je sigurno. Vi znate šta je srpska birokratija. Hajde sada poslanicima, uvaženim kolegama, dokažite u nekoliko rečenica, znam da to možete, da nismo u pravu. Kažite nam kako će ta arbitrarnost u mnoštvo institucija, njihovo odlučivanje u nedostatku roka, selektivnosti pri registraciji, selektivnosti pri apliciranju za izvoz dovesti do boljeg izvoza opreme i naoružanja, a bez toga nema napretka i nema budućnosti u koju verujete inema namenske industrije u Srbiji, nema „Krušika“, nema „Zastave“. Hoćete li opet doći onda na Vladu da nam izdvojite iz budžeta kada se tamo oružari dignu i počnu da štrajkuju, a znate da su na ivici, uvek su na ivici? Nisu oni na ivici zbog toga,nego zato što nema perspektive, nema poslova. Gde su poslovi? Gde je izvozno orijentisana namenska industrija Srbije? To je vaše zaduženje. To je zaduženje gospode iz SDPR-a, a ne da voze džipove po Beogradu. To mene interesuje – koliko ćemo komada čega da izvezemo i kada, jer od toga zavisi i „Krušik“ i „Zastava“ i „Prvi Partizan“ i mnogi drugi. Završavam ovo moje izlaganje sa molbom da, ministre, pokušate da odgovorite na ove stvari, ali da takođe pokušate da to ne bude opšteg tipa odgovor, već da bude precizan. Eto, pokažite nam kako će ove „sjajne“ procedure ubrzati, olakšati izvoz opreme i vojnog naoružanja. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Za reč se javio ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, gospodine Stefanoviću, ja nikad vama neću da ostanem dužan odgovore i da pojasnim te stvari, ali ne razumem zašto na taj način pokušavate da o ovoj temi raspravljamo i da probate da dobijete neke jeftine političke poene? Prvo, čuli ste da je apsolutno ovaj zakon usaglašen sa svim zakonskim aktima koje imamo i u EU. Drugo, naravno da ćemo određene oblasti i određene članove ovog zakona urediti i podzakonskim aktima. To što vi pričate o sertifikaciji, u tehničkom smislu nije sertifikacija koju firma dobija kao izvoznik ili uvoznik naoružanja. To sudve različite teme. Naravno da oni moraju da prate sve standarde, ali je to drugim zakonom regulisano, a ne zakonom i ovim sertifikatom koji je predviđen ovde da dobije. Kažete- rok koje Ministarstvo mora da da. I to je regulisano nekim zakonima i tačno se zna koje službe, na koji način vrše proveru određenih firmi da se ne bi desilo, kako je vaš bivši kolega iz nekada iste stranke rekao malopre, da 2010. godine vam bude uhvaćen brod sa naoružanjem koji je pošao na tržište koje je pod embargom za izvoz naoružanja na taj teren. Zato i ne možemo da definišemo da će službe da urade proveru tih preduzeća koja su aplicirala da dobiju određene dozvole za izvoz naoružanja na način – e, dobićete vi za deset dana. To je nemoguće, ali sa svim spremljenim dokumentima deset dana je rok posle toga kada svi sve ono što treba da dobiju, donesu onako kako je propisano ovim zakona. Deset dana je rok da to dobiju. Drugo, proteklih 12-14 godina nije se mnogo promenio broj firmi koje su bile zainteresovane za izvoz naoružanja. Sve su one registrovane u periodu od 2000. pa do 2012. godine. Znači, ništa se tu sad bitnije nije desilo. Mi ovim pokušavamo da upravo onima koji žele da investiraju u Srbiju pomognemo time što više ne mora da bude vlasnik, a imali ste, i to možemo da damo radi znanja građanima Srbije, firme gde su fiktivno bili vlasnici pojedini bivši generali, pojedini bivši visoki politički funkcioneri, a da je iza njih stojao neki drugi. Zato smo i imali toliko problema sa nelegalnim izvozom naoružanja u periodu od 2000. do 2012. godine. (Dragan Šutanovac, s mesta: Koji problema?)
Gospodine Šutanovac, nemojte da dobacujete s mesta.
Kažete da želite da neko dođe i sad se zadesila, zaboga, neka strana delegacija neke zemlje koja želi da uđe u neku fabriku, jer, eto, odjednom je sinulo da mogu da izvezu municiju, automatske puške, pa žele da obiđu. Zašto to niste dozvoljavali kada ste vi bili na vlasti da neko bez odobrenja sme da uđe u fabriku namenske proizvodnje? Ne razumem čemu to sada? I ranije je ta procedura bila poprilično jasno usaglašena. Zna se na koji način se traži dozvola da bi se ušlo i da bi se obišla neka fabrika namenske proizvodnje. Zato i samo ime kaže – namenska proizvodnja. Kada je izvoz tehnologije u pitnju, naravno da je nekim drugim zakonima, pitali ste, pa me saslušajte da vam odgovorim, nekim drugim zakonima regulisana intelektualna svojina. Imali ste ovde kod vas, radio sam više puta zakone o intelektualnoj svojini, koji smo potpisali sa više zemalja sveta, upravo radi zaštite, jer time mi naš naučni potencijal, ljude koje ova država stvara godinama unazad, koji rade na novim pronalascima, možemo da izgubimo zato što tamo neka druga zemlja ima više para nego što država Srbija ima. Naravno da mora da bude regulisano i to. Ne možete nešto što smo mi u vojsci u našem VTI-u osvojili, da vi sada, zato što ste ljuti na vašeg neposrednog starešinu ili na politiku ili na nekog trećeg, da odete i prodate nekoj stranoj zemlji. To i bivši ministar, a i vi odlično znate, da je to jasno definisano zakonima i u Srbiji i u Evropi i u svetu. Ovaj zakon ništa ne smanjuje mogućnost izvoza tehnologije, ali na zakonit i na legalan način. Što se tiče „Krušika“, nemam takav osećaj kakav vi imate. Verovatno se vi susrećete sa nekim drugima, ne sa onima. Zaboravljate da ste „Krušik“ akumulatore prodali negde 2008. godine i da je ta fabrika samo šest meseci posle prodaje bila aktivna. Prodali su svo srebro koje su imali na lageru, pet puta više zaradili nego što su platili državi kupoprodajnu cenu i stala je kompletna proizvodnja. Samo ta fabrika „Krušik“ akumulatora u Valjevu može da proizvodi naredne dve godine samo za Vojsku Srbije. Videćete, vrlo brzo će početi da radi i vrlo brzo će ponovo sve resurse Vojske Srbije, kada su potrebe za akumulatorima, da li u sistemu veze, da li u nekim drugim borbenim sistemima… (Dragan Šutanovac, s mesta: Privatna?) Nema veze privatna, neprivatna, pala je privatizacija…
Molim vas, gospodine Šutanovac, nemojte da replicirate.
Mi ćemo u narednom periodu da gledamo kako da „Krušik“ akumulatori tim ljudima tamo pomognemo da počnu da primaju platu i da počnu da proizvode, jer su nekada bili jako značajni na tržištu. Što se samog „Krušika“ namenske tiče, takođe, bilansi pokazuju nešto drugo u odnosu na ono što ste vi sada izrekli. To da li neko od radnika igra karte, pa verovatno da da. To što ste vi malopre pričali, to je pisanje anonimnih pisama, koja sam i ja dobio, to što ste vi malopre rekli, to su te priče. Oni kojima nikada ne odgovara direktor, kojima nikada ne odgovara poslovodstvo, koji bi uvek nešto hteli, 15. možete da budete zajedno samnom u Valjevu, tri sata posle mene ili tri sata pre mene, primaju ono što im je obećano, ne više minimalac, nego plate onako kako su u kolektivnom ugovoru potpisali i dogovorili se sa poslovodstvom. Imaju dovoljno posla da primaju platu za platom. Ne zaboravite samo jednu stvar, da je to ista ona fabrika u Valjevu, gde je prethodni direktor kupio najsavremeniji „Audi“ sa televizorima na svim mogućim sedištima, da je to ista ona fabrika koja je imala ogroman gubitak do 2012. godine. To su bilansi koje možete da uzmete, javna dokumenta da vidite šta se tamo dešavalo u prethodnom periodu. Sada imaju dobit. To ne može da bude fiktivna dobit. Sada imaju uredne plate iz meseca u mesec i sada imaju polako proces proizvodnje koji se vraća. Što se tiče SDPR-u odakle vi uzimate te podatke, ali ne zaboravite i uzmite broj zaposlenih radnika u protekle dve godine SDPR-u i uzmite broj zaposlenih radnika u prethodnih 12 godina. Nemojte da zaboravite samo da ćete tu na vaše neke kolege i stranačke prijatelje, partijske kolege da naiđete, koji tamo primaju velike plate, kao savetnici, koji su nekada bili na visokim političkim mestima, neki bili ministri, neki bili i u generalskim strukturama, koji rade puno godina. Ali, bez obzira na to, ne zaboravite da je SDPR ponudio kao pomoć Vladi Republike Srbije da sada pomogne sa 30 miliona budžet Vlade Republike Srbije za 2014. godinu. Kakav je to onda gubitak ako imaju višak sredstava koja mogu da izdvoje? Otklonili bi sve sumnje, kažete - ostavljena mesta za sumnju. Ova Vlada radi apsolutno shodno važećim zakonskim propisima i zato mi nemamo trgovaca oružjem, prvo, ne može ni jedan trgovac oružjem da razgovara sa nama o tome. Zna se kako to po zakonu ide. Zna se koje dozvole moraju da nabave prvo iz inostranstva da bi mogli da dođu da traže od Ministarstva spoljnih poslova. Isključujem apsolutno mogućnost jer i sada te iste firme koje su oformljene 2005, 2002, 2003, 2007. godine nisu imale problem i niko nije ni do sada gledao da li su one žute, crvene, bele, narandžaste ili bilo kakve. Gledalo se samo da ne krše embargo izvoza naoružanja u zemlje gde je to zabranjeno, da imaju uredne dozvole UN i tu nije bilo nikakvih gledanja čije su firme i kakve su firme, ali se zakon gledao i gledaće se zakon i kad se ovaj zakon usvoji, gledaće se, takođe, zakon. Morate da razgraničite šta to Ministarstvo spoljnih poslova daje kao saglasnost, da li ono raspravlja o samom oružju koje se izvozi ili o političkom aspektu. Vi to znate i znate da je regulisano zakonom. I prethodni put je bilo regulisano zakonima. Ministarstvo odbrane daje svoju saglasnost na neki drugi aspekt. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima šef poslaničke grupe SNS Zoran Babić, replika na izlaganje Borislava Stefanovića. Izvolite.
Govoriti o nekome, gospodine predsedavajući, tako snažno, tako hrabro, kada nije tu i kada ne može da odgovori, kao što je to radio malopre gospodin Stefanović, više govori o njemu, nego što to govori o ljudima koji nisu tu. Što se tiče paušalnih ocena, čuli smo ih. Ja ću izneti ono što je istina, ono što su podaci, a to je da je novi direktor „Krušika“ za prvih šest meseci funkcionisanja i rada ostvario prihode veće za 2,53 puta u odnosu na 2013. godinu, da je u odnosu na prošlu godinu ostvaren rezultat koji je veći za pet miliona evra. Što se tiče tih akumulatora koji su pominjani, ja sam bio srećan, gospodine ministre, kada su ti akumulatori stigli u Srbiju, zato što su ti akumulatori bili brana i razlika između politika sečenja Mig-ova, kao što su sečeni neki tenkovi i funkcionisanje letenja. Ne mogu da razumem zbog čega nekome ne odgovara i ne prija kada nešto u Srbiji profunkcioniše i kada nešto proradi, kada postane nešto funkcionalno. Kada neko postavlja pitanje zbog čega je, recimo, gospodin Prostran u SDPR-u i sa kojim karakteristikama je u SDPR-u i to kaže čovek kome je prvo radno mesto bilo visoko rangirano u diplomatiji, a nije imao prethodnog iskustva u diplomatiji, onda je to u najmanju ruku licemerno. Mogu da prihvatim da to kaže neko sa velikim iskustvom, ali neko kome je prvo radno mesto visoko u diplomatiji postavlja pitanje zbog čega je neko kao diplomirani ekonomista u SDPR-u, zaista mislim da je veoma licemerno. Da li neko vozi džipove ili automobile, ne znam. Pretpostavljam da se voze, ne verujem da idu pešaka na posao, ali bar ne lupaju skupštinske automobile. Ono što bih želeo da vam kažem, da bi se govorilo o SDPR-u i da bi se govorilo…
Vreme.
Samo jednu rečenicu. Imam podatke i bilanse uspeha SDPR-a i potrebno je tražiti te podatke, oni su javni, mogu da se dostave pre nego što se bilo šta paušalno izrekne. Uglavnom, u odnosu na prošlu godinu, SDPR takav kakav SDPR je ostvario smanjenje rashoda za 16,04% i rast prihoda za 2,4%, pri čemu je napravljena razlika od 886, skoro 887 miliona dinara. To su podaci, a ne paušalne ocene koje se ovde iznose.
Zahvaljujem. Za reč se javio šef poslaničke grupe DS Borislav Stefanović, replika na izlaganje gospodina Babića.
Ništa nas ne može iznenaditi od prethodnog govornika. To je već toliko simpatično. Pustimo građane Srbije da uživaju i dalje u ovim bravurama, ali da se vratimo na suštinu. Mislim da je i vama ministre jasno da to što smo govorili oko davanja mišljenja određenih ministarstava ste potpuno u pravu. Tako je uvek bilo do sada. Problem je što sada u tekstu to nigde ne piše. Samo sam vam ukazao da to može biti vrlo široko postavljeno. Zašto to ne precizirate, ne znam, ali ćemo mi pokušati amandmanom to da ispravimo i ja vas molim da vi taj amandman prihvatite. Pošto vidim da se slažete s ovim što sam vam rekao malo pre, da se zna o čemu se izjašnjava Ministarstvo spoljnih poslova, gde sam inače primljen na konkursu, još jednom da kažem, zbog ovih stručnjaka, jer sam završio državni fakultet, na šta sam ponosan, ali, ne piše, gospodine Gašiću. Jeste, kažete da je bilo problema u izvozu naoružanja. I to kažete na način kao da ih je neko podsticao ili, ne daj bože, dozvoljavao, u bilo kojoj prethodnoj vlasti, a znate da nije tačno. Konkretan brod je, čini mi se, vozio naoružanje u Izrael. Kakve veze je državna vlast tada ili sada imala s tim? Ali, kad kažete na zloupotrebe u problemima, tj. probleme u izvozu naoružanja, možda mislite na ovog gospodina Tešića? Znate ko je gospodin Tešić? Čovek koji se bavi trgovinom oružja i koji je bio poslanik, ćerka mu bila poslanik SNS, a on je inače bio finansijer vaše partije. Ne znam da li je još? Možda na njega mislite kad kažete probleme? Nigde ne piše da je rok 10 dana. Znam da vi vešto to radite, ali recite građanima Srbije – ovo što kaže Borko je tačno, jer ne piše. Budite bar toliko pošteni.
Vreme, gospodine Stefanoviću.
Završavam. Mislim da bismo svi zajedno ovaj tekst mogli značajno da popravimo, samo ako bude malo dobre volje na vašoj strani, da se ova, inače važna oblast, uvede u neki red. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar u Vladi, Bratislav Gašić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, samo želim, zarad javnosti Srbije, da kažem par stvari. Čini mi se da u toj političkoj borbi građani Srbije dobijaju neke informacije koje apsolutno ne stoje. Kad kažemo – akumulatori, vi se trudite da to prikažete kao da je to nevažna stvar, uzeli smo iz nekog auta neki akumulator koji smo stavili tamo na neki avion, pa to tako lako ide, kao što je bila priča i oko piropatrona za sedišta za G-4 itd. Vaš kolega upravo zna odlično da kad su složeni borbeni sistemi, a MIG-29 je jedan složeni borbeni sistem, to nije baš tako. Krenula je ta priča, akumulatori, a oni se čak i ne zovu akumulatori. Nije to akumulator kojim ćemo da upalimo neki MIG, nego ima jedan složeni borbeni sistem koji košta 89.000 evra komad. Videćete na paradi koliko Vojska Srbije ima aviona i da li je to bila priča oko jednog ili dva. Morate da znate, građani Srbije moraju da znaju, ovaj zakon delom to reguliše, da bez saglasnosti proizvođača tako složenog borbenog sistema vi ne možete da kupite jedan deo, ma ko da ga proizvodi u svetu. Znači, jako je kompleksna tema kada je izvoz naoružanja i vojne opreme u pitanju. Znam da vi to odlično poznajete, ali da u političkoj borbi pokušavate da izvrnete, da probamo da se nadgovornjavamo, to nije suština. Odlično znate kako se trguje naoružanjem. Znate da smo imali tender koji je propao zato što nam je Indija ponudila za MIG-ove tzv. „akumulatore“, kako ih nazivate. Ne možemo da ih kupimo zato što ne možemo da dobijemo od ruske strane papir, odobrenje da možemo da ih stavimo u naš avion. Što se gospodina Tešića tiče, ne poznajem gospodina, jer za razliku od ranijeg perioda, kada su se pojedini ministri sastajali sa trgovcima naoružanja, Ministarstvo odbrane od 2012. godine trgovcima oružja ne razgovara. Imaju stručne službe koje mogu da im daju dozvole ili da im ne daju. Ako sve po zakonu imaju, nema problema, pomoći ćemo, a pre svega pomoći ćemo našoj namenskoj industriji da izveze to naoružanje, ali po zakonu i tamo gde nema embarga. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Moram da priznam da sam veoma ponosan i drago mi je kada čujem ovakve rezultate koje je malopre gospodin Babić izneo, a vezano za „Krušik“ i vezano za SDPR. Ponoviću, naravno, rezultate koje je direktor „Krušika“, inače postavljen u januaru mesecu 2014. godine, 2,53 puta je ukupni prihod „Krušika“ veći u odnosu na 2013. godinu. Zašto sve ovo govorim? Da ne pričam o SDPR koji ima 107 miliona dolara ugovorenih poslova, toliko o tome da radi u gubicima, a inače pozajmljuje državi. Čuli smo malopre od ministra Gašića. Moram posebno da napomenem, a juče je gospođa iz Ministarstva trgovine naglasila, jeste da je naš izvoz za 100% veći u odnosu na prošlu godinu, a govorim o izvozu naoružanja. Zašto ovo govorim? Možete da budete pacifista koliko hoćete u životu, ali ako nemate jaku vojsku, nemate ni jaku ekonomiju. To dokazuju najveće sile na svetu. Superiornost SAD je upravo u tome što ima fantastičnu vojnu industriju. Može da proizvede koliko hoćete aviona. Sada se i Ruska Federacija bavi time. Onaj ko ima jaku vojsku, ima i jaku državu i jaku ekonomiju. Danas smo ovde čuli neverovatne stvari. Na primer, aluzija na diktatorske zemlje i da samo one organizuju vojne parade. To je potpuno neznanje i neverovatno da to neko može da iznese. Pogledajte veličanstvenu vojnu paradu koja se organizuje u Londonu u čast rođendana britanske kraljice, na primer. Recimo, u Parizu, kada je Dan Republike, pogledajte kakva je vojna parada francuske armije. Prema tome, to su potpuno neverovatne stvari i besmislica kada neko tako nešto iznese, a samo da bi negde nešto rekao i da bi napao sadašnju Vladu. Kada već govorite o SDPR, a vidim da često pravite aluziju na sadašnje rukovodstvo, recite mi koju aferu to ima SDPR. Da li su ti ljudi bilo kakvu aferu negde napravili? Podsetićemo se silnih afera u nekom prethodnom periodu kada su drugi stolovali našom Vojskom, od afere „Satelit“ preko izvoza naoružanja u Libiju, pa čak i u Gruziju, gde govori da je Vuk Drašković sprečio da se izveze naše naoružanje u Gruziju i da se tako naruše odnosi sa Ruskom federacijom itd. Vi danas to nemate. Danas imate uspešno poslovanje i mogu samo ljudima iz SDPR da čestitam na svemu ovome što su uradili. Vama ovde gospodine Gašiću zameraju što će biti ovako rigidna kontrola, ne mislim vama, nego generalno državi, oko toga ko može da dobije sertifikat, odnosno mogućnost da uvozi, izvozi naoružanje. Ja sam za još rigidniju kontrolu. Moram da priznam da nisam toliko pristalica da se raznim privatnim firmama omogućava takav posao. Možda sam staromodan čovek. Pristalica sam toga da ovo samo država može da radi, ali znam kakvi su standardi EU i to je nešto što smo prihvatili i mislim da smo sa ovim zakonom to lepo uredili. Sporan je taj član 11. Izvinite, čini mi se da moraju da se daju veće ingerencije našim bezbednosnim službama u proveri ko može da radi taj posao, a vezano za uvoz i izvoz naoružanja. Čini mi se da je trebalo obavezati Ministarstvo trgovine da mora da posluša naše bezbednosne službe. Znači, da mu to bude obavezujuće, da mora da posluša da li neko može da dobije licencu ili ne, a ne da se kaže da dobijena saglasnost ne obavezuje ministarstvo da izda dozvolu. Slažem se da Ministarstvo spoljnih poslova, ako da neko stručno mišljenje, možda ne mora da ga uvaži, ali naše bezbednosne službe moraju da uvaže. Mislim da je to trebalo uradi. Verujem da će se tako i raditi, ali to je trebalo zakonom predvideti. Kažem, lično smatram da bi trebalo da se radi u ovom poslu jednostavno nije moguće u sadašnjim standardima, kako to EU propisuje, izraziti sam protivnik tolike slobode u ovom poslovanju zato što se radi o jako osetljivim pitanjima, čak mislim da će u nekom narednom periodu, zbog neverovatnog razvoja terorizma i raznih tih negativnih pojava, države sve više kontrolisati trgovinu naoružanjem i neće se tek tako dozvoljavati da svako može da uvozi, izvozi naoružanje. Zamolio bih vas, a to je veoma važno, vezano za izdavanje dozvole u roku od 10 dana. Potpuno se slažem sa vama. Pristalica sam još rigidnijih kontrola, ali znate kada se naglasi da se daje deset dana od dana dobijanja poslednje saglasnosti, to može biti mač sa dve oštrice. Neko može, na primer, vaš predmet da drži u fioci, ko zna koliko dugo, i dok on vama da tu saglasnost, to može da bude i po 6-7 meseci, a neko želi da ostvari profit u tom biznisu. Mislim da tu možda eventualno postoji mogućnost da se takav rok na neki način malo promeni. Rok od 10 dana nije sporan, ali kada se kaže – od davanja poslednje saglasnosti, dok sve instance daju saglasnost, pitanje je koliko tu može da prođe i onda se taj rok od 10 dana zaista svodi na nešto što nije dobro. U svakom slučaju, zakon kao zakon je dobar. Pozivam državu i naše službe bezbednosti da što aktivnije rade i da se vežu za ovaj zakon i pozivam državu da u ovom segmentu što više napreduje. Nisam pristalica toga da sada neko kaže da sam militarista, pa, eto, da navijam, ne daj Bože za neke sukobe po svetu da bismo mi izvozili naoružanje, to je potpuno suludo, ali svaka ozbiljna država suštinski živi od namenske industrije i ja nadam se da će naša vojska. Znam da imate ogroman potencijal. Tu bih vas jednu stvar samo zamolio. U redu uvoz tehnike, u smislu pušaka, tenkova, pešadijskog naoružanja, ali kada se govori o informatičkoj tehnologiji, tu bih vas zamolio da vodimo i te kako računa zato što je to danas jedno od najubojitijih sredstava i špijunaže i svega i na kraju krajeva i podrivanja same vojske. Mislim da bi tu tek država morala da obrati i te kako pažnju ko to radi, ko to može da uvozi, izvozi softvere, vezano za vojsku i uopšte za sam sistem odbrane. Tu pozivam naše službe da budu što aktivnije. U svakom slučaju zakon jeste zaista dobar, možda uz određene neke modifikacije, ako smatrate da može da se nešto promeni, da se još više popravi. U danu za glasanje zaista nema nikakvog razloga da svi ovde ovako nešto ne podržimo i da naravno samim tim podržimo našu namensku industriju. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Đukanoviću. Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, morate da znate a to ne može da stoji u zakonu Vlade Republike Srbije. Da bi se trgovalo sa robom ovakvom, taj ko želi da izveze na treće tržište mora da ima i uvoznu dozvolu te države. To ne možemo da napišemo. Kako mi možemo da garantujemo da će ta država da izda u roku od 10 dana toj zainteresovanoj firmi uvoznu dozvolu? Kako možemo da garantujemo ako tamo, recimo, nemamo, na nekoj nerezidentalnoj osnovi pokrivamo sa vojnim izaslanicima? Kako možemo mi da dobijemo sve to što nam je potrebno od podataka da bi mi, kao ministarstvo, mogli da kažemo – daćemo vam za 10 dana? Zato ne možemo da se obavežemo u tom delu, ali zato kada donese sve potrebne papire i tu uvoznu dozvolu iz zemlje u koju želi da izveze naoružanje, dobiće u roku od 10 dana dozvolu. To do sada nije bilo. Drugo, stajalo je u prethodnom zakonu, evo ja imam i prethodni zakon, stajalo je otprilike šta su nadležnosti kog ministarstva, ali to takođe nije bilo jasno definisano šta, koje ministarstvo treba da izda, ali u Zakonu o ministarstvima se zna šta su nadležnosti kog ministarstva i šta proverava Ministarstvo spoljnih poslova, šta Ministarstvo odbrane, šta drugi, da bi mogli da izdaju jedan papir, jednu saglasnost pre dobijanja dozvole. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Gašiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Zahvaljujem. Upravo rasprava koja se vodi ovde me je konačno ubedila da ovaj zakon nije dobar i da argumenti koji se daju ovde, koji su od toga išli da ćemo sad eto po prvi put imati kontrolu izvoza naoružanja, da ćemo sad po prvi put dobiti neki sertifikat, da ćemo znati gde ide naše naoružanje zbog ovog zakona itd, to su stvari koje služe za laičko gledište onih koji ne razumeju. Vi ste malopre pričali stvar koju ili ne razumete, ili imate zlu nameru, a ja iznosim sumnju. Kada vi kažete da smo mi krivi što se iz Burkine Faso naše oružje prodalo nekome u Obali Slonovače, a pri tom je naš sertifikat bio u Izraelu, to samo ukazuje da vi, kažem opet, ili ne razumete, ili imate loše namere. Kada govorite malopre o tome da ste ugovorili sad neki posao od 60 miliona, ja to podržavam. Nemojte imati dilemu opšte, ali nemojte derogirati ono što je rađeno pre vas. Juče ste delili ključeve od stanova sa kojim nikakve veze nemate. Nikakve veze, sem ključa koji ste dobili u ruke, nemate sa tim. Znači, sve je to urađeno u neko naše vreme. Ja podržavam da i vi to uradite i podržavam da u Zemunu ne dobijete 13% od Građevinske direkcije Srbije kao što nameravate, nego 21% kao mi, ali imam problem druge vrste kada kažete – mi iznosimo sumnju. Ovaj zakon, Zakon o Vladi se menja sa svakom vladom, a ovaj zakon ne mora da se menja. Šta ćemo sutra ako se promeni Zakon o Vladi, pa se promene nadležnosti ministarstava, pa onda ovaj zakon dolazi u koliziju sa Zakonom o Vladi? Sa druge strane, gospodine ministre, ako dozvolite, nekoliko puta danas, molim vas da me saslušate, nekoliko puta danas ste rekli da su neki visoki funkcioneri, čak ministri zaposleni na visokim platama u SDPR. Hoćete biti ljubazni da nam kažete ko su ti ljudi? Pre izvesnog vremena ste ovde izneli jednu notornu neistinu. Ne krivim vas. Razgovarao sam visokim oficirima Vojske Srbije i pitao ko je mogao da vam da takvu informaciju? Rekli su mi – samo neki neodgovoran čovek. Da je neko helikopterom Vojske Srbije išao na letovanje u Grčku, to je notorna neistina. Vi to kažete ovde da bi dočekali tabloidi i da bi okačili na naslovnu stranu. Recite nam ko je išao? Dajte nam ime i prezime. Dajte nam broj leta, ko su bili piloti, da vidimo naredbu. I tom nekom nek se sudi. Neka odgovara za tako nešto. A ne da koristite svoj mandat da ovde govorite, pošto smo ovde svi zaštićeni. Možete da kažete da je neko išao, kao što kažete da se od 2012. godine ne pregovara sa trgovcima. Uzmite spisak onih koji su dolazili u Ministarstvo od 2007-2012. godine. Imate sve tamo na spisku, ko je ušao u kabinet ministra koji se bavi trgovinom oružja. Niko. Niko ni jednom. I super je ako nastavljate sa tim trendom, ali nemojte govorite o tome kao da su izmišljene neke nove rupe na saksiji. To je već učinjeno. Kada veličate ta dva sredstva, akumulator, podržavam to. Problem je samo što smo došli u situaciju i ranije. Imamo problem koji se gomila. Neko u planiranju nije znao da izračuna kada će resurs da istekne, pa se vi nađete u neobranom grožđu, a zbog lošeg Zakona o javnim nabavkama to nemožete da rešite. Ovaj zakon morate da menjate, kao i o javnim nabavkama. Sa druge strane potpuno razumem sugestiju koju vam daje gospođa koja sedi pored vas. Želja administracije u Srbiji je da pribavi vlast. Vi ćete tu biti jedno vreme i neće vas biti, a administracija će i dalje biti ta koja će odlučivati. Razumete? Ne vi, nego administracija. Neko tamo će reći u BIA ili VBA – on ne treba da izvozi. Nemojte reći da ne znate o kome pričam. Imali smo ovde poslanicu iz te priče, vrlo blisku vašem bivšem predsedniku stranke i danas republike. Ali ja nisam čovek koji će osporavati bilo koga niti mislim da argumenti o kojima sada govorimo da bi trebalo eventualno da zabavimo privatnu inicijativu u trgovini naoružanja. Potpuni apsurd. Sa druge strane, ponavljam pitanje, šapnite to gospodinu Babiću, neka gospodin Babić zapamti, sačekaću. Možda bi bilo dobro da uzmete papir i olovku da popišete, pošto očigledno ne možete da zapamtite. Ko je leteo helikopterom Vojske Srbije na godišnji odmor? Ko je savetnik u SDPR koji prima visoku platu u ovom trenutku i ko su ti ljudi koji su tamo zaposleni, bili su generali? Mene to zanima, zabrinut sam. SDPR je firma u kojoj sam radio. Ne radim već sedam, osam godina, ako ste mislili na mene. Mnogo ste zakasnili. Govore vam neistine, a vi to kažete ovde sa pozicije ministra odbrane. Boli me kada dođete ovde kao administrativac. Dođete ovde kao administrativac, čitate neke zakone koje su vam napisali, a vi ste ministar odbrane Vojske Srbije. Pošalju vas iz Vlade da čitate nešto što veze nema sa odbranom. Ja to na vašem mestu ne bih prihvatio. To je unižavanje sistema odbrane. Danas je trebao da bude ovde neki ministar koji nema druga posla. Vi imate puno drugog posla. Odlično znam, situacija nije sjajna kao što govorite. Naprotiv. Znate imali smo problem pre nekoliko godina sa izvozom najsavremenijih i najboljih pušaka na svetu kada smo to kupovali za našu specijalnu brigadu. To je ono čime ćemo se pohvaliti prekosutra na toj paradi. Te su puške kupljene. Opet vas je neko prevario pa ste došli i rekli ste – najbolje puške ćemo kupiti. Koje puške ćete kupiti? Šta ćete kupiti, kada je kupljeno već najbolje što postoji na svetu? Naša specijalna brigada iz Pančeva ima opremu koju nemaju Foke američke. Vi odete tamo i neko vam kaže – ovaj Šutanovac je bio, sada vi kažite šta ćete da kupite. I šta ste kupili? Nažalost, nije dobro stanje. Pričate o „Krušiku“, imao je istorijski ugovor od 2008-2010. godine. Pitajte ljude. Oni su tamo štrajkovali glađu do 2007. godine. Danas kada ste otpustili 500 njih iz Krušika, kažete da imate 2,5% bolji učinak. Kada otpustite sve imaćete još bolji učinak. Svakog dana ljudi gube posao u odbrambenoj industriji, u SDPR ne. Tamo ih ima sve više. Tamo stručnjaka ima puno i svakoga dana se to veliča. Čujem kada neke delegacija putuju, ne može da se prebroji koliko ljudi treba u delegaciji koja ide sa SDPR na sajam naoružanja negde u Riu, recimo, pa onda intervenišete da li vi, da li premijer da to tako ne bude i to hvala Bogu tako ne bude jer ste vi svesni odgovornosti za sistem koji vodite. Kada se spusti to niže, to nije tako. Druga stvar, govorite o odbrambenoj industriji, direktorima. Nijedan direktor nije postavljen partijski, ali nijedan. Najveći broj njih je nasleđen i dan danas rade. Prvi put u Krušiku imamo direktora koji je partijski postavljen. Direktor SDPR koji je danas državni sekretar u Ministarstvu nije član nijedne partije, bar ja da znam, a on je kod vas visoki državni funkcioner i sedi na Vladi zajedno sa vama kada gospodin Ljajić nije tu. Znači, ako nešto nije bilo dobro, pitajte ga što nije bilo dobro. Tvrdim da je u njegovo vreme bilo mnogo bolje nego danas. Zbog čega? Zato što mi nismo čekali da kupci dođu. Izašli ste jednom u inostranstvo za ove dve i po godine, potpisali ste ugovor, ne znam zašto vi, ali nije ni važno. Gospodine, to sam rekao ovde kada ste postali ministar, šta čekate? Irak? Sutra u Irak. Neće doći oni ovde. Znam da se tu nešto priča, da neki dovode i mešetare itd, ali bez vas posla nema. Želim vam dobro zdravlje i da vam prođe ta kijavica pa da se skupite za paradu i da nakon parade odete na one pozicije na kojima je teško, ali gde se biber melje i gde će da se obezbede poslovi za našu odbrambenu industriju. Molim vas da odgovorite srpskoj javnosti – ko, kad, gde, kojom letelicom, po kojoj naredbi je letovao na moru helikopterom Vojske Srbije? Dužni ste to objašnjenje ili da kažete ko vas je prevario. Tvrdim vam da je to netačno. Potpuna neistina i prosto mi je neverovatno da vi kao iskusan čovek poverujete jednoj takvoj stvari koja…
Vreme.
… Koristim vreme kao šef.
Ne možete sada. Možete na kraju rasprave.
Da li je tako? Prošli put ste mi uzeli tako bili.
Reč ima ministar u Vladi Bratislav Gašić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, vi ste mene u vašem obraćanju više puta uvredili. Ne treba mi vaše izvinjenje. Razumem vaš bol, želju da još uvek u Ministarstvu po hodnicima svira Bah i da niko živ ne sme da bude u hodnicima. Što niste bili na nekim mestima gde sam se ja našao jer bi mogli sa nekim vašim prijateljima iz prošlosti da razgovarate i prenesete kakva su to nova iskustva. Ja vas tu razumem. Ja vas da uvredim neću. Vi svoj teret nosite, ali politički ne pričam ovde. Uvek ću mog kolegu iz Vlade, i to je upravo odnos koji se gradi u Vladi, da zamenim, pogotovo za ovakve zakone gde je Ministarstvo, koje vodim, u ovom trenutku bilo aktivno uključeno i tu ne vidim ništa loše što ću da dođem umesto kolege Ljajića i da danas budem ovde pred vama i da vam odgovorim na sve. Naravno, i saradnici koje šalju moje kolege da budu zajedno sa mnom, pa kao i moji su ljudi koji su stručni i u čije odgovore ne treba uopšte da sumnjate, jer su dugo godina na tim mestima, što ništa ne vidim loše. Hvala.
Reč ima šef poslaničke grupe SNS, Zoran Babić. (Narodni poslanik Dragan Šutanovac, s mesta: Lično me je pomenuo.) Gospodine Šutanovac, dovoljno ste rekli i nemate mogućnost za repliku, pogotovo ne repliku ministru. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, Zoran Babić.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Ako mi dozvoli gospodin Šutanovac ili vi, ko vodi sednicu… Ne znam zbog čega nervoza. Molim vas da regulišete vreme i da opomenete.
Prijavite se ponovo.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Bez obzira na tu buku, bes, srdžbu ne plašim se, tako da nije problem. Ono što bih želeo da kažem, a tiče se dozvola, opet neću govoriti paušalno, neću govoriti odokativno, neću govoriti navijački, već vrlo egzaktno, a to je da je recimo za izvoz oružja u 2013. godini izdato 444 dozvole u vrednosti od 775 miliona američkih dolara. Podsetiću vas da imam podatke za sve prethodne godine od 2005. godine pa na ovamo, da je to recimo više izdatih dozvola i veći iznos izvezeno nego što je to bilo za 2006. i 2007. godinu zbirno, odnosno za 2007. i 2008. zbirno. Prema tome, rezultati rada ministarstava, Vlade su više nego dve godine za vreme 2007. i 2008. godine. Toliko što se tiče dozvola. Što se tiče Krušika, molio bih predstavnike bivšeg režima da ne pominju, jer opet sam dobio egzaktne podatke, te podatke kojima se hvale. U Krušiku je u to vreme radilo 1265 zaposlenih. Od 1265 zaposlenih 515 u proizvodnji, 40% u proizvodnji. Sve je ostalo režija, logistika, 27 sekretarica. Da li je to organizacija? I ne čudi me zbog čega je bivši režim i bivši direktor napravio minus od 4,4 milijarde din. Da li je to trebalo održavati i onda nekome opet smeta zato što je sadašnji direktor postavljen od strane Vlade Republike Srbije i napravio dobit, odnosno povećao dobit za 2,53%.
Vreme.
Da ne bi iznosili paušalne ocene, ne znam koji je od ministara, a mislim da nije nijedan, ne radi u SDPR od sadašnjih ministara, ali znam za jednog bivšeg kome već 10 godina miruje status u SDPR.
Zahvaljujem vam. Isteklo je vreme.
Što se tiče samog gomilanja funkcija, gomilanja zaposlenih, u SDPR je u 2013. godini radilo 375 ljudi, 2014. krajem avgusta 371 zaposlen. Nema gomilanja, ali nema ni 27 sekretarica kao što ste vi navikli.
Reč ima narodni poslanik Saša Mirković, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Stojanović. Narodni poslanik Saša Mirković nije u sali, pa reč ima gospodin Stojanović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da uvek imam tremu kada u ovoj sali govorimo o predlozima zakona koji se tiču Vojske i Ministarstva odbrane. Ta trema je bazirana na činjenici da u ovoj sali imamo najezdu stručnjaka za Ministarstvo odbrane i Vojsku Srbije, onih stručnjaka koji, vojničkim žargonom rečeno, od iskustva imaju dva suva petka u Vojsci ili Ministarstvu odbrane. Pre negoli kažem i osvrnem se na očigledno jako dobar predlog zakona, želeo bih da se osvrnem i da protumačim neke diskusije koje su se ticale stanja u našoj namenskoj industriji. Gospodine ministre, učinite malo napora pa pogledajte u prošlosti od 2000. do 2012. godine kako je poslovala i na kojim principima naša namenska industrija. Ako pogledate relevantnu dokumentaciju, videćete ko su članovi upravnih i nadzornih odbora u proteklih 12 godina bili u našim fabrikama namenske proizvodnje pa ćete lako zapaziti da su to mnogi istaknuti članovi one stranke koja nam danas deli lekciju zašto nam se namenska proizvodnja nalazi u ovakvom stanju kakvom jeste. To vam nadležne službe mogu izvaditi i onda je prosto nemoralno da nam danas predstavnici te stranke dele lekciju zašto nam se namenska proizvodnja nalazi u ovakvom stanju. Takođe, videćete tamo kako su postavljani direktori, kako su ugovarane plate tih namenskih kapaciteta, pa ćete videti kojoj stranci pripadaju ti direktori i kolike su njihove plate bile. One su za srpske prilike bile bezobrazno visoke. Ako se pozabavite dalje oko prometa naoružanja i vojne opreme, pogledaćete i ko su bili ključni igrači u ključnoj firmi za promet naoružanja i vojne opreme, Jugoimport-SDPR, pa ćete videti kakvu su ulogu oni imali. Ako dalju analizu vaše nadležne službe budu izvršile, videće kako smo mi izvozili naoružanje, da li direktno prema zemlji uvoznika naoružanja ili preko nekih posredničkih firmi, kako su kružili papiri i ko se sve ugrađivao kroz takvu transakciju kada je upitanju promet naoružanja i vojne opreme. Ovde je pomenuta jedna firma, gospodin Tešić. Ja bih javnost upoznao, radi se o firmi „Geneks“, a to sve u analitici Vojnobezbednosne agencije postoji. Ako istražite poslovanje te firme, svakako je njeno povezivanje sa predstavnicima SNS lišeno svakog osnova, ali ćete videti kod koga je gospodin Đorđe Tešić dolazio, kako je dobijao poslove i o kakvoj firmi se radi, pa ćete zaključiti da su oni koji danas u ovoj sali nama govore o transparentnosti postupka izvoza naoružanja i vojne opreme i te kako šurovali sa gospodinom Tešićem i sa firmom „Geneks“. I ne samo sa njom, videćete kako su dobijane licence onih koji su se bavili prometom naoružanja i vojne opreme od 2000. do 2012. godine. Druga primedba je bila ironična, nadam se. Šta će Vojska Srbije prikazati na zakazanoj paradi 16. oktobra? Ta kritika u ciničnom pogledu upućena je od onih koji su pet godina bili na čelu Ministarstva odbrane.
Molim vas, vratite se na dnevni red.
Dozvolite, molim vas, moram da odgovorim na te optužbe. Molio bih da ti isti daju odgovor na pitanje šta su učinili od prodaje viška naoružanja i vojne opreme? Po kojim cenama je to naoružanje prodato? Kakav je status tog naoružanja i koliko smo novca zaradili da bi uvezli novija sredstva ratne tehnike? Zašto je višak vojnih nepokretnosti otuđivan po enormno malim cenama u opštinama u kojima su upravo predstavnici tih stranaka bili na vlasti? Zašto se nije dobilo više novca za opremanje naše vojske savremenijim sredstvima ratne tehnike? Tako da, ove primedbe su stvarno, uz ovo povećanje broja zaposlenih u firmi Jugoimport-SDPR, a moj kolega Babić je jasno izneo da nema nikakvog gomilanja, lišene svakog osnova. Da li kritičari dosadašnjeg stanja u vojsci i ministarstvu, a pre svega kada je tema namenska proizvodnja, iole osećaju odgovornost zbog takvog stanja ili ovima koji su nasledili takvo stanje i pokušavaju da nešto promene, nadam se na bolje, danas drže lekcije? Kada je u pitanju očigledno dobar Predlog zakona o prometu naoružanja i vojne opreme, podsetiću javnost da ta oblast, makar u vremenima kada sam se ja bavio i pratio po službenoj dužnosti promet naoružanja i vojne opreme, nikada nije bila uređena u našoj zemlji. Jedno vreme dok je bila u nadležnosti vojske, kontrola nad prometom naoružanja i vojne opreme je bila dosta solidna. Međutim, posle 2003, 2004, 2005. i 2006. godine, kada je to prešlo u nadležnost nekih drugih službi, imali smo silnih problema kao država i negativne spoljno-političke implikacije zbog sumnjivog transfera naoružanja i vojne opreme u nekim zemljama koje su bile pod embargom. Ovaj predloženi zakon je jako dobar zakon i sve čestitke nadležnom ministarstvu i radnoj grupi koja je u tome učestvovala. Ovaj zakon po prvi put precizno reguliše obaveze i uvoznika i izvoznika naoružanja, kao i brokerskih firmi i posrednika, tako da je nemoguće naći neku krupnu zamerku, jedino ukoliko oni koji danas raspravljaju o ovom zakonu nemaju neke zle namere. Ono što bih, gospodine ministre, zamolio je sledeće. Član 6. stav 2. kaže da se vojna oprema neće izvoziti u zemlje koje su pod embargom za uvoz naoružanja i vojne opreme na osnovu odgovarajućih odluka Saveta bezbednosti UN i Organizacije za evropsku bezbednost, odnosno EBS-a, ali drugi deo ove rečenice je sporan - i drugih međunarodnih organizacija koje obavezuju Republiku Srbiju ili na osnovu relevantnih odredbi Nacionalnog zakonodavstva. Vi znate da je danas u svetu za svaku zemlju, pa i našu, jako profitabilan izvoz naoružanja. Ako protumačimo zlonamerno ovaj drugi deo rečenice, ona podrazumeva da će neka zemlja koja ima neke političke, ekonomske ili vojne interese u nekoj drugoj zemlji osporavati izvoz našeg naoružanja i vojne opreme u tu zemlju. Jer, ovde kad se kaže – drugih međunarodnih organizacija, ja pitam kojih, ako su za nas relevantne Ujedinjene nacije, ako su za nas Organizacija za evropsku bezbednost i Savet bezbednosti najrelevantnije organizacije kada se tiče embarga uvoza naoružanja i vojne opreme? Pri tome, te zemlje koje mogu da nam smetaju i te kako izvoze u te zemlje naoružanje i vojnu opremu. Druga primedba je na član 8. O njemu je bilo dosta reči. Uslovi koje pravna lica treba da ispune kako bi dobili sertifikat za izvoz naoružanja i vojne opreme. Ti uslovi i dobijanje saglasnosti, ja mislim da je ovde po sredi nesporazum. Kaže se da sertifikat pravno lice i preduzetnik za uvoz i izvoz naoružanja i vojne opreme mogu dobiti deset dana od kada poslednje ministarstvo koje je nadležno za davanje mišljenja dostavi Ministarstvu trgovine svoje mišljenje. Mislim da se amandmanski ovaj član može urediti, jer to podrazumeva, obzirom kako naše bezbednosne provere u Ministarstvu inostranih poslova, Ministarstvu odbrane, Ministarstvu unutrašnjih poslova i Bezbednosno-informativnoj agenciji, ako te provere traju i po godinu dana, a u obavezi smo u skladu sa predloženom zakonskom odredbom da u roku od deset dana od kada zadnje nadležno ministarstvo dostavi svoje mišljenje damo dozvolu, bojim se da će to biti mnogo dugo. Zašto se bojim toga? Tu će mi sad zameriti kolege iz Jugoimport-SDPR. Bojim se da će ako ne izmenimo ovu odredbu i preciziramo u kom roku moraju nadležna ministarstva da dostave svoj stav i mišljenje, a u kom roku nadležno Ministarstvo trgovine mora da izda ili ne izda sertifikat, doći u situaciju da ćemo favorizovati firmu Jugoimport-SDPR time što ima više kapaciteta i mogućnosti da pribavi te dozvole, a privatne veze mnogih trgovaca danas, i privatne i poslovne veze su i te kako jake danas u svetu kada je u pitanju promet naoružanja i vojne opreme. A šta nam je cilj? Valjda nam je cilj da što više naoružanja i vojne opreme izvezemo. Onda će ta konkurencija omogućiti da što više izvezemo. Vidim da se ministar sa mnom u tome ne slaže. Slaže se? Dobro, drago mi je. Ukazao bih na član 11, jako sporan, gospodine ministre. U trećem poslednjem stavu se kaže da Ministarstvo nadležno za trgovinu kada dobije saglasnost nadležnih ministarstava, ta saglasnost ga ne obavezuje da izda dozvolu za izvoz tehnologije. Koje druge instrumente Ministarstvo za trgovinu ima ako nema u Ministarstvu odbrane, Ministarstvu unutrašnjih poslova i Ministarstvu inostranih poslova i svi ih daju pozitivno? I Ministarstvo trgovine proceni i kaže – bez obzira na mišljenje ovih ministarstava ne može preduzetnik niti pravno lice da dobije sertifikat za promet naoružanja i vojne opreme. Na osnovu kojih merila će to Ministarstvo trgovine onda da… (Bratislav Gašić, s mesta: Transfer tehnologije, ne naoružanja.) Tehnologije? Izvinjavam se onda, moj propust. U celini, da završim, radi se o jako dobrom predlogu zakona koji detaljno uređuje ovu materiju i poslanički klub SNS, a verujem i vidim iz diskusija svojih prethodnika da će i druge poslaničke grupe u danu za glasanje podržati predlog ovog zakona. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicom, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme. Najpre želim da kažem da je i ovo i te kako veliki korak napred u regulisanju ove oblasti, odnosno ovaj zakon je sistemski zakon, ovaj zakon je nov zakon i on na jedan sistematičan način i celovit način uređuje oblast izvoza i uvoza naoružanja i vojne opreme, kao i oblast pružanja brokerskih usluga i tehničke pomoći. Ovaj zakon proizašao je iz potrebe usaglašavanja našeg zakonodavstva sa preporukama i procedurama EU. Koleginica Aleksandra iz SNS, već je navela da je prilikom skrininga poglavlja 31. ukazano na usklađivanje, usklađivanje zakonodavstva u ovom delu, a koje se odnosi na spoljne poslove, na odbranu i na bezbednost. Gospodine ministre, meni je danas zadovoljstvo i čast što ste vi ovde kao ministar odbrane predloženi da sa vama razgovaramo u vezi ovog predloga zakona, iako je naravno fokus na Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, iako se izvoz i uvoz naoružanja i vojne opreme tiče spoljne trgovine, i te kako je važna oblast odbrane, izuzetno je važna oblast MUP, izuzetno je važna oblast bezbednosti, izuzetno je važna oblast Ministarstva finansija, pre svega Uprava carina. Iz tog razloga, to je u stvari razlog više što vi na jedan kompetentan način, možete danas da predstavite ovaj zakon, jer ovaj zakon naravno da se tiče i odbrane i bezbednosti Republike Srbije, s tog aspekta vaše prisustvo je više nego dobrodošlo. Ono što želim da istaknem, sem što sam rekla da je ovo jedan sistemski zakon, da je ovo jedan novi zakon, da je ovaj zakon usaglašen i sa sporazumima koje Republika Srbija potpisala i koji su inače obavezujući za našu državu, kao i sa rezolucijama, kao što je Rezolucija Saveta bezbednosti 1540, ali i ugovor o trgovini naoružanjem koji je potpisan 2013. godine. Želim da se osvrnem na usaglašavanje odnosno sprovođenje potpisanih sporazuma i rezolucija koje smo prihvatili podiže se i međunarodni kredibilitet Republike Srbije u svetu. Naravno, da ovaj zakon predstavlja jedan dobar pravni okvir za transparentnost, za konzistentnost, za sistematičnost, uopšte ove oblasti izvoza i uvoza naoružanja, ali svakako predstavlja i pravnu sigurnost za našu namensku industriju, za koju možemo da kažemo da je ona i te kako značajna grana industrije, grana industrije koja je izvozno orijentisana, grana industrije koja radi sa dosta velikim kapacitetom, i koja upošljava veliki broj radnika, prema nekim pokazateljima to je nekih devet i po hiljada radnika. Samo ću napomenuti fabriku namenske industrije „Prvi partizan“ iz Užica, koja zapošljava 1.500 radnika, koja ima veći izvoz od uvoza 10 puta, znači uvoz je 10 puta manji, od izvoza koji ova fabrika namenske industrije ostvaruje.Naravno, ona ima već ugovorene poslove za jedan duži vremenski period. Namenska industrija svakako može da predstavlja i te kako značajnu industrijsku granu u ekonomskom oporavku naše zemlje, a ekonomija više puta smo isticali, SNS isticala, a naravno i premijer ove Vlade, da je broj jedan u nekom strateškom planiranju naših daljih aktivnosti. Ono što želim takođe da potenciram, to je član 16. pomenutog zakona, koji precizno, detaljno i jasno uređuje pitanje dobijanja dozvole. Moram da napomenem da je ovo jedan od retkih zakona gde su na jedan adekvatan način umrežena sva ona ministarstva koja dotiču pitanja uvoza, izvoza naoružanja, vojne opreme, pružanja brokerskih usluga i tehničke pomoći, a to je osim Ministarstva spoljne trgovine, koje je u stvari bazično, to je Ministarstvo odbrane, MUP, Ministarstvo spoljnih poslova i Ministarstvo finansija. Ministarstvo spoljnih poslova je dužno da zatraži saglasnost od svih tih ministarstava, kao i da zatraži saglasnost od državnog organa koji se bavi poslovima nacionalne bezbednosti. Državni organ koji se bavi poslovima nacionalne bezbednosti dužan je da povratnu informaciju da u roku od 60 dana, a Ministarstvo je dužno da izda dozvolu u roku od 10 dana, od dana dobijanja zadnje dozvole. Član 16. precizno i jasno definiše šta se dešava ako pojedina ministarstva ne daju saglasnost, u tom slučaju odluku o dobijanju dozvole odlučuje Vlada, a onda nadležno ministarstvo u roku od 10 dana izdaje dozvolu. Takođe bih htela da se osvrnem na Jedinstveni registar koji je sada u nadležnosti Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija. Htela bih da se osvrnem na obavezan sertifikat, odnosno potvrdu onog ko želi da izvozi, onog ko je u stvari registrovan za izvoz naoružanja i vojne opreme, o krajnjem korisniku koji će koristiti to naoružanje kako ne bi dolazilo do raznih zloupotreba i kako se ne bi urušavao međunarodni kredibilitet Republike Srbije. Naglasila bih da preduzetnici i privredni subjekti su dužni da vode evidenciju, ali naravno i da čuvaju dokumentaciju u roku od deset godina od roka kada je izvršen zadnji posao, a to isto sa kontrolnog aspekta je i te kako značajan. Nisu manje važne ni kaznene odredbe koje naravno u skladu sa Zakonom o prekršajima preciziraju prekršajne kazne, ali uz prekršajne kazne predviđa se i zaštitna mera zbrana obavljanja delatnosti koja može trajati u zavisnosti od težine prekršaja od jedne do tri godine. Za implementaciju ovog zakona i te kako su značajne završne odredbe, a koje se odnose na donošenje podzakonskih akata. Naime, da bi zakon živeo, zaživeo, potpuno bio sproveden u realnosti i te kako je značajno da sva nadležna ministarstva, a videli smo da ih ima više, donesu svoja podzakonska akta. Taj rok je rok od šest meseci i mislim da je taj vremenski rok sasvim dovoljan za donošenje podzakonskih akata. Ovaj predlog zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme je značajan sa odbrambenog aspekta, ali je značajan i sa ekonomskog aspekta Republike Srbije. Sporazum koji se odnosi na razmenu i zaštitu tajnih podataka između Republike Srbije i Republike Alžir takođe je značajan sem razmene tajnih podataka takođe je značajan i za unapređenje bilateralnih odnosa, ali i za unapređenje spoljno ekonomske saradnje posebno u oblasti naoružanja i proizvodnje vojne opreme. Značajan je sa aspekta što predstavlja jedan pravni okvir za dalju stručnu razmenu iskustava, za usavršavanje naših oficira, za usavršavanje naših lekara. Prema tome, nema dileme, SNS u danu za glasanje podržaće Predlog zakona i naravno Sporazum o razmeni tajnih podataka između Republike Srbije i Republike Alžir. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući na prilici da kažem nekoliko reči i zahvaljujem se svim prethodnim govornicima koji su dosta toga već rekli. Trudiću se da ne ponavljam ono što smo već čuli, trudiću se da kažem nešto o situaciji u kojoj je sadašnja Vlada koju apsolutno podržava i Pokret socijalista kome ja pripadam. Mora da deluje i mora da radi na saniranju zatečenog stanja ili što bi se narodski reklo, mora da zavodi red u svim oblastima društvenog života u kojima je zaista postojao nered, blago rečeno, a realno haos. Jedna od tih oblasti uprkos donesenom zakonu iz ove oblasti u ovom parlamentu čiji sam član bio 2005. godine, Zakonu o izvozu i uvozu naoružanja, iako su postojale odredbe i norme koje su regulisale to stanje bilo je dosta neregularnosti i nepravilnosti i nejasnoća, pa je iz svega tog proistekla potreba da se i u ovoj oblasti utegne stanje, stvari dovedu u red i epilog svega toga jeste predlog ovog novog Zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme o kome danas raspravljamo. Dve stvari su indikativne iz ove oblasti, a možemo da zaključimo, a koje možemo naslutiti i koje su se mogle čuti iz izlaganja opozicionih poslanika koje mogu indikativno da daju podatke o tome šta je ono što će ovaj predlog zakona praktično skresati, šta će dovesti u red, a to su pre svega oblast trgovine, privatne trgovine vojnom opremom i naoružanjem. Zahvaljujući jednom od prethodnih govornika zaista u situaciji da podržim njegov stav da sam kao pripadnik levice pokreta socijalista, jedan od najvećih pobornika i zagovornika da se u ovoj oblasti, samo država može da se nalazi kao ovlašćeni subjekt za delovanje, ali šta da radimo situacija je takva da se i pored držanih preduzeća u toj oblasti nalaze i privatna preduzeća. Međutim, tu oblast moramo restriktivno posmatrati s obzirom da su se i pored toga što je 2005. godine bio donet zakon iz ove oblasti pojavljivale situacije gde je recimo u Pirotskoj kasarni svojevremeno 2008. godine, 2009. godine remontovano i za prodaju spremljeno ko zna koliko tenkova, ko zna koliko drugih mašina koje su otišle ko zna gde. Da je restriktivno primenjivan zakon ili da je striktno primenjivan zakon iz ove oblasti ne bi se dešavale maglovite stvari iz te oblasti. To je jedan od primera koji ukazuju da u ovoj oblasti treba zaista dovesti stvari do izvesnijeg stepena. Pored toga mi smo zatekli jednu katastrofalnu situaciju u oblasti koja se zove namenska proizvodnja, oblast koja je delila sudbinu, a ja bih zamolio kolege, opozicione poslanike koji, ako imaju nešto pametnije da rade, da rade to van sale ili da obrate pažnju na ovo što pričamo. Ukoliko ih to ne interesuje, interesuje javnost. Dakle, celokupna privreda Srbije koja je 2012. godine praktično dovedena u bezizlaznu situaciju haosa i apsolutnog nereda, može da se sagleda na primerima onih preduzeća koja se nisu bavila namenskom proizvodnjom, proizvodnjom naoružanja i vojne opreme, ali apsolutno u toj oblasti su se javile pojave koje mogu da se okarakterišu jedino primerom da je u „Krušiku“ bilo 2014. godine, 3. januara kada je postavljen novi direktor 27 zaposlenih sekretarica. Rezultati novog direktora za tih šest meseci od kada je postavljen jesu takvi da su ukupni prihodi veći za 2,5 puta ili više od 2013. godine, a da su ostvareni rezultati u odnosu na prošlu godinu bolji za pet miliona evra. Da li je potrebno bolje oslikavati stanje kakvo je zatečeno i stanje koje mi sada trebamo kao vlast, kao Vlada menjati na bolje, da bismo ponovo dostigli onaj stepen funkcionisanja naše privrede koji je nekada postojao. Da to potkrepim i nekim primerima iz sredine iz koje dolazim, a to je Pirot, nekada su se u Pirotskom „Tigru A.D“ koji je bio do pre godinu i po dana na kolenima i pripremljen za stečaj, jer su se neki kobci iz nekih tadašnjih vlasti osilili da ga privatizuju, iz stečaja, normalno, danas je u situaciji da ponovo razmišlja nakon usvojenog plana rekonstrukcije o obnovi proizvodnje, ne samo onih proizvoda koji su za opštu namenu, već i nekih proizvoda koji su pravljeni u „Tigru“, a tiču se namenske industrije. Da napomenem da je nekada u „Tigru“ pravljena i oprema za avione, za rezervoare, za migove su se nekada pravili u „Tigru A.D“. Nadam se da će u narednom periodu angažovanjem Ministarstva odbrane, ministra lično, kao i svih drugih članova Vlade, ponovo biti dovedena situacija da se oblast iz te proizvodnje uspostavi, da se uspostave neki stari kontakti i da ćemo moći da se pohvalimo, da smo namensku industriju, pa i industriju uopšte uposlili i doveli u jedno bolje stanje. Na žalost, stanje nije toliko dobro poput „Prvog maja“, koji nije dobio adekvatnu pomoć, jer su ga prethodnici apsolutno prodali, prodali u bescenje i neko je tu masno profitirao sa nekih četiri miliona evra, jer je kupljen za dva miliona evra, a od države je naplaćeno šest miliona evra za upošljavanje nove radne snage, ali o tome će zadnju reč dati istražni organi. Nekadašnji gigant iz oblasti tekstilne industrije, a koji je nekada proizvodio i vojnu opremu i jakne, odela za vojsku, danas se nalazi u situaciji da su mu radnici na ulici, a praktično je firma pred stečajem, jer deli sudbinu „Aha Mure“ koja je privatizovana, odnosno to preduzeće je kupilo. Moram da istaknem da je druga stvar koja žulja opoziciju, a što smo danas mogli da čujemo, očigledno vojna saradnja sa nekim od dojučerašnjih izuzetno dobrih partnera na tom vojnom planu, saradnja sa Rusijom, pa se u tom kontekstu i negativno pominje organizovanje vojne parade povodom obeležavanja prethodnih događaja ili događaja koji će vrlo brzo uslediti. Ja sa ponosom mogu da istaknem da je zadovoljstvo meni lično kao članu pokreta socijalista, kao Srbinu, kao građaninu Srbije, da tom prilikom učestvujem, ne samo u organizaciji, već i kao običan građanin, da prisustvujem vojnoj paradi kojoj će prisustvovati i naš uvaženi gost iz Rusije, predsednik Rusije, gospodin Putin. Ovaj Zakon o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme je apsolutno potreban, doprineće saniranju i stabilizaciji stanja u toj oblasti i učvrstiće dve stvari koje su veoma bitne, a to su vaspostavljanje proizvodnje izvoza u oblasti namenske industrije, upošljavanje privrednih kapaciteta iz oblasti namenske industrije i nadam se, uspostavljanje što boljih veza i saradnje koja će imati i lukrativne posledice za našu privredu sa našim tradicionalnim partnerima, pre svega sa Rusijom.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, a neka se pripremi Marijan Rističević.
Da li možete da obezbediti prisustvo ministra? Evo ministra, hvala vam. Pronose se neke vesti oko vašeg zdravlja, pa sam se zabrinuo zbog toga i bilo bi dobro da čujete. Nova stranka smatra da je ovaj zakon u načelu dobar i da on uređuje jednu važnu oblast koja do sada nije bila adekvatno uređena. Sigurno je da u njemu ima i propusta, ali mislim da ti propusti teško mogu da budu otkriveni u ovom trenutku, nego će oni biti otkriveni u sprovođenju zakona, tako da neće biti loše, ni sramota da se ovaj zakon za godinu dana preispita, njegovo delovanje i da se vidi da li nešto može da se popravi. Naravno, i amandmani koji su predloženi od gospodin Šutanovca i nekih drugih, treba ih ozbiljno uzeti u obzir u donošenju konačne odluke. Definitivno ozbiljna oblast, ozbiljan zakon i tu nema dileme. U ovoj raspravi smo dobili jednu salvu preterivanja oko značaja izvoza vojne opreme, uvoza, kao da je to najvažnija privredna grana u Srbiji. Ona nije bila najvažnija privredna grana ni u vreme bivše Jugoslavije, Nesvrstanih, Sovjetskog Saveza i drugačije podele sveta, a kamoli danas. Naravno da je važno da onaj deo industrije koji se bavi ovom proizvodnjom treba da opstane, ako je to moguće, ali nemojmo da predstavljamo to kao neko čudo koje će da reši naše ekonomske probleme, naprosto to je nemoguće i nama su potrebne duboke ekonomske i sve druge reforme da bismo došli do toga da naša privreda radi na valjan način. Mislim da će dobro ova oblast da se uredi i mislim da ćemo imati u narednom periodu dovoljno vremena da preispitamo delovanje samog zakona. Kada je ministar odbrane već tu, mislim da je možda prilika da mu se postavi još nekoliko pitanja koje imaju veze sa ovom temom, a to je recimo, sam ministar je rekao da se očekuje parada 16. oktobra, moje pitanje je – šta se obeležava 16. oktobra? Šta se to desilo u Srbiji 16. oktobra, pa je parada tog dana? Malo sam gledao po istoriji, tog dana je rođen Enver Hodža, 1908. godine…
Gospodine Živkoviću, molim vas.
Papa Vojtila je izabran za papu istog, teško je da je i to povod. Znači, molim vas, nisam ja prvi pomenuo paradu, nego ministar.
Molim vas.
Tog dana je i…
Tri minuta ste potrošili i daću vam vreme, ali vas molim da se vratite na dnevni red. Ne želim sada da slušam ni o paradi, ni o direktorima, reč je o zakonu, o ozbiljnom zakonu, pa vas molim da u tom smislu vašu diskusiju i nastavite. Izvolite, prijavite se ponovo.
Dakle, 16. oktobar, da li to ima neke veze sa izvozom vojne opreme? Da li je to tema? Da li hoćete to da slušate? Znači, da li ta parada 16. oktobra ima veze sa uvozom –izvozom vojne opreme ili ima veze sa pogubljenjem Marije Antoanete, koje se desilo 1793. godine? Voleo bih da čujem odgovor na to pitanje, zašto je parada 16. oktobra? Još jedno malo pitanje, a to je – po kom osnovu se dobije vojno obezbeđenje, po kom osnovu to dobija premijer Vlade Srbije i po kom osnovu dobija građanin, koji je njegov brat? Mislim da je to tema koja je jako važna i koja je jako …
Ne, neću vam dozvoliti, dok predsedavam neću vam dozvoliti da diskutujete van teme. Držite se Poslovnika. Kakve sad ima veze obezbeđenje ovoga ili onoga sa zakonom? Izvolite, prijavite se ponovo.
Gospodine predsedavajući, to šta se vama sluša ili ne sluša, to je vaša lična stvar. Ovde svi govore o temi koja je danas na dnevnom redu sa svojim izletima u razne, slušali smo izveštaje o SDPR-u, to nije tačka dnevnog reda, slušali smo izveštaj o tome ko gde radi, ko leti helikopterom, pa gde nađoste samo mene da prekidate u tome? O nepotizmu, tu su bile i porodične svađe u jednom trenutku. Sada vi mene opominjete zato što se vama ne sviđa. Kada bih slušao samo ono što mi se sviđa u ovom parlamentu, ja bih bio gluv odavno, ne bih slušao ništa. Tako se ne vodi, ali ja neću vama da dociram, vi ste čovek u ozbiljnim godinama i poštujem vas potpuno. Čuli ste pitanja – po kom osnovu premijer ima vojno obezbeđenje i po kom osnovu njegov brat ima bilo kakvo obezbeđenje, a kamoli vojno? Zašto je toliko važno u diskusijama drugih bilo to da li mi kupujemo oružje ili ne kupujemo? Od akumulatora do sto aviona, tenkova, najsavremenijih pušaka, zašto je to važno za jednu državu koja je vojno neutralna? Zar vam se ne čini da je to mali paradoks, da smo navodno vojno neutralni a sa druge strane treba da nagomilamo naoružanje? To je besmisleno.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, kolege poslanici i vi tamo koji ste veseli, kao neko ko je služio vojsku, kao neko ko je dužio oružje, dužan sam da kažem poneku dobru reč o ovom zakonu, mada koliko vidim po prethodnim govornicima koji nisu služili vojsku, koji su izbegli služenje vojnog roka i time nisu rukovali oružjem, dakle, možda ja nisam dovoljno kvalifikovan, možda su oni kvalifikovaniji za to, jer specijalnost nekih je bila u tome kako izbeći vojnu službu, kako izbeći oružje a ne kako služiti svojoj zemlji…
Gospodine Rističeviću, molim vas…
Govorim o oružju gospodine predsedavajući. Vi ste makar služili vojsku.
Nisam baš toliko da ne shvatam šta je oružje a šta je služenje vojnog roka. Mogu da vas razumem da vi želite da izazovete određene ljude da se vodi replika, ali ja ne želim na takav način. Molim vas da se držite teme dnevnog reda. Nemojte nikoga prozivati da li je služio vojsku ili nije služio vojsku, to je problem države i vlasti i samog pojedinca. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, pričaćemo o oružju. Dakle, kao neko ko je služio vojsku kao i vi, dužan sam da nešto kažem o tom oružju, s obzirom da sam služio u državi koja ideološki nije bila moja, ali je bila sređena. Služio sam u državi u kojoj vojska ideološki nije bila meni bliska ali sam je služio i bila je sređena. U to vreme je proizvodnja oružja, izvoz oružja bio i te kako značajna stavka u privrednom razvoju ove zemlje. Dakle, u nekom uvodu želeo sam samo da objasnim koliko je bilo bitno imati vojsku da bi se moglo prikazati naoružanje koje ta vojska ima i koje ta zemlja proizvodi. S tim u vezi sam i napravio takav uvod da nismo imali armiju, da ona nije bila u to vreme naoružana u skladu sa naoružanjem nekih vojski koje su bile konkurentne, manje konkurentne, ali smo bili u vrhu zahvaljujući tome što smo imali dobru vojsku, imali smo i dobar izvoz naoružanja i dobar devizni prihod. Proizvodili smo od streljačkognaoružanja, od pištolja, pušaka, minobacača, aviona, tenkova itd. Ta proizvodnja se vršila na teritoriji cele bivše države. Neko je proizvodio jedne delove, neko druge, zajednički smo proizvodili tenkove koji su u to vreme bili jedni od modernijih tenkova. Tih tenkova danas više nema. Neki kažu da su pretopljeni, neki kažu da nisu, ali uglavnom su netragom nestali iz ove države. Dakle, ukoliko neko želi da izbegne bilo kakve sporove on preventivno mora da bude naoružan, mora da bude spreman na sukobe da bi očuvao mir, da bi bio spreman na te sukobe, on mora da proizvodi, uvozi-izvozi oružje. Vojska je ta koja će uvek imati podršku zemljoradnika, nas koji živimo na selu, nas profesionalnih zemljoradnika, za razliku od nekog mog kolege, mi želimo da apsolutno podržimo ovaj skup, ukoliko je neophodan uvoz opreme, naoružanja za njene potrebe, da to naoružanje bude moderno, da to bude sila koja će odvratiti sve moguće neprijatelje, jer mi poljoprivrednici imamo izreku da ne valja sve plugove prekovati u mačeve, niti sve mačeve valja prekovati u plugove. S obzirom, ono što plug zaradi, mač treba da očuva. S tim u vezi, mi seljaci smo uvek bili seosko stanovništvo, uvek bili odani vojsci, bili odani oružju. Opšte je poznato da svaka seljačka kuća ima odgovarajuće naoružanje i s tim u vezi, svaku namensku industriju, svaku trgovinu oružjem, ukoliko je ona legalna, mi ćemo podržati. Mi ćemo, takođe, podržati u vezi sa naoružanjem i paradu sa tim oružjem, da li je ono uvozno ili izvozno. Apsolutno ćemo podržati. Mi seljaci svakako ne podržavamo onu vrstu parade koju podržavaju ovi drugi, dakle, ima i ona druga koja je već održana, a ona koja će biti održana sa našim oružjem ili oružjem koje je uvezeno apsolutno ima našu podršku, u tom smislu inaše rukovodstvo i naša Vlada, a takođe i oni koji dolaze u posetu, bez obzira što se obeležava datum koji ideološki je označen na jedan način na koji ga ja ne doživljavam kao potpuno svoj, ali to je nešto što je posvećeno oslobađanju ove zemlje i sa tim se ne treba sprdati. Dakle, ne trebaju nam ni Marija Antonaeta, ni Enver Hodža, ne trebaju nam ni neki ljudi koji apsolutno nisu želeli da vide oružje u svom životu i ne treba nam takva vrsta komentara. S tim u vezi, da bi naša država mogla da ispuni nove standarde u trgovini oružjem, svakako treba podržati ovaj zakon, a u sklopu ovog zakona uvoz i izvoz oružja. Treba podržati našu vojsku i treba želeti da naša privreda stane što pre na noge. Dakle, da možemo da imamo tu ekonomsku snagu da uvezemo najmodernije oružje i da imamo silu koja će odvratiti sve moguće ambicije potencijalnih agresora na ovu zemlju. Zato ja podržavam ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući Arsenoviću, poštovani ministre Gašiću, poštovana gošćo iz ministarstva, ja danas imam jedno mišljenje da ste vi, gospodine Gašiću, „Utisak nedelje“, zato što konačno Vlada šalje jedan, da kažem, relativno dobar Predlog zakona. I ja mislim da ste vi zaslužili da budete „Utisak nedelje“. Molio bih samo da me saslušate, budući da imam i neka pitanja vezana za sadržinu ovog predloga zakona, a pošto je praksa u svakoj skupštini jedne demokratske države da se u jednom dijalogu dođe do najboljeg rešenja, molim vas da mi odgovorite na ova pitanja koja ću da postavim, a da ne zaboravite ni pitanja koja je postavio moj kolega Zoran Živković pre 10-ak minuta ovde, na koja niste odgovorili. Imamo Predlog zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme i ja sam čitao prvo razloge za donošenje zakona, a onda redom sve članove zakona. U razlozima fino piše – osnovni razlozi za donošenje novog zakona tiču se usklađivanja našeg zakonodavstva sa novim pravilima i procedurama EU, kao i primena međunarodnih sporazuma, konvencija i režima koje je naša zemlja prihvatila ili koje namerava da prihvati. Ja smatram da je to zaista dobro obrazloženje. Mi treba da vršimo tu vrstu usklađivanja, a već smo se saglasili da uradimo jedan deo toga. Za razliku od, na primer, vašeg kolega Lončara, kome ne bih mogao da kažem da je „Utisak nedelje“ jer uvek šalje neka obrazloženja koja nisu dobra, vi ste se ovde pripremili i svaka čast. Ali, povodom ovog predloga zakona imam nekoliko pitanja koja se tiču konkretnih članova ovog predloga zakona. Evo, na primer, gospodine Gašiću, član 16. kaže: „Odlučivanje o zahtevu za izdavanje dozvole. Ministarstvo kompletan zahtev za izdavanje dozvole dostavlja na saglasnost ministarstvu nadležnom za poslove odbrane, ministarstvu nadležnom za spoljne poslove i ministarstvu nadležnom za unutrašnje poslove, kao i organu državne uprave nadležnom za poslove nacionalne bezbednosti“. Poštovani gospodine Gašiću, šta se krije iza ove kovanice: „organu državne uprave nadležnom za poslove nacionalne bezbednosti“? Da li je to BIA? Ili je to, na primer, Kancelarija Saveta za nacionalnu bezbednost? Ja smatram da je veoma važno da to bude veoma precizno ovde rečeno, da ne ostavimo neku priliku za različita tumačenja. Dakle, to je jedno pitanje. Drugo pitanje u vezi člana 6, koji se tiče zabrane tehničke pomoći. Kaže: „tehnička pomoć je zabranjena ako je namenjena ili se može upotrebiti za“ i sada se navodi koje su to situacije. Ja mislim da je to u redu. Ali, imam sada jednu drugu vrstu problema kada smo došli do ovog člana 6. Imamo drugi zakon, koji je vrlo blizak ovom zakonu, sa kojim je u direktnom odnosu, zakon koji se tiče robe dvostruke namene. Tamo, na primer, imamo član 9. koji navodi neke izuzetke. I onda ja smatram da je moguće da se izigra nešto od onoga što piše u članu 6. ovog predloga zakona, ukoliko bi se neko pozvao, na primer, na član 9. onog drugog predloga zakona. Šta je moja poruka, gospodine Gašiću? Neophodno je usklađivanje zakona. Vaš je zadatak da kada u Vladi raspravljate o tome, da dođete u Skupštinu sa usaglašenim predlozima zakona. Na primer, član 22. ovog predloga zakona se tiče oduzimanja dozvola: „Ministarstvo rešenjem oduzima dozvolu ako“, pa imamo tri tačke, tačka jedan, tačka dva i tačka 3: „lice brisano iz registra“. Sada, imamo, na primer, po drugim odredbama situaciju da se lice može posle nekoliko godina ponovo upisati registar, povezana lica se, na primer, ne poznaju i onda se meni čini da postoje velike mogućnosti da se ne zaštiti interes države ovakvom vrstom propusta, pa vas molim samo da mi kažete kakvo je vaše mišljenje i odgovor na ovu moju dilemu ili pitanje oko člana 22. Poštovani gospodine Gašiću, molim vas da mi odgovorite i na četvrto pitanje – da li vi možda znate, da li ste pitali, da li ste proverili, da li ste čuli zbog čega je predsednik Vlade Aleksandar Vučić zabranio emisiju „Utisak nedelje“ na televiziji sa nacionalnom frekvencijom B92? To su bila četiri pitanja. Hvala vam.
Gospodine Pavićeviću, morate da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Po Poslovniku, narodni poslanik šef poslaničke grupe Srpske napredne stranke Zoran Babić. Izvolite.
Član 107. gospodine predsedavajući. Ja znam da ćete reći da je to nešto što je izrečeno u poslednjoj rečenici, kao što je izrečeno i juče, kao što će biti izrečeno i sutra, pa da ne bi ostalo - da, možda, ne. Možda će „Utisak nedelje“ biti - da, možda, ne, možda naredne nedelje, ne znam. Da ne ostane nešto da, možda, ne nedorečeno, da je privatna svojina svetinja u svakoj uređenoj državi, da Vlada ne može da utiče na privatnu kompaniju koja sa privatnom produkcijom treba da ima ili da nema emisiju na televiziji. Dokle će se stavljati teg oko nogu Aleksandra Vučića? Dokle će se njemu stavljati u ruke sve što se dešava u ovom društvu? Na to će se ćutati zato što je u poslednjoj rečenici, ali vi imate pravo na prvu rečenicu posle toga i da sankcionišete više ovakve stvari. Mogu i ja da postavim pitanje u poslednjoj rečenici reklamiranja Poslovnika - zašto jei koliko hiljada ljudi 2003. godine bilo nepravilno i nepravedno procesuirano i uhapšeno? Koliko je to koštalo državu? Možemo doveka da postavljamo takva neka pitanja, ali da „Utisak nedelje“ ne bio - da, možda, ne, ili -da, možda, ne, da bude „Utisak nedelje“, dajte da jednom stavimo tačku i da svako radi svoj posao u ovoj državi, da se zna gde može da se meša i u šta može da se meša, a u šta ne može i ne sme da se meša politika. Prošlo je vreme kada je politika određivala ko će šta govoriti, ko će šta smeti ili neće smeti. Odlično je što gospodin Pavićević podržava tako da politika određuje ko će u privatnoj kompaniji na privatnoj televiziji imati ili nemati emisiju. To je nezavisno novinarstvo. To je uticanje u privatne kompanije, u privatno vlasništvo. Dokle ćete više tolerisati da se osnovni postulati prava remete u ovoj sali zato što su izrečeni u poslednjoj rečenici?
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Ja sam dužan da vam dam objašnjenje. Upravo kao što ste rekli, ja smatram to kao nepoštovanje predsedavajućem zato što se nešto izgovori ne čak ni u zadnjoj rečenici, nego u zadnjoj reči i time ne dozvoljava predsedavajućem da reaguje. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.) Gospodine Pavićeviću, sada se javljate po Poslovniku i kažem vam, ako budete prekršili vaše javljanje po Poslovniku, izreći ću meru opomenu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Gašiću, poštovana gošćo iz Ministarstva, smatram da je malopre povređen član 103. Poslovnika Narodne skupštine. Evo, da pokušam da objasnim zašto ja smatram da je povređen Poslovnik. Gospodin Babić se, poštovani gospodine Bečiću, javio po povredi Poslovnika malopre, član 107. Njegova je obaveza bila kada se javi po povredi Poslovnika da objasni na koji način je povređen Poslovnik, a gospodin Babić to nije uradio nego je, poštovani gospodine predsedavajući, govorio o, da vas samo podsetim, pravu… [[Isključen mikrofon.]] Objašnjavam kako je gospodin Babić prekršio Poslovnik.
Ja sam vas upozorio pre nego što ste počeli da govorite da ne govorite o onome što je došlo do povrede Poslovnika. Ja vas molim, ako želite da obrazložite povredu Poslovnika, izvolite, ali nećete govoriti, ponavljati ono što je govorio prethodni govornik. Izvolite.
Dobro. Evo, ja mogu da izbrišem iz svog govora neke termine na koje ste vi npr. u ovom trenutku osetljivi, ali hoću da kažem da je gospodin Babić u svom govoru govorio o svemu osim o onome zbog čega je dobio reč po povredi Poslovnika, a naročito nije govorio o bilo čemu što se tiče Predloga zakona o izvozu i uvozu naoružanja i vojne opreme. Moje je mišljenje, gospodine predsedavajući, da je trebalo da upozorite gospodine Babića i tokom ova dva minuta, kao što sada upozoravate neopravdano mene, da objasni kako sam ja prekršio Poslovnik, a ne da govori o pravu na privatno vlasništvo i privatnim televizijama.
Mislim da je gospodin Babić govorio o povredi Poslovnika koju je učinio predsedavajući, a nije govorio da ste vi prekršili Poslovnik. Toliko o tome. Za reč se javio narodni poslanik šef poslaničke grupe SNS Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Ponovo povreda Poslovnika, član 109, samo što mislim da se kolega Rističević javio pre mene. Zahvaliću se kolegi Rističeviću ako mi bude pružio mogućnost da govorim. Zahvaljujem se. Pošto meni nije potreban neko ko će tumačiti reči, po povredi Poslovnika se ne govori o tački dnevnog reda. To je broj jedan neistina koju je izneo gospodin Pavićević, a broj dva, zarad objašnjenja, javio sam se po povredi Poslovnika jer mislim, tvrdim, siguran sam da je dostojanstvo Narodne skupštine uniženo iz dva razloga- zato što gospodin Pavićević promoviše da Vlada, država, može da stavi ruku u džep privatne kompanije ili privatne firme, ili svakog pravnog privatnog lica, kada hoće i kako hoće i to kada odgovara gospodinu Pavićeviću, što mislim da je nepravilno, da nije u skladu sa zakonom i unižena je Skupština jer se ovde promoviše ideja da politika određuje i utiče na nezavisnost novinarstva, tako što će Vlada naređivati da se neka emisija stavi ili da se ne stavi u programsku šemu. To su dva osnovna postulata jedne države - nezavisnost novinarstva i svetinja privatne imovine ukoliko je stečena, naravno, na pravni i regularan način. Vi ćutite, gospodine predsedavajući. To su bile povrede Poslovnika koje se čuju i danas i juče i verujem da će se čuti u naredno periodu. Ja hoću da se zna da gospodin Pavićević, Nova stranka, šta god, da se zalaže da država, Vlada, bilo ko, može da stavi ruku u džep privatne firme, privatne kompanije ili privatnog lica i, s druge strane, da se Nova stranka i gospodin Pavićević zalaže za zavisnost novinarstva, da Vlada određuje koja će emisija i šta će biti na nekoj privatnojteleviziji, u nekoj privatnoj kompaniji. Molim vas recite jel to onda otvoreno?
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Za reč se javio po Poslovniku narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ja sam se javio odmah posle gospodina Babića, a bio je i gospodin Pavićević, ali nemam nikakv problem sa time da opozicija ima prednost. Reklamiram čl. 103, 106. i 108. Član 103. govori o pravu da narodni poslanik ukaže na povredu Poslovnika. Član 106. u stavu 1. kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Član 108. govori o tome da se o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine. S tim u vezi, da dam komentar na ovu povredu Poslovnika, gospodin Pavićević je dozvolio sebi da na neki način vodi sednicu, odnosno da on određuje šta može da se govori o pojedinim tačkama o kojima se nije vodio pretres. Ovo je već drugi dan, ne znam da li ste juče bili prisutni, da je gospodin Pavićević grubo optužio premijera,time je i Skupštinu, koja je izabrala ovu Vladu, da na određen način nedozvoljeno, a to je utisak gospodina Pavićevića, da na određen način premijer, a samim tim i Skupština je odgovorna zato što je izabrala tu Vladu, utiče na uređivačku politiku, ukida neke emisije. To nije prihvatljivo, posebno od osobe koja nam spočitava i govori o nekoj čestitosti, akademskoj, poslaničkoj, političkoj, niti je to akademski, ni politički, ni poslanički čestito na takav način optuživati nekoga da je u jednoj privatnoj televiziji zabranio emisiju koju producira privatna mreža, i to autorsku privatnu emisiju. On očekuje da premijer u jednoj privatnoj televiziji, koju emituje privatna produkcija, autorsku privatnu emisiju određenog autora, da premijer utiče na to. To je uvredljivo i neprihvatljivo i vi treba u skladu sa članom 108. da izreknete opomenu gospodinu Pavićeviću, s obzirom da mu se ovo dešava već drugi put. Zahvaljujem. Ne tražim da se glasa o ovome.
Vreme. Smatram da nisam prekršio Poslovnik jer sam opominjao gospodina Pavićevića, koji u tom trenutku nije govorio o temi ili je kršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? (Marijan Rističević, s mesta: Ne.) Hvala. Za reč se javio narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovani ministre Gašiću, poštovana gošćo iz Ministarstva, smatram da je malopre u dva navrata povređen član 112. Poslovnika Narodne skupštine. Evo, da pročitam, da sve bude jasno svima koji prate ovaj dijalog. „Ako predsednik Narodne skupštine redovnim merama ne može da održi red na sednici, odrediće pauzu dok se ne uspostavi red“. Smatram da su gospodin Babić i gospodin Rističević malopre upravo doprineli tome da vi ne možete da uspostavite red u ovoj Narodnoj skupštini, jer su se javljali da komentarišu po povredi Poslovnika, a onda su u svojim govorima pričali o nekim stvarima koje se ne tiču povrede Poslovnika. Podsećam vas, gospodine Bečiću, da je čitav ovaj dijalog pokrenut nakon što sam ja gospodinu Gašiću postavio četiri pitanja, od kojih se tri pitanja tiču konkretnih članova Predloga zakona o kojem danas razgovaramo, a poslednje pitanje je bilo – zašto je gospodin Vučić zabranio emisiju „Utisak nedelje“? Očekujem sada odgovore.
Gospodine Pavićeviću, nisam navikao da budete tako, mislim da ne treba ni da upotrebim ono što sam hteo da kažem. Prethodni govornici gospodin Rističević i gospodin Babić su me upravo upozorili da treba da upotrebim član 109. gde se opomena izriče narodnom poslaniku. Vi ste je danas zaslužili nekoliko puta. Nisam to uradio, imajući poštovanja prema vama kao narodnom poslaniku i prema opoziciji, ali stvarno ćete me naterati sledeći put da to uradim. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu kao zamenik predsednika poslaničke grupe SNS svoje izlaganje da počnem drugačije nego osvrtom na datume o kojima se danas govorilo u Narodnoj skupštini, na jedan krajnje podsmešljiv način, na način da se pojedini narodni poslanici u stvari sprdaju sa žrtvama i ruskog i srpskog naroda koje su pale za oslobođenje ne samo Beograda, nego i nekih drugih delova Republike Srbije, odnosno drugih delova bivše SFRJ. Ovde je bilo na jedan krajnje podsmešljiv način postavljeno pitanje – šta se to desilo 16. oktobra pa da je baš vojna parada zakazana za taj datum? Ne znam zašto ste uvek nervozni vi iz DS kada ja govorim, ali meni to ne smeta.
Gospodine Balša, nemojte da dobacujete. Ne mogu od vas ni da čujem šta govori govornik jer neprestano dobacujete u današnjem danu, i vi i gospodin Šutanovac. Mislim stvarno da nije u redu. Onda i ne mogu da čujem šta govori govornik od vašeg dobacivanja. (Dragan Šutanovac, s mesta: Govori gluposti.) Zahvaljujem na korektnosti. Izvolite gospodine Martinoviću.
Evo, gospodin Šutanovac mi je upravo rekao da govorim gluposti. Možda bi gospodin Šutanovac bio manje… Možda biste, evo, ako mi dopustite, možda biste gospodine Šutanovac bili manje nervozni ako bi vam Narodna skupština kupila nekoliko plazma televizora, pošto ste u narodu poznati kao Šule plazma.
Gospodine Martinoviću, molim vas da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Molim vas da se ne obraćate direktno narodnom poslaniku. Izvolite.
Kada je gospodin Šutanovac bio ministar odbrane, koliko se sećam, u svakoj sobi vile na Dedinju morao je da stoji plazma televizor, pa ga je narod prozvao Šuki plazma. To nisam ja rekao. Možda je zbog toga nervozan. (Dragan Šutanovac, s mesta: Sada ne stoji.) Možete, gospodine Šutanovac, da mi pretite, da me vređate. To meni ne smeta.
Molim vas, gospodine Šutanovac, ponavljam po ko zna koji put – nemojte izricati pretnje iz klupe i nemojte dobacivati narodnim poslanicima koji govore. Izvolite.
Dakle, na jedan podsmešljiv način se govorilo o žrtvama koje su pale za oslobođenje Beograda i Srbije i postavljalo se pitanje šta se to bitno desilo 16. oktobra 1944. godine, pa da se vojna parada održava 16. oktobra 2014. godine. Operacija za oslobođenje Beograda trajala je od 14. do 20. oktobra. Dakle, ta operacija je trajala punih šest dana. Šta se desilo 16. oktobra? Vodile su se borbe za oslobođenje Beograda od nemačkog okupatora, a 20. oktobra je Beograd konačno oslobođen od Nemaca. Srpska napredna stranka je izuzetno ponosna na činjenicu da će vojna parada biti održana baš 16. oktobra u jeku najžešćih borbi za oslobođenje Beograda. Ovde moram da citiram i jednog velikog duhovnika srpskog naroda vladiku Nikolaja Velimirovića. On je rekao – ko u datumima vidi neku slepu fatalnost dana, taj gata. Ovde su neki poslanici gatali, pa su povezivali 16. oktobar 2014. godine sa činjenicom da se 16. oktobra neko rodio u Albaniji ili da je 16. oktobra nekome odrubljena glava. To nema nikakve veze jedno sa drugim. To se sve radi u nameri da se nanese što veća šteta, ne SNS-u, nego Vladi Republike Srbije, samoj Republici Srbiji i njenim građanima. Šesnaestog oktobra će u posetu Republici Srbiji i toj vojnoj paradi prisustvovati predsednik Ruske Federacije Vladimir Putin. Za Srbiju, za Vladu Republike Srbije, za ceo srpski narod, a mislim i za većinu građana Srbije, to je izuzetno važna poseta, to je znak da Rusija ceni i poštuje principijelnu politiku Republike Srbije, a nadamo se da će to biti uvod u jednu mnogo veću ekonomsku saradnju između naše dve države. Sada da se vratim na predlog zakona. Neću govoriti o svim detaljima iz ovog predloga zakona zato što je moja uvažena koleginica Aleksandra Tomić o tome veoma detaljno pričala i mislim da će iskoristiti preostali deo svog vremena da kaže svoju završnu reč, ali da građani ne bi bili u nedoumici i da bi se otklonila svaka sumnja vezana za rokove odlučivanja o zahtevu za izdavanje uvozno-izvoznih dozvola kada je u pitanju naoružanje i vojna oprema. Razumem neke koji nisu pravnici, pa pričaju napamet i iznose neistine, ali ne razumem neke koji su pravnici, pa ne poznaju pravni sistem Republike Srbije. Ovde je bilo mnogo reči o članu 16. Predloga zakona i o tome kako nisu definisani rokovi u kojima nadležna ministarstva treba da daju saglasnost u postupku izdavanjauvozno-izvoznih dozvola kada je u pitanju naoružanje i vojna oprema. Moram da podsetim kolege narodne poslanike, a pre svega poslanike bivšeg režima, da je postupak izdavanja uvozno-izvoznih dozvola za naoružanje i vojnu opremu upravni postupak. U Republici Srbiji postoji zakon koji se zove Zakon o opštem upravnom postupku. Tim zakonom su propisani rokovi za izdavanje upravnih akata, odnosno za davanje saglasnosti i mišljenja. Taj rok je veoma precizno definisan, gospodine ministre, i on iznosi 30 dana. Nije tačno ovo što je rekao bivši ministar odbrane da nadležna ministarstva mogu da čekaju, kako je on rekao, ako se ne varam, 10 godina da bi dali saglasnost na uvozno-izvoznu dozvolu. To naprosto nije tačno zato što ih obavezuju rokovi iz Zakona o opštem upravnom postupku. Na kraju krajeva, u članu 16. u stavu 3, lepo i vrlo jasno piše, ako neki od organa, odnosno neki od nadležnih ministarstava iz stava 1. ovog člana ne daju saglasnost o izdavanju dozvole, odlučuje Vlada. Prema tome, ni na koji način postupak izdavanja uvozno-izvoznih dozvola ne može da traje beskonačno, ne može da traje 10 godina ni pet godina. Dakle, dozvole će biti izdate u zakonom propisanim rokovima, odnosno na način da se to uradi najbrže moguće. Ono što takođe želim da kažem to je da danas lekcije gospodinu Gašiću o tome kako treba voditi Ministarstvo odbrane, kako je bilo sjajno kada je neko drugi bio ministar odbrane, da te lekcije drže ljudi koji su sistematski upropastili i vojsku tadašnje Srbije i Crne Gore, odnosno Vojsku Srbije i Ministarstvo odbrane. Gospodine Gašiću, ja ću vam izneti, prosto da podsetim i vas, a i građane Republike Srbije šta se to dešavalo tokom 2007, 2008. i 2009. godine u Ministarstvu odbrane, odnosno kakve su se zloupotrebe dešavale u tom periodu, pri tome sve ovo što ću sada da kažem nisu nikakve moje lične impresije, nisu nikakva moja lična saznanja ili nešto što bih ja želeo iz neke političke zluradosti nekome da prebacim. Ovde se radi o izjavama bivšeg načelnika Generalštaba Vojske Srbije general potpukovnika Zdravka Ponoša i ovde se radi o izveštajima interne revizije Ministarstva finansija, o tome šta se dešavalo u Ministarstvu odbrane 2007, 2008. i 2009. godine. Kada ovo čujete, biće vam jasno kakav je karakter ljudi koji danas sa vama u 2014. godini drže lekcije i moralne pridike o tome kako upravljate Ministarstvom odbrane ili kakva je situacija u „Krušiku“, kakva je situacija u „Prvom Partizanu“ ili kakva je situacija u preduzeću „Jugoimport-SDPR“. General potpukovnik Zdravko Ponoš, on je inače zbog ove izjave smenjen sa funkcije načelnika Generalštaba Vojske Srbije, za one koji su to zaboravili, je 2008. godine upozorio javnost da se budžetom Ministarstva odbrane upravlja, citiram, neekonomično i nestručno, da je finansijska održivost sistema krajnje sporna, te da je na olakom ignorisanju kursnih razlika izgubljeno 400 miliona dinara. To su reči Zdravka Ponoša koji nije bio kadar ni SNS niti bilo koje partije iz sadašnje vladajuće koalicije. Izveštaj internih revizora iz Ministarstva finansija iz juna meseca 2009. godine pokazuje da je prilikom nabavke mobilnog sistema radio-relejnih veza preko, zamislite, „Jugohemije AD“, budžet Srbije upravo na kursnim razlikama oštećen za 12.745.230,23 dinara prilikom jednog plaćanja, a 259.331.786 dinara prilikom drugog plaćanja. Naime, Ministarstvo odbrane i posrednik, odnosno komisionar „Jugohemija“ su krajem 2007. godine ugovorili uvoz opreme mobilnog sistema radio-relejnih veza izraelske firme „Tadiran Communications“ i to po ceni od 36.946.964 američkih dolara. Ministarstvo odbrane je 25. decembra 2007. godine, a setite se ko je tada bio ministar odbrane, platilo avans od 25% vrednosti ugovora, odnosno 6.610.129 dolara i to u 17 časova i 52 minuta kada je novac prenet Komercijalnoj banci. Pošto je radno vreme banke tada već bilo isteklo, a plaćanje je izvršeno u dinarskoj valuti, kupovina deviza na međubankarskom tržištu je obavljena tek narednog dana i to po tekućem kursu, umesto po prodajnom kursu Narodne banke Srbije na dan plaćanja, kako je to inače ugovorom bilo predviđeno. Sada, gospodine Gašiću ovo je citat iz izveštaja revizora Ministarstva finansija, dakle nisu moje reči. Zbog toga je nastala kursna razlika od 12.745.230,23 dinara koju je Ministarstvo odbrane platilo 28. decembra 2007. godine zatvoreni navodnici. Pri tom je Ministarstvo odbrane moglo da otvori inače devizni račun u Narodnoj banci Srbije i da plaćanje obavlja prema kursu Narodne banke Srbije bez gubitaka na kursnim razlikama. Što je učinjeno tek u maju mesecu 2008. godine. Dopuna ugovora između „Jugohemije ad“ i Ministarstva odbrane koja je izvršena 24. septembra 2008. godine, sećate se sigurno ko je tad bio ministar odbrane, predviđala je da se za opremu koja će biti isporučena 2008. i 2009. godine izvrši plaćanje, citiram odredbu ugovora – uplatom beskamatnog avansa u iznosu od 17 miliona, pazite o kojim ciframa se radi, od 17.992.189 američkih dolara do kraja septembra 2008. godine, s tim da komisionar „Jugohemija“ dostavi komintentu, tj. Ministarstvu odbrane predračun najkasnije do 15. septembra 2008. godine, zatvoreni citati iz ugovora. Nakon toga Ministarstvo odbrane je uplatilo, odnosno uputilo zahtev Narodnoj banci Srbije, a to je bilo 30. septembra 2008. godine da izvrši plaćanje 17.992.189 američkih dolara sa deviznog računa koji je prethodno otvoren kod Narodne banke Srbije. Toliko o poštenju i domaćinskom upravljanju Ministarstva odbrane. Dalje, ovo nije sve, nažalost. Međutim, ministarstvo je od Narodne banke Srbije dana 1. oktobra 2008. godine zatražilo povraćaj prethodno uplaćenih 941,4 miliona dinara zbog toga što, kako se navodi, opet, dakle navodnici komisionar „Jugohemija“ nije uspeo da obezbedi svu potrebnu dokumentaciju za otkup deviznih sredstava. Gotovo mesec dana kasnije 29. oktobra 2008. godine Ministarstvo odbrane je izdalo nalog za novo plaćanje, a na devizni račun kod Narodne banke Srbije ovog puta je izvršen prenos 1,2 milijarde dinara. Opet navodnici, iz izveštaja Ministarstva finansija usled porasta kursa američkog dolara Ministarstvo odbrane je angažovalo budžetska sredstva u iznosu od 259.331.786 dinara, većem nego da je plaćanje izvršeno 30. septembra 2008. godine, zatvoreni navodnici, iz izveštaja internog revizora Ministarstva finansija, gospodine Gašića. Dalje, kao poverljivu nabavku, Ministarstvo odbrane tretiralo je kupovinu 19 putničkih vozila za službene potrebe sa dodatnim uređajima za svetlosnu i zvučnu signalizaciju. Zašto? Predstavnici bivšeg režima su hteli na taj način da obeleže da su moćni, da su silni, da im se svi sklanjaju sa puta. Poverljivom odlukom Uprave za snabdevanje Ministarstvo odbrane od 1. septembra 2008. godine formirana je Komisija i utvrđena je vrednost nabavke za iznos od 45560169,49 dinara, bez PDV. Preduzeće „Porše“ Srbija i Crna Gora d.o.o. iz Beograda dostavilo je ponudu od 104.102.379,39 dinara sa PDV za 19 vozila marke Audi A6 i Audi A8. Potom je Uprava za planiranje i razvoj Ministarstva odbrane odobrila povećanje sredstava za nabavku, a ministar odbrane je doneo odluku kojom se odobrava kupovina automobila po ceni od 104.102.379,39 dinara. Međutim, prema zaključku revizora iz Ministarstva finansija, nabavka putničkih automobila nije smela da bude tretirana kao poverljiva. Ovo su sve navodi izveštaja iz Ministarstva finansija da ne bi bilo nikakve zabune. Dalje, posebnu pažnju, revizori su posvetili nabavkama tzv. sredstava posebne namene koje je ugovaralo Ministarstvo odbrane. Tom prilikom je utvrđeno da planovi nabavke sredstava posebne namene za 2008. i 2009. godinu nisu doneti u zakonskim rokovima. To su gospodine Gašiću ovi koji vama prebacuju da ne postoje neki rokovi i da vi te rokove nećete da poštujete. Nabavke složenih borbenih sistema i pripadajućih usluga, kao i nabavke odnosno prodaje koje su odlukom ministra odbrane određene kao državna tajna i kao strogo poverljive, poverene su javnom preduzeću Jugoimport SDPR. Prema uredbi o sredstvima posebne namene, ovo preduzeće ima pravo na naplatu komisione provizije do 1,5% od vrednosti izvršene, kao i na naplatu stvarnih troškova koji nastanu u postupku nabavke. Revizori iz Ministarstva finansija su utvrdili da ministar odbrane nije doneo posebne propise kojima se definiše pojam – složenog borbenog sistema. Ovo je inače citat iz izveštaja revizora Ministarstva finansija, - način poveravanja nabavke, način utvrđivanja stope provizije do 1,5% od vrednosti realizovanog posla i vrste stvarnih troškova za koje se plaća Jugoimportu. Onda imate još jednu aferu. Afera je vezana za nabakvu raketa vazduh-vazduh R27 preko firme Jugoimport SDPR. Planom opremanja Vojske za 2008. godinu, prvobitno procenjena vrednost nabavke ovih raketa je bila 130 miliona dinara, da bi se potom izvršila korekcija plana i iznos uvećao na 288640000 dinara. Jugoimport je u to vreme ugovorio nabavku raketa sa jednom ruskom firmom iz Moskve i to po ceni od skoro 360 miliona dinara, sa svim pripadajućim troškovima, što je 70.368.820 dinara više od planski obezbeđenih i odobrenih sredstava u budžetu. Pogledajte razmeru pljačke u Ministarstvu odbrane u to vreme. Ministar odbrane je doneo odluku da se ova nabavka izvrši 4. decembra 2008. godine, a istog dana ugovore su potpisali Ministarstvo odbrane i Jugoimport. Ovo vam je gospodine ministre istorija pljačke Ministarstva odbrane i Vojske Srbije. Sedam dana kasnije 11. decembra 2008. godine, ministar odbrane je doneo odluku kojom je promenio raniji plan opremanja i generalnog remonta naoružanja i vojne opreme za sistem odbrane za 2008. godinu, te na taj način za kupovinu raketa R27 odobreno je povećanje budžetskih sredstava od 25.315.000 dinara. Revizori su utvrdili da je Ugovor o nabavci raketa zaključen pre nego što su obezbeđena dodatna sredstva u budžetu, da za deo ugovora od 45 miliona 53 hiljade 820 dinara, uopšte nije odobreno povećanje budžetskih sredstava, te da sporna nabavka raketa nije sprovedena u skladu sa Uredbom o sredstvima posebne namene. Ima još. Kontrola javnih nabavki u Ministarstvu odbrane pokazala je da je Uprava za snabdevanje tog Ministarstva sprovodila nabavke i potpisivala ugovore sa zdravstvenim ustanovama i apotekama širom Srbije bez obzira što je nosilac osiguranja vojnih osiguranika bio poseban Fond koji je imao svojstvo pravnog lica. Naime, Fond za socijalno osiguranje vojnih osiguranika nije ovlastio Ministarstvo odbrane da u njegovo ime može sprovoditi javne nabavke kako to propisuje, odnosno kako je to tada propisivao tadašnji Zakon o javnim nabavkama. Tako da su nadležni iz Ministarstva odbrane, prema izveštaju internih revizora Ministarstva finansija nezakonito i na svoju ruku centralizovali nabavke, dok su, pazite dobro, fakture dobavljača lekova dostavljane na plaćanje Fondu. Dakle, ugovori su zaključivani od strane Ministarstva odbrane, a fakture su ispostavljane Fondu vojnih osiguranika. Još jedna stvar, gospodine ministre, čisto da znate, mada mislim da su vam ove činjenice poznate, revizori su proverili način na koji je Ministarstvo odbrane 2008. godine izvršilo kupovinu stanova za službene potrebe, za šta su zaključkom Vlade bila opredeljena sredstva od 425 miliona dinara. Oglasi za kupovinu stanova su u dva navrata objavljeni u „Službenom glasniku RS“, ali za ovu kupovinu nije sprovedena javna nabavka. Sada ponovo citat iz izveštaja Ministarstva finansija – s obzirom da su stanovi dobra, da je kupovina iz budžetskih sredstava, a da je Ministarstvo odbrane državni organ, stanovi su predmet zakona o javnim nabavkama, pa je za nabavku istih Ministarstvo bilo u obavezi da sprovede postupak nabavki u skladu sa zakonom“ kraj citata, zaključili su revizori u svom izveštaju. Evo, gospodine Gašiću, tako stoje stvari kada je Ministarstvo odbrane vodila DS, i kada je Ministarstvo odbrane vodio čovek koji danas iz klupa vama kaže kako nemate pojma o tome kako se vodi Ministarstvo odbrane, i kako je on na genijalan način upravljao Ministarstvom odbrane i Vojskom Srbije kada je na žalost građana Srbije obavljao tu značajnu funkciju. Kada se podvuče crta, a pazite, ovo su vam samo podaci iz 2007, 2008. i 2009. godine, zbog nedostatka vremena sada ne mogu još da nabrajam šta je sve bilo u 2010. i šta je sve bilo u 2011. godini, ali iz onoga što smo do sada izneli, potpuno je jasno da ste vi, gospodine Gašiću, odnosno da je pre vas gospodin Aleksandar Vučić, kao ministar odbrane, nasledio Ministarstvo odbrane koje je bilo finansijski apsolutno devastirano. Srpska napredna stranka, poslanička grupa SNS vam pruža punu podršku u vašim naporima da revitalizujete Ministarstvo odbrane, da podignete borbenu gotovost vaše vojske, jer znamo da taj posao nije ni malo jednostavan, imajući u vidu činjenicu da su vaši prethodnici, na žalost našu i na žalost svih građana Srbije, radili ovakve stvari kakve smo izneli.
Zahvaljujem se gospodine Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, replika na izlaganje gospodina Martinovića. Izvolite.
Kad smo već kod citata, 25. juli 2011. kaže – zvali su me da pređem u SNS, ali moj odgovor je bio – ne, jer sam lojalan Vojislavu Šešelju. Prelazak u SNS bio bi krajnje kukavički potez i okretanje leđa čoveku koji se u tamnici nadčovečanskim naporima bori ne samo za sebe nego za celu Srbiju. Gospodine Martinoviću, ovo ste vi. Ako vi govorite meni nešto o moralnim stvarima, pogledajte se u ogledalo pre nego što kažete bilo šta. Činjenica jeste da ste pročitali izveštaj. Revizor ima pravo da piše krivične prijave kao i drugi organi, niko nije dobio prijavu za to što pišete. Tačno je da je bio problem vezano za kursne razlike, koje mogu da se desi i danas. Ministarstvo odbrane ne tretira kursne razlike, to je stvar koja može da se desi. Tačno je da smo više novca odvojili za rakete jer smo kupili duplo više, a sada će gospodin Gašić imati priliku kada dođe predsednik Putin da ga pita – zbog čega je doneo odluku da samo jedna firma i Rusije može da izvozi rakete tipa – vazduh vazduh, pa smo mi morali da se prebacimo na tu firmu. Imate razgovor 16. oktobra i mogućnost da ga zapitate. Ono što je činjenica to je da uvredama i tim pričama o plazma televizorima vređate i gospodina Gašića jer je u toj istoj kući, koja nije vila, živi gospodin Gašić trenutno i ima još više televizora jer ima više dece. Ja imam samo dva sina, a on ima tri. Kakve to veze ima? Danas u 21. veku da mi pričamo u parlamentu Srbije ko ima televizor u dečijoj sobi. Znate, to je nešto što je u najmanju ruku nepristojno, da ne kažem nekulturno, a tačno je da deca vole televiziju i imaju po televizor. Pravo da vam kažem, ne bi im to sprečavao nikada. Odvojio bih od sebe da oni to dobiju. Mislim, razumem vas. Frustraciju koju imate trebalo bi da iskažete na drugi način, a to ćemo pričati sutra vezano za ove amandmane. Gospodine ministre, pošto imate ovakvu jaku podršku, a vi ste očigledno najtalentovanijih od ovih kolega, odgovorite mi vi na pitanje koje sam vam postavio – ko je leteo sa helikopterom na more? Recite nam to da znamo.
Vreme. Zahvaljujem gospodine Šutanovac. Reč ima narodni poslanik prof. dr Aleksandar Martinović.
Citat koji ste izneli, gospodine Šutanovac, je potpuno tačan. Dakle, tačno je da sam rekao to što ste vi citirali. Ali, nisam, da citiram gospodina Ponoša, neekonomično i nestručno vodio Ministarstvo odbrane. Nisam oštetio državu Srbiju trgovanjem na bazi kursnih razlika. Ja znam da vaša deca, kao i moja deca, kao i svačija deca vole da gledaju televizor, ali te televizore pretpostavljam niste kupili vi. Kupila je država Srbija. Drugi građani Republike Srbije svojoj deci kupuju televizore iz svog novčanika. U tome je jedna velika razlika.
Ministar u Vladi, Bratislav Gašić ima reč. Izvolite gospodine Šutanovac. Ministar je toliko uvažen da vam prepusti reč.
Zahvaljujem se gospodinu ministru. Nisam stigao da vam se izvinim danas kada ste rekli da sam vas uvredio. Ne znam zbog čega, ali izvinjavam se. Gospodin Gašić je ozbiljan čovek. On će vam reći da li sam ja ijedan televizor u kuću uneo koji je kupilo Ministarstvo odbrane, da li sam nameštaj kupio na račun Ministarstva odbrane ili ja i moja porodica lično. To što govorite to je najmizernija moguća stvar koja se izgovorila ikada u ovom parlamentu. Vi možete iz radikala, ali radikal iz vas nikada. Razumete?
Ministar Gašić, izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam da ću da stignem danas i na Vladu, ali očigledno da ne. Hoću da vam odgovorim, gospodine Šutanovac. Znam samo jednu stvar, da sam kuću zatekao praznu, da u njoj niko nije živeo dve godine od kada ste vi otišli. Ne znam, niti istražujem ni ko je šta uzeo, ni ko je šta doneo. Znam da sam nameštaj, televizore i sve ostalo što je bilo potrebno, a bili ste da vidite to, pošto su izašle te priče, doneo i istog trenutka sve to što sam platio svojim ličnim parama poklonio Vojsci Srbije da sutra neko ko dođe posle mene može da nastavi da živi u toj kući a da ništa ne mora da menja. Ne radi se o vili. Radi se o normalnoj kući. Ta polemika što se mene tiče ne treba da ide dalje. Želim da odgovorim na ova dva pitanja. Ne mogu da vam odgovorim na pitanja koje je postavio vaš šef, gospodin Živković, gospodine Pavićeviću, jer prosto se ne radi o zakonu i ne želim da polemišem o tim pitanjima. Ovo četvrto pitanje vaše, poznajući gospodina Aleksandra Vučića znam da se ne plaši nijedne televizijske emisije, da se ne plaši nijedne izrečene javne reči i moj lični stav je da on, siguran sam u to milion posto, sa tim nema nikakve veze. Tako da vam je to više politička priča da podižete vatru. Što se tiče člana 22, rekli ste da može da se desi da sutradan firma kojoj se oduzme dozvola može da registruje na neko treće lice ponovo firmu i da se ponovo bavi time. Mi smo ipak postali i postajemo ozbiljna država, u kojoj se mnoge stvari znaju, o čemu se staraju i određene naše službe, tako da je nemoguće prosto da sutradan taj isti trgovac dođe i registruje to na svoju tetku iz Kraljeva ili bilo gde. Drugo, vi danas vrlo vešto koristite jednu situaciju gde se radi o jako poverljivom zakonu i jako poverljivim stvarima i znate da ne možemo mnoge stvari javno da iznesemo, pa onda sada treba da vam objašnjavam kako to služba kontroliše dalje, da li će neko da zloupotrebi to i da preregistruje firmu na svoju tetku. Što se tiče člana 6, takođe ste vrlo vešto napravili vezu sa Zakonom o robi dvostruke namene. U članu 6. se radi o zabranama i o tehničkoj pomoći, piše vam, čime želimo da sprečimo trgovinu oružja za masovno uništenje. Znači, te dve stvari jedna sa drugom apsolutno nemaju vezu sa listom robe dvostruke namene, jer kako možete da dođete do zabrane ako pružate tehničku pomoć onome ko prodaje robu, naoružanje i vojnu opremu između ostalog i za masovno uništenje? Tako da, ovaj zakon je za namensku industriju Srbije dobar i sigurno da će da joj da podstreka u tome. Ovaj zakon će da reguliše mnoge stvari koje smo u prošlosti imali kada je trgovina vojnim naoružanjem zloupotreba, politička pozicija pojedinih i njihove veze koje su imali u nekom političkom okruženju u tom trenutku da izbaci i prvi put ćemo da budemo usaglašeni apsolutno sa zakonima EU i poštovaćemo sve ostale konvencije kada je izvoz naoružanja i vojne opreme u pitanju. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Gašiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Uvaženi kolega Bečiću, kada me tako pogledate ne znam da li smem da govorim.
Gospodine Šutanovac, pogledao sam zato što se javio Borislav Stefanović, pa sam vas zbog toga pogledao, odakle se sada vi javljate.
Ako sam razumeo, moje ime ste pomenuli, a ne Borislava. Ne znam gde je Borislav.
Upravo je izašao. Odjavio se i izašao je iz sale.
Pokušavate da me dekoncentrišete i još mi vreme curi.
Izvolite.
Posle ovako maestralnih nastupa kolege iz SNS, ja ne mogu da dobijem tih pet minuta.
Izvolite, gospodine Šutanovac.
Vratite mi vreme.
Samo objašnjavam i odgovaram na pitanje koje ste mi postavili.
Vratite mi vreme.
Prijavite se ponovo.
Uvaženi ministre Gašiću, mislim da je, što bi se reklo, jutro pametnije od večeri. Vama sada nije dobro, ne bi da vas zadržavamo mnogo, ali mi smo podneli određeni broj amandmana i ja vas molim da te amandmane dobro prostudirate. Mislim da ovaj loš zakon može da se izvede na bolji put. Mislim da ovaj zakon kako je predložen neće pomoći ni srpskoj odbrambenoj industriji, niti slobodnoj privredi koja treba da ostvaruje određene prihode od nje, a još manje će pomoći upravo oružanim snagama koje vi vodite. Način na koji je zakon koncipiran ukazuje da postoji disperzija vlasti u Srbiji, da postoji želja administracije pre svega, pošto se time ministri ne bave, za one koji ne znaju to, to nije posao kojim se bave ministri, ja se bar nisam bavio, ne znam za vas, da se kontrolišu procesi koji mogu da uspore privredni razvoj Srbije. Moja želja i želja poslaničke grupe DS je da se to ne desi, da se stvari jasno definišu od početka do kraja, da ne moraju da se čitaju svi zakoni koji postoje u Srbije ne bi li neko mogao da dođe do svojih prava. S druge strane, da ne derogiramo one ljude koji možda danas sticajem okolnosti ne mogu da registruju svoju firmu u registrator, ali već sutra mogu to da isprave, a po vama moraju da čekaju pune dve godine da bi se ponovo pojavili. To su privredna društva koja dolaze tu pre svega da bi napravile posao. Taj posao je za one radnike koji su i danas u problemu. Slušao sam danas da je fantastična situacija i u „Krušiku“ i u „Zastavi“ i svugde. Ja vam čestitam. Sticajem okolnosti, s tim ljudima sam u kontaktu skoro svakodnevno i daleko je to od fantastičnog, daleko je to od dobrog. Ono što je još lošije jeste što je silazna putanja, ali treba malo vremena da se i to shvati. Nadam se da ćemo sutra imati diskusiju u kojoj nećemo pričati ko je služio vojsku, a ko nije. Mislim da ste, gospodine Bečiću, dužni da opomenete gospodina Marijana Rističevića da ne radi to, jer ja sticajem okolnosti znam ko ovde nije služio vojsku. Mislim da to nije bila tema nijednog trenutka…
Gospodine Šutanovac, ako ste primetili, ja nisam bio predsedavajući kada je govorio gospodin Rističević i kada je to izrekao.
Meni se pričinjava da ste tu ceo dan. Ja se izvinjavam.
Izvolite, nastavite.
Kad god pogledam u tom pravcu, vi sedite i nešto se smeškate. Dakle, naša želja je da pokušamo da ovaj loš zakon ispravimo, koji je predložila loša Vlada, da ga stavimo u funkciju i privrede i oružara i Republike Srbije i sistema odbrane. Ukoliko budete imali dobru volju, ja vas molim, iako vam je loše, da iskoristite vreme. Drago mi je što ste rekli da, ne da nisam koristio državne resurse, nego jednu kašiku nisam na račun Ministarstva odbrane nikada uneo u kuću u kojoj sam živeo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šutanovac. Gospodine ministre, imam još jednog govornika. Želite da odgovorite? (Da.) Reč ima ministar u Vladi, Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o zabrani dve godine, i u prethodnom zakonu i u ovom se jasno definiše kada se izriče zabrana za uvoz ili izvoz naoružanja - u slučaju kršenja embarga na izvoz naoružanja u određene zemlje koje izađu na listu. Iako čitavog dana pojedinci pokušavaju da prikažu da bi to bila zloupotreba nekom drugom, zna se kada se izriče takva zabrana. Prosto, da stavimo jednu tačku, zabrana je od dve godine onim preduzećima, a imali smo ih u nizu u prethodnom periodu, koja su pokušavala da preko trećih zemalja izvezu na područja koja su zahvaćena ratnim dejstvima i ono se apsolutno u tom delu odnosi na to. Zna se kada i kako se ta zabrana izriče. Što se tiče pitanja o „Krušiku“ i „Zastavi“, ne, ja nisam ni danas rekao da je tamo sjajna situacija. Tamo je i danas teška situacija, ali posle ogromnih gubitaka koji su u „Krušiku“ ređani 10 godina napokon smo došli na jednu pozitivnu liniju i iz godine u godinu mislim da će tamo ta dobit da raste i da će ljudi i radnici da budu sve zadovoljniji. Da vam dam informaciju, a i radnicima u „Krušiku“, mi smo upravo dobili odobrenje prošle nedelje od Komisije Vlade za novo zapošljavanje u Valjevu, u samom „Krušiku“ namenskoj industriji, od 150 novih radnika. To je dobar rezultat. Što se „Zastave“ tiče, i danas sam bio jako oštar prema tome, to je najveći dužnik poreza u Srbiji u ovom trenutku. Neko im je u prethodnom periodu dozvolio da ne plaćaju poreze i doprinose, a to traje, ne jednu godinu, ne dve, nego 12 godina. To je ista ona fabrika gde su nam sindikalci ulazili u magacine i zaključavali se kada su hteli štrajk da naprave. I nije mi čudo što se slušate sa njima. Mi želimo u Kragujevcu da imamo stabilnu fabriku, koja ima dobar proizvodni program, da nema probleme sa „Kovačicom“, koja sada ide u stečaj, koja je takođe bila privatizovana, a nije se vodilo u prethodnom periodu da li te dve fabrike jedna drugoj trebaju. Naravno da nije dobro, ali svih sedam firmi, sem „Zastave“, nam imaju pozitivno poslovanje. To ne može niko da ospori. Naravno, možemo da utičemo, a i vi znate odlično da možemo da utičemo. Mi jesmo u nadzornim odborima. Kada kažem mi, ne mislim na političare, ne mislim na članove SNS, mislim na oficire Vojske Srbije koji po funkciji imaju obavezu da budu u nadzornim odborima da bi kontrolisali funkcionisanje i zakonitost rada tih preduzeća. Niko ni iz jednog opštinskog odbora SNS, nego iz Ministarstva odbrane oficiri koji su zaduženi za taj deo. Ne pričam o periodu do 2012. godine, pričam od 2012. godine. Mi ne pričamo i ne možemo da utičemo na one poslovne rezultate. Možemo da pomažemo da oni budu deo mojih delegacija kada idem u bilateralne posete u nekim zemljama, u neke zvanične posete, kada možemo,kao kada biste me pitali šta je to što sam dogovorio, pa, u Azerbejdžanu postoji ministarstvo za odbrambene tehnologije, koje isto razgovara sa ministrom odbrane o tim nekim novim ugovorima. Mislim da smo i ovaj deo jasno razgraničili, šta je to zabrana i kada se izričita zabrana, da svima vama bude jasno. Još jednom se puno zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru odbrane, gospodinu Gašiću. Za reč se javila ovlašćeni predstavnik SNS dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege i koleginice, imali smo prilike danas u raspravi da čujemo niz uvreda koje su upućene gospodinu ministru, ali to je ta težina posla, morate da se suočite i sa onima koji jednostavno nisu zaslužili da pričaju o nekoj temi. Ono što je važno da, kao ministar više nikada ne dozvolite da dođe do toga, da se tenkovi tope kao staro gvožđe, da se prodaju za duplo više preko posrednika u inostranstvu, da se procedura prodaje vojne opreme i naoružanja vrši bez ikakve procedure koje su regulisane zakonom. To je ono što će sigurno posle ovog zakona dovesti u red, ali ono što će osetiti budžet Srbije. Mi smo sa ovim zakonskim predlogom, kao SNS, pokazali smo jednu veliku odgovornost, pre svega što ovim zakonom uspostavljamo određenu političku stabilnost. Na osnovu toga najvažniji deo što postoji krajnji korisnik kod uvoza i izvoza oružja. Taj deo je najbitniji, upravo da bi se sprečile sve moguće malverzacije u ovom sektoru, ali da bi se ispunile sve međunarodne obaveze prema konvencijama, kao članica UN, kao država koja poštuje sve odluke Saveta bezbednosti, koja poštuje preporuke OEBS-a i zakonsku regulativu EU. Ono što je važno da ovim regulisanjem procedura jednostavno regulišemo i veliki deo trgovinske politike, ali dobijamo i praktično mogućnost da se u ekonomskom smislu razvijamo kroz praktično povećanje poslovnih aktivnosti namenske industrije, ali i kroz razvoj, modernizaciju Vojske Srbije. To je jedan veliki značaj i danas praktično trenutak donošenja, odnosno i predlaganja ovog zakona treba Srbiju da povede u jednom novom smeru, u smeru u kome će i te nove tehnologije, za koje se opozicija zalaže, da ne budu pod patronatom Ministarstva odbrane, da ne postoji uopšte mogućnost davanja saglasnosti. Jednostavno dobijamo kao jednu veliku težinu na tome da sve inovacije i sve mogućnosti koje nam se otvaraju u modernizaciji, uopšte naoružanja, budu deo srpskog brenda, odnosno da srpski inženjeri aktivno učestvuju u tom poslu. Sve velike sile znaju da mi kao Srbija smo uvek bili kao država koja u ovom poslu je imala jako značajnu ulogu, bez obzira što smo jedna mala zemlja, ali svi su nas poštovali. Došlo je vreme da to poštovanje ponovo negde zaslužimo, baš zbog toga što na jedan krajnje odgovoran način vodite i ovo Ministarstvo odbrane i Vlada Republike Srbije uključuje u rad sva druga ministarstva da više ništa neće biti pod velom tajni, da će samo jedan čovek i samo jedno ministarstvo na određeni način vršiti ovakve nabavke, kao što smo imali od strane gospodina Martinovića, koji nam je dao mnogo informacija na osnovu analize revizora. Na osnovu toga vidite da tu postoji suštinska razlika između politike koja je bila do 2012. i politike koja jednostavno od 2012. do danas. Reći ću vam da imam neke podatke što se tiče reciklažne industrije, vezano za industrijski otpad, da je SNS zatekla 200 tenkova N55, a da je imala preko 500 kada je došlo do formiranja Vojske Srbije. Od tog trenutka počinje prodaja ter vojne opreme, koja je bila po nekoj fiksnoj ceni od 11.000 dolara po tenku. A kada je SNS došla ta prodaja je izvršena komisijski i za svaki tenk je procenjena cena koja se kretala od 13.000 dolara do 26.000 dolara. Znači da se uzimalo u obzir u kom je stanju i na kakav način su izvršeni remonti. Ako ste vi uveli fiksnu cenu za svaki tenk i utrkivali se kako ćete da prodate ono što se prodati može, cene takvih tenkova su u inostranstvu iznosile do 26.000 dolara, a ono resto je odlazilo u Mitrovicu, gde se otkupljivalo za 260 dolara po toni. Hoću da vam kažem, klali su vola za kilu mesa. Sve u svemu zaradili su možda nekih 5 miliona evra, u sivim tokovima, a da ste samo 100 tenkova novih proizveli i prodali za realnu cenu, imali biste prihod u budžetu za preko dve milijarde dolara. Hoću da vam kažem kako izgleda neodgovorna politika kada vodi jedan ministar koji se jednostavno bavi samo sobom i jednostavno time da rasparča imovinu Vojsku Srbije, a kako to izgleda kada se bavite krajnje odgovorno i kada razmišljate o tome da dočekate jednu paradu i jednog predsednika velike države koji će biti 16. i da imate šta da pokažete. Nadam se da sa usvajanjem ovog zakona, bez obzira na amandmane koji će biti, da jednostavno Srbija će krenuti iz oblasti i trgovine i odbrane jednim novim putem i da taj put sigurno će doneti prosperitet Srbiji. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, gospođo Tomić. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 5. i 6. dnevnog reda. Sutra nastavljamo sa radom u 10,00 časova, po amandmanima na 1. i 2. tačku dnevnog reda. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 114 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: prof. dr Žarko Obradović, Đorđe Milićević, dr Dijana Vukomanović, Miroslav Markićević, Gordana Čomić, Meho Omerović i Branko Đurović. Poštovani narodni poslanici, pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini za upražnjena poslanička mesta, kako bi omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnih poslanika, radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima: Branki Janković, Draganu Polovini i Goranu Mladenoviću, izabranim sa izborne liste „Aleksandar Vučić – Budućnost u koju verujemo, SNS, Socijaldemokratska partija Srbije, Nova Srbija, SPO i Pokret socijalista.“ Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima: Branki Janković, Draganu Polovini i Goranu Mladenoviću. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. Poštovani narodni poslanici, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve. (Predsedavajući čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Zahvaljujem. Molim narodne poslanike da pristupe potpisivanju teksta zakletve. Dozvolite mi da vam poželim uspešan rad u tekućem mandatnom periodu. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima prve tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O JAVNOJ SVOJINI. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima o predlozima zakona iz tač. 1. i 2. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Kori Udovički, potpredsednika Vlade i ministra državne uprave i lokalne samouprave, Željka Sertića, ministra privrede i dr Dušana Vujovića, ministra finansija, pozvao da sednici prisustvuju i: Radmila Jagodić, pomoćnik ministra finansija, Irina Stevanović Gavrović, pomoćnik ministra finansija, dr Predrag Đukić, koordinator u sistemu finansiranja zdravstvene zaštite, dr Tatjana Bajić-Živić, direktor Projekta razvoja zdravstva Srbije i Jelena Parezanović, savetnik za medije potpredsednika Vlade i ministra državne uprave i lokalne samouprave. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Vesna Martinović, Borislav Stefanović, dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi, Šaip Kamberi, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, akademik Ninoslav Stojadinović, Slobodan Homen, Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije , republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.