Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 62 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 95 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Borisav Kovačević i Mladen Grujić. Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na rad, molim vas da minutom ćutanja odamo počast preminulom narodnom poslaniku Milanu Koraću. Neka mu je večna slava! Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. U međuvremenu me je obavestio poslanik Dušan Bajatović da opravdano danas neće biti ovde na sednici. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, kao i njeni saradnici. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste amandmane Skupštine AP Vojvodine i Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu. Predsednik parlamenta Skupštine AP Vojvodine je takođe ovde sa nama kao predstavnik predlagača. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za poljoprivredu šumarstvo i vodoprivredu, kao i mišljenje Vlade. U skladu sa Poslovnikom, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Uvažena gospođo ministarko, poštovani predsedniče Skupštine Vojvodine sa saradnicima, kao što vam je možda poznato, mi predlažemo brisanje celog ovog zakona. Mi smatramo da je on štetan za poljoprivrednike, da će koristi od njega imati samo odabrani privrednici bliski SNS-u, da će poljoprivrednicima, odnosno 10 do 15 hiljada porodica koji žive od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta biti uskraćeno pravo da zakupljuju to zemljište, da će im pripasti pravo da kupuju samo zemljište najgoreg kvaliteta, da će tog zemljišta koje oni mogu da kupe biti malo, a da Vlada ima nameru da kroz ovaj zakon omogući odabranim privrednicima, tzv. investitorima, da kupe trećinu zemljišta u svakoj opštini u AP Vojvodini. Nadamo se da ćemo do kraja današnje raspre uspeti da ubedimo narodne poslanike da ovaj zakon treba da bude odbijen od strane ove Skupštine. Nadamo se i da ćemo uspeti da ubedimo vas da povučete ovaj zakon. Meni je žao što mnogo kolega nije bilo u petak ovde da razgovaraju sa poljoprivrednicima, da čuju šta imaju da kažu, jer ono što bi mogli da čuju od njih bi ih verovatno ubedilo da glasaju protiv ovog zakona ili da glasaju za ovaj naš amandman. Zato što su nam, između ostalog, poljoprivrednici rekli da oni papiri, gospođo Bogosavljević Bošković, kojima vi mašete ovde nama i govorite nam kako je to nekakav dokaz da se pregovaralo sa poljoprivrednicima, da na tim papirima, a i mi smo ih u međuvremenu dobili, piše da je dogovor svih udruženja poljoprivrednika i zajednički zaključak da se ne daje u zakup na 30 godina izabranim privrednicima najplodnije poljoprivredno zemljište u svakoj opštini u Vojvodini.
Da vas obavestim da je, uz predsednika Skupštine AP Vojvodine gospodina Ištvana Pastora, danas ispred predstavnika predlagača podnetih amandmana iz AP Vojvodine prisutan i sekretar, gospodin Branislav Bogaroški. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo, pozivam da se amandman ne prihvati. Ovakvo obrazloženje mislim da nedvosmisleno pokazuje da ovde nema zapravo razumevanja za materiju koja je predložena. To, nažalost, nije jedina manjkavost ovog amandmana. Po svemu što smo čuli, biće ovo nažalost još jedan pokušaj da se u ukupnom broju članova, koliko ih zakon ima, u trajanju od dva minuta sluša iznova jedna načelna rasprava koja nema previše veze sa pojedinim članovima zakona, što je po Poslovniku moguće, ali znate da takav pristup apsolutno ne podržava i smatram ga svojevrsnom banalizacijom u konzumiranju nesporno postojećeg prava da se podnose amandmani. To nije sporno, ali pristup je apsolutno neadekvatan. Takođe se ne slažem sa predlogom da se odbije zakon u celini, zato što predviđa više dobrih stvari. Između ostalih, neke od tih stvari nisu uopšte ni sadržane u ovom obrazloženju koje smo sada čuli. Dakle, ako je nešto sporno, molim da se predloži da se to eventualno sporno i na određeni način reguliše, a ne da se odbija sve, pa i ono što je nesporno dobro. Ako ćemo slušati načelne rasprave u trajanju od dva minuta, pozivam sve predlagače amandmana koji imaju nameru da se time bave da nam, recimo, objasne šta je loše u uvođenju savremenog geo-informacionog sistema? To bi zaista bilo dobro čuti. Nisam siguran da ćemo čuti šta je tu loše, a dok ne čujemo, verujem da ovde razumevanja nema. Dakle, da se ne prihvati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena predsednice Skupštine. Predlažem kolegama poslanicima da se ovaj amandman ne prihvati, baš iz razloga što mislim konkretno za ovaj zakon, da je zakon bolji nego prethodni zakon, da ovim zakonom dajemo mogućnost da u celoj Srbiji može da se ulaže u poljoprivredu, što u celoj Srbiji i jug i jugoistok Srbije ima mogućnost dovođenja investitora i mogućnost da onaj koji želi da se bavi stočarstvom može da ima preimućstvo u odnosu na druge. Ja mislim da ovaj amandman ne prihvatimo jer je vrlo bitno za sve nas i u jugoistočnoj Srbiji i u celoj Srbiji da zakon stupi na snagu, da mogu i poljoprivredni proizvođači, mala gazdinstva da mogu da rade, da uzimaju zemlju u zakup, a kasnije da kupe zemlju. Ovim zakonom je definisano da zemljište ne može da kupi strani državljanin. Mislim da će ovaj zakon dati doprinos jugoistočnoj Srbiji da poljoprivreda krene nekim boljim putem, da se uloži u zemljište, a kasnije se nadam da ćemo imati mogućnost da uđemo više u problematiku rešavanja komasacije, ali predlažem da ovaj amandman ne prihvatimo jer mislim da je zakon dobar za jugoistok Srbije i mnogo je bolji nego prethodni Zakon o državnom zemljištu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Novaković.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovani predstavnici Skupštine Vojvodine sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, predlažem da se ovaj amandman odbije jer sam po sebi ne kaže ništa, kaže: „briše se“, a u tom delu „briše se“ to mi već imamo veliko iskustvo za ovih godinu i po dana ovde u Narodnoj skupštini da iza toga ne stoji ništa. Iza izmena i dopuna Zakona o poljoprivrednom zemljištu stoji jedan dobar, stručan, konstruktivan rad. Zakon je urađen temeljno. Zakon mnoge ispravke i nedostatke prethodnog zakona je načinio u svakom pogledu i ne mogu da shvatim predlagača da ako smatra, uz puno uvažavanje svih poljoprivrednih proizvođača zbog kojih ovo i radimo i zbog kojih smo ove izmene i uradili jer nama u stvari i jeste ciljna grupa naši poljoprivredi proizvođači u Republici Srbiji, a takođe su dobrodošli i strani investitori, kao i u svim oblastima, tako i u poljoprivredi. Ne možemo da uzmemo mišljenje uzurpatora koji su bili takođe prisutni u petak sa kolegama iz opozicionih stranaka, koji su na listi uzurpatora zemljišta na području AP Vojvodine legitimisani, prepoznati kao takvi, mi njihovo mišljenje ne možemo uzeti u obzir da oni daju na ovaj zakon. Znači, njima odgovara što gore - to bolje i da ostavimo kako je bilo. Nažalost, ne može. Mora da se uvede red i ovim zakonom se uvodi u red izdavanje državnog poljoprivrednog zemljišta. Kako se uvodi red, tako je zakon investicioni i razvojni. Predlažem još jednom da se ovaj amandman odbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marjan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u subotu imali odbor. Ja bih voleo da je predlagač ili predlagačica amandmana došla na odbor i branila svoj amandman. Niko od predlagača, sem SVM, iz vladajuće koalicije nije se pojavio na tom sastanku. Autonomnu pokrajinu je predstavljao gospodin Bogaroški. Šta je predložio predlagač da se izbriše? Član 1. stav 2. – poljoprivredno zemljište je dobro od opšteg interesa za Republiku Srbiju koje se koristi za poljoprivrednu proizvodnju i ne može se koristiti u druge svrhe, osim u slučajevima i pod uslovima utvrđenim ovim zakonom. Dakle, predlagač je predložio da se ovo briše. Možda su oni navikli, a svedoci smo toga, da ovo „od opšteg interesa“ bude - od sopstvenog interesa. Možda je zbog toga predlagač tražio da se to briše. Možda njihovi prijatelji i nekadašnji finansijeri stranaka, možda finansijski direktori njihovih stranaka, ja sam danas morao poneti pancir najverovatnije, možda oni žele da se izbriše i da ovo zemljište za poljoprivrednu proizvodnju od interesa za Republiku Srbiju, dobro od opšteg interesa, bude dobro od njihovog interesa. U nastavku sednice ću izneti bezbroj dokaza da je to bilo tako, a bogami, neki dokazi su već u fioci. Prema tome, predlažem da se ovaj amandman odbije zato što mislim da ga je predlagač predložio a da nije bio u potpunosti svestan šta je u stvari predložio. Ne mogu da verujem da je neko predložio da se „poljoprivredno zemljište je dobro od opšteg interesa za Republiku Srbiju koje se koristi za poljoprivrednu proizvodnju“ da se to izbriše iz Predloga zakona. Dakle, verujem da će narodni poslanici, a ja ih uveravam da ja ne radim loše stvari, da sam se od letos angažovao na ovom zakonu, da su zakon pisala udruženja poljoprivrednika: „Spas“ Kraljevo, Udruženje proizvođača mleka Srbije, „Banatski paori“, Udruženje odgajivača goveda Šabac, Asocijacija proizvođača mleka Vojvodine, Udruženje voćara Leskovac, Udruženje odgajivača Srbije, Unija poljoprivrednih proizvođača Sremska Mitrovica i ona čuvena asocijacija poljoprivrednika gospodina Kiša iz Subotice, koji je na kraju odustao od sopstvenog predloga i okrenuo se protiv onoga što je u toku izrade zakona i sam predlagao, a to ćemo, nadamo se, gospoda iz Ministarstva poljoprivrede i njihovi gosti i narodni poslanici, moje kolege, u nastavku sednice dokazati. Predlažem da ne gubimo puno vremena, da nastavimo sa radom ubrzanim tempom, da usvojimo jedan dobar i kvalitetan zakona. Nadam se da će on na isto tako kvalitetan i dobar način biti sprovođen i da nam se neće dešavati slučajevi koji su se desili, a ovih dana smo svedoci da se zbog uzurpacije zemljišta mnogo odgovornih lica, a gospođa Gođevac iz Uprave za zemljište to zna, nalazi sa one strane brave, verujem da će ovaj zakon sprečiti svu vrstu uzurpacija koje su do sada bile poznate i da će biti razvojni. S tim u vezi, moram da upozorim kolege da intencija ovog zakona je da više ne uvozimo, kao prošle godine, 708.000 svinja, odnosno 348.540 komada živih svinja smo prošle godine uvezli više nego što smo izvezli i uvezli smo 18.726 tona svinjskog mesa, što daje 360.000 tovljenika u Srbiji Miloša i Karađorđa, a prošle godine uvezeno je 708.000 više svinja u mesu i živih svinja nego što smo izvezli. Dakle, to je sramota za Srbiju i moramo stavljati tačku na tu vrstu sramote. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsedavajuća, predsednice Narodne skupštine, poštovana ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS, svakako predlažem da se ovakav amandman ne prihvati. Zašto? Zato što stav 2. u članu 1. je ključni stav koji pretpostavlja sređivanje stanja u ovoj oblasti, koji je u ovom periodu do sada omogućavao haos, jedno haotično stanje, velike zloupotrebe, uzurpiranje. Dalje, velike površine su bile neobrađene. Ovakav jedan stav zapravo pretpostavlja zaista jedan drugačiji sistem rada u korišćenju poljoprivrednog zemljišta i stav koji glasi da je poljoprivredno zemljište dobro od opšteg interesa za Republiku Srbiju koje se koristi za poljoprivrednu proizvodnju i ne može se koristiti u druge svrhe je zapravo stav ili odredba zakona koja ne može istinski nikome da smetam, svakome kome je stalo do unapređivanja stvari i sređivanja stvari u oblasti poljoprivredne proizvodnje. Dakle, brisanjem ovog stava značilo bi poništavanje mnogih drugih pretpostavki koje treba da se srede ovim zakonom. Kažem, ovo je ključni i stubni momenat i stav koji pretpostavlja ono što želimo da postignemo ovim zakonom. Znači, da zaključim još jednom, ovakav amandman treba odbiti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, evidentno je da smo mi u poslednjih nekoliko decenija svesno ili nesvesno uništavali našu poljoprivredu. Svi pričamo da je poljoprivreda naša budućnost, da je to nešto što može da pomogne Srbiji da izađe iz ovih teških vremena, ali čini mi se da se trudimo dovoljno ni jedni ni drugi da to uradimo. Po meni je opozicija u mnogo boljem položaju jer je njen zadatak da kritikuje i poboljša ono što predloži pozicija. Ali, iskreno rečeno, da li može da se poboljša nešto ako samo predlažete amandmane koji kažu – briše se. Kada smo polagali ovde zakletvu svi smo se zakleli i obećali da ćemo raditi sve u interesu građana Srbije. Kako nešto može da bude u interesu građana Srbije ako je svaki drugi amandman – briše se. Ja očekujem da date doprinos kroz konkretne predloge. Ako nije dobar neki član ovog zakona, dajte predlog kako bi trebalo po vama da izgleda, pa da pokušamo zajedno da pronađemo rešenje. Da li može da se napravi neki zakon koji će biti po meri svih građana Srbije? Pa, naravno da ne može, ali ako ogromna većina građana Srbije prihvata taj zakon pretpostavljamo da je dobar. Ja sam jedan od poslanika koji je pratio ove proteste ispred Skupštine. Iskreno rečeno, tu je bilo maksimalno stotinak građana, ne znam ni da li su svi poljoprivrednici. Ako je samo stotinak građana nezadovoljno ovim zakonom ne možete da kažete da zakon konkretno ne valja i zato se nadam za današnji ovaj naš dan koji radimo nije to moguće, ali se nadam za ubuduće da će biti konkretnih predloga kako da se popravi neko zakonsko rešenje, a ne da bude samo – briše se. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić.
Hvala uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gosti, nisam uzeo učešće u raspravi u načelu iz razloga što su ovde zaista ljudi koji su izuzetno stručni kao gospodin Novaković, gospodin Rističević, gospodin Milija koji su dali pravu sliku potreba za jednim ovakvim zakonom. Međutim, kao neko ko dolazi iz grada, tj. iz opštine gde su protesti poljoprivrednika organizovani i kao neko ko je svakodnevno imao bliski kontakt sa poljoprivrednicima, tj. paorima koji su zaprečavali most u Čenti, a pre dve nedelje primio sam i kod gradonačelnika Zrenjanina delegaciju onih koji su organizovali proteste. U tim razgovorima mogu samo da primetim da su zahtevi ovog amandmana potpuno isti kao i zahtevi poljoprivrednika s tim što je postojao još jedan član, a to je ostavka ministarke poljoprivrede. Sve ovo meni govori da se ne radi ni o kakvoj želji da se popravlja zakon niti da se iskaže briga prema poljoprivrednim proizvođačima već je to izraziti pokušaj da se destabilizuje Vlada Srbije. Ovo je politička akcija i zbog toga ovakve amandmane treba odbiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se. Istakao bih samo nešto što mislim da je ovde krucijalno kada je u pitanju ovaj amandman, radi se o obesmišljavanju nečega što je fundament zakona. Ako je u pitanju definicija poljoprivrednog zemljišta kao dobra od opšteg interesa onda je ta definicija nešto što je i osnovno načelo i osnovni princip na kome počiva kompletna struktura ovog zakona. Brisanjem ovog člana se obesmišljava sve ono što se zakonom želi postići, a to je da se zaštiti poljoprivredno zemljište, da se jasno sistematizuje i normira onako kako je to i obaveza predlagača shodno Ustavu, shodno potrebama onih na koje se ovaj zakon odnosi kako bi se konačno ona zemljišta koja su potpuno zaparložena i koja su potpuno nefunkcionalna ili disfunkcionalna vratila u onu funkciju koja je građanima neophodno potrebna i to onim građanima na koja se odnosi a to su poljoprivredni proizvođači. Prema tome, obesmišljavanje samog zakona brisanjem ovog člana je apsolutno nedopustivo i zbog toga amandman treba odbiti. Zahvaljujem.
Reč ima ministarka. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici su već dali dosta odgovora u vezi amandmana koji je predložen, a ja bih želela samo da dodam to da je u predlogu ovog zakona poljoprivredno zemljište definisano kao dobro od opšteg interesa, da je to u skladu sa Ustavom i to sa članom 87. Ustava Republike Srbije koji jasno kaže da zakon utvrđuje prirodna bogatstva kao dobra od opšteg interesa. Pri tom, želim da apostrofiram i Zakon o javnoj svojini koji takođe nabraja prirodna bogatstva koja mogu biti dobra od opšteg interesa i među tim prirodnim bogatstvima je i poljoprivredno zemljište. Tako da ovaj naš predlog u kontekstu prvog člana Predloga izmena i dopuna zakona je sasvim u skladu sa Ustavom i sa drugim relevantnim zakonima i pruža nam mogućnost da dalje uradimo ovu oblast u skladu sa svim relevantnim zakonima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe LSV. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Poštovana predsednice, ministarko, predstavnici AP Vojvodine, amandmanom o kojima je već raspravljano, imamo i mi amandman, u članu 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu menjamo stav 2., a naš stav 2. koji menjamo treba da glasi – u stavu 3. koji postaje stav 4. nakon reči „vlasnik“ dodaju se reči „ili zakupac“. Znači, ovde mislimo ne samo na vlasnika nego mislimo i na zakupca. Amandmanom se određuje da ne samo vlasnici kako glasi postojeće zakonsko rešenje nego i zakupci poljoprivrednog zemljišta ne mogu biti strana fizička, odnosno pravna lica. U zakonu se predviđa da samo domaći poljoprivrednici mogu da budu vlasnici zemlje. Mi ovde govorimo o tome da nekim zakonskim rešenjima možda će doći da i strani investitori ako uzmu zemlju u arendu na 30 godina vremenom postanu vlasnici te zemlje, zato smo dodali da i zakupci, jer zakonom je još uvek određeno da stranci ne mogu da budu vlasnici poljoprivrednog zemljišta u našoj zemlji ali mogu da budu zakupci. Ali, sa tim zakupom vremenom oni će pošto zakon to ne predviđa i možda će to neka podzakonska akta predvideti, mogu vremenom kao zakupci da postanu vlasnici poljoprivrednog zemljišta. U zakonu je predviđeno da poljoprivredno zemljište je dobro od opšteg interesa ali to treba referendumski uneti u Ustav, jer ovim Sporazumom o pridruživanju od 1. septembra 2017. godine stranci će moći da kupuju zemlju. Druge zemlje koje su se pridruživale EU koje su članice EU su Ustavom odredile da stranci ne mogu da budu vlasnici njihovog poljoprivrednog zemljišta, odnosno nekog dobra koje je od opšteg interesa, a mi ovde mislimo na poljoprivredno zemljište. Tako da je LSV tim skupljanjem 100.000 potpisa i predvidela da se posle održavanja referenduma u Ustav unese ta odrednica da posle pridruživanja, posle tog 1. septembra 2017. godine stranci ne mogu da budu vlasnici našeg poljoprivrednog zemljišta, ali oni ovim zakonom mogu da budu zakupci, ali u tih 30 godina oni će vremenom da postanu vlasnici.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović.
Evo, ovo je primer kako se na neki zakonski predlog daje rešenje koje će možda ili neće poboljšati to zakonsko rešenje. Ja mislim da ovako trebaju svi poslanici da se ponašaju, bez obzira da li će taj amandman biti prihvaćen ili ne. Hvala.
Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, ja nisam maloletan bio 2008. godine i verujem da stranka koju predstavlja gospođa je tada aktivno učestvovala u usvajanju SSP. Ne samo u usvajanju, nego u njegovom kreiranju. To je međunarodni sporazum sa 27 članica EU. Po pitanju međunarodnih sporazuma i sastava međunarodnih sporazuma, delova međunarodnih sporazuma, nije moguće vršiti referendum i to će gospodin Martinović najverovatnije kao pravnik obrazložiti u nastavku sednice. Dakle, neko ko je aktivno usvajao SSP, stvarao ga, učestvovao u njegovom stvaranju, sada prikuplja potpise da obara isti taj SSP koji se može oboriti samo ako na to pristane 27, a možda sad i 28, jer u međuvremenu je Hrvatska pristupila, članica EU. Taj SSP je naprosto zbrisao srpsku poljoprivredu, a donesen je zbog tajkuna koji nisu gazdovali samo Srbijom, već da bi zagazdili Srbijom, morali su prvo da gazduju političkim strankama koje su uglavnom pisale SSP i učestvovale u njegovom pisanju i usvajanju. Zašto to kažem? Zato što najviše koristi ima uvozni tajkunski lobi, jer taj SSP, a takav kakav je potpisan, nije potpisala ni jedna pristupajuća članica EU. Dakle, on je prerano dozvolio preteranu liberalizaciju i pre nego što smo pristupili evropskom tržištu, osam godina ranije je odredio potpunu liberalizaciju uvoza poljoprivrednih prehrambenih proizvoda. To je naprosto čistilo našu prehrambenu i poljoprivrednu proizvodnju. Najveću korist su imali uvoznici koji su uvozili tzv. „klanični otpad, jestivi otpad“ i kako to sve zovu, Srbija postala kafilerija. Umesto farmi i klanica mi smo ljude ostavili bez posla, filozofija – bolje uvesti, nego proizvesti; je naprosto praznila klanice i farme, ali je Srbija gotov postala kafilerija. Za uzvrat, drugi finansijeri istih tih političkih stranaka su izvozili ogromne količine kukuruza za tuđu stoku, za tuđe klaničare, da tuđi radnici primaju platu, a da naši ostanu bez posla. Takav SSP niko nije potpisao, sem Srbije koja je to uradila na način koji sam već opisao, da osam godina pre ulaska u EU potpuno skine carinu. Drugi deo SSP koji je dozvolio prodaju nekretnina, a samim tim i zemljišta je još nečuveniji zato što ni jedna zemlja koja je pristupala EU, to nije dozvolila pre ulaska u EU. Obično to sedam, deset, 12 godina po ulasku u EU. To su takođe radili u ime vlasnika, stvarnih vlasnika svojih političkih partija koji su mislili kad su vlasnici političkih partija da su vlasnici naših sudbina, da su vlasnici sudbina naroda, da je narod obični robovi i bez ikakvih prava, da su vlasnici države, umislili su da su Bog i batina, a onda je narodu pukao film, pa umesto batina da ubiju Boga u njima, oni su uzeli glasačke listiće i rešili da oni više ne vladaju ovom zemljom. Oni su tražili da u SSP prerano uđe prodaja nekretnina, da ono što su oteli privatizacijom za 50 miliona evra su kupili 300 hiljada hektara zemlje koja danas vredi tri milijarde, da to mogu što pre da prodaju, a bilo je nužno uneti takvu odredbu da se već 2017. godine, a moglo se desiti i ranije da nije bilo Litvanije, koja je kasno ratifikovala taj sporazum, što pre može prodavati zemljište. Konja jaše onaj ko ga ima i zemljište može da proda onaj ko ga ima, a interes gazda tih političkih partija je bio da što pre to prodaju. Ovde imam ugovor, gde su parcele finansijskog direktora jedne stranke, ne smem ime da mu spomenem jer nisam poneo pancir, promenili 1.200 hektara zemljišta „Agro unije“ sitnih parcela od 0,1, 0,2, hektara 0,3, jaruga, žbunja, itd. su zamenili za najplodnije, najatraktivnije lokacije pored autoputa. To je radio ministar Saša Dragin i Vlada Mirka Cvetkovića. Ovde su ti dokazi kojima se najverovatnije bave neke službe koje su daleko kvalifikovanije od mene i nadam se da će to rezultirati istim nalazima koji stoje u ovom papiru. Znači, zemljište treće, četvrte, pete, šeste i sedme klase, sitne parcele, jaruge i žbunje su menjane, davane su privatne uzimane državne pored autoputa najatraktivnije, gde su tri hektara prodata za 700 hiljada evra. Dakle, to su radili oni, nama ne pada na pamet to da radimo i ovaj zakon pokušava da sprečava to, a gotovo je neverovatno da predlagač koji je učestvovao u stvaranju onog SSP koji u potpunosti ima filozofiju - bolje uvesti nego proizvesti; sad traži da se referendumom obara ono što su oni potpisali, ono što su oni stvorili. To je naprosto licemerje. Hvala.
Reč ima Olena Papuga.
Ono što su oni potpisali baš ne verujem, zato što poslanik koji o ovome govori je 2008. godine kada smo i mi, bio je i on tamo isto i njegova stranka je isto bila tamo gde se to potpisivalo. Drugo, hoću da kažem da SSP nije amen, da jednostavno zato smo i počeli ovo ranije da radimo, pre 2017. godine, kada će to već da stupi na snagu, da bi ovo do te 2017. godine izmenili, zato smo počeli to ranije da radimo, oko tog referenduma. Drugo što hoću da kažem, da SSP nije amen. Znači, sve države pre stupanja na snagu u njihovim državama tog SSP pregovaraju. Zašto se o Kosovu može pregovarati, a o zemlji, poljoprivrednom zemljištu ne može da se pregovara? Zašto je to sada tako? O nečemu može pre SSP da se raspravlja i da se pregovara sa EU, a o nečemu ne može. Ne može da se pregovara jedino o poljoprivrednom zemljištu i o Vojvodini, recimo. Znači, zato smo i počeli ovo da radimo ranije da bi se sa EU dogovorili šta ćemo i kako ćemo raditi pre tog 1. septembra 2017. godine. Zato ima vremena. Građani Vojvodine će pokazati sigurno da su protiv tog prodavanja svog poljoprivrednog zemljišta, onog svog nacionalnog blaga, a verujem da će ga podržati i ostali građani u Republici Srbiji.
Izvinjavam se, nisam pitala, da li je ovo bila replika? (Olena Papuga, s mesta: Da.) Reč ima Marijan Rističević, isto replika.
Ja sam se nadao da je moja uvažena koleginica pratila dešavanja na političkoj sceni. Godine 2008. Narodna streljačka stranka nažalost nije bila u parlamentu. Nažalost, ništa se nije pitala, nažalost nije pisala ovakav SSP. Da ga je pisala, ne bi bio ovakav rogobat. I da smo ga napisali, ne bi licemerno nekoliko godina kasnije tražili referendumom da se on menja. Ja tvrdim da po članu 107. i 108. Ustava Republike Srbije, govorim, kolega Martinović to bolje zna, međunarodni sporazumi a SSP je međunarodni sporazum sa 27 članica EU, ne može da se menja bez njihovog odobrenja, odnosno bez saglasnosti svih članica, a i naš Ustav govori da se međunarodni sporazumi ne mogu obarati referendumom. Ja razumem potrebu da se vrši politička kampanja, da su lokalni pokrajinski izbori, računam strah od rezultata, strah od promene vlasti, ali pitam – kako su parcele od 0,0360 hektara, to je tri ara, osam ari, devet ari, 17 ari, 26 ari, 45 ari, 14 ari, 74 ara, 10 ara, 38 ari, 15 ari, 15 ari, 37 ari, 17 ari, one parcele o kojima sam govorio, mogu da kažem i koji su brojevi parcela 3203; 322; 8542; 8552; 8562; 856/2; itd. To je veliki spisak parcela koje su bile u Agro uniji, dakle vlasništvo nečijeg kuma.Ime ne smem da spomenem, već znate zbog kakvog incidenta. Dakle, ne želim sebe da izložim opasnosti, zamenjene za najatraktivnije parcele pored auto-puta. Dakle, neko ko je radio u korist pojedinih tajkuna, itd, neko ko je radio protiv opšteg interesa, radio je u korist sopstvenog interesa i svojih prijatelja.
Hvala, vreme. Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka, ovde postoji nekoliko stvari na koje treba vrlo jasno ukazati pažnju. Pre svega, ja se čudim licemerju DS i LSV, i njihovoj lamentaciji nad sudbinom poljoprivrednika u Srbiji, a pre svega poljoprivrednika u Vojvodini. Što se tiče Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, kao što je rekao gospodin Marijan Rističević, on nije potpisan između Republike Srbije i EU, on je potpisan između Republike Srbije i svake članice EU. Kao što je srpski parlament morao da ratifikuje Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, budući da je to međunarodni ugovor, to je radio parlament svake države članice EU. U Ustavu Republike Srbije odmah iza Ustava, po pravnoj snazi su potvrđeni međunarodni ugovori. Narodna skupština Republike Srbije je potvrdila SSP kao međunarodni ugovor i to što priča danas LSV, to što priča DS, to je puko obmanjivanje građana Srbije. Vi ste trebali, gospodo, u procesu pregovaranja sadržine SSP-a, da ugradite zaštitne klauzule, ne samo kada je u pitanju srpska poljoprivreda, nego i kada su u pitanju druge grane srpske privrede. Vi to tada niste uradili. Samo da podsetim građane Srbije, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je potpisan 29. aprila 2008. godine. U Republici Srbiji su održani izbori 11. maja 2008. godine, i jedini razlog zašto je na brzinu navrat nanos, bez ugrađivanja bilo kakvih zaštitnih klauzula, potpisan taj čuveni SSP, bilo je da se da vetar u leđa, pre svega, tadašnjoj DS i Borisu Tadiću, ne bi li oni kod građana Srbije prikupili politički kapital i rekli – evo, mi smo potpisali SSP, mi smo jedina stranka koja može da uvede Srbiju u EU. Sada je stvar završena. Sada ne možete da uradite ništa, zato što su otvorena pregovaračka poglavlja. To bi vi, kao vatreni zagovornici EU, trebali da znate. Država Srbija je kandidat za članstvo u EU, otvorena su pregovaračka poglavlja, SSP je ratifikovan. Sada je Republika Srbija u jednoj međunarodnom pravnom smislu, vrlo delikatnoj situaciji. Sada oni koji nam drže lekcije o tome šta smo trebali i kako trebali da uradimo sa poljoprivrednim zemljištem, o tome su trebali da misle 2007. i 2008. godine. Što se tiče toga ko je glasao, a ko nije glasao za SSP, ja sam živi svedok ko je glasao, a ko nije glasao za SSP. Ja tada nisam bio poslanik SNS, nisam bio poslanik ni poslanik ni poslaničke grupe Napred Srbijo, ali ni poslanička grupa Napred Srbijo nije glasala za SSP. To možete da proverite u stenografskim beleškama, u zapisnicima sa sednica Narodne skupštine. Jedan od razloga, jedan od razloga za raskol o podele u SRS, je bilo upravo to da li treba ili ne treba glasati za SSP. Tadašnja jedinstvena SRS je podnela veliki broj tzv. interpretativnih amandmana na Predlog zakona o potvrđivanju SSP-a, da se svi oni članovi SSP-a, u kojima se pominje Kosovo i Metohija, tumače tako da se Kosovo i Metohija tretira kao sastavni deo Republike Srbije. To je bio dogovor unutar poslaničke grupe. Kada je trebalo da se glasa doneta je odluka od strane predsednika SRS da se ne glasa. Na kraju za SSP nisu glasali ni poslanici radikala ni poslanici naprednjaka. Za SSP su glasali poslanici DS, i to u onoj euforiji Božidara Đelića, ajmo, ajmo, svi u EU, mahao penkalom sa kojim je potpisao SSP, LSV, itd. Sada, što se tiče ove lamentacije kako će neki zli i pokvareni stranci da kupe poljoprivredno zemljište, gospođo Papuga, pa već su ga kupili. I, to su ga kupili za vreme vaše vlasti. Vi treba da pitate Borisa Tadića, Bojana Pajtića, Mirka Cvetkovića, pa i vašeg partijskog šefa, zašto su omogućili da se poljoprivredno zemljište u Srbiji kupuje od 2001. do 2012. godine, iako je to bilo u suprotnosti sa i Zakonom o poljoprivrednom zemljištu i Zakonom o privatizaciji. Ko je omogućio brojnim kompanijama iz Hrvatske, pre svega, da postanu vlasnici, ne samo srpskih poljoprivrednih industrijskih brendova, ne samo srpskih poljoprivrednih kombinata, nego i poljoprivednog zemljišta? Ja sam vam dao samo jedan u nizu primera, gde je služba za katastar nepokretnosti uknjižila kao vlasnika, ne kao korisnika, kao vlasnika, kompaniju iz Hrvatske 2009. godine, kada je predsednik republike bio Boris Tadić, kada je predsednik Vlade Vojvodine bio isti ovaj, Bojan Pajtić, vojvoda od Heterlenda. Tada ste 2009. godine, preko 2000 hektara zemljišta u opštini Odžaci, u selu Ratkovu, uknjižili na preduzeće „Žito grupa“ iz Osijeka. Formalni vlasnik u papirima je bio Marko Pipunić, a stvarni vlasnik protiv koga je tada vođen postupak zbog ratnih zločina nad Srbima u Osijeku, je bio Branimir Glavaš. Dve hiljade desete godine taj isti Branimir Glavaš je pravnosnažno osuđen za zločine nad Srbima. Njegova firma je kupila kombinat u Ratkovu i 2013 hektara zemlje, 2009. godine. Što tada niste pitali sami sebe kako je to moguće i ko je prodao Hrvatima zemlju u Vojvodini koju vi sada tako srčano branite. Od 2000. godine, od onog petooktobarskog puča, do 2012. godine upropastili ste, ne samo srpsku poljoprivredu, srpsku spoljnu trgovinu, spoljnotrgovinski deficit sa Hrvatskom je ubitačan za srpsku privredu, 195 Hrvatskih kompanija je prisutno na srpskom tržištu, a svega 12 na hrvatskom. Svi srpski poljoprivredni brendovisu pokupovani od strane Emila Tedeskog, Ivice Todorića, i još nekolicine hrvatskih biznismena. Svi, i to svi, u vreme vaše vlasti, DS, LSV itd. Šta su Hrvati još uradili. Evo, šta je urađeno, gospođice Jerkov. Kada su uvedene sankcije EU, odnosno kada je EU uvela sankcije prema Rusiji, a Rusija odgovorila kontramerama, hrvatska poljoprivreda i hrvatska prehrambena industrija našla se u velikom problemu, „Podravka“, „Belje“, PIK Vrbovec, više ne mogu direktno da uvoze u Rusiji, ali su Hrvati i te kako prisutni na ruskom tržištu. Kako? Pa, tako što ste im vi to omogućili, tako što ste im prodali srpske poljoprivredne kombinate, tako što ste im prodali „Frikom“, „Dijamant“, „Smoki“, „Sokoštark“, i ti proizvodi su danas prisutni na srpskom tržištu, a u vlasništvu su hrvatskih kompanija, i Hrvatska je namagarčila i Srbiju i Rusku Federaciju, tako što je bočno ušla na rusko tržište, jer su Hrvati kao stari latinski lisci se dosetili, pa nisu menjali nazive srpskih brendova. Nikome nije palo na pamet da promeni naziv Smokija, čokobananice, „Frikom“ sladoleda. I, oni su sada tamo na ruskom tržištu, kao srpski proizvodi, a vlasnici ljudi iz Zagreba. Sada nam vi iz DS i lige LSV držite lekcije o tome kako se štite interesi sprskih poljoprivrednika. Vi koji niste mogli da skupite 100 protestanata ispred Skupštine Srbije, sa sve pokrajinskim poslanicima, sekretarima, šefovima stranaka, Sašom Radulovićem, itd. Koga vi predstavljate? Čije ste vi vođe? Čiju zemlju vi branite? Vi koji ste prodali crno ispod nokta, kada je u pitanju srpska privreda. Više nam ništa nije preostalo, pa sada, i da hoćemo nešto da prodamo, šta da prodamo? Šta da prodamo u zemlji u kojoj ste sve rasprodali? U kojoj ste rasprodali ono što se po Ustavu i po zakonu nije moglo prodati, poljoprivredno zemljište. Ja očekujem da policija reaguje, da reaguju tužilaštvo i sudovi, da se procesuiraju oni koji su omogućili da se kao vlasnici poljoprivrednog zemljišta uknjiže strane kompanije, bez obzira iz koje države dolaze. A u tome, u toj nečasnoj raboti kupovine srpskog poljoprivrednog zemljišta i te kako ima prstiju i ljudi iz bivšeg režima. Zato SNS ne prihvata da joj lekcije o zaštiti srpske poljoprivrede drže oni koju su srpsku poljoprivredu upropastili, koji su srpsku poljoprivredu bukvalno predali u ruke ili domaćim tajkunima, ili hrvatskim tajkunima, ili već nekim trećim tajkunima, samo je nisu dali onima kojima su trebali da je daju, srpskim poljoprivrednicima.
Zahvaljujem. Izvolite. Samo, moram da obrišem listu zbog povrede Poslovnika, Gordana Čomić, Snežana Bogosavljević, Aleksandra Jerkov, Milan Novaković, Olena Papuga su na listi, zapamtite da dam povredu Poslovnika. Moram da vas izbrišem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Reklamiram član 106. našeg Poslovnika, stav 1. kažeda govornik može da odgovori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Ako je prethodni govornik govorio o amandmanu koji je na dnevnom redu, evo, ja ću sada da izađem iz ove sale i neću da se vraćam do vanrednih parlamentarnih izbora. To što se vi pravite da ne čujete i što gledate u taj ekran, a ja vam sve vreme sugerišem da on ne priča o temi, to jednostavno nije moj problem. Ja se samo nadam da će uskoro ovi vanredni parlamentarni izbori i da će ovakvo sramno vođenje sednica Narodne skupštine otići u istoriju. Ne tražim da se glasa o ovome.
Hvala na komplimentu ovo za sramno vođenje sednice. To što ja gledam u ekran, gledam kome da dam reč, ali ne bih da se pravdam nekome ko nikada nije vodio sednice parlamenta, pa ne zna kako to izgleda. Žao mi je. Ali, prihvatam sve što ste rekli za mene. Meni je to čak i kompliment. Ministre, izvolite, hteli ste da odgovorite.
Htela sam samo da ukažem na to šta se ovim amandmanom traži. Ovim amandmanom se traži da se u osnovni tekst Predloga zakona doda termin zakupac, dakle, da vlasnik ili zakupac poljoprivrednog zemljišta ne može biti strano fizičko ili pravno lice. Dodaje se termin zakupac sa ciljem da se zaštiti eventualno mogućnost da strano pravno lice postane vlasnik poljoprivrednog zemljišta u Srbiji. Pri tom, želim da kažem da smo mi predlogom ovog zakona u članu 8. jasno precizirali ko može da bude zakupac i za fizička i za pravna lica. Kada se radi o fizičkim licima, da bi se određeno lice pojavilo i učestvovalo na javnom nadmetanju za izdavanje zemljišta u zakup, mora da ima u sopstvenom vlasništvu zemljište. Minimum je 0,5 hektara. Za pravna lica minimum je 10 hektara i to u onoj katastarskoj opštini gde se sprovodi javno nadmetanje. Znači, mi smo ovim predlogom zakonom jasno ograničili da zakupac ne može da bude strano pravno lice kako predlaže predlagač ovog amandmana. Želim da se nadovežem na kolege narodne poslanike koji su govorili o SSP sporazumu i o tome da mi ne činimo ništa da pregovaramo o ovom sporazumu.Mislim da je narodni poslanik Martinović, kao vrsan pravnik dobro obrazložio poziciju u kojoj se sada Srbija nalazi, ali i pored tih minimalnih mogućnosti, Vlada Srbije i ministarstvo zaista razgovaraju i pregovaraju i nadaju se da će uspeti da pomere, odnosno da prolongiraju rok za početak, odnosno za davanje mogućnosti da i strani zakupci mogu da kupuju zemljište u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Imam pravo na repliku?
Da.
Zahvaljujem. Meni je jedino od svega što je gospodin Martinović govorio drago što je on ostao dosledan. On je i tada kada je usvajan SSP govorio da je to vetar u leđa DS. On je doduše tada govorio i da se SNS stvara kao vetar u leđa DS, a SSP je toliko bio loš da je SNS napravljena isključivo iz tog razloga da bi se SSP podržao. Međutim, kao što sam rekla, nije tema SSP. Onog momenta kada nam pokažete gde u SSP-u piše da se pod netransparentnim uslovima neka komisija za koju ne znamo ni kriterijume može da da 30% zemljišta odabranom tajkunu, onda ćemo pristati da razgovaramo o SSP-u. Dok nam ne pokažete gde to u SSP piše, SSP nije tema. Tema je da vi danas ovde imate nameru da usvojite zakon kojim će neka komisija koju čine neki ljudi na osnovu nekakvog investicionog plana odabranim privrednim licima moći da daju do 30% zemljišta u svakoj opštini i time ostaviti 10 do 15 hiljada porodica, poljoprivrednika, dakle, 50 do 70 hiljada ljudi bez prihoda. To je današnja tema i o tome danas možemo da razgovaramo. Pričate o nekakvim privatizacijama. Videli ste u načelnoj raspravi da je po izveštaju Saveta za borbu protiv korupcije do 2008. godine prodato 95% kombinata. Demokratska stranka je te privatizacije raskidala, napravila zeleni ... preduzeća, koji vi sada poklanjate svojim arapskim prijateljima, koji SNS poklanja svojim prijateljima. Tako da, nemojte da pričamo o SSP-u. Hajde da pričamo da vi danas 30% zemljišta dajete nekakvim ljudima.
Vreme. Hvala. Olena, samo mi recite – replika ili diskusija? (Olena Papuga, s mesta: Ja sam spomenuta.) Daćemo prvo reč Oleni Papugi da vam odgovori na prvo izlaganje.
Ne znam da li se to tako lako menjaju mišljenja ili šta, ne znam o čemu se tu radi, da li se sada brani stav da je SSP loš? To ja pitam, neću da kažem koga, neću da pominjem ime, kao što je moje bilo spomenuto, nego hoću da kažem da poglavlja 11 i 12, otvaranje tih poglavlja je i prilika da se o njima razgovara, o tim temama, a poglavlje 11 i 12 se baš i odnose na ovaj deo koji se tiče poljoprivrede itd. Znači, otvaranjem tih poglavlja, to su prilike da se SSP menja, da se razgovara i pregovara, kao što je sada otvoreno poglavlje o Kosovu, pa se razgovara, šta već, da ne ponavljamo opet to. Tako možemo i o poglavlju 11 i 12 da pregovaramo i razgovaramo sa EU. Drugo, vi kažete da je sva zemlja, državno zemljište da je prodato. Nije istina, još je 460.000 hektara ostalo državnog zemljišta. To državno zemljište, uglavnom se nalazi u Vojvodini, će se prodavati. Tako da, nemojte da pričate o tome da je državno zemljište prodato i da zemlje nema, da smo sve prodali Hrvatima. Nije istina. Ja dolazim iz Kule, to sam već rekla. U Sivcu ste pre pola godine, godinu dana, prodali 4.270 hektara dvojnoj firmi srpsko-arapskoj. Tako da, nemojmo govoriti jednostrano. Opet se držimo ovog našeg amandmana. Mi smo protiv toga da se strancu i u zakup izdaje poljoprivredno zemljište. Znači, ni strancima se ne sme izdati zemlja u zakup.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Mislio sam da se javim, gospođo Gojković, u okviru replike, ali plašim se da mi dve minute neće biti dovoljno, pa ako mi dozvolite da pričam u okviru amandmana.
Hoćete po amandmanu?
Moram, zato što ovo što su iznele moje uvažene koleginice iz stranaka bivšeg režima zahteva malo detaljnije obrazloženje.
Dobro, onda po amandmanu, od poslaničke grupe.
Zahvaljujem. Što se tiče SSP, SSP je loše ispregovaran i to je suština problema sa kojima se suočava Republika Srbija. Nije stvar u tome da li je neko za ili protiv SSP, SSP je jedna od etapa ka priključenju svake države EU i nema nikakve dileme oko toga da je SSP trebalo potpisati. U Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je trebalo uneti, ako već želite to što vi pričate, odgovarajuće zaštitne klauzule, odnosno neki prelazni vremenski period od pet ili deset godina, da bi se srpski pravni prilagodio onome što piše u SSP. Problem je što vi to niste uradili, odnosno onaj ko je pregovarao u ime Republike Srbije, a to je bio Božidar Đelić, to je bio Boris Tadić. Oni su loše ispregovarali SSP. Što se tiče komentara oko toga kako i zašto je nastala SNS, ja moram da ponovim, za Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju su bili i Vojislav Šešelj i Tomislav Nikolić. U toku leta 2008. godine SRS je angažovala određeni broj eksperata za međunarodno javno pravo, koji su nam pomagali da napišemo tzv. tumačeće, interpretativne amandmane na čitav niz članova SSP u kojima se pominje KiM i ukojima mi poslanici tumačimo te članove tako da je KiM sastavni deo Republike Srbije. Dakle, i Šešelj i Tomislav Nikolić su bili za Sporazum o stabilizaciji pridruživanju i za glasanje o SSP. U jednom momentu Vojislav Šešelj se predomislio zato što je Vojislav Koštunica rekao otvoreno da neće glasati za SSP i u strahu, verovatno, da Vojislav Koštunica u javnosti ne ispadne veći Srbin od njega, Šešelj se predomislio. Tomislav Nikolić je ostao dosledan, budući da je za skupštinskom govornicom rekao da će poslanička grupa SRS da glasa. Ispalo je da nisu glasali ni jedni ni drugi. Dakle, ni radikali ni naprednjaci nisu glasali za SSP. Vi ste glasali za SSP. Hajde što ste glasali, nego što je taj SSP loše ispregovaran. Ono što priča gospođica Jerkov, nađite mi gde u SSP piše komisija koja će tajkunima…, pa ne piše nigde, ali u SSP piše da će stranci moći 2017. godine da postanu vlasnici nekretnina u Republici Srbiji. To piše, gospođice Jerkov, a nekretnina vam je i poljoprivredno zemljište. Sada vas mi pitamo – ako ste već protiv toga da stranci postanu vlasnici poljoprivrednog zemljišta, zašto ste onda u procesu pregovaranja, odnosno zašto niste ugradili neke mehanizme da bi i srpska poljoprivreda i srpska privreda, pa ako hoćete i srpsko tržište nekretninama, bili spremni za situaciju da će im kroz nekoliko godina stranci moći da kupuju i poljoprivredno zemljište i stanove i kuće i lokale itd? Dakle, ovde se ne radi samo o poljoprivrednom zemljištu. Ovde se radi o nekretninama, a poljoprivredno zemljište je samo jedan deo nekretnina u Republici Srbiji. Vi o tome tada niste razmišljali. Vama je bilo tada samo daj brže, bolje da se potpiše SSP, čekaju nas izbori za dve nedelje i hajde da u onoj euforiji Božidara Đelića, hajmo juriš svi u EU, potpišemo to što nam je tamo ponuđeno i da osvojimo još jedan mandat. U takvoj atmosferi je potpisan SSP, a vi se malo zagledajte sami u sebe, pa ćete videti da li je ovo što ja govorim tačno ili nije tačno. Potpuno je tačno, kao što je tačno da ste vi već omogućili strancima da postanu vlasnici poljoprivrednog zemljišta u Srbiji, pa i u Vojvodini. Dakle, vi ste im to omogućili. Oni su već uknjiženi i ja ne znam čemu sada ovo plašenje građana Vojvodine da će Aleksandar Vučić da proda zemlju strancima. Vi ste već to učinili. Vi ste već to uradili. Zemlja je već uknjižena. Hiljade i hiljade hektara je uknjiženo na ime Pipunića, Todorića, Tedeskog, pitaj Boga kako se svi zovu, već je uknjiženo. Ono što je možda i najvažnije i da se više ne vraćamo u prošlost, ministarka poljoprivrede je lepo žena rekla - Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, izmenama i dopunama, se ne omogućava strancima da postanu vlasnici poljoprivrednog zemljišta. Ja razumem da je DS u panici, da je u očaju, da se bori za cenzus. Čovek koji je u očaju je spreman na sve. Spreman je i da laže, i da iznosi neistine, i da kleveće, i da vređa, i da podnosi tužbe i da…
Poslaniče, samo se vratite na zakon.
Ono što mislim da ni jedna stranka, koja želi da bude ozbiljna, nema pravo da radi jeste da obmanjuje sopstvene građane. Neko je valjda glasao i za DS, doduše mali broj 5,86% u Vojvodini 2014. godine, ali ja poštujem i te ljude koji su glasali za DS. Nemojte da ih obmanjujete da u zakonu piše nešto što ne piše. Dakle, u zakonu lepo piše da stranci neće moći da kupuju poljoprivredno zemljište. Cela vaša kampanja protiv ovog zakona svodi se na to da Vučić hoće da proda vojvođansku zemlju strancima, a mi je ne damo. Vi ste je prodali ili dali ili je prodali po ko zna kojim cenama koje su dogovorene u ko zna kojoj kafani. Vi pričate o nekoj transparentnosti, o nekim tenderima koji su zakoniti. Gde ste vi zaključivali vaše tendere? Gde ste vi potpisivali uslove za vaše tendere? Po „Maderi“, po „Mažestiku“, po „Moskvi“, po novosadskim kafanama…
Nemojte molim vas da reklamiramo beogradske kafane.
Neću više da se vraćam na to. Zakon je vrlo jasan. Zakon je u interesu poljoprivrednika i onih u Vojvodini i onih u ostalim delovima Srbije. Ono što je važno da se naglasi, u diskusijama DS i nekih drugih poslaničkih grupa ponovo provejava jedna vrlo opasna ideja da se Srbija podeli po ovom pitanju. Ispada da će ovaj zakon separatno da važi samo na teritoriji Vojvodine, a on će da važi na celoj teritoriji Republike Srbije. Isti pravni režim će biti i za zemlju u Sremu, Banatu, Bačkoj, Mačvi, Pomoravlju, Ponišavlju, itd. Nije tačno da je ovaj zakon zakon koji se odnosi isključivo na jedan deo naše teritorije, na Vojvodinu. Odnosi se na celu Republiku Srbiju. Svi će pod istim uslovima moći da zakupljuju poljoprivredno zemljište. Nikome zemlja neće biti prodata, pogotovo ne strancima. Usvojen je, to je bitno da se kaže, amandman Odbora za poljoprivredu da će ljudi koji imaju 30 hektara zemlje, već sada, moći da kupe još 20 hektara državnog poljoprivrednog zemljišta na period od 10 godina. To je izuzetno važan benefit za naša poljoprivredne proizvođače. Mi ćemo time omogućiti i da se ukrupne posedi i da mladi ljudi ostanu da žive na selima i da na selima stvaraju svoju egzistenciju. Dakle, zakon je dobar i SNS će ga podržati, jer je u interesu srpskog poljoprivrednika i onog u Subotici, i onog u Mitrovici, i onog u Šapcu, i onog u Lapovu i u celoj Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Ja verujem, istinski verujem, da gospodin Martinović ne razume o čemu mi govorimo. Dakle, ne radi se o SSP. Vi ste jedini koji pominjete SSP. Nije tema SSP, nije tema prodaja zemljišta. Tema je danas to što Vlada Republike Srbije ovde predlaže, a vladajuća većina ima nameru da usvoji predlog po kome će 10 ili 15 hiljada porodica ostati bez prava da zakupljuje državno poljoprivredno zemljište, jer će neka komisija u nekom sastavu, na osnovu nekakvog investicionog plana, a bez ikakvih kriterijuma, dodeliti 30% poljoprivrednog zemljišta u svakoj opštini odabranim poljoprivrednicima. To je danas tema, a nikakav SSP. Rekla sam vam već, ako imate problem sa procesom privatizacije, eno vam gradonačelnik Beograda, eno vam ga Siniša Mali, sve je privatizacije vodio u tom periodu, kao direktor Centra za privatizacije. Govorili ste o Mileti Jerkoviću. Evo jednog ugovora o prodaji poljoprivrednog zemljišta koji je sklopljen sa Miletom Jerkovićem. Znate li koga je potpisao? Vaš visoki funkcioner SNS u Vojvodini, Vladimir Galić, a u to vreme vršilac dužnosti direktora Agencije za privatizaciju u Beogradu. Molim vas, vi imate više danas veze sa procesom privatizacije, nego bilo ko ko danas sedi u ovim klupama, nego bilo ko je danas u DS. Ako imate problema sa poljoprivrednim zemljištem idite u pokrajinski odbor svoje stranke, izvinjavam se, nemate pokrajinski odbor stranke, razgovarajte sa svojim članovima u Vojvodini, razgovarajte sa gradonačelnikom Beograda. Čovek je sebi dodelio zemljište poljoprivredno, a gde neće vaših poslovnim partnerima dodeljivati.
Reč ima narodni poslanik Milan Novaković.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko sa saradnicima, uvaženi gosti, narodni poslanici, koleginice i kolege, ovde je izneta sada jedna netačna tvrdnja, svakako da ovaj amandman treba odbaciti. Netačna tvrdnja je izneta u sledećem, 10 do 15.000 gazdinstava, nije tačno, 360.000 gazdinstava je registrovano, svega oko5.300 gazdinstava su zakupci poljoprivrednog zemljišta, tako da je to tačan podatak. Sa druge strane, 100.000 hektara u Vojvodini je prešlo u privatne ruke od perioda 2000. do 2012. godine, niko se tada nije setio da vidi na koji način i kako. Kako su rađene, neki deo su prešli zakonito, a najveći nezakonito. Zemlja se tada prodavala od 1.000 do 2.000 eura, koliko je danas cena zemlje, koliko je država izgubila? Sa druge strane, isto zamena kategorija zemljišta, svedoci smo i u ovoj akciji sada, što se ovih dana dešava, hapšenje, kakve su malverzacije rađene, kategorije, niže kategorije su davane za više kategorije, sve na štetu države se opet dešavalo. Dalje, da, komisija je formirana, komisija koja će i na lokalnom nivou i na republičkom u sastavu Ministarstva da vodi računa koji su to investicioni planovi, a neće biti kumovsko-burazerski ili varijante u četiri oka, koje je DS propagirala i uvela kao pravilo 12 godina, da smo mi svi samo to nemo posmatrali. Zašto? Zato što su sve poluge vlasti bile u rukama DS i njihovih vođa. Sve u svemu, mislim da ovaj amandman koji je podnesen u startu, uopšte pokazuje da predlagač nije dovoljno pratio ceo tekst izmena i dopuna Zakona o poljoprivrednom zemljištu, gde se tačno uređuje način na koji se izdaje i kome se izdaje zemljište i kome se zemljište prodaje. Prodaje se samo, ponavljam još jednom zarad javnosti, prodaje se domaćim poljoprivrednim gazdinstvima, koja imaju do 30 hektara u vlasništvu, najviše još 20 hektara upravo da bi se ukrupnila gazdinstva. Ne prodaje se stranim investitorima ni hektar zemljišta države Srbije, samo domaćim. A zakup da se daje – da, da se daje zakup stranim investitorima, koji će registrovati firme koje će poslovati po zakonima Republike Srbije. Po zakonima Republike Srbije i jednostavno te investicije su itekako neophodne da bi se uvele i nove tehnologije i da bi se pospešila poljoprivredna proizvodnja, ne samo u naturalnom delu da najniži imamo oblik proizvodnje, a to je da proizvodimo samo pšenicu, kukuruz, soju, nego je suština ovih investicija da se prerađivački nivo poljoprivrednih proizvoda digne na viši nivo kako bi imali što veći prihod po hektaru. Hvala.
Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. U znak podrške amandmana koji su podnele kolege iz LSV, iz najmanje dva razloga. Ako je sve tako jednostavno jasno, ako je potpuno u drugom članu definisano da nema prodaje, šta je problem da to bude prihvatanjem amandmana nedvosmisleno i svima očito, da nema vlasništva ni zakupcu, ni vlasniku. Tanki su argumenti i to je drugi razlog zašto mi imamo ovako dugu debatu o zakupu poljoprivrednog zemljišta. To jeste zakon za Vojvodinu. Od 457.000 hektara, 90% toga je u Vojvodini. Ovaj zakon će se primenjivati u Vojvodini i ako to pokušamo da obučemo u zamagljeno da važi za celu teritoriju Srbije, to prosto, kako da vam kažem, sutra ćese videti da nije jasno. Kako kad kolega kaže – koalicija DS, LSV itd. Nije tako dalje, nego SPS, URS, SDS, i tako dalje, to je bila koalicija, nije – i tako dalje. Jel stvarno mislite da će neko zbog toga što kažete – ta koalicija je bila, i tako dalje, da ćemo zaboraviti ko je činio koaliciju? To je bila dobra koalicija. I dobro je što smo ratifikovali SSP koji inače nema veze sa ovim zakonom, ali vas molim da razmislite još jedanput, i da prihvatite amandman koleginice Olene Papuge.
Hvala. Povreda Poslovnika, Neđo Jovanović.
Ne, replika, replika.
Na šta? Na spominjanje SPS u konotaciji da su glasali za SSP? Pretpostavljam da da, nisam bila poslanik, ali da čujemo šta ima da kaže poslanik Jovanović, možda potvrdi.
Dozvoljavate? Pa šta je sad htela poslanica Čomić da kaže u kontekstu onoga što pominje, vezano za SPS, to je verovatno na njoj da objasni i verovatno samo ona zna. Ali ono što je bitno da se istakne i da građani znaju, SPS nije učestvovala ni jednom jedinom svojom radnjom, kada je potpisivan upravo taj SSP koji se, s jedne strane, prvo negira, s druge strane se podržava, s treće strane se više i ne zna kako se tumači, a činjenica je da bi građani bili i te kako dobro upoznati, koliko je ovde licemerje i politička hipokrizija u pitanju, ukazuje jedna činjenica koju niko ne može dovesti u sumnju, a to je da je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, teretan pravni posao, da samim tim što je teretan pravni posao, podrazumeva i određene obaveze. Te obaveze se moraju poštovani i nije kako je to rečeno, nije to amin. I te kako je amin, imajući u vidu da se upravo na osnovu tog pravnog posla koji se ne može nikako drugačije menjati, niti aneksirati, osim saglasnošću svih onih koji su ga potpisivali, dovodi u situaciju da sada Srbija, htela, ne htela, mora da ide ovim putem kojim je krenula, s jedne strane, zato što je to Vlada uspela da realizuje, da otvori vrata Evropi kroz koju će Srbija sigurno proći. S druge strane da poštuje ono što su drugi potpisali, a to su upravo oni koji sada ukazuju na krajnje nekorektan način za SPS. Hvala.
Moram da vam oduzmem dve minute od ukupne diskusije, jer je ovlašćeni vaš u sali i onda se on javlja na replike SPS-a, tako da ću ovo računati kao dve minute diskusije po amandmanu. Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovana predsednice, poštovani saradnici, poštovana ministarko sa saradnicima, gospodine predsedniče, poštovani gosti, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM godinama unazad priča o tome da ne možemo da menjamo Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju EU, nažalost. Šta možemo da uradimo i šta kaže SSP vezano za kupovinu poljoprivrednog zemljišta? Sporazum o stabilizaciji kaže da građani EU pod istim uslovima mogu da kupe poljoprivredna zemljišta, kao što mogu da kupe građani Republike Srbije. Znači, šta moramo svi mi da uradimo, jeste da pooštrimo uslove u budućnosti. To je upravo uradila inače, kroz amandman, Poslanička grupa SVM na član 11. ovog zakona, gde se kaže - svako ko želi da kupi državno poljoprivredno zemljište, pet godina mora da ima prebivalište u toj lokalnoj samoupravi i najmanje tri godine mora da ima gazdinstvo registrovano i tou aktivnom statusu. Znači, SSP ne možemo da promenimo, ali uslove kroz Zakon o poljoprivrednom zemljištu možemo uvek da pooštrimo i svi mi treba to da radimo. Inače, želim da pohvalim ministarku, odnosno Ministarstvo poljoprivrede da su prihvatili ovaj naš amandman, ubuduće moramo svi da radimo na pooštravanju uslova. To smo sad uradili kroz ovaj zakon, ali ubuduće, znači i posle 2017. godine, možemo to da uradimo, jeste, možemo biti u kontaktu sa EU, možemo da vodimo razgovore vezano za to, ali je najvažnije da smo sad, trenutno pooštrili te uslove. Sporazum ne možemo da menjamo, ali kroz naš amandman, te uslove smo pooštrili. Hvala.
Branislav Blažić.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, stvarno su najgori oni koji se ničega ne stide. Pa da li je moguće da oni koji su popisali SSP i dozvolili da stranci mogu da kupuju zemlju, četiri godine nakon što postane zemlja kandidat za ulazak u EU, danas pokušavaju da naprave priču da se zabrani strancima da uzimaju u zakup da bi investirali ovu zemlju. Ovakva količina manipulacije, izmišljanja i podmetanja, ja mislim da nije viđena još u Skupštini Srbije. Potpisan je SSP, a pre toga je prodata zemlja. Osam i po hiljada je kroz kupovinu kombinata Frikom i Dijamanta Zrenjanin, Ivica Todorić tajkun iz Hrvatske kupio osam i po hiljada hektara. Pa to ste mu dozvolili običnim mišljenjem jednog ministra, a ne zakonima koje je ova zemlja imala. Prodali ste zemlju. Sada se borite da sprečite investitore da dođu da investiraju u ovu zemlju. Pa dokle ljudi? Pa, SSP nije pitanje poglavlja 11. i 12. To nije poglavlje rasprave o poljoprivredi, pa to je pitanje Poglavlja 4. o slobodi kretanja kapitala. I nećete vi nikakvih, danas, juče ste potpisali prodaju, a danas skupljate potpise da sprečite to što ste potpisali 2008. godine. Ta količina licemerja već prevazilazi sve mere i granice. Mi možemo da menjamo zakone o poljoprivrednom zemljište kad hoćemo. Mi ništa ne možemo na taj način uticati na SSP. Možemo da ga kvarimo, da dodajemo šta hoćemo, mi jednostavno smo potpisali ugovor sa EU. Jedini ko može to da promeni, to je premijer koji će u razgovoru i oko Poglavlja 4, ponavljam, svojim autoritetom i dobrom međunarodnom spoljnom politikom koju smo napravili eventualno da nam oni popuste, 28 država,i da retifikuju produžetak tog potpisanog sporazuma. Jedini je to i u njega možemo da se nadamo da će on uspeti to da napravi. Vi vaši referendumom, pričamo to što ste napravili sada hoćete da izbrišete. Pa nemojte, ljudi, da nas više obmanjujete i nas i građane Srbije, a poljoprivrednike najviše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko, poštovani predsedniče Pokrajine Vojvodine, dame i gospodo narodni poslanici, ja nekih 13 godina putujem Novi Sad-Beograd i gledam poljane sa leve i desne strane. To su oruđa za rad od pre 40 godina. Sa takvim oruđem ne možemo dobiti nikakvu poljoprivrednu proizvodnju na evropskom nivou. Ovaj amandman koji je podnet, ne treba ga podržati iz prostog razloga jer nama treba investicija. Taj strani investitor dolazi da nešto zaradi i da nama napravi uslugu, da obrađuje to poljoprivredno zemljište. Ti investitori imaju kompletnu mehanizaciju, tehnologiju, tehniku. Oni će za jednu godinu, eventualno dve, pun prinos dobijati. Naši ljudi koji kupe, koji imaju 30 hektara i kupe još 20 hektara, sa tom mehanizacijom koju poseduju, a nemaju mogućnosti da poboljšaju vozni park, mašinski park, neće biti proizvodnje na nivou srpskom. Prama tome, ovaj amandman ne treba prihvatiti uopšte.
Amandman kojim se posle člana 1. dodaje član 1a zajedno su podneli narodni poslanici poslaničke grupe LSV. Na osnovu člana 163. Poslovnika, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Predlažemo da se i ovaj član briše, zato što smo protiv Predloga zakona u celosti. Ne menja na stvari što se ovim članom definišu određeni pojmovi u zakonu zato što se mi protivimo izmenama i dopunama zakona. Daleko od toga da mi smatramo da je dosadašnji zakon bio dobar, kao što smo imali mnogo puta prilike da čujemo. Nije bio dobar, usvojen je 2006. godine. Otvarao je mogućnost za razne manipulacije, rekla sam da su neki funkcioneri sadašnjih stranaka na vlasti i te kako koristili te rupe u zakonu. Tako da, ne mislimo da je on bio dobar. Međutim, isto tako je činjenica da je on ipak doneo nekakva poboljšanja kada je u pitanju zakup državnog poljoprivrednog zemljišta i to najpre vidi na veoma merljive načine i odatle mi crpimo taj podatak od 10 hiljada domaćinstava koja žive upravo od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta. Naime, kada se pogledaju podaci iz 2007. godine, kada je prvi put počelo da se daje u zakup državno poljoprivredno zemljište, vidi se da je taj zakup iznosi oko 200 miliona dinara, a da će ovo godine deo koji pripada AP Vojvodini biti preko dve milijarde dinara. Tako da znači da ipak ljudi iznajmljuju to državno poljoprivredno zemljište. Prema podacima popisa poljoprivrede kojima mi isto tako raspolažemo se vidi da nije tačno to što vi govorite da samo pet hiljada ili manje od pet hiljada porodica poljoprivrednih domaćinstava uzima državno poljoprivredno zemljište u zakup. Ne, naprotiv, iz tih podataka se vidi da tih domaćinstava ima više od 10 hiljada, a prema našim podacima gotovo polovina njih, gospođo Bogosavljević Bošković, živi isključivo od toga što uzima državno poljoprivredno zemljište u zakup. Tako da mi smatramo da ovaj predlog sa kojim dolazite treba brisati i da treba zadržati postojeće rešenje da bi se ozbiljnije, mnogo ozbiljnije radilo na novim izmenama.
Hvala. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Evo, vratili smo se na raspravu u načelu i ja bih želela da zbog javnosti, pre svega zbog naših poljoprivrednika koji sada gledaju ovaj prenos, pokažem nekoliko tabela. Evo, poštovani poljoprivrednici i poštovani narodni poslanici, na ovom grafičkom prikazu zelenom bojom je označeno poljoprivredno zemljište u vlasništvu države Srbije koje se iznajmljuje u zakup, oko 250 hiljada hektara. Ovo crvenom bojom je poljoprivredno zemljište koja je bilo ponuđeno na javnom nadmetanju, ali nije izdato u zakup ili je neobrađeno ili je delom uzurpirano. Ovo je ovde oko 340 hiljada hektara zemljište koje uopšte nije ni bilo na licitaciji. O čemu mi pričamo? Ako ovo zemljište koje čini 30% zemljišta koje se sada izdaje, obrađuje oko pet hiljada gazdinstava, kako ćemo mi ugroziti ta gazdinstva ako im pružamo mogućnost da kupe jedan deo poljoprivrednog zemljišta koji su inače oni tražili da im se pruži kao mogućnost, kada imamo 70% nedopustivo mnogo zemljišta koje se ne koristi na zakonom propisan način. Čak i kada bismo uspeli da svo predviđeno zemljište za investitora izdamo investitorima opet na ostaje oko 40%. Nema ni govorao tome da će bilo koje poljoprivredno gazdinstvo zbog ovog zakona ostati bez mogućnosti da ponovo uzme državno poljoprivredno zemljište u zakup. Nemoj niko da plaši poljoprivrednike. Nemoj niko da govori o tome kako ima podatke da su oni nešto drugo želeli u odnosu na ono što smo mi predložili ovim zakonom. Molim vas, donesite mi ta dokumenta, dajte da vidimo. Kao što sam ja spremna …
Vreme. Zahvaljujem.
… da pokažem sve ono što smo zajednički radili i sve njihove sugestije koje smo dobijali u pisanoj formi.
Vladimir Orlić.
Dame i gospodo, još jednom poziv da se ne prihvati iz istog razloga. Ovo je do krajnjih granica neozbiljno. Pozivamo da se nešto briše, reč je konkretno o novim terminima, uz kakve izgovore, molim vas? Da je time neko ugrožen, ugrožena gazdinstva ili porodice. Dajte da se uozbiljimo. Dakle, ako ne umeju predlagači ovakvih amandmana da objasne šta je konkretno loše u nesporno jasno dobrim stvarima ili recimo u onom informacionom sistemu koji sam pomenuo najbolje, da se ne zamajavamo, uz dužno poštovanje. Nije loše da vidi Srbija kako se ponašaju neki koji je zastupaju. Iz takvog njihovog ponašanja i te neozbiljnosti izvodimo zaključke i mi i Srbija. Hvala.
Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem predsednice. Želela sam upravo da kažem ovo što je kolega Orlić rekao, ali bih samo prosto još dodala, neozbiljno je tražiti da se briše ovaj član, odnosno predlog člana samo zato što su generalno protiv ovog zakona. Ovim izmenama ovog člana se uvode jako bitna dva pojma, a to je knjiga polja i plodored i to je veoma bitno, kasnije će i Zakon o zaštiti poljoprivrednog zemljišta govoriti o tome, ali je veoma bitno da se uvedu ovi pojmovi jer toga do sada nije bilo, pa se dešavalo da upravo u Vojvodini se godinama iscrpljuje zemljište jednom te istom kulturom. Oni koji znaju i koji se razumeju i u pedologiju, znaju kako je to opasno ne voditi knjigu polja, gde će se uvoditi šta se svakodnevno radi i ne uvoditi plodored koji podrazumeva smenu kultura, kako bi se očuvala plodnost zemljišta. Znači, onda prosto dobijamo jednu kontradiktornu informaciju da je neko ko se bori za zemljište protiv toga da se vodi računa o očuvanju kvaliteta zemljišta. Tako da, ovaj amandman je neprihvatljiv. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Gospođa Bogosavljević Bošković ovde govori da nije tačno da će se izmeniti položaj poljoprivrednika i da nije tačno da će njima biti onemogućeno da uzimaju državnu zemlju u zakup. Recite mi, koju će zemlju uzimati? Ako vi trećinu poljoprivrednog zemljišta date nekim svojim poslovnim partnerima, trećina je svakako predmet restitucije, a trećina je neobradivo zemljište, to su neke utrine, devastirane livade, slatine, itd, pa recite mi onda, gospođo Bogosavljević Bošković, koju će onda poljoprivrednici zemlju moći da uzimaju u zakup? Ili možda mislite da će ti vaši nazovi investitori uzimati zemlju četvrte i pete klase? Neće, uzimaće zemlju prve, druge i treće klase, a tim poljoprivrednicima će ostajati upravo ta zemlja četvrte i pete klase i za zakup i za kupovinu kasnije. Tako da, jedini ko obmanjuje poljoprivrednike ste vi koji govorite da se njihov položaj neće ni na koji način promeniti. Ponovo vas pitam, ako trećinu date odabranim privrednicima i privrednim licima, ako je trećina predmet restitucije, koja trećina će njima ostati da je obrađuju i koja trećina će njima ostati da je kupuju? To sigurno neće biti zemlja koju neko želi da obrađuje.
Reč ima ministar, replika. Izvolite.
Ne slažem se sa vama i ovo je još jedan dokaz da pojedinci imaju za cilj da plaše poljoprivrednike i da im govore podatke koji nisu tačni. Apsolutno nije tačno da će zemljište lošeg kvaliteta ostati njima, a da će ono dobro ići za neke investitore, pri tom naše prijatelje, kako to vi kažete. Smatram da je to zaista neozbiljan pristup u tumačenju zakona i odredbi zakona koji su izuzetno ozbiljni i kojima smo zaista prišli sa dužnom pažnjom. Ja odgovorno tvrdim da se radi o odličnom zakonu, zakonu koji ide u korist poljoprivrednika. Vi kažete – šta će biti za njih? Biće, dakle, svo poljoprivredno zemljište. Ovaj zakon kaže da je to zemljište i ono najboljeg kvaliteta koje se koristi za poljoprivredu, kao i ono koje može biti iskorišćeno za poljoprivredu. Znači, koje se može privesti nameni. Po podacima, evo koliko se u Vojvodini zemljišta ne koristi - gotovo 50%. Pedeset posto se daje u zakup. Ako hoćemo sada da budemo baš sto posto precizni, pa da kažemo – ajde, u centralnoj Srbiji su podaci nešto slabiji, odnosno slabija je iskorišćenost, ali evo u Vojvodini. Pa, molim vas, od ovih 50%, 30% pod uslovom da damo, a to je do maksimum 30%, ostaje još 20%. Gospodo, neko mora da obrati pažnju na poljoprivredno zemljište, a ne uvek jedni isti na nivou lokalnih samouprava da dobijaju najkvalitetnije, nego poljoprivredno zemljište je poljoprivredno zemljište. Čak i onih 12.000 močvarnog zemljišta, trstika u Vojvodini mora da se obradi. Mi smo to predvideli ovim zakonom, mogućnost da se to zemljište kroz krajnje povoljan pristup, odnosno na povoljan način dodeli onima koji će da ga iskoriste za sadnju biljaka, za proizvodnju biomase. A svima su nam bila puna usta kada smo govorili o proizvodnji energije iz obnovljivih izvora.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovana ministarko, kolege poslanici, ovaj amandman sigurno ne treba prihvatiti iz razloga koji su navedeni kod predlagača. Zbog toga što će se navođenjem novih termina tačno znati na svakoj parceli čime će se baviti i kojom poljoprivrednom kulturom i kako u stvari u knjizi polja izgleda ta parcela. Zašto ovo govorim? Zato što će po prvi put sada kroz ovaj zakon biti i definisan deo zakupa zemljišta koji će se koristiti za proizvodnju električne energije iz biomase. Stoga je vrlo važno da znamo koja parcela kakvim poslom će se baviti i kakav je status, da li je u zakupu ili je u vlasništvu. S druge strane, treba stalno naglašavati da je 3,2 miliona hektara obradivog zemljišta koje se obrađuje u Srbiji. Polovina pripada Vojvodini, a polovina ostalom delu Srbije. Imamo 800.000 hektara potpuno neobrađivanog poljoprivrednog zemljišta, koje je jednostavno lošeg kvaliteta, koje može da se stavi u funkciju za proizvodnju biomase. Zbog toga je ovaj amandman na član 2, u kome će se definisati polje, kojim će se definisati knjiga koja će voditi evidencije o tome, od izuzetnog značaja i zbog toga je amandman potpuno neprihvatljiv. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Tomić. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postavljeno je pitanje koju će zemlju obrađivati poljoprivrednici? Možda ovu u Šidu, koju je zakupio kum potpredsednika stranke bivšeg režima, a inače vlasnik dve televizije, simpatizer stranaka bivšeg režima. Ja razumem da se neko protivi pravu prvenstva zakupa na 30 godina. To pravo po ovom zakonu, a pošto je rasprava u pojedinostima, predlagač već svakako zna da su usvojeni amandmani i da cena za pravo prvenstva zakupa, bez obzira na investicije, ne može biti niža nego cena za pravo prečeg zakupa za naše stočare. Znači, onaj ko dođe da investira, a to mogu da budu i zadruge koje su opljačkane sa zemljištem itd, u prethodnom periodu, gde je više od 100.000 hektara zadružnog zemljišta koje je bilo imovina Ujedinjenih seljaka nestalo od 2000. do 2012. godine, a sada se stiču uslovi da to zemljište, koje je predmet prvenstva zakupa, mogu i te zadruge kao pravna lica, amandmanom je utvrđeno da može da bude više pravnih lica u tih 30%, mogu da zakupe, a da ta cena ne može da bude niža od one cene koju plaćaju naši stočari. Znači, može biti samo više. U ovom trenutku to je negde, nek me ministarka ispravi, oko 200 evra i najniža moguća cena. E sad da vidimo kako su to oni izdvali na 30 godina. Pomenuta osoba, kum potpredsednika stranke bivšeg režima iz Šida, zakupi zemljište prvo na svog traktoristu 2007. godine, pa ga nekoliko godina kasnije proglase ludim i on istog dana raskine ugovor opštine i Ministarstva sa njegovim traktoristom i istog dana predsednik opštine, naravno pripadnik stranke bivšeg režima, donese odluku da se to izdaje vlasniku dve televizije. Istoga dana Ministarstvo da saglasnost na takvu odluku, a tri dana kasnije, bez obzira na žalbeni rok koji traje 15 dana, Ministarstvo, nek me isprave, odnosno Uprava za zemljište tadašnja potpiše ugovor sa kumom potpredsednika stranke bivšeg režima. Gle čuda, na 30 godina, sa pravom prečeg zakupa. Opet vinograd. Čovek se predstavio kao vlasnik vinograda, iako tih zasada na 101 hektar nije bilo, što je, naravno, konstatovala i poljoprivredna inspekcija. Kad su ga uhvatili da nema vinograda, koji je bio osnov prava prečeg zakupa na 30 godina, ali ne sa onom cenom što će biti 200 evra. Znate kolika je cena bila? Bila je 73 evra hektar. Sada je njima malo 30 godina 200 evra i više, ali im je onda bilo puno za kuma potpredsednika stranke bivšeg režima, vlasnika dve televizije koji najlepše priča o njima – ogledalce, ogledalce, ko je najlepši na svetu, najlepši su oni. Dakle, to mu je bilo puno 73 evra na 30 godina kao pravo prečeg zakupa, kao vlasnik vinovih zasada kojih nije bilo. Kada je to ustanovljeno, oni su mu dali investicionu saglasnost, nek me isprave gospoda iz Ministarstva ako to nije tačno, da to budu jabuke. Doneo biznis plan da budu jabuke. Sada više nije traktorista, sada više nije vinov zasad, ne postoji, utvrđeno. E sada on ima biznis plan na jabuke, pa opet može na 30 godina. Kada su ga uhvatili da nema ni jabuke, onda biznis plan na nektarine. Evo, sve piše u ovim dokumentima. Kad nije bilo ni nektarina, ovih dana, a neka me isprave gospoda iz ministarstva, pomenuti gospodin, kum potpredsednika stranke bivšeg režima, traži investicionu saglasnost da sadi borovnice, i sve za 73 evra na 30 godina, bez ikakvih investicionih ulaganja, bez ikakvog zapošljavanja, bez ikakve prerade, sa jednim traktoristom koga su proglasili ludim, koji je bio u početku nosilac ugovora itd. Sada ja mogu da pričam danima o zloupotrebama, a i u nastavku ću pričati, koje su vlast i stranke bivšeg režima omogućavali svojim privilegovanim članovima, kumovima, finansijskim direktorima njihovih stranaka da pod povlašćenim uslovima, kriminalnim uslovima, na štetu građana Srbije, stiču ogromna sredstva, da se ismejavaju propisi i zakoni koje su oni sami donosili, da izigravaju ono što su bili usvojili u ovoj Skupštini. Predlagači amandmana su zaboravili da postoji dokumentacija o tome, a u nastavku ću iznositi još slučajeva, kako to kada daš 200.000 u izbornoj kampanji stranci bivšeg režima, ne moraš da budeš najbolje rangiran i na licitaciji, već možeš i kao drugi da zakupiš, ali je uslov da u izbornoj kampanji, a to ću i dokazati, lepo uplatite nekoliko stotina hiljada dinara stranci bivšeg režima za izbornu kampanju i onda sigurno dobijate i ako niste prvi, možete biti drugi. U nastavku ću dokazati da stranci bivšeg režima u nove tehnologije spada i proizvodnja mrtvačkih sanduka, verovali ili ne, i da onaj ko dobije 24 miliona za nove tehnologije u proizvodnji mrtvačkih sanduka ima pravo da to vrati organima AP Vojvodine u svojim proizvodima. E, sad bih ja voleo da ne ukopavaju žive ljude, bolje da ukopaju svoju stranku. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Amandman kojim se posle člana 2. dodaje član 2a zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na osnovu člana 163. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman, a odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Izvolite, gospođice Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Evo, vraćamo se, dakle, na istu temu. Verujemo da će poljoprivrednicima biti onemogućeno da zakupljuju državno poljoprivredno zemljište, znamo da od toga živi, evo, vi nećete da kažete, više od 10 hiljada ili, možemo da se složimo, više hiljada domaćinstava. Mi verujemo da je mnogo više i podaci koje imamo govore o tome. Znate, da i jednom čoveku uskraćujete pravo da živi od nečega da biste to poljoprivredno zemljište dali nekome pod nejasnim kriterijuma, i to bi bilo strašno, tako da, i to je previše. Vi kažete da nije tačno da će njima ostati zemlja lošeg kvaliteta. Gospođo Bogosavljević Bošković, pravo prvenstva zakupa će imati odabrani privrednici. Da li vi zaista verujete da će ti odabrani privrednici koji imaju pravo prvenstva zakupa da uzmu zemlju lošeg kvaliteta i da će oni zakupiti nekakvo močvarno zemljište, a ne najbolje zemljište koje ta opština ima, s obzirom na to da mogu da biraju prvi? Pa, onda kada se tome doda zemlja koja je u restituciji, zaista je činjenica da će poljoprivrednicima ostati ona zemlja koju niko nije hteo da uzme, koju vaši poslovni partneri nisu hteli da uzmu. E, ta će zemlja ostati našim poljoprivrednicima da je uzmu u zakup. Vi kažete - polovina zemlje se ne izdaje. Od 450.000 hektara državnog zemljišta, 320.000 su oranice, 270.000 od toga se izdaje. Kako je 270.000 - polovina od 320.000? Samo nam to recite. I taj broj raste iz godine u godinu, što znači da sama postavka od koje vi polazite u Predlogu ovog zakona, da ne postoji interesovanje za zakup poljoprivrednog zemljišta, nije tačna. Zato se mi protivimo zakonu.
Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite, gospođo Bošković.
Zahvaljujem. Nije lepo, kako bi to rekla jedna naša uvažena narodna poslanica, stalno iznositi neistine i govoriti paušalno, iznositi dezinformacije. Što se tiče restitucije, evo podataka ovde za svaku opštinu i za svaki okrug, podaci Agencije za restituciju. Dakle, potraživanja po ovom osnovu 91.370 hektara. Evo podataka o broju poljoprivrednih gazdinstava koja trenutno zakupljuju zemljište državno poljoprivredno u Vojvodini – 4.485, u centralnoj Srbiji – 778, ukupno 5.263 hektara. Evo, izvolite. Evo ovde podataka, za koje sada nemam vremena, s obzirom na ograničeno vreme za amandmane, za celu Srbiju, dakle, po opštinama, koji govore koliko je državnog zemljišta na teritoriji svake opštine, koliko je zemljišta izdato, koliko je bilo na javnoj licitaciji ostalo neizdato i koliko je sada u crvenoj zoni. Evo, izvolite, gospodo. Dakle, svima je na raspolaganju, kao što je bilo na raspolaganju našim poljoprivrednicima, posebno onom koji je organizovao proteste, a sve vreme učestvovao sa nama u pripremi ovog zakona. Izvolite, gospođice Jerkov, posle dođite, molim vas, pogledajte. Ovo crveno je stanje korišćenja poljoprivrednog zemljišta, dobra od opšteg interesa Republike Srbije. (Jovan Marković, s mesta: Možemo li da uzmemo?) Možete, izvolite.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, došle su priče o tome hoće li biti zemljišta, neće li biti dovoljno zemljišta. Ja mislim da baš ovaj član 3. je jedan jako dobar institut da se lokalnim samoupravama obustavljaju transferna sredstva ukoliko ne izvrše svoje obaveze, kada je u pitanju program ili javni oglas, omogućava da se znatno više zemljišta izda i da faktički skoro svo ono zemljište koje je na raspolaganju lokalnim samoupravama, koje je na raspolaganju državi Srbiji, dođe u situaciju da bude izdato jer će lokalne samouprave jako teško prihvatiti da im budu obustavljena transferna sredstva. Tako da, u narednih godinu-dve dok ovaj mehanizam zaživi, ja sam siguran da umesto ovih 250-280, ne znam pravi podatak, različiti podaci se ovde iznose, ali u svakom slučaju, da onih 460.000 hektara, koliko realno ima obradivog zemljišta, da će najveći deo tog zemljišta biti izdat i samim tim i onih 30% koji su sporni za neke kolege iz opozicije pokriće se,činjenicom da će mnogo veća površina zemljišta biti izdavana u prethodnom periodu, tako da poljoprivrednici koji trenutno zakupljuju zemlju nemaju zbog čega da se sekiraju, nemaju čega da se plaše. Biće zemljišta, i to u većem obimu, naročito u ovih narednih nekoliko godina. Znate, mi govorimo o 30% poljoprivrednog zemljišta koje treba da se izda investitorima. Zar vi mislite da će to da se izda preko noći, da će preko noći da u svakoj opštini u Srbiji na niknu kombinati od po 500, 600, 700 hektara? Pa,to je jedan proces koji će da traje decenijama. Pa,mi smo i u onoj Titovoj Jugoslaviji decenijama i uz veliku pomoć nekog kapitala koji je stizao uglavnom iz zapadnih zemalja gradili te kombinate decenijama, tako da će i ovaj proces da se u svakoj od 200 opština ili u najvećem broju tih opština stvore faktički ti kombinati koji će imati 500, 600, 700 hektara, koji će se baviti pre svega i isključivo, to je cilj države, stočarstvom, ratarstvom, voćarskom proizvodnjom, da se tek tako pojave preko noći. Veliki je posao. Ovo je jedna prilika za pojedine opštine. Ja sam presretan ukoliko u narednoj godini imamo pet do deset opština koje će izdati svoje zemljište i ostvariti neke ozbiljnije investicije. Za ceo taj posao izdavanja tih 30% državnog zemljišta i investiranja, potrebne su milijarde evra, milijarde evra i stvarno jedan jako dugačak proces. Prema tome, u kratkom roku i u narednih par godina sasvim sigurno poljoprivrednici će imati više zemljišta koja će biti ponuđena za izdavanje sa jedne strane, a lako moguće da će i cene zakupa pasti, s obzirom da će veća površina zemljišta ponuđena, pa je to još jedna od pogodnosti za poljoprivrednike, bar u narednih desetak godina, rekao bih. Prema tome, nema potrebe ni za kakav strah. Ovaj institut u članu 3. je jako dobar, koji primorava jedinice lokalne samouprave da obavezno izdaju zemlju i da se skoro sva zemlja kojom raspolaže država Srbija izda i biće to jedan podstrek, pre svega za poljoprivrednike koji u ovom trenutku izdaju zemlju u relativno kratkom roku od godinu, dve. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, gospodine Miletiću.
Evo, ja bih isto podržao mog kolegu, gospodina Antića, jer stvarno institut koji se donosi ovim članom 3. da je obavezujuće da lokalna samouprava mora sada da raspiše i da izda zemlju. Imali smo iskustva u prethodnom periodu gde su velike površine u lokalnim samouprava bile uzurpirane, gde je to na dobrobit pojedinaca koji su imali bližu saradnju sa tim lokalnim moćnicima zemljište im je izdavano. Sada ovim zakonom obaveza lokalne samouprave jeste to da uradi, ovim članom se to definiše i svaka lokalna samouprava moraće to da uradi, jer u suprotnom ukinuće se transfer. Ukidanjem transfera zatvara se, kao što se kaže svaka lokalna samouprava zato što, veliki broj lokalnih samouprava, iz kakve lokalne samouprave ja dolazim, ne može da funkcioniše bez transfera Republike Srbije. Mislim, da ovim zakonom je to dobro definisano, da lokalna samouprava mora da raspiše da se zemljište izda, a ja mogu samo da podsetim sve prisutne kolege da je Srbija, sever Srbije, zapad Srbije i jugoistok Srbije. Tako da mogu da podsetim sve, primer koliko je zemljišta izdato u prethodnom periodu, recimo, grad Niš ima ukupno 28.326 hektara obradivog zemljišta, od toga 3.196 hektara je državno zemljište, a izdato 74 hektara. Svrljig, ima 2.017 hektar državnog zemljišta, od toga 167 hektara izdato. Doljevac, 1.512 hektara državnog zemljišta, a 42 hektara izdato itd. Imamo 12 opština, gde je ovde ne izdato blizu 20 hiljada hektara državnog zemljišta, što znači da je to veliki gubitak i za lokalnu samoupravu, a posebno za to zemljište, zato što se ne obrađuje. Ovim članom lokalne samouprave će morati da izdaju. Dolazim iz Svrljiga gde smo mi to izdavali, ali niko nije hteo da uzme. Ujedno bih podržao gospodina Rističevića, zato što je u prethodnom govoru više puta nagovestio neke negativne stvari koje su se dešavale u prethodnom periodu koje sada realizuju. Mislim, na one negativne stvari oko izdavanja zemljišta, gde je došlo i do hapšenja tih ljudi koji su radili te negativne stvari. Još jedna vrlo bitna stvar je to, što sve lokalne samouprave, a tu govorim o ovom delu jugoistočne Srbije na ovaj način moći će da izdaju, imamo zainteresovane investitore, a sada po ovom ima amandman da ne mora biti samo jedan investitor nego i veći broj njih. Ujedno mi smo i na Odboru u subotu doneli zaključak da imamo još zemljišta koje nije državnog karakter, već je to zemljište koje se vodi na mesne zajednice gde smo zaključkom definisali i inicirali, to sam ja i moje kolege tražili na Odboru, da što pre promenimo Zakon o izdavanju zemljišta koje o utrine pašnjake iz 1992. godine gde će imati mogućnost da oslobodimo još veće površine zemljišta gde se može ulagati i investirati. Još jednom pozivam sve kolege da se ne prihvati amandman koji je predložen.
Zahvaljujem gospodine Miletiću. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite gospodine Marinkoviću.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko, gospodine predsedniče Skupštine Vojvodine, sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, naša intenca poslaničke grupe Boris Tadić – SDS – ZZS - ZS, kao i ostalog dela opozicije nije da se onemogući ovaj zakon i da se onemogući donošenje ovakvog, nego da se, znači amandmanskim rešenjima pomognu predlagaču da uvažavajući te amandmane dođete do kvalitativne ispravke, odnosno poboljšanja zakona koji će biti dugovečniji. Na kraju krajeva ono zbog čega smo svi ovde, a to je da to bude na korist građana Srbije. Amandman koji smo podneli je u tom smislu, u članu 3. član 4. – briše se, znači, sledeće, znači, to – briše se ne mora da znači da je uvek apriori bez idejnost, naprotiv, smatramo da je ovakvo rešenje kako je dato u članu, odnosno u članu 3. stav 4. protivustavno. Smatramo da rešenje predlagača zakona po koje se u situaciji kada jedinice lokalne samouprave donese program iz stava 2. ovog člana u skladu sa odredbama ovog člana, ministar nadležan za poslove finansija na predlog Ministarstva privremeno obustavlja prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije, odnosno pripadajućeg dela poreza na zarade toj jedinici lokalne samouprave dok tu obavezu ne izvrši. Protivno Ustavu Zakonu o lokalnoj samoupravi, Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, dakle, nadležno ministarstvo kada poverava određene poslove jedinicama lokalne samouprave ono ima prava da, znači kada ta jedinica lokalne samouprave ne izvršava… Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika, pa vas molim da mi dozvolite da završim. Znači, kada poveri određene poslove onda se podrazumeva da i sredstva predviđena sa ovim poverenim poslovima se transferišu u jedinice lokalne samouprave. Kasnije vi u zakonu imate rešenje da ukoliko lokalne samouprave ne donese taj program Ministarstvo donosi. Zašto bi se usklađivala da vi uskratite druge izvore prihoda koji su predviđeni po drugim osnovama. Znači, to je da kažem, blago rečeno, treniranje strogoće. Vi imate tu još jedno neustavno rešenje i ja ću o njemu govoriti detaljnije kasnije, ali sam dužan kao narodni poslanik koji je ovde izabran voljom građana da ukažem na to. To jeste sledeće, taj drugi protivustavni deo jeste da ja kao građanin Srbije, državljanin Srbije, budući korisnik nacionalnog dobra, a to je zemlja, nemam pravo da kupim zemlju van katastarske opštine gde živim ili nisam proveo tri godine. To isto i moji proizvođači koji žive na jedinici lokalne samouprave kao što je opština Svilajnac koja ima 260 registrovanih stočara, gde imamo 33 ljudi koji imaju preko sto grla, oni ne mogu, a nema zemlje. Znači, potpuno se radio o kvalitativno drugačijoj situaciji u centralnoj Srbiji i u Vojvodini. Ovaj zakon i sve promene koje se vrše primereniji su za korišćenje u Vojvodini, međutim, centralne Srbije nigde nema. Znači, šta će da radi proizvođač koji ima sto grla krupne stoke i želi da zakupi zemlju, državnu, kao korisnik nacionalne svojine, na koju ima prava, a recimo živi u Svilajncu, ima parcelu s jedne strane obale Velike Morave, u Velikoj Plani s druge strane na drugoj obali Velike Morave, ima zemlje koju može da dobije u zakup. On na to nema prava. Mislim da treba razmisliti o tome i da amandman koji smo mi kasnije podneli daje celovitije rešenje. Znači, diskriminacija u kojoj ja kao građanin Srbije mogu da kupim stanu Novom Sadu, a ne mogu da kupim zemlju, znači, ne stoji, to ne može da prođe Ustavni sud. Kao i ovo da transfere sredstava vi ograničavate. Znači li to da ako jedinica lokalne samouprave sutra dan ne uredi uličnu rasvetu ministar finansija može da mu zabrani transfer sredstava dok to ne uradi. To je bukvalno tako. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Poštovani narodni poslaniče, vidite i sami koliko je bilo teško doneti predlog koji bi bio prihvatljiv za sve. Na raspravi u načelu čuli smo da je ovo zakon za centralnu Srbiju od Vojvođana, sad vi kažete da je ovo zakon za Vojvodinu. Znači, niko dovoljno zadovoljan, ali hajde da se vratim na amandman. Pre svega želim da kažem da po Ustavu Republika Srbija raspolaže i upravlja poljoprivrednim zemljištem u državnoj svojini, a lokalne samouprave su odgovorne za donošenje godišnjeg programa zaštite uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta. Dakle one su praktično korisnici. U tom lancu, izuzetno je važno da kada lokalne samouprave odrade svoj deo posla, jer ukoliko ga one ne odrade, mi nadalje ne možemo da sprovodimo zakon. Iz prethodnih godina, iz prakse, mi smo zaključili da lokalne samouprave uprkos postojećim novčanim kaznama često se oglušavaju o zakonsku obavezu i ustavnu obavezu. Iz tog razloga smo ovo doneli, ovu preporuku, da se obustavi privremeno transfer pripadajućih sredstava lokalnoj samoupravi, kako bi ažurirali, da na vreme odgovore obavezama prema zakonu i prema Ustavu, a bez toga mi ne možemo da sprovodimo nadalje zemljišnu politiku. To je kada se govori o ovom vašem amandmanu. Što se tiče ovog pitanja, zašto vi iz centralne Srbije ne možete kupiti zemlju u Vojvodini, a opet bih se vratila na ono pitanje što ste vi meni prošli put postavili, šta radimo u susret 1. septembru 2017. godine?
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač je predložio brisanje amandmana, dela člana 3. u kome je usvojen još jedan amandman radi preciznijeg određenja. Moram reći da ovo rešenje i priznati da je rešenje i amandman koji je usvojen, deo rešenja AP Vojvodine, a da budem još precizniji, mi nismo mogli na jedan član usvojiti više amandmana, jer moguće je samo jedan i onda smo autorska prava svih predlagača skupljali i potpisivali da obuhvatimo i oplemenimo zakon svim rešenjima koja su ponuđena. Nije mi nikakav problem da priznam da ovo što vi hoćete da obrišete je od nacrta do predloga i do amandmana, bilo rešenje AP Vojvodine koje smo mi prihvatili, pošto AP Vojvodina i Skupština, ne možemo očekivati da ona piše ispravku amandmana. Ne znam tačno ko je formalno potpisao ovaj amandman, ali celo to rešenje iz stava 4. je vrlo dobro rešenje, koje je predložila Skupština AP Vojvodine i nemam nikakav problem to da priznam, kao što nemam nikakv problem da priznam da je bila dragocena uloga SVM koji su pokazali kako se politički treba boriti za i u korist poljoprivrednika, a ne iskorišćavati poljoprivrednike u korist politike. To je razlika između SVM i drugih političkih stranaka, ali smo rešenja, kako SVM, tako drugih opozicionih stranaka prihvatali i potpisivali i nemam nikakav problem da priznam da su to njihova rešenja. Što se tiče neustavnosti, prethodni gospodin je govorio da ovo nije ustavno, posebno zbog toga što ne može da se zakupi iz jedne opštine u drugoj, sa teritorije jedne katastarske opštine u drugu katastarsku opštinu. Samo da podsetim da to rešenje postoji u postojećem zakonu, dakle, u prvom krugu prava učešća, imaju registrovana poljoprivredna gazdinstva, čiji vlasnik ima prebivalište na teritoriji katastarske opštine gde se vrši zakup ili susednoj, ukoliko tamo ima zemljišta koje se graniči sa parcelom koje je predmet zakupa. Dakle, nije to nikakva novina, a ako je bilo neustavno, to ste trebali pitati gospodina Petrovića, zašto su tako neustavno rešenje držali od 2007. godine do danas? Verujem da je to ustavno, da pravo zakupa, pre svega treba da iskoriste oni koji imaju mehanizaciju, što bliže njivi itd, da budu što manji troškovi proizvodnje i verujem da to rešenje koje je bilo u postojećem zakonu, koje će biti u budućem, dobro je, bez obzira što dolazi danas od jedne opozicione stranke. Što se stočarstva tiče, moram vam reći da smo sve privilegije dali stočarima, da u jednoj opštini, imaju pravo, kada im je srednja cena veća od republičke, pravo da biraju koju će cenu da prihvate, a ukoliko je manja republička, imaju pravo da prihvate republičku, umesto opštinske, ukoliko im je ona daleko veća, kao što su slučajevi u mnogim delovima Vojvodine. Dakle, sve što je bilo od privilegija, prebacili smo na stočare i kada pričate o stočarstvu, nadam se da se ne radi o onima u Svilajncu uvezenih pred izbornu kampanju, 240 kravica marke „krepaći“, sorte krepaći, od kojih je 225 uginulo, a deljene su izbornoj kampanji, bile su šarene krave žute boje.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim predstavnike Udruženja poljoprivrednika koji su učestvovali u pisanju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, nemojte da se sekirate da će ovaj zakon da bude oglašen neustavnim, pogotovu član 3. stav 4, zato što lokalne samouprave imaju izvorne prihode i u njih ne diramo. Diramo u poverene prihode i poveravamo da neki posao lokalna samouprava uradi za državu. Tačno tako i ovi koji podnose ovakve amandmane, brane interese onih istih koji su godinama, decenijama eksploatisali poljoprivredno zemljište u državnoj svojini, bez ikakve naknade prema državi i zato ste vi pokazivali sada ovaj dijagram, koliko se poljoprivrednog zemljišta ne zakupljuje, a ne zakupljuje se zato što se neovlašćeno koristi, zato što su se povezali sa rukovodiocima u određenim lokalnim samoupravama i bilo im je u interesu da ne postoji plan i program davanja poljoprivrednog zemljišta u zakup. Sada oni brane interese tih istih koji su to radili godinama neovlašćeno. Kada se postavlja pitanje šta će da rade ratari, dakle, u Centralnoj Srbiji, ja bih gospođo ministre, postavio vama još jedno pitanje, znam da za odgovor niste vi krivi, a šta će da rade stočari u Centralnoj Srbiji? Sve su klanice sa Mićovićem zatvorili. Potpuno su uništili klaničnu industriju u Centralnoj Srbiji i samo jedna klanica ispunjava HCCP standarde za izvoz. Tačno je, sve ste zatvorili. Zašto? Opet zbog interesa, ne da imamo stočarsku i mesno-prerađivačku industriju, nego da se trguje žitaricama na berzama i pljačka taj seljak, čiji sada interes navodno branite, pa su uništavali i azotare i zavode, institute, čega god su mogli da se dohvate, samo da bi privatizovali državu i sada se oni brinu nešto o poljoprivrednom proizvođaču, o seljaku, a za vreme njihove vlasti, maltene su izumrli, nestali. Govorim, zato što dolazim iz Braničevskog okruga, sela koja su pre 20 godina bila bogata, a danas u siromašna, baš zbog toga kako ste vodili i raspolagali državom. Nemojte da vam je neko drugi kriv. Došlo je vreme da se neke stvari promene. Možete da branite interese i Miškovića i ostalih Tajkuna koji su eksploatisali deceniju i po poljoprivredno zemljište, ali džabe vam je. Država Srbija će biti uređena i iskoristiće prednosti svoje poljoprivrede, a ne kao 2014. godine, da nam se ukazuje prilika za izvoz, a nemamo šta da izvezemo, zato što ste sve upropastili. Hvala.
Reč ima dr Miroslav Marinković.
Ja u svom obraćanju se ne obraćam ministarki poljoprivrede, nego bih želeo zbog javnosti da dam tačne podatke. Što se tiče opštine Svilajnac, zemljišta nema, ima devedeset i nešto hektara zemlje koja se može zakupiti i to možete da vidite. Što se tiče onih priplodnih grla, o kojima brinete, a vi niste po toj specijalnosti, verovatno ste ratar, ali želim da vam kažem da znate …
Gospodine Marinkoviću, molim vas po Poslovniku možete samo meni da se obraćate.
Obraćam se vama, gospodine predsedavajući, u vezi diskusije prethodne molim da primite k znanju činjenično stanje koje postoji. Od 250 uveženih junica, ima 442 priplodna grla, koje su za tih, za poslednjih pet godina, od tih 250, dakle 442 i taj program sam ja ponudio ministarstvu, prethodnom ministru, koji je bio, gospodinu Glamočiću i to je odlična stvar. Treba prihvatiti ono što je dobro. Što se tiče zatvaranja klanica, mislio sam da ne pričam, ali bih morao da kažem, 2007. godine 15. septembra sam potpisao pet rešenja za pet izvoznih klanica za izvoz na tržište EU. Godine 2003. sam ispregovarao kvotu od deset hiljada tona mesa sa gospodinom, dr Vlastimirom Jovanovićem, koja je bila poklon Udruženja odgajivača goveda simentalske rase, bavarske i to kvotu i danas zemlja može da koristi. To je ustupila Udruženje uzgajivača Bavaraca, Bavarsko ministarstvo. Prema tome, uslovi postoje za rad. Da li sam ja, ja nisam zatvorio ni jednu klanicu, otvorio sam pet koje mogu da izvoze na evropsko tržište i molim vas da to imate na umu, bilo bi korisno da te kapacitete koristimo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite, gospođo Tomić. (Marijan Rističević, s mesta: Javljam se za reč.) Morate gospodine Rističeviću, vi ste se javili ponovo a u međuvremenu je gospođa Tomić imala ranije prijavu, a vi nemate više vremena ovlašćenog šefa poslaničke grupe, tako da morate redovno kao i ostali. Izvolite, gospođo Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, pa, prvo da definišemo znači obrazloženje predlagača. Argument je da je protivustavno rešenje gde se ukida deo koji se odnosi na transfere za namenu uopšte koji imaju lokalne samouprave, znači ne stoji. To smo znači rešili. Drugi deo koji se odnosi uopšte na argumente predlagača da je to jedan rigidan stav prema lokalnim samoupravama na osnovu ovog zakona, takođe ne stoji, zbog toga što smo u ranijoj praksi imali da određene transfere koji su povereni poslovi bili od strane države u većini slučajeva su trošeni za određene projekte koji uopšte nisu imali veze sa poljoprivredom i poljoprivrednom proizvodnjom. Zbog toga se ovakvim zakonskim rešenjima uvodi, jača finansijska disciplina, ali i organizaciona disciplina kod lokalnih samouprava, da jednostavno one moraju da organizuju tako svoj posao kojim će pokrenuti poljoprivredne aktivnosti na određenim parcelama u njihovoj lokalnoj samoupravi i time obezbediti da zaista se radi posao zbog kojih su izvršeni zakupi poljoprivrednog zemljišta. Zašto to govorimo? Znamo da u postupcima ranijih zakupa iako je on mali, svega 248 hiljada hektara, znači oko 30% postoje zakupi, 70% poljoprivrednog zemljišta je nezakupljeno. Od toga više od polovine možemo da kažemo da je uzurpirano. Šta to znači? To znači da nelegalni poljoprivredni proizvođači koriste državnu zemlju i jednostavno je koriste za svoje svrhe. Pa, čak ima i onih koji nisu ni prijavljeni kao poljoprivredna gazdinstva, tako da država time gubi godišnje 100 miliona evra u budžet, upravo zbog toga što ne postoji zakupi. Poljoprivredne aktivnosti koje su određene lokalnoj samoupravi naravno da zavise i od same lokalne samouprave kako ona organizuje privredni ambijent, odnosno kada pričamo i o poljoprivredi, ambijent kojim treba i saradnja sa poljoprivrednim proizvođačima. I mi smo kao Forum za energetsku politiku zaista držali jednu debatu u kojoj smo hteli da zajedno sa poljoprivrednim proizvođačima razgovaramo o tome na koje sve načine može da se koristi poljoprivredno zemljište u pojedinim lokalnim samoupravama, jer ne pričamo samo o Vojvodini. Znači, pričamo više od polovine poljoprivrednog zemljišta pripada drugom delu Srbije, znači koji nije Vojvodina, da jednostavno sve lokalne samouprave koje imaju određene mogućnosti da poljoprivredna zemljišta stave u funkciju privrednog razvoja. Da li će to biti primarna poljoprivredna proizvodnja ili će biti sekundarna, kada govorimo o prehrambenoj industriji je vrlo bitan faktor. Zbog toga ono što je dato ovim predlogom zakona da se u lokalne samouprave uvodi jedan sistem discipline i pod određenim rešenjima da se čak i obustave privremeno transferi, dok ne budu odradili svoj deo posla, je potpuno ispravno zakonsko rešenje. Zbog toga ovaj amandman ne treba prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, gospodine predsedavajući, ovde je izrečena jedna neistina u vezi 240 junica, čija je vrednost bila oko 300 hiljada evra, koje su u predizbornoj kampanji uvezene i podeljene simpatizerima i članovima stranke bivšeg režima. Od tada je prošlo nepune četiri godine. Od tih 240 grla danas tri godine kasnije nije preživelo ni 20. Znači, ja odgovorno tvrdim da je na prinudno klanje ili je uginulo preko 200 grla koja su uvezena za 600 hiljada evra, umesto 300 hiljada era. I lako je, postoji baza podataka, lako je utvrditi uvozni kontigent i to Ministarstvo može da uradi, i ukoliko ima više od 50 preživelih grla, ja ću podneti ostavku. Ako nema, da kolega koji ovde sa ponosom iznosi neke druge podatke, da to isto učini jer je učestvovao u uvozu 240 grla junica, od kojih je za tri-četiri godine preživelo jedva 20 komada. To je istina i to mogu da potvrde i oni koji su tu stoku osiguravali, a postoji baza podataka i tačno se zna šta je uvezeno i tačno se znaju ti brojevi koliko je danas živih grla iz 2012. godine, koje su deljene u izbornoj kampanji i zato samih nazvao – šarene krave žute boje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Ja bih prvo o obrazloženju amandmana, pa ću se kasnije osvrnuti i na ove netačne konstatacije. Znači, cilj naš nije bio da se ne izda zemlja i stalni komentari u smislu da lokalne samouprave su loši momci koji namerno neće izdati zemlju, i tamo zapravo žive neki prevaranti, korupcionaši, itd. ne stoji. Znači, tamo rade odgovorni ljudi koje su takođe građani izabrali i ovakva mera represije nije potrebna zato što u kasnijem rešenju vi imate. Ukoliko jedinice lokalne samouprave ne donesu program, vi njemu imate prava da dajete nalog da u određenom roku donese. Ukoliko ne, vi određujete program, tako da ta sila sa novcem nije neophodna zato što se uopšte ne odnosi na povereni posao. Ta neustavnost potiče iz uskraćivanja novca koja nije za povereni posao, nego je novac za transfere. Ja neću da se raspravljam, više se neću javljati po ovom amandmanu zato što smatram da je dovoljno, svi smo pametni, jednom reći. Što se tiče ove ponude gospodina Rističevića, prihvatam ponudu i očekujem da sutra, ja ću doneti brojeve tih grla, da sutra podnesete ostavku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima dr Ljubiša Stojmirović.
Ja nisam stručan da tumačim da li je nešto ustavno ili nije ustavno, na kraju krajeva postoje institucije koje su za to odgovorne, samo nešto mi malo smeta ovde kod ovih termina, kada govorimo nekako to para uši. Neki kažu – hoćemo da izdamo zemlju; a drugi kažu – da ne izdamo zemlju. Molio bih kolege ako može drugačiji termin daje se zemlja u zakup ili se prodaje, jer ovo rogobatno ispadne kada kaže – izdajemo zemlju, hoćemo da izdamo zemlju; pa sam samo to hteo da skrenem pažnju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite.
Naravno po amandmanu. Ja ću ponudu rado prihvatiti, ali se moja ponuda odnosi na uvezena grla i na autobusu piše „Lasta“, ali ne leti. Dakle, brojeve koje će kolega doneti, mene ne interesuju, mene interesuju brojevi iz zvanične baze podataka o uvozu i na današnji dan zvanična baza podataka koliko od tih uvezenih grla još uvek postoje u bazi podataka kao preživela grla u odnosu na 2012. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, uvažena gospođo Bogosavljević Bošković, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, i ja mislim po prvi put u ovom sazivu poštovani gosti iz Skupštine AP Vojvodine i pokrajinske Vlade, amandman na član 3. koji smo podneli narodni poslanik Zoran Živković jedan je od 12 amandmana koje smo podneli na dva predloga zakona, koje danas u amandmanskoj raspravi brani ministarka gospođa Bogosavljević Bošković. Hoću da kažem, da od ovih 12 podnetih amandmana, poštovana gospodo, da su prihvaćena četiri amandmana. Naravno, red je da na početku ovih naših beseda u Narodnoj skupštini u diskusiji povodom predloga zakona u uvodnom amandmanu svom saopštim da smo mi ukupno za ovih godinu i osam meseci, poštovana gospodo, podneli 1884 amandmana. Od podneta 1884 amandmana, gospodo, prihvaćeno je 166 amandmana. Kada to prenesemo u izvesne procente, to znači da smo mi narodni poslanici Nove stranke u ovom sazivu, u ovoj Narodnoj skupštini od ukupnog broja podnetih amandmana podneli i one koji su prihvaćeni u procentu od 8,81%. To za mene po izvesnim analogijama znači da je za godinu i osam meseci upornog, posvećenog, zakonodavnog rada, Nova stranka danas na podršci u biračkom delu u procentu od 8,81% i to je sada već stabilna podrška, poštovana gospodo. Ponavlja se iz meseca u mesec i ja mislim da je bilo primereno da tim povodom i gospođi ministarki i svim našim gostima i gošćama saopštim jedno svoje zadovoljstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite, gospođo Bošković.
Uvaženi narodni poslaniče, istina je da smo mi prihvatili četiri vaša amandmana, ali na ovaj drugi zakon - Zakon o zaštiti zemljišta. Time smo pokazali našu želju da sve amandmane dobro razmotrimo. Što se tiče amandmana na Zakon o poljoprivrednom zemljištu, prilika je možda da kažem da smo posle rasprave u načelu, prihvatili 13 amandmana, da su amandmani pažljivo razmotreni i da su na bazi onoga što su oni sadržali u obrazloženju i na bazi skupštinske rasprave, na mnoga pitanja koja su bila tada otvorena kroz ove amandmane smo pozitivno odgovorili. Ja isto želim da iskoristim ovu priliku i da pozdravim sve naše predstavnike udruženja poljoprivrednika koji nas prate sa galerije i da kažem da su oni deo onih koji su učestvovali u pripremi ovog zakona, i da još jednom ponovim da je zaista odrađen zakon u skladu sa najvišim načelima, da je u interesu poljoprivrede i da je u interesu naših poljoprivrednika. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Reč ima dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite, prof. Stojmiroviću.
Hvala. Ja sam iščekivao sa zebnjom nastup kolege Pavićevića, i baš me interesovalo kako će on da obrazloži njegov amandman. Međutim, u diskusiji nije bilo ništa vezano za amandman, jedino što su se čuli ti njihovi uspesi vezano za uticaj u biračkom telu. Statistika je čudna nauka i svako je tumači na svoj način. Ja pretpostavljam da će sada kolega Pavićević i njegova stranka samostalno izaći na izbore. Tu će naneti veliku štetu DS, na čijoj su listi bili, ali verujem da će sa ovih 8 ili nešto posto, e, sada, ne znam da li je to po članu stranke, ako je to po članu stranke, onda imate skoro 17, i ja vam želim puno uspeha.
Zahvaljujem, prof. Stojmiroviću. Reč ima dr Vladimir Orlić, po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, još par sekundi u duhu diskusije uvaženog profesora. Svakako se neću previše baviti samim amandmanom. Cenim da nema potrebe da ga podržavamo, jer ga više i ne zastupa ni sam predlagač. Vezano za ovu argumentaciju koju smo čuli, nazovimo je argumentacijom, ja iz ovih podataka koje smo upravo čuli izvodim određenu analogiju. Zaključujem da u ukupnoj populaciji eskima 8,81% čine milioneri. Ovo je podjednako ozbiljno i podjednako u vezi sa logikom koliko i ona druga analogija koju smo čuli. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko od predlagača amandmana želi reč? Reč ima predsednik Skupštine Vojvodine gospodin Ištvan Pastor.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, Skupština AP Vojvodine je 17. novembra ove godine razmotrila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu i utvrdila ukupno šest amandmana koje smo u zakonskom i poslovničkom roku uputili ovom cenjenom domu. Zahvaljujem se na mogućnosti da danas možemo biti u prilici da u raspoloživih po dva minuta i damo kratko obrazloženje u odnosu na predložene amandmane.
Gospodine Pastor, izvinjavam se, možete govoriti duže od dva minuta.
Hvala lepo. Što se tiče generalno našeg pristupa vezano za razmatranje izmena i dopuna zakona i definisanje amandmana, vodili smo računa istovremeno o dva veoma značajna elementa. Jedan element jeste pitanje odgovornosti ili moralnog prava ove generacije da raspolaže poljoprivrednim zemljištem koje predstavlja bazu za održivi razvoj narednih generacija, a s druge strane, istovremeno bar toliko značajan momenat u razmatranju Predloga izmena i dopuna zakona jeste bio i potreban sled koraka za izmenu i dopunu postojećeg zakona, kako bi naš agrar bio spremniji, kako bi on bio razvijeniji, kako bi se mogao nositi sa agrarnim ekonomijama drugih država. Što se tiče definisanih amandmana, prvi amandman se odnosi na član 3. predloženog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Tim amandmanom mi predlažemo da se posle člana 6. doda jedan novi član, a dodavanje tog novog člana baziramo na jednom iskustvu, a to iskustvo govori o tome da i u odnosu na sprovođenje zakona između lokalnih samouprava i lokalnih samouprava ima jednakih i jednakijih. Naime, videli smo u prethodnim godinama da je značajan broj lokalnih samouprava koji su propustili da izrade svoje godišnje programe i na taj način je značajan deo poljoprivrednog zemljišta ostao na parlogu. Prema našim podacima, u 2011. i 2012. godini u Republici Srbiji u 43 jedinice lokalne samouprave taj postupak nije sproveden. Što se tiče Vojvodine, to je bilo u Sremskim Karlovcima i u Odžacima, i u 41 lokalnoj samoupravi na teritoriji centralne Srbije. Na taj način, po našoj proceni, zaključujemo da je oko 170.000 hektara poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini ostalo bez izdavanja u zakup, čime su budžeti lokalnih samouprava AP Vojvodine i Republike Srbije u 2012. godini oštećeni, po slobodnoj proceni, za nekih 11 miliona evra. Iz tog razloga, mi sa ovim amandmanom, dopunom člana sa sedmim stavom želimo pooštriti odgovornost lokalnih samouprava i želimo definisati veoma čvrstu obavezu resornog ministra da u slučaju ako lokalna samouprava izvrši propust, u tom slučaju to automatski odmah signalizira prema Ministarstvu finansija i da Ministarstvo finansija kroz obustavu isplata iz republičkog budžeta naprosto privoli, sankcioniše takav jedan propust, kako bi se zemljište sa kojim raspolažemo stavljalo u funkciju. Meni je drago da je bar autorsko pravo priznato, iako bi bilo draže da je nečije drugo autorsko pravo priznato, a naš amandman usvojen. Sve u svemu bitno je da je suština tu, i ako se ova suština ugradi u zakon, mislimo da ćemo od toga svi imati koristi. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Pastor. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite, gospodine Stojšić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Pridružio bih se gospodinu Pastoru u ocenama koje je izneo. Smatramo, takođe, da preciznije se mora urediti odnos između Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva finansija. Kada se govori o posledicama, ukoliko neko ne donese program u lokalnoj samoupravi, nažalost, bilo je slučajeva, takođe, da su postojali propusti i od strane ministarstva pri odobravanju programa lokalnih samouprava. Tako da ovim putem bi želeo da apelujem i na vas iz ministarstva da unutar vaših službi, takođe, koliko je to moguće, kadrovski osposobite ljude koji se, odnosno sektore koji se time bave, jer jedan od razloga zašto je deo zemljišta ostao van upotrebe, odnosno nije iznet je iz razloga što su nekad programi sporo odobravani, odnosno nisu odobravani i tu su postojali određeni problemi na relaciji Ministarstva poljoprivrede i nekih lokalnih samouprava. Vi sigurno bolje znate zbog čega je do toga dolazilo, ali kada govorimo o krivici ljudi po opštinama, takođe, smatram da tamo sede kompetentni ljudi i nije tačno da većina ljudi u opštinama ne zna kako treba upravljati poljoprivrednim zemljištem, kao važnim državnim resursom, pogotovo što dobar deo prihoda lokalnih samouprava upravo potiče iz izdavanja državnog zemljišta. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Stojšiću. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite, gospođo Bošković.
Predsedniče Skupštine AP Vojvodine, želim da se zahvalim vama i želim da se zahvalim vašim saradnicima što su uzeli učešće u radu današnje naše sednice, ali ne samo na tome, već i što su sa nama zajedno radili u okviru dana predviđenih za javnu raspravu. Tako je organizovan i okrugli sto. Organizator je bio Sekretarijat pokrajinski i na tom okruglom stolu su se razmatrali predlozi iz nacrta zakona. Jedan od predloga, koji je potekao od predstavnika Sekretarijata, bio je u utvrđivanju obaveza Ministarstva poljoprivrede prema Ministarstvu finansija, kada se radi o potrebi preduzimanja dodatnih mera, a da bi se lokalne samouprave na neki način uozbiljile i da bi im se stavilo do znanja da moraju da rade na donošenju godišnjeg programa. Od vas je i potekla ideja da to zakonom bude i precizirano i zbog toga je tada predloženo da se doda odredba „bez odlaganja“. Znači, ministar nadležan za poslove poljoprivrede bez odlaganja obaveštava ministra finansija o potrebi obustavljanja transfera sredstava. Mi smo to prihvatili, ali u međuvremenu smo imali jedan amandman koji ovo prihvata, a pri tom preciznije definiše i rok, pa kaže – bez odlaganja, a najkasnije u roku od 15 dana. Mi smo taj amandman prihvatili, a to znači prihvatanje i onoga što ste vi predložili u okviru okruglog stola koji je bio 7. avgusta, a i kasnije kroz amandmane. Želim da vam se zahvalim za taj predlog, kao i da kažem da smo na ovaj način prihvatili sugestiju Agencije za borbu protiv korupcije. Što se tiče poslanika LSV koji kaže da ministarstvo treba da preuzme na sebe obavezu za slučaj da lokalna samouprava ne donese godišnji program, da taj isti program pripremi i donese ministarstvo, moram da kažem da je po važećem zakonu, član 64. stav 5, predviđeno da to upravo uradi AP Vojvodina. Do sada ta nemogućnost nije korišćena. Pokrajina se nije odazivala i nije donosila program za račun lokalnih samouprava. Samo toliko kako bismo znali precizne informacije.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Dragoljub Mićunović, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Zahvaljujem se predsedniku AP Vojvodine na doprinosu u radu današnje sednice. Izvolite, gospođo Čomić.
Zahvaljujem. Naš amandman je fokusiran na ideju koja postoji u članu – ako lokalna samouprava ne donese godišnji plan uređenja, zaštite i korišćenja poljoprivrednog zemljišta, da joj se onda uskrate transferna sredstva. Ono što je bila ideja i poslanika Skupštine AP Vojvodine, kolega unutar naše Skupštine, ali i Agencije za borbu protiv korupcije je da ovakva odredba u originalnom tekstu zakona predstavlja vrlo, vrlo široko polje za korupciju zbog diskrecionih ovlašćenja. Dakle, nepostojanje roka za postupanje ministarstva nadležnog za poslove poljoprivrede i ministra nadležnog za poslove finansija u pogledu privremenog obustavljanja prenosa transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije. Ministarka je sa nama podelila da su prihvatili amandman, deo tog amandmana, imali smo istu ideju, „bez odlaganja“, dodajete i 15 dana, i to „u roku od 15 dana“. Ne može oba. Ili je „bez odlaganja“ ili „u roku od 15 dana“, ali dobro, vaša volja. Ako je takva formulacija da se ne prihvati amandman Skupštine, okej, ali ako nije, onda nije dobro. Ako je najkasnije „u roku od 15 dana“, to je nešto drugo, ali problem je što tako prihvaćen amandman, koji poboljšava ovo rešenje, u nekoliko sužava, dobro je što ste ga prihvatili, ko god da ga je potpisao, ali postoje situacije kada nikakav godišnji program uređenja, zaštite i korišćenja poljoprivrednog zemljišta ne može da pomogne. Primer vam je od 16. novembra 2015. godine kada je u Zrenjaninu zemljište, veličine od 1.500 hektara, upisano na osnovu Sporazuma Vlade Srbije, Grada Beograda i Republičke direkcije za imovinu na PKB. To zemljište je bilo iznete zbog toga što je Zrenjanin imao godišnji plan korišćenja zemljišta. Dakle, imate ljude koji su platili zakup zemljišta, a jedan od njih se zove Jovan Drakulić, poljoprivrednik iz Čente, imate ljude koji su platili zakup i koriste, imate Grad Zrenjanin, meni je sve jedno ko upravlja čime, ja volim da se dobro upravlja, koji su doneli godišnji plan, a Vlada, Direkcija za imovinu i Grad Beograd su upisali to zemljište na PKB. Nažalost, tu nema možda vaše direktne odgovornosti i nevolja je što će vas smatrati odgovornom za nešto što je donošenje odluka na potpuno drugom mestu, ali ovaj primer pokazuje koliko je važno jasno definisati šta se dešava kada grad ili opština donese godišnji program. Kako je moguće da onda, ako je grad, kao što je Grad Zrenjanin uradio, sve korektno, da se 1.500 hektara ipak upiše kao vlasništvo PKB-a zbog odluke u Vladi Srbije? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Snežana Bogosavljević Bošković.
Samo kratko. Dakle, prihvaćen je amandman koji glasi: „odmah, a najkasnije u roku od 15 dana“, tako da nema nesporazuma. To je amandman koji je podnet od strane nekoliko narodnih poslanika, a suština amandmana je takva da pokriva interesovanje većine drugih poslanika, a pre svega poslanika Skupštine AP Vojvodine. Što se tiče ovih poslova koje se odnose na poljoprivredno zemljište PKB itd., podsetiću vas da se radi o sporazumima iz 2008. i 2009. godine, sporazumi koji su zaključeni između Vlade, Direkcije za imovinu, PKB. Dakle, toliko o ovom delu koji se odnosi na pripisivanje poljoprivrednog zemljišta, korporacije PKB.
Hvala. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su poslanik Marijan Rističević i zajedno poslanici Đorđe Milićević i Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem predsednice. Poštovana gospođo ministarko, poštovani predstavnici ministarstva, predstavnici pokrajinskog parlamenta, mi u potpunosti prihvatamo ono što je maločas gospodin Pastor rekao. Dakle, prihvatamo da ovo jeste naš zajednički amandman, tačno, inicijativu je pokrenuo pokrajinski parlament. Mi smo samo na jedan određen način dodatno precizirali ono što se želelo postići inicijativom pokrajinskog parlamenta, a tiče se usklađivanja obaveza Ministarstva poljoprivrede prema Ministarstvu finansija. Dakle, amandman o kojem govorimo i koji jeste prihvaćen, dodatno precizira onaj cilj koji se želeo postići, omogućiće bolju primenu zakona i omogućiće ono što je takođe veoma važno i ozbiljnost i odgovornost u radu lokalnih samouprava. Mi se, naravno, zahvaljujemo predstavnicima ministarstva Vlade Republike Srbije, što su prihvatili ovaj amandman, kao i što su prihvatili određeni broj drugih amandmana o kojima ćemo danas takođe govoriti, a je podnela poslanička grupa SPS, ali sama činjenica da su resorno ministarstvo i Vlada Republike Srbije prihvatili određeni broj amandmana, ne samo pozicije, već i opozicije, potvrđuje i pokazuje jasnu nameru i resornog ministarstva i Vlade da kroz raspravu, da kroz dijalog u republičkom parlamentu, dođemo do što kvalitetnijeg zakonskog okvira koji će biti u interesu naših građana, ali pre svega u interesu poljoprivrednika. Dakle, nakon jedne kvalitetne rasprave, javne rasprave, nakon kvalitetnih razgovora, koji su vođeni sa predstavnicima, sa poljoprivrednicima, sa udruženjima, sa asocijacijama, ta rasprava se prethodnih dana i danas nastavlja u republičkom parlamentu i nije sve kako je rečeno na početku rasprave u načelu, da je sve završeno i da je sve loše, niti je sve završeno, niti je sve loše, naprotiv imaćemo kvalitetan zakonski okvir i uz amandmane koji će biti prihvaćeni tokom današnje rasprave, uspećemo još detaljnije da preciziramo određene odredbe i da poboljšamo ovaj zakonski okvir. Dakle, mi se u potpunosti slažemo. Treba postići kompromis, treba postići što širi konsenzus svih zainteresovanih strana, kada govorimo konkretno o ovom sistemskom zakonu i dobro je da ste uvažili većinu sugestija i predloga koji su se mogli čuti tokom javne rasprave. Ukoliko postoje otvorena pitanja, mi jesmo za to da se ta otvorena pitanja rešavaju kroz dijalog, kroz razgovor. Ako to nije moglo tokom javne rasprave, može ovde u republičkom parlamentu, evo danas, tokom rasprave po amandmanima, a ne na nekakvim uličnim protestima. To nije način da se dođe do kvalitetnijeg zakonskog okvira i na taj način se ne zastupaju interesi poljoprivrednika, već, čini mi se, neki drugi interesi, ali ne bih o tome. Veoma je važno da ste sagledali sve sugestije i predloge, da je najveći deo tih sugestija i predloga prihvaćen, da je prihvaćeno sve ono što je moglo biti prihvaćeno a da ne znači svrstavanje na jednu stranu, na stranu jedne od grana poljoprivrede. Ne mogu se sve želje ispuniti, to nije realno nije logično, ali ponavljam, najveći deo sugestija i predloga jeste uvažen i jeste prihvaćen. Danas tokom rasprave u pojedinostima provlači se teza da zakon neće odgovarati i neće biti dobar za Vojvodinu, neće biti dobar za centralnu Srbiju. Da se razumemo mi usvajamo kvalitetan zakonski okvir i usvojićemo kvalitetan zakon koji će se primenjivati i u severnom delu Srbije, odnosno Vojvodini i u centralnoj Srbiji. Provlači se teza da neko želi i da će neko poljoprivrednicima oduzeti zemljište, odnosno da će mali poljoprivrednici ostati bez zemljišta i zemlje za obrađivanje. Nažalost, činjenice govore da u najvećoj meri oni tu zemlju i danas nemaju, upravo zbog loše prakse iz prethodnog vremenskog perioda, o kojem ste i vi, gospođo ministar, govorili u uvodnom izlaganju, rasprave u načelu, gde smo imali jednu praksu da lokalne samouprave određeni deo najkvalitetnijeg zemljišta ostajao je neizlicitiran, a onda se nekako prećutnom saglasnosti, uvek pojavljuju ista lica koja obrađuju zemlju bez naknade i ubiraju prihod samo iz njima znanih razloga. Ovaj zakon upravo treba da uvede red i zemljišnu politiku i treba da nam da odgovor na ono ključno pitanje, a ključno pitanje za nas je - ko uzurpira, a ko legalno koristi poljoprivrednozemljište? Kada dobijemo odgovor na to pitanje, dobićemo odgovor i na ono drugo pitanje, a to je – kome i zašto smeta usvajanje ovog zakonskog predloga? Na samom kraju, dakle, ovaj zakon se ne bavi prodajom poljoprivrednog zamljišta stranim fizičkim i pravnim licima, ovaj zakon se isključivo bavi prodajom poljoprivrednogzemljišta malim poljoprivrednim proizvođačima, ali to je nešto što je dogovoreno sa udruženjima, sa asocijacijama, sa poljoprivrednicima, što je bilo precizno i jasno definisano. Naše je zadovoljstvo što je u tom kontekstu usvojen još jedan amandman, mislim kolege Rističevića i poslaničkog kluba SPS, da rok za otplatu ne bude pet već deset godina. Mi želimo da usvojimo zakon koji će biti u interesu srpskih poljoprivrednika, koji će ojačati i osnažiti male poljoprivredne proizvođače. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, podsećam vas da je Narodna skupština Republike Srbije, na sednici Četrnaestog vanrednog zasedanja u 2015. godini, izabrala gospođu Zagorku Dolovac za Republičkog javnog tužioca. Članom 83. stav 1. Zakona o javnom tužilaštvu, predviđeno je da Republički javni tužilac polaže zakletvu pred Narodnom skupštinom. U skladu sa tim, pozivam gospođu Zagorku Dolovac Republičkog javnog tužioca da pristupi radi polaganja zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve, a Republički javni tužioc ponavlja.) "ZAKLINjEM SE SVOJOM ČAŠĆU DA ĆU JAVNU TUŽILAČKU FUNKCIJU VRŠITI PREDANO, SAVESNO I NEPRISTRASNO I ŠTITITI USTAVNOST I ZAKONITOST, LjUDSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE.“ Hvala. Molim Republičkog javnog tužioca da potpiše i preda tekst zakletve. Zahvaljujem i u svoje lično ime i u ime poslanika Narodne skupštine Republike Srbije, želim da vam čestitam na izboru i poželim puno uspeha u vašem radu. Reč ima podnosilac predloga amandmana Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, već sam rekao da je ovo samo malo dopunjen amandman Skupštine AP Vojvodine. On samo precizira da rok koji ministarstvo je bez odlaganja, kao što su oni predložili, ali najkasnije u roku od 15 dana da ministarstvo mora sankcionisati nedonošenje programa na teritoriji lokalne samouprave, odnosno odluke o raspisivanju javnog oglasa. Dakle, mi smo tu precizirali želeći da izbegnemo situaciju da pokrajinska skupština mora da radi ispravku na svoj amandman, samo smo dodali da to bude 15 i da sem programa mora da bude i oglasa. Da ne bi lokalna samouprava donela program, a onda ne raspiše oglas, a onda ni naša želja, ni želja Skupštine AP Vojvodine nema nikakvog smisla. To je bio jedini razlog zbog čega smo malo ispravili njihov amandman. Inače, moram vam reći da tvorci ovog Predloga zakona nije Vlada Republike Srbije. Ona ga je samo transferisala, da su stvarni tvorci „Spas Kraljevo“ Udruženje, Udruženje proizvođača mleka Srbije, Banatski paori, Udruženja odgojivača goveda „Šabac“, Asocijacija proizvođača mleka „Vojvodine“, Udruženje „Voćar“ Leskovac, Udruženje odgajivača Srbije, Unija poljoprivrednih proizvođača „Sremska Mitrovica“, Savez seljaka i još neka udruženja. Imamo ukupno 14 ispravki od 17 članova. U tih 14 amandmana, sadržano je najmanje 50 amandmana, što pojedinaca, što udruženja, što stranaka opozicionih vladajućih. S obzirom da se na jedan član može podneti samo jedan amandman, mi smo uzeli sebi za pravo da sve te dobre ideje objedinimo i da imamo 14 ispravki na 17 članova i da tako obogatimo Predlog zakona koji su Vladi RS u obliku nacrta dostavila udruženja o kojima sam govorio, a oplemenjivanje takođe, Vlada je samo prihvatila amandmane koji su takođe dostavljala udruženja, političke stranke, pojedinci, pojedini poslanici, itd. Bez obzira ko je autor amandmana, ja želim da zahvalim svima onima koji su doprineli makar jednim slovom da se ovim amandmanima ovaj zakon oplemeni. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite, mr Markoviću.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovani gosti i poštovani kolege poslanici, ja sam duboko siguran u to da je ovaj član neustavan, i o tome su govorile moje kolege, i još jednom vas pozivam na to da razmislimo svi zajedno koliko je štetno doneti ovakav Predlog zakona, odnosno i ovaj član. Naime, moj amandman se odnosi na to da ste u članu 3. predvideli da ako jedinice lokalne samouprave ne donese na vreme program itd, kaže - privremeno obustavlja prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije. Moj amandman i predlog je da se u slučaju ako jedinica lokalne samouprave ne donese program, na osnovu predloga ministarstva pokrene postupak utvrđivanje odgovornosti nadležnog lica i izricanja kaznene mere za nedonošenje programa. Zbog čega sam ovo predložio? Poštovana ministarko, ja mislim da smo u ovoj Skupštini, usvojili možda 10 zakona koji predviđaju mogućnost da se lokalnim upravama ukidaju transferi u slučaju, pa onda, Zakon o prostornom planiranju kaže neke svoje razloge, Zakon o ozakonjenju neke svoje razloge, itd. Znači, ja sam potpuno siguran i svestan da vi imate veliki problem, o tome i sami ministri govore u ovoj sali, da je 90% predsednika opštine i gradonačelnika u poslednjih tri godine loše radilo svoj posao. Ako biste vi ukidali transfere lokalnim upravama po modelu kako ste to planirali, štetu od toga bi imali građani lokalnih uprava. Znači, ukidanje transfernih sredstava po nekom osnovu znači da vaspitačice u vrtiću neće dobiti platu. Pa ako imate nesposobne predsednike opština i gradonačelnike, pokrenite postupak protiv njih, smenite njih, smenite odgovorna lica, ali nemojte da građani određene lokalne uprave trpe posledice njihove nesposobnosti. Znači, ovaj predlog je krajnje neustavan, na štetu je građana lokalnih uprava i smatram da treba da se prihvati moj amandman. Vi ste, poštovana ministarko, verovatno imali nameru da nas impresionirate sa ovim podacima koje ste doneli u ovoj tabeli. Verovatno da imamo neki poseban utisak o tome da je ovde sve crveno na ovoj tabeli. Kada smo malo bolje analizirali, videli smo u stvari u čemu je problem. Malo nam je tu i gospodin Arsić pomogao. Kaže gospodin Arsić, da su predsednici opština, verovatno opet ovih od 2012, 2013, 2014. i 2015. godine, znači 150 predsednika opštine i gradonačelnika iz SNS, radili tako što su se, kako on kaže, povezali sa tajkunima i privrednicima i da je njima odgovaralo da ne rade svoj posao i da ovde imamo ovoliko crvenih polja. Znači gospodo, ovde je izveštaj u kome se govori, analizirao 2012, 2013. 2014. i 2015. godinu, oko zakupa zemljišta na lokalnim nivoima. Ovaj izveštaj direktno govori upravo u prilog ove moje tvrdnje, da ste vi sa ovim članom 3. u stvari planirali da kažnjavate građane lokalnih uprava.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika.) Molim vas, samo da vidim redosled, pošto imam puno prijavljenih. Gospodin Orlić po amandmanu, Milija Miletić po amandmanu. Dobićete gospodine Arsiću, ali moram da … Gospođo Bošković, vi po amandmanu, takođe. Znači, gospodin Arsić ima prednost. Izvolite.
Pa ima sad jedno drugo pitanje. Ako su to lokalne samouprave koje treba raspuštati zbog ovoga, to je kršenje ustavom predviđenih normi. I zašto bismo mi iz SNS, da je ovo tačno što je rečeno, donosili ovakav zakon? Hajde da izbrojimo koliko to opština ima u Srbiji, gde je na vlasti još uvek DS ili neki njen surogat? Ovde je reč o tome da se ovo radi tendenciozno, više od 1,5 decenije, više od 1,5 decenije, i da su te komisije koje prave plan i program zakupa, komisije koje su ustanovljene u najvećem broju slučajeva, pre 2012. godine. I kada hoćete nekog člana komisije da smenite, odmah skoči DS i kaže – to je politički revanšizam. Znate vi dobro, dame i gospodo narodni poslanici, kao i moj prethodni govornik, kako se prave ti planovi i programi davanja poljoprivrednog zemljišta u zakup, ali koriste to što građani Srbije ne znaju, pa kažu ovde neistine. Poljoprivredna proizvodnja u Srbiji nije uništena 2013. godine, nego je uništena 2002, 2003, 2004. godine, pa na ovamo. Sad to treba ponovo da se pokrene. I svi koji su protiv ovog zakona, mora da im bude jasno, protiv toga su da se srpska poljoprivreda razvija, protiv toga su da Srbija ima razvijenu poljoprivredu da bi mogli špekulanti i dalje, koji su bliski DS-u, da otkupljuju žitarice i prodaju na svetskim berzama, ne da izvozimo gotov proizvod, nego da izvozimo sirovinu da bi oni zarađivali. I cela ta priča oko toga da će neko da ostane bez zemljišta i biće sprečen da se bavi poljoprivredom, su priče za malu decu. Onog trenutka kada ovaj zakon uđe u primenu…
Vreme gospodine Arsiću.
Završavam gospodine Bečiću. … neće više moći nakupci da otkupljuju žitarice, nego će biti prodavano farmerima po mnogo boljim cenama.
Trideset tri sekundi će biti oduzeto od vašeg vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, prvo u ovom delu koji se odnosi na obustavu transfera sredstava prema lokalnim samoupravama koje ne poštuju obavezu donošenja godišnjeg programa i sprovođenja javnog nadmetanja, ja moram da kažem da je to predlog koji je potekao od više poslanika, od udruženja i mi želimo da ovaj predlog nikada ne zaživi u smislu da bude potrebno da se uopšte donosi ta odluka o obustavi sredstava. Mi očekujemo da će ova mera biti dovoljno upozoravajuća za nadležne u lokalnim samoupravama. Što se tiče tabele koju ste vi pokazali, tj. koju sam ja pokazala, a vi je gledali, u svakom slučaju, za mene je ohrabrujuće to što ste vi saglasni sa tim podacima koji su nedvosmisleni i koji jasno kažu kakvo je stanje na terenu. To stanje je takvo zahvaljujući aktuelnom zakonu, zakonu koji nije uspostavio sistem u zemljišnoj politici, zakonu koji mi sada želimo da promenimo, jer više nismo dovoljno bogati, niti imamo dovoljno vremena da čekamo da se neki nadležni u nekim lokalnim samoupravama, da se oni koji su uzurpirali zemljište godinama unazad, oni koji su bili privilegovani sada konačno dovedu pameti i da se ta slika promeni. Dakle, mi više nemamo vremena, ne želimo da čekamo, menjamo zakon i uvodimo oštrije kazne koje će svakog od nas sasvim sigurno dovesti u situaciju da razmišlja o svojim postupcima, da ne budu greške kao što su do sada bile, da ne budu greške iz 2002, 2003, 2005, 2011, 2012, 2013. godine. Nebitno kada, ali situacija se mora konačno i definitivno promeniti.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Gospodine Markoviću, vi ste pomenuli gospodina Arsića imenom i prezimenom i zato je on imao priliku za repliku, odnosno pravo na repliku. Gospodin Arsić vas u svom izlaganju nije spomenuo, tako da možete samo da govorite po amandmanu. Ja jedino mogu da vam dam preko reda reč. Da li želite po amandmanu? (Jovan Marković, s mesta: Direktno mi se obraćao. Po tom osnovu sam mislio.) Ali, gospodine Markoviću, mora da pomene vaše ime i prezime. Ja ne mogu tumačiti svakog poslanika i njegovu diskusiju, da li je on u toj diskusiji mislio na izlaganje nekoga. Znači, mora da se bude pomenuto i uslovi za repliku moraju biti pominjanje vašeg imena i prezimena ili poslaničke grupe. Tako ja procenjujem, gospođice Jovanović, kao predsedavajući koji imam pravo na to. Mogu i da vam skraćeno kažem – po tom članu smatram da nemate pravo na repliku, ali vam objašnjavam da bi znali iz kog razloga. Znači, kao što sam dao gospodinu Arsiću, dao bih i vama da je pomenuto vaše ime i prezime. Da li želite po amandmanu? (Jovan Marković, s mesta: Kasnije ću po amandmanu.) U redu. Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pozivam da se amandman ne prihvati, a saopštavam i zašto. Dame i gospodo, da bi se kritikovalo na široko, mora da se zvuči makar malo ozbiljno. Da bi se zvučalo makar malo ozbiljno, mora da se da predlog koji zadovoljava bar neki minimum ozbiljnosti. Ja stvarno ne znam da li je bilo nekih ispravki originalnog teksta amandmana. Ja ih ne vidim. Vidim da ovaj tekst u materijalu za današnju sednicu odgovara onom izvornom. On doslovce glasi – Ministar nadležan za poslove finansija, na predlog Ministarstva nadležni organ pokreće postupak utvrđivanja. Ko sad? Ministar, nadležni organ? Kao dve misli spojene, jedna drugu trebalo da zameni. I sad, šta smo dobili? I jedno i drugo. Šta to znači? Pa, praktično ništa. Na sve to i pravopisna greška. Na sve to, mišljenje predlagača amandmana da nije dobar predlog AP Vojvodine. Pa, ovo već zvuči kao onaj model ponašanja - sad neću ni kako ja hoću. Mora ozbiljnije, zakon je u pitanju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Evo, još jednom po ovom amandmanu. Moj kolega prethodnik, koji je već bio gradonačelnik i odgovorno lice u lokalnom parlamentu, zna odgovornosti. Po prvi put, da kažem, sada se u zakonu definiše i stavlja se akcenat, primat na poljoprivredu. Ovim članom, odnosno ovim amandmanom daje se obaveza lokalnim samoupravama da moraju da sprovedu program i da se raspiše javni poziv, odnosno oglas za raspisivanje tog državnog zemljišta. Po prvi put je to obavezujuće, da zbog toga ne trpi štetu i lokalna samouprava, da zemljište može da se obradi i da se zemljište stavi u funkciju. Meni je najbitnije to što je ovim zakonom definisano to da je poljoprivreda stavljena sada u prvi plan. Uvek govorim, i kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke, i kao čovek koji dolazi iz najlepše opštine u Srbiji, a to je opština Svrljig, da je ovo dobar zakon zato što obavezuje lokalne samouprave da se mora raspisati oglas, odnosno poziv da se izda državno zemljište. Po prvi put se poljoprivreda stavlja u prvi plani i na prvo mesto. Svi znamo kako se ranije radilo. Svi znamo da je bilo obavezujuće za lokalnu samoupravu samo da se donese budžet, da bude održana Skupština jednom u tri meseca, a sada se mora raspisati konkurs i da se zemljište izda. Ovo je velika stvar za naše poljoprivrednike, zato što se ovim zakonom daje mogućnost poljoprivredi i poljoprivreda se stavlja u prvi plan u lokalnim samoupravama. Ja se nadam da ćemo u narednim nekim zakonima imati obavezu da lokalne samouprave najmanje 7% do 8% budžeta izdvajaju za sela i poljoprivredu, a ne kao neke opštine koje izdvajaju 1% do 2% za poljoprivredu, a sve ostalo izdvajaju za neke druge stvari. Pozivam ponovo kolege poslanike da se ne prihvati amandman, predlog amandmana, jer mislim da postojeći predlog zakona i amandmani koje je čak podržala i predložila Skupština AP Vojvodine je u tom predlogu. Znači, pozivam sve da se ne prihvati amandman.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dakle, javljam se da podržim amandman koji je izneo moj uvaženi kolega. Smatram da je nedopustivo, gospođo ministarka, da vi zbog nečije neodgovornosti i nerada, koji jeste dobio poverenje građana na izborima, kažnjavate celu lokalnu samoupravu i sprečavate transfer novca. To je nedopustivo. Znači, vi imate mogućnost, vi ste član srpske Vlade i imate mogućnost komunikacije sa ministrom koji vodi i odgovoran je za lokalnu samoupravu. Pretpostavljam da vi razgovarate na Vladi i možete kao ministarstvo da tražite, mogli ste da unesete ovde u zakon da se uvedu privremene mere, da se promeni predsednik opštine, gradonačelnik, šta god. Ali, sprečavati transfer novca, kažnjavati celu jednu opštinu, ne vidim koliko je to stimulativno za nekoga ko hoće da prekrši zakon, ili nije sposoban, ili ne zna, ili ne ume. Dakle, zbog nečije nesposobnosti vi kažnjavate celu opštinu za transfer. Ja mislim da je izuzetno opasno ovo što vi predlažete, da nije dobro i mislim da je duboko protivustavno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković, replika.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, mi na Vladi zaista razgovaramo o svim problemima, pa i o pitanjima poljoprivrede. Postavili ste mi pitanje da li razgovaramo? Naravno da razgovaramo, zajednički donosimo odluke i odluke koje su u interesu građana Srbije. Ovaj deo koji se odnosi na sumnju da li je odluka ustavna ili je protivustavna, želim da iskomentarišem samo na jedan način koji se do sada možda nije čuo, ali je jedinstven. Da li se neko pita i da li postavlja pitanje odgovornosti prema agroekološkoj godini, agroekonomskoj godini i prema poljoprivrednicima koji će zbog nečije neažurnosti, neodgovornosti i zbog čekanja da se na drugom mestu i na drugom nivou reše problemi ostati te godine bez zasejanih parcela, bez prinosa i bez prihoda za život?
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovana ministarko, upravo to što ste sada izgovorili je naš ključni argument. Ja znam da vi ne možete da pokrenete proceduru da smenite preko sto predsednika opštine i gradonačelnika jer ne rade svoj posao, ali u Zakonu o budžetu na sedam mesta se pominje ukidanje transfera lokalnim upravama ako predsednik opštine nije uradio to i to. U zakonima, deset zakona, da ih ne nabrajam ovde, pomenuto je to isto. Znači, vi dolazite u poziciju da neki predsednik opštine čitave godine ne raspiše taj program, da ministarstvo ne može da donese svoje odluke i saglasnosti i da čitave godine u Centru za socijalni rad ne prime platu ili vrtićima u nekoj lokalnoj upravi. Ja upravo hoću da vam kažem - ako je neko nesposoban i nije radio svoj posao, smenite ga, kaznite ga, dajte mu šansu neka neko ispod njega bude smenjen, otpušten sa posla itd, a ne da čitave lokalne uprave dovodite u rizike. Kolege koje se na ovakav način izjašnjavaju o ovom zakonu, prosto ne govore ozbiljno o sebi i mislim da treba da razmisle o svom današnjem izjašnjavanju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Samo par reči. Zahvaljujem. Potpuno mi je jasno, gospođo Bogosavljević, da je ovo vaša politika. Ovo što pričam, pričam i građanima koji gledaju ovaj prenos, pričam Nišlijama, da vide da imaju alternativu vaše politike. Vi kažnjavate celu lokalnu samoupravu zato što neko nije napravio plan i program. Vi znači Nišu, ako to Niš ne uradi, uskratićete 650 miliona dinara transfera. Zašto? Zato što neko ko je radio u odseku za poljoprivredu nije napravio plan i program. Svašta. E, to je razlika između vaše i naše politike. Mi idemo na to da je odgovoran onaj ko je napravio grešku, a vi kažnjavate celu lokalnu samoupravu i to je suštinska razlika.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gledaoci, poštovani građani, sad ja moram da vam prikažem na šta izgleda Skupština Srbije kad bude ono -sad neću ni kako ja hoću. Idemo redom. Sedamnaestog avgusta, Pokrajinska vlada, pokrajinski sekretar, sekretar za poljoprivredu, vodoprivredu i šumarstvo, kažu ovako, u nacrtu da se doda – ukoliko jedinica lokalne samouprave ne donese program iz stava 2. ovog člana, u skladu sa odredbama ovog člana, ministar nadležan za poslove finansija će na predlog Ministarstva, privremeno obustaviti prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije, odnosno pripadajućeg dela poreza na zarade toj jedinici lokalne samouprave, dok tu obavezu ne izvrši, kaže – AP Vojvodina, odnosno Pokrajinski sekretarijat Pokrajinske vlade. Idemo dalje. Amandmani na Predlog zakona. Skupština AP Vojvodine podnosi amandman – posle stava 6. dodaje se novi stav 7, koji glasi: „ako jedinica lokalne samouprave ne donese program iz stava 2. ovog člana, u skladu sa odredbama ovog člana, Ministarstvo bez odlaganja obaveštava ministra nadležnog za poslove finansija, koji privremeno obustavlja prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije, odnosno pripadajućeg dela poreza na zarade toj jedinici lokalne samouprave, dok tu obavezu ne izvrši. Mi smo dodali samo - u roku od 15 dana. Hajde, ljudi, dogovorite se šta hoćete. Da li ste se vi podelili na dve stranke? Tako mala stvar ne može da se pocepa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Marjana Maraš. Izvolite, gospođice Maraš.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ovaj član 3. gledam iz jednog drugog ugla i smatram da će on upravo doprineti tome da lokalne samouprave na vreme donesu godišnji program uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta jer se stvara jedan mehanizam i za gradonačelnike i predsednike opština koji će oni ovim zakonskim rešenjem iskoristiti, tako da ne dođu u situaciju da ne bude donet godišnji program uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta. Transferi su nešto što je vrlo bitno za funkcionisanje svake lokalne samouprave i iskoristiće sve svoje nadležnosti da program bude donet na vreme i javni oglas, tako da nećemo doći u situaciju koja je bila do sada i u mojoj lokalnoj samoupravi, da se ne donese program na vreme. Ovo je jedna zakonska mera koja će sigurno pospešiti i unaprediti donošenje godišnjeg programa uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta i sigurno će koristiti i gradonačelnicima i predsednicima opština i onima koji o tome odlučuju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 3. sporan je taj stav 3, odnosno on se negira. Još neki amandmani predviđaju njegovo brisanje. Ali, zapravo, to je najjednostavniji mehanizam da se taj program mora uraditi i na osnovu toga da se izvede dalja procedura oko zakupa i oko ubiranja sredstava po tom osnovu. Teza da sada treba da trpi cela samo lokalna samouprava zbog toga što neko ne donese program, te to nije politika koja može da prođe i da tu postoje nelogičnosti, apsolutno je neutemeljena i ne može da se prihvati. Zapravo, i predsednik opštine i svi organi koji su u toj lokalnoj samoupravi moraju da poštuju određene obaveze jer neispunjavanjem tih obaveza oni lično doprinose tome da sistem ne funkcioniše. Ako određena lokalna samouprava po ovom ili po nekom drugom osnovu ne bude dobila transfere koje treba da dobije, oni su odgovorni za to, oni treba da polože račune građanima. Oni su nesposobni i oni treba da trpe određene političke i druge posledice. Ne možemo da zamenjujemo teze. Tako da, zbog nečinjenja određenih obaveza od strane organa lokalne samouprave odgovornost snosi ministarstvo ili možda, ako hoćete, premijer ili predsednik Republike. Nemojmo stvari da izokrećemo naopako. Ovo su sasvim jednostavne stvari i sasvim jedan mehanizam koji je logičan. Stvar je u tome da se moramo okrenuti obavezama koje moramo izvršavati ako hoćemo da funkcionišemo i ako hoćemo da nam poredak stvari bude na onom mestu odgovarajućem koje odgovara građanima u svakoj lokalnoj samoupravi. Za to snose odgovornost i predsednici opština i svi oni koji su ispod njega. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Gospodine Markoviću, želite li ponovo po amandmanu? [[Jovan Marković, s mesta: Imam pravo na repliku.]] Nemate pravo. (Jovan Marković, s mesta: Pogrešno sam protumačen.) Nemate pravo. Ja nisam mogao u izlaganju gospodina Miletića da imam mogućnost i procenu da vi imate pravo na repliku. (Jovan Marković, s mesta: Ali, uopšte nije govorio o mom amandmanu.) Pa, zašto se onda javljate, ako nije govorio o vašem amandmanu? (Jovan Marković, s mesta: Pogrešno sam protumačen u diskusiji.) Ne možete, gospodine Markoviću, ne možete da dobijete reč. Ako pratite raspravu, vidite da poslanici dobijaju reč samo ako je pomenuto njihovo ime i prezime. Čak mogu da tolerišem da nije u negativnom kontekstu, ali mora uslov da bude da je pomenuto njihovo ime i prezime, da je direktno komunicirano sa tim poslanikom. Ne mogu tumačiti ja izlaganje svakog poslanika i diskusiju i tražiti u toj diskusiji mogućnost da je neko pogrešno protumačen. Svako od vas bi u Narodnoj skupštini mogao da kaže da je pogrešno protumačen. Evo, pitajte bilo kog poslanika da ne bi sada u ovom trenutku mogao da kaže da je neko njegovo izlaganje pogrešno protumačeno. Tako da, ako to pravilo uspostavimo, onda nema kraja. Znači, to mora biti nešto drastično da bi mogli da imamo uslove za repliku. Zahvaljujem. Reč ima gospodin Mihajlović. Zašto ste se javili ponovo? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Član 4. je jedan od tih vrlo problematičnih koruptivnih članova zakona gde se govori kako se poljoprivredno zemljište u državnoj svojini može dati na korišćenje bez plaćanja naknade, a radi se o poljoprivrednom zemljištu koje prethodnih godina nije bilo predmet korišćenja. Ono što nedostaje u ovom članu i zašto se mi ne slažemo ni sa ovim članom je što vi nemate uopšte obavezu da je to poljoprivredno zemljište bilo davano u zakup pa ga niko nije uzeo, pa onda ga dajete za nula dinara. Ne, nego vi ovde govorite, prosto, poljoprivredno zemljište koje iz raznih razloga nije moglo biti uzeto u zakup, možda zato što ga nije niko ni nudio pa ga niko nije mogao ni uzeti u zakup, tako mi ovde ne govorimo o nekakvom poštenom postupku gde je možda bila licitacija pa niko nije ponudio pa mi sada dajemo za nula dinara. Ne, mi opet dajemo vašem diskrecionom pravu, govorimo o vašem diskrecionom pravu da neko zemljište prosto ponudite za nula dinara, iako nema nikakvog dokaza o tome da to zemljište niko nije hteo da zakupi. Radi se o tome da možda to zemljište niko nije mogao da zakupi ranije. Vi ste, gospođo, Bogosavljević Bošković, evo, sada pričamo o vašim podacima. Godine 2012. na teritoriji AP Vojvodine, prema vašoj prezentaciji sa javne rasprave, bilo je izdato oko 289.613 hektara, od čega je skoro 270.000 hektara na teritoriji AP Vojvodine, odnosno 85% ukupno obradivog državnog zemljišta na teritoriji AP Vojvodine. Prema istim tim vašim podacima sa javne rasprave, godine 2014. izdato je u zakup 240.000 hektara. To je očigledna nesposobnost Vlade Republike Srbije da raspolaže sopstvenim resursima. Da li ste vi radili neku analizu zašto 2014. godine to zemljište nije izdato u zakup? Koji su razlozi što se to desilo? Pa, tek onda da nudite za nula dinara. Ne, mi prosto, sad vi konstatujete, ili neko zemljište nije dato u zakup, to je zemljište možda koje nije ni nuđeno i prosto odlučujete bez ikakvih kriterijuma da ga date za nula dinara još jedan od ovih vrlo koruptivnih članova ovog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Uvaženi narodni poslanici, tačno je da smo mi predložili da poljoprivredno zemljište koje se ne koristi za poljoprivrednu proizvodnju, najmanje tri agroekonomske godine ponudimo da damo na besplatno korišćenje. Tačno je da smo u toku javne rasprave kao sugestiju od sagovornika dobili to da se u okviru ovog člana svakako treba uključiti i mogućnost javnog nadmetanja bez obzira što se radi o zemljištu koje nije korišćeno u prethodne tri godine, i mi smo to i usvojili i prihvatili. Zemljište koje će biti dato na besplatno korišćenje biće dato kroz javno nadmetanje sa početnom cenom nula dinara. Šta to znači? To znači da ono zemljište koje tri godine unazad nije korišćeno za poljoprivredu će ponovo moći da bude korišćeno, a za slučaj da bude više zainteresovanih biće javno nadmetanje sa početnom cenom nula dinara. Ovo je inače formulacija koja je prihvaćena od strane učesnika u javnoj raspravi, pre svega, od pokrajinskog sekretarijata. Mi smo kroz ovo obrazloženje amandmana koji su dostavljeni u kontekstu ovog člana pokazali da smo prihvatili i primedbe, odnosno sugestije Agencije za borbu protiv korupcije, tako da ništa praktično nema što je nesporno, a to što vi sada pominjete podatke koji su, naravno, podaci se o izdavanju zemljišta u zakup iz godine u godinu menjaju. To je tačno, ali je činjenica da unazad nekoliko godina oko 30% raspoloživih površina se izda. Znači, jedne godine je 240 hiljada, druge godine 250, treće godine 270. U principu tačni podaci u hektar ovde nisu ni važni. Važno je koliko je to od ukupnog dela raspoloživog zemljišta predmet korišćenja u poljoprivredi. Mi želimo da poljoprivredno zemljište koje je u državnoj svojini, koje je dobro od opšteg interesa bude iskorišćeno mnogo, mnogo više, nego što je postojeće 30%.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pa, pozivam da ne prihvatimo ovaj amandman iz svih onih razloga koje nam je Vlada dostavila u mišljenju, ali i svih onih razloga koje nam je upravo ministar objasnila. Da ne bih ponavljao sve te razloge moram da objasnim, odnosno da postavim pitanje, vama gospodine predsedavajući, pa, vi prenesite pitanje dalje. Dakle, iz usmenog obrazlaganja smo čuli da je član koruptivan, predloženi član koji je predviđen za brisanje. Moram da postavim pitanje u čemu se ogleda ta koruptivnost? Gde se vidi ta koruptivnost? Mi ni na jedan način nismo čuli ni jedan jedini argument šta znači zapravo koruptivan član. Da li se ta koruptivnost ogleda u činjenici da ste godinama i godinama protežirali samo velike proizvođače, velike, da ne kažem tajkune, hrvatske tajkune, koji su hiljade i hiljade hektara ekskluzivno najbolje zemlje imali priliku da zakupe pod vrlo sumnjivim uslovima. E, o toj korupciji pričamo. Mi ovim zakonom sprečavamo mogućnost korupcije. Povećavamo transparentnost, nudimo bolje uslove malim proizvođačima, običnim proizvođačima i sve ono što je ministar malopre i rekla da ne bih ponavljao. Zaista je reč o jednoj klasičnoj zameni teza i apelujem na sve da odbijemo ovaj i sve slične, vrlo neodgovorne amandmane koji nam stižu iz redova stranke bivšeg režima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, na član 4. koji glasi onako u tekstu kao što je 17. avgusta predložio pokrajinski sekretar pokrajinske Vlade, gotovo kao što glasi amandman koji su podneli na stav 4. jedina razlika je između početne cene. Oni su predložili jedan dinar, a kolege koje će se baviti problematikom biomase će objasniti zašto zapušteno poljoprivredno zemljišta se 830 hektara uz zakup izdaje samo 248 hiljada 531 hiljada na teritoriji Srbije predmet ili uzurpacije. Za mene ono što je gore od uzurpacije jeste da je zapušteno, nije obrađeno, iz tog razloga su odredbe člana 4. Ono što sam ja podnosio i kolege se odnosilo na energetiku i druge kolege će to pojasniti, ali sam ja u obavezi ponovo da kažem da se pripadnici stranke bivšeg režima dogovore da li su oni jedna stranka u Vojvodini, u Vojvođanskoj skupštini jer su predložili – Ako poljoprivredno zemljište koje je bilo obuhvaćeno godišnjem programom zaštite uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta nije bila predmet zakupa najmanje poslednje tri agroekonomske godine niti je bila predmet korišćenja po drugom dozvoljenom osnovu, ostavljeno i neizdato nakon okončanja postupka zakupa određenih jedinica lokalne samouprave, to poljoprivredno zemljište može se dati na korišćenje za poljoprivrednu proizvodnju fizičkim i pravnim licima na period do pet godina nakon ponovnog postupka javnog nadmetanja po početnoj ceni od jedan dinar. Razlika je samo između nula i jednog dinara. Dakle, još jednom pokazujem da oni više neće ni ono što su hteli. Već sam govorio da tako više ne znam da li je to jedinstvena stranka ili nije, ali u svakom slučaju to je brod koji tone i kome spasa nema. Hvala.
Zahvaljuje. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su Skupština AP Vojvodine i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Reč ima Branislava Bogaroški.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, kolege iz ministarstva, narodni poslanici, Skupština AP Vojvodine 17. novembra je usvojila amandman 2. koji se odnosi na član 4. Predloga zakona i ja moram odmah u startu da kažem da čini mi se da ovaj amandman nije shvaćen na pravi način. Naime, razlika između rešenja predloženog u predlogu zakona i rešenja koje je predložila Skupština AP Vojvodine nije u činjenici da je početna licitaciona cena nula dinara ili jedan dinar, nego je razlika u nečem sasvim drugom. i smo ovim amandmanom pokušali da obezbedimo da zemljište koje se nudi pod povlašćenim uslovima, a ovo definitivno jesu povlašćeni uslovi i postoji osnov da se neka količina zemljišta ponudi po povlašćenim uslovima jer do sada nije bila predmet interesovanja poljoprivrednicima, dakle, da se to zemljište sa sigurnošću utvrdi kao zemljište za koje poljoprivrednici nisu bili zainteresovani. Dakle, da ono prvo mora biti u godišnjem programu, biti ponuđeno na javno nadmetanje, dakle da na javnom nadmetanju poljoprivrednici ne iskažu interesovanje za to zemljište pa tek onda možemo da razgovaramo o mogućnostima da bude ponuđeno pod povlašćenim uslovima. Ovako kako je trenutno to formulisano u zakonu, a to je da je to zemljište koje nije bilo predmet korišćenja ostavlja mogućnost da i ono zemljište koje je bilo uzurpirano ili se koristilo u nekoj sivoj zoni koja se formalno vodi kao nekorišćeno zemljište, a faktički se koristi nelegalan način bude ponuđeno u ovom povlašćenom postupku i krene se sa licitacijom, da i od nule ili jedan dinara u suštini nije ni bitno. Znači, smisao onoga što mi predlažemo da prvo svo zemljište mora proći kroz program godišnje zaštite i uređenja poljoprivrednog zemljišta, biti ponuđeno na javno nadmetanje, pa onda kada se jasno i nesumnjivo kroz tri pokušaja dokaže da nema zainteresovanih za to zemljište, onda se može otvoriti mogućnost povlašćenog tretmana i izdavanje tog zemljišta po ceni od nula ili jedan dinar, ili koliko već bude iskazano interesovanje. Navedeno je u obrazloženju zašto je amandman koji je podnela Pokrajinska skupština odbijen, da se na ovaj način omogućava stavljanje na javno nadmetanje po početnoj ceni od nula dinara i ono zemljište…
Vreme.
… koje je bilo u godišnjem programu, koje lokalna samouprava nije donosila, znači to upravo ne sme da se desi, ako lokalna samouprava ne donese godišnji program, ne možemo da smatramo da to zemljište nije interesantno poljoprivrednicima. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Bogaroški, vi isto imate vreme kao i ministar, dva minuta po amandmanu. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite. Javite se ponovo. Izvolite gospođo Lazić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice iz ministarstva, gospodo iz pokrajine i kolege i koleginice narodni poslanici, ja ne bih ponavljala sadržaj ovog amandmana, samo želim da naglasim ono što je dato i, u obrazloženju Poslaničke grupe LSD Vojvodine, da ovim rešenjem, koji smo mi predložili, se predupređuje, da se eventualno neko zemljište iz špekulativnih razloga izuzme iz godišnjeg programa i na taj način pod povoljnijim uslovima da na korišćenje. Takođe, se kod uslova da zemljište nije bilo predmet korišćenja dodaje po drugom dozvoljenom osnovu, čime se obezbeđuje da se pod povoljnijim uslovim stiče pravo na korišćenje zemljišta koje je bilo nezakonito korišćeno, jer po rešenju iz Predloga zakona se onemogućava zakup takvog zemljišta pod povoljnijim uslovima. Naglašavam ovo nezakonito korišćenje. Mi se stalno susrećemo sa ne funkcionisanjem naših inspekcija, ne samo kada je u pitanju poljoprivredno zemljište, nego uopšte imamo sa time problem. Ja postavljam pitanje, kako je moguće nezakonito korišćenje na stotine hektara zemlje i da to niko ne vidi i da se po pravilu zna ko to koristi i da inspekcija na to ne reaguje, da li nemamo dovoljno inspektora, ili oni ne rade svoj posao? Koliko znam u Pokrajini Vojvodini postoje samo tri inspektora koje postavlja Republika. Pokrajina nema nadležnosti nad inspekcijom, isto tako nema ni lokal. Izvinjavam se, kolega me dopunjava, ima. Ali, sve u svemu negde postoji problem u funkcionisanju, ja tu priču slušam iz Srema, jer tamo imam familiju i slušam kako se apsolutno zna ko uzurpira već godinama unazad zemljište i zato se sada pojavljuju na hiljade hektara u ovoj vašoj kalkulaciji kako to, jednostavno nije zemljište koje se na adekvatan način koristi. Zato tražim da inspekcije rade onako kako treba da rade. Drugo, koliko znam u odgovoru koji ste dali koleginici na postavljeno pitanje oko funkcionisanje inspekcija pre možda mesec ili dva, bilo je rečeno da zbog važenja, i dalje Zakona o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru, se neće još uvek zapošljavati inspektori. Nedopustivo je da u Vojvodini, koja ima na hiljade hektara zemljišta, čuli smo ovde podatak 450 hiljada, nije ni bitno, dva miliona hektara, da imamo samo tri inspektora i da se na tom planu ništa ne rešava, ne dešava, da se ne ubiraju sredstva od takvih stvari, jednostavno ispada da onaj koji ne radi po zakonu njemu se izlazi u susret, a onaj koji radi po zakonu taj ima problem. I jednostavno u tom smislu mi smo dali ovaj amandman baš zbog toga da bi na neki način precizirali, definisali, da se takve stvari ne događaju. Što je zakon detaljniji, to je njegovo funkcionisanje sigurnije, čim pruža mogućnost za različita tumačenja mi ćemo sa tim imati problema na terenu. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Lazić. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite gospođo Bošković.
Zahvaljujem, mislim da je reč o nesporazumu. Dakle, kada se govori o zemljištu koje će se dati na besplatno korišćenje, prvi preduslov je da je ne dat u zakup, znači da nije izdavano u zakup i da je nekorišćeno. To podrazumeva i ovaj slučaj uzurpacije koje vi pominjete. Ako je uzurpirano u jednoj od prethodne tri godine, onda ono više nije za namenu koju mi predviđamo ovim članom, nego ide u redovan program davanja u zakup. Znači, svo zemljište koje je u državnoj svojini za područje jedne opštine, katastarske opštine, mora ući u godišnji program. Tako da je ova naša formulacija šira u odnosu na formulaciju koju vi predlažete i Pokrajinski sekretarijat. Pri tome, želim da kažem na temu špekulacija. Ja mislim da su one u potpunosti isključene činjenicom da će to zemljište biti dato na javno nadmetanje, neće biti treći krug, kako predlaže Pokrajinski sekretarijat, iz čisto praktičnih tehničkih razloga, jer potrebno je, da se organizuju dva kruga, da bi se zemljište dalo u zakup i da bi se moglo stići da ono bude obrađeno u skladu sa agro-ekološkim rokovima. Ako bi ostavili da to bude treći krug, mi bi, praktično, izgubili dragoceno vreme. Ovako sa javnim nadmetanjem, sa početno cenom od nula dinara, mi prosto obezbeđujemo jednu transparentnost u ovom postupku, praktično ne dajemo mogućnost za špekulacije i rešavamo problem. Na temu inspekcijskih službi, 18 inspektora imamo koji se bave poljoprivrednim zemljištem. Inspektori su raspoređeni na celoj teritoriji Republike Srbije, oni su efikasni, mislim da su dovoljno efikasni kada se ima u vidu koliko je prijava prekršajnih podneto, oko 111 trenutno imamo inicijativa za prevođenje poljoprivrednih gazdinstava u pasivni status, upravo na opštini Vojvodine, to dovoljno govori o tome da su oni efikasni, naravno trudićemo se da još ojačamo ove kapacitete i da ih dobro organizujemo.
Gospodine Nikoliću, da li ste se javili i po ovom amandmanu? Izvolite, onda. Reč ima narodni poslanik Miodrag Nikolić.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko i članovi Vlade, ja sam čovek po prirodi posla, kao preduzetnik industrijalac, vrlo retko nešto pohvalim, jer je moje neko pravilo, sve što možeš danas da uradiš, ne ostavljaj za sutra. Ali, zaista ovaj zakon moram da pohvalim, učestovao sam aktivno u svim odborima i ovo je zakon po meni, po prvi put posle 25 godina, da neko nešto donosi pametno, da pokrenemo ono što možemo da pokrenemo, ono što može da učini Srbiju bogatijom, zaposlenijom i da uvećamo bruto standard naših građana. Svi političari, da se podsetimo od 1999. godine, pa na ovamo, pričaju, mi nemamo kvalitet, pa kvantitet. Tačno je da nemamo. Šta je ko preduzeo da ga imamo? Evo ova Vlada na čelu sa Vučićemi ministarkom koju na neki način i kritikujem i hvalim, ali kada je nešto dobro, to valja pohvaliti pa to činim i sada. Ovaj zakon je zaista pravi, jer svaki pedalj zemlje, treba uposliti, a mi nemamo šta da tražimo u elektronici, jer tu smo zakasnili i izgubili, upropastili sve kroz globalizaciju srpske privrede od 2000. godine, pa na ovamo, tako da je jedina naša mogućnost i nada da veliki broj nezaposlenih vratimo na radna mesta, jeste da organizujemo…
Gospodine Nikoliću, vi morate po amandmanu da govorite.
Završavam, po amandmanu govorim. Ovde ćemo svaki pedalj zemlje staviti u funkciju i na taj način rešiti bruto produkt Srbije, a samim tim, ono što do sada nisu mogli da imaju poljoprivrednici sa malim posedom, imaće, veliku šansu da ukrupne svoj posed i na taj način da smanjimo cene proizvodnje.
Reč ima Nada Lazić. Izvolite.
Hvala lepo, samo sam htela da postavim pitanje, praktično kao repliku gospođi ministarki, da li će pri svakom zakupu, morati biti prisutan i inspektor, s obzirom da se radi o velikim površinama, i da li je prisutan inspektor, kada se licitacija sprovodi i da li može da isprati sve? Ponovo se vraćam na temu broja inspektora, i da li oni mogu da izvrše sve ono što se pred njih postavi? Ne polazim od pretpostavke da ne rade svoj posao dobro, nego da li će moći da obave sve ono što treba, da ne bi proplivavale, tako da kažem, licitacije, i da se ne bi prolongiralo vreme.
Nemate osnov, morate po sledećem amandmanu, gospođo ministar. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milisav Petronijević, Marjana Maraš i Milan Latković. Da li želite sada, gospođo ministar?
Evo da iskoristim ovu mogućnost, da vas podsetim na član 9. Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koji jasno govori o tome kako se uvodi u posed novi zakupac, i podsetiću vas na poljočuvarsku službu, u okviru lokalnih samouprava, koje imaju svrhu i obavezu da sa zakupcem uspostave, snime parcelu i da ga uvedu u posed, a naša nadležna inspekcija kontroliše sprovođenje zakona, tako da lokalna samouprava, poljočuvarska služba, poljoprivredna inspekcija, mi u Ministarstvu i nadležne službe, lokalne samouprave sigurno možemo da odgovorimo zadatku koji je predviđen ovim zakonom.
Reč ima predlagač amandmana, narodna poslanica Marjana Maraš.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja zajedno sa kolegama narodnim poslanicima iz poslaničkog kluba predložili smo da se ovaj rok za žalbu prolongira na 30 dana. U obrazloženju za odbijanje amandmana navodi se da je opšti rok za podnošenje žalbe u upravnom postupku 15 dana, da se iz tog razloga ne prihvata ovaj naš amandman. Prihvatamo vaše obrazloženje za odbijanje amandmana, ali želim ovde da kao ovlašćeni podnosilac amandmana, da napomenem da u ovom članu, kako ste vi ministarka rekli, zemljište koje nije bilo predmet zakupa i nije korišćeno, može se dati po ceni od nula dinara, javnim nadmetanjem. To je isto jedna vrlo važna odredba u okviru ovog zakona koja će pomoći tome da mi imamo što manje zemlje koja se ne obrađuje. U obrazloženjima pojedinih amandmana, naišla sam na podatak da čak 330.000 ha nije bilo predmet zakupa ili godišnjeg programa uređenja korišćenja poljoprivrednog zemljišta, što je negde oko 40%. To je bio jedan od motiva da se ovih 30% državnog zemljišta može dati pravnim licima. Zadovoljna sam i tim što podnošenjem amandmana neće biti samo jedno pravno lice, već više pravnih lica, može se dati na korišćenje uz investicione planove. Naravno, u ovom zakonu sadržane su i odredbe koje po prvi put malim poljoprivrednim proizvođačima i srednjim omogućavaju da mogu da kupe državno poljoprivredno zemljište, pod određenim uslovima da ga kupe, a ukoliko imaju do 30 ha, da kupe najviše 20 ha. Mislim da je kolega poslanik Marijan Rističević predložio taj amandman da se istom kupovinom ne mogu preći 400.000 ha i samim tim mi ćemo ojačati naše male i srednje poljoprivredne proizvođače. Oni će imati kvalitetniju proizvodnju i biće konkurentniji na tržištu. Naravno, i one amandmane koji su podneli drugi, samim tim što su uveli u to da moraju imati prebivališe pet godina i da moraju biti u aktivnom statusu tri godine unazad. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođice Maraš. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Dragoljub Mićunović, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Želeći da uvažimo preporuke Agencije za borbu protiv korupcije koja je imala primedbe na član 4. Za sve one koji ne znaju šta je to u ovom članu što može biti izvor korupcije, radi se o produženju do 25 godina zakupa ako poljoprivredni inspektor utvrdi da korisnik to zemljište obrađuje, a za površine preko 10 ha, period korišćenja poljoprivrednog zemljišta može se produžiti samo ako korisnik za investiciono ulaganje dobije saglasnost ministarstva. Tako je stajalo u osnovnom tekstu. Mi amandmanom to menjamo potpuno, član 4, a Agencija za borbu protiv korupcije smatra da se predloženim zakonskim rešenjem ministarstvo i jedinicama lokalne samouprave daju široka diskreciona ovlašćenja prilikom odlučivanja o produžetku korišćenja. Posledica je amandman koji je prihvaćen. Sada je prilično nezgodno obrazlagati amandman na član koji praktično ne postoji. Da li će većinom glasova biti usvojen tokom glasanja ili je već usvojen, ako su se saglasili i predlagač i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, manje je važno. Međutim, važno je onda napomenuti da našim amandmanom nije predviđeno, ali amandmanom koji je predlagač usvojio predviđeno je da se poljoprivredno zemljište o kome je reč, koje sada više nema odredbu kao u osnovnom tekstu, nego preciznije objašnjeno kako se dolazi do zakupa i zašto javno nadmetanje, dakle pod istim uslovima može se dati i licima koja se bave proizvodnjom energije iz obnovljivih izvora od biomase i stočarstva, s tim da period korišćenja može da bude do 30 godina, uz odobrenje za investicione radove. Ovde će biti nezgodna primena Zakona o zaštiti zemljišta, pošto vi imate da godišnje programe o uređenju, korišćenju i nameni zemljišta rade lokalne samouprave. Vama je ovde zakonom dato za samo jednu vrstu namena da će biti moguć zakup. Ja razumem, namera je dobra, ja sam sklona tome da imamo i ozbiljnog dijaloga i u budućnosti ozbiljnih planova za zemljište koje služi za obnovljive izvore energije. Ja razumem ovu nameru, samo izražavam zabrinutost da će biti kao što je inače put do pakla popločan dobrim namerama, jer može da vam se desi da opštine, dakle ovako napisano daje mogućnost da opštine sada kažu – aha, ovde će mi dati da mu dajem na 25 godina i da onda prema ovom zakonu rade svoje godišnje planove korišćenja uređenja i namene poljoprivrednog zemljišta, što nije skroz dobro, zato što ne može svaka opština to da radi ako se radi o biomasi i stočarstvu. Dakle, naš amandman manje, više nema smisla, jer je usvojen, ali procedura rasprave u pojedinostima je takva da mora da se raspravlja čak iako je u međuvremenu usvojen amandman. Ono što ostaje nejasno i u ovom predloženom amandmanu, jeste da ukoliko ima investicija, dakle za površinu preko 10 ha i ovaj amandman koji je usvojen, da se može produžiti ako korisnik dobije odobrenje za investicione radove. Znači, on je već, šta vam radi ovaj član? Ne valja ni u osnovnom tekstu, ne valja ni u amandmanu. Ovo se tumači da će on tek da vam dođe, ono svejedno, sa investicijom i vi kažete – u redu, imam ovaj član, ne deset nego dvadeset ili 15, ali ovo može i za nekoga ko je već dobio pet ili deset, tako je napisan stav kada se čita. Znači, kada su u pitanju investicioni radovi, šta će on da investira? Ili će da gradi nešto na tom zemljištu ili će da navodnjava ili će da radi izgradnju, ne znam, hala, postrojenja, šta god ili će da radi staklene bašte. Znači, on će nešto na tom zemljištu da gradi, to je investicija. Poljoprivredna proizvodnja nije investicija, on samo seje pa radi, to što svi radimo koji zemlju znamo, ali ovo je napisano tako da ostaje dvojba i dvoumica kod primene. Ne insistiram ja sada na ponovnoj raspravi o amandmanu koji je usvojen, samo smatram da je dobro da razmenimo sveprimedbe koje vidimo u primeni ovog člana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Samo kratko. Pre svega, kada se radi o biomasi, o zemljištu koje je predviđeno za proizvodnju biomase, želim da kažem da smo mi predvideli posebne olakšice i one se odnose od prve godine za narednih 30 godina. Biomasa u smislu gajenja biljaka koje će obezbediti kontinuirano snabdevanje postrojenja za proizvodnju bioenergije. Ovi zasadi naravno moraju poštovati pravila Zakona o zaštiti životne sredine. To je predviđeno aktuelnim i važećim Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, a što se tiče investicija koje bi eventualno zakupac na određenom poljoprivrednom zemljištu mogao da sprovede za sve investicione radove koji prevazilaze uobičajene aktivnosti na poljoprivrednom zemljištu koje je zakupljeno, potencijalni zakupac, investitor, mora dobiti saglasnost od nadležnog ministarstva, a naravno samu odluku donosi jedinica lokalne samouprave. Dakle, prethodna saglasnost, a onda konačna odluka lokalne samouprave. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite, mr Marković.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, uvažena ministarko, ja sam u ovom članu predložio nekoliko detalja vezano za amandmane, a prvo ću početi i od ovog stava 5, nisam znao u trenutku kada sam pisao amandmane stav Agencije za borbu protiv korupcije, ali se potpuno poklapa sa onim razmišljanjem koje sam u tom trenutku imaju kada sam ovaj amandman pisao. Znači, vi u stavu 5. kažete da će javnim nadmetanjem po početnoj ceni od nula dinara, određeno zemljište koje nije korišćeno tri godine, itd, biti izdato u zakup na period od pet godina i tu se slažemo da je to dobro i da je to u redu. Međutim, u stavu 8. kažete sledeće – period korišćenja poljoprivrednog zemljišta iz stava 5. ovog člana može se produžiti do 25 godina, pa u nastavku ide dalje – ako poljoprivredni inspektor utvrdi da korisnik to zemljište obrađuje, itd, itd. Znači, vi imate jedan uslov i imate ugovor na pet godina koji se potpisuje sa određenim licem, a onda na osnovu samo mišljenja jednog čoveka, u ovom slučaju to je poljoprivredni inspektor, vi možete da produžite taj rok na 25 godina i nigde ne kažete po kojim uslovima i kriterijumima. Znači, to je nešto što je izvor korupcije i mislim da u ovom slučaju amandman koji sam predložio može da bude rešenje, a to je da na pet godina možete ponovo izdati to zemljište tom čoveku koji je zemljište obrađivao. Ako ste imali ugovor na pet godina, mislim da je u redu i da produžetak bude na isti rok. Sledeća primedba se odnosi na stav 3. u ovom članu gde sam tražio da ako poljoprivredni inspektor zapisnikom utvrdi da nepoznato lice koristi poljoprivredno zemljište u državnoj svojini bez pravnog osnova, nadležni organ i jedinice lokalne samouprave donosi odluku i pokreće krivičnu prijavu, odnosno odgovornost. S obzirom da ste i vi pričali koliko je zemljišta danas na korišćenju u sivoj zoni, smatrao sam da je dobro da se kroz ovakvu vrstu odgovornosti pokrene i pitanje ko to koristi, zašto koristi i zašto jedinice lokalne uprave i ministarstvo ne reaguju po ovom pitanju i to sam kasnije navodio u nekoliko još članova. Međutim, imajući u vidu i današnju izjavu gospodina Arsića, koji je rekao da su većina predsednika opština i gradonačelnika u poslednjih tri godine našli neke dilove sa investitorima, sa privrednicima, sa tajkunima, onda imamo naravno i posledicu da se odbili amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo ministre, uvaženi predstavnici Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, SNS neće glasati za ovaj amandman. Mislim da je zakon o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu zakon koji važi, iako se dominantna rasprava odnosila na Vojvodinu, da ipak važi za celu teritoriju Republike Srbije. Ja dolazim iz jednog kraja u kojem se, nažalost, velike površine poljoprivrednog zemljišta nalaze u stanju koje nije obrađeno, koje se ne koristi i mislim da ovakvim zakonskim predlogom koji ste predvideli, koje je Vlada Aleksandra Vučića usvojila, je šansa da tu poljoprivredno zemljište u vlasništvu Republike Srbije dobiju oni ljude koji žele da ulažu, koji žele da investiraju, koji žele da podignu voćnjake, koji žele da sa tog poljoprivrednog zemljišta imaju prvenstveno oni prihod, ali da na taj način povećamo i prihod Republike Srbije. S druge strane, nekako je licemerno kada o poljoprivrednom zemljištu i o građanima Vojvodine brinu oni koji su se o poljoprivredi, ali i ka mnogim drugim stvarima u Srbiji, odnosili politikom koja bi mogla da stane u jednu rečenicu. Ta jedna rečenica je takva da su pašnjake pretvarali u gradsko građevinsko zemljište, a gradsko građevinsko zemljište menjali za poljoprivredno. (Jovan Marković, s mesta: Da li je ovo po amandmanu?) Ja ne znam, gospodine Bečiću, zašto je neko nervozan, a pričao je i o predsednicima opštine i o svemu i svačemu …
Molim vas, gospodine Babiću, povežite to sa amandmanom. Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete.
Ja znam da neke stvari bole i da neke stvari ne odgovaraju i da ne žele da ih čuju, ali ipak sam pažljivo saslušao svakog, pa i predlagača amandmana. Ja bih vas zamolio da o tome ne govori na ovakav način. (Jovan Marković, s mesta: Na koji način?) Pašnjake su pretvarali u gradsko-građevinsko zemljište.
Nemojte da dobacujete, gospodine Markoviću.
… pa sam saznao da sa 30 i nešto godina, koliko sam tada imao, shvatio sam da i na Vračaru, pored Hrama Svetog Save, u 21. veku još uvek postoje pašnjaci, pa su ti pašnjaci naknadno, voljom bivšeg režima i stranaka i pojedinaca iz bivšeg režima pretvoreni u gradsko-građevinsko zemljište, pa su na njima izgrađeni stambeni kompleksi, napravljena je velika zarada, ali ne za naše društvo, ne za građane ni Beograda ni Srbije, već za njih lično i pojedinačno. Koje su tada uslove tražili? Koje su tada uslove dobili da će to poljoprivredno zemljište, verovatno, čim je pašnjak i zbog čega je pretvoreno u gradsko-građevinsko zemljište? Ne, nije ih bilo briga, jer su na taj način zdomili, skućili i dobio je krov nad glavom jedan ministar u Vladi DS. Ono o čemu takođe slušamo ovih dana je kako se gradsko-građevinsko zemljište menja za poljoprivredno, pa me baš interesuje koje su uslove tražili i da li su ikakve uslove dobili kada su zemljište u državnoj svojini, vrednosti od 1,54 milijarde dinara, jedna milijarda i 540 miliona dinara menjali … (Jovan Marković, s mesta: Koji uslovi?) Gospodine Markoviću, pitali ste me za uslove. Nemojte da ste nervozni. Ne bavim se ja time, bavi se tužilaštvo.
Molim vas, gospodine Markoviću, niko nije prekidao vaše izlaganje. Budite parlamentarni i saslušajte kolegu.
Nema razloga da budete nervozni. Kada imate pravo da govorite o sposobnosti ili nesposobnosti bilo koga, govorite kakve ste uslove tražili za menjanje građevinskog zemljišta u iznosu od 1,54 milijarde dinara, za poljoprivredno zemljište iste površine, ali nažalost, u vrednosti od 13 miliona dinara. Koje ste uslove tražili kada ste oštetili državu Srbiju za milijardu i 400 i nešto miliona dinara? Da li ste tada pitali? (Jovan Marković, s mesta: Ja?) Pa, to je bila … Oni koji se iščuđavaju, pa kažu – ja, pa tada ste glasali za tu vladu Srbije, tada ste glasali za tog ministra koji je jednim potpisom oštetio za više od 1,4 milijarde dinara. Da li ste tada ustali i rekli – koji su uslovi? Pa, zašto da se građevinsko zemljište, koje je po difoltu skuplje, menja za istu površinu poljoprivrednog zemljišta? Da li vam je tada padala na pamet ta zaštita građana Republike Srbije ili je padala na pamet samo zaštita svojih interesa i interesa pojedinih kompanija? Da li ste tražili tada šta će se investirati? Da li ste tada tražili mišljenja, koga, čije? Možda poreske uprave, pa bi vam poreska uprava rekla – ne možete, gospodo, da menjate građevinsko zemljište u vlasništvu države Srbije vredno 1,54 milijarde dinara za poljoprivredno zemljište ko zna gde u vrednosti od 13 miliona dinara. Da li bi to uradili da je vaše vlasništvo? Da li bi menjali nešto što ima 100 puta manju vrednost? Da li je to čuvanje dobara? Da li je to čuvanje zemljišta? Da li je to čuvanje države? Da li je to čuvanje našeg društva? Ko je imao korist od toga, poljoprivredni proizvođači ili ministri u Vladi DS, povlašćene firme, povlašćene kompanije? Ko je imao korist? Sada ti i takvi, čiji potpis možda nije bio na takvom ugovoru, ali su glasali za one ministre čiji je potpis bio na takvom ugovoru sada se brinu o građanima Republike Srbije, sada se brinu o poljoprivrednim proizvođačima, sada se brinu da li će nešto biti transparentno, sada se postavljaju kao advokati Agencije za borbu protiv korupcije, a isti ti i takvi imaju sporove sa Agencijom za borbu protiv korupcije, baš oko ovih pašnjaka, gle čuda, neprijavljenih, zaboravljeni, nadograđenih. Baš ti, takvi, koji se sada predstavljaju kao advokati paora i poljoprivrednih proizvođača su strpali u džepove preko 500 hiljada evra i na neki volšeban način poklonjenih od države su preko vinograda samo pretrčali, samo prošli i završili ponovo na Vračaru, u stanovima, u lokalima, u oldtajmerima. Samo ne tamo gde je bilo namenjeno. Mnogo je takvih primera. Spremni smo. Srpska napredna stranka je spremna da vodi dijalog i da prihvatimo amandmane i da kažemo – e, ovo je bolje, ići ćemo za tim što je bolje, ali nemojte, molim vas, da nam ti i takvi, u sporovima i sa državom i sa agencijama, u sporovima i sa zakonima i ljudskim i božjim, sada spočitavaju i brinu se nad sudbinom poljoprivrednih proizvođača. Zato što je toliko primera unižavanja i poniženja koje su i poljoprivredni proizvođači, ali i svi drugi ljudi u našoj državi, doživljavali u proteklih 15, 16 godina, da je malo jedna sednica da pročitam svaki od ovih primera. Na svaki ovakav amandman i na svako kunjenje u poštenje, otvoriću još jedan ovakav primer. (Jovan Marković dobacuje s mesta.)
Gospodine Markoviću, molim vas, nemojte da dobacujete.
Ovo je zakon koji daje šansu ljudima da ostanu na selu, da dobiju zemlju, da prošire proizvodnju. Ovo je šansa da i neki novi ljudi…
Gospodine Markoviću, moraću da vam izreknem opomenu.
Gospodine Bečiću, nije problem… (Jovan Marković, s mesta: Dobacuje mi Rističević.)
Ja vas molim samo da saslušate poslanika koji diskutuje.
Gospodine Bečiću, nije problem, navikao sam ja na tu mržnju koja svakodnevno obasipa SNS. Navikao sam i pod mnogo gorim uslovima da radim i nisam ih se plašio ni onda kada su bili mnogo snažniji, jači i mnogo osioniji, i mnogo bahatiji. Sada im je ostala samo bahatost, tako da nije problem, ne morate da me štitite. Ovaj amandman nije prihvatljiv za SNS. Zakon ćemo izglasati po amandmanima koje je Vlada prihvatila, i ovakav zakon ćemo izglasati, jer mislim da ovakav zakon daje šansu i daje priliku što većem broju ljudi u Srbiji da se bave poljoprivrednom proizvodnjom, a samim tim, ne samo da jačaju svoje finansije i svoju ekonomiju, već finansije i ekonomiju Republike Srbije.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Dobićete pravo na repliku, gospodine Markoviću, bez obzira što ste dobacivali za vreme izlaganja gospodina Babića. Ono što vi ne razumete, a što pokušavam svaki put da vam objasnim, gospodin Babić je šef poslaničke grupe, kao i vaš šef poslaničke grupe, kao i neki drugi šefovi poslaničkih grupa, oni za razliku, malo da kažem, od poslanika prenose i političke odluke i stav svoje poslaničke grupe. Moramo i to razumeti da, posle izlaganja poslanika, posle izlaganja podnosioca amandmana, povremeno i šef poslaničke grupe iznese svoj politički stav ili stav svoje poslaničke grupe o amandmanima, o zakonu. To morate da razumete gospodine Markoviću. Kao što tolerišem vašem šefu poslaničke grupe ili bilo kom šefu poslaničke grupe, moram i šefu većine. To isto morate da razumete, jer veliki broj građana je glasalo za tu većinu, gospodine Markoviću, a što vi nemate strpljenja da saslušate kolegu, tu ne mogu da vam pomognem. Izvolite. Imate repliku, dva minuta.
Zbog čega mi dajete repliku?
Zato što vas je gospodin Babić pomenuo imenom i prezimenom. Da li to razumete sada?
Znači, vaš pokušaj, gospodine Bečiću, da mene vređate, sve vreme sa tim razumevanjem, je nepristojan. Dajte mi vreme da odgovorim.
Ne mogu da vam dam, jer ne koristite to vreme. Ja sam vam dao vreme, a vi replicirate sa mnom. Znači, gospodine Markoviću, morate da pročitate Poslovnik i morate u skladu sa tim Poslovnikom da se ponašate u Velikoj sali Narodne skupštine. Ja vas samo to molim i ništa više od toga. Izvolite, gospodine Markoviću.
U skladu sa Poslovnikom, gospodine Babiću, trebalo je jednu ili dve rečenice da kažete o amandmanu koji sam podneo. U drugoj ili trećoj rečenici ste rekli – gospodine Markoviću…
Sada ćete reći opet da vam ja nešto govorim, gospodine Markoviću, što ne bi trebao. Po Poslovniku, predsedavajući je dužan da opomene narodnog poslanika da ne može da se obraća direktno narodnom poslaniku. Vi možete da replicirate gospodinu Babiću, da se obraćate meni, ali ne možete direktno gospodinu Babiću. Izvolite.
Gospodine Bečiću, gospodin Babić je u jednom trenutku rekao sledeće – gospodine Markoviću, pa je naveo, kada ste oštetili budžet Republike Srbije, i počeo je da priča o nekim ciframa. Vi ste ćutali. Znači, vi ste uporno ćutali, a čovek je nastavio sledećih pet minuta da priča u kontekstu da sam ja oštetio budžet, i to je vama u redu.
Odgovoriću vam na kraju.
Kada pitam po kom amandmanu priča, vi me takođe prekidate. Reč nije rekao o amandmanu koji kaže sledeće, gde sam tražio da se ispoštuje mišljenje Agencije za borbu protiv korupcije, gde sam tražio da ako građani, privrednici zaključuju ugovore na pet godina za zakup nekog zemljišta, ne dozvolite da samo mišljenjem građevinskog inspektora, taj rok za produžetak ugovora može da bude i 25 godina. Znači, gospodin Babić je govorio o svemu, ali ne i o amandmanu. Gospodin Babić je brutalno vređao mene i članove stranke. Tri godine slušamo da su ljudi iz DS kriminalci, lopovi i sada pokušavate sa ovom raspravom, koja je vrlo nepristojna, da opravdate hapšenje desetine ljudi, a na osnovu vrlo površnih argumenata. Tri godine, gospodine Babiću, građani Srbije slušaju vaše optužbe. Stotine ljudi iz DS je hapšeno neopravdano. Sada pokušavate, zbog ove rasprave u parlamentu, zataškate sve to što činite kroz ovaj loš Predlog zakona.
Gospodine Markoviću, odgovor na prvo pitanje, kada kažete da se gospodin Babić obratio vama i rekao – vi, gospodine Markoviću, morate razumete da ste vi član DS, član poslaničke grupe DS i, kada neko govori, ne odnosi se to na vas lično, najčešće, nego se odnosi na vašu poslaničku grupu ili stranku. Siguran sam da ni jednog trenutka gospodin Babić, sve ono što je rekao, nije rekao da ste vi to uradili. On je govorio o toj političkoj opciji, o DS, o bivšoj Vladi. To bi morali da razumete, gospodine Markoviću. Drugi odgovor sam već dao. Znači, gospodin Babić je šef poslaničke grupe. To morate da razumete. Ne želim ponovo da vam dajem odgovor koji sam dao malopre. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika na izlaganje gospodina Markovića. Izvolite.
Gospodine Bečiću, nisam član Odbora za poljoprivredu, ali po onome što sam čuo od predstavnika Agencije za borbu protiv korupcije, oni su se, nakon izjašnjavanja po amandmanima, o ovom zakonu izjasnili u veoma pozitivnom kontekstu. Mislim da nema potrebe da Agencija za borbu protiv korupcije ima svoje predstavnike ovde u visokom domu, odnosno Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ne potrebno je da se bilo ko poziva na Agenciju za borbu protiv korupcije. Ne znam na koju, gospodine Bečiću, se Agenciju za borbu protiv korupcije pozivaju. Ne znam na koju. Da li na onu koja je pokrenula postupak protiv gospodina Šutanovca zbog ne prijavljenog pašnjaka na Vračaru ili možda na onu Agenciju za borbu protiv korupcije koja je zgradu, koju je država prodala za milion i 200 hiljada evra, bez tendera, kupila, takođe, bez tendera, ali za četiri i po miliona, a da se ta zgrada nije menjala ni gabaritno, ni jedan sprat, ništa se nije promenilo, ali se promenila cena? Da li su mislili na tu Agenciju za borbu protiv korupcije? Međutim, kakva god replika bila od strane poslanika bivšeg režima, kakvo god opravdanje bilo da to nisu znate oni, to su neki drugi, za koje su, zamislite oni samo glasali, da urade i tu stvar u Agenciji za borbu protiv korupcije, ali i da promene Gradsko građevinsko zemljište u vlasništvu Republike Srbije vredno milijardu i 540 miliona dinara da menjaju za poljoprivredno zemljište iste površine, nisu gledali baš ove reciprocitet kao sa zgradom za agencije, ali je vrednost bila 13 miliona i da na taj način oštete sve građane Republike Srbije za više od milijardu i 485 miliona dinara.
Zahvaljujem. Ovih 20 sekundi će biti oduzeto od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Dakle, tema je amandman i stav koji je ostao isti u amandmanu koji je usvojen, time promenjen osnovni tekst zakona, a tiče se podnošenja žalbe ministarstvu i to je odredba na koju je Agencija za borbu protiv korupcije imala primedbu. Dakle, mišljenje o proceni rizika korupcije u odredbama Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu dobili su svi narodni poslanici, jer je takva procedura. Agencija za borbu protiv korupcije je pozivala Vladu Republike Srbije, kao predlagača i nas narodne poslanike da razmotrimo ove preporuke u cilju otklanjanja uočenih nedostataka i rizika korupcije i poboljšanja predloženih zakonskih rešenja. Što su u jednom dobrom delu i predlagač i odbor učinili, međutim, ovo ostaje, kao primedba Agencije za borbu protiv korupcije, jer se žalba izjavljuje ministarstvu, a za donošenje navedenih odluka na koje se izjavljuje žalba neophodna je saglasnost ministarstva, Agencija pita - koliko je delotvoran predviđeni pravni lek? Mislim da Agencija nije stigla da pregleda razne propise, pošto se ovo pojavljuje i u drugim zakonima. Znači, sada je ostao isti stav 5. ovog člana, ako ste nezadovoljni izjavićete žalbu ministarstvu koje za donošenje te odluke na koju vi dajete žalbu, daje saglasnost. Takva je procedura. Da li se to rešenje može podzakonskim aktom definisati, da li se može sada menjati? Sumnjam, osim idejom odbora i ono što nam ostaje je da ostanemo na časnu reč da će se svaki slučaj žalbe bez obzira na dvostruku ulogu ministarstva pažljivo razmatrati. Hvala.
Reč ima ministarka
Kada se radi o vašem tumačenju ovog amandmana, želim da kažem da je u subotu održan Odbor za poljoprivredu, da su na Odboru bili prisutni predstavnici Agencije za borbu protiv korupcije. Mi jako uvažavamo rad nezavisnih državnih organa i bilo nam je drago što su pratili naše aktivnosti u pripremi ovog zakona. Dakle, sve ono što su oni izneli kao sugestije i kao svoje sumnje da li će zakon biti dovoljno transparentan, mi smo na odboru i javno prezentovali. Prihvatili smo amandmane tamo gde je moglo da dođe do neke eventualne zloupotrebe, a kada se radi i roku za podnošenje žalbi, mi smo i tada predočili da su ovo izmene i dopune važećeg zakona, a da je važećim zakonom, članom 64. stav 3. već predviđena dvostepenost u podnošenju žalbi, na šta su oni bili zadovoljni našim obrazloženjem i uopšte kompletnim našim pristupom, kada se radi o želji da se donese što je moguće bolji zakon, zakon koji će biti transparentan, zakon koji će ostavljati minimalne šanse za korupciju, za špekulativne radnje. Zbog toga smo bili spremni da saslušamo svačija mišljenja, a posebno njihova. Još jednom da podvučem, da su oni sa ovog zasedanja otišli zadovoljni, jer su dobili odgovore na sve ono što njima u prvom momentu nije bilo dovoljno jasno. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podnela narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 5. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 5. amandmanom koji je takođe zbir ideja koje smo dobili, podneo sam amandman koji pooštrava pitanja zloupotreba koje se očigledno dešavaju, jer od 830 hiljada hektara zemljišta, 248 hiljada je predmet zakupa, a 581 hiljada i nešto hektara je predmet uzurpacija i neobrađivanja. Nepravilnosti su mnogobrojne i članom 5. su se u dobroj meri ovim propisima otklonile. Dakle, u buduće oni koji prekrše ova pravila, a po članu 5. neće više imati pravo da zakupljuju poljoprivredno zemljište. Uglavnom se radi o kaznenim odredbama, ali smo dodalida pravna lica koja ostvaruju pravo na zakup po bilo kom osnovu, pravna lica koja ostvaruju pravo na zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, obezbediće zapošljavanje nezaposlenih lica. Ministar nadležan za poslove rada u saglasnosti sa ministrom nadležnim za poslove poljoprivrede propisuje bliže uslove za obezbeđivanje, zapošljavanje nezaposlenih lica iz stava 9. ovog člana. Ako se nakon davanja zemljišta u zakup promeni sopstvenik prava svojine na poljoprivrednom zemljištu, novi sopstvenik stupa na mesto zakupodavca, a prava i obaveze zakupa nastaju između njega i savesnog zakupca. Ovo smo za svaki slučaj dodali ukoliko se desi do poklapanja i po pitanju restitucije, bude neka parcelica slučajno izdata u zakup, vlasnik te parcele postaje onaj kome je restitucijom to pravo ostvareno. Dakle, pravni sledbenik bivšeg vlasnika kome je zemljište oduzeto od 1945-1953. godine na raznorazne načine. U takvim situacijama, onaj kome po restituciji bude dodeljeno pravo neće biti oštećen i stoga su ove izmene u članu 5. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
U članu 5. pročitaću formu koju smo predložili – pravo zakupa nemaju lica koja imaju dospele, a ne ispunjene obaveze za PIO i ostale poreze, vezano za poljoprivredu. Jednostavno, ovim amandmanom smatramo da bi zaštitili sve one koji marljivo ispunjavaju svoje dužnosti ka državi i ispunjavaju sve poreske obaveze i obaveze finansijskog karaktera, dok sa druge strane smatramo da one ostale ne treba stavljati u istu trku, jer bojim se da bi ovi koji imaju mogućnost da ispunjavaju sve obaveze da bi izgubili tu trku sa ostalima koji je ispunjavaju obaveze i ostavljaju finansijska sredstva za neke druge stvari. Mislim da je veoma logično da se ovaj amandman usvoji, jer ćemo tu zaštiti one poljoprivrednike koji poštuju državu. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Predložio sam da se obrišu stavovi 1. i 2. u članu 6. zakona, koji poljoprivredno zemljište daju u zakup javnim nadmetanjem u dva kruga. Smatramo da će na taj način pre svega biti u podređenom položaju onima koji su do sada imali pravo da to zemljište koriste, a zemljište prve, druge i treće kategorije kao najbolje u Srbiji, to je jedino od velike imovine što još Srbija ima, s obzirom da nema ni naftu, nema gas, smatramo da mi najvredniji resurs bud zašto dajemo onima koji su u finansijskoj prednosti u odnosu na građane koji od ovoga žive. Mi ćemo najplodniju zemlju Srbije oduzeti srpskim seljacima, oduzeti poljoprivrednim gazdinstvima i tu najplodniju i najbolju zemlju dodeliti onima kojima komisija republička, odnosno Ministarstva za poljoprivredu odredi ko su ti koji ispunjavaju uslove, na osnovu kojih projekata i na osnovu kojih potencijalno uloženih finansijskih sredstava. Građani su ovde u određenom položaju, 70.000 porodica od ovoga živi, 70.000 porodica neće biti u mogućnosti da se smeje, gospođo ministarka, zato što koru hleba zarađuju upravo na toj zemlji. Ko zna posredno koliko ljudi zavisi od ovih i ovakvih mutnih poslova koje je Agencija za borbu protiv korupcije proglasila veoma koruptivnim sa visokim rizikom korupcije. Mi smatramo da je ovo kriminalan i pljačkaški zakon i DS ga neće podržati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dokle god se ovom zakonu daju ovakvi epiteti, ja ću pitati one koje takve epitete izmišljaju, a koji to zakoni i da li možda ti zakoni nisu bili pljačkaški i koruptivni na osnovu kojih se gradsko-građevinsko zemljište u Novom Sadu u vlasništvu Republike Srbije, u vlasništvu svih građana Republike Srbije, a u vrednosti od milijardu i 540 miliona dinara, menjali za poljoprivredno zemljište i iste površine samo mnogo manje vrednosti i to vrednosti u iznosu od 13 miliona i 612 hiljada dinara? Koji je to koruptivni i kriminalni zakon omogućio da jednim potpisom ministra se svi građani Republike Srbije oštete za više od milijardu i 400 miliona dinara, jednim potezom olovke i zbog toga naši građani jasno kažu? Zbog toga građani Republike Srbije koji žive u Vojvodini i dan danas govore kako su nas pljačkali i kako nas pljačkaju - dobro smo živi i dobro su opstali. E to su pune ruke posla, ne samo za Agenciju za borbu protiv korupcije, koju su takođe kriminalnim i koruptivnim zakonima istu zgradu, iste površine, prvo prodali za milion i 200 hiljada evra, a onda istu kupili za 4,5 miliona evra, pa dodatno i tu oštetili sve građane Republike Srbije za više od tri miliona evra. Dobro smo opstali i dobro opstaju građani Republike Srbije koji žive u Vojvodini sa vlašću DS Bojana Pajtića i njegove kamarile.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, ja sam se nasmejala, ali ne zbog vaše priče, nego zbog činjenice da zaista očekujemo svi mi ovde da kada govorimo o ozbiljnim stvarima, se ozbiljno i pripremimo. Vi ste pomenuli 70.000 poljoprivrednih gazdinstava koja će biti ovim zakonom ugrožena, porodica, ovaj broj ne znam kako ste i na koji način došli do njega, čak i da niko od postojećih zakupaca ne iskoristi mogućnost da zakupi zemljište to je 4.400 gazdinstava u Vojvodini, 770 gazdinstava u Srbiji, što je prosto nemoguće i što se neće desiti, jer naš cilj nije da zakupi samo oko 5.000 gazdinstava državno zemljište nego da to zemljište koristi mnogo, mnogo više gazdinstava. Naš cilj jeste da se donesu zakoni koji neće biti koruptivni. Vlada i ministarstvo se bore protiv korupcije i mi ćemo tu bitku sasvim sigurno i dobiti. Koliko želimo da pomognemo poljoprivredi dovoljno govori taj podatak što mi zaista kroz konkretne akcije, kroz konkretne mere pomažemo poljoprivrednicima. Upravo iz tih razloga mi smo uspeli da dobijemo saglasnost od Vlade da se deo državnog resursa da poljoprivredi. Da li vi znate šta to znači za srpskog poljoprivrednika, prosečnog malog, srednjeg poljoprivrednika i vi sada hoćete da kažete da je to koruptivan zakon. Molim vas, zaista očekujem i od vas kao i od drugih poslanika, kao i mi što se ozbiljno pripremamo, da se i vi ozbiljno pripremate, ne zbog nas, nego zbog ovih poljoprivrednika koji slušaju i koji prate šta mi pričamo i šta mi radimo i koji ne zaslužuju da budu pogrešno informisani i da budu zbunjeni i da budu sluđeni.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 6. amandmane sa ispravkama u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Marijan Rističević, Milan Novaković i zajedno Đorđe Milićević, Marjana Maraš i dr Milan Latković. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Milan Novaković, podnosilac amandmana. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, uvaženi gosti, narodni poslanici, dame i gospodo, u ovom amandmanu član 6. se menja i glasi da početna cena zakupa zemljišta iz stava 1. ovog člana u prvom krugu ne može biti niža od 80. prosečno postignute cene zakupa po hektaru, odnosno u drugom krugu ne može biti niža od 60% prosečno postignute cene zakupa po hektaru. Takođe, posle stava 6. dodaje se novi stav 7. koji glasi – ako se poljoprivredno zemljište ne izda u zakup nakon sprovedenog postupka iz stava 2. ovog člana, ministarstvo može da sprovede postupak javnog nadmetanja. Stav 6. briše se. U svakom slučaju, zahvaljujem se na prihvatanju ovog amandmana i ovim amandmanom smo izbegli mogućnost da dođemo u zamku kao što je to po važećem zakonu bilo da se poljoprivredno zemljište ne izda u zakup. Zahvaljujem na prihvatanju amandmana.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite gospodine Milićeviću.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Kolega Novaković je rekao šta je bio cilj predloženog amandmana i smatramo da je veoma važno i značajno što je ministarstvo na pravi način sagledalo i prihvatilo predloženi amandman. Cilj je da se zemlja izda, da se ostvaruju prihodi od izdavanja zemlje, jer ukoliko se ne izda onda i nema prihoda. Sa druge strane, ovaj predloženi amandman i onemogućava i smanjuje prostor za korupciju i zloupotrebu. Ono što takođe želim da kažem jeste da se slažem u potpunosti sa ministarkom poljoprivrede i o tome smo govorili tokom rasprave u načelu da stanje u poljoprivredi jeste tako da zahteva hitna i brza rešenja i da ovaj zakon podstiče i privlači investicije u poljoprivrednoj proizvodnji i ono što mi očekujemo od investicija jeste na jednoj strani brži i bolji razvoj, a na drugoj strani same investicije pružaju jedan garant i sigurnost za plasman poljoprivrednih proizvoda kada govorimo o malim poljoprivrednim proizvođačima. Naravno da apsolutno niko nema nameru u Vladi RS da bilo kome bilo šta pokloni, odnosno da pokloni nešto što je državni resurs, niti apsolutno bilo ko ima nameru da favorizuje bilo koga kada govorimo o izdavanju u zakup poljoprivrednog zemljišta. Sve detalje, sva važna pitanja biće naknadno uređena i urađena u uredbama Vlade RS. Što se tiče konkretno izdavanja poljoprivrednog zemljišta u zakup, mi smo tokom rasprave u načelu rekli, i ja ću to ponoviti danas, za nas je veoma važan i jasan investicioni plan, za nas je veoma jasan biznis plan koji mora biti u skladu sa potrebama lokalne samouprave. Za nas je veoma važno da postoji jasan plan kooperacije sa malim poljoprivrednim proizvođačima iz lokalnih sredina. Za nas je veoma važno da sagledamo koji je to broj novih radnih mesta koji se otvara. Za nas je veoma važno da konačno i sagledamo na koji način se daje doprinos povećanju i unapređenju poljoprivredne proizvodnje u Srbiji. Kada govorimo o zakupu i kada govorimo o malim poljoprivrednicima, znate kako, niko apsolutno ne omogućava male poljoprivrednike da sami učestvuju u nadmetanju. Mali poljoprivrednici mogu kroz udruživanja učestvovati, mogu se udružiti i učestvovati i biti potencijalni zakupci određenog poljoprivrednog zemljišta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja pre svega želim da zahvalim na korektnom ponašanju, s obzirom na situaciju koja je vladala u poslednjih mesec dana u javnosti. Mislim da sada naši gledaoci mogu da uvide da se ne radi ni o kakvoj tajnoj zaveri protiv poljoprivrednika u Republici Srbiji, niti protiv ostalih nivoa vlasti. Ovaj amandman je dokaz za to. Dakle, on je uvažio intenciju koju je pokazala i pokrajina. Zbog previše skupog zakupa u prethodnim periodima, nismo krenuli sa 100% početne cene, što je bio zahtev i pokrajine, nego u prvom krugu je ona 80%, a u drugom 60% od srednje cene na toj teritoriji lokalne samouprave u prethodnoj licitaciji. Na takav način smo želeli da ispoštujemo AP Vojvodinu, a samim tim i poljoprivrednike da po nižoj ceni mogu da krenu u zakup, jer se može desiti, recimo, da interesovanje bude malo slabije i želimo da što pre u prvom, odnosno u drugom krugu oni zakupe to poljoprivredno zemljište. Ali, dodali smo i još jedan stav, koji glasi da ako i to ne uspe, onda Ministarstvo može da sprovede ponovo postupak javnog nadmetanja, ukoliko za to bude vremena. Imamo i ono oko obnovljive energije, ja mislim da će gospođa Tomić to reći malo više, a cilj nam je da što više zemljišta bude obrađeno, da ukoliko i to ne bude izlicitirano, tri godine prođe i Ministarstvo ne uspe to da izda u zakup, da onda možemo ono zapušteno zemljište izdati sa početnom cenom od 0 dinara i da u takvim situacijama proizvođači biomase za obnovljivu energiju imaju prednost. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su Skupština AP Vojvodine i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Reč ima predstavnik Skupštine AP Vojvodine, Branislav Bogaroški. Izvolite, gospodine Bogaroški.
Zahvaljujem se. Dakle, već je rečeno da je inicijativa Skupštine AP Vojvodine da se na drugačiji način definiše početna cena licitacije. Naime, primećeno je u dosadašnjoj praksi da posle loših agroekonomskih godina otprilike desetak posto padne interesovanje za zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Na ovaj način, sa utvrđivanjem početne cene za licitaciju u visini od 80% prošlogodišnje cene, mi faktički dajemo manevarski prostor našim poljoprivrednicima da mogu da se povuku korak unazad prilikom licitiranja. Jer, svaka godina nije podjednako dobra, a trenutno važećim rešenjima cena zakupa se iz godine u godinu zida. Znači, ona je svake godine sve veća i veća. Žao mi je što nije prihvaćen i drugi deo našeg amandmana, koji se tiče rokova u kojima se može izjaviti žalba na odluku o dodeljivanju zemljišta u zakup. Naime, kroz praksu pokrajinskog sekretarijata u ovih blizu 10 godina, koliko je zakon u primeni, smo primetili da poljoprivrednici jednostavno u velikom broju slučajeva nisu na vreme obavešteni kada je doneta odluka o njihovom pravu. Naime, dešava se u 30% slučajeva situacija da oni ne dobiju blagovremenu informaciju kada je doneta odluka, a rokovi teku od dana donošenja odluke. Zbog toga smo predložili da rokovi teku od dana objavljivanja odluke na oglasnoj tabli prvostepenog organa, jer na taj način omogućujemo svim zainteresovanima da se blagovremeno upoznaju sa donošenjem odluke i da mogu da iskoriste svoje pravo na žalbu. Dakle, ukoliko ostane dosadašnje rešenje, mi ćemo i dalje imati situaciju da 30% zainteresovanih, koji smatraju da su im prava u nekom smislu ugrožena, neće moći na vreme da reaguju i da iskoriste zaštitu svojih prava putem pravnog leka. Ne slažem se sa obrazloženjem Vlade da je na taj način na bilo koji način isključeno Ministarstvo iz postupka davanja poljoprivrednog zemljišta u zakup, niti da su ugrožena dva kruga licitacije. Ne znam zašto je to navedeno u obrazloženju, jer mislim da uopšte nije vezano za temu. Neko nije bio skoncentrisan kada je razmatrao naš amandman. Hvala.
Zahvaljujem se pokrajinskom sekretaru, gospodinu Bogaroškom. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Mislim da je ovaj amandman, iako ne dolazi od predstavnika vladajuće većine, mogao biti prihvaćen upravo iz razloga koje ja naveo gospodin Bogaroški, a to je da dobar deo zemljišta ostaje van upotrebe isključivo iz tog razloga kako se formira početna cena pri izdavanju. Drugi problem je što se žalbe koje upućuju oni koji učestvuju na tim licitacijama odbacuju isključivo iz razloga što su istekli rokovi za podnošenje žalbi. U tom pravcu je bio amandman, da se rokovi računaju od dana objave na oglasnoj tabli. Mislim da je to jedna tehnička ispravka, koja bi u mnogome doprinela da se ljudima omogući jednak tretman, i onima koji licitiraju i onima koji se kasnije žale na taj proces. Formiranje početne cene u drugom krugu. Ne vidim zašto Vlada, odnosno zašto niste usvojili ovaj amandman, zato što 80%, odnosno 50% od prosečne postignute cene je sasvim razuman iznos ako bi se išlo u drugi krug. Naročito u smislu toga da kada se daje po pravu prečeg zakupa potpuno drugi aršini važe, odnosno cena tada ne može biti veća od prosečne cene postignute na celoj teritoriji Republike Srbije, što je značajno niže u odnosu na ono što licitiraju poljoprivrednici na aukcijama koje organizuje lokalna samouprava. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predstavniče Skupštine AP Vojvodine i poštovani narodni poslanici koji ste intervenisali na Predlog zakona ovim članom, želim da izjavim i da kažem da smo mi delimično prihvatili amandman Skupštine AP Vojvodine, vaš amandman, odnosno deo koji se odnosio na cenu zakupa u prvom, odnosno drugom krugu javnog nadmetanja. Međutim, ono zbog čega u celini amandmani nisu prihvaćeni odnosi se na deo koji se tiče oglašavanja nakon sprovedenog javnog nadmetanja. Vaš predlog jeste da oglašavanje bude putem oglasne table. Mi to nismo prihvatili. Mi smo mišljenja da je jedan bolji, sigurniji i precizniji način kada svaki učesnik u licitaciji dobije odluku zvaničnim putem, poštom, sa povratnicom koja nam garantuje da je on lično dobio tu odluku. Ako bismo prihvatili baš predlog da rok teče od momenta oglašavanja na oglasnoj tabli, pitanje je koliko bi naših poljoprivrednika znalo kada će biti rezultat objavljen na oglasnoj tabli, koliko bi njih bilo u mogućnosti da dođe, koliko bi njih bilo u mogućnosti da to vidi. Prosto, postoji i ona druga otvorena mogućnost za velike zloupotrebe i u tom slučaju. Zbog toga smo mi predložili i mišljenja smo da je ovo jedan ispravniji postupak, ispravniji način, pri čemu se i oglašavanje na oglasnoj tabli ne isključuje kao mogućnost, ali to je ona druga dodatna mogućnost. U svakom slučaju, zvaničan dopis, koji je zvanično poslat, zvanično uručen svakom onom ko je učestvovao u javnom nadmetanju, je prva i obavezna mogućnost, a druga mogućnost može biti i oglasna tabla.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Dragoljub Mićunović, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Marković. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvažena ministarko, kada sam pisao ovaj član nisam u tom trenutku imao u vidu ove argumente koje ste kasnije uvažili prilikom usvajanja ovog amandmana. U principu, namera je bila slična kao i predlagača ostalih amandmana, jer mi je bilo nelogično da jednu cenu koja nije uspela na licitaciji umanjujete za 100% i da time opet stvarate veliku mogućnost za korupciju. Mi smo više puta i u načelnoj raspravi i danas ukazali da je čitav ovaj zakon podložan korupciji i da ste otvorili prostor da se na mala ili velika vrata korupcija uvede u primeni ovog zakona. Znači, moj predlog je bio da se početna cena smanji na 50% u prvom krugu, a u drugom krugu da to bude 30%. Imajući u vidu da je i ovaj član, kao i čitav zakon, vrlo neprecizan i da nije usaglašena procedura primene ovog zakona, mi smo smatrali da kroz ovakvo otvaranje mogućnosti za smanjenje od 100% zaista pravite problem u primeni. Ono što je meni bilo još logičnije jeste da se u skladu sa Ustavom Republike Srbije, a posebno tu mislim na član 86. Ustava Republike Srbije, poštuju važeći propisi i zakoni i da se u skladu sa onim procedurama koje postoje u Direkciji za imovinu koji su ranije predviđeni za raspolaganje državnim sredstvima, državnom imovinom, prodajom državne imovine itd, postupa i u ovom članu. U tom slučaju, vi biste morali da svoje predsednike opština, razne komisije, gradonačelnike i ostale koji se bave ovim pitanjem i koji izgrađuju program daleko više angažujete i da se oni malo potrude da ti programi koji se raspisuju budu kvalitetniji i bolji, a ne da se upravo zbog njihovog nerada dolazi u situaciju da programi ne budu usvojeni. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Balša Božović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite, gospodine Božoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarka, poštovani predstavniče Skupštine AP Vojvodine, dakle, ono što smo govorili jeste pravo prvenstva zakupa i pravo prečeg zakupa, što je za nas jedan od najskandaloznijih članova u ovom Predlogu zakona. Iz tog razloga smo predložili njegovo brisanje. Predložili smo brisanje zato što on nije u skladu sa interesima ljudi koji na području AP Vojvodine obrađuju to zemljište. I vi konstantno pokušavate da spinujete sa tim da je ovaj zakon u interesu tamo nekih seljaka, samo nam ne kažete kojih. Zato smo i kritikovali vaš način vođenja poljoprivredne politike, jer ne možete istu da primenite i na Vojvodinu i na uži deo Srbije. Da se vratim na temu, da ovaj član nije u skladu sa onim poljoprivrednim proizvođačima koji su dolazili pred Skupštinu pre nekoliko dana, vidno nezadovoljni, sa pismom koje su uputili svim poslaničkim grupama u ovom domu gde govore o tome da su na najbrutalniji mogući način njihovi interesi zanemareni i da vi na 30 godina i vaša komisija dajete pravo, ovim članom zakona, i dajete mogućnost da nekom strancu dodelite zemljište koje je najplodnije u Republici Srbiji, na kome je neko do sada mogao tu da zarađuje svoju koru hleba. I vi na najbrutalniji mogući način, kako oni govore, ih na 30 godina isključujete iz poljoprivredne proizvodnje, gospođo ministarka. Šta će se desiti 2045. godine? Ko će od nas biti u mogućnosti da njima tada odgovori i njihovoj deci na ova pitanja? E, to je sramota. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Božoviću, nisam vas prekinuo, iako niste govorili o temu. Očekivao sam da to uradi gospodin Marković. (Jovan Marković, s mesta: Ja?) Pa, pošto ste malopre reagovali na neke druge kolege za koje smatrate da nisu govorili o temi, a sada to isto ne radite kada je u pitanju vaš kolega iz vaše poslaničke grupe. Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Povređen je član 106. Vi ste, istini na volju, reagovali zbog povrede ovog člana, imajući u vidu da se uopšte govorilo o tački dnevnog reda o kojoj raspravljamo i da je tema izašla potpuno iz okvira, naročito zakonskog okvira, koji je tema današnje diskusije. Ali, istovremeno je ovde povređen i član 107, uvažene kolege narodni poslanici jer ovde postoji jedna vrlo jasna tendencija, tendencija zastrašivanja građana i poljoprivrednih proizvođača u Vojvodini, zastrašivanja na jedan način koji je nedopustiv. Nas građani nisu birali da koristimo takva sredstva, da obezvređujemo vrednosne sisteme, da vrednosne sisteme izvrgavamo ruglu, da se neistinama služimo kako bi širili paniku. Svaki poslanik je dužan da iznese činjenice za svoje razloge. Ovde nismo čuli nijednu jedinu činjenicu, nijedan jedini argument na osnovu koga bi bilo ko od poljoprivrednih proizvođača, ne samo u Vojvodini nego u celoj Srbiji, trebao da bude zabrinut zbog primene ovog zakona. Nismo čuli nijednu jedinu činjenicu koja se vezuje za navodnu socijalnu katastrofu, čak 70 hiljada poljoprivrednih proizvođača. Sve ovo urušava ugled parlamenta. Mi nismo ovde da građanima pričamo ono što kod njih izaziva strah. Mi nismo ovde da širimo paniku. Mi nismo ovde da podrivamo vrednosne sisteme. Mi smo ovde da se borimo za kvalitetne zakone, činjenicama i sa ubeđenjem da je ono što pričamo tačno. Ovde se ne radi o ubeđenju, ovde se ceo dan radi o jednoj smišljenoj i tendencioznoj inicijativi da se destabilizuje jedan sistem, odnosno da se građani u Vojvodini zaplaše. Zahvaljujem.
Vreme. Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. (Neđo Jovanović, s mesta: Ne tražim da se glasa.) Pre toga da vam kažem da se izvinjavam što nisam prekinuo gospodina Božovića, ali kao što sam već rekao, očekivao sam da će neki poslanici koji uvek reaguju reagovati, a oduzimam vam dva minuta, jer ste zloupotrebili javljanje po Poslovniku i niste govorili o … Gospodine Jovanoviću, nemojte sad da se ubeđujemo da ste vi sada u vašem obrazlaganju povrede Poslovnika govorili o povredi Poslovnika. (Neđo Jovanović, s mesta: Apsolutno smatram da sam govorio o povredi Poslovnika.) E, sad ja, kao predsedavajući, smatram da niste i oduzimam dva minuta vašoj poslaničkoj grupi. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Koristim dva plus pet minuta po amandmanu. Amandmanom tražimo da se ta tačka 64a, suština problema ovog zakona, briše, jer se uvode neke nove kategorije koje su potpuno nepotrebne, a zadržavaju se i neke stare koje su takođe van vremena i prostora. Šta je nova kategorija? Nova kategorija je pravo prvenstva. Imali smo pravo prečeg zakupa, što može da ima neko opravdanje pre svega zbog pravne sigurnosti i zbog sigurnosti na tržištu, ali ovo pravo prečeg prvenstva gde se javljaju investitori, zamislite, u zakupu poljoprivrednog zemljišta se javljaju investitori. Kakve veze to ima sa zakupom poljoprivrednog zemljišta? Te se oni određuju tako što oni pišu investicioni program, pa taj investicioni program odobrava neka komisija koju formira ministar, po kriterijumima Bože me sačuvaj ili videćemo ili važi, a onda konačnu odluku o tome donosi lokalna samouprava. To se zove, kako da vam kažem, savršeno mesto za korupciju. Možda vi niste imali tu nameru. Možda ste vi nehatom došli do takvog predloga, ali to je katastrofa. To nema nikakve veze ni sa poljoprivrednim zemljištem, ni sa zaštitom interesa države, ni sa socijalnom politikom, ni sa sprečavanjem stranaca da kupe našu zemlju, niti borbe protiv tajkuna. To je jedan galimatijas svega i svačega što ima mnogo više veze sa samoupravljanjem ili sa nekim sistemima dogovorne ekonomije, a nikakve veze sa 21. vekom. Šta se dešava? Dešava se to treba da shvatimo da je poljoprivredno zemljište jedan od najvažnijih resursa države, svake pa i Srbije. Ako možete da zamolite samo, predsedavajući, kolege da se čujemo. Taj resurs nije tema za …
Gospodine Živkoviću, ja ću da umirim kolege, ali pretpostavljam da negoduju zato što vi ne govorite o vašem amandmanu.
Ne, ja upravo govorim, samo da ste vi slušali, pošto ste telefonirali, ali nema veze. Čućete posle. Nemojte da me prekidate.
Gospodine Živkoviću, nemojte, molim vas. Ja ću vas isto tako svaki put prekidati i govoriti da pričate sa kolegom. Nemojte da izmišljate da sam telefonirao. Slušao sam pažljivo šta govorite i ne govorite o temi.
Gospodine Bečiću, ovo je 21. vek.
Nemojte vaše manire, gospodine Živkoviću, da uvodite ponovo u Veliku salu Narodne skupštine. Ja vas molim da se vratite na temu i da govorite i iskoristite vaše vreme do kraja.
Bili ste u kadru kada ste telefonirali, to su videli svi koji su gledali.
Bio sam pre pola sata, gospodine Živkoviću, a sada dok sam …
Ja vas molim da mi vratite minut koji ste mi potrošili.
Neću da vam vratim minut. Ne želim da vam vratim vreme.
Ne želite?
Ne želim.
Naravno, onda ćemo se posle dogovoriti oko toga kako ćemo dalje da radimo.
Izvolite.
Prema tome, član 64a nema nikakve veze sa idejom da se bolje izda poljoprivredno zemljište. Kao što sam rekao, poljoprivredno zemljište je resurs. On mora da se koristi na efikasan način. To mora da se da u zakup po najboljim cenama, kakav investicioni program, kakve komisije, kakva čuda, dase adekvatna početna cena i nakon toga se počne sa licitacijom koja je javna. Na njoj mogu da učestvuju kvalifikovani ponuđači. Pobeđuje onaj ko dobije najveću cenu. Socijalna politika se vodi na drugom mestu, zaštita domaćeg tržišta, ako treba da se vodi, vodi se na drugom mestu, a ne kroz ovaj zakon. Šta je suština ovog Predloga zakona? Suština je da se kroz ovakav postupak investiranja u zakup poljoprivrednog zemljišta nemoguća konstrukcija. To zemljište da tajkunima koji su po dobroj volji trenutne vlasti, da oni to uzmu na 30 godina i da za pet, šest, sedam godina kada će država početi da prodaje to zemljište i strancima, oni da prodaju strancima, a ne država. To je nedopustiva stvar. Zbog toga vas molim da shvatite taj aspekt ove priče. Možda vi nemate tu nameru, možda ste pošli iz najboljih namera, ali će se ovakvim rešenjem da napravite prostor nekoj budućoj vlasti ili ovoj istoj vlasti u budućnosti da to zloupotrebi na najgori mogući način. Prema tome, kaže se 200.000 hektara su van zakupa, to je zemlja koja se ne obrađuje. Zašto? Država mora da obrađuje tu zemlju, ako nije u zakupu država treba da je obrađuje ili lokalna samouprava. Kako? Tako što ćete imati jednog čoveka u opštini koju će da organizuje proizvodnju na tom zemljištu koje nije u zakupu. Znači, može da kupi seme, može da iznajmi mehanizaciju ili firmu koja će to da radi, može da nađe trgovačku kuću koja će da prodaje proizvode. Vi se hvalite time da 200.000 hektara ili se žalite, pa stvar se ne rešava tako, neka napravi država agenciju koja će se baviti obradom državne zemlje koja nije u zakupu ili neka to bude po opštinama i time rešavate sve, neka se proizvodi sa toga što država radi, neka to budu proizvodi koji idu u državne rezerve, robne rezerve. To su načini kako da rešite ovo pitanje o kome sada govorimo, a ne da pravimo jedan galimatijas svega i svačega, te se rešava i socijala, gde se rešava i zakup i stranci i domaći i tajkuni, to je haos, ovo je 21. vek. Ovo što piše u ovom zakonu koji ste vi i nasledili, zakon treba da se menja potpuno. Država mora da kaže – izdaje se državno zemljište pod tim i tim uslovima, bez komisija, bez podzakonskih akata, da se zna na koji način. Ako treba da se zaštite domaći mali poljoprivrednici, stavite to u zakon, kažite, oni mogu da dobiju za 15% ili 10% manju cenu, po manjoj ceni od licitirane. To je način kako da se uposli sva ta zemlja, a ne da se hvatamo na to da su ljudi pošteni i da neće biti zloupotrebe.
Zahvaljujem se. Do kraja niste govorili o amandmanu, ali u redu je.
To vi ne razumete.
Kao što razumem da ću vam vratiti vreme onog momenta kad vratite subvencije za vinograde. Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Poštovani poslaniče, vi ste izneli više interesantnih ideja, ne znam samo zašto ih ranije niste iznosili, zašto ih ranije niste našli da primenite u praksi. Kada se radi o ovom zakonu, da smo ozbiljno pristupili odgovornom i teškom poslu govori i činjenica da smo zaista konsultovali se i sa zemljama EU, zemljama iz okruženja, iz regiona i tražili od njih podršku i rešenja za neka pitanja koja su za nas bila otvorena i bila sporna. Naravno, ponešto smo mogli da preuzmemo, ali smo morali dobar deo toga da prilagodimo poljoprivredi Srbije, a naša poljoprivreda je takva kakva je. Malo i srednje gazdinstvo pretežno i veliki deo neobrađene zemlje i u državnom i u privatnom vlasništvu i sijaset problema nasleđenih. Vi postavljate pitanje, šta je to pravo prvenstva, odnosno šta će nam pravo prvenstva. Mi ovu odredbu uvodimo zato što imamo malo investicija u poljoprivredi, zato što imamo uništena poljoprivredna dobra, zato što imamo uništene poljoprivredne kombinate. Mi želimo ono što nam je na raspolaganju da stavimo u funkciju, da ponudimo za investicije. Pri tom, tu se ne radi ni o kakvim mojim ili nečijim drugim prijateljima, ovde se radi o pravnim licima. Mi očekujemo da ćemo kroz ovaj povoljan investicioni ambijent motivisati kompanije da ulažu, da bi podigli preradne kapacitete, da bi povezali naše domaće male poljoprivrednike. Oni su to istkali kao njihovu želju, kao njihovo viđenje mogućnosti rešavanja njihovih aktuelnih problema. Dakle, nećemo umanjiti raspoloživu površinu domaćem poljoprivredniku samo hoćemo da mu pomognemo i na njemu baziramo poljoprivredu Srbije u narednih deset godina.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Martinović. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku, niste pomenuti gospodine Živkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ko o čemu Zoran Živković o poštenju u poljoprivredi. U akciji „Rezač“ priveden je Dobrivoje Sudžum, tadašnji pomoćnik ministra poljoprivredne koji se tereti da je zloupotrebio službeni položaj u periodu od 7. avgusta 2007. godine do 8. februara 2008. godine. Između ostalog, Vinariji „Živković“ omogućio nezakonito sticanje…
Gospodine Markoviću, isto kao što je gospodin Božović poštovao to i gospodin Živković, kada opomenete njih možete slobodno i gospodina Martinovića.
Dakle, omogućio je da Vinarija „Živković“ protivzakonito dobije 41 milion dinara, a vinarija izvesnog gospodina Đorđevića više od 77 miliona dinara. Sve ono što je pričao moj uvaženi kolega Marijan Rističević o kriminalu u režiji Zorana Živkovića ispostavilo se da je tačno. Naime, na osnovu odredbi Pravilnika o zajedničkim kriterijumima za organizovanje i standardima i metodološkim uputstvima za postupanje interne revizije u javnom sektoru i godišnjeg plana rada grupe za internu reviziju od 9. februara 2015. godine izvršena je revizija u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine. Predmet interne revizije bio je postupak izdavanja rešenja broj 320-05-4572/2007-06 od 15. novembra 2007. godine o dodeli podsticajnih sredstava po osnovu Uredbe o korišćenju podsticajnih sredstava za podizanje višegodišnjih proizvodnih zasada sa naslonom vinove loze i hmelja za 2007. godinu, „Službeni glasnik Republike Srbije“, broj 64/2007 i 97/2007 u daljem tekstu uredba. Sada da ne pitam sve, pošto ima dosta, između ostalog se kaže, - na osnovu uvida u Registar poljoprivrednih gazdinstava utvrđeno je da je registracija poljoprivrednog gazdinstva broj 801747002642, Vinarija „Živković“ d.o.o. izvršena tek u julu 2007. godine. Prema gore navedenom proizilazi da ovo gazdinstvo nije imalo osnov za sticanje prava na podsticajna sredstva u 2007. godini, tj. da nije ispunjavalo osnovni uslov za podnošenje zahteva. Obzirom na to da se zahtev odnosi na površinu zemlje koja u trenutku podnošenja zahteva nije u posedu ovog pravnog lica, a unos ovog zemljišta u Registar poljoprivrednih gazdinstava je morao biti izvršen u periodu od januara do marta tekuće godine, odnosno 2007. godine. U skladu sa gore pomenutim članom 13. stav 1. tačka 1) Uredbe o registru poljoprivrednih gazdinstava iz navedenog je takav zahtev morao biti odbijen kao neosnovan. Dakle, gospodin Živković je protivpravno prisvojio više od 41 miliona dinara i sad nam drži lekcije o tome kako bi trebalo da se uredi poljoprivredna proizvodnja u Republici Srbiji. Ministarka ga je pitala zašto on nije promenio Zakon o poljoprivrednom zemljištu? Pa, zato što se on i nije bavio poštovanjem zakona i primenom zakona, nego kršenjem zakona i sticanjem protivpravne imovinske koristi na način koji je suprotan svim važećim propisima u Republici Srbiji. Ono što gospodin Živković ne razume ili neće da razume, to je da se ovim zakonom pokušava podići nivo poljoprivredne proizvodnje u Republici Srbiji na način da prestanemo da budemo izvoznici puke sirovine. Dakle, da prestanemo da budemo izvoznici pšenice i kukuruza u Sloveniji, pa onda od njih uvozimo proizvode upakovane koji se prodaju u našim prodavnicama, našim supermarketima, našim dućanima. Zato se u zakonu pominju investicije, biznis planovi. Zato se formira neka komisija. Ja razumem predstavnike bivšeg režima. Oni se plaše svih tih postupaka gde se nešto odlučuje po nekom postupku gde se podnose neki biznis planovi gde neko gleda vaše papire itd. Najbolje je ispod žita. Najbolje je tajno, da niko ne zna, dogovoriš se tamo sa nekim pomoćnikom ministra, trebao si da registruješ do marta 2007. godine ti si registrovao u novembru, nema veze, ne isplate ti se podsticajna sredstva od 41 miliona dinara i onda se pitamo zašto je situacija u poljoprivredi takva kakva jeste, a zato što je naša poljoprivreda sistematski opljačkana. Zato što su je pljačkali ljudi iz bivšeg režima, zato što ju je pre svega pljačkala DS. Ja sam o tome govorio i načelnoj raspravi. Ljudi iz DS u svim svojim agregatnim stanjima sadašnje demokrate, bivše demokrate, Nova stranka, Socijaldemokratska stranka, pitaj Boga kako se sve zovu. Dakle, od 2002.-2008. godine Vlada Republike Srbije…
Gospodine Martinoviću, morate privoditi kraju raspravu ili se vratite na temu.
Privodim, privodim kraju. Dakle, Vlada Republike Srbije, a gospodin Živković je u jednom periodu bio, na žalost ove zemlje, predsednik Vlade. Dakle, Vlada Republike Srbije je, preko Agencije za privatizaciju u periodu od 2002-2008. godine konsultatskim kućama za usluge privatizacionih savetnika isplatila skoro četiri milijarde dinara. I onda su imali, da kažem, ekskluzivne privatizacione savetnike, to su bile četiri firme. Prva, „Sitadel finelšel Edvajzeri“; Duvanska industrija „Niš“, Duvanska industrija „Vranje“, JAT ervajz, to su im bile mušterije. Kompanija „Zdravlje“, „Polet“, „Cementara“ i „Jelen d.o.o.“, „Mobi 063“, Robne kuće „Beograd“, Vojvođanska banka, Niška banka, Panonska banka, Elektroprivreda Srbije i čuveni „CesMekon“, Mirko Cvetković, „Telekom Srbija“, „Knjaz Miloš“, „Frikom“, „Zmaj“, „Somboled“, Pivara „Čelarevo“, Mlekara „Šabac“ kupio kako se beše zove, gospodine Bečiću, Miroslav Bogićević…
Molim vas gospodine Martinoviću…
...“Srbijanka“, „Trajal“,PI Pančevo, „Danubius“, pa onda DDO „BC Eksel“, RTB BOR, „Geneks“, „Robne kuće Beograd“, Srpska fabrika stakla „Paraćin“, BIP, „Hisar“ Prokuplje, „Beopetrol“, JU banka a.d….
Gospodine Martinoviću, nemate dovoljno vremena da sve to pročitate.
Evo završavam, DDOR Novi Sad, tri cementare „Kosjerić“, „Novi Popovac“, „Beočin“, Zavod za izgradnju grada Beograda. Pazite i to su hteli da privatizuju. „Radijator“ Zrenjanin, i onda „Rajfajzen investment“, NIS, BPI, Frikom, Polet, „Jelen dol“, Kolubara, „Gas beton“, Veterinarski zavod, Vršački vinogradi, „Mitros Srem“, „Litas“, i kako su završene sve te privatizacije, do 2008. godine, to građani Srbije najbolje znaju, a u džepovima ljudi koji su bili bliski tadašnjim vladama Srbije, koje je sve vodila DS, završilo je više od 4 milijarde dinara građana Srbije. Kad se podvuče crta, ko je za to odgovoran, isti oni koji danas kritikuju Zakon o poljoprivrednom zemljištu, koji nam sole pamet o tome,kako sve znaju, samo u svoje vreme, ništa od te svoje pameti nisu uspeli da primene, da bi bilo bolje građanima Srbije, nego su sve stavljali u svoj džep.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika, na izlaganje gospodina Martinovića.
Da, čuo sam da je pomenuto moje ime i prezime, nastavak na ovu salatu od reči, nečinjenica, neistina, nisam mogao baš da pohvatam, potpuno, ali naravno da ništa od toga nije tačno. Poslednji put za subvencije, za tu vinariju, sve je uređeno po zakonu i gospodin je u pritvoru, samo zato što neko leči svoje komplekse ili neki leče svoje komplekse, ako se ne varam, prethodnik je rekao, neka registracija poljoprivrednog gazdinstva tek u julu mesecu, 2007. godine, a to nije tačno, jer je to urađeno 2006. godine, ali i da je tačno, zahtev je podnet u 8. mesecu, a to znači avgusta meseca. To je već sto puta ispitana stvar, i ova haranga je jedna od mnogihkoje su prošle i ja nemam čega da se plašim. Sve je po zakonu i sve je u okvirima morala i poštovanja, svih ljudskih i zakonskih normi. Ja nemam čega da se plašim. Ali, pitanje, zašto nisam ranije predložio ovo što je ministarka ocenila kao interesantne ideje za rešavanje problema u ovoj oblasti, pa to je zato što nije bilo tako inspirativne ministarke poljoprivrede, za koju sam bio uveren da ona može da razume te moje ideje i da sa svojom ekipom to pretoči u predloge zakona, koji bi bili adekvatna zamena ovog lošeg zakona. To pozivanje na to šta sam ja radio2003. godine, kada sam bio u mogućnosti, da nešto predložim, je pitanje za sve ovde, za sve prisutne -a šta ste vi radili 1992,1993,1996,1997,1999. godine, kada ste dobijali stanove pred bombardovanje, kada ste otimali šta ste otimali, ta pitanja može da postavi svako. Šta ste radili bez diploma?
Vreme. Po kom osnovu, gospodine Pavićeviću? Vaših pet minuta? Morate čekati red. Gospodine Martinoviću, vi? Nemate pravo, nije vas spomenuo [[Aleksandar Martinović, s mesta: Kratka replika, rekao je – prethodni govornik.]] Ministarka, pa ćete vi imati po amandmanu. Izvolite, gospođo Bošković.
Samo kratko pitanje, čemu toliki cinizam? Pokušala sam korektno da odgovorim na pitanje, šta će nam pravo prvenstva u Zakonu i rekla sam da moramo da obnovimo poljoprivredne kombinate, da vratimo poljoprivredna dobra, da moramo da imamo prerađivačke kapacitete, da moramo da stub poljoprivredne proizvodnje, primarne poljoprivredne proizvodnje, vraćamo. Pominjete 90-te godine, a znamo svi šta je bilo devedesetih godina, ali molim vas, tada nisu uništeni poljoprivredni kombinati, tada nisu uništena poljoprivredna dobra, sunovrat poljoprivrede započeo je, tačno je da je bilo teško i devedesetih godina, ali drastičan sunovrat je počeo od 2000. godine. I kada se radi o primarnoj proizvodnji koja je izgubila podršku i oslonac, i kada se radi o prerađivačkim kapacitetima, i mi smo sada došli u poziciju da radimo, da imamo neke rezultate, nismo njima zadovoljni, bolji su nego što su bili prethodnih godina i želimo da budu još bolji i još veći i želimo ono čime država raspolaže, da stavimo u funkciju poljoprivrede. Eto, odatle je naš predlog o prvenstvu, o pravu prvenstva, i ni na koji način ne želimo da ugrozimo, malog i srednjeg poljoprivrednika, oni ostaju u fokusu naše agrarne politike, to je usvojeno i strategijomagrarne politike u narednih deset godina. To poštuje Vlada, konkretnim merama o kojim ću , verujem imati vremena i danas da govorim i da ih ponovo pomenem i da podsetim i vas i naše poljoprivrednike na njih. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, dr Aleksandar Martinović. Niste u izlaganju gospođe. Izvolite gospodine Martinoviću. (Zoran Živković, s mesta: Postavljeno pitanje.) Nema pravo gospođa ministar u ovom trenutku da postavlja pitanje.
Zahvaljujem se gospodinu Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo ističem da ovaj amandman ne treba prihvatiti. On apsolutno nema bilo kakvog smisla. Ono što piše u Predlogu zakona je dobro, zato što srpsku poljoprivredu valja unaprediti, u nju treba uneti transparentne postupke i u srpsku poljoprivredu treba uvesti princip tržišne konkurencije. Zato pojmovi kao što su investicije, biznis plan i te kako imaju smisla. Ovde je bilo reči o tome šta je ko radio 1992, 1993, 1997. godine. Godine 1992. i 1993. sam bio učenik gimnazije. Godine 1997. sam bio na trećoj godini Pravnog fakulteta. Gospodin Živković je 1992. godine bio, ako se ne varam, postao član DS, 1997. godine je bio gradonačelnik Niša i u buretu palio račune za električnu energiju i time pokazao kako se ponaša u skladu sa evropskim standardima. Godine 2000. se grlio i ljubio sa Legijom, Miletom Lukovićem, onim Đurom mutavim, kako su se već sve zvali, da bi 2003. godine posle ubistva Zorana Đinđića postao veliki protivnik navedene gospode. Pre toga se slikao sa njima u Kuli, pevao i đuskao na koncertu „Crvenih beretki“ u sedištu jedinice za specijalne operacije. Tako da, ko je gde bio i ko je šta radio tih devedesetih godina i dvehiljaditih godina, ja mislim da je za Zorana Živkovića bolje da se ne spominje. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine sada određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15,00 časova. Zahvaljujem. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Da li vi želite reč po članu 7? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Bogosavljević Bošković, već svi ovde znaju da smo mi narodni poslanici Nove stranke podneli amandman na član 7. i taj amandman nije jedan od ona četiri prihvaćena amandmana. Meni je žao zbog toga što ovaj amandman nije prihvaćen, jer je ovaj amandman bio neophodan, budući da se članom 7. kojim se menja član 64a postojećeg zakona, tim članom se definiše karakter ovog Predloga zakona, odnosno ovog zakonodavnog projekta. Ja sam zaista sa strašnom pažnjom slušao raspravu i u načelu kada je bilo i sada po amandmanima. Primetio sam da se gospođa Bogosavljević Bošković, dakle vi, gospođo Bogosavljević Bošković, pre svega vraćate na jedan argument ovde tokom rasprave, a to je argument koji se tiče namere. Vi kažete – naša namera je dobra, mi hoćemo nešto dobro. Ja onda razumem ovako – znači, vi kao ključni argument za sadržinu i ovog člana 7. kojim se menja član 64a, vi utemeljujete princip etike namera. Ja sada ovako razmišljam. Recimo da smo saglasni oko toga, recimo da ja razumem i da prihvatam da je vaša namera najbolja moguća i na tom mestu, gospođo Bogosavljević Bošković, mi kroz naš amandman na član 7. unosimo jedan novi argument i jedan novi princip. Vi ste uveli princip etike namera, a mi unosimo jedan novi princip. To je princip etike odgovornosti. Taj princip kao ključno pitanje u sebi sadrži sledeće pitanje – a šta će da budu posledice sadržine ovog člana ovog Predloga zakona? Recimo, da prihvatimo da je vaša namera najbolja, ja sam saglasan, vi takođe to mislite, a ja idem dalje, pa se pitam – a šta će biti posledice onoga što je, recimo, jedna dobra namera, kada hoćemo da tumačimo sadržinu ovog člana zakona? Poštovana gospođo Bogosavljević Bošković, ja mislim, konsultovao sam se malo i ja, razgovarao sa ljudima koji su zainteresovani za ovu temu, ja mislim da će posledice da budu sledeće, i to da kažem štetne. Jedna posledica biće – povoljniji uslovi za korupciju, ja ću sada da pokažem na koji način. Druga posledica, gospođo Bogosavljević Bošković, biće favorizovanje netržišnih rešenja. Pazite, kada ove dve posledice, ako sada zaista prihvatimo da je to tako, dakle, povoljniji uslovi za korupciju i favorizovanje netržišnih rešenja, kada sakupimo ove dve posledice, ako čitamo pažljivo sadržinu ovog člana Predloga zakona, onda je kao narodni poslanik ovde i građani naše Republike mogu da zaključim da usmerenje Vlade nije reformsko, jer reformsko bi bilo kada bismo mi u članove zakona nekog zakonodavnog projekta stavljali sadržinu koja će stvarati povoljnije uslove za antikorupcijsko usmerenje ili kada bi ta sadržina bila tržišno usmerenaa. Ovde član 7, ja u njemu pronalazim ove dve posledice – povoljniji uslovi za korupciju i favorizovanje netržišnih rešenja. Evo primer, komisija koju obrazuje ministar ili ministarka daje saglasnost na investicioni plan pravnog lica koje ima pravo prvenstva zakupa. Pa, šta je ovo, poštovana gospodo, nego gola arbitrarnost? Gola arbitrarnost nužno stvara povoljnije uslove za korupciju. Gola arbitrarnost udaljava od tržišnih rešenja. Mi sada hoćemo kao formalno da se usmerimo ka nekim tržišnim rešenjima. Ja mislim, gospođo Bogosavljević Bošković, da smo mi narodni poslanici Nove stranke stekli, i to ja mislim veoma zasluženo, status objektivnih tumača predloga zakona, odnosno zakonodavnih projekata. Hoću da vas podsetim ovde da smo kada ste prošli put gostovali u našoj Narodnoj skupštini da branite Predlog zakona o jakim alkoholnim pićima, mi vrlo precizno rekli da je to jedan dobar Predlog zakona, podneli amandmane. Neki amandmani su prihvaćeni i mi smo odlučili da pošaljemo jednu poruku da za takav zakonodavni projekat treba da se glasa. Verujem da takav status, koji smo zaslužili ovde delovanjem u Narodnoj skupštini, treba danas da vam posluži kao neka dodatna vrsta, hajde da kažem, opomene, da se možda još jednom zamislimo oko ovog rešenja koje stoji u članu 7, budući da je član 7. očigledno najproblematičniji član kada se tiče velikog broja zainteresovanih aktera za sadržinu ovog Predloga zakona, poštovana gospodo i poštovana gospođo Bogosavljević Bošković. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, želim da kažem da apsolutno nije istina da ovaj član stvara osnovu za protivzakonite ili koruptivne radnje, kako vi to kažete, iz prostog razloga što ovaj član podrazumeva i ostvarivanje prava prvenstva i ostvarivanje prava prečeg. U članu su jasno definisani uslovi, načini i postupci za ostvarivanje, hajde da krenemo od prava prvenstva. Dakle, apsolutno nije tačno da će se ovo pravo sticati po osnovu netransparentnih postupaka. Da sam sigurna da je to tako, evo, to ću ilustrovati. Dakle, za ostvarivanje prava prvenstva polazna osnova je godišnji program. Godišnji program izrađuje lokalna samouprava. Ona dobija zadatak da u godišnji program uključi svo državno zemljište koje se nalazi na teritoriji njene katastarske opštine. Lokalna samouprava potom od raspoloživog zemljišta izdvaja deo do 30% koji će biti ponuđen za pravo prvenstva. Već je to transparentno, jer taj dokument se oglašava u glasilu lokalne samouprave, ali u sredstvima javnog informisanja. Potom se izdvaja deo zemljišta koje mogu ostvariti zakupci po osnovu prava prečeg. To su zakupci koji imaju izgrađene kanale za navodnjavanje, neke poljoprivredne objekte, koji imaju višegodišnje voćnjake, vinograde koji su u rodu itd. Dakle, ovaj deo koji se odnosi na pravo prvenstva, daje se kao mogućnost. Ukoliko se jave zainteresovani investitori, taj deo će biti i realizovan. Za slučaj da nemamo zainteresovanih investitora, ili da njihovi programi i planovi ne odgovaraju našoj zamisli, odnosno zamisli komisije koja procenjuje i investicioni plan, procenjuje i nova radna mesta i visinu ulaganja, taj deo odlazi u onaj deo koji je namenjen za javno nadmetanje.
Vreme.
Nastaviću dalje, pošto je kratko vreme.
Zahvaljujem. Reč ima mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem se. Gospodine potpredsedniče, koristim vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Ovo stvarno jeste član koji je izazvao najviše polemike. Meni je žao što kolege nisu bile da čuju poljoprivrednike koji su nam u petak bili pred vratima i oni su upravo to i rekli. Zaista, gospođo Bogosavljević Bošković, postoje opštine u Vojvodini koje su okružene državnim poljoprivrednim zemljištem. Ti ljudi u tim opštinama, kada vi nekome date na 30 godina zakup državnog poljoprivrednog zemljišta, neće imati čemu da se nadaju. Jedan od ljudi koji je tamo govorio je rekao da će njihova deca rasti sa tim da će postati nadničari na poljoprivrednom zemljištu koje je u zakupu drže vaši poslovni partneri, a kojima ste vi dali na osnovu nekog sastanka u Ministarstvu i na osnovu vaše procene da je njihov investicioni plan dobar. To je prosto nepravda koja njih pogađa i koja njih boli i o tome se radi. Ne smeta nikome da se u zemlju ulaže itd. Njima smeta što se isključivo pravnim licima, isključivo na osnovu biznis plana, isključivo na osnovu vaše procene na 30 godina, što je životni vek poljoprivrednika, daje 30% zemljišta u jednoj opštini. Prvo, zbog čega to mora biti samo pravno lice, zbog čega to ne može da bude neko ko želi to da uradi? Ako se radi o garanciji, pa valjda može neko i svojom imovinom da garantuje. Ja, kao poljoprivrednik, želim da ulažem, smatram da imam dobar investicioni plan, zbog čega ja ne bih mogla svojim imovinom da garantujem za svoju investiciju? Kakav je to način da se uopšte dovode u neravnopravan položaj pravna i fizička lica? Zbog čega je to pravo garantovano samo pravnim licima. Mi smatramo da je ovaj član ovog zakona, ne samo osnov za korupciju, jer zaista vaše Ministarstvo i nekakve vaše komisije daju apsolutnu proizvoljnost u tome kome će dodeliti zemlju, a nakon toga lokalnim samoupravama 30 dana da odluče o davanju desetina hiljada hektara u zakup, što lokalne samouprave ne mogu da rade u 30 dana, nego i zbog toga što vi ovim članom imate nameru da državnom svojinom raspolažete i da to raspolaganje državnom svojinom bude uređenom nekakvim podzakonskim aktima, a ne zakonom. Zbog čega u zakonu ne postoji pod kojim uslovima će se tim ljudima davati zemlja u zakup? Zbog čega u zakonu ne stoji ko će biti ta komisija? Na osnovu kojih kriterijuma će odlučivati? Kako će se određivati cene po kojima će ti ljudi dobijati? Zbog čega se u krajnjem, ako toliko brinete o poljoprivrednicima, ne ponudi prvo poljoprivrednicima, pa onda zemlja koja ostane, vi kažete da je to super zemlja, ta koja će ostati nakon restitucije, nakon prava prvenstva zakupa, pa hajde onda ponudite tim svojim poslovnim partnerima tu zemlju koja ostane, a ne poljoprivrednicima da nudite tu zemlju koja ostane?
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Nije lepo dezavuisati stvari i nekome pridikovati da ima neke krajnje namere i da ima tamo neke poslovne partnere. To je pod jedan. Pod dva, zašto fizička lica ne mogu? Fizička lica su i do sada mogli da budu investitori, ali mi, ja sam u uvodnom izlaganju istakla, u 109 opština Srbije nemamo nikakvu investiciju, tako da po tom osnovu nijedan poljoprivrednik, niti poljoprivredno gazdinstvo ne može da ostvari pravo prečeg. Što se tiče ovog dela koji se odnosi na pravo prvenstva predviđeno ovim zakonom, nije tačno da je ne transparentno. Sve će biti transparentno i ovaj zakon prosto utvrđuje uslove, načine i postupak. Ovaj zakon kaže da će Vlada uredbom detaljno konkretizovati one uslove koji su predviđeni zakonom. Ja ću pročitati neke od tih uslova i načina. Dakle, pravo prvenstva može ostvariti pravno lice upisano u registar poljoprivrednih gazdinstava u aktivnom statusu koje dostavi investicioni plan. Na investicioni plan saglasnost daje komisija. Komisiju obrazuje Ministarstvo poljoprivrede. U sastav komisije ulaze predstavnici Vlade, ministarstva privrede, finansija i poljoprivrede, predstavnici lokalne samouprave na čijoj teritoriji će se realizovati investicija, predstavnici naučnih i stručnih institucija. Sastav komisije će biti objavljen u Službenom glasniku koje je zvanično glasilo sa sastavom, mandatom i nadležnošću komisije. Dakle, jedan od uslova je da se može ukupno izdati do 30% raspoloživog poljoprivrednog zemljišta, a odluku donosi jedinica lokalne samouprave. Isto lice ne može ostvariti pravo prvenstva, pravo prečeg itd, itd. Sve su to uslovi i načini koji su propisani zakonom. Uredbom će se samo detaljnije razraditi sve ovo.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim članom je regulisano pravo prečeg zakupa koji sada po povoljnijim uslovima imaju naši stočari. Cilj nam je da po jedinici površine napravimo što veći prihod. Umesto ratarskih 1200 do 1500 evra, što je legitimno, za šta se koleginica zalagala, mi želimo kroz stočarstvo da pravimo 2.500 do 3.000 evra po jedinici površine. Zemljište nije vlasništvo onih koji ga obrađuju. Državno poljoprivredno zemljište je vlasništvo svih građana Republike Srbije, svih onih koji gledaju ovaj prenos i svih koji ne gledaju ovaj prenos. Mi koji ga obrađujemo smo podložni zahtevu građana da po toj jedinici površine, gde su vlasnici svi građani, a ne mi koji ga obrađujemo, oni od nas zahtevaju da pravimo što veći prihod po jedinici površine i da se usput bavimo i preradom. S toga imamo pravo prvenstva zakupa i pravo prečeg zakupa. Pravo prečeg zakupa imaju stočari, voćari, povrtari, staklenici, plastenici itd. Pravo prvenstva je samo nadgradnja. Sa jedne strane, nadgradnja, a sa druge strane oročavanje poljoprivrednog zemljišta na 30 godina. Sada ću reći zašto je nadogradnja. Ako kao stočari napravimo 2.500 do 3.000 evra po hektaru, jer imamo kravu, krava se teli, ima tele, utovimo bika, mi imamo 3.000 evra godišnje, što znači dupli prihod. Pošto meso, mleko i jaja, voće i povrće neko mora da preradi, najmanje što možemo da ostvarimo je šest hiljada evra. Razlika između šest hiljada i 1.200 ili 1.500 evra je 4.500 evra. To su porezi, doprinosi, plate zaposlenima, itd. Taj novac dolazi do penzionera, do javnog sektora. Taj novac utiče da se iz realnih izvora povećaju plate i penzije. Dakle, da proizvodnja bude motor koji će da tera ovu državu napred. Ja nemam ništa protiv ratara. Možda meni ovaj zakon ne odgovara kao rataru, ali ratari mogu da postanu stočari, a mogu i da se udruže. Zašto pravna lica? Zato što fizička lica ne mogu da zapošljavaju druge ljude. To je veoma teško. Veoma teško mogu da dobiju kredit iz Fonda za razvoj. Zajedno sa IPARD fondom stiču se uslovi da oni naprave akcionarsko društvo, zadrugu. Može da bude više pravnih licau jednoj lokalnoj samoupravi. Voleo bih da ovi zakupci, ratari budu i stočari, da naprave svoje zadruge, poljoprivredno-prerađivačke, da ono što proizvedu na njivi prerade u svom prerađivačkom kapacitetu, dopune svoje prihode, uposle svoje članove porodica i otuda pravo prvenstva na 30 godina za investicije koje garantuju zapošljavanje, a takav amandman je već usvojen. Zašto kažem da je to oročenje? Da su oni, a nisu, oročili na 30 godina u zakup ovo zemljište što su prodali za 50 miliona 300.000 hektara, a od čega je 100 hiljada zadružnog, a 200 hiljada državnog, jer to je u momentu prodaje pretvoreno u državno, mi bi na 30 godina danas imali zakupnina 1,8 milijardi evra i zemljište bi danas vredelo tri milijarde, a oni su ga prodali za 50 miliona, a za 15 godina bi vredelo šest milijardi, što bi bila trećina našeg duga i time bi mogli da servisiramo svoj dug. Znači, to je oročavanje, dobijate prihod koji ne može da bude manji od 200 evra po hektaru, jer to je prosečna cena za naše stočare, a sa druge strane, to zemljište uvećava vrednost protokom vremena. Da su oni to radili, a nisu, mi danas bili bogatiji za tri milijarde, a za 15 godina bi imali šest milijardi u zemljište. Kako su oni radili? Ja ću da pročitam. Ugovorom sa vinarijom „Živković“ kaže „Zemljište iz člana 1. ovog ugovora daje se u zakup na period od 40 godina“. Do 2052. godine, bez ikakve komisije,bez ikakvog zapošljavanja, bez ikakvog investicionog plana, bez ikakvog programa, bez donje cene zakupa od 200 evra, zakupnina je bila 60 evra po hektaru. Oni koji su to nama uradili, oni koji su to uradili građanima Srbije danas imaju hrabrosti da ovde prigovaraju onima koji žele da isprave sve te anomalije. Takva politika, a izvinjavam se građanima, može da se opiše samo sa jednom rečenicom – što stražnjici godi, obrazu ne smeta. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su Skupština AP Vojvodine, i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr. Dejan Čapo. Reč ima pokrajinski sekretar Branislav Bogaroški. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovo je upravo, kao što je već rečeno, najsporniji deo zakona. Naime, izdvajanjem 30% od ukupnog fonda državnog zemljišta koje je namenjeno isključivo pravnim licima iz kojeg su dakle isključeni oni koji su do sada to zemljište uzimali u zakup, bojim se da dolazimo u ozbiljan problem, što se tiče poljoprivrede u Republici Srbiji, naročito na teritoriji AP Vojvodine. Mi naime, imamo situaciju da na teritoriji AP Vojvodine imamo 450 hiljada hektara državnog zemljišta od kojih je nekih 137, gotovo 140 hiljada hektara zemljište niže klase, utrine i pašnjaci, koji ni do sada nisu bili interesantni našim poljoprivrednicima. Dakle, negde oko 320 hiljada hektar oranica, 1/3 od 450 hiljada hektara je 150 hiljada hektara. Dakle, pola od ukupnog fonda oranica, a korisnici tog zemljišta do sada su 80% slučajeva bili registrovana poljoprivredna gazdinstva. Kroz postupak koji je, po mom mišljenju neustavan, u suprotnosti sa članom 87. Ustava, jer nisu detaljno precizirani uslovi, pod kojima se odobrava investicioni plan, mi ovde slušamo o tome da će to proizvesti to i to, ali u zakonu ne piše. U zakonu su preduslovi ko može da podnese investicioni plan, ali ne i kriterijumi kako će se nekom odobriti investicioni plan. Dakle, ne mogu fizička lica, ne mogu naši poljoprivrednici da zakupe to državno zemljište, a do sada su bili zakupci. Oni će faktički biti isključeni sa najboljeg dela državnog zemljišta na period od 30 godina, a to je radni vek, a za većinu onih koji se danas bave poljoprivredom to je životni vek. Znači, direktno pogađamo sigurno jednu, a verovatno i dve generacije koje će imati ozbiljne probleme sa svojom egzistencijom. Možemo da licitiramo sa brojem onih koji su ugroženi, možemo da kažemo da je to u ovoj godini šest hiljada, ali možemo da kažemo da je u 2012. godini bilo preko 10 hiljada porodičnih gazdinstva koja su zakupljivala državnu zemlju, koja sada ostaju bez glavnog izvora egzistencije. Zbog toga je ovo rešenje, pod jedan – neustavno, pod dva – sasvim sigurno loše za one koji su do sada bili korisnici zemljišta. Ja želim da verujem da to može da proizvede dobre efekte, ali ovako sasvim sigurno ne mogu da budem siguran u to.
Zahvaljujem, gospodine Bogaroški. Reč ima podnosilac amandmana Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih se složio sa nekim ocenama koje smo ovde čuli od strane ljudi iz Ministarstva da produktivnost se upravo nalazila u velikim sistemima koji su, prevashodno 90-ih godina uništeni. Prethodni zakon nije bio dobar zato što, ako želite da se bavite semenskom proizvodnjom, ako želite da se bavite nekim višim stepenom obrade u poljoprivredi, to nije moguće ukoliko nemate organizovane sisteme poput nekadašnjih PIK-ova, koje smo imali u neko vreme, koje se danas često spominje. Konkretno kod mene u opštini Sremska Mitrovica, postojao je PIK Sirmijum, koji je bio jedan od većih poljoprivrednih kombinat. Znate za PIK Bečej, koji je platio veliku cenu prošlog Zakona o zemljištu, i mi smo se borili i protiv prošlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu, jer smo smatrali da on neće doneti ništa dobro. Kada pričamo o dugoročnom zakupu možemo se složiti da veliki deo zemljišta treba da se daje u dugoročni zakup. Ono gde se ne možemo složiti je način na koji se do toga dolazi. Ono što je za nas najspornije to je, zbog čega se ne dopusti upravo onima koji zakupljuju to zemljište da sami naprave analizu, investicioni plan, pa neka na licitaciji izlicitiraju, koliko žele da plate za to zemljište, što bi bio potpuno transparentan način da dođemo, praktično do istog rezultata. Druga stvar, mi smatramo da postoje osnovi da, recimo, Ustavni sud sutra ospori ovaj zakon. Vi kažete – potrebne su investicije. Strani investitor kada dolazi u Srbiju jedna od prvih stvari koju će uraditi je pravni, finansijski i poreski „dju dilidžens“, proces, na osnovu koga su oni apsolutno sigurni da njihova investicija sutra neće biti u problemu iz nekih pravnih razloga. Ukoliko postoji i minimalna sumnja da Ustavni sud može da kaže – ne možete da dajete dobra od opšteg interesa u dugoročni zakup na bazi podzakonskih akata, kao što je predviđeno sada ovim zakonom, može da se desi da zakon padne pred Ustavnim sudom. U tom slučaju i sami investitori koji treba da dođu će se sigurno osećati nelagodno, odnosno povući će tu investiciju. Mislim da ima prostora da se ne isključuju fizička lica iz tog postupka, da budu i pravna i fizička, mi smo to predložili. Nema potrebe da bude samo jedno pravno lice, može da bude nekoliko investitora, i ne znam zbog čega se insistira na cifri od 30%. Taj procenat je mogao biti mnogo manji, gde bi se onda našim poljoprivrednicima dala šansa da na duže vreme zakupe to zemljište. Tu pre svega mislim na domaće stočare i ljude koji su i do sada po važećem zakonu imali neko prvenstvo zakupa. To su sve stvari koje smo mi predvideli u našem amandmanu, i mislim da je bilo prostora da se naprave neki kompromisi. Ne znam zbog čega je tako tvrd stav Ministarstva, da se insistira na rešenju da komisija na bazi nekakvog investicionog plana sama odlučuje o tome da li će nekom dati zemljište na 30 godina, jer postoji niz problema koji mogu nastati u jednom takvom netransparentnom procesu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Do 30% pravo prvenstva. Evo, ja sam i maločas odgovarala na primedbe vezano za ovaj član, sada da nastavim tamo gde sam stala. Da se osvrnem na pitanje ustavnosti. Mi smo konsultovali Ustav, članove Ustava 87, stavove 2. i 3, i malopre sam rekla da po ovom članu prirodna bogatstva su dobra od opšteg značaja u skladu sa zakonom. To je i predviđeno ovim zakonom. Takođe, predviđeno je da uslovi, način i postupak ostvarivanja prava prvenstva na poljoprivrednom zemljištu se određuju, opet zakonom. Malopre sam istakla koja su to osnovna pravila, osnovni način i postupci i rekla sam da će biti transparentnost obezbeđena kroz godišnji program, donesen na nivou lokalne samouprave, kroz komisiju koja će biti javna, koja će biti oglašena u „Službenom glasniku“, kroz uredbu koja je takođe, obavezujući zakonski akt, koji takođe podleže oceni ustavnosti, koja će takođe, biti objavljena u „Službenom glasniku“. Usput, budi rečno, sugestija od Skupštine AP jeste - javnost i više pravnih zakupaca. Mi smo javnost obezbedili i mi ne bežimo od javnosti, jer mi nemamo lične prijatelje, samo stvaramo ambijent da privučemo investitore. Pri tom, na investitore na mislimo na strane investitore, mislimo i na domaće investitore, mislimo i na ta fizička lica koja vi pominjete. Zašto se naši poljoprivrednici, pogotovo oni jači, koji su ekonomski jači, ne bi udružili, pa oni zakupili deo, 10%, 20% ili 30% na području neke lokalne samouprave. Mi hoćemo da i oni pokažu da su i oni spremni da uzmu kredite, da svoja sopstvena sredstva ulože i da od toga ima korist država, jer ne zaboravimo, ovo je resurs od opšteg interesa. Znači, ovo je resurs na koga imaju pravo svi građani, bez obzira bavili se poljoprivredom, zdravstvom ili bili radnici u nekoj fabrici.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaka stranka ima pravo na svoju političku kampanju. Ja se pitam i vas pitam – ko garantuje sadašnjim zakupcima da će sledeće godine biti zakupci tog poljoprivrednog zemljišta? Zašto stalno govorimo samo o ratarima od 5.400, odnosno 4.300 poljoprivrednih gazdinstava, jer čini mi se da su 1.100 od 5.400 stočari, a oni već imaju privilegije po Predlogu ovog zakona? Da vidimo kakve to zamerke dolaze. Kakve dolaze možemo ceniti po onome iz kojih stranaka dolaze. Članom 3, a to gospodin Martinović zna, Zakon o privatizaciji kaže – kaže se da prirodna dobra ne mogu da budu predmet privatizacije, a onda je mišljenje Aleksandra Vlahovića koji je bio pripadnik stranke bivšeg režima, je bilo starije od zakona i Ustava i to beše predmet privatizacije. Pa, ću ja navesti, da je recimo – u Šećerani „Kovačica“, čiji je kapital vredeo 20 miliona, koja je prodata za tri evra, a kapital procenjen na 20 miliona evra, poljoprivredno zemljište koje je ujedno bilo i građevinsko od 181 hektar, 84 ara, 65 metara kvadratnih prodato za tri evra sa šećeranom, šećerom, mehanizacijom privrede. Kada to podelite da isključite šećeranu dobijete 20 evra centi, manje od 20 evra centi po hektaru. Takođe, treba ceniti i druge stvari kada predlagač nešto traži da je gotovo nepojmljivo da se na Ustav pozivaju oni koji žele da predmet referenduma koji oni sprovode, stranačkog, bude međunarodni sporazum koji se zove SSP koji su oni potpisali i koji su oni u dogovorima sa ljudima iz EU činili i potpisivali. Dakle, oni traže da predmet referenduma bude dvadesetsedmostruki međunarodni sporazum, da ako neko govori o ustavnosti treba i to da kaže. Ima jedna izreka na što se predlagač često poziva, a ovde držim, ovo je finansijski direktor stranke bivšeg režima, inače kum i prijatelj drugog lidera, ovde držim i kako je 1.200 hektara najboljeg zemljišta u državnoj svojini zamenjeno za trnje, kanale itd. u opštini Inđija. Radi se o firmi „Agrounija“ i na takav način možemo da vidimo kako je to Pokrajina i Vlada Republike Srbije pre promena rukovodila poljoprivrednim zemljištem. Mi nemamo nameru to da činimo i bojim se da su njihove sumnje na bazi zloupotreba koje su vršene dok su oni imali vlast i držali takvu vlast. Nama ne pada na pamet da to činimo. Mislimo da ovaj član, velika šansa da poljoprivrednici se stvarno udruže, da naprave sem ratarstva stočarstvo, preradu, i da budu jedne moderne prerađivačke zadruge koje će imati pravo da do 30% zemljišta na teritoriji svoje lokalne samouprave zakupe i na takav način dopune svoje prihode, zaposle svoje ukućane, ostanu na selu, da ne idu u grad, da ne pune preterano pretrpane gradove koji nemaju industrijsku podršku, a da novac koji oni zarade dođe do svih nas da imamo realno pokriće za plate i penzije. Hvala.
Zahvaljujem. Replika na izlaganje gospođe ministra, pokrajinski sekretar Branislav Bogaroški.
Zahvaljujem. Mislim da me niste dobro razumeli. Glavna primedba AP nije u tome što je jedno pravno lice. To je uostalom i ispravljeno amandmanom. Glavna primedba jeste što su isključena fizička lica koja su do sada bili zakupci. Mi konstantno u raspravi koja se aktuelizuje u zadnjih nekoliko nedelja, u zadnjih nekoliko meseci imamo priču o uzurpaciji. Mi ovim rešenjem ne gađamo uzurpatore. Mi gađamo one koji su uredno i legalno na licitacijama dolazili do poljoprivrednog zemljišta i uredno plaćali zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Ti ljudi će realno ostati bez onog najboljeg državnog zemljišta. Opet se vraćam na računicu za AP Vojvodinu jer kao pokrajinski sekretar sam dužan da brinem o interesima poljoprivrede na teritoriji AP Vojvodine. Znači, 150.000 hektara za pretpostaviti je najbolje zemlje će biti namenjeno investitorima, jer investitor neće doći da uzme ni močvaru, ni utrinu, ni pašnjak, nego će biti u skladu sa ekonomskim interesima investitorima biti zanimljivo ono što je najbolje. Očekivati je da naši poljoprivredici u roku od 24 sata, 48 sati krenu da se udružuju, a nisu se udruživali 20 godina i kroz taj pravni ili neki pravni oblik organizovanja postanu zakupci po osnovu ovog novog instituta jednostavno nije realno. Kaznićemo ljude koji su pravili tržišne viškove, koji su najnapredniji deo srpske poljoprivrede i najnapredniji deo poljoprivrede u Vojvodini. To su ljudi koji su uložili ozbiljan novac u unapređenje svojih gazdinstava, napravili grešku pa ulagali u mehanizaciju, a sada će doći u situaciju da ukoliko ostanu bez mogućnosti da zakupe onaj fond državnog zemljišta koji su imali do sada da će dolaziti banke da im oduzmu ono što su uzeli na kredit. To je činjenica o kojoj mora da se vodi računa. Niko nije protiv investicija, ali se postavlja osnovno pitanje – da li investicija treba da se vrši na taj način što će se investitoru za preradni kapacitet...
Vreme.
... investitoru za preradni kapacitet dati i fond zemljišta usput i da mu se omogući na taj način da napravi zatvoreni sistem gde nema mesta za one koji su se do sada bavili primarnom proizvodnjom i to umeli da rade.
Zahvaljujem. Replika, ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Gospodin Bogoroški je dobio reč na moje poimanje primedbi, odnosno sugestija koje su stigle do Skupštine AP, a u obrazloženju amandmana koji su oni podneli jasno piše – nije obezbeđena javnost u dodeli zemljišta. Obrazložila sam kako smatram da je upravo obezbeđena javnost. Druga primedba je da Predlogom zakona je predviđena mogućnost da samo jedno pravno lice bude investitor. Na te dve sugestije sam se osvrnula kada sam uzela reč i kada sam odgovorila na amandman prethodnog poslanika. Pri tom želim da kažem da vi kažete da ćemo mi sada dati najbolje zemljište za neke investitore. Na bazi čega vi bazirate tu svoju pretpostavku? Trudili smo se da ovaj zakon pripremimo maksimalno ozbiljno i odgovorno. Radili smo, verujte, godinu dana intenzivno, a pre mene je započeta izrada ovog zakona i imamo sve relevantne podatke i spremni smo da svaki od ovih podataka vama stavimo na uvid. Kažete – ostaće naši poljoprivrednici bez mogućnosti da obrađuju zemljište. Kažem – neće ostati. Ovo je zakupljeno. Ovo je sve ostalo neobrađeno. Može biti njima na raspolaganju. Kažete – kupovali su mehanizaciju, sada ostaju bez zemlje. Ne ostaju bez zemlje, a pri tom vas pitam – kako je neko mogao da bazira svoju poslovnu politiku na državnom resursu? To znači da su uvek jedni isti dobijali na licitaciji. Uvek su oni bili sigurni da će baš oni dobiti, zakupiti zemljište, a mi znamo da su uvek neki veći, moćniji i jači dolazili do boljeg zemljišta na račun onih malih, onih sitnih. Oni i nemaju mogućnosti da uzmu zemljište i ako ga uzmu, uzmu ono zemljište koje im ostane od onihprethodnih.
Hvala. Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko, evo zašto su bili sigurni. Ne morate biti prvi na licitaciji da bi dobili poljoprivredno zemljište u zakup. Možete biti drugi, ali pod uslovom da 13. aprila 2012. godine pre licitacije uplatite 200.000 u skladu sa članom 10. stav 3. i 4. Zakona o finansiranju političkih aktivnosti DS, stranci bivšeg režima. Ovo je njihov izveštaj, zvanični. Vlasnici te firme, možete da se uverite, da ne spominjemo imena, ljudi ovde ne mogu da se brane, sve sam izvadio iz APR, ko god hoće može da proveri, recimo Ž.P. na šifri 72 je dobio odlukom pravo zakupa, ali u zapisniku sa licitacije Ž.P. ima drugu ponudu po vrednosti. Ko želi može da se uveri. Imam nekoliko ovakvih odluka. Ovo je sa teritorije opštine Inđija. Evo, Ž.P. ima 25.400 dinara manju ponudu od prvog, ali odlukom on dobija to zemljište, a Ž.P. je ujedno vlasnik one firme koja je donirala 200.000 dinara. Naveo sam takođe primere kako je 2052. godine na 40 godina čuvenoj „Kući vina“ izdato zemljište za 60 evra i tu je rečeno da nije tačno da je 2.7. osnovano poljoprivredno gazdinstvo u Inđiji, to je to, tačno 2.7, za nekoliko sati. Zašto kažem za nekoliko sati? Ako neko može da registruje poljoprivredno gazdinstvo, a to je komplikovano, podnese zahtev 2. jula na bazi parcela, kao Krajkovac Merošina u Inđiji, i sve to provere za nekoliko sati i registruje ga, zašto ne bi ti poljoprivrednici registrovali pravno lice, što je manje komplikovan, učestvovali u pravu prvenstva zakupa, pojedinačno formirali zadrugu, iskoristili to pravo, bavili se proizvodnjom stočne hrane, pakovanjem voća, povrća, proizvodnjom mesa, mleka, preradom toga i tako dopunili svoje prihode? Na nama je samo da na tom državnom delu zemljišta pokušamo da iniciramo promene zakone koje će njima, a i svim građanima Republike Srbije doneti veće prihode. Ovde sam već naveo kako se to radilo za finansijskog direktora stranke bivšeg režima, a pošto se ovi predlagači iz pokrajine često koriste rečima Baltazara Bogišića, čuvenog pravnika, to gospodin Martinović zna, ja sam dužan da kažem sledeću njegovu izreku. Kaže – najgore je kad neko od zla djela svog još kakvu korist ima. Mislim da je to u pitanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo, mislim da se isuviše politike unelo u ovaj institut. Namera je sasvim sigurno dobra. Ako pogledate kakvo stanje stoji sa veličinama parcela i poljoprivrednim gazdinstvima u Srbiji, shvatite koliko smo mi u stvari nekonkurentni u odnosu na Evropu. Mi želimo da napravimo posao, da izađemo na evropsko tržište, a 2,6 puta su naša poljoprivredna gazdinstva manja nego što su u toj EU. Možemo li mi sada da ukrupnimo tako preko noći naša privatna poljoprivredna gazdinstva, ili jedino kroz državno zemljište možemo da povećamo prosek poljoprivrednih parcela u Srbiji? Čini mi se da je odgovor poprilično jasan. Danas se u Evropi podrazumeva da ste konkurent, da možete da ostvarite izvestan prihod s kojim možete da se takmičite sa tim zemljama Evrope, ako imate poljoprivredno gazdinstvo veće od 10 hektara. Naše je na 5,4 hektara. Mi imamo preko 48% gazdinstava koja imaju dva hektara. Znači, i ovaj institut, pre svega sa pravom prvenstva zakupa, ali i nakon toga imaćemo mogućnost da poljoprivrednici otkupljuju poljoprivredno zemljište, državno poljoprivredno zemljište, što ima za cilj da uvećamo poljoprivredne posede i na taj način dođemo do intenzivne poljoprivrede. Ta intenzivna poljoprivreda je jedini način da naši poljoprivrednici ostvare ozbiljniji prihod i da opstanu kada budemo ulazili u EU. Dakle, nema razloga da se omalovažava ovaj institut. Ovaj institut ne znači da će jedna osoba, usvojen je amandman, mislim da je to svima jasno, neke kolege to previđaju svesno ili nesvesno, da i više osoba, više pravnih lica. Šta je tu problem sa pravnim licima? Jel problem da fizičko lice postane pravno lice? Pa, pravno lice se lakše kontroliše, poreski organi imaju bolji uvid. Ako ste već dali državno zemljište nekom u zakup, i to ozbiljne površine, zašto ne bi bilo pravno lice? Znači, sve ovo što je osmišljeno ovim institutom, ja mislim da je u korist domaće poljoprivrede, da ako već ne možemo da uvećamo subvencije i da imamo ni približno onakve subvencije kakve ima EU, ako ne možemo da obezbedimo odgovarajuće kamate u poljoprivredi, ako nemamo definisano tržište, dajte bar da uvećamo parcele. Dajte sa tim većim parcelama, koje su rak rana srpske poljoprivrede, znači parcele od 10, 20 i 30 hektara, da pokušamo da učinimo našu poljoprivredu konkurentnijom nego što je sad. Prema tome, dajte da imamo malo više razumevanja, jer ovaj zakon generalno, a i ovaj institut ima pre svega taj cilj. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Hvala lepo. Ja samo želim kao doprinos ovom našem amandmanu. Naime, jedan drugi aspekt koji niko ne sagledava, mi u ovom momentu imamo od 50 do 150.000 nadničara, odnosno ljudi koji rade u periodu poljoprivrednih radova na njivama koji su za Ministarstvo rada i uopšte za ovu državu potpuno nevidljivi. Njihove su dnevnice od 700 do 1300 dinara, s tim što rade od osam do deset sati dnevno. Od tih para moraju da plate prevoz do njive i moraju da plate sebi hranu, a kod nekih poslodavaca, pogotovo velikih, kako oni to sami kažu, oni moraju da donesu čak i vodu. Prema tome, to je ona druga strana cele ove priče. Ono čega se ljudi s razlogom plaše, sad već imamo seoske proletere, ljude koji nemaju praktično od čega da žive. Posebno su pogođene majke, odnosno žene koje čak ispisuju decu iz škole jer ne mogu jednostavno da isfinasiraju njihovo školovanje. To je trenutna situacija na terenu. Još nešto što je posebno karakteristično, poslodavci izvrgavaju Zakon o privremeno povremenim poslovima. Naime, događa se da prijavljuju svoj rad na one mlađe od 25 godina. Primer majke jedne od 47 godina, koja je prijavljena na ličnu kartu svog sina koji je student i mlađi od 26 godina. Vrlo su sretni kad dobiju mogućnost da rade za taj novac. Ima poslodavaca koji ih čak i ucenjuju - ako neće da rade za tako malu sumu, ima neko ko će raditi i za manje. To je od aprila meseca ili već kad krenu poljoprivredni radovi, od kidanja metlica do branja višanja, jabuka itd, sve do jeseni. To je trenutna situacija. Nažalost, ti ljudi nisu nigde u sistemu vidljivi i time treba da se pozabavi i Ministarstvo rada. Ja prosto želim da predočim da se ovi ljudi s razlogom plaše, koji nemaju neku zemlju, koji su živeli od zakupa, da sada imaju problem, ako se tako nešto dogodi, od čega će njihove porodice živeti. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Hoćete od grupe? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Samo da se nadovežem na izlaganje gospođe ministarke. Mislimo da ćete imati veliki problem unutar Ministarstva u praćenju sprovođenja investicionih planova na osnovu kojih je neko dobio pravo prvenstva zakupa. Imali smo već primer jer za sprovođenje kontrole tih investicionih planova vam treba cela institucija ljudi koji će moći da se tim poslom bave. Zbog toga smo insistirali - zbog čega ne bi jednostavno cena na licitaciji bila jedina koja odlučuje ko će zakupiti dotično zemljište? Mi već sada imamo problem kontrole. Sami ste rekli da u celoj Srbiji ima 18 inspektora koji rade u vrlo lošim uslovima. Već sada imate manjak ljudi da prate kontrolu sprovođenja ovog i ovakvog zakona. Imamo takođe manjak ljudi u Upravi za agrarna plaćanja. Idemo u susret evropskim fondovima. Hrvatska je imala nekih 700-800 ljudi zaposlenih samo tamo, pa nisu uspeli da realizuju sva sredstva po osnovu fondova iz EU, tako da se plašim da ćete morati da napravite još jednu celu instituciju ljudi koji će pratiti samo sprovođenje investicionih projekata, a i sami ste navodili da postoji mnogo problema kada je arbitrarnost u pitanju, odnosno kada se takve stvari odlučuju na nekakvim komisijama, bez jasno utvrđenih propisa, odnosno nije u ovom Predlogu zakona utvrđeno koji su to kriterijumi na osnovu kojih će se bodovati investicioni planovi. Hvala.
Vaša poslanička grupa je potrošila vreme, prešli smo na ovlašćenog. Na član 7. amandmane, sa ispravkama, u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Marijan Rističević i zajedno poslanici poslaničke grupe Savez vojvođanskih Mađara. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 7. je posvećen većem bruto domaćem proizvodu po hektaru po jedinici površine, nego što je to bio slučaj do sada. Mi u privatno poljoprivredno zemljište ne ulazimo, mada mnoge zemlje to čine. Mi prednost stočarima dajemo iz prostog razloga – hajde, kad hoćemo da ulazimo u EU, da vidimo na 104 miliona hektara obradivog zemljišta koliko EU ima krava? Reći ću vam – 89 miliona. Dakle, 0,8, po hektaru gotovo jedna krava, ne govedo. Srbija ima manje od 300.000 komada na četiri miliona hektara obradivog zemljišta, manje 0,1, devet puta manje nego u EU. To je jedan od razloga zašto stočari imaju pravo prečeg zakupa, ali stočari su ujedno i ratari. Ja želim da ratari postanu stočari, da uzmu nešto stoke. Jeste problem SSP, mnogo imamo problema, ali zajedno, ruku pod ruku, možemo ići napred. Nismo mi usvajali SSP, ali smo ga nasledili. Što je nasleđeno - moramo ljuljati. Prema tome, moramo zajedno sa drugima tražiti rešenja koja su bolja. Takođe, moram da vam kažem, po pitanju zaposlenosti, ovde su spominjani nadničari. Jedan ratar, jedan paor, a ja sam to radio, angažuje jednog radnika traktoristu na 100 do 200 hektara sa modernom mašinom, mesec do dva godišnje i nekoliko nadničara za prebiranje šećerne repe. Državno poljoprivredno zemljište nije ubiralo plodove, do sada se raubovalo. Za tri godine bude repa–kukuruz–repa. Za pet godina bude repa–kukuruz–repa–žito–repa, bude najmanje tri godine. Poljoprivredno zemljište se uništavalo, a Evropa zbog toga i preterane upotrebe mineralnih đubriva odmara 7% svog zemljišta. Kada izgubi plodnost, trebaće nam 150 godina da bi se obnovila plodnost nekog upropašćenog, degradiranog zemljišta. To su razlozi zašto smo stočarima dali pravo prvenstva zakupa, iz prostog razloga što ako želimo da navodnjavamo ili zalivamo, kako to neko kaže, moramo da imamo stočni fond. Dakle, za organsko đubrenje steknemo uslove da se to zemljište navodnjava jer se, u suprotnom, ono ne može navodnjavati, zato što se dolazi do upločavanja, degradacije, erozije itd. Stručnjaci, a ovde ih ima, to svakako znaju. Evropa ima na svakih 10,7 hektara jednog zaposlenog, ali ona ima prerađivačku industriju, a mi se bavimo filozofijom – bolje uvesti nego proizvesti. Namera ove Vlade, namera onih koji su učestvovali u pisanju ovog zakona, udruženja, namera kolega poslanika koji su učestvovali u oplemenjenju ovog zakona je da to okrenemo, da to bude – bolje proizvesti, nego uvesti. Da bolje bude zaposliti nego otpustiti. Jer, filozofija – bolje uvesti nego proizvesti, dovodi do one filozofije – bolje otpustiti nego zaposliti. Mi idemo obrnuto. Bolje zaposliti nego otpustiti. Bolje zaposliti nego otpustiti. Ako Evropa ima 10,7 zaposlenih, mi to nemamo. Zašto nemamo? Jer nemamo stočarstvo, nemamo prerađivačku industriju, jer bi mi morali na našoj površini da imamo 400.000 zaposlenih u poljoprivredi, a nemamo ni 40.000. E, upravo zato što je koleginica govorila da treba uposliti, a i taj amandman je usvojen, gospođo ministarko, za novo zapošljavanje, dakle, u prethodnim članovima, upravo zbog toga, zbog angažovanja radne snage, zbog prihoda većeg BDP-a po jedinici površine, mi menjamo ovaj zakon, ne da samo jednima bude bolje, da milionerima bude bolje, već da milionima bude bolje. Ako ne bude stočarstva, dame i gospodo, politički istomišljenici i neistomišljenici, ako ne krenemo u razvoj stočarstva, neće biti krava, misliće da su ih seljaci evakuisali, za nekoliko godina neće biti ni jedne krave. Nećete imati šta u izbornoj kampanji da pomilujete. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovana predsednice, želim da koristim vreme poslaničke grupe. Poštovana ministarko, poštovani saradnici, poštovani gosti, dame i gospodo narodni poslanici, poslaničkoj grupi SVM je ukupno prihvaćeno tri amandmana na ovaj Predlog zakona, upravo i ovaj na Predlog zakona na član 7. Samo bih neke stvari rekao vezano za ovaj naš amandman. Ono što je izuzetno važno, vezano za ovaj član 7, jeste da pravo prvenstva zakupa može da ostvari više pravnih lica na teritoriji jedne lokalne samouprave, što je izuzetno značajno. Treba da istaknem ito da ne samo pravna lica, nego i zadruge i svi ostali, na kraju krajeva, kao što je to ministarka poljoprivrede rekla, jeste i fizička lica, na neki način, odnosno veći proizvođači mogu da učestvuju na tom konkursu, odnosno mogu da dobijaju državno poljoprivredno zemljište na korišćenje preko prava prvenstva zakupa. To je izuzetno važno, na primer, vezano za voćarstvo.Isto je važno ako neko želi da napravi ribnjak ili nešto slično. Isto je izuzetno važno što ste prihvatili naš amandman i vezano za to da pravo prvenstva zakupa iz ovog člana može da ostvari i na katastarskim parcelama koje nisu bile predmet zakupa i korišćenja u prethodne tri agroekonomske godine. Znači, ono poljoprivredno zemljište koje nije korišćeno može ubudućeda se ponudi raznim investitorima. Imamo još jedan amandman na član 8. koji je prihvaćen. Vezano je za to da svi proizvođači koji učestvuju u javnom nadmetanju, odnosno licitiranju, za poljoprivredno zemljište, najmanje tri godine moraju da imaju prebivalište na toj katastarskoj opštini, odnosno na teritoriji lokalne samouprave da bi ostvarili to pravo. Izuzetno je značajno što ste prihvatili i ovaj naš amandman. Treći amandman se odnosi na član 11, kroz koji želimo da uslove pooštrimo - ako neko želi da kupi državno poljoprivredno zemljište jeste najmanje pet godina mora da ima prebivalište u toj lokalnoj samoupravi i mora tri godine da ima gazdinstvo u aktivnom statusu, što je isto izuzetno značajno. Izuzetno je važno da ste prihvatili to da omogućite poljoprivrednim proizvođačima i deset kilometara od granice, znači, u tom delu isto mogućnost da kupe državno poljoprivredno zemljište. Jeste, potrebna je saglasnost Vlade Republike Srbije za to, ali na kraju ipak je to omogućeno. Zašto je to važno? Zato što Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i građani EU pod istim uslovima mogu da kupe poljoprivredno zemljište kao što to mogu da urade građani Republike Srbije. Šta možemo da uradimo? Ne možemo da menjamo SSP, to je sigurno. Danas u prethodnoj raspravi je to detaljno obrazloženo zašto, ali možemo da pooštrimo uslove kako doći do državnog poljoprivrednog zemljišta, kako do kupovine. Izuzetno je značajno da je ovaj naš amandman prihvaćen. Želim da pohvalim sve saradnike Ministarstva poljoprivrede, kao i vas, poštovana ministarko. Imali smo korektnu saradnju. Razgovori su trajali poslednjih dana, znači, svaki dan smo bili u kontaktu i stvarno, na kraju krajeva, uspeli smo da se dogovorimo. Izuzetno smo vam zahvalni što steprihvatili ove naše amandmane. Siguran sam da prihvatanjem naših amandmana na neki način biće bolji ovaj zakon, doprineli smo nešto i po tom pitanju. Hvala vam najlepše.
Ministarka, izvolite.
Zahvaljujem, poštovani narodni poslaniče, vama i svima ostalima poslanicima koji su podneli amandmane, koji su zaista želeli da daju pravi doprinos da ovaj zakon bude još bolji i kvalitetniji. Najiskrenije se zahvaljujem. Koristim ovu mogućnost da u kontekstu razgovora o davanju zemljišta po osnovu prava prvenstva istaknem i ono što smo predvideli, a to je zapošljavanje. Zašto pravna lica? Zato što su ona ta koja mogu da ulože i velika sredstva, da pokrenu proizvodnju na određenom području, da ulože u preradne kapacitete i da zaposle nezaposlene. Podsetila bih sve nas ovde da podaci kažu da je od 2001. godine uništeno 108 poljoprivrednih dobara i 91 poljoprivredni kombinat, da je u tom procesu bez radnog mesta ostalo između 300 i 500 hiljada zaposlenih. Mi želimo ne samo da pokrenemo poljoprivrednu proizvodnju, nego da obezbedimo i nova radna mesta. U članu 6. mi smo dodali stav da pravna lica koja ostvaruju pravo na zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini obezbediće zapošljavanje nezaposlenih lica. Ministar nadležan za poslove rada, uz saglasnost ministra nadležnog za poslove poljoprivrede, propisuje bliže uslove za obezbeđivanje zapošljavanja nezaposlenih lica iz stava 9. ovog člana. Dakle, to je još jedan izuzetno važan razlog za donošenje ovih izmena i dopuna. Prihvaćeni amandmani i naš rad na terenu i razgovor sa poljoprivrednim udruženjima upravo govori u prilog tome koliko nas je dalo sve od sebe da pred poslanike Narodne skupštine iznedri što je moguće bolji i kvalitetniji pregled.
Zahvaljujem. Poslanik Ljubiša Stojmirović.
Po nekim predviđanjima mi ćemo zatvoriti poglavlja za četiri godine. Kada ćemo ući u EU? Pa, neka bude za deset godina. Da li imamo mi mogućnost da se pripremimo da budemo konkurentni i da se takmičimo sa članicama EU? Ako ćemo biti iskreni to je veoma teško i zato zbilja mora da se krene maksimalnom snagom da se popravi ono što je do sada bilo uništavano i što nije bilo u redu. Ništa nam neće vredeti ako se stalno budemo svađali, ako stalno budemo jedni drugima nabacivali ko je šta uradio i ko nije šta uradio. Zato, pamet u glavu i dajte da pokušamo na najbolji način da pomognemo i poljoprivrednicima i da obnovimo on što smo upropastili. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko, članovi pokrajinske Skupštine, odnosno sekretaru za poljoprivredu pokrajine Vojvodine i dame i gospodo narodni poslanici, u najboljoj nameri da jedan zakonski, kako je to moderno danas da se kaže, projekat učinimo upotrebljivim u što dužem roku i da je to pre svega na korist građana Srbije. Imajući u vidu da mišljenje Agencije za borbu protiv korupcije koja je za član 7. rekla da su ove odredbe nedovoljno precizne i podložne različitim tumačenjima u praksi čime se organima javne vlasti daju široka diskreciona ovlašćenja prilikom odlučivanja o pravu prvenstva zakupa. Naime, ovim odredbama neophodno je precizno odrediti uslove i kriterijume za donošenje odluke o pravu prvenstva i predvideti mogućnost da više lica, a ne samo jedno na teritoriji lokalne samouprave može ostvariti ovo pravo. Pored toga, potrebno je predvideti uslove i kriterijume za izbor članova komisije koju obrazuje ministar. Ne bih dalje čitao, svi smo mi ovo dobili. Mi smo, imajući to sve u vidu, tražili kompletnu promenu člana 64a kako bi učinili ceo ovaj postupak transparentnijim, boljim, po našem mišljenju, što nije obavezujuće ni za koga. On glasi – Pravo prvenstva zakupa ostvaruje se u postupku koji sprovodi jedinica lokalne samouprave raspisivanjem javnog poziva. Javni poziv iz stava 1. ovog člana raspisuje se do 30. juna tekuće godine, a prijava na javni poziv sa potrebnom dokumentacijom investicionim planom i predlogom mera za realizaciju zakupa dostavlja se najkasnije do 31. oktobra tekuće godine jedinici lokalne samouprave. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika, gospođo predsedavajuća. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Da ne bih čitao ceo. Suština ovoga jeste da, recimo, saglasnost, na investicioni plan i predlog mera za realizaciju zakupa daju najkasnije do 20. novembra tekuće godine i da je komisija koju obrazuje ministar nadležan za poslove poljoprivrede, s tim što ukupna površina ne može biti veća od 30% itd. Suština ovog našeg amandmana o čemu želim sada da kažem jeste, da se ispoštuje važnost i da kažem funkcionalnost lokalne samouprave koja, kako smo videli ovde. Prvo vi ne možete iz jedne jedinice lokalne samouprave da zakupljujete zemljište na drugoj jedinici lokalne samouprave, a onda smo oduzeli i pravo da javnim pozivom i određivanjem komisije itd, itd, uz saglasnost ministarstva. Znači mi smo pokušali da ovde tu stepenost u rešavanju ovog problema ne zaobilazimo ministarstvo, nego da se to da onome ko to treba da obavlja, jedinici lokalne samouprave na čijoj se teritoriji nalazi zemlja, a da ministarstvo to kontroliše i da ono, kako smo u obrazloženju i napisali, znači radi ono što mu je posao, da Republika može obustaviti, pardon, izvinjavam se, da ministarstvo svojim aktima može bliže da uredi samo postupak i potrebnu dokumentaciju, a da uslovi i kriterijumi moraju da budu u zakonu. Ja bih iskoristio u kontekstu sa ovim, s obzirom da sam napomenuo u prethodnom izlaganju da su proizvođači na teritoriji opštine iz koje ja potičem u ozbiljnom problemu, jer nema zemlje koja može da im se da u zakup, u toj količini koja im je potrebna i dozvolio sam sebi i želim da se izvinim kolegama poslanicima i predsedavajućoj što sam prihvatio jednu neprimerenu nagodbu koja je primerena nekom drugom mestu, a ne Skupštini, da uslovimo mandate kolega i ja, kolega poslanik i ja ukoliko neko od nas ne govori istinu. Ja sam bio svestan da on ne govori istinu jer ja sam imao činjenično stanje i podatke i ovde kod sebe imam spisak svih grla sa imenima vlasnika i njihovim mestom. Želim da dam ministarstvu jer su tu brojevi, da se to proveri i da dam sledeću informaciju. Znači, danas ima 202 grla, od toga 709 potomaka, 250 je uveženo. Ukupno 911 grla, 210 junica, 220 prvotelki i 270 muških i ženskih teladi. Što se tiče kvaliteta dužan sam da uvredu koja je izrečena vrlom proizvođaču koji ima 31 godinu,gospodinu Todoroviću, vlasniku grla DE0944517840 koji je 2015. godine apsolutni šampion Resavskog poljoprivrednog sajma međunarodnog koji ima tradiciju od 67 godina, znači to je grlo koje je uveženo. Molim da se ta istinitost radijavnosti znači, ja ne tražim da on da ostavku kako je rekao. Sam se izvinio zato što nije mesto niti vreme niti sam sebi smeo da dozvolim da se na ovakav način razgovara. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre kolege poslanici, pa radi istine prvo, amandman Odbora uz saglasnost Ministarstva poljoprivrede i Vlade Republike Srbije prihvaćen je u onom obliku kako je definisan od strane Odbora za poljoprivredu Narodne skupštine Republike Srbije i koji je gospodin Marijan Rističević predložio. Prema tome, posle toga je Agencija za borbu protiv korupcije izašla zadovoljna sa takvim rešenjima i da su otklonjene sve prepreke koje bi mogle da uslove određena kršenja zakona kada govorimo o Zakonu za borbu protiv korupcije. A kada pričamo o stočnim grlima, stočnom fondu, treba da bude predlagač iskren i da kaže da je preko 500 grla zaklano samo da bi gospodin Mišković mogao da uvozi mleko u prahu preko Imleka. Komisija za zaštitu konkurencije na sudu je izgubila postupak gde je iz budžeta dato 750 miliona evra upravo zbog tako sposobne politike poljoprivrede koja je vodila prethodna vlast. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslaniče, vi očigledno predlažete neku novu organizaciju upravljanja poljoprivrednim zemljištem u javnom svojini, a ja moram da vam kažem da je tu materiju uredio Ustav i on dobro kaže, odnosno kaže i predviđa da državnim poljoprivrednim zemljištem upravlja država Srbija, upravlja i raspolaže, a da su jedinice lokalnih samouprava nadležne za donošenje i sprovođenje godišnjih programa zaštite uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta. Dalje, želim da pomenem i to, pominjali su danas naši poslanici, dugoročan zakup u periodu do 30 godina. Kaže se da je taj period dug, a ja moram da kažem da je to period za koji su stručna lica rekla da je optimalan da bi se investicija, odnosno sredstva koja se ulažu bilo u stočarsku proizvodnju, bilo u voćarsku proizvodnju na neki način vratila onome ko ta sredstva ulaže. Da bismo mi postigli cilj ovim zakonom, da bismo imali veću poljoprivrednu proizvodnju, da bismo imali veću poljoprivrednu proizvodnju, da bismo imali prerađivačke kapacitete mi moramo investitorima bilo domaćim, bilo stranim, svima onima koji žele da ulože sredstva da obezbedimo prepoznatljive dobre uslove, povoljan poslovni ambijent. Vi kažete, pominjete ponovo Agenciju za borbu protiv korupcije, to je jedna izuzetno važna državna institucija koja je dala dobronamerne sugestije. Mi smo na sve te sugestije odgovorili zato što želimo da bude zakon što bolji. U subotu na sednici Odbora su oni lično bili prisutni, predstavnici agencije i zahvalili su se i rekli su da smo mi dobro odgovorili na njihove sugestija, a i njima je cilj kao i nama da zakon bude što je moguće bolji. Kažete da ste predložili više lica, odnosno više pravnih subjekata da budu eventualno zakupci po osnovu prava prvenstva na teritoriji jedne opštine. Mi smo i to usvojili. U Predlogu zakona stoji jedno pravno lice, ali to nije značilo da će biti jedno pravno lice kao ono koje učestvuje u postupku odobravanja, nego to se odnosilo na jedno pravno lice koje će, među više kandidata steći uslov da investira na određenom području. Želeli smo da više opština u Srbiji dobije eventualno investitore koji će podići određene gradove i područja.
Hvala ministre. Na član 7. amandman je podneo Laslo Varga.
Gospođo predsednice, gospođo ministarko, poštovani gosti, kolege poslanici, smisao mog amandmana jeste da se ne stvori mogućnost u zakonu za davanje na 30 godina, 30% državnog poljoprivrednog zemljišta u zakup radnim licima. Imao sam prilike da čujem bezbroj argumenata i za i protiv ovog rešenja i moram da kažem da su manje-više svi ti argumenti na mestu. Dakle, svi ti argumenti stoje. Sa druge strane ono što je ključno, jeste pitanje interesa, dakle, pitanje koji interes, kojim argumentom želimo da podržimo. Ja mislim da sa jedne strane ima Ministarstvo interesima, interes budžet, imaju interes svi građani, imaju investitori, a imaju interes i mali poljoprivredni proizvođači. Ono što sam ja ubeđen da pripadnici mađarske zajednice, poljoprivrednici koji su mali poljoprivredni proizvođači, da njima nije u interesu ovo rešenje i s obzirom na tu činjenicu ja kao neko ko je zahvaljujući njihovim glasovima poslanik tu u Skupštini Srbije, ne mogu ovo rešenje da ni u kom slučaju podržim. Šta je problem u ovom rešenju? Problem je što će se smanjiti zemljište koje će njima ostajati na raspolaganju. Negde će se to u potpunosti ukinuti i onemogućiti, ali će se to područje smanjiti. Šta će to imati za posledicu? Sa jedne strane zatvoriće svoja gazdinstva, prodaće svoje zemljište i postaće praktično sezonski radnici na zemljištima koja će pravna lica na ovaj način dobijati i obrađivati. Mislim da je to jedna velika nepravda, zato što je to zemljište u mnogim mestima praktično, oduzeto upravo od tih ljudi, odnosno od njihovih roditelja ili dedova i to se sada zemljište na taj način od njih ponovo oduzima. Oni postaju ponovo sezonski radnici. Iz tog razloga, za mene je ovo rešenje neprihvatljivo.
Na član 7. amandman je podneo Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miletić Mihajlović, Marjana Maraš i Milan Latković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman u istovetnom tekstu podneli su Jovan Marković i zajedno Nataša Vučković, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Dragoljub Mićunović, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Amandman na član 7. bavi se suštinom ovog zakona, odnosno idejom da jedno pravno lice neposrednom pogodbom, na osnovu svog investicionog plana dobije u zakup do 30% zemljišta. Imaću tri opaske i o svom amandmanu i o stanju zakona u ovom trenutku. U ovom trenutku zakon nije ni nalik na onaj zakon koji je ušao u skupštinsku proceduru. Znači, izmenjeni su članovi 3, 4, 6. i 7, bez našeg glasanja, saglasnošću narodnih poslanika, podnosilaca amandmana i nadležnih odbora i to je dobra vest. Dobra vest, zbog toga što je predlagač odustao od prvobitne ideje. Šta je ostalo u zakonu kao loša poruka za primenu ovog zakona? Pravo prvenstva, to ne postoji, to smo izmislili za ovaj zakon da se ima pravo prvenstva, ako ste pravno lice. Pravo preče kupovine je druga stvar i sve kriterijume vi određujete u Zakonu za fizičko lice, oni su još razrađeni, za pravno lice nema nikakvih kriterijuma i kaže se da ima pravo prvenstva. Ideja je da pravo prvenstva, ako se prijave dva ima onaj koji je bolji, šta ja znam po čemu je bolji, to mi ne znamo sada, jer će sve kriterijume da uredi Vlada. Mogu da iskažem svoju sumnju da će se na išta prijaviti dva i pri tome još sada imate dve novosti u zakonu. Prva je, da više pravnih lica može da predloži investicioni plan, to ste sada usvojili? Ne jedno, nego više pravnih lica. Druga je, da namena može da bude proizvodnja za obnovljive resurse energije. Pošto ja smatram da svaki zakon treba da gledamo tako da probamo da zamislimo kako izgleda primenjen, šta će se desiti, ako za zemlju u Kikindi imate 2.000 hektara i imate jedno pravno lice koje kaže – hoću farmu svinja, to je investicija i imate kao drugi, četiri mala pravna lica koja nisu povezana, a sklopili su se i hoće tih istih 2.000 hektara, ali za obnovljive izvore energije i kako ćete da odlučite? Možete da mi kažete, to vam je hipotetički, to se neće desiti. Ako se neće desiti, šta će vam pravo prvenstva? Ako će uvek biti samo jedan? Zašto to govorim? U jučerašnjim novinama je bio naslov da je izdato zemljište namenjeno Tenisu, tako piše u „Politici“. Imam protiv takvog naslova, jer ne može da stoji da je zemljište namenjeno, a članak se poziva na to da postoji memorandum između nemačkog proizvođača svinjskog mesa, industrijskog i Vlade Republike Srbije i da je sada opština Kikinda izdala 2.000 hektara koje su bile namenjene tenisu. Vi nemate ništa sa tim. Ja vam opisujem informaciju koju sam videla u članku u „Politici“ i povezujem je sa idejom pravom prvenstva koju ste uveli. Nije problem da li ja to kritikujem i nije problem da li ja ne razumem pravo prvenstva, već je problem da svi dobijemo zajedno jasan odgovor, šta to znači sada kada je zakon promenjen u odnosu na osnovni tekst koji smo dobili u proceduri? Mislim da je to zajednička korist. Ja i dalje stojim na stanovištu da odluka, da u zakonu ne bude kriterijuma za pravna lica, nije ustavna, a predlagač kaže da je ustavna, legitimna, ali mislim da samo Ustavni sud na osnovu naše ustavne žalbe i ocene ustavnosti može da odluči da li je ili ne ustavno, da vi imate, za fizička lica sve kriterijume u zakonu, kako i treba, a za pravna lica, te kriterijume će da odredi Vlada Republike Srbije. Morate da razumete da to proizvodi dvoumice, sumnje, sa nadom da ćemo svi razjasniti šta je to pravo prvenstva i šta će biti u slučaju da se pojave dva, ili dva jedan plus četiri, to je moja molba da ipak razmislite i o našem amandmanu.
Jovan Marković, izvolite.
Uvažena ministarko, da počnem od ovoga što je gospodin Rističević rekao, pa kaže, zemljište je vlasništvo svih građana Republike Srbije, sa čim se ja potpuno slažem, naravno kao i svi ostali. Onda u drugom delu svog izlaganja, došli smo do motiva donošenja ovog zakona, gde on kaže da je potrebno ostvariti što više prihoda, što je opet legitimna stvar. Ono što smo sve vreme pokušavali ovde da otvorimo kao temu, jeste da li je ovaj zakon usaglašen sa Ustavom, i tvrdimo da u članu 87. to nije tačno, a vi ste u svom odgovoru koji ste dali nama potvrdili naše tvrdnje, a pre nekoliko minuta vi kažete kako ste tumačeći Ustav, isti taj član st. 2. i 3. došli do toga da je nezakonito raspolaganje opštim prirodnim resursima, bez zakona. Mi sve vreme to i tvrdimo, morali ste predvideti sve ove procedure, uslove, kriterijume u primeni ovog zakona, pre nego što raspravljamo o tome, a ne da ostavite da tamo neke komisije ili podzakonska akta, tako nešto utvrđuju. Drugo, mi vam kažemo, bez posla, prihoda će ostati preko deset hiljada ljudi, a vi nam kažete nije tačno, biće četiri i po hiljada u Vojvodini, i 700 u Srbiji, znači 5000. Pa zar je tema da li će biti 50 ili 500, ne smemo dozvoliti da ljudi ostaju bez posla i prihoda i da postaju najamni radnici, kod nekih investitora, koje vi na mala vrata uvodite u Srbiju. Kažemo, ozbiljan problem je što ljudi koji su do sada koristili to zemljište, koji su uzeli kredite za mehanizaciju, koji su imali svoje neke planove porodične, itd, za buduće ulaganje itd, sada moraju doći u poziciju da rade kod nekih investitora, a vi nam ovde kažete – pa ko im brani, neka se oni udruže. Evo, gospodin Rističević kaže neka naprave zadruge, pa neka se udružuju; ali kako da se ljudi udružuju ako vi predviđate da već od ove godine imate konkurse, da li je tako? Imate neke licitacije, imate neke analize njihovih investicionih programa, pa, kako će ljudi u ovoj godini doći u poziciju da uopšte mogu da konkurišu sa nekim velikim fondovima ili preduzećima ako sada imaju samo svoj traktor? Kako možete očekivati da će ljudi moći da se udružuju u sledećih 30 godina ako je već najbolje zemljište prodato? Zbog čega onda ne otvorimo temu i kažemo – da, stvarno ćemo imati problem kao društvo, kao država, što će hiljade porodica u narednom periodu morati da se pojave svake nove sezone na konkursu da rade kod nekih ljudi koji su na mala vrata ovde ušli da koriste ono što oni do danas koriste? Kako mislite da se ljudi udružuju u 2016, 2017. godini ako vi sada planirate da praktično za 30 godina to zemljište koje su do juče oni gradili date drugima? To prosto nije moguće. Zbog toga smo u ovom članu 7. tražili da se on menja. Niste ispoštovali naše predloge, naravno, kao i sve druge amandmane, iskoristili ste ovde kroz ovu javnu raspravu podršku mnogih poslanika koji nisu ni čitali naše amandmane da nas optuže za razne stvari, ali to ne doprinosi ovom zakonu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja mislim da je jako ružno licitiranje oko toga koliko će poljoprivrednih proizvođača da nestane u Srbiji ako ovaj zakon uđe u primenu. Voleo bih da ministar izađe i kaže koliko danas ima poljoprivrednog obradivog zemljišta u privatnoj svojini koje se ne obrađuje. Zašto se ne obrađuje? Ne obrađuje se već desetak godina. Sad je problem što ćemo 30% zemljišta koje je vlasništvo države da damo pod nekim strateškim ciljevima. To je problem. Ko koga sprečava da ko hoće da se bavi poljoprivredom, uzima u zakup i privatno zemljište koje se sad ne obrađuje. Ko koga tu sprečava? Jesu to tržišni uslovi? Jesu. Pa, što to ne radite? Pričamo o tome da će neko sadašnje poljoprivredne proizvođače da dovede u podređen položaj ako se ovaj član 7. zakona primeni. Pa, zar već nisu u podređenom položaju? Pa, za male pare. Rade za Miškovića, Babovića, za Koleta, za Peconija, za Todorića, za Matijevića. Da li njihove interese branite? Čini mi se da njihove. Ceo ovaj otpor ka ovom zakonu jeste da se jedna političko-ekonomska oligarhija konačno razvlasti, država uredi jednu oblast i vi se protiv toga borite. Što, da li zato što je neko uplaćivao donacije stranci kada je učestvovao na konkursu za dodelu poljoprivrednog zemljišta na javnom oglasu? Hajde pogledajte jednom, a vama je to sve smešno, meni nije, pogledajte jednom, pođite i kroz Vojvodinu i kroz Stig i kroz dolinu reke Pek, pogledajte koliko ima neobrađenog zemljišta koje nije državno, nema ko da ga obrađuje. Izgleda mi da to jeste problem, jer kad dođe ovaj zakon u primenu i to sad neobrađeno zemljište postaće skupo za trgovinu i neće moći ta političko-ekonomska oligarhija na jeftin način da ga kupi, zato je toliko otporan prema ovom zakonu.
Reč ima Zoran Antić.
Dame i gospodo, jako puno, rekao bih, da ne kažem ružnih reči, ali jesu i ružne i previše zastrašivanja zemljoradnika od strane pojedinih kolega. Moram da ponovim nešto, ovim zakonom sa ovih 250 hiljada hektara koji se trenutno izdaju u poljoprivredno zemljište, sasvim sigurno u naredne dve godine imaćemo bar 50 do 60 hiljada hektara više zemlje za izdavanje. To je pod jedan. Pod dva, 30%. Pa 30% neće u toku ove godine da nestane iz tog državnog fonda i neće biti izdato nekim zakupcima. Potrebne su godine da se osmisle, da se pripreme projekti, da se ozbiljna finansijska sredstva ulože. Imamo li mi te investitore? Radi se o desetinama milijardama evra. Kompletna investicija u Srbiji se procenjuje na nekih sedam-osam milijardi evra. Znači, u kompletnu privredu Srbije za godinu dana. Sve onda može da se sprovede godinama gledano iz ove perspektive. Znači, sprovešće se u pojedinim opštinama gde se ukaže potrebno interesovanje pojedinih investitora, ali neće biti te situacije da se preko noći izgubi 30% poljoprivrednog zemljišta. Ja sam siguran da će u naredne dve godine i prosta računica, biti više zemlje za izdavanje nego što je ima u ovom trenutku, to je jedno. Da li će ti ljudi ostati bez posla? Pa naravno da neće. Osim toga, nemojte da potcenjujete naše poljoprivrednike, znaju oni dobro da se prilagode zakonskim propisima. Jako brzo, imaćemo veliki broj onih koji će između sebe napraviti i privredna društva i izaći sa projektima. Ja verujem, ovo je tako i osmišljeno da pre svega oni dođu do tog poljoprivrednog zemljišta pre nego što 2017. godine budemo eventualno morali, ako budemo morali, ja ne bih bio isključiv, daleko je 2017. godina, oktobar 2017. godine, dve godine imamo do tada. Mislim da ne treba trčati baš mnogo ispred rude i da postoje i mogućnosti i načini da se spreči da se tako olako otuđi poljoprivredno zemljište. Postoji mogućnost za niz barijera. Ja sam siguran da će neko te mogućnosti prepoznati u narednom periodu, ali čini mi se da nije trenutak, nije trenutno trenutak da o tome pričamo. Znači, što se tiče malih plata, dajte, to nema nikakve veze, male plate su u svim oblastima privrede. Dajte, zapitajmo se zašto smo u vlastitoj zemlji postali jeftina radna snaga i tehnološki višak? Kakvu smo mi tu tranziciju sprovodili ovih 12 godina? kakav smo tip kapitalizma izabrali? Tu je odgovor na sve to. Kakvo tržište rada danas imamo? Kako smo ga kreirali? Nemojte, sasvim sigurno za to nije kriva SNS i to se sigurno nije dešavalo u ovih godinu-dve, to se dešava od 2000. godine pa na ovamo. Znači, dajte, budite malo samokritičniji i nemojte tako olako da nas optužujete za gubitak nekih 1000 ranih mesta. Niko neće izgubiti radno mesto, svi će imati prilike da zakupe poljoprivredno zemljište, a uz to, molim vas, pa mi govorimo o nekih stotinak hiljada hektara poljoprivrednog zemljišta. Oko tri miliona i 300 hiljada ima oranica, tako sam bar ja došao do tog podatka u Srbiji. To je samo tri posto poljoprivrednog zemljišta u Srbiji. Znači, ne radi se ni o kakvoj katastrofi o kojoj vi pričate, daleko je to od bilo kakve katastrofe. Ovo je samo prilika da se pojave ozbiljni, veliki igrači, koji mogu da se bave intenzivnom poljoprivredom. Što nam je preko potrebno. Hvala.
Reč ima Milan Novaković.
Uvažena predsednice, poštovana ministarko sa saradnicima, ovaj zakon u ovom članu jasno definiše tačno kako, pod kojim uslovima se izdaje na 30 godina, tj. 30% državnog poljoprivrednog zemljišta. Stalno smo u velikim brojevima, stalno smo u velikim ciframa i ja bih najsrećniji bio kada bi 2016. godine mi izdali sve to poljoprivredno zemljište, svih 30% koje je namenjeno. Znate kakav bi BDP mi ostvarili kada bi to sve tako bilo? Ovo je samo jedan mali korak ka jednom razvojnom ciklusu novom u poljoprivrednoj proizvodnji i stalno se držimo velikih cifara. Ja ću opet da se obratim malim poljoprivrednim proizvođačima, pa ću opet dati dva primera. Jedan hektar jabuka investicija je oko 30 do 35 hiljada evra. Od dva hektara, gospodo, porodica i te kako može lepo da živi, ako uzmemo u obzir da je prihod između 15 i 17 hiljada evra, a godišnji trošak je negde oko pet hiljada evra. Znači, između 20 i 30 hiljada evra ostane jednoj porodici za godinu dana ako podigne voćnjak jabuka. Da bi podigli voćnjak jabuka moraju da planiraju na duži rok na 30 godina. Kada znaju da imaju stabilne uslove finansiranja, svaka banka će podržati, a postoji i Fond za razvoj, postoje IPARD programi o kojima vrlo malo pričamo, zato što u prethodnim periodu oko toga je vrlo malo rađeno, ali konačno se sada priprema i taj segment. Drugi primer je, da uzmemo da li stakleničku ili plasteničku proizvodnju, jedan hektar donosi prihod kao 150 hektara pšenice. Jedna porodica i te kako može lepo da živi, a intencija da se udruži više porodica, da se osnivaju zadruge, da se prave pravna lica koja će imati lakše pristupe finansijskim sredstvima sa vrlo povoljnim izvorima finansiranja. Kada uzmemo te primere, znači mi se stalno osvrćemo na 50, 100, oko stotina hiljada hektara pričamo, jednostavno, moramo da se okrenemo i ka ovome delu koji je nama u stvari najinteresantniji. Veliki investitori, ja bih bio najsrećniji kada bi svi pohrlili da dođu i da prave prerađivačke kapacitete, pa kome treba da vozi sirovinu odavde da bi je negde prerađivao, kada mu je jeftinije na licu mesta da preradi u ovoj našoj državi Srbiji. Treće, stalno se osvrćemo na AP Vojvodinu, jesu oranice najplodnije, jeste najuređenije, ali potpuno zaboravljamo jedan veliki potencijal centralne, istočne Srbije, gde imamo velike potencijale za razvoj povrtarske proizvodnje, za razvoj voćarske proizvodnje. To je jedno veliko bogatstvo i uvek zaboravimo koliko jedna šljiva, koja je brend Republike Srbije, samo da povećavamo voćnjake pod šljivama, pa znate koliko možemo prihoda da ostvarimo, kao proizvode kao što su suva šljiva, ili prerađevine od šljive, koji je brend države Srbije. Sve u svemu, ovaj član 7. kako je predložen i te kako je dobar, jasno definiše sve uslove i daje jednu šansu i razvojnu i investicionu kako malim poljoprivrednim proizvođačima, tako i velikim investitorima. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem, predsednice. Biću vrlo kratka. Mislim da smo se na ovom članu zaista dugo zadržali. Ja bih ovako kao rezime samo rekla da definitivno poljoprivreda, posle svega što smo danas čuli i posebno u ovom članu, jeste osnovna grana privrede, odnosno osnovni naš razvoj i oslonac i u tom smislu svi se bojimo i postoji neka bojazan da li će zaista ovaj zakon ići u pravom smislu. Ono što ja želim jeste da pre svega verujemo da će ovo poboljšati stanje u našoj poljoprivredi, posebno ako uzmemo u obzir da nam je stočarstvo na nivou iz 1900. godine, posebno da ako uzmemo u nivou, kao što smo već čuli, da uzmemo u obzir da su nam poljane prazne, da su nam brda prazna, da nema stoke, da nema zasada i ono što još želim da kažem jeste da se ovaj zakon ne odnosi samo na Vojvodinu, a ja bih to pomenula zato što dolazim iz Zlatiborskog okruga, gde je veoma značajna ova grana, posebno kada je u pitanju voćarstvo i stočarstvo. Ono što je za nas bitno jeste upravo ovo pravo da može neko ko ima malu parcelu, ako je do njega državna parcela, da može da je uzme pod zakup, naravno, na neki duži niz godina, kako bi mogao i da planira neke ozbiljne investicije. Ono što bih takođe rekla, to je da upravo te male parcele su nas onemogućile da ozbiljno radimo na poljoprivredi, posebno u zlatiborskom kraju, gde se na nekim mestima zbog konfiguracije terena ne može čak ni primeniti mehanizacija zbog malih parcela. Dakle, ukrupnjavanje, udruživanje, kod nas je to uveliko počelo uvoćarstvu, udruživanje, gde čak i strani investitori dolaze, ili naši ljudi iz inostranstva dolaze i pružaju pomoć našem poljoprivredniku da započne proizvodnju, znači, kod nas je to masovno krenulo. Ja sam sigurna, navešću još jedan primer, vrlo kratko, kako je u okolini Kraljeva žena iz Francuske došla, kupila je poljoprivredna zemljišta u okolini Kraljeva, krenula je da sadi maline. Seljaci, koji su većinom odlazili, nisu želeli tu da žive, evo, sada se vraćaju i počeli su svi da sade malinu. Znači, trebalo je neko iz Francuske da dođe, jeste naša žena i u tom smislu jeste pozitivno, trebalo je neko iz Francuske da dođe da nam pokaže kako se radi. Sigurna sam da će nas ovo pomeriti unapred. Zato nemojte da budemo skeptični. U svima nama postoji bojazan od zloupotrebe, ali se nadam da će pre svega naši ljudi imati prvenstvo u ovakvim situacijama. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, prosto ne mogu da se otmem utisku na kraju ove debate vezano za član 7. a da ne kažem da imam utisak da su sada na sceni jeftini politički poeni na račun poljoprivrednika, na račun seljaka. Neki su se setili seljaka sada, i poljoprivrednika. Sete ih se uvek kada su u pitanju neki izbori ili kada su u pitanju ovako dobri zakoni. Nisu ih se setili ni 2001, 2005. i 2008. godine itd, ali sada se brinu za njih. Uprkos mojoj želji da svima vama i javnosti prikažem da član 7. nije član koji obezbeđuje tajanstvenost u dodeli državnog zemljišta nekim našim prijateljima, naprotiv, da je vrlo transparentan. Uz sve želje da to prikažem, prosto, pojedinci ostaju na toj tezi da ćemo mi dati neposrednom pogodbom zemljište, 30%, da će neki naši poljoprivrednici ostati bez sredstava za život. Prosto, nisu čuli za pravo prvenstva. Godine 2006. je zakon predviđao ovo pravo prvenstva, pa je 2009. godine ukinut. Naši poljoprivrednici ne treba da se brinu. Srbija ima dovoljno zemlje i državne i one u privatnom vlasništvu, koja je, nažalost, zakorovljena, zapuštena, ostavljena. Druge zemlje ne da su uredile pitanja vezana za državno poljoprivredno zemljište, nego i za privatno poljoprivredno zemljište, pa vlasnici privatnog poljoprivrednog zemljišta moraju da ga obrađuju ili će ga obrađivati neko drugi, a njima će davati zakupninu. Mi se bavimo državnim poljoprivrednim zemljištem, dobrom od opšteg interesa. Mi sa tim zemljištem treba da postignemo, da vratimo nivo poljoprivrede koji nam je uništen prethodnih deset i više godina. Evo, još jednom slika koliko je neobrađenog zemljišta.
Hvala. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarka, u članu 8. stoji upravo kriterijum koji fizičko lice treba da ispuni da bi mogao uopšte da konkuriše za zemljište na 30 godina. Onda nam samo nije jasno zbog čega isto ovako nema kriterijuma za pravna lica, već je to vaše diskreciono pravo i vašeg ministarstva, odnosno Vlade Republike Srbije, gde će upravo oni koje su maločaspomenuli gospoda od prekoputa, da budu zakupci zemljišta umesto onih ljudi koji su do sada imali tamo zakup i živeli od toga. Upravo smo čuli od nekoliko prethodnih govornika o broju ljudi i ne samo onima koji će imati direktnu štetu, a to je 70.000 porodica, nego ste imali i čuli ste o 150.000 nadničara, čuli ste koliko građani ne mogu da prežive ni danas, a koliko tek neće moći sutra. I sami znate da ste ovo doneli, ovaj zakon, zbog Tenisa. I sami znate da ste na jedan veoma loš način stavili građane u podređen položaj, jer ste za njih propisali kakve oni uslove moraju da ispune, ali za Tenisa nema uslova. Za Tenisa nema uslova iz prostog razloga…
Član 8. stav 1. briše se. Ako možete da objasnite.
Niste pročitali član 8.
Član 8. stav 1. Možete da objasnite. Član 8. stav 1. briše se. Imam tekst ispred sebe.
Dakle, u članu 8. su kriterijumi za fizička lica, ali nema kriterijuma za Tenisa. Zašto? Zato što vi njega apsolutno preferirate ovim zakonom i dajete mu mogućnost da sutra bez bilo kakvih problema on može na 30 godina…
Objasnite, molim vas, zašto da se brišu kriterijumi za fizička lica.
Znam da vas ime Tenis veoma buni i boli, ali je to istina, nažalost. I to je jedan od razloga zbog kojih nismo imali prenos Skupštine u popodnevnim časovima.
Hvala. Ja sam molila članicu vaše poslaničke grupe, koja je predsednik Odbora za informisanje, da zvanično postavi pitanje, jer iz vaše poslaničke grupe najviše dolazi pitanja zašto se nešto prenosi ili ne. Inače, da vas obavestim, potrošeno je vreme vaše poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem. Prosto mi je neverovatno da se traži da se briše ovaj član, pošto upravo ovaj član i ova odredba čuva naše male i srednje poljoprivredne proizvođače. Uslovi koji se traže ovim članom definitivno 90% velikih poljoprivrednih proizvođača ili tajkuna, kako ih neko naziva, sigurno neće ispuniti. Ja ću zbog javnosti samo da navedem da pravo učešća u javnom nadmetanju za davanje u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, u prvom krugu ima fizičko lice koje je upisano u registar poljoprivrednih gazdinstava i nalazi se u aktivnom statusu najmanje tri godine, znači da se već ozbiljno bavi poljoprivredom, da ima prebivalište u katastarskoj opštini i da ima svojstvo osiguranika poljoprivrednika kod Republičkog fonda, takođe da ima najmanje pola hektara poljoprivrednog zemljišta i evo, ovde se definiše, i za pravo lice da je vlasnik najmanje 10 hektara. Tako da, ova odredba definitivno čuva naše poljoprivredne proizvođače i ovo daje prednost našim ljudima da budu zakupci naše zemlje. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Na pitanje koje se tiče sezonskih radnika u poljoprivredni, naveden je podatak 150.000. Verujem da ih toliko ima, tolike su potrebe naših poljoprivrednih proizvođača. Otkud 150.000? Pa, otud što je 300-500.000 ljudi ostalo bez posla zbog uništenih poljoprivrednih kombinata, zbog uništenih poljoprivrednih dobara. Prosto, oni se sada snalaze, rade da bi zaradili i preživeli, da bi obezbedili sredstva za život svojih porodica. Postavljate nama pitanje. Mi smo od pre godinu i po dana na ovoj poziciji. Ponovo se postavlja pitanje da će biti investicija, da će biti netransparentno, da će biti naši politički prijatelji, odnosno prijatelji, da će biti neki tajkuni itd, itd. Niste bili, niste slušali onda kada sam jasno izložila da se ne radi ni o kakvoj tajnoj sprezi da kada se radi o investicijama, to je prosto jedan kompleksan problem, materijal koji mora da razmatra više ministarstava. Vlada mora doneti uredbu koja će precizirati kriterijume koji su sadržani, sada inače, kao uslovi, kao načini i kao postupci za ostvarivanje ovog prava zakonom. Dakle, ne možemo mi na nivou Ministarstva dati pravu ocenu. Ovde se moraju uključiti i stručnjaci drugih ministarstava, mora se uključiti lokalna samouprava na čijoj teritoriji će se investicija realizovati i mora se uključiti stručna javnost. Iz tih razloga ostaje ovaj deo uredbe, pri čemu podvlačim da je uredba pravno obavezujući akt, akt koji podleže oceni ustavnosti, akt koji se objavljuje u „Službenom glasniku“ i koji je dostupan svim građanima. Neće biti ništa netransparentno, niti ono što vi sada, u smislu da se dezavuiše javnost, ističete.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Ovaj član bi trebao da glasi tako da se ovo odnosi na ono zemljište koje ostane nakon što se namire Tenis i ostali partneri SNS kada izaberu zemljište koje njima odgovara, pa kad se druga trećina vrati u restituciju, ona trećina neobradivog zemljišta koja ostane, e tu će moći da zakupe poljoprivredni proizvođači. Zbog čega su oni u nepovoljnom položaju u odnosu na privredne subjekte? Gospođa Bogosavljević Bošković kaže zbog investicija. Samo mi recite gde se u ovom zakonu pominju investicije, gde je ovde investiranje u proizvodne kapacitete, gde je zapošljavanje određenog broja ljudi po hektaru? Imali smo investiciju arapskog investitora, gospođo Bogosavljević Bošković, u državno zemljište i investicija se svela na kupovinu mašina za direktnu setvu. Kakva je to investicija i šta građani, šta poljoprivredni proizvođači imaju od toga? Ako se htelo da se pospeše investicije, ako to jeste cilj, pa se zato dovode privredni subjekti pojedini u povoljniji položaj u odnosu na naše seljake, zašto onda ne piše da se propišu neki kriterijumi, pa se onda kaže odrediće se zemljište u površini toj i toj, pa će se oglasiti u tom i tom roku, neće biti jedno pravno lice, otvorićemo konkurenciju, mi iz opštine, iks, ipsilon, recimo, smatramo da je nama potreban taj i taj proizvodni kapacitet, spremni smo da ponudimo jednu količinu zemljišta pod tim i tim uslovima, smatramo da bi u tom i tom roku trebalo da bude toliko investicija po hektaru. To su investicije, a ne mi dajemo 30% na osnovu nekakvog plana odabranim investitorima. Vi desetinama hiljada porodica, desetinama hiljada građana oduzimate pravo da zakupljuju zemlju, jer ćete tu zemlju dati svojim poslovnim partnerima. Kaže gospodin Arsić – oni već rade na velikim posedima velikih vlasnika poljoprivrednog zemljišta. Gospodine Arsiću, ako podaci Republičkog zavoda za statistiku sa popisa poljoprivrede kažu da je 2013, 2014. godine sklopljeno 10.969 ugovora o zakupu državnog zemljišta sa poljoprivrednim gazdinstvima i da je to površina od 289.613 hektara, onda neće biti da obrađuju zemlju koja je u tuđem zakupu, već će biti da obrađuju zemlju koju sami zakupljuju. Ili laže Republički zavod za statistiku ili vi ne govorite istinu kada kažete da nema interesa za zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Popis poljoprivrede, Republički zavod za statistiku kaže da je to 289.613 hektara zemljišta koje se nalazi u zakupu. Godine 2013, 2014. 252.049 hektara. Jedino objašnjenje, od kako je vaša Vlada došla na vlast, jeste da su ti ugovori o zakupu nestali zbog vaše nesposobnosti ili da su ti poljoprivredni proizvođači toliko osiromašili da više ne mogu ni da zakupljuju zemljište.
Zahvaljujem. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika.) Po kom osnovu? (Veroljub Arsić, s mesta: Zbog pominjanja imena.) Vašeg, gospodine Arsiću? Gospodine Babiću, vi? (Zoran Babić, s mesta: Replika zbog pominjanja stranke.) Da, ali gospodine Babiću, ne mogu po oba osnova dati i vama i njemu. (Zoran Babić, s mesta: Onda po amandmanu.) Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja razumem da neko ima želju za političkom borbom, razumem želju da hoće da pokaže da su njegovi podaci verodostojni. Ne laže Republički zavod za statistiku. Svaki podatak koji pročitate možete da ga okrenete kako god hoćete. Jeste, 10.000 ugovora ima, ali koliko ima zakupaca? Ima ih 5.400. Možete da odmahujete glavom koliko god hoćete. Nećete valjda na dve različite licitacije da pravite jedan ugovor, nego dva ugovora. Razumete li vi to? Da li ste radili negde, osim u javnom sektoru? Da li je radio podnosilac amandmana u realnom sektoru, pa da nauče neku školu, da vide kako se novac zarađuje, da vide kako se stvara nova vrednost?Otkud sada tolika briga odjednom za poljoprivredne proizvođače? Ne mogu da shvatim. Toliko puta sam optužio Vladu DS-a i DSS-a, politiku koju su vodili prema poljoprivrednom proizvođaču ili seljaku, takvu su vodili da sam postavio pitanje. Kako ih mučite, bolje da ih odjednom postreljate, nego što ste im to radili 12 godine i sada se odjednom brinete za njih. Ostavili ste ih bez igde ičega. Samo nekoliko veleposednika može da radi šta hoće. Jednostavno, želi da dođe u posed besplatnog državnog zemljišta i kada dođe u posed besplatno, više ne može. Da nije ovaj zakon stupio na snagu, mogao bi, besplatno bi uzeo i preostalo poljoprivredno zemljište koje se ne obrađuje.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, razumem predlagače amandmana. Potpuno ih razumem zato što bi želeli Srbiju da vrate na staro. Zato što bi želeli da Srbiju vrate u vreme kada su oni režirali život u Srbiji pa su tako uspeli da u Vojnoj ustanovi Karađorđevo staklenike u površini od skoro 3 ha potpuno unište. Za građane Republike informacija, sada je u toku rekonstrukcija i stavljanje u funkciju za proizvodnju hrane 1 ha tih staklenika, jedna trećina od onog što su zatekli. Uspeli su da do 2009. godine Vojnu ustanovu Karađorđevo koja imala 460 zaposlenih reorganizuju i transformišu u režiji DS i da je svedu na 60 zaposlenih zbog čega nije bila u mogućnosti da obrađuje preko 3.600 ha zemlje. To je amandman za one koji dobacuju, jer to je život u Srbiji …
Nemojte se obazirati gospodine Babiću, Marković to radi neprestano.
Ja se obraćam vama, a gledam u one koji su Srbiju upropastili. Obraćam se vama gospodine Bečiću, a uvek ću gledati one koji su građane Srbije, koji su naše društvo upropastili i devastirali. Vidite gospodine Bečiću da nemaju hrabrosti da pogledaju u oči, već se onako jogune na mestu na kojem sede. Verovatno da će sada tražiti i javljati se po Poslovniku, jer istina boli, jer gori to sedište na kojem sede, ne da im pravo da mirno sede na tom mestu na kojem jesu. Zbog toga što su tih 460 zaposlenih sveli na 60 nisu mogli da obrađuju svih 3.600 ha u Karađorđevu. Zbog toga su uveli razne privatnike, razne zadruge, dali im 3.600 ha na taj način da je nekoliko puta od 2012. godine na ovamo morala da interveniše i Vojna policija kako bi sa poseda Vojne ustanove Karađorđevo mogla da izbaci te ljude od kojih ni Vojska ni naša država ni naše društvo nije imalo nikakvu korist. Razumem ih zato što ponovo hoće takve neke radnike da pošalju kući, da zaposlene pošalju kući, da ih ostave bez posla da bi koje kakvima oslobodili 3.600 ha samo na jednom potezu da bi mogli pod uslovima koji ne postoje ni u jednom ugovoru, ni na jednom pisanom tragu da im da mogućnost da obrađuju srpsku zemlju. Druga stvar, nikako da dođem do odgovora na to pitanje – kako su se odnosili gospodine Bečiću prema poljoprivrednom, ali i prema građevinskom zemljištu? To pokazuje ova poslednja afera. Zemljište u vrednosti od milijardu i 540 miliona dinara su menjali za zemljište, ali poljoprivredno, iste površine, ali vrednosti koja je nemerljivo puta manja nego što je to vrednost koju su dobili. Onda naravno država dobije poljoprivredno zemljište u vrednosti od nekih 13 miliona dinara, a da građevinsko zemljište u Novom Sadu vrednosti milijardu i 540 miliona dinara. Kome je otišlo? Evo, javljaju se po Poslovniku oni koje najviše boli ta istina gospodine Bečiću. Nema problema, neće me dekoncentrisati. Kome je otišlo tih milijardu i 540 miliona dinara? Koliko ljudi u Srbiji bi imalo više posla da je tih milijardu i 500 miliona dinara ostalo u budžetu? Koliko bi bilo više za trudnice, koliko bi bilo više za porodilje? Koliko bi bilo više za socijalna davanja? To su oteli, odneli jednim potpisom jednog ministra iz bivšeg režima, ali neće o tome da govore gospodine Bečiću. Ja ih razumem zašto žele ovakav amandman, zašto žele da ovakvim amandmanom izmasakriraju zakon? Hoće da se vrate na staro, hoće da se vrate na staro po kojem svako poljoprivredno gazdinstvo mora da se registruje do 31.3. tekuće godine. Ne, postojala su poljoprivredna gazdinstva koja su se formirala, zamislite 2.7. i to sve za jedan dan. Zašto? Zato što je to poljoprivredno gazdinstvo registrovao bivši premijer, čelnik bivšeg režima i on je mogao za jedan dan. On je mogao van zakona i zakon za njega nije važio, mogao je i u julu mesecu da formira poljoprivredno gazdinstvo. Mogao je i da ostvari podsticaje za prolećnu setvu, sadnju, oprostite i to zamislite u novembru za prolećnu sadnju i uzgred još 500.000 evra koji su se na volšeban način prebacili preko nekih ostrva ili ne znam gde, na volšeban način došli do old tajmera i stanova na Vračaru. E, oni bi hteli ponovo da se vratimo u vreme bezakonja, da se vratimo u vreme kada je moglo građevinsko zemljište u vrednosti od 1,5 milijardi dinara da se trampi i da se menja za zemljište u vrednosti od 13, 14, ili 15 miliona dinara.
Molim vas gospodine Babiću, vratite se na amandman.
Nikako da dobijemo odgovore gospodine predsedavajući ...
Molim vas gospodine Markoviću nemojte da dobacujete.
Nikako da dobijemo odgovore gospodine predsedavajući na ta pitanja.
Gospodine Babiću, nemaju odgovore, molim vas vratite se na amandman.
Vrlo brzo završavam. Da dobijemo gospodine predsedavajući i odgovore na sledeća pitanja. Zašto su ti i takvi koji sada mašu poslovnicima ovde u Narodnoj skupštini dozvolili da se do 2012. godine u AP Vojvodini uništi 38 poljoprivrednih kombinata? Nisu se brinuli, nije ih bilo briga. Zašto je likvidirano 109 poljoprivrednih dobara i zadruga? Da li su tamo radili neki ljudi? Jel su neki ljudi od svog posla očekivali da će prehraniti svoje porodice? Nije ih bilo briga gospodine Bečiću. Prazno i napušteno je 20.000 seoskih kuća u AP Vojvodini, vidim da i pokrajinski sekretar prihvata ove činjenice jer su istinite. Privatizovano je 200.000 hektara društvene imovine, a 100.000 ha zadružne imovine je takođe privatizovano i prodato u bescenje. U tim zadrugama i u tim privatizacijama je 18.000 radnika ostalo bez posla. U AP Vojvodini je 37% neobrađene zemlje, stoji koja je u parlogu, zašto tu zemlju, jer i sada vode Vojvodinu, zašto tu zemlju nisu ponudili? Zašto su za tu zemlju dozvolili da stoji u parlogu? Zašto je nisu obradili? Pad učešća poljoprivrede u BDP sa 22 na 12%, svaka treća privatizacija u poljoprivredi je poništena, zemlja kupovana za 300 evra, odnosno prodavana za 300 evra sada vredi 7.000 evra. Brinu se za prodaju strancima, a koliko je do sada zemlje prodato strancima u Vojvodini, 22.000 ha irskoj kompaniji „Baltik properiti“. U Srpskom Miletiću, Brestovcu, Feketiću, „Agrokoru“ 6.000 ha, CBA Mađarska 2.650 ha, „Žitogrupa“ Hrvatska 2.000 ha, „Hajdu Avis“ Mađarska 1.500 ha itd. Za sve ono zašto optužuju ovu Vladu RS kada su pripremali amandmane, kada su pripremali govore, stajali su ispred ogledala. Gledali su sebe, gledali su ono šta su činili, kako su činili i sada na taj način optužuju nekog drugog. Oni nemaju pravo da postavljaju pitanje gospodine Bečiću, oni imaju jedino pravo da odgovaraju.
Možda ste u pravu, morate završiti. Povreda Poslovnika gospodin Veselinović. Momenat, da vidim još povrede Poslovnika. Gospodine Markoviću, vi? (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Gospođice Jerkov, vi? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Replika.) Gospođice Jerkov, zašto smatrate, vi jeste ovlašćeni, ali nije pomenuta Demokratska stranka? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Jeste.) Jeste, pomenuta je Demokratska stranka, onda ćete dobiti. (Jovan Marković, s mesta: Gospodin Babić uporno vređa.) Gospodine Markoviću, ja ne mogu ništa da čujem ono što govore poslanici u Narodnoj skupštini što diskutuju kad vi čitavo vreme samo dobacujete, vičete, nezadovoljni ste nešto, ometate govornika i ja ne mogu da čujem. Ne mogu da se skoncentrišem, da slušam diskutanta kada vi neprestano dobacujete, neprestano nešto, nešto, a samo bih voleo da to isto uradite kada govore vaše stranačke kolege. Kada pokažete da ste korektni i da tako reagujete i kad govori gospodin Božović i kada govori gospođica Jerkov i kad neko drugi od vaših poslanika govori, kad pokažete da imate iste aršine za sve, onda ću vas saslušati. (Jovan Marković, s mesta: Vređa nas.) Gospodine Markoviću, dopustite da možemo da se koncentrišemo na izlaganja poslanika. Ja vas molim, evo šta god hoćete dobićete od mene samo jednom da dopustite da jedan poslanik završi a da vi ne dobacujete. Šta god hoćete, daću vam ako se obavežete da ćete slušati ono što govore u ovoj sali narodni poslanici, da nećete da dobacujete, da nećete da ometate šta god hoćete, evo imate moje obećanje ja ću vam dati. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Ako mene pitate šta bih ja želeo, tražio bih vašu ostavku. Reklamiram član 106. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Svima je jasno u ovoj sali oni, koji prate Narodnu skupštinu, da je poslanik Babić govorio kao da priča u svojoj dnevnoj sobi, dakle mimo dnevnog reda, šta mu je palo na pamet. Ni u jednom momentu niste uzeli za shodno da ga prekinete, da mu oduzmete reč ili da mu date opomenu kako izričete poslanicima opozicije. S druge strane, ne treba zanemariti činjenicu iz kog svojstva govori gospodin Babić i činjenicu da on, da je morala bilo, bio u nekom manastiru, zamonašio se, ne bi ovde delio … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Veselinoviću, može da se ovde, imamo pravilo danas da se malo odstupi od dnevnog reda izgleda. Znači, kao što govore gospodin Božović, Jerkov i ostali, niko danas ne poštuje u potpunosti temu dnevnog reda. Ali, ako krene da se vređa kao što vi sada radite, da vređate kolege na najgrublji način, rušite dostojanstvo Narodne skupštine to ne mogu da dozvolim. Ali, to je vaš manir. Vi ste već pokazali da je to vaš manir i domaće vaspitanje i ja ne mogu da tu nešto promenim. Pokazali ste građanima Srbije kakvi ste i na kakav način vređate vaše kolege. Tako je gospođice Nado Lazić. Ja mislim tako, vi možda mislite drugačije, ali vi ste isto pokazali kako mislite. (Aleksandar Marković, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Pavićeviću, morate sačekati. Moramo po Poslovniku.
Zahvaljujem predsedavajući. (Jovan Marković dobacuje.)
Poslovnik ima prednost, gospodine Markoviću. Naučite Poslovnik konačno.
Da li mogu, gospodine predsedavajući? Reklamiram član 107. – dostojanstvo, ali smatram da je zloupotrebljen član 103. od strane prethodnog govornika i imam jednu sugestiju za vas, gospodine Bečiću. Kada opominjete gospodina Markovića, molim vas naglasite da je u pitanju Jovan Marković iz DS s obzirom da imamo isto prezime. Kada je reč o članu 107. koji je malopre najeklatantnije prekršen spominjanjem, odnosno iznošenjem nekih uvreda na račun gospodina Babića od strane poslanika koji se nije udostojio da deset dana dođe u ovu Skupštinu. Dakle, deset dana ne učestvuje u radu ove Skupštine, ne brani svoje amandmane, a sada je došao i našao za shodno da zamera nešto gospodinu Babiću pri tom bez ijednog argumenta kršeći Poslovnik, zloupotrebljavajući član 103. i iznoseći samo uvrede na račun gospodina Babića. Spominjem manastir. Dobro, neki će u manastir, ali većina vas će kako je krenulo u zatvor, gospodine Veselinoviću.
Gospodine Markoviću, molim vas. Mislim da je ovo sada prevršilo sve granice, ponašanje poslanika u velikoj sali Narodne skupštine. Ili ćemo se vratiti dnevnom redu ili ću morati da dam pauzu. Replika, Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Nakon ovog sedmominutnog izlaganja gospodina Babića, ja imam pitam samo jedno – zbog čega se ovim Predlogom zakona na 30 godina 30% zemljišta u svakoj opštini daje pod nejasnim uslovima odabranim investitorima? Sve što mi želimo da čujemo je to i sve što mi pitamo je to i sve što građani žele da čuju je to. Kada je u pitanju privatizacija rekli smo – obratite se gospodinu Siniši Malom, vodio je privatizaciju poljoprivrednog zemljišta. Danas je gradonačelnik Beograda, visoki funkcioner SNS. Kada su u pitanju ugovori sa sumnjivim privrednicima, evo vam ga potpisnik direktor Agencije za privatizaciju Beograda, Vladimir Garić, visoki funkcioner SNS. Kada je u pitanju prodaje zemlje za 300 evra po hektaru, evo vam ga Marijan Rističević, visoki funkcioner, možda nije vaše stranke, ne znam, član vaše poslaničke grupe, zaista me ne interesuje u kojoj je stranci. Kada je u pitanju podela državnog poljoprivrednog zemljišta strancima, eno vam ga gospodin Vučić poklanja Arapima zemljište iz privatizacija koje je DS raskinula kada je došla na vlast, napravila plus od 15 zelenih preduzeća a vi poklanjate partnerima iz UAE. Tako da gospodine Babiću sva ta pitanja koja imate za nas postavite ljudima u svojoj stranci. Uhapsili ste tokom vikenda ljude koji su govorili protiv ovoga, koji su otvoreno govorili protiv ovoga. Ne spominje se uopšte koliko je tih optužnica oboreno isto sa poljoprivrednim zemljištem, isto sa tim o čemu vi sada govorite, ali jedino što treba da nam kažete – zbog čega se ovim zakonom 30% poljoprivrednog zemljišta u svakoj opštini daje na period od 30 godina vašim prijateljima?
Sada repliku ima dr Pavićević, pa gospodin Marković, pa onda gospodin Babić na izlaganje vaše i time zatvaramo krug replika. (Marijan Rističević, s mesta: Replika.) Postoji redosled. Replike su napravljene pre nego što ste vi gospodine Rističeviću javili se. Znači, ima neki redosled i time zatvaramo krug replika, neću dozvoliti više da se govori van teme. Izvolite gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, tri napomene želim da saopštim povodom dilema koje je u svom govoru malopre izneo gospodin Zoran Babić koji je komentarisao i delanje Nove stranke, nas pojedinaca iz NS i posebno predsednika NS gospodina Živkovića. Smatram svojom obavezom da kažem da kada gospodin Babić kaže ovde da opozicija treba da odgovara na pitanja da je nužno da evidentiramo da u jednoj demokratskoj državi vlast uvek odgovara na pitanja. Opozicija može da odgovara na pitanja, može da komentariše, može da sugeriše, ali predstavnici vlasti imaju obavezu da odgovaraju na pitanja poštovana gospodo. Druga napomena, kada gospodin Babić kaže – kada će gospodin Živković da odgovori na pitanja funkcionisanja „Kuće vina Živković“, posla sa vinogradima itd, gospodin Živković je, poštovana gospodo, više puta u ovih nekoliko godina odgovorio na sva pitanja koja se tiču tog posla. Poštovana gospodo, svima je, mislim, više jasno da je gospodin Živković što se tiče tog posla sa pravnog i moralnog aspekta čist. Treća napomena, poštovana gospodo, o pristupu politici gospodina Zorana Živkovića mislim da veoma dobro svedoči i to sa kojim ljudima se on okružio u NS. U NS se nalazi, podržava gospodina Živkovića, Vesna Rakić Vodinelić, čestita naučnica i istraživač, vrhunski autoritet u pravnoj nauci, poštovana gospodo. Tu je gospođa Aleksandra Hristić, odbornica u Skupštini Grada, profesorska u srednjoj medicinskoj školi, poštovana gospodo, tu je gospodin Marin Krešić, predsednik našeg Saveta za urbanizam čiji je veliki broj amandmana i prihvaćen ovde, između ostalog, poštovana gospodo, i amandmani na ovaj drugi Predlog zakona o kome raspravljamo danas. To su tri napomene koje sam hteo da kažem u odgovoru gospodinu Babiću.
Vreme. Hvala gospodine Pavićeviću. Reč ima mr Jovan Marković, replika na izlaganje gospodina Babića. Izvolite.
Niste me razumeli, gospodine predsedavajući, ja sam hteo da se javim po Poslovniku i to da ukažem na povredu člana 107. prvi stav…
Gospodine Markoviću, vi ste tražili repliku i dobili ste repliku. Ja vas molim da iskoristite, da ne nastavljamo više po Poslovniku, to neću dozvoliti.
Dobro. Hvala vam.
Znači, kažnjavaću opomenama ko god se bude javio po Poslovniku i odstupio od dnevnog reda. Evo, sada vam to obećavam.
Hteo sam samo da, ali sad ne znam kako ću biti kažnjen, da li da koristim ovo Poslovniku ili kao repliku…
Imate pravo na repliku, dva minuta i ja vas molim da to iskoristite, da ne bude posle opet da niste imali pravo na repliku.
Mislim da svojim stavom i odnosom, pre svega prema meni lično, a i prema odbornicima opozicije, vi dajete vetar u leđa i niste uopšte svesni da vaše ponašanje prema nama prouzrokuje takve izjave kao što je malopre gospodin Babić, za koje vi kažete da niste čuli, kada on kaže za mene i gospodina Balšu Božovića da smo aerodinamični, da smo aerozagađeni i ne znam šta je još dobacivao. Ja ne mogu da ne reagujem na takve stvari. Onda nastavlja gospodin Marković, koji nama preti ovde zatvorom zbog toga što otvaramo pitanje o članu 8. ovog zakona, pitanje prava ljudi koji su do sada koristili poljoprivredno zemljište da nastave da koriste pod određenim uslovima to zemljište. Ja ne znam da li je ovo replika, da li je po Poslovniku, ali na neki način reagujte na ovakve izjave gde oni pokušavaju prosto nama da pošalju poruku - ili ćutite ili ćete i vi sutra biti uhapšeni. Ako vi to ne razumete sa tog mesta, onda mi nemamo o čemu da pričamo. O kom zakonu mi da pričamo ako se nama ovde spočitava da ne smemo da govorimo o amandmanima koje smo podneli na ovaj zakon? Ako vi ne čujete da nam se preti ovde zatvorom zbog toga što ukazujemo na određene probleme i iznosimo svoj stav, ako je to problem, onda je to stvarno vaš problem, cele Skupštine. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Javnost Srbije može da čuje i da sam reagovao na to kada je rečeno od strane Markovića, da sam mu u tom momentu oduzeo reč. Takođe, može da čuje javnost Srbije da non-stop dobacujete i uznemiravate poslanike koji govore, ne dozvoljavate da se rasprava vodi u Narodnoj skupštini. Celo popodne i celo pre podne sam samo vas opominjao za dobacivanje, gospodine Markoviću. To zna javnost Srbije. Vi znate nešto drugo, kao što nemate pravo da replicirate meni kao predsedavajućem, a malopre ste replicirali. Dobili ste repliku na izlaganje gospodina Babića, a vi ste to iskoristili da replicirajući meni. Ne želim da se više sa vama na bilo koji način ubeđujem i vodim polemiku. Ima veliki broj narodnih poslanika u ovoj sali koji želi da govore o ovoj temi, a mi sada, evo, pola sata pričamo o nečemu što nije tema i sa vama se ubeđujem šta je vaše pravo i dužnost kao narodnog poslanika i na koji način treba da poštujete Poslovnik. Vi to ne radite. Ja ću smatrati da ne vredi da se sa vama ubeđujem i jednostavno ću vas ignorisati, jer nema drugog načina. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika na izlaganje. Izvolite.
Evo, ja bih tom zaista fascinantnom spisku članova Nove stranke, od cela tri člana, dodao još dvoje koji bi mogli da pričaju o poštenju, dobrom poslovnom odnosu, korektnosti gospodina Živkovića. Pa, dodao bih tom spisku i potpisnike na ugovor o subvencijama i dodao bih doktora Slobodana Milosavljevića. Uh, nije trenutno tu, ne može trenutno da daje odgovore. Pa bih toj grupi ljudi dodao i potpisnika rešenja kojim se usvaja zahtev „Vinarije Živković“, i to je Dobrivoje Sudžum. Uh, ali zauzeti su trenutno. Znate, puno je takvih ljudi ovde koji su trenutno zauzeti, a ne mogu da pričaju baš o korektnosti u poslovanju „Vinarije Živković“. Ali, dobro, to će već neki drugi organi ove države da govore. Tačno je, nije problem vlasti i Vlade Republike Srbijeda odgovara na pitanja, ali ne mešajmo teze. Ono što sam ja pitao jeste - kada ćete odgovarati za sve ono loše što ste činili kada ste bili vlast? Jedno je odgovarati na pitanja, a drugo je odgovarati za svu onu devastaciju, uništavanja, propadanja, pljačkanja, kriminalne privatizacije i na sve one ostale stvari. Da danas nisam bio u ovoj sali, možda ne bih znao da je SNS odgovorna za stanje u Kliničkom centru Srbije i na potrošene milijarde, a sada vidimo i za neku medicinsku opremu koja ne može ni da uđe unutar u Klinički centar Srbije, a kamoli da dođu pacijenti do te opreme. Pa, to piše dnevna štampa, džabe vi odmahujete rukom.
Vreme.
Ko je odgovoran za to? Možda Srpska napredna stranka?
Zahvaljujem, gospodine Babić.
Još jednu rečenicu. Možda je Srpska napredne stranka odgovorna za „Heterlend“? Možda je Srpska napredna stranka odgovorna za „Tesla banku“, za „Razvojnu banku Srbije“… [[Isključen mikrofon]]
Zahvaljujem, gospodine Babiću. (Zoran Babić, s mesta: Do ujutru bih mogao da pričam šta hoćete da prebacite, odgovornost hoćete da prebacite na drugoga, ali vi morate da odgovarate za ovo.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, replika i time zatvaramo krug replika i vraćamo se na dnevni red. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, koleginica me je svrstala u red njihovih velikana. Njihovi velikani su: finansijski predsednik stranke bivšeg režima u društvu sa tadašnjim predsednikom stranke bivšeg režima, ispod po hijerarhiji, kasnije ga je nasledio moj kolega poljoprivrednik, ispod u hijerarhiji je bio gospodin Vlahović, ispod njega je bio direktor Agencije, gospodin Cvetković Mirko, treći premijer stranke bivšeg režima. Onda tamo jedan činovnik Siniša Mali, ali je ostao od napred, a oni su krenuli od pozadi. I ako je Mali nešto uradio za vreme vladavine stranke bivšeg režima, vi ste za to odgovorni, a ne ja, ne mi. Vi ste krenuli od činovnika. Takođe ste rekli da sam ja prodao „Agrouniju“ onom vašem finansijskom direktoru Demokratske stranke, zato što sam bio ispred lokalne samouprave član tenderske komisije koji je glasao protiv zato što mi je cena bila mala od 300 evra po hektaru. Valjda imovinu prodaju oni koji glasaju za, a ne oni koji glasaju protiv. Onda vaš kolega u stranci u kojoj ste ranije bili, koji ima gitaru od 44-40 hiljada evra, koja košta više nego moji traktori, kaže za to što sam ja glasao protiv da je to dokaz da sam ja reketirao finansijskog direktora vaše stranke, jer samim tim što sam bio protiv, on tvrdi da sam ja tražio reket. Hajde konačno dogovorite se, a bili ste u obe stranke, šta sam ja to uradio.
Vreme.
Ja shvatam da su u laži kratke noge, ali je jezik dug. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. (Balša Božović, s mesta: Replika) Mislim da niste sada korektni. (Balša Božović, s mesta: Pominjao je premijera Zorana Đinđića.) Samo me saslušajte jednu rečenicu. Nešto smo se dogovorili. Govorilo je tri poslanika, gospodine Božoviću, iz vaše stranke na replici, izrekli ste sve što ste hteli da iskažete i da kažete i ja sam to dopustio. Sa ove strane su dva poslanika govorila i takođe nisam ulazio u ono što su oni rekli. Ne bih dopustio samo vređanje, ali nisam ulazio u ono što su rekli. Vi sada smatrate da to nije u redu ni korektno. (Balša Božović, s mesta: Poslovnik! Ne želim da zloupotrebljavam.) Ja vas molim da sa ovim završimo, kao što smo rekli, i da nastavimo po dnevnom redu. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dakle, povreda Poslovnika član 107, ne u nameri da ga zloupotrebim, nego u nameri da vama skrenem pažnju da se tiče dostojanstva ovog doma, zato što je malopređašnji govornik pokušao da kriminalizuje svojom pričom pokojnog premijera Zorana Đinđića. Na to morate da ga opomenete… [[Isključen mikrofon]]
Molim vas, neću dopustiti. Pogotovo neću da dopustim da koristite ime ubijenog premijera u međusobnim prepucavanjima. Mislim da to nije u redu, gospodine Božoviću i molim vas da se vratimo dnevnom redu. Na član 8. amandmane, sa ispravkama, u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Marijan Rističević i zajedno narodni poslanici Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Femont, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, predlagač amandmana. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo malo poboljšali ovaj amandman, upravo u želju da mala poljoprivredna gazdinstva, mali poljoprivrednici konačno nešto mogu da zakupe, regulisali smo da pravo u prvom krugu u nadmetanju imaju fizička lica upisano u Registar poljoprivrednih gazdinstava koji su aktivno statusu najmanje tri godine, sa prebivalištem od najmanje tri godine iz prostog razloga da ne bi bilo fiktivnog prijavljivanja radi uzimanja u zakup, radi izdavanja u podzakup. To svakako stranka bivšeg režima zna kako su to radili u Kikindi itd. Koje su porodice od toga napravili biznis, koji zakupci kojih ukupno ima 5.400 u Srbiji? Tačno je da imaju preko 10.000 ugovora, jer jedan zakupac može da zakupi više parcela, da učestvuje na više šifri i da ima više ugovora, a ukupan broj zakupaca je 5.400 od čega su 1.100 stočari kojima ovim zakonom dajemo izuzetne povoljnosti. Takođe, smo definisali koji ima pravo zakupa i u drugom krugu. Ali, da vidite kako je to izgledalo za vreme vladavine stranke bivšeg režima? Kako se nadmetalo na šifri broj 7, Vinarije „Živković“ prijavile su se dva ponuđača, jedna je bila „Agrounija“, a.d. Inđija vlasništvo finansijskog direktora stranke bivšeg režima, a druga je bila Vinarija „Živković“ vlasništvo bivšeg premijera stranke bivšeg režima i ništa ne bi bilo čudno, zakupnina je bila 60 evra, ništa ne bi bilo čudno da u nadmetanju oba pravna lica nije zastupao Branko Đurić, Branko Đurić. Kako se i jedno lice nadmetalo samo sa sobom baš bi voleo da vam odgovori stranka bivšeg režima? Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, mi smo amandmanom na član 8. ovog Predloga zakona ponudili, mi smatramo bolji odgovor na pitanje ko treba da ima pravo učešća u javnom nadmetanju za davanju u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini u prvom krugu. Gospođa Bogosavljević Bošković je predložila da to pravo može da ima fizičko lice ili pravno lice koje je upisano u registar poljoprivrednih gazdinstava i nalazi se u aktivnom stanju najmanje tri godine. Mi smo se pitali na osnovu kojih kriterijuma je definisan ovaj period od tri godine. Ponudili smo amandman i mi smatramo da bi trebalo poljoprivrednim gazdinstvima koja se nalaze u aktivnom statusu 10 godina, kao i novootvorenim gazdinstvima omogućiti da učestvuju u prvom krugu javnog nadmetanja. Gospođa Bogosavljević Bošković je nama odgovorila da se amandman ne prihvata zbog toga što bi brisanjem ovog jednog dela koji se tiče tri godine stvorila mogućnost da se registruju nova gazdinstva samo radi ostvarivanja zakupa poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, a mi se onda pitamo - pa, šta? To je prvi krug. Ovo je gospođa Bogosavljević Bošković, jedan primer ne tržišnog pristupa, ne tržišnog rešenja, jer je neko zamislio da neko treba da bude sprečen zbog toga što smatra da bi trebalo da se spreči registracija novih gazdinstava samo da bi se ostvarivao zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini. A zašto? Zašto sprečiti nekoga ko to smatra, nekom vrstom podsticaja. Možda u tome vidi neku šansu da konkuriše, da bude tu u prvom krugu, a pošto postoji prvi krug onda postoji neki drugi krugovi, pa će da se vidi u međusobnom takmičenju ko je kakav kandidat. Zaista ne razumem ako je tržište i funkcionišuća tržišna privreda kriterijum, zašto nije prihvaćen naš amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Bradiću, vi želite po ovom amandmanu. Izvolite, dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Apsolutno podržavam amandman uvaženog kolege i pošto je evidentno da skupštinska većina ne želi da prihvati nijedan amandman, da je vaša politička odluka i vaša, u stvari generalna politika što se tiče agrara se ogleda u ovom zakonu, u danu za glasanje kao član stranke Zajedno za Srbiju, a i kolegi iz SDS i Zeleni Srbije, glasaćemo u protiv ovog zakona, jer mislim da je ovaj zakon pravljen isključivo za Vojvodinu, vi ovo niste namenili selima ispod Save i Dunava, ne znam kako bi se ovaj zakon primenio, recimo u Zaplanju. Kažete da mora tri godine da bude poljoprivredno gazdinstvo. U redu, samo ima jedan problem u Zaplanju nema mladih ljudi sve se iselilo, ostala samo staračka domaćinstva. I, ko će tamo da zakupi ako ne dođe strani investitor tu zemlju ako se primeni ovaj zakon, neće imati niko pravo da konkuriše i zato je smisleno ovo što predlaže kolega Pavićević da ljudi koji žele da se bave poljoprivredom, koji imaju kapital mogu da dođu da zakupe,ne znam što bi neko ušao u licitaciju zakupio poljoprivredno zemljište i ne zna šta da radi sa njim. Šta bi onda radio sa njim? Pa, normalno nešto bi radio da napravi neki profit. Drugi problem, koji ja vidim u ovom zakonu ozbiljan, to je da mora da bude poljoprivredno gazdinstvo na toj katastarskoj opštini. Zašto? Zašto, kažem vam, znate gde je Zaplanje, to vam je od Niša prema bugarskoj granici, ne verujem da ste bili tamo, tamo nema ljudi, prazna sela. Ko će da zakupi? Nije Srbija Vojvodina. U redu je, treba tamo razvijati. Ljudi predlažu kvalitetna rešenja. Vi ne želite, to je u redu, to je vaša politika, bitno je da građani vide koju politikuimate i kako zamišljate razvoj agrara. To je legitimno pravo. Samo molim kolege da se koncentrišu, posle ćemo da pričamo. Znači, predlažem da prihvatite amandman kolege Pavićevića. Mislim da je dobar. Mislim da daje mogućnosti i onima koji ne žive tamo gde ima poljoprivrednog zemljišta, a žele da se bave time da mogu da dođu i da angažuju. To vam je recimo da kao neko otvori fabriku u Svilajcu i treba hiljadu ljudi da se zaposli i kaže se – da, ali moraju da budu rođeni u Svilajncu. Zašto? Šta je problem? Šta je problem što će neko da zakupi zemljište da bi se bavio ne znam, evo ja kad odem u penziju hoću da se bavim voćarstvom i ja to ne mogu da uradim u Zaplanju zato što je to druga katastarska opština, zato što ja nemam poljoprivredno gazdinstvo i ne mogu da uđem u zakup, a nemam para da kupim, oću da zakupim na 30 godina, hoću da budem savestan, da dignem kredit. Sve je to u redu, ali ovim zakonom ja to nema pravo. Zašto uskraćivati pravo da ljudi ako imaju ideju, ako žele da rade nešto, da mogu da rade. To je suština politike. To je ono što sam rekao malo pre, vi imate dvojne aršine. Nemojte, pravite zakon za celu Srbiju.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Uvaženi narodni poslaniče, vi kažete pravljen zakon za Vojvodinu, ovi iz Vojvodine da pravili ste zakon za centralnu Srbiju. To je najbolji dokaz da smo mi imali mandat da napravimo zakon o poljoprivrednom zemljištu, izmene i dopune važećeg i da isti važi za celu Srbiju i time smo se rukovodili i takav smo predlog vama prosledili. Šta je problem, postavlja se pitanje. Problem je u tome što narodni poslanici često ne razumeju ono što je predloženo u zakonu i jedan od dokaza nerazumevanja je upravo to što mi smo i predvideli upravo ono što vi tražite, to je da u drugom krugu mogu za zemlju u zakup se prijaviti i zakupci iz drugih opština sa drugih područja Srbije. Dakle, u prvom krugu prioritet se daje lokalnim poljoprivrednicima da konkurišu za raspoloživo zemljište u svojoj katastarskoj opštini jer oni to hoće tako i smatraju da njima to treba da pripadne kao pravo. U drugom krugu sve ono što ne bude izdato u prvom krugu mogu se prijaviti i za isto zemljište konkurisati i ovi iz okoline Niša i oni iz Sudulice, ako je recimo u pitanju zemljište negde u Vojvodini. Prosto želim na taj način da pojednostavim ovu priču. Što se tiče ovog roka od tri godine, pa molim vas, radi se o državnom poljoprivrednom zemljištu, mi prosto želimo da izbegnemo praksu da neko podeli gazdinstvo ili da osnuje novo gazdinstvo samo da bi ostvario pravo zakupa na državnoj svojini. Tri godine je jedan rok koji se smatra optimalinim. Molim vas lepo, hajde da vidimo, kvalifikujte se da dobijete ovaj resurs u korišćenje. Znači, tri godine nije dug rok. A štose tiče deset godina, 2004. godine su počele registracije i praktično taj rok ne može da ispuni nijedno poljoprivredno gazdinstvo u Srbiji.
Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Dakle, mi se stvarno razlikujemo u načinu razmišljanja. To je ozbiljna razlika. To je suštinska politička razlika. Vi ne dozvoljavate da ljudi koji žele da se bave poljoprivrednom a imate, kažete 30% koje treba da se izda u zakup, i imate problema, ne izdaje se, pa je to zataloženo, pa od poljoprivrednog zemljišta, se ne aktivira kroz vreme. Vi želite ovim zakonom da ga aktivirate i da uposlite ljude da mogu da se bave poljoprivrednom. Onima koji žive u okolini tog poljoprivrednog zemljišta sputavate pravo da uđu u zakup poljoprivrednog zemljišta, ili dajete pravo tek u drugom krugu ako niko ko je domicijalno stanovništvo, to ne uzme u zakup, a onda dajete privrednom subjektu koji može da dođe odakle hoćete, da na samo spisak lepih želja, plan, projekat koji donese, i da nekoj komisiji koja to odobri on može da uđe u zakup poljoprivrednog zemljišta. To ne, da je diskriminatorski nego ne mogu da vam objasnim. Opet ću da se vratim, ne znam, hajde stambeni fond Grada Niša, mogu da kupe samo Nišlije u prvom krugu, ako ne na licitaciji, ako se niko ne javi onda možete vi da dođete da kupite. Kako? Gde je tu jednakost pred zakonom? Kako to? Kako vi to zamišljate, poštovanje Ustava na vaš način, da smo svi kao jednaki, ali neko je jednakiji od ovih drugih. U čemu je problem? Šta je problem ako ja, recimo kao stomatolog, hoću da zakupim poljoprivredno zemljište i da uložim pare da napravim, moje mare su manje vredne, ne znam od nemačkih para? Šta je problem u tome? Ako ja želim da licitiram, pa je znači ne dobijam ništa na poklon. Ja samo hoću da uđem u utakmicu da zakupim zemlju. Šta je tu problem? A vi kažete – ne, ne može u prvom krugu, zato što nisi rođen u Gadžinom Hanu, pa dobro nisam rođen u Gadžinom Hanu, hoću tamo da napravim voćnjak i hoću da investiram pare, pa to neko mora da okopa, pa neko mora da bere, pa će nekom da se plati, pa će neko da otkupi, pa neko da transportuje. Šta je tu problem? Ali, samo ako nema niko iz Gadžinog Hana i taj mora da bude minimum tri godine tu? Ali, šta je tu problem? To je naša zemlja. Vi govorite da je to zajedničko, to je državna zemlja, ja sam deo ove države. Zbog čega neko ima privilegovan status ako je rođen u tom delu za razliku od nekog ko je rođen recimo na pet kilometara odatle. O tome pričam. Ja govorim o načinu razmišljanja političkog, kako treba da se krene u rešavanje nekog problema. tu se mi razlikujemo.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo predložili smo i amandman na član 9. kojim menjamo prvi stav člana 66. i dodajemo jedan novi stav, a sve, poštovana gospodo, u cilju učvršćenja jedne tržišne logike u našoj državi i manje arbitrarnosti. Mi predlažemo da se menja član 66. stav 1. i da glasi ovako – na osnovu odluke o davanju u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, odnosno po pravu prvenstva zakupa i pravu prečeg zakupa i dostavljanju sredstava obezbeđenja za višegodišnje ugovore ministarstvo i zakupac zaključuju ugovor o zakupu poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini. Dakle, mi kažemo, prvo ugovor a potom zakupnina, poštovana gospodo, i onda predlažemo novi stav – nakon zaključivanje ugovara o zakupu poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, zakupac uplaćuje zakupninu, postignutu na javnom nadmetanju. Nama se čini da, tržišna logika koja treba da se temelji na vladavini prava, podrazumeva da se prvo potpiše ugovor, a nakon toga da se dogovori stvar oko zakupnine. Zašto? Zato što imamo iskustvo, koliko sam ja razumeo, na osnovu svojih konsultacija sa ljudima koji su se time bavili, da se nekada ugovori čekaju mesecima, nekada godinama, pa šta bi bilo prirodnije nego da neki akteri koji su zainteresovani za neki posao, da prvo dogovore to stupanje u ugovorni odnos, a nakon toga da se uplati ova zakupnina. Meni se čini da bi prihvatanjem ovog amandmana učvrstili i potvrdili tržišno reformsko usmerenje. Gospođo Bogosavljević Bošković, neprihvatanjem naših amandmana, na ovaj član 9. na član 8. i na član 7. Vlada učvršćuje svoj antireformski, netržišni kurs, koji počiva na goloj arbitrarnosti. Mi smo uvek protiv toga, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Izvolite, gospodine Božović.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, član 9. smo predložili da se obriše kao i svi ostali članovi ovog zakona zato što smatramo da je celokupan zakon veoma loš i mi smo protiv toga da on stupi na snagu. I ovaj član 9. upravo zbog prava prvenstva i prava prečeg zakupa smo predložili da se obriše u svom prvom stavu, samo iz jednog jedinog razloga. Vi ste kao ministarka poljoprivrede uporno se trudili da objasnite nama, narodnim poslanicima, kako vi smatrate da je veoma važno da vodimo računa o malom poljoprivredniku iz užeg dela Srbije, da bi lako mogao da dođe do onog zemljišta koje se danas ne obrađuje. Mi se sa tim slažemo, ali vi sve vreme ne želite ni jedan zarez da posvetite poljoprivrednom zemljištu Vojvodine, 450.000 hektara gde je 150.000 namenjeno kao najplodnije zemljište Tenisu, gde je 150.000 u restituciji i gde je 150.000 namenjeno za prodaju, u sve onu lošu kategoriju zemljišta koje niko i ne želi da uzme. Dakle, na 30 godina ćete onemogućiti one ljudi koji danas žive od svog rada na toj njivi, da narednih 30 godina obrađuju tu zemlju koju obrađuju danas, čime ćete dovesti 70.000 porodica u veoma lošu situaciju, pre svega finansijsku. Njihov standard će rapidno opadati, oni sutra neće moći da na toj svojoj njivi zasnivaju dalje svoju poljoprivrednu proizvodnju. Dakle, molim vas, da razumete zbog čega se na kraju donosi ovaj zakon. Ako ne razumete vi, molim vas da razumete zbog čega su vama dali da vi obrazlažete ovaj zakon.
Vreme. Zahvaljujem.
Nastaviću i koristiću još nekoliko sekundi vreme poslaničkog kluba.
Gospodine Božoviću, nemate vreme na poslaničkom klubu. Nema više vremena. Potpuno ste istrošili vreme. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Neverovatna je energija onih koji žele da i dalje dezavuišu ono što smo uradili, da šire neistine, da zastrašuju naše poljoprivrednike i zbog toga moram još jednom da kažem. Sve što je rekao prethodni govornik, apsolutno nije istina. Na sva pitanja sam spremna da odgovaram i odgovarala sam, ne samo danas nego u čitavom procesu pripreme ovog zakona. Za sva pitanja sam spremna osim za nedobronamerna, osim za ono što je izvrtanje teza, osim za političku borbu zarad sticanja političkih jeftinih poena. Apsolutno su netačne informacije. Pitanje je manipulacija, čak i na ove podatke neke koji su sada izrečeni. Ja sam malopre odgovarala. Nije tačno da će poljoprivrednici ostati bez zemljišta. Tačno je samo da ćemo unaprediti poljoprivrednu proizvodnju, da ćemo sprečiti korupciju, da ćemo sprečiti uzurpaciju, da ćemo pomoći poljoprivredno gazdinstvo Srbije, a to je prosečno, srednje, malo gazdinstvo, a naravno da ćemo pružiti šansu i onim velikim. Nažalost, njih imamo malo, ali i oni su nam i te kako važni i značajni i ovaj zakon je upravo u prilog poljoprivrede Srbije i naših poljoprivrednika.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik magistar Aleksandra Jerkov. Reč ima gospođica Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Evo zašto smo mi protiv ovog zakona. Na osnovu odluke o davanju u zakup poljoprivrednog zemljišta državnoj svojini a po izvršenoj uplati zakupnine, postignute na javnom nadmetanju i sad vi dodajete ovim predlogom zakona – odnosno po pravu prvenstva zakupa i pravu prečeg zakupa. Problem sa ovim zakonom je u tome što za neke važi javno nadmetanje a neki imaju pravo prvenstva zakupa. U AP Vojvodini, prema podacima Ministarstva poljoprivrede iz 2012. godine, ima 457.360 hektara državnog poljoprivrednog zemljišta, od čega je 318.149 hektara obradivo, a ostatak od oko 140.000 hektara je neplodan, i uopšte nije predmet ovog zakona zato što nije nikom interesantan za uzimanje u zakup. Ja sad ne znam zaista, gospođo Bogosavljević Bošković, koju vi zemlju mislite da naši poljoprivrednici uzimaju u zakup ako trećinu date privrednim subjektima po pravu prvenstva zakupa? Ako je trećina predmet restitucije, njima će ostati samo ovih 140.000 hektara neplodnog zemljišta koje i nije uzeto u zakup. Ja ne znam ni o kakvoj uzurpaciji vi govorite. Prvo, uzurpacija je problem Ministarstva poljoprivrede koje to ne kontroliše, koje kontroliše valjda poljoprivredne inspektore. To nije problem niti ovih poljoprivrednika, niti će ovde bez prava da uzimaju zemlju u zakup, postati poljoprivrednici koji uzurpiraju državno zemljište. Ne, ovde će ostati oni ljudi koji uzimaju državno zemljište u zakup, polovina tih porodica živi isključivo od toga, i vi ćete njih ostaviti ovde bez zemljišta koje mogu da iznajme.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Govorite o podacima iz 2012. godine, oni su kao i ove godine, kada se radi o državnom poljoprivrednom zemljištu isti, oko 450.000, govorite o neplodnom zemljištu. Ja bih vas podsetila da u Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, jasno je definisano koji su sve to tipovi poljoprivrednog zemljišta. Što se tiče manje plodnog zemljišta u Vojvodini, oko 12.000 hektara su trstici i bare. Sve ostalo je poljoprivredno zemljište koje se može privesti nameni. Ovo je tabela koja kaže ovo sadašnje stanje, pola je zemljišta dato u zakup, pola u Vojvodini nije dato u zakup, ne koristi se, mimo je kontrole države Srbije koja je nadležna da upravlja i raspolaže ovim zemljištem. I to je ono što mi želimo da promenimo. Uporno ponavljate istu priču, da će neko ostati bez zemlje. Nije tačno, svi će imati mogućnost, oni koji budu želeli da rade. Nije tačno da ćemo mi sada, neko dobro ili kvalitetno zemljište, dati nekome po pravu prvenstva ili pravu prečeg. Planove donose lokalne samouprave na osnovu podataka koji dobiju od RGZ, to je njihova obaveza. Oni u svom godišnjem programu izdvajaju i po pravu prvenstva i po pravu prečeg i daljeg ono zemljište koje ide u zakup javnim nadmetanjem. Vi znate da je pravo prečeg infrastruktura, a ono što ide na javno nadmetanje, to je onaj deo zemljišta koji je namenjen ratarskoj proizvodnji. Prema tome, apsolutno niste u pravu i netačni su podaci da će neko ostati bez zemlje, naprotiv, mi želimo da ovaj sivi krug pređe u zeleni, jer je nedopustivo, Srbija nije toliko bogata da ima ovoliko neobrađenog zemljišta.
Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Balša Božović, Milan Petrić, Jovan Marković i zajedno Nataša Vučković, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Dragoljub Mićunović, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 10. u osnovnom tekstu zakona, koji usvajanjem više stvarno nije na nalik, ja volim najviše ovakve zakone koji potpuno promene članove ulaskom u proceduru, na žalost, ne dovoljno dobro. Dakle, član 10. kaže da se posle reči: „ne može se otuđivati“ koja se odnosi na poljoprivredno zemljište, dodaju reči: „osim pod uslovima predviđenim ovim zakonom“. Mi smo protiv da ovakav član stoji u zakonu. Kolege koje su, srećom, podnele amandmane koje ste vi usvojili, nisu imali takav amandman, tako da će ovo verovatno ostati do Dana za glasanje. Ovde se kaže da će se zemljište, ne može se otuđiti inače, ali može pod uslovima određenim ovim zakonom. Koji su to uslovi? Kad će doći do otuđenja zemljišta? To se dalje u članu 11. razrađuje. Mi smo protiv da se poljoprivredno zemljište u državnoj svojini uopšte može otuđiti, kao što smo protiv da ostavimo to čuveno pravo prvenstva koje ne postoji u pravu i s razlogom su mnogi pokušavali da ga unesu u pravni zakon, pa kao što smo protiv da se ne razumemo kakve će stvarne posledice ovaj zakon napraviti. Državno zemljište ne možemo otuđivati. Ne dok se ne završi proces restitucije, ne dok ne završimo ostali zakonodavni okvir, a vi kažete ovde, osim pod uslovima predviđenih ovim zakonom. Kada takve rečenice dođu u zakon, onda se ide u diskreciona ovlašćenja, na dogovore. Ja uopšte neću da kažem da ste vi za to spremni, odgovorni. Imate namere. To se dešava u rutini i po prirodi stvari. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima Milan Petrić. Izvolite gospodine Petriću.
Pa, inače, u starom članu je raspodela prihoda bila od izdavanja. Državna zemlja je iznosila 30% u Srbiji, 30% u Vojvodini, 40% opštini. Znači, 60 ukupno u Republici, a 40 lokalnoj samoupravi, odnosno opštini, kako već nazivamo sad. Ovo je sada forma koja je predstavljena, ona predstavlja da će sve to se beležiti kao prihod Republike Srbije. Međutim, mi ovde nigde nismo našli način i obavezu kojim će Republika vratiti lokalnim samoupravama iznos i ni veličinu iznosa, visinu iznosa, odnosno okojoj se radi. Znači, samo to, demantujte me ako nisam u pravu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 10. amandmane u istovetnom tekstu podneli su Skupština AP Vojvodine i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima pokrajinski sekretar AP Vojvodine, Branislav Bogaroški. Izvolite.
Zahvaljujem. Kao što piše u obrazloženju naših amandmana koji se tiču pitanjem prodaje državnog zemljišta, načelno bi se mogli saglasiti sa tako jednim konceptom, ali postoji nekoliko problema po ovom pitanju zbog kojih smatram da i ovaj institut treba brisati iz zakona. Naime, da krenemo od onoga što je već više puta izrečeno, a to je da kada opet sa aspekta AP Vojvodine odbijete od ukupnog fonda državnog zemljišta ono zemljište koje je namenjeno pravnim licima, investitorima, da li će to biti domaće ili strano pravno lice, u suštini nije ni bitno, kada odbijete zemljište koje je predviđeno za restituciju, ostaje manje od pola ukupnog fonda zemljišta i to uglavnom ono zemljište koje ni do sada nije bilo atraktivno za poljoprivrednike koji ga nisu zakupljivali, ali jednostavno za to nisu nalazili interes. Znači, gro tog zemljišta će čini ti upravo utrine i pašnjaci koji nisu u toj meri pogodni za obradu, kao ovo zemljište koje je bilo predmet zakupa i koje se u Vojvodini zakupljuje u dosta velikom procentu, pogotovo ako uzmemo u obzir da postoji samo mogućnost lokalnih samouprava da uđu u postupak prodaje državnog zemljišta domaćim poljoprivrednicima. Dakle, ne i obaveza, ne i određen jedan minimalni korpus zemljišta, dakle neizvesnost domaćim poljoprivrednicima da li će to zemljište doći kod njih. Onda se stavlja pod znak pitanja iskrena namera predlagača da se ovako nešto desi. Mislim da je smisao ovog zakona pre svega davanje 30% državnog zemljišta na 30 godina pravnim licima i da je to ono što je lajt motiv. Sve ostalo u ovom zakonu, a ima i dobrih stvari, su ipak neka oblatna koja pokriva ovu generalnu ideju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se gospodine Bogaroški. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Žao mi je što više poslanika nije prisutno kada govorimo o poljoprivrednom zemljištu, s obzirom da za nas iz Vojvodine je ovo izuzetno važna tema i žao mi je što poslanici, naročito ovi iz Vojvodine nisu bili tu da čuju poljoprivrednike koji su imali priliku da iznesu svoje mišljenje, do duše iza Narodne skupštine, ne ispred Narodne skupštine, pošto se ispred postavljala bina za nastup Lepe Brene i Stivena Sigala, ali eto za one koji ne znaju, oni su bili tu u nekom broju iza Narodne skupštine. (Aleksandar Martinović, s mesta: U kolikom broju?)
Molim vas, gospodine Martinoviću, nemojte da dobacujete. Nastavite, gospodine Stojšiću.
Smatramo da je državno poljoprivredno zemljište izuzetno važan resurs i smatramo da ne treba da se otuđuje i da se prodaje. Predlagali smo u ranijim nekim diskusijama da se državno poljoprivredno zemljište iskoristi na način da se recimo organizuje u jedan fond koji bi mogao da kroz hartije od vrednosti, kao što se to svuda radi u svetu, Republika Srbija dođe do sredstava u vrednosti od više milijardi evra, tako što bi se ceo takav fond kolateralizovao sa državnim obveznicama i to je bila jedna od recimo ideja. Samo za čišćenje Kanala Dunav-Tisa-Dunav vam je potrebno negde oko milijardu evra i da ne pričam sada o nekim drugim ulaganjima u poljoprivredu. Imamo kanalski sistem koji je najveći u Evropi i najzapušteniji u Evropi. Državno zemljište se neće proizvoditi. Kao što kaže stara engleska poslovica – kupujte zemlju, ona se više ne proizvodi. Ako to znaju svi uspešni privrednici u ovoj zemlji, ne znam zašto se Republika Srbija odriče takvog resursa. Takođe se pridružujem ocenama Pokrajinskog sekretarijata da smatramo da državno zemljište ne bi trebalo da se prodaje. Poljoprivrednici, ono što će dobiti kada se izda ovih najboljih 30%, biće ispod zadovoljavajućeg i mislim da od toga neće imati nikakvu korist mali poljoprivrednici, a država Srbija će imati samo štetu. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođo ministar, bolje da saslušate sve poslanike, pa da se onda javite za reč. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Ja moram da odgovorim na nekoliko stvari. Prvo, što se tiče tog famoznog protesta, tu se skupilo, gospodo iz bivšeg režima u Srbiji i gospodo iz sadašnjeg režima u Vojvodini, brat bratu jedno sto, sto pedeset ljudi. Poljoprivrednici su preko noći postali Bojan Pajtić, Nenad Čanak, Saša Radulović, pokrajinski poslanici, pokrajinski sekretari itd. Tu ljudi koji se stvarno bave poljoprivredom daj bože da je bilo jedno pedeset, a i oni su tu dovedeni verovatno zato što su bili obmanuti vašim netačnim informacijama kako će neko navodno da im oduzme zemlju. Ali, to su sve videli građani Srbije. Nema potrebe da se time posebno bavimo. Taj vaš protest koji je Bojan Pajtić najavljivao – dolazi 17 asocijacija poljoprivrednika, traktorima blokiramo Beograd, tražimo od Tomislava Nikolića da ne potpiše zakon, mi ćemo stopirati donošenje zakona itd. Tu se sastala šačica sadašnjih pokrajinskih funkcionera, neki bivši ministri, neki sadašnji narodni poslanici, pokrajinski poslanici i manje-više na tome se taj famozni skup i završio. Ali, ja bih sada hteo da postavim jedno drugo pitanje. Gospođo ministarka, ako dobro razumem poslanike bivšeg režima i ovog sadašnjeg režima u Vojvodini još koji mesec, oni su sad protiv toga i vode maltene rad protivpravnih lica. Sad su odjedanput pravna lica neprijatelj broj jedan ove države, treba ih ukinuti, ne treba im dati nikakva prava, kada je u pitanju zakup, dakle zakup, ne prodaja, ne otuđivanje, zakup poljoprivrednog zemljišta u Republici Srbiji. Ja te iste pitam – kako je onda moguće da na nivou AP Vojvodine, evo, pitam i pokrajinskog sekretara, pravna lica tamo nisu problem, čak pravna lica tamo moraju i jedina su ovlašćena da dobiju sredstva iz pokrajinskih fondova. Evo, na primer, na osnovu javnog konkursa od 17. marta 2011. godine Pokrajinski skeretarijat za nauku i tehnološki razvoj, tada je pokrajinski sekretar bio onaj bivši kadar Ante Markovića, prof. dr Dragoslav Petrović, je zaključio ugovor sa pravnim licem i to je bio jedan od uslova konkursa, d.o.o. Maranta Sombor, Bukovac 133, PIB taj i taj, matični broj taj i taj, ukupna vrednost investicije je 50 miliona, pazite, 50.530.000 dinara, za sufinansiranje pogona za proizvodnju pogrebne opreme u Somboru, 50 miliona dinara za finansiranje pogona za proizvodnju pogrebne opreme u Somboru. Što niste stavili u javni konkurs da može i fizičko lice da dobije 50 miliona dinara? Kakve se to savremene tehnologije koriste u proizvodnji mrtvačkih sanduka? Dakle, očigledno je da je reč o pranju para. To je 2011. godina. Godine 2012. su trebali izbori, laiku je jasno o čemu se ovde radi, pola pije, pola šarcu daje. Ovaj čovek, odnosno vlasnik ove firme je verovatno pola para morao da vrati tom istom Dragoslavu Petroviću, odnosno DS, za izbornu kampanju. Ne znam koje se to tehnologije svemirske koriste u proizvodnji mrtvačkih sanduka. Dalje, kako vam to pravna lica ne smetaju npr. kada dajete, takođe po ovom javnom konkursu od 17. marta 2011. godine, zaključen je ugovor između Pokrajinskog sekretarijata za nauku i tehnološki razvoj, opet Dragoslav Petrović i d.o.o. vinarija, pa hajde sad, poznat je muzičar i pevač, pa da mu ne spominjem ime. Tu je ukupna vrednost investicije 87.577.763,80 dinara. Toliko košta nabavka nove linije za proizvodnju vina i, zamislite, linije za punjenje flaša sa stelirizatorom i linije za etiketiranje flaša Enos star due. Pri tome, firma tek treba da bude osnovana, jer se u članu 6. kaže – korisnik sredstava se obavezuje da uloži svoj deo kapitala u predmet ugovora preciziram u članu 1. ovog ugovora u visini od 67.577.000 dinara itd. To je u stvari ovaj novac. Dakle, on ne ulaže svoj kapital. Kaže da ulaže svoj kapital, a to su u stvari pare iz budžeta Vojvodine, odnosno 77% ukupne investicije završi pogon, pazite, završi pogon. Slušajte, gospođo Čomić, malo, da završi pogon, a ovde se kaže – zaključuje se ugovor o sufinansiranju pogona. Pa, valjda je pogon već napravljen. Njega, u stvari, gospodo, nema, on tek treba da se napravi. Koji je rok? Evo, piše u ovom vašem zaključku. Kaže – mora da bude napravljen do 30. septembra 2011. godine. Vi ste fiktivne ugovore zaključivali niti pogona, niti vinarije, niti vina, niti flaša, nema ničega, samo date pare. Sada vam tu pravna lica nisu smetala. Zašto? Pa, preko pravnih lica ste najlakše mogli da operete novac i pravna lica nisu toliko bola oči nego da ste dali 80 miliona dinara nekom fizičkom licu. Sada odjedanput rat protiv pravnih lica, kako pravna lica mogu da dođu u zakup poljoprivrednog zemljišta? Pa, kažite mi jednu državu u EU u kojoj ne mogu da dođu? Kažite mi na koje to svetsko tržište poljoprivredno mi možemo kao Srbija da izađemo ako zemlju u zakup dobijaju samo individualni poljoprivredni proizvođači? Na kraju krajeva, pitanje na koje niko od nas iz SNS nije dobio odgovor – kako to da vam 2001, 2002, 2003, 2008, 2009, 2010. i 2011. godine nisu smetali svi oni tajkuni iz inostranstva, pre svega iz Hrvatske, kojima ste prodavali i poljoprivredne kombinate, i državno poljoprivredno zemljište i uknjižavali te strane kompanije kao vlasnike zemljišta pre svega na teritoriji AP Vojvodine? Gde vam je tada bila briga za malog seljaka? Što tada niste blokirali Skupštinu Srbije? Što tada niste blokirali Skupštinu AP Vojvodine? Gde su vam tada bile asocijacije malih poljoprivrednih proizvođača? Vi koji ste prodali sve, više nema šta da se proda. Dakle, gospođo ministar, moj vam je dobronamerni savet, ne znam da li se toga sećaju ovi narodni poslanici sadašnji DS, bivši lider i predsednik DS, ali mislim da je bio mnogo sposobniji političar nego ovi sadašnji, Milan Grol, je 1945. godine u tadašnjoj Ustavotvornoj skupštini FNRJ – ne znam što se vi komunisti stalno javljate za reč i stalno nešto pričate, pa, dovoljno je jedanput da se javite za reč, jedanput nešto kažete i više ne morate da se javljate za reč, jer vi stalno pričate jedno te isto. Tako i vi iz Demokratske stranke. Uhvatili ste se nečega što nigde u zakonu ne piše, da će navodno Vlada da prodaje poljoprivredno zemljište strancima. To nigde u zakonu ne piše i mi danima, nedeljama i mesecima slušamo jedno te isto. Hajde, smislite makar još jednu laž, pored ove jedne koju ste već izmislili, pa da nam makar ovaj skupštinski rad bude malo zanimljivi, nego što je sada.
Zahvaljujem. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Replika.) Imate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Replika na izlaganje gospodina Martinovića.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Ista molba kao gospodinu Babiću malopre, posle osam minuta govora Aleksandra Martinovića, samo jedno pitanje – a zašto vi bez ikakvog javnog kriterijuma dajete 30% zemlje u svakoj opštini na 30 godina odabranim privrednicima? Ove istrage što vodite, ove kombinate koje pominjete, molim vas, Vladimir Galić, funkcioner vaše stranke, Siniša Mali, funkcioner vaše stranke, nemojte nikog iz Demokratske stranke za to pitate. Srpska napredna stranka ima više veze sa procesom privatizacije, sa procesom prodaje kombinata, sa procesom prodaje poljoprivrednog zemljišta, nego bilo ko iz Demokratske stranke danas, nego bilo ko od poslanika Demokratske stranke, nego bilo ko ko vodi Demokratsku stranku, ko učestvuje u radu vodećih organa Demokratske stranke. Dakle, sve što imate, niste opozicioni poslanik, poslanik ste vladajuće stranke, eno vam ga Nebojša Stefanović, eno vam svi državni organi… Ja samo ne znam kako sad u svim ovim hapšenjima, svi živi pohapšeni, Pajtić nije uhapšen kada je najveći kriminalac koji je postojao, prema vama? Tako da nemojte, molim vas, tako da se ponašate. Vi znate, gospodine Martinoviću, šta se sa vama desi svaki put kada za nekog kažete da je kriminalac. Tako da nemojte, malo birajte reči, vodite računa o tome šta govorite, ali pre nego što bilo šta izgovorite recite zbog čega u ovom zakonu piše da se na 30 godina 30% zemljišta u svakoj vojvođanskoj opštini daje bez konkursa, bez javnog nadmetanja odabranim privrednicima, prijateljima Srpske napredne stranke.
Zahvaljujem. (Branislav Bogaroški, s mesta: Replika.) Gospodine Bogaroški, vi možete da dobijete pravo na repliku. Nije to uopšte pravilo da predstavnici Vlade dobijaju ili predstavnici Skupštine AP Vojvodine repliku. Mi, kao predsedavajući, možemo da izađemo u susret, ako ste na neki način od strane nekog ko je diskutovao uvređeni, povređeni ili se o vama negativno na neki način izjasnio. To u ovom slučaju nije bilo. Mogu, ako smatrate da je važno, da vam dam repliku. Ja ću vam je dati, ali čisto da se ubuduće rukovodite time. Reč ima pokrajinski sekretar Branislav Bogaroški.
To je direktno postavljeno pitanje. Mislim da to pitanje zaslužuje odgovor. Pored svoje najdublje koncentracije i pokušaja da shvatim vezu između pogona novih tehnologija i davanja državnog poljoprivrednog zemljišta u zakup na 30 godina, ja to stvarno ne mogu da vidim. Ono što ja mislim da niste dobro shvatili, to je da niko nema problem sa pravnim licima. Problem postoji što su fizička lica, registrovana poljoprivredna gazdinstva, koja su po usvojenoj strategiji iz 2014. godine, označeni kao osnova razvoja poljoprivrede Republike Srbije, isključeni iz mogućnosti da za ono najkvalitetnije zemljište licitiraju, kao što su to mogli do sada. Znači, to je suština problema koju vidi Pokrajinska skupština zbog koje smo danas ovde na raspravi i zbog koga smo podneli i branimo svoje amandmane.
Upravo je ovo problem o kome sam govorio. Vi sada ne branite amandman koji ste podneli, već vi politički replicirate sa poslanicima, što ne bi trebalo da se dešava. Razumećete zbog čega ne mogu da vam dam pravo na repliku. Da li još neko smatra da ima pravo na repliku ili po Poslovniku? (Aleksandar Martinović, s mesta: Replika.) Imate pravo, jer ste pomenuti gospodine Martinoviću. Da li još neko u onom prethodnom krugu? Ne. Imate vi još pravo i time zatvaramo krug replika. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Evo, ja ću pokušati u ove dve minute da odgovorim, pre svega, gospođici…
Molim vas da ne izazivate novu repliku.
Samo ću da kažem da znam šta me čeka, verovatno 56 tužba Bojana Pajtića protiv mene, nije problem. Što se tiče gospodina pokrajinskog sekretara i toga da on navodno ne razume kakve veze ima zakup poljoprivrednog zemljišta sa novim tehnologijama, evo kako vam glasi javni konkurs u AP Vojvodini iz 2011. godine – javni konkurs za sufinansiranje pogona, pazite pogona, za primenu novih tehnologija u AP Vojvodini. Dakle, po definiciji, ovde jedini učesnici konkursa mogu da budu pravna lica. Što pojedinac, što fizičko lice ne može da primenjuje novu tehnologiju, pa da po tom osnovu dobije određena sredstva. Ne, vi ste unapred isključili fizička lica i predvideli da sredstva u prilično velikim iznosima mogu da dobijaju isključivo pravna lica koji su, navodno, vlasnici nekih pogona. Ja sam vam pokazao iz onog ugovora da ste vi skoro 90 miliona dinara dali privrednom društvu koje vinariju uopšte i nema, koja tek treba da bude napravljena do 30. septembra 2011. godine i koja treba da uloži 67 miliona dinara od 87, koliko je dobio, a to je 77% kapitala u izgradnju pogona za proizvodnju vina. Dakle, u praksi na terenu ne postoji ništa. Postoji nešto što je registrovano u APR, i to je sve. Ne postoji nikakva vinarija. Vi toj nepostojećoj vinariji dajete skoro 90 miliona dinara. Zbog toga sam vas pitao – kako tu kad delite pare iz pokrajinskih fondova, isključivo moraju da budu pravna lica, za neke nove tehnologije, kao što su mrtvački sanduci, a kada je u pitanju poljoprivredno zemljište, onda vam pravna lica smetaju?
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Vraćamo se na dnevni red. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite, gospođo Bošković.
Zahvaljujem. Postavila bih jedno pitanje, više pitanje za razmišljanje, nego što bih htela i odgovor - zašto je Pokrajinski sekretarijat protiv interesa poljoprivrednih gazdinstava, zašto je protiv usvojene Strategije poljoprivrede i ruralnog razvoja? Evo zašto kažem. Za prodaju državnog poljoprivrednog zemljišta poljoprivrednim gazdinstvima zainteresovana su upravo poljoprivredna gazdinstva. Evo, ovde potpis, pečati, četiri udruženja poljoprivrednika, među njima i Udruženje „Asocijacija poljoprivrednika“ Miroslava Kiša, Klub 105 plus, Nezavisna asocijacija poljoprivrednika Srbije, Savez agrarnih udruženja Srbije. Lepo dostavljeni zahtevi radnoj grupi koja je pripremala zakona. Oni, pod dva, kažu: „Hitno prodati 200.000 hektara obradivog poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima čiji su nosioci fizička lica u aktivnom statusu minimum tri godine; ograničiti kupovinu na maksimalno 20 hektara u prvom krugu, sa zabranom otuđenja imovine 10 godine“. Izvolite, gospodine sekretaru. Što se tiče ovog zakona, smatram da mi u poljoprivredi, mi poslanici poljoprivrede, treba da budemo izuzetno zadovoljni činjenicom da ćemo moći da pomognemo mala i srednja poljoprivredna gazdinstva, jer jeste cilj ove strategije da se efikasnije koristi poljoprivredno zemljište, da se uvećaju posedi, da se ukrupne poljoprivredna gazdinstva. Zašto? Da bi se postigli ciljevi naši u poljoprivredi u narednih deset godina, a naš cilj jeste rast proizvodnje kroz povećanje produktivnosti, jeste jačanje ekonomske snage našeg poljoprivrednog proizvođača i rast njegove konkurentnosti.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Vezano za prodaju poljoprivrednog zemljišta u zakonu je predloženo da to zemljište koje ostane, ne, ne pričam o prodaji da će moći da se otplaćuje na pet godina. Mislimo, takođe, da je pet godina apsolutno nije dovoljno, nego da taj rok mora da se produži ako se već takva stvar radi. Nije dobro da poljoprivrednike nazivamo šačicom koja se eto skupila i pod nečijim je političkim uticajem, jer mislim da su oni ljudi u veoma teškoj situaciji. Ne samo da su ostali bez subvencija, cena mesa je izuzetno loša, ja dolazim iz Srema i tamo možete da pitate stočare kolika je cena svinja i šta oni o tome misle, itd, itd. U Srbiji je još uvek dozvoljen uvoz mesa iz inostranstva koje se hrani genetski modifikovanom hranom i duplo je jeftinije i postoji niz problema u našem agraru, tako da ne vidimo odakle će naši poljoprivrednici moći da skupe sredstva i da kupe to državno poljoprivredno zemljište o kome se ovde razgovara. Naravno, ljudi iz, odnosno poljoprivrednici iz zapadne Evrope imaju pristup evropskim fondovima i daleko su produktivniji, konkurentniji, itd, i mislim da ukoliko se ne ispune makar neki od zahteva da se definišu precizno uslovi kojima će se ograničiti mogućnost da stranci mogu ovde da steknu poljoprivredno zemljište da ćemo imati veliki problem, pogotovo što se po ovom zakonu sada uvodi kao uslov da jedno od prava na preču kupovinu će biti i taj tzv. dugoročni zakup koji će prvo da se uvede, pa kasnije će se nešto od te zemlje i prodavati.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, uvaženi gosti iz Skupštine AP Vojvodine, dame i gospodo narodni poslanici, predlagači amandmana na član 10. pojednostavljeno rečeno traže da se ne prodaje državno zemljište, odnosno član 10. u dosadašnjem zakonu je glasio da se poljoprivredno zemljište ne može otuđiti. Ovim predlogom zakona se dodaje jedna rečenica da ostaje da se ne može otuđiti, ali da se pod određenim uslovima koji su utvrđeni ovim zakonom može. O čemu se radi? Prethodno da budem vrlo jasan. Smatram da amandman ne treba prihvatiti, naprotiv, odbiti ga, bez obzira na različita obrazloženja zbog čega smatraju da ne treba otuđivati poljoprivredno zemljište. Smatram da ovaj predloženi zakon ima tri velike vrednosti nemanja. Polazeći od toga da je poljoprivredno zemljište dobro od opšteg interesa za Republiku Srbiju, dakle prirodno bogatstvo, prirodni resurs to samim tim znači i posebnu vrstu zaštite. Priroda zakona jasno kaže – može se koristiti tako što će se izdavati u zakup i to kroz više formi od onih delova zakupa gde mogu da konkurišu veliki investitori, jer je Srbiji važno da razviju tu prerađivačku industriju u koju može da uloži kapital, od čega će imati vajde ne samo investitori nego i opštine i zapošljavanje ljudi. Nema važnijeg posla nego zaposliti čoveka danas u Srbiji. Mogu da ga zakupe mali, srednji, pa čak i tamo gde se ne koristi tri godine besplatno pet godina. To je prva vrednost. Druga vrednost ovog zakona je upravo što po prvi put se predviđa prodaja državnog zemljišta, odnosno vlasništvo države malim poljoprivrednim proizvođačima i to pod vrlo preciznim uslovima. Upravo se o tome radi kada se traži da se ne prihvati, odnosno da se briše član 10, da se ne omogući malim poljoprivrednim proizvođačima da mogu da kupe to zemljište, da mogu da ukrupne svoj posed, da mogu da povećavaju prihode, da mogu da budu konkurentniji. Dakle, govori se o porodičnim poljoprivrednim gazdinstvima. Usvajanjem ovog amandmana mi ne bi mogli da usvojim narednih pet članova, odnosno kroz član 11, 72a, b, v, g, d, a on je suštinski ključ za ovaj zakon. Da ponovim, fizičko lice može da kupi, državljani Srbije, onaj ko ima registrovano aktivno poljoprivredno domaćinstvo, onaj koji živi na teritoriji te opštine, bilo je tri godine, a sada vidim da je prihvaćen amandman SVM da se poveća na pet, bravo, slažem se potpuno sa tim. Dakle, radi se o onom poljoprivrednom gazdinstvu kome se daje šansa, da ako nema u posedu do 30 hektara da može da kupi najviše do 20 hektara državne zemlje. Čini mi se da ima jedan amandman koji ograničava površinu na 40 hektara. Šta tu ima loše? Šta tu nije dobro za male poljoprivrednike kome očigledno i ovaj zakon želi da podstakne da im pomogne da uvećaju posed, da uvećaju prihod, da budu konkurentniji. Ponavljam, radi se o fizičkom licu, državljaninu Srbije. Nema blage veze sa prodajom zemlje strancima i to na kraju krajeva ovaj zakon reguliše ako jednog dana ne budemo našli, a uveren sam da ćemo naći izlaz iz onog čuvenog SSP, ovaj zakon se neće pitati šta se toga tiče. Dakle, kada bi se usvojio taj amandman bila bi onemogućena ova prodaja. Doduše ima još jedan uslov koji može da bude i razlog za smetnju. Ne može da kupi onaj koji nije izmirio svoje obaveze prema državi i tu već prelazim na treću vrednost ovog zakona, zakup i prodaja malim poljoprivrednicima. Vrlo jasno je rečeno kako ne može da se koristi državno poljoprivredno zemljište, ne može da se uzurpira, ne može nelegalno, ne može da se arči itd. Dakle, iz svih tih razloga smatram da treba odbiti amandman na član 10. Predloga zakona, a omogućiti što ćemo kasnije i videti da se na još precizniji, još bolji način, pod još preciznijim uslovima omogući prodaja malim poljoprivrednicima zemljište državljanima naše države odnosno Srbije. Hvala.
Gospodine Miletiću, vaša poslanička grupa nema više vremena, ima nešto malo vremena koje koristi šef i zamenik šefa poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Gospodin Petronijević je bio potpuno jasan i precizan, legitimno je pravo pokrajinske Skupštine da predloži amandmane na ovaj izuzetno važan i značajan zakonski predlog, a naše je legitimno pravo kao poslaničkog kluba da saopštimo svoj stav. Naš stav je takođe potpuno jasan i precizan, mi nećemo prihvatiti ovaj amandman, jer smatramo da ovaj amandman obesmišljava i onemogućava realizaciju onih suštinskih ciljeva koji se žele postići usvajanjem ovog zakonskog predloga. Dakle, po našem mišljenju suština ovog zakonskog predloga i suštinski cilj koji se želi postići je upravo da se uvede red u zemljišnu politiku. Da zemljište koje u vlasništvu države, državna svojina, koje jeste dobro svih građana Srbije bude korišćeno u skladu sa interesima građana, pre svega i prevashodno u skladu sa interesima naših srpskih poljoprivrednika. Dakle, da imamo jedno bolje i pravednije korišćenje poljoprivrednog zemljišta i to jeste interes malih poljoprivrednika, a sa druge strane suštinski cilj koji se želi postići, mnogo puta o tome smo govorili i opet ću ponoviti, dakle jeste da se konačno stavi tačka i spreči uzurpacija poljoprivrednog zemljišta u Srbiji. Praksa iz prethodnog vremenskog perioda, loša praksa iz prethodnog vremenskog perioda nameće da je potrebno i celishodnije i ekonomičnije i racionalnije korišćenje poljoprivrednog zemljišta. I ne sme se više dozvoljavati da se na neodgovoran način koristi zemljište koje je državna svojina i da pojedinci od toga imaju korist. Ako kažemo da ovaj zakon treba da da odgovor na ključno pitanje - ko uzurpira danas poljoprivredno zemljište u Srbiji, a ko koristi legalno, ne vidimo zašto bi ovaj zakon bio korupcijski, pa on je antikorupcijski ako dobijamo odgovor na ono ključno i ono suštinsko pitanje. Da li se razgovaralo sa poljoprivrednim proizvođačima? Da li se razgovaralo sa asocijacijama udruženja? Ponovite ponovo. Koji je to broj sugestija, predloga procentualno gledajući, koji je usvojen i uvažen kada je reč o ovom sistemskom zakonu? Priča se o udruženju poljoprivrednika koje se pojavilo ispred parlamenta. Znate kako, mi o važnim pitanjima ne razgovaramo na ulici, kao poslanički klub o važnim pitanjima razgovaramo u republičkom parlamentu, kao što ste i vi o važnom zakonu razgovarali, formirajući ovaj nacrt, predlažući nacrt, razgovarali na javnim raspravama. Da nam se neko obratio mi bi svakako prihvatili taj poziv i razgovarali o ovom sistemskom zakonu i sagledali šta su to sugestije i predlozi. Ovako, dozvolite, sumnjamo u ono što jeste bio krajnji cilj takvih famoznih protesta. Dakle, stanje u poljoprivredi je loše i ono zahteva hitna i brza rešenja i mi smo o tome govorili. Ovaj zakon podstiče i privlači investicije i investicije jesu važne. Treba da omogući brži i bolji razvoj. Treba da garantuju onaj finalni zakup malim poljoprivrednicima. Niko nikome ništa ne želi da pokloni i niko nikoga ne favorizuje. Sve će biti precizno i jasno urađeno uredbama Vlade RS. Kada je reč o prodaji zemljišta, ne prodaje se zemlja strancima. Nijedna odredba ovog zakona to ne definiše. Ovde je reč, prvi put u istoriji, mislim, Srbije, prodaje se zemlja i nudi se u otkup zemlja malim poljoprivrednim proizvođačima sa jasnim ciljem da se ojačaju i osnaže mali poljoprivredni proizvođači. To je nešto, ponavljam, što je dogovoreno sa udruženjima, ispravite me ako grešim, što je dogovoreno sa poljoprivrednicima i sa asocijacijama. Ovde se predlaže da se taj član briše, a mi smo predložili amandmanima koji su prihvaćeni i izražavamo zadovoljstvo i o tome ćemo govoriti u daljem toku rasprave, a mi smo predložili amandmane koji omogućavaju da mali poljoprivrednici mogu kupovati državno poljoprivredno zemljište na rate u periodu od 10 godina umesto pet godina, kako je to prvobitno predloženo ovim zakonskim predlogom i nećemo dozvoliti da se otuđi poljoprivredno zemljište u vremenskom periodu od 15 godina kako bi sprečili zloupotrebe. Dakle, mi činimo sve što možemo da dobijemo kvalitetan zakonski okvir, koji jeste interes srpskih poljoprivrednika. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Laslo Varga. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Balša Božović, Jovan Marković, Milan Petrić, sa ispravkom, i zajedno Nataša Vučković, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Vesna Marjanović, Dragoljub Mićunović, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Član 11. Mi zapravo ne brišemo član, već podržavamo rešenje koje je trenutno aktuelno, jer ukoliko ovim članom omogućimo prodaju poljoprivrednog zemljišta možemo doći u situaciju da veliki proizvođači, kako ih nazivaju „tajkuni“ preko svojih eksponenata dođu do jeftinog zemljišta koje će prodavati po višestruko višim cenama stranim proizvođačima koji imaju velike subvencije od svojih država. To se može negativno odraziti na konkurentnost domaćih proizvođača koji nisu spremni na ovako neravnopravnu utakmicu na svom tržištu, obzirom da nemaju isti nivo subvencija. Može dovesti do likvidacije malih i srednjih poljoprivrednih gazdinstva koji neće moći da izdrže takvu vrstu pritiska pa će doći u situaciju da rasprodaju zemlju tim strancima. Nakon primene SSP, baš ovaj član, baš ovog zakona može omogućiti domaćim ili stranim manipulatorima da trguju poljoprivrednim zemljištem, rukovodeći se isključivo profitom. Zato smatramo da je prethodno rešenje prihvatljivije i tražimo u ovim izmenama i dopunama da se ovaj član izbriše. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Naš amandman je posledica amandmana na član 10, a to je da se briše pošto mi ovo rešenje nismo smatrali dovoljno dobrim i u međuvremenu su prihvaćeni amandmani kolega koji su potpuno promenili, 72.a i 72.b i rokove i sve, tako da je sada onaj trenutak kada ja imam amandman na nešto što ne izgleda kao onda kada je amandman podnošen. No, svejedno. Ono što je ostalo, izbrisan je jedan od razloga što smo podnosili amandman da se može prodavati samo zemljište koje nije predmet državnih i strateških ciljeva u poljoprivredi. To se ovim amandmanom izbriše. Uvedena je restitucija. Uveden je procenat od opštine. Uvedeno je smanjenje rokova. Reklo je 20 godina sa 10, otplata je ne pet nego 10. Dakle, kao što rekoh već za dva amandmana, odnosno tri koja pokušavam da obrazložim ovaj zakon sada sa prihvaćenim amandmanima nije ni nalik na osnovni predlog i to je dobro i kolege koje su podnele amandmane i vi koji ste prihvatili. Ono što nije dobro što nam nedostaje je vreme za raspravu sa sadašnjim rešenjima. To je malo problem. Trošimo vreme na opaske da poslanici DS kako je izmišljeno nemaju prava da podnose amandmane, niti da diskutuju i da se ne razume otkud nama uopšte ideja da možemo jer smo podržavali Vladu 2008. do 2012. godine, ali naprotiv toga, ja imam veliko razumevanje za ljude koji do 2008. do 2012. godine misle da je velika Srbija jedino rešenje za nas, i onda shvate da nije nego je evropska Srbija rešenje za nas i postanu evrofanatici. Dakle, ja imam razumevanja za raspravu te vrste, ali mi je jako žao zbog saradnika, zbog mnogo posla koji je uložila i ministarka i zbog toga kako sada izgleda zakon sa usvojenim amandmanima, što mi o tome u ovoj raspravi nećemo obavestiti građane. To je šteta.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima mr Aleksandra Jerkov.
Možete li da mi kažete koliko imam vremena od ovlašćenog predstavnika?
Sedam minuta. Izvinjavam se, osam minuta i 19 sekundi.
Ovo je jedan od amandmana, ja mislim, kako kaže ministarka, nije lepo to što se rekli malopre, nije problem u prodaji poljoprivrednog zemljišta poljoprivrednim proizvođačima. Problem je u tome što tog zemljišta nema koje bi oni trebalo da kupe zato što od tih 450 hiljada hektara jedna trećina će otići pravnim licima u onom postupku koji smo toliko već kritikovali da više ne vredi o tome ni da govorimo, jedna trećina je predmet restitucije i ona jedna trećina koja će ostati poljoprivredno zemljište koje oni i ne žele da kupe. O tome se radi što nema poljoprivrednog zemljišta koje bi oni mogli da kupe. Druga stvar, vi ste ovde sada, gospođo Bogosavljević Bošković, čitali i dali ste gospodinu Bogoroškom spisak zahteva poljoprivrednih proizvođača gde kažete da oni insistiraju na tome da se dopusti da kupuju poljoprivredno zemljište. To je pod tačkom dva. Šta je zahtev broj jedan? Da li imate hrabrosti da pročitate šta je zahtev broj jedan tih poljoprivrednika na koje se ovde sada pozivate jer zbog tog broja jedan, a oni kažu nemojte davati 30% u zakup na 30 godina, zahtev broj dva – dajte nam da kupimo pada u vodu jer nemaju šta da kupe, jer ćete vi jednu trećinu i to najbolju trećinu, ne verujem da ćete vi taj „Tenis“ i ne znam ko sve da će uzimati neko poljoprivredno zemljište koje treba privoditi nameni ili ne znam kakve ste vi sve izraze upotrebili. Neće oni uzeti močvaru, nego će uzeti poljoprivredno zemljište prve, druge i treće klase. Jedan deo će biti, veliki deo će biti predmet restitucije, a onda poljoprivrednim proizvođačima šta ostane, pa neka kupuju ako žele. Druga stvar, odakle tim ljudima uopšte pare da kupe to poljoprivredno zemljište? Produžili ste rok sa pet godina na deset godina. To znači da neko, da bi to otplatio, treba da zaradi 20.000 evra godišnje. Šta on da gaji da zaradi 20.000 evra godišnje, recite molim vas? Ja mislim da će oni svi istog sekunda početi to da gaje, pod uslovom da ih ne oterate u zatvor ako počnu to da gaje, jer ja verujem da na nekim stvarima verovatno i može da se zaradi 20.000 evra za godinu dana. Ako vi znate šta može da se gaji da se zaradi 20.000 evra za godinu dana, dajte recite im, ja mislim da će svi početi da se ponašaju tako. Tako da, prvo, poljoprivrednog zemljišta nema koje oni mogu da kupe. Drugo, oni za to nemaju para. Gospođo Bogosavljević Bošković, u onom vašem krugu što ste pokazivali, gde je jedna polovina zelena, jedna siva, a zelena predstavlja poljoprivredno zemljište koje se koristi, a siva koja se ne koristi, koliko je od tog zemljišta u toj sivoj polovini predmet restitucije? Koliko je tog zemljišta neplodno zemljište? Da li možete to da nam kažete, pa nam onda recite koje vi zemljište zamišljate da ti ljudi kupe, ako jednu trećinu date svojim poslovnim partnerima, i to oni prvi biraju koje će zemljište uzeti, jedna trećina je predmet restitucije, a jedna trećina je poljoprivredno zemljište koje nije plodno, nije obradivo itd? Tako da, kažem, ovo je jedan od primera gde vi imate možda čak i dobru nameru. Ne mislim zapravo da je dobra namera, mislim da je dobra mera, a da je loša namera, zato što je vaša namera da date onih 30% na 30 godina, a uzgred, evo, daćemo im da kupe. Onda kada oni pomisle – evo, moći ćemo da kupimo, onda se ispostavi da nema šta da se kupi, zato što sve ono što je valjalo vi ste već prethodno podelili kome je trebalo da se podeli. Tako da, kada čitate zahteve poljoprivrednika, pročitajte zahtev broj 1, koji kaže – nemojte davati 30% zemljišta na 30 godina. Jer, zbog tog zahteva 1, zahtev 2, koji glasi – dajte nam da kupimo, nema smisla. Jer, vi kada podelite tih 30%, oni neće imati šta da kupe, jer zemljišta više neće biti, ili bar neće biti onog dobro zemljišta. Ostaće zemljište koje niko ne želi da kupi. Što ne ponudite prvo poljoprivrednicima da kupe, pa šta ostane vi onda delite „Tenisu“, pa onda delite drugim poslovnim partnerima? To bi možda bio pošten sistem. Mada, i to ne bi bio pošten sistem, zato što i dalje delite, po nama, nepoznatim kriterijumima. Ali, sve i da jeste tako, oni neće imati šta da kupe. Tako da, niti vam je namera dobra, a mera je, eto tako, da se prikazuje kako će oni moći neku zemlju da kupe, a sve u okviru lošeg zakona koji služi isključivo tome da 30% najboljeg zemljišta date svojim poslovnim partnerima na 30 godina.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Vi kažete, uvažena poslanice, zemlje nema. Vi znate, a poljoprivrednici ne znaju. Evo, ja ću da pročitam i prvi zahtev od tri zahteva koja su dostavila udruženja, najveća udruženja, najreprezentativnija u Vojvodini, a neka od njih su sada i ta koja protestuju. Prvi njihov zahtev je – ne dozvoliti prodaju i davanje u zakup državno poljoprivredno zemljište strancima po bilo kom osnovu. Molim vas, nađite u zakonu koji smo predložili gde piše da mi prodajemo ili dajemo zemlju u zakup strancima po bilo kom osnovu. Ni nama nije bilo jasno šta su sve želeli ovim, ali smo dobro videli šta oni hoće sa ova druga dva zahteva. Ja moram da kažem zbog poslanika i zbog naših poljoprivrednika, naš uspeh je doneti ovakav zakon. Naš uspeh je implementirati ovaj zakon u praksi. Naš uspeh je da naš poljoprivredni proizvođač dobije državno zemljište, da ga kupi i to da ga kupi na rate do deset godina. Oni su to očekivali, od nas tražili i moramo da kažemo, Vlada je imala i sluha, Vlada je imala i želju i Vlada je izašla u susret njihovim i mojim zahtevima. I zamislite, do 20% zemljišta u državnoj svojini Vlada daje poljoprivredi. Pa, molim vas, da li je neko ovde sluđen, da tako kažem, da li neko misli da je to loše, ili će da kaže – hvala Vladi, hvala državi koja i na ovaj način želi da pomogne poljoprivredu? To je samo jedna od mera koju je ova Vlada preuzela prema poljoprivrednicima, a volela bih da čujem šta su prethodne vlade učinile da pomognu poljoprivredu.
Zahvaljujem. Reč ima mr Aleksandra Jerkov, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospođo Bogosavljević Bošković, znate, taj manir da nešto građani treba da se zahvaljuju Vladi ste verovatno preuzeli od nekih drugih vama nadređenih funkcionera. Nije lepo to raditi. Samo još fali da i vi kažete – što nam niko ne kaže svaka čast itd. Neće da vam kažu svaka čast, zato što im nanosite štetu zakonima koje ovde nudite. Dakle, nismo čuli da li će ti poslovni partneri da uzmu najbolje zemljište pošto biraju prvi, ili će pošto biraju prvi da uzmu najgore zemljište, pa onda poljoprivrednicima šta ostane.
Gospođice Jerkov, pošto gospodin Marković nije tu, koji stalno pominje kada neko ne govori o dnevnom redu, da li možete malo bar, bar nekoliko sekundi o amandmanu?
Ja pitam koju će zemlju, prema mišljenju ministarke, poljoprivrednici moći da kupe, odnosno da li će moći da kupe ono što im ostane, s obzirom na to da neko pre njih bira, ili će moći da kupe zemlju koju žele?
Pošto nisam informisan, da li to sada piše u vašem amandmanu?
Ja nisam podnosilac amandmana, a tiče se načina prodaje poljoprivrednog zemljišta, što je novina uvedena u ovom zakonu. Drugo što je veoma problematično, jeste zaista diskreciono pravo lokalnih samouprava da odluče da li uopšte hoće da prodaju zemlju, kada hoće da prodaju zemlju, koliko zemlje hoće da prodaju i koju zemlju hoće da prodaju. Tako da, to što će oni moći da kupuju zemlju zaista znači samo u teoriji da će moći. Prvo, zemlje neće biti jer će trećina otići nekima, trećina će biti predmet restitucije, a trećina će ostati i nije sva zemlja dobra. Drugo, neka lokalna samouprava može da kaže da uopšte neće da prodaje poljoprivredno zemljište, ili može da reši da će da prodaje samo ono poljoprivredno zemljište za koje se zna da postoji pravo preče kupovine, može da prodaje samo određeno poljoprivredno zemljište. Može da manipuliše imajući u vidu one prethodne članove sa poljoprivrednim zemljištem, jer će moći da ne nude poljoprivredno zemljište dve ili tri godine, pa onda četvrte godine da ponude za nula dinara itd. Prosto, mi vidimo kao vaš alibi za donošenje lošeg zakona i kao izgovor za donošenje lošeg zakona ovu meru, koja možda jeste dobra, ali je nesprovodiva. Ovo se ne može uraditi. Uvereni smo da donosite zakon zbog onih 30'% koje će se dati na 30 godina, a čak i ovo što je dobra mera neće moći da se sprovede. Hvala.
Gospođice Jerkov, isteklo je vreme, poslanička grupa DS nema više vremena ni po kom osnovu. Zahvaljujem. Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su Skupština AP Vojvodine i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Reč ima predstavnik Skupštine AP Vojvodine, pokrajinski sekretar Branislav Bogaroški. Izvolite.
Pošto se i prethodni amandman ticao iste ove teme, ja ću samo nastaviti sa svojim izlaganjem. Naime, Strategijom poljoprivrede i ruralnog razvoja Republike Srbije, u podtački g) – politika upravljanja poljoprivrednim zemljištem u javnoj svojini Republike Srbije, utvrđeno je da se poljoprivredno zemljište u javnoj svojini Republike Srbije ne može otuđivati, ali se koristi u postupcima kao što su davanje u zakup, davanje na korišćenje i drugo. To je Strategija doneta 2014. godine i ja se apsolutno slažem sa tom strategijom. Novo zakonsko rešenje predstavlja veliki zaokret u pre godinu proklamovanu politiku. Ono što je problem sa ovim rešenjima i o čemu je već bilo reči jeste to što je ograničena maksimalno količina zemlje koja može prodati lokalna samouprava, ali nije određen minimum koji mora prodati. Tako da može da se desi da lokalna samouprava odluči da uopšte ne prodaje zemljište ili da proda svega par parcela. Ili da odluči da u jednoj katastarskoj opštini proda sve što ima, u drugoj katastarskoj opštini da ne proda ništa. Kada se to poveže sa uslovima za pravo preče kupovine vidite da postoji mehanizam da određenu parcelu ciljano ponudite na prodaju jer u startu znate ko je kupac te parcele. Obzirom da smo podneli više amandmana i da je više puta konstatovano da smo dali svoj doprinos da se tekst zakona poboljša, dozvolite da i u ovom slučaju, krajnjem slučaju dugoročnog zakupe na 30% imamo svoje mišljenje i smatramo da je isto kao i u amandmanima koje ste prihvatili čije jeste rešenje prihvatili pokušavamo da utičemo na poboljšanje ovog zakona i da sprečimo njegove loše posledice. A što se tiče zahteva Udruženja poljoprivrednika, vi se slažete sa zahtevom broj dva, ja se slažem sa zahtevom broj jedan. Zahtev broj jedan kaže – ne zakup, a zahtev broj dva kaže – prodaja zemljišta. Znači svako može da bira s čime će se složiti u odnosu na ono šta se poljoprivrednici tražili, mislim da je prvi zahtev opravdan. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Poštovani predstavnici Sekretarijata, Pokrajinskog sekretarijata ili sekretara, svejedno, pomenuli ste strategiju, da, mi u Strategiji smo napisali da nam je cilj da se ukrupne posedi, da se uvećaju poljoprivredna gazdinstva, da se njihova snaga ekonomska ojača i naravno kada govorimo o jačanju gazdinstava uvek se polazi od zemljišne politike. Kažete u Strategiji piše da se zemljište u državnoj svojini ne može otuđivati, to je prosto jedno nerazumevanje postavke koja je prikazana u Strategiji. Naša postavka jeste bila da se odrede ciljevi i da se u okviru tih ciljeva ukaže na to čime se raspolaže. U tom momentu zaista se državno zemljište nije moglo otuđivati prodajom. Mi sada pokušavamo da pomognemo da se uvećaju posedi, da se ukrupne gazdinstva na ovaj način. To je ono što smo mi dobili i ostvarili zajedno sa udruženjima, naravno pod uslovom da poslanici izglasaju ovaj predlog. Ja mislim da je ovo izvanredna mera, izvanredna šansa. Podsetila bih vas da u našem susedstvu u Mađarskoj, jedna ovakva mera koja se sprovodi je izuzetno popularna, izuzetno atraktivna to je nacionalni program Mađarske vlade, zemlja seljacima, i to je ono što mislim da bi i ovde trebalo istaći i naglasiti. Ali, prosto našim državljanima, ali prosto imamo jedan broj ljudi koji su stručnjaci za sve oblasti, za sva pitanja i koji uvek jedna ista pitanja postavljaju, znaju da mi ne možemo non stop da odgovaramo na ta pitanja, jer prosto mislim da nema smisla. Uvek se vraćaju na ono, da li ćete 30%, da li ćete poznatima, da li ćete tajkunima, gde piše pokažite. Mi sve vreme pokazujemo dokumenta, a vi iznosite pretpostavke.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman sa ispravkama podneo je narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kao neko ko nije prošao kroz poljoprivredne kulture sunčajući tabane na mesečini i ostale delove tela, moram da vam kažem da pravo prvenstvo neće uzeti niko najbolje zemljište, najbolje je već otišlo, prodato. Trista hiljada hektara društvene, odnosno državne zemlje je prodato. Među tom zemljom je 100 hiljada hektara poljoprivrednog zemljišta koje su pripadale zadrugama. Zadružna svojina je na čudan način privatizovana 2012. godine, a ono je bila vlasništvo ujedinjenih seljaka, dakle, oni nisu mogli da razdele ali očigledno da su se tajkuni domogli te zemlje iako su to zadruge stekle teretni put. Nisam dobio odgovor, kako je neko protiv zakupa na 30 godina sa investicionim planom, novim zapošljavanjem, sa 1000 stvari koje neko mora da ispuni, a pri tome bez ičega izdvao do 2052. godine za 60 evra. Pravo prvenstva se ne može ostvariti bez 200 evra po hektaru. To je najmanja moguća cena koju plaćaju naši stočari. Ali, neko ko je to izdavao za 60 evra na 40 i nešto godina sada postavlja pitanja iako iz Predloga zakona sve je jasno. Takođe, moram da kažem da prodaja poljoprivrednog zemljišta isključivo je namenjena malim poljoprivrednim gazdinstvima koji su u aktivnom statusu tri godine koji imaju manje od 30 hektara koji su državljani Republike Srbije, koji imaju prebivalište na teritoriji te katastarske opštine i lokalne samouprave i samo oni nikakvi tajkuni, samo oni mogu da budu kupci poljoprivrednog zemljišta i da ga otplaćuju do deset godina s tim što je povoljnost koje je država dala da zemljište kao predmet kupovine može da bude založeno, da ne moraju da zalažu svoju imovinu već da ono što je predmet kupovine mogu da založe i da to otplaćuju na deset godina. Nisam čuo da hektar košta 20.000 evra u Vojvodini, sad prvi put čujem, ali vidim da su te cene naglo skočile, da neko ko je prodavao trista hiljada hektara za 50 miliona eura, sa prosečnom cenom od 160 evra po hektaru, sada odjednom to isto zemljište ceni na 20.000 eura. Prema tome, gubitak nije tri milijarde eura kao što sam ja izračunao dana današnjeg već po cenovniku koje je gospođa pomenula, to je onda šest milijardi. Toliki je gubitak koji su nam napravili. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu su prihvatili amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković i Ivan Karić. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko, sekretaru za poljoprivredu, amandman koji smo mi podneli na član 11. i amandmani koje su uvažene kolege i predstavnici poslaničkih grupa podneli na takođe ovaj član, govori o tome koliko je ovaj član bio važan i razumevanje Ministarstva da prihvati određene amandmane u izvesnoj meri je korigovao rešenje koje je dato ovim članom. Ne bih previše o tome pričao, o našem amandmanu iz razloga što prihvatamo ona rešenja koja ste prihvatili. Međutim, želeo bih samo da dam doprinos ovoj raspravi koja je prešla u domen preživljavanja, znači, svi smo spremni sasvim sigurno i ako neko gleda, a ja gledam često spremni smo sigurno da možemo da podnesemo sve te torture koje su tamo predviđene. Međutim, nikako se ne razumemo što mene jako uneveseljava iz razloga što problem ne predstavljaju mali proizvođači i rešenja koja vi prihvatate za male proizvođače, problem predstavalja ne transparentnost za jednu trećinu zemljišta. Dozvoliće te da se nismo složili, nažalost, da je to transparentno i da foskule i objašnjenja kako mi ne razumemo članovi opozicije, da kažem, ne razumemo da je to sve izuzetno dobro, one stvari koje su morali da budu rešene zakonom biće rešene podzakonskim aktom koji će doneti ministarstvo ili Vlada. Ne bih više vremena uzimao zato što smo svi iscrpljeni i mislim da nema smisla zato što će sve ići onim tokom kako to treba da bude, odnosno mora da bude. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Branka Karavidić. Reč ima Branka Karavidić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Ovim članom je između ostalog definisano šta je zadatak lokalnih samouprava u procesu prodaje poljoprivrednog zemljišta i između ostalog njihov je zadata da opredeljuju površine za prodaju poljoprivrednog zemljišta, da raspisuju, odnosno objavljuju javne pozive za prikupljanje ponuda, da razmatraju ponude i da donose odluke o prihvatanju ponuda. Naravno, sve to uz obaveznu saglasnost nadležnog ministarstva. Ja se ne slažem sa time da sve te radnje lokalne uprave treba da se rade samo uz saglasnost Ministarstva. Dobila sam odgovor na svoje amandmane u kojima sam predvidela da se u stavu 2. i u stavu 5. brišu upravo te reči koje kažu da se sve te radnje rade uz saglasnost Ministarstva. U odgovoru se kaže da poljoprivrednim zemljištem u državnoj svojini upravlja i raspolaže Republika Srbija, i ja to ne sporim. Međutim, imam pitanje za vas zašto Ministarstvo i Vlada nemaju poverenja u rad jedinica lokalnih samouprava? Mislim da se rad lokalnih samouprava svodi samo na pripremu svega što je u funkciji prodaje poljoprivrednog zemljišta. Poslanička grupa Boris Tadić SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, su protiv takvog tutorstva nad jedinicama lokalne samouprave. Mislimo da se na taj način ponovo vrši, po ko zna koji put, centralizacija, sve uz opravdanje da su lokalne samouprave nesposobne da ovaj posao rade samostalno, jer je i onako zakonom predviđena kontrola zakonitosti odluka jedinica lokalne samouprave, kroz mogućnost izjavljivanja žalbi ministarstvu. Takođe, predlažemo i brisanje stava 8. ovog člana, kojim se predlaže da uslove i način utvrđivanja tržišne vrednosti propisuje ministar finansija uz saglasnost Ministarstva za poslove poljoprivrede. Mislim da je ovo bespotrebno, obzirom da se u prethodnom stavu kaže da poreska uprava za svaku lokalnu samoupravu utvrđuje tržišnu vrednost poljoprivrednog zemljišta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Uvažena narodna poslanice, pitanja koja ste postavili su, pitanja koja su uređena i Ustavom i zakonima. Dakle, po Ustavu poljoprivredno zemljište u državnoj svojini je, zemljište u vlasništvu Republike Srbije, njime upravlja i raspolaže država Srbija preko Ministarstva nadležnog za pitanje poljoprivrede. Što se tiče lokalnih samouprava, one su korisnici, one su po Ustavu i po zakonu obavezne da donesu i da sprovode godišnji program zaštite, uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta. Evo, prilika za lokalnu samoupravu da pokaže svoju revnosnost, da poštuje pravila, odnosno da poštuje procedure i zakonske rokove, ali i da poštuje ono što predstavnici opozicije danas ovde ističu, i što naglašavaju, da je neophodno, a pripisuju pri tom nama, da mi imamo neke krajnje namere, kada se radi o samom fondu zemljišta, kojim raspolaže svaka lokalna samouprava. Dakle, lokalna samouprava će biti ta koja će u godišnjem programu odrediti i deo koji se planira za pravo prvenstva, i deo za pravo prečeg, i deo zemljišta koji ide u javno nadmetanje. One su te koje su na potezu sada da izađu u susret zahtevima i poljoprivrednih gazdinstava koja bi da kupe poljoprivredno zemljište u državnoj svojini, i onim drugim koji žele da investiraju, i na taj način da iskoriste pravo prvenstva. Prema tome, ni slučajno lokalne samouprave nisu dovedene u podređeni položaja, i ni slučajno, koristim još jednom priliku da ponovim, neće biti ničega netransparentnog. Zakon je precizan i jasan utvrđuje pravila, utvrđuje postupak za određivanje dela, koji se odnosi za davanje dela zemljišta koji se odnosi na pravo prvenstva. Potpuno je jasno da je ovaj deo u skladu sa Ustavom. Jasno je koji su dalji koraci. Posle lokalne samouprave ide Vlada, ide uredba, ide komisija, sve će biti objavljeno u „Službenom glasniku“, javno, transparentno.
Izvolite. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ja to sve razumem što ste rekli, jasno mi je, ja sam bila u lokalnoj upravi tri godine, bila sam zamenica predsednika opštine, i meni je to potpuno jasno. Nego, otkud potreba da se stalno, u svakom stavu, naglašava da je sve, uz saglasnost Ministarstva. Ako ste me u obrazloženju, odbijanjem amandmana rekli, da je poljoprivredno zemljište vlasništvo Republike Srbije, da ona raspolaže njime, to je meni potpuno jasno, nego otkud tolika potreba da se iza svakog stava, a kada se radi o radnjama koje vrši lokalna uprava stoji – uz saglasnost ministarstva. To se podrazumeva, verovatno. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marjana Maraš. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li želitesada reč, gospođo ministarka? Izvolite.
Želim samo da ukažem i na to, da zakon jasno predviđa i mogućnost raskidanja ugovora sa svakim investitorom koji ne poštuje dogovoreno, koji ne poštuje ugovorene obaveze. O tome danas nismo mnogo govorili, jer prosto ograničeno je vreme za izlaganje u ovom prvom delu koji govori o transparentnosti procesa davanja poljoprivrednog zemljšta u zakup o osnovu prava prvenstva. Dakle, jeste zakup na 30 godina, i to zato što je to optimalno vreme da se povrate uložena sredstva u određenu investiciju, pri tom, ponovo moram da istaknem da je dužinu zakupa odredilo Udruženje poljoprivrednika iz oblasti stočarsva, i to ne jedno, nego su svi stočari bili jedinstveni pa su rekli 30 godina. Oni su odredili dužinu zakupa. Ali, moram da kažem, znači, ovaj zakon se ne donosi za mandata ove vlade, nego za naredne godine, naredne i decenije, ako hoćemo tako. Prema tome, svako onaj koji je ozbiljan i koji uđe u proces investiranja moraće da poštuje preuzete obaveze, jer zakon jasno precizira da ukoliko se ne poštuje preuzeto, odnosno ukoliko se ugovorene obaveze ne ispunjavaju, raskida se ugovor, po sili zakona.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, po amandmanu.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Ako je nešto ostalo od vremena ovlašćenog predstavnika, imajući u vidu da nije tu, ja sam zamenik šefa poslaničke grupe, molim vas da mi prvo to vreme računate, kako bi ostalo za poslaničku grupu. Što se tiče predloženog amandmana naše koleginice Marjane Maraš, ja bih se najpre u ime poslaničke grupe SPS zahvalio ministarki i predstavnicima Ministarstva na uvažavanju razloga, motiva i potrebe da se ovakav amandman nađe kao sastavni deo zakona. Naime, radi se o tome da upravo ove kritike koje su upućene na rad jedinica lokalnih samouprava koje su nadležne za plasmana ili prodaju poljoprivrednog zemljišta, bude utvrđeno određenim kriterijumima. Upravo u ovom amandmanu se postavljaju takvi kriterijumi gde se prilikom opredeljivanja površina državnog poljoprivrednog zemljišta za prodaju najpre počinje sa prodajom malih katastarskih parcela. Zbog čega? Zbog toga što su male katastarske parcele, imajući u vidu njihovu površinu, a samim tim i njihovu vrednost, manji teret plaćanja za oni koji ih kupuju, a to su mali ili sitni poljoprivredni proizvođači. S druge strane se afirmišu upravo ti mali ili sitni poljoprivredni proizvođači, da kupe ono što realno mogu da kupe, i na taj način spašavamo i same katastarske parcele koje predstavljaju poljoprivredno zemljište državnog karaktera, koje je, da nema ovakvog načina prodaje, postavlja se pitanje –da li bi uopšte bile atraktivne za prodaju, ukoliko se po ovakvim kriterijumima ne bi prodavale. Verovatno ne bi ni bile atraktivne. Verovatno ovakva prodaja ne bi bila afirmativna, i zbog toga je zaista jako dobro rešenje kako u pogledu zaštite sitnih ili malih poljoprivrednih proizvođača, tako i u pogledu zaštite državnog poljoprivrednog zemljišta, koje će se na ovaj način sigurno brzo i prodati. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Goran Bogdanović. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Vreme ovlašćenog predstavnika. Pa mi smo podneli jedan amandman koji kvalitativno može da dosta pomogne u rešavanju ove problematike, a mislim da i ministarka može da pokaže dobru volju da prihvati zato što smo član 11, uveli smo novi član 72g stav 2. menja se i glasi – poljoprivredno zemljište stečeno na osnovu iz stava 1. ovog člana ne sme otuđiti najmanje 10 godina od dana zaključenja ugovora o kupoprodaji i mora se koristiti u skladu sa svojom svrhom i namenom najmanje 10 godina od dana zaključenja ugovora o kupoprodaji. Šta smo mi ovim hteli? U odgovoru na ovaj amandman ste rekli da ono što smo mi tražili ovim amandmanom jeste da praktično onaj ko kupi zemljište nema prava da ga otuđi 10 godina, ali mi mu dajemo obavezu da on mora to zemljište po Zakonu o obrađivanju i korišćenju zemljišta može da ga da i u zakup ukoliko nije u stanju da ga sam obrađuje u slučajevima kada imate, da nažalost ljude zadesi teška bolest ili druga nesreća koja onemogući vlasnika zemlje koju je kupio da je obrađuje, zašto je ne bi dao u zakup, a vi ste mi u odgovoru, odnosno gospodinu Bogdanoviću u odgovoru stavili da se time ne pospešuje razvoj srednjih i malih preduzeća. Mislim da treba da razmislite o tome da ovakvim jednim rešenjem bi ste pomogli ljudima koji su, mi znamo da su u domaćinstva seoska, staračka domaćinstva i često će se desiti situacija da neko u najboljoj volji ostavi nešto svojoj deci, a nije u mogućnosti da to obrađuje. Zašto ne dozvoliti ako je on već kupio i vlasnik je zemlje obavezati ga i pružiti mu mogućnost da kroz taj rad može da da i da ima i rešenje davanja u zakup tog istog zemljišta na koje bi se odnosilo sve ono što se daje, što se koristi u rešenjima za davanje u zakup od strane države, jer to praktično više ne biva državno zemljište nego privatno.
Reč ima ministar. Izvolite.
Poštovani poslaniče, evo razloga zbog kojih nismo prihvatili ovaj amandman. Pre svega, ova institucija prodaje državno-poljoprivrednog zemljišta ima svoj smisao u cilju isključive pomoći poljoprivrednom gazdinstvu malom i srednjem. Dakle, ovaj institut nismo uveli da bismo zaradili od te prodaje, da bi država zaradila niti pak da bi se ove zemlje oslobodila. S obzirom na cilj koji želimo da pomognemo, mi očekujemo da vlasnici i to propisujemo zakonom, to isto zemljište koriste. Mi smo dali i mogućnost zahvaljujući, opet moram da naglasim uviđavnosti i sluhu Vlade, da se ovo zemljište otplaćuje u narednih 10 godina. Pri tom, mi kažemo i to da u slučaju da vlasnik kupljenog zemljišta više ne može iz bilo kog razloga da to zemljište ostavi, a vi kažete da bi trebalo da ga ostavi zbog svojih naslednika. Onda je za očekivati da naslednici preuzmu njegovu ulogu i da brinu o njemu, ali, naravno, ne mora, postoji mogućnost da se raskine ugovor, da se zemljište vrati u vlasništvo države Srbije, da se vrati novac koji je kupac uložio, umanjen, naravno, za cenu zakupa. To je iz jednostavnog razloga što je ovo isključivo želja države Srbije, da pomogne poljoprivredu i mi to moramo da jasno kažemo, i mi moramo da kažemo da je ova prava Vlada koja i na ovaj način želi da pomogne poljoprivrednike, i da je sa ovim gestom pokazala po ko zna koji put za samo godinu i po dana, koliko joj je stalo i do poljoprivrede i do poljoprivrednika Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvažena predsedavajuća, gospođo ministarka, mi se evidentno nismo razumeli. Apsolutno se nismo razumeli i ovde niko ne spori da vi želite da pomognete ovim zakonskim rešenjima poljoprivrednicima i to svi pričamo. I vi želite i mi želimo i u toj najvećoj i najboljoj nameri najčešće se i od šume ne vidi drveće. Ono što je cilj ovog amandmana jeste da nekome ko je kupio zemlju i u najboljoj nameri i radio je jedan period i nažalost oboleo, što se može desiti, tu zemlju može dati u zakup da se zemlja ne radi. Ja sam razumeo da vi donosite zakon da se zemlja koja se ne radi sada radi i da ona bude reproduktivna. Ne može biti reproduktivna ako je neko kupio i on sa njom ne može da je otuđi, ali zašto ne bi mogao da je da u zakup? Mislim, ne bih se, kasni su sati, ne bih se preganjao, mislim da se razumemo i radujem se, nisam zadovoljan načinom na koji smo obavili ovu raspravu, ali sam zadovoljan što ćemo svi otići kući videćete koliko će biti oduševljeni proizvođači. Zahvaljujem.
Na član 11. amandman su zajedno podneli Đorđe Milićević i Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Uvažena predsednice, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću kratko kao nastavak prethodne priče kada je bio amandman na član 10. o amandmanu na član 11. koje smo kolega Đorđe Milićević i ja podneli, Vlada prihvatila i ja želim da se zahvalim Vladi što je prihvatila taj amandman, ali želim i zbog javnosti da kažem – a šta je taj amandman tražio pa je Vlada prihvatila. Naime, član 11. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu govori, uvodi pet novih članova 72. a) b) v) g) d), govori o prodaji, delimičnoj prodaji državnog zemljišta malim poljoprivrednicima ili kako bi mi to možda i smeli da kažemo, zemlja seljacima. Dakle, sa ciljem da pomogne malim gazdinstvima da povećaju svoj posed, da povećaju prihod, da povećaju konkurenciju. Tačnije, radi se o porodičnim, da tako kažem, gazdinstvima i ja mislim, ja ne razumem, svako naravno ima pravo, ali ne razumem kako neko može biti protiv toga, što država želi da pomogne malim poljoprivrednim proizvođačima? U okviru člana 11. ima čitav niz uslova koji treba da budu ispunjeni da bi se to poljoprivredno zemljište moglo prodati. Prvi i glavni uslov je da bude fizičko lice, da bude državljanin Srbije, dakle ponovo da nije stranac, da ima aktivno poljoprivredno gazdinstvo tri godine, registrovano, da je stanovnik, kako sam video jedan amandman SVM, pet godina, govori ko ne može da bude taj koji može da kupi zemljište, itd. Ono što je konkretno predmet ovog amandmana, zakon tu govori i kako mora da se odnosi onaj koji kupuje to zemljište, dakle, da se izbegnu bilo kakve špekulacije. I onda kaže da onaj ko kupuje zemljište, govori se o malom poljoprivrednom proizvođaču, fizičkom licu, ne može da ga otuđi, da u zakup najmanje 10 godina. Čak ja mislim da je bio neki amandman gde se traži i 15, sa čime sam potpuno saglasan. Ali, prošireno je kroz amandman da se to odnosi i na naslednike, dakle ne samo onaj koji je kupac. Drugi deo amandmana govori o sledećoj stvari. Predlog zakonaje predvideo da kupac može u pet, u ratama do pet godina da otplaćuje to kupljeno zemljište. Naš predlog je bio da se poveća na 10 godina i Vlada je to prihvatila i mislim da je pokazala sluha, to su i poljoprivredni proizvođači tražili takođe da se poveća taj rok, sve s ciljem da se omogući u što većem broju malih poljoprivrednika da mogu da kupuju poljoprivredno zemljište. Treća suština kod ovog amandmana koji je usvojen je, taj je upravo o čemu je malo pre bilo govora, ako se on, to zemljište ne koristi na način, ako se ne izvršava ugovor od strane kupca, da se ugovor može raskinuti i mora raskinuti, vrate se ona sredstva koja je uplatio, ali se odbije ono vreme, smatra se kao da je bio zakup za to vreme koje je kupac držao zemljište u svojoj svojini. Dakle, ponavljam, suština, glavna je stvar da reguliše precizno da može na olakšan način, dakle na 10 godina da kupi to zemljište, ali istovremeno mu se veoma precizno određuje da ne može da otuđi to zemljište najmanje 10 godina. Potpuno se slažem ako bude bilo i 15 godina. To je suština ovog amandmana. U stvari, i kroz ovaj amandman i kroz amandmane koji takođe govore o članu 11. ovog zakona koji su imale kolege iz SVM i kroz nekoliko amandmana koji su govorili o zakupu, Vlada je u stvari pokazala da joj je interes da dođe do najboljeg rešenja, kada je u pitanju ovaj zakon, rešenja koja će biti sprovodiva, rešenja koja će tačno pokrivati sve ono što je bila želja Vlade, a to je istovremeno da omogući i investitorima da ulažu, jer je značajno za državu Srbiju, ali i malim poljoprivrednim proizvođačima da se podstakne njihov rad i razvoj. Hvala lepo.
Izvolite, po Poslovniku.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Član 158. Predsedavajući Bečić je u nekoliko navrata rekao da poslanička grupa SPS nema više vremena poslaničke grupe. Sada je gospodin Petronijević govorio, čini mi se, četiri minuta ili više od četiri minuta. Pa, samo, ako možemo da pričamo koliko hoćemo o amandmanima, vi recite, pa da svi pričamo, bez obzira na to koliko nam je vremena poslaničke grupe ostalo. (Igor Bečić: Nisam ja to rekao.)
Molim vas, Igore, nemojte na sred sale.
Svi smo umorni, radimo već danima itd, samo da vodimo računa o vremena. Nemojte da se na nekoga odnosi član 158. a na nekoga ne. To je intervencija.
Ne znam šta je potpredsednik Bečić rekao i kad je rekao, ali još četiri i 50, znači na ovo što je oduzeto sad. Na član 11. amandman je podneo poslanik Miletić Mihajlović. Da li želite reč? Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsednice, poštovana ministarka i saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da je prihvaćen prethodni amandman kojim se rešava otkup zemljišta i pomera se sa pet na 10 godina. Međutim, moj amandman se odnosi na jedan drugi deo ovog člana 72g i zapravo u tom članu 72g u stavu 2. reči: „Najmanje 10 godina“, zamenjuju se rečima: „Najmanje 15 godina“. Reč je da se poljoprivredno zemljište u državnoj svojini koje je predmet ugovora o kupoprodaji ne sme otuđiti niti dati u zakup najmanje 10 godina, a mi predlažemo - ne sme se otuđiti niti u zakup dati najmanje 15 godina. Ovo nije u suprotnosti sa već usvojenim amandmanom, samo je reč o produženju roka da se ne sme otuđiti. Naglašavam da u prvom predlogu zakona, odnosno u predlogu zakona taj rok za otkup je bio pet godina, a otuđenje nije moglo da se izvrši 10 godina. Sada smo usvajanjem prethodnog amandmana došli u situaciju da čim se završi otkup od 10 godina, ako ovo ostane ovako kao što je napisano, onda može istog trenutka i da se otuđi. Smatram da moj amandman nije u protivrečnosti i ne smeta već usvojenim rešenjima i prihvaćenom amandmanu i da samo poboljšava tekst u smislu da se otuđenje ne može izvršiti 15 godina, što znači da opet ostaje razlika od pet godina između završetka plaćanja u ratama otkupa i prava da se otuđi. Pa vas molim, poštovana ministarka, da to razmotrite i ako je mogućnosti da se taj deo prihvati i da na takav način imamo jedno kompletno rešenje koje bi omogućilo da i pravo otuđenja, odnosno ne stupi pre petnaeste godine, što u krajnjoj liniji to produženje roka za zabranu otuđenja i davanju u zakup smanjuje mogućnost zloupotreba u ovim pitanjima. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Poštovani poslaniče, smatramo da je vaš predlog sasvim u redu, da je konstruktivan, da je u skladu sa amandmanom koji je već usvojen. Želim i ovom prilikom da istaknem da je Vlada imala i sluha i razumevanja i želje da pomogne poljoprivredi i poljoprivrednicima Srbije i upravo to je pokazala i prihvatanjem vašeg amandmana kojim se produžava rok za otplatu kupljene zemlje sa pet do 10 godina. U tom smislu i u tom kontekstu, smatram da je i ovaj vaš amandman sada, kojim vi predlažete produženje roka za prodaju, eventualnu prodaju kupljenog zemljišta sa 10 na 15 godina, sasvim u redu. Mogu da kažem, evo, u svoje ime i u ime Vlade, prihvata se vaš predlog. Mislim da je sasvim u redu i sasvim na mestu. Možda je ovo prilika da istaknemo da smo mi u Predlogu zakona i predvideli mogućnost da ukoliko se kupac opredeli da nakon isteka roka od 10, odnosno sada od 15 godina, odluči da ipak to zemljište proda, pravo prvenstva ima Republika Srbija, tako da mi i na ovaj način želimo da zaštitimo svoj zemljišni fond. Ovo je samo još jedan dokaz da mi želimo da pomognemo poljoprivrednike, pri tom nemamo nameru da se tog zemljišta oslobodimo, niti imamo nameru da zaradimo velike novce, niti je to predmet neke posebne trgovine. Dakle, isključivo pomoć domaćem poljoprivredniku, malom i srednjem, u cilju postizanja naših strategijskih ciljeva. Naš strategijski cilj jeste i ukrupnjavanje poseda, i povećanje ekonomske snage poljoprivrednika i prehrambena sigurnost građana Srbije na domaćim poljoprivrednicima.
Hvala. Na član 11. amandman je podneo Blagoje Bradić.
Dakle, podneo sam na član 72d, koji kaže – sredstva ostvarena od prodaje poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini prihod su budžeta Republike Srbije. Amandman koji sam ja dao kaže da sredstva ostvarena od prodaje poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini u iznosu od 50% prihod su budžeta Republike Srbije, a iznos od 50% prihod su jedinica lokalne samouprave. Ministarstvo je odbilo amandman sa obrazloženjem, kažete – amandman se ne prihvata iz razloga što je Republika Srbija u katastru nepokretnosti upisana kao vlasnik poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini i iz tog razloga ostvaruje prihod od prodaje tog zemljišta, a malopre ste rekli, pre par minuta, citiraću vas – ne prodaje se zemlja da bi država zaradila, već da bi se pomoglo malim i srednjim poljoprivrednim preduzetnicima. Podsetiću vas na početak naše rasprave, gde smo se sukobili ideološki oko člana 3. gde vi kažete, u članu 3. stav 4. – ako se ne napravi plan korišćenja državnog zemljišta sankcioniše se lokalna samouprava, ukidanjem transfera, privremenog ukidanja transfera sredstava iz Republike, to se misli na transfere sa viših nivoa vlasti. Hajde, gospođo ministarka, da imamo jednu političku nit kroz ceo zakon. Prvo, lokalna samouprava ima obavezu da napravi plan šta će se raditi sa tom zemljom, da odredi deo koji će da se prodaje, da sve pripremi, da dobije vašu saglasnost kao Vlade i Ministarstva i u redu, vi tako kažete da treba i biće tako. Kad se proda zemljište koje je na teritoriji te lokalne samouprave, na toj teritoriji, nije to susedna opština, nego na toj teritoriji lokalne samouprave, sve je prihod Republike, kompletan novac. Lokalna samouprava nema žutu banku. Ima samo odgovornost, a novac koji se dobije prodajom ide direktno u budžet Republike i za divno čudo, umesto da bude obojen novac, jer je od prodaje zemljišta, to je novac koji ide kao prihod republičkog budžeta. Na kojoj poziciji? Za koje namene će se koristiti? Da se smanji budžetski deficit? To je stvarno loša politika koju vi zagovarate. Hajde, razumem da ste taj novac odredili da će se koristiti ne znam za neki podsticaj, za neki stimulans, pa u redu. Ovim kao opštim prihodom budžeta Republike zaobilazite lokalnu samoupravu na čijoj teritoriji se nalazi ta zemlja. To je njihova zemlja, te lokalna samouprava. To što je knjiženo na Republiku, pa kakve to veze ima? To jedan zakon ovde može da promeni. Kako je to knjiženo? Koje godine – 1945? To nije politika. To nije dobro i mislim da trebate da ispravite sve ovo o čemu smo danas pričali, ako stvarno, istinski želite da pomognete poljoprivredi.
Reč ima ministarka Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Poštovani poslaniče, želim da vas podsetim da se sredstva, koja se ostvaruju po osnovu zakupa poljoprivrednog zemljišta, raspodeljuju u odnosu 60 prema 40%, 40% lokalne samouprave. U pokrajini taj odnos je 30 prema 30 prema 40%. Kada se radi o prodaji, radi se o prodaji državnog poljoprivrednog zemljišta. Vlasnik zemljišta je Republika Srbija. Ona je kao takva upisana u Katastar nepokretnosti. U tom smislu, sredstva koja se ostvaruju od prodaje su prihod budžeta Republike Srbije. To je zakonska kategorija. Pri tom, vi dobro znate da budžet Republike Srbije nije budžet Beograda ili budžet Čačka, to je budžet svih građana. Iz tog budžeta se finansiraju i lokalne samouprave koje vi pominjete, i školstvo i zdravstvo i poljoprivreda, subvencije, itd. Prema tome, mislim da nema ni malo razloga da vi izražavate svoju zabrinutost zašto to ne ide ka lokalnim samoupravama. Pominjete transfer sredstava, pa koja to sredstva mi sada da zaustavimo ako ništa lokalne samouprave ne dobijaju iz budžeta Republike Srbije? Mislim da niste u pravu, a pri tom, želim da kažem i to, malo pre nije bilo dovoljno vremena, da je Vlada RS dala mogućnost poljoprivrednicima da uvećaju i unaprede svoju proizvodnju, a pomenula sam da je u prethodnom periodu učinila niz drugih mera kojima je konkretno, a ne deklarativno, pomogla poljoprivrednike. Da pomenem samo neke od njih. Dakle, znatno veća izdvajanja od predviđenih za agrarni budžet, i prošle, i ove godine, u ukupnom iznosu skoro 15 milijardi. Značajna sredstava opredelila je za intervencije na tržištu poljoprivrednim proizvodima kada su bili prisutni problemi. Svom snagom je promovisala poljoprivredne proizvode, svugde u svetu.
Hvala, ministre. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospođo ministarko, ja se izvinjavam. Vi ste ministar, promašili ste temu. Promašili ste temu. Mi pričamo o sredstvima koja se ostvaruju prodajom zemlje, vi meni pričate o transferima viših nivoa vlasti. Viši nivo vlasti se transferiše od poreza na zarade, od 20%, biće 50 kad ova Skupština usvoji zakon, i to su trebali vaši pomoćnici, vi ne morate to da znate, ali oni su trebali da vam kažu da to nisu transferna sredstva. Ja govorim o tome da ne piše kako će se koristiti novac koji se uzme od kupovine zemljišta tj. prodaje. Ulazi u budžet Republike Srbije. Gde? Na kojoj poziciji? Za koje namene? Na dohodovnoj strani budžeta? Gde? Gde ćete da ga potrošite? Gde? Kroz koje ministarstvo? To ne piše. To ne piše, a trebali ste da napišete to. Drugo, zašto ne ostavite deo novca? Lepo kažete, kod izdavanja u zakup 60% ostaje lokalnoj samoupravi, a kod prodaje te zemlje, susedne parcele, ide 100% Republici. Šta je problem? U čemu je problem? Zašto nije isti uslov kao kod zakupa? U redu, to je dobro, 60% ostaje lokalnoj samoupravi. Ona će to koristiti za svoj agrarni budžet. Zašto ne dostavite taj novac i od prodaje? Šta je problem? Zašto mora da ide u budžet Republike? Uslovite da to što ostane lokalnoj samoupravi mora da se koristi za razvoj poljoprivrede na toj teritoriji lokalne samouprave. To bi bio dobar zakon. U tome se razlikuje vaša politika i naša politika.
Na član 12. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu. Ministre, da li prihvatate amandman?
Prihvatam.
Hvala. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Radi se dakle o članu kojim se menja član 80, i to tako da se ministru oduzima pravo da bliže propisuje uslove i postupak davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini. Mi se protivimo načinu na koji vi nameravate da uredite uslove i postupak davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta državnoj svojini ovim zakonom. Smatramo da je to što pokušavate da uradite nepravedno, zapravo, što ćete očigledno uraditi, jer vidimo da ni među poslanicima ne nailazimo na razumevanje za amandmane koje predlažemo i da će po svoj prilici ovaj Predlog zakona dobiti podršku. Smatramo da način na koji vi propisujete postupak davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini pogoduje odabranim pravnim licima, da ide na štetu fizičkih lica, odnosno poljoprivrednika koji već imaju državno zemljište u zakupu i da će onemogućiti poljoprivrednicima iz velikog broja opština, koje su recimo okružene poljoprivrednim zemljištem, da u narednih 30 godina planiraju ostanak u tim opštinama, jer neće biti zemlje koju će moći da obrađuju zato što će najbolju trećinu zemlje uzeti neka pravna lica po veoma čudnim procedurama koje će imati, naravno, prilike prva da biraju tu zemlju. Tako da, s obzirom na to da smatramo da je veoma nepravedan način na koji vi nameravate to da uradite ovim zakonom, predlažemo da se briše ovaj član, da se briše oduzimanje te nadležnosti ministru i isto tako pozivam narodne poslanike da podrže i ovaj naš amandman i da u danu za glasanje ne podrže ovaj zakon, jer će ishod biti jednak.
Hvala. Reč ima ministarka Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Ponovo se vraćamo na istu priču. Vi ste uporni da ponavljate neistine, a ja uporna da vam ne dozvolim da ostanu ne istine izrečene, a da na njih ne odgovorim. Nije tačno da pravimo podesnu klimu za nama znana lica ili neznana, da pogodujemo investitorima, da pravimo pogodno tle za investitore, da želimo da naše poljoprivrednike stavimo u drugi plan. Tačno je da će imati šansu i oni koji žele da investiraju, ali ono što je posebno važno i što je najveći domet ovog zakona je šansa da naši mali poljoprivrednici uvećaju svoj posed. To je ono što je istina. To treba uvek isticati. Ponavljam i podižem ponovo ovu tabelu da vidimo kakvo nam je stanje, koliko se obrađuje, 248 hiljada hektara ili oko 30%. Sedamdeset posto zemljišta je slobodno. Imaće i za pravo prvenstva i za prodaju i opet će nam ostati i opet ćemo imati neobrađenog zemljišta. Molim vas da svi pomognete da ovaj zakon bude primenljiv u praksi. Čula sam i neko mi je rekao da ima onih koji se sada spremaju da ometaju zakon i da rade na tome da ova rešenja naša ne zažive. Mi smo navikli i na ometanja, i na smetanja, i na neistine, i na dezinformacije, ali verujem da će istina da pobedi, verujem da će naši poljoprivrednici znati ko im zaista želi dobro, ko im zaista pomaže na…
Vreme.
…način koji je moguć. Ne brani ih samo na rečima i samo onda kada im trebaju njihovi glasovi.
Amandman kojim se posle člana 12. dodaje član 12a zajedno su podneli narodni poslanici poslaničke grupe LSV. Na osnovu člana 163. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman, te ovaj amandman ne može biti predmet rasprave i o njemu se ne glasa. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 13. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Na član 13. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe LSV. Na osnovu člana 163. Poslovnika, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je amandman. Te se o njemu ne raspravlja i o njemu se ne glasa. Amandman kojem se posle člana 13. dodaje novi član 13a zajedno su podneli narodni poslanici poslaničke grupe LSV. Na osnovu člana 163. Poslovnika, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je amandman. Te ovaj amandman ne može biti predmet rasprave i o njemu se ne glasa. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 15. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Na član 16. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovo je poslednji amandman koji ću obrazlagati u okviru ovog predloga zakona. Ne znamo više kojim rečima da kažemo da se protivimo usvajanju ovakvog predloga zakona. Vi kažete da govorimo neistinu. U zakonu piše da pravo prvenstva zakupa imaju pravna lica na period od 30 godina i da se to odnosi na 30% svake opštine. S obzirom na to da postoji veliki broj porodica koji ima državnu zemlju u zakupu, mi zaključujemo na osnovu čiste logike da će tim ljudima pravo da tu zemlju obrađuju biti oduzeto, zato što će ta zemlja koju oni obrađuju otići nekakvom investitoru, a u javnosti se pominje da su to unapred određeni ljudi. Ukoliko se ovaj zakon usvoji mi ćemo pozvati predsednika Republike da ga ne potpiše. On je to već činio u prošlosti. Tada je zapravo potvrdio to što smo mi tada govorili i tada smo govorili da je zakon protivustavan. Nadamo se da će on to uraditi, a ukoliko to ne bude slučaj oni poljoprivrednici koji su bili ovde iza Skupštine, jer od Lepe Brene i Tropiko benda nisu mogli da priđu Skupštini, su nam rekli, su vama zapravo poručili jednu stvar, a to je da zapamtite da nećete zauvek biti poslanici i da treba da se vratite tamo gde živite. Tako i vi treba da zapamtite, gospođo Bogosavljević Bošković, da nećete zauvek biti ministarka, da treba da se vratite. U svakom slučaju, kada DS bude imala odgovornost za funkcionisanje Vlade, svaki ovaj ugovor koji je na ovako ne transparentan način sklopljen ćemo raskinuti i svi građani Republike Srbije imaće isti tretman.
Zahvaljujem. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 17. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik prof. Janko Veselinović. Izvolite, ministre.
Evo, na zadnji osvrt po ovom zakonu prethodne poslanice, želela bih da kažem sledeće. Mislim da su danas izrečene kritike na bazi rekla kazala, na bazi dezinformacija, ne na bazi činjenica i ne na bazi stanja koje je evidentno u ovoj oblasti. Država je preuzela obavezu i odgovornost da u redi pitanja u oblasti raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u javnoj svojini. To joj je i obaveza i odgovornost i pred građanima i pred poljoprivrednicima. Mi smo pripremili zakon koji je uvažio trenutno stanje i koji je uvažio činjenicu da 98% čine mala i srednja poljoprivredna gazdinstva i želeli smo pre svega njima da pomognemo. Zbog toga je i predloženo i verujem da će biti i usvojeno rešenje da oni mogu da kupe izvestan deo državnog poljoprivrednog zemljišta. Dakle, oni do 30 hektara mogu kupiti do 20 hektara državnog zemljišta, uvećaće svoj posed, povećaće svoju ekonomsku snagu i biće za neku godinu konkurentniji i spremniji na tržištu poljoprivrednim proizvodima, upravo onom tržištu koje ste nam vi otvorili pre nego što je trebalo da bude otvoreno, u smislu slobodnog protoka, u smislu potpisanog SSP sporazuma, pa su naši poljoprivrednici sada za to isto tržište nespremni. Mi jesmo predložili da jedan deo zemljišta bude dat u zakup za velike investitore, ali u zakup i do 30 godina i do 30% sa željom da podstaknemo obnovu preradnih kapaciteta, mlekarsku industriju, da podstaknemo obnovu onih fabrika koje se bave preradom sirovina, voća, proizvodnjom sokova itd. I sve je to opet u funkciji poljoprivrede i poljoprivredne proizvodnje.
Hvala. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakon u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Predlog zakona o zaštiti zemljišta. Primili ste amandmane poslanika, primili ste izveštaj Odbora za zaštitu životne sredine i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv glava I, naziv iznad člana 1. i član 1. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 2. i član 2. amandmane je podnela narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Na član 2. amandman je sa ispravkom podneo narodni poslanik Goran Mladenović. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Goran Mladenović.
dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, poštovana predsednice, smatrao sam neophodnim da se postojeći član 2. Zakona o zaštiti zemljišta koji glasi – odredbe ovog zakona primenjuju se na zemljište kao prirodni resurs, bez obzira na oblik svojine njegovu primenu i korišćenje dopuni, tako da glasi – odredbe ovog zakona primenjuje se na sve tipove zemljišta Republike Srbije kao prirodni resurs bez obzira na oblik svojine, njegovu namenu i korišćenje. Dakle, ključne reči koje se dodaju jesu – sve tipove zemljišta Republike Srbije, a razlozi zbog kojih član 2. Zakona o zaštiti zemljišta treba dopuniti rečima – sve tipove zemljišta Republike Srbije nalazi se u sledećem. Kada kažemo na sve tipove zemljišta, onda ukazujemo na heterogenost zemljišta Republike Srbije, odnosno ukazujemo da je zemljište Republike Srbije heterogeno što je svakako komparativna prednost u odnosu na zemljište država u okruženju. Kada kažemo sve tipove zemljišta, onda obuhvatamo sve tipove zemljišta jer svaki tip zemljišta poštujemo i ima svoju prirodnu vrednost i na taj način obuhvatamo i tipove zemljišta ganjača i tipove zemljišta smonica i tipove zemljišta černozem itd. Kada kažemo Republika Srbija, mi na ovaj način definišemo teritorijalni okvir na koji se primenjuje Zakon o zaštiti zemljišta, imajući u vidu da je Zakon o zaštiti zemljišta zakon Republike Srbije, logično je da je njegova teritorija, odnosno primena ovog zakonskog rešenja se nalazi na teritoriji Republike Srbije. Kao četvrto, ovim rešenjem se obezbeđuje kompleksnost Zakona o zaštiti zemljišta, ovim se dobija na njegovoj celishodnosti. Ovim zakon dobija kompleksnost i potpunost i naravno, poseban značaj i draž ovog zakona jeste što ni jedna zemlja u okruženju nema zakon o zaštiti zemljišta. Jedino Hrvatska ima predlog sličnog zakona o zaštiti zemljišta, ali još uvek nije donet u njihovom saboru. Hvala Vladi Republike Srbije na razumevanju, hvala vama poštovana ministarko i vašim saradnicima na razumevanju i prihvatanju ovog amandmana. Želim samo još jednom da ponovim da Zakon o zaštiti zemljišta zajedno sa Zakonom o izmenama i dopunama poljoprivrednog zemljišta ima punu primenu i pune efekte kada se gledaju i sinergiji, odnosno zajednički, čime Zakon o poljoprivrednom zemljištu, odnosno njegove izmene i dopune otvaraju vrata investitorima i unapređuju poljoprivrednu proizvodnju, a Zakon o zaštiti zemljišta omogućuje da se na pravi način koristi zemljište za generacije i generacije koje dolaze. Nema sumnje da država Srbija sa ova dva zakonska rešenja ide još jače u reforme. Hvala, želim vam sve najbolje.
Hvala. Na naziv iznad člana 3. i član 3. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 3. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Janko Veselinović. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, kao što je predsednica Skupštine, gospođa Gojković sada i rekla, amandman na član 3. koji smo podneli mi narodni poslanici Nove stranke, jedan je od četiri prihvaćena amandmana na Predlog zakona o zaštiti zemljišta. Budući da verujem da među poslanicima ima interesovanja, ako možda nije bilo vremena da se pročita šta je to sve prihvaćeno pa se promenila sadržina Predloga zakona, među građanima i građankama takođe, evo da ja obavestim čega se tiče promena. Dakle, u članu 3. piše – cilj ovog zakona je da se, pa ima jedan deo, pa dodaje se – spreči ili otklone štetne promene na zemljištu koje mogu da nastanu kao posledica i onda se u deset tačaka ređa, kao posledica čega. Mi smo, naravno, uradili dve stvari. Jedna je, promenili smo malo redosled ovih tačaka, a onda i dodali dve stvari. Jedna stvar, kao posledica erozionih procesa, to je i stajalo u jednoj od tačaka, ali smo mi smatrali da to mora da bude izdvojeno i definisano kao prioritetno i stavili smo u tački 11) da cilj ovog zakona jeste da se spreči ili otklone štetne promene u zemljištu, koje mogu da nastanu kao posledica i eksploatacije šljunka, kamena i peska. To nije stajalo u originalnom tekstu. Mi smo predložili da se originalni tekst promeni i Vlada je na naše zadovoljstvo, ja verujem zadovoljstvo građana naše Republike, prihvatila ovaj amandman. Ja mislim da bi možda bio red da gospođa Bogosavljević Bošković, koja je svaku priliku koju je imala, da malo uputi neku reč kritike, da kaže da nešto nije lepo, da nešto nije konstruktivno, kada je primetila kod opozicionih poslanika. Da sada gospođo Bogosavljević Bošković, da se prijavite za reč, da signalizirate gospođi Gojković - hoću da kažem, da uvažavam stručnost koju narodni poslanici opozicije unose u naše rasprave i da zbog toga ceneći takvu vrstu pristupa, da o vama posebno… prihvatate naš amandman.
Hvala. Poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsednice, ja sam se javio na amandman na član 3. Balše Božovića, ali vi verovatno…
Prošla je diskusija.
Prošlo je, ali evo ja ću da se priključim ovde uz podršku ovog amandmana koji je gospodin Pavićević predložio i mi podržavamo njegov amandman, ali zapravo u kontekstu člana 3, želim da kažem da je zapravo ovaj zakon na sveobuhvatan način uređenja i zaštite životne sredine, kao privrednog resursa od nacionalnog interesa, ali zaštita zemljišta nije samo od nacionalnog interesa, to je od internacionalnog interesa, rekao bih, i to je univerzalna kategorija, kao što je veoma značajno zaštita vode, zaštita vazduha, tako da uz činjenicu da ovaj zakon se donosi kod nas u Srbiji kao prvi zakon takve vrste, veoma je značajno uputiti reči pohvale Ministarstvu poljoprivrede i životne sredine, kao i Vladi Republike Srbije, da je predložila jedan ovakav zakon. Dakle, takvi predlozi za ukidanje, na primer, člana 1. ili člana 3, zapravo je jedna čista opstrukcija, nemaju nikakvo utemeljenje i neku argumentaciju i s tim u vezi, želim da kažem da treba podržati sve ono što je bilo konstruktivno. Evo da se vratim na amandman gospodina Pavićevića. To je jedan primer konstruktivnosti u ovom slučaju, što nije bio uvek slučaj i ne podržavamo uvek, ali podržavamo ovo. Zahvaljujem.
Na naziv iznad člana 4. i član 4. amandman je podnela Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana 5. i član 5. amandman je podneo Balša Božović. Na naziv iznad člana 6. i član 6. amandman je podneo Balša Božović. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo, ja sam morao, znam da smo umorni i znam da radimo čitav dan, ali definitivno sam morao da se javim za ove amandmane. Nisam se javio ni po prvom članu, ni po trećem, ni po četvrtom, petom, šestom, svi su oni isti i svi od strane gospodina Božovića, traže da se brišu ti članovi. Između ostalog, koliko je to nekorektno, on prvo nije ni prisutan, a sa druge strane, sada ću vam reći šta traži u ovom amandmanu da se briše iz zakona. Da se briše „subjekti zaštite zemljišta“. Znači, da se brišu „zaštitu zemljišta u okviru svih ovlašćenja i obaveza obezbeđuje Republika, AP, jedinica lokalne samouprave, pravna lica, preduzetnici, odnosno vlasnici, korisnici zemljišta, koji obavljanje aktivnosti ugrožavaju, degradiraju ili zagađuju zemljište“. Zamislite da neko traži da se ovo briše iz zakona, kao što tražio da se briše iz zakona 1. član - predmet zakona, pa cilj zakona, pa značenje izraza, načelo zaštite zemljišta, pa dokle to tako? Dokle stvarno smo mi dužni da nečije frustracije doživljavamo i da slušamo, da nam pišu silne amandmane koje nemaju nikakvu vezu sa mozgom? Verovatno, nikad, nikad u svetu, u istoriji parlamentarizma, nije niko napisao slične amandmane u kojima traži da se briše nešto što je nespojivo sa zdravim razumom. Znate, neko je verovatno u ovoj zemlji nekad ranije rekao da opozicija treba da napada i da poništava sve što vlast predloži, pa bilo to dobro ili bilo manje ili više dobro. Uporno se opozicija toga drži, nesvesna da je to nešto što možda u nekom vremenu u ovoj zemlji je možda bilo i prihvatljivo, ali danas, danas kad je svest i politička svest građana na jednom daleko višem nivou nego što je to nekad bilo, kad ljudi znaju da procene šta je dobro, šta nije, kad znaju da procene ko želi nešto ovoj zemlji da donese dobro, a ko ne, mislim da je po našoj opoziciji, dali ovakve amandmane, stvarno deklasirano. Ako neko misli da će na ovaj način steći političke poene, verujte ja mislim da su oni jako mali. Sa druge strane, imam utisak da ukazivanje na te njihove silne propuste i greške i neznanje i nesposobnost koju su imali dok su bili vlast, kod njih izaziva neverovatnu mržnju gledajući na ovo što se danas dešava u Srbiji, gledajući da je Srbija krenula ozbiljnim i pravim korakom i pravim putem kojim stvara svoju budućnost, to je izvor njihove nesposobnosti i izvor njihove još veće mržnje, kada je u pitanju aktuelna vlast. Prema tome, to sve – briše se, nema više, ljudi, nema više brisanja, nema više šta. Ova zemlja je krenula napred i neće da briše, nego piše, piše istoriju Srbije moderne, razvijene i pravedne Srbije.
Na član 6. amandman je podnela Aleksandara Jerkov. Na član 7. amandman je podneo Balša Božović. Na član 7. amandman je podnela Aleksandra Jerkov. Na naziv Glave II i član 8. amandman je podneo poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 9. i član 9. amandman je podnela Aleksandra Jerkov. Na član 9. amandman su zajedno podneli Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, evo sada je neophodno gospođo Gojković, baš gospodinu Blažiću da pokušam da argumentujem zašto je nekada neophodno da se ponešto iz nekog člana, nekog predloga zakona izbriše. Evo, možemo malo da raspravljamo uz stvarno jednu začuđenost ovde, da saopštim što ministarka nikako ne može da saopšti reč pohvale za neko delovanje, koje podrazumeva stručnost i sa ove strane, vrlo lako saopšti reči kritike. Evo, na primer član 9. Evo, gospodine Blažiću, vama sada pokušavam da objasnim. Mi smo na primer, mi poslanici Nove stranke, protiv gomilanja reči, mislimo da je to suvišno, a u članu 9. smo primetili da postoje neke suvišne reči, poštovana gospodo. Zakon ne treba da budu ekstenzivni uvek. Ovo je primer jednog zakona, gde jedan član jeste ekstenzivan. Na primer, u stavu 2, evo gospodine Blaži, pratimo obojica, kaže – mere i uslovi zaštite zemljišta radi održivog korišćenja zemljišta su sastavni deo planskih dokumenata. Pa to je suvišna formulacija po našem sudu. Ovaj amandman nije prihvaćen, ali ja mislim da je ovo suvišno, budući da je sve to već uređeno Zakonom o planiranju i izgradnji. Šta ćemo mi sada u 15, 25, u svakom zakonu da ponavljamo nešto što piše. Postoji način da se uputi čovek na to da mora da postoji usklađenost između dva zakona. Nama se učinilo, evo ne znam šta misli ministarka Bogosavljević Bošković, da su ova dva stava, stav 2. i stav 3. umetnuti ovde iz estetskih razloga. Na primer, gospođa Bogosavljević pročita ako stoji samo stav 1, koji je u redu, i onda kaže – uz nešto mi je malo da ima samo stav 1. i onda ovako iz čiste jedne estetike, hajde da dodam i stav 2. i stav 3. Poštovana gospodo, ne moramo mi rečju „lepo“ da hvalimo zakon. Za zakon je dovoljno reći da je dobar. Gomilanje reči ne doprinosi kvalitetu zakona. Evo, gospodine Blažiću, baš me interesuje šta mislite.
Hvala. Na naziv iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, evo još jedan član zakona kojim možemo da se nadovežemo, gospodin Blažić da čuje, i na prethodnu diskusiju. Mene bi sad, na primer, baš strašno interesovalo da u jednom dijalogu proverimo onu argumentaciju da li nekada vredi podneti amandman „briše se“. Na primer, ja mislim da za ovaj član 10. vredi. Zašto? Evo, ja sam sebi ovde jednu zabelešku stavio. Dakle, zakoni, kao što sam rekao, ne treba da budu ekstenzivni. Mi treba kada se pišu zakoni, ja mislim, da razmišljamo o tome da oni budu jasni, da budu precizni i kada se tiče njihove primene, naravno, da obuhvataju neku vrstu jednakosti pred zakonom svakog građanina. Ovde u članu 10. imamo, ja mislim, takođe gomilanje nekih reči kojima se ne doprinosi vladavini prava. Evo, na primer, stav 1. – Zemljište se koristi prema nameni određenoj u planskim dokumentima. To je već uređeno na drugom mestu. Gospodine Blažiću, je li tako? Evo, i gospodin Babić. Stav 2. – Kada se planskim dokumentom menja namena zemljišta, organ nadležan za donošenje planskog dokumenta dužan je da u postupku odlučivanja poseduje saglasnost Ministarstva. Pa, to se sve već zna. Sad je za mene pitanje – šta je svrha gomilanja velikog broja reči? Može da mi padne na pamet, na primer, da je ideja predlagača zakona da onaj ko čita ovaj zakon ne mora sada da usaglašava, da traži, da vidi gde tu sad ima na drugim mestima, ali je to neophodno za onoga ko se bavi ovim poslom. I, šta sam ja hteo? Da malo zamerim gospođi Bogosavljević Bošković što od ovih osam amandmana, koje smo podneli na ovaj predlog zakona, nije prihvatila svih osam, jer mi se čini da su obrazloženja temeljna i zasnovana i na struci. Vidi se da mi poznajemo međusobno neke zakone, poštovana gospodo, i ja mislim da takva vrsta pristupa treba da krasi sve narodne poslanike. Je li tako, gospođo Bogosavljević?
Hvala Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospođo ministre, kamo sreće da smo imali ovaj član 10. ili takav neki sličan član zakona, a ne da se briše, kao što je predlagač pretpostavio. Ne bi došli u situaciju koja sada puni stupce dnevne štampe, a bogami i neka druga mesta u Ustaničkoj ulici, a tamo je zgrada Specijalnog tužilaštva za organizovani kriminal i Specijalnog suda za organizovani kriminal, pa tamo se ne bi našli bivši ministri i još neki ljudi da je bilo ovakvog, recimo, člana zakona. Da je bilo ovakvog člana zakona, ne bi se menjalo poljoprivredno zemljište, odnosno ne bi se menjalo gradsko građevinsko zemljište u iznosu od milijardu i 540 miliona dinara za poljoprivredno zemljište od 13 miliona i 612 hiljada dinara. Jer, znate, ne možete da menjate zemljište na taj način što ćete 20 hektara građevinskog zemljišta da menjate za 20 hektara gradskog građevinskog. Neko će staviti pitanje – izvinite, koliko košta jedno, a koliko košta drugo? Bila je potrebna promena vlasti, bila je potrebna jedna sloboda tužilaštva i pravosudnih organa da rade u skladu sa zakonima, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, rasterećeni svih partijskih veza i stega pod kojima je pravosuđe bilo sve do 2012. godine u toj čuvenoj reformi pravosuđa, pa da se neko zapita – izvinite, a koliko košta tih 20 hektara poljoprivrednog zemljišta? Trinaest miliona. A zašto ste ga menjali za 20 hektara građevinskog izašto je država ustupila 20 hektara građevinskog zemljišta i na taj način privatnu kompaniju, privatnu firmu jednom odlukom ministra častila sa više od milijardu i 400, skoro milijardu i 500 miliona dinara? Da je tu postojalo ovako kao što piše u stavu 2. člana 10, koji predlagač hoće da izbriše, pa da pita stručne i naučne organizacije, pa ako ministar ne zna da nije ista cena poljoprivrednog i gradsko građevinskog zemljišta, pitaće struku, pitaće nauku. Meni nije jasno zašto kolega koji se tako bori za akademsku čestitost, zašto želi da izbace nauku iz svega ovoga? Zašto naučne organizacije da ne daju svoj sud? Ja mislim da sve ovo što ste predvideli u zakonu, gospođo ministre, da daje na transparentnosti. To su oni reflektori koje mi želimo da uključimo, a ne pomračina u kojoj se čas pojavi vinograd, a nemaš poljoprivrednog gazdinstvo, čas vidiš subvenciju od 500 hiljada evra, čas ih ne vidiš, čas vidiš 500 hiljada evra, čas vidiš stanove na Vračaru. Nećemo više tu pomračinu. Ne damo pomračinu. To predlagači amandmana žele da urade, da ugase svetla. A kada se ugase reflektori, kada se ugasi pažnja javnosti, tada se pune džepovi političke elite. E to ne želimo da dozvolimo. Ovo je još jedno paljenje reflektora i naučne i stručne javnosti i od toga nikada nećemo bežati. Zbog toga za SNS ovakav amandman nikad neće biti prihvatljiv.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić. Izvolite.
Ja bih želeo da odgovorim, pošto sam prozvan za „briše se“. Znate, vi poredite „briše se“ potpuno u funkciji destrukcije i opstrukcije. Da nećete možda da kažete da ovi prethodni članovi na koje sam ja ukazao, što je gospodin Božović dao amandmane da treba da se brišu, da je to logično i da je to normalno? Ako vi to tvrdite, onda se slažem da budete sa njima sa te strane. Ovo što vi ovde predlažete brisanje određenih reči, u smislu da smatrate da ćete na takav način napraviti bolji stilski izgled tog člana, to je nešto sasvim drugo i nema veze sa onim što sam ja govorio. Ali, jedno je sigurno, kad smo kod planskih dokumenata, vi treba da znate da je ovo prvi zakon koji Srbija dobija kada je u pitanju zaštita zemljišta i da do danas Srbija nije imala zakon da zemljište posmatra kao prirodni resurs i da ga zaštiti. Ovo je nova stvar koja je došla i ovo je uređen sistem kako planski treba da se radi upravljanje i gazdovanje zemljištem, kako treba da se vrši kontrola i zaštita zemljišta od zagađenja i kako treba da se vrši monitoring praćenja stanja zemljišta u državi Srbiji. To je pravi pristup. Sad, da li ćete vi jednu reč ili dve izbaciti ili nećete, to suštinski ne menja. Ali, nemojte samo molim vas, kao akademski građanin, kao docent, da branite nešto što je vid opstrukcije, klasičan vid opstrukcije da se brišu osnovni pojmovi u ovom zakonu.
Hvala. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana 11. i član 11. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv Glave III i član 12. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana 14. i član 14. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana 15. i član 14. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 16. i član 16. amandman je podnela narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 17. i član 17. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 18. i član 18. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona.
Poštovane dame i gospodo, veliko mi je zadovoljstvo kada predsednica Narodne skupštine ovako izražajno pročita da je prihvaćen jedan amandman nas poslanika Nove stranke. Ovde sada govorimo o amandmanu na član 18. Predloga zakona o zaštiti zemljišta. Ja bih hteo sada da obavestim sve narodne poslanike, naravno i građanke i građane naše Republike, šta je bio predlog izmene koju smo uputili ministarki Bogosavljević Bošković i ministarka je, kako je i sama potpisala, iz razloga navedenih u obrazloženju, prihvatila naš amandman. Naime, mi smo predložili da se u članu 18. stav 1. posle tačke 17) doda još jedna tačka, dakle tačka 18) kao što je i red, mere zaštite zemljišta obuhvataju, mi smo tako predložili i zabranu, neplanske i ili nekontrolisane eksploatacije šljunka i peska iz rečnih korita, vodotokova i njihovih uticajnih područja. Dve su stvari ovde važne. Jedna stvar, ponudili smo, ja mislim vrlo precizno, veoma jasno obrazloženje, bez suvišnih reči, poštovana gospodo, i rečenica, a onda smo, ja mislim, ministarki pokazali šta znači posvećeni rad u zakonodavnom telu. Ovu izmenu u ovom članu vezali za onu izmenu koju smo predložili amandmanom na član 3. kada smo govorili o šljunku i pesku i šta pokazali? Kada se pišu zakoni, poštovana gospodo, čak i kada se pišu i predlažu amandmani, da je neophodno da uvek imamo ispred sebe celu sliku, toga šta je zakon, ali i sliku toga na koji je način ova oblast dodatno regulisana i drugim zakonodavnim projektima. Ja sada očekujem da će i gospođa Bogosavljević da kaže bravo i čestitam, a naravno i gospodin Babić i gospodin Martinović i gospodin Blažić.
Hvala, ako ste završili. Na naziv iznad člana 19. i član 19. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, podneli smo amandman i na član 19. ovoga Predloga zakona, ali ovaj amandman, na našu žalost, a ja mislim i na žalost građanki i građana Republike Srbije, nije prihvaćen. Mi smo predložili da u članu 19. ostane samo stav 3, jer se samo stav 3. ako pažljivo čitamo sadržinu stava 3. tiče onoga na šta je usmeren ovaj član Predloga zakona. Pazite, u naslovu iznad člana 19. pište granične vrednosti i u stavu 3. vrlo fino, precizno, jasno piše: „u cilju zaštite kvaliteta zemljišta i životne sredine Vlada na predlog Ministarstva utvrđuje granične vrednosti zagađujućih, štetnih i opasnih materija u zemlji“. Kada smo čitali stav 1. i 2. primetili smo da sadržinom stavovi 1. i 2. nisu ni u kakvoj vezi sa onim što je naziv ovoga člana i graničnim vrednostima. Evo, da proverimo sami sebe, poštovana gospodo, evo i gospođa Bogosavljević Bošković, evo u stavu 1. šta piše: „zabranjeno je ispuštanje i odlaganje zagađujućih, štetnih i opasnih materija i otpadnih voda na površinu zemljišta i u zemljište“. Nema nikakve dileme, ali kakve to sada ima veze sa graničnim vrednostima, na primer. Evo, gospodo, da vidimo, da malo otvorimo jedan dijalog i o ovome, da ne bude samo poljoprivredno zemljište ceo dan, nego i zaštita zemljišta da bude ovde tema rasprave. Ili stav 2. kaže: „osobine zemljišta mogu da se menjaju samo u cilju poboljšanja kvaliteta, u skladu sa njegovom namenom“. Ja sam saglasan. Moguće je da se sadržina ovih stavova, može da nađe mesto u drugom delu ovoga Predloga zakona, možda? Ali, ovde gde piše granične vrednosti, mi smo smatrali da je dovoljna sadržina stava 3. i da sve bude potpuno jasno, da ne gomilamo ponovo i povodom ovoga člana mnogo reči i rečenica, poštovana gospodo i da se oko toga, pod reflektorima gospodine Babiću, dogovorimo. Hvala.
Vreme, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite gospodine Babiću.
Granice su opasne, granične vrednosti su opasne, jer kada imate granične vrednosti i kada vam se zagađenje zemljišta nalazi na graničnoj vrednosti ovako ćete proći. Po mišljenju SNS, u tome se razlikuju naše politike, mi nikada nećemo ići po granici, uvek ćemo se truditi da održimo zemljište što zdravijim, što boljim, a ne što zagađenijim. I, zbog toga, mislim, da su stavovi 1. i 2, koji je predlagač amandmana želi da izbriše, veoma opasni, jer ukoliko stalno idemo i kažemo sve je dozvoljeno do granice i ako ste na samoj granici to je dozvoljeno, mislim da je tako nešto opasno. Desiće se akcident, desiće se nešto što će nas naterati, ne voljno da pređemo tu granicu, a šta ćemo onda? Znate, ne možete da kažete, čuvanje životne sredine je tako da budemo na nekoj granici. Znate, dobro je imati pet nečega, procenata, promila, ili čega, smoga, valjda je potrebno da imamo čist vazduh? Nije dobro poslati poruku dobro je imati tu i tu graničnu vrednost nekih zagađujućih materijala u zemljištu. Pa, valjda je potrebno da ta granica, ne ta granica, nego nivo zagađenja bude nula. Zašto da bude na granici? Zašto da bude zaprljano? Pa, zamislite da je ta zemlja na Fruškoj gori, na kojoj je Zoran Živković podigao vinograd, bila zagađena, granično zagađena. Da li bi on aplicirao tada za pomoć od 500 hiljada evra? Da li bi on dobio tih 500 hiljada evra za vinograd tu, ili za ono poljoprivredno dobro u Merošini? Verovatno da bi, jer nije ni posadio, nije se ni namučio oko tog vinograda, a vidimo kako je od tog vinograda vrlo lako našao put od budžeta do vinograda, a od vinograda do stanova na Vračaru. Taj put se veoma lako nađe baš kada se traga za tim graničnim vrednostima. Zbog toga mislim da je predlagač amandmana ovaj put omanuo, taman sam hteo da pišem jednu pohvalnicu u ime poslaničke grupe SNS, ali čim upotrebi ovo – briše se, u potpunosti se vraća na staro, tako da mi je žao gospodine Martinoviću imali smo dobru volju i vi i ja, ali bogami tu zahvalnicu smo morali da povučemo unazad i naravno da nećemo glasati za ove granične amandmane.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanikmr Aleksandra Jerkov. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanikmr Aleksandra Jerkov. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, evo prilike da gospoda iz SNS pokažu jednu doslednost i posebno gospodin Babić i da suprotno mišljenju ministarke Bogosavljević Bošković glasa za amandman koji smo mi podneli na član 31. Evo čega se tiče, poštovan gospodo. Kada sam malo pre obrazlagao naš amandman na član 10. gospodin Babić se pozvao na naučnu zajednicu, na naše istraživače, a evo šta smo mi primetili ovde, kaže u članu 31. – monitoring zemljišta vrši ovlašćeno pravno lice po akreditovanim metodama i u skladu sa pa pod jedan, aktom o dodeli akreditacije od strane nadležnog akreditacionog tela. A mi dodajemo, poštovana gospodo i ja mislim da ovaj naš dodatak se apsolutno poklapa sa argumentacijom koju gospodin Babić dao za očuvanje člana 10. Mi dodajemo – ili rešenjem o akreditaciji naučno istraživačke delatnosti od strane ministarstva nadležnog za nauku. Poštovana gospodo, nama se učinilo da bi ovakva izmena sadržine stava 1. člana 31. zapravo uvažila značaj i značenje delovanja naše akademske zajednice, naše naučne zajednice, naših istraživača i ja sada očekujem, poštovanagospodo, da gospodin Babić se javi za reč i da kaže gospođo Bogosavljević Bošković, da će budući da želi da bude dosledan u svojim raspravama u Skupštini da glasa za ovaj amandman. Naravno, da pod tačkom 2) ostane ovaj predlog kako je gospođa Bogosavljević Bošković nama i poslala, a to znači da monitoring zemljišta vrši ovlašćeno pravno lice po akreditovanim metodama, a u skladu sa pod tačkom 2) rešenje ministarstva. Imamo jedan dodatak kojim se uvažava upravo nešto našta se pozivali narodni poslanici vladajuće većine, baš me interesuje šta će sada da urade. Hvala poštovana gospodo.
Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, evo šta je prihvaćeno sve ovim amandmanom, a ja ću sada samo da čitam rečenice koje su prihvaćene, poštovana gospodo. Evo šta je prihvaćeno: „Ministarstvo izrađuje pedološku kartu za teritoriju Republike Srbije. Ministar propisuje sadržinu i način izrade pedološke karte. Noveliranje pedološke karte radi se na deset godina. Ministarstvo nadležno za poslove zaštite životne sredine, Ministarstvo nadležno za poslove vodoprivrede, Ministarstvo nadležno za poslove poljoprivrede i Ministarstvo nadležno za poslove šuma, izrađuju kartu erozije za teritoriju Republike Srbije“. Poštovana gospodo, ako to nije dovoljno, ako treba još da se ubacuje rečenica, evo još jedan stav – ministar nadležan za poslove zaštite životne sredine, ministar nadležan za poslove vodoprivrede, ministar nadležan za poslove poljoprivrede i ministar nadležan za poslove šuma, propisuju sadržinu i način izrade karte erozije. Sve su to rečenice, poštovana gospodo koje smo pažljivo brusili, za našu amandmansku raspravu, povodom razgovora o Predlogu zakona o zaštiti zemljišta. Ja evo sada mogu da kažem, gospođi Bogosavljević, da joj čestitam, što je i ona pažljivo čitala naše amandmane, što su saradnici i saradnice gospođe Bogosavljević pažljivo čitali naše obrazloženje i što su prihvatili ta obrazloženja, ali očekujem jedan korak dalje, gospođo Bogosavljević Bošković, da se javite sada za reč i da kažete – svaka čast opozicionim poslanicima koji su na ovaj način brusili rečenice u našem Predlogu zakona, popravili kvalitet sadržine Predloga zakona, a ne da se zadržite gospođo Bogosavljević Bošković, samo na rečima kritike i zamerki opozicije danas u raspravi. Hvala gospodo.
Hvala gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar u Vladi.
Ja želim da kažem da nije tačno da samo kritikujem i da ne prihvatam amandmane, a više puta smo pokazali da sve konstruktivne amandmane, amandmane u duhu zakona, koje predlažemo, prihvatamo, bez obzira iz koje poslaničke grupe dolazili. Kao što smo i danas na predlog ovog zakona prihvatili nekoliko vaših amandmana, tako je to bilo i ranije i zaista, za ove amandmane koji ne sadrže odredbu – briše se, ja vas pozdravljam, čestitam vam na ovim amandmanima, zahvaljujem vam se i nadam se da će prihvaćeni amandmani koji su zaista u duhu zakona i pokazuju brušenje, veliku želju da se zaista doprinese poboljšanju teksta, da će nas podstaći da i u narednom periodu radite na pripremi takvih amandmana, a ne amandmana tipa „briše se“ ili tipa – tačka, zarez, malo ili veliko slovo. Hvala lepo.
Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv glave VI i član 36. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 37 i član 37. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv glave VII, naziv iznad člana 38 i član 38. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 39 i član 39. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko, želim da izrazim veliko zadovoljstvo, što je amandman koji je podnela poslanička grupa Boris Tadić, SDS, ZZS i ZS, prihvaćen i time smo na neki način pokazali da naše učešće u raspravi ima jedan konstruktivan karakter i da, kada se razumemo, vrlo lako se donose rešenja. Što se tiče ovog zakona, ja sam i u načelnoj raspravi rekao da je ovo jedan izuzetan evropski zakon, da on ima neke sitnice koje treba popraviti, međutim on nikako nije loš zakon i treba ga podržati. Smatramo da ovo obrazloženje koje smo mi dali za amandman na član 39. u pogledu zaštite, zemljište koje koristi Ministarstvo odbrane, poverava se Ministarstvu odbrane inspekcijski nadzor nad primenom ovog zakona i propisa, donetih na osnovu ovog zakona, a u okviru delokruga inspekcije utvrđenog ovim zakonom. S obzirom da se radi o specifičnoj situaciji gde se na vojnim poligonima koriste artificijalna sredstva, koja vrše probe, odnosno određena obuka sa korišćenjem dejstava RHB i normalno vrši ABH sanacija terena, mislimo da je značajno da ste ovo uvideli i prihvatili i za svaku je pohvalu i ja kao kolega Pavićević, očekujem da i mene pohvalite, s obzirom da smo uglavnom imali neke teže situacije.
Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 41 i član 41. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na naziv glave VIII, naziv iznad člana 43. i član 43. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv iznad člana 44 i član 44. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 44. posle stava 2. dodali smo nove stavove 3. i 4. koji glase: „pravnom licu koje je kažnjeno za prekršaj iz stava 1. ovog člana obavezno se izriče i mera zabrana obavljanja delatnosti u trajanju od šest meseci do tri godine. Odgovornom licu u pravnom licu koje je kažnjeno za prekršaj iz stava 1. ovog člana obavezno se izriče i mera zabrane vršenja poslova, odnosno rukovodećih dužnosti koje je vršio u vreme izvršenja prekršaja u trajanju od šest meseci do tri godine“. Razlog za ovo jeste, s obzirom na značaj zakona, odnosno materiju koju reguliše, smatramo da je potrebno eksplicitno ovim zakonom urediti da se pravnom licu, odgovornom licu u pravnom licu za izvršenje prekršaja izriče mera zabrane obavljanja delatnosti, odnosno vršenja poslova u trajanju od šest meseci do tri godine. Predviđeno rešenje je u skladu sa Zakonom o prekršajima, članovima 56. i 57. Smatramo da je potrebno možda imati ovakvu jednu oštriju politiku, kako bismo se što pre navikli na čuvanje zemlje. Hvala.
Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić.
Mi smo u članu 45. posle stava 1. dodaje se novi stav 2. koji glasi: „preduzetniku koji je kažnjen za prekršaj iz stava 1. ovog člana obavezno se izriče i mera zabrane obavljanja delatnosti u trajanju od šest meseci do tri godine“. S obzirom na značaj zakona, odnosno materije koja reguliše, smatramo da je potrebno eksplicitno ovim zakonom urediti da se pravnom licu, odnosno odgovornom licu u pravnom licu za izvršeni prekršaj izriče mera zabrane obavljanja delatnosti i to je sve predviđeno Zakonom o prekršajima, članom 55. Ovakvo amandmansko rešenje bi moglo da popravi, odnosno da kažem pozitivno utiče na one koji možda i nemaju nameru ili je imaju da prekrše ovaj član zakona i da time ih onemogućimo da zagade čovekovu sredinu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Gospodine Pavićeviću, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, ovo je moje poslednje obraćanje ne samo tokom ove sednice Drugog redovnog zasedanja nego je ovo poslednje obraćanje na jednoj sednici u okviru Drugog redovnog zasedanja u 2015. godini, uopšte. Poštovana gospodo, poslednje obraćanje povodom prihvaćenog amandmana na član 46. Predloga zakona i za mene je to jedno ogromno zadovoljstvo, evo, pre svega, da kažem gospođi Bogosavljević Bošković, što svoje besede ovde i rasprave u kojima učestvujem, mogu da zaokružim jednim uputom i porukom da se ono zaokružuje raspravom o prihvaćenom amandmanu na kome sam ja radio. To je, naravno, prilika za mene da proglasim jednu pobedu, ne samo opozicije nego parlamentarizma u našoj državi, ali je to za mene jedna prilika i povod da se podsetimo značaja i značenja naše Narodne skupštine u našem ustavnom sistemu. Uvek treba podsećati, naročito ovakvim povodima, da je naša Narodna skupština, naša centralna politička institucija, mi smo se, ja mislim, ovde saglasili, svetilište političkog života i u tom duhu, ja mislim, treba uvek da pristupamo i raspravama po svim tačkama dnevnog reda na svim sednicama u svim redovnim zasedanjima i vanrednim zasedanjima naše Narodne skupštine. Tim povodom, a budući da nam sutra samo još ostaje da glasamo, što je važna stvar, ja bih hteo svima nama, poštovana gospodo, koji smo građani Republike Srbije, pa i građanima sveta, da čestitam Novu godinu i da u narednoj godini radimo još ozbiljnije, posvećenije, marljivije, upornije, kako bi naš zakonodavni rad imao najbolje moguće posledice za sve naše građane i za sve ljude koji posete našu državu. Hvala, poštovana gospodo.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Kud ćete veće zadovoljstvo da na isteku kalendarske godine poslednje obraćanje na prihvaćen amandman i na ovako važnom zakonu za građane Republike Srbije. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na naziv glave VIII. i član 48. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u skladu sa prethodnim amandmanima uskladili i ove ostale članove, tako da u članu 48. umesto roka od godinu dana zamenjujemo rečima tri meseca jer rok od godinu dana koji predlaže predlagač zakona neprihvatljivo je dug, pa predlažemo da se taj rok skrati na tri meseca. Mislimo da je to vrlo bitno zato što će se zakon pre početi da primenjuje.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Koristim ovu priliku, pošto je pred kraj rasprava o amandmanima na temu Zakona o zaštiti zemljišta, da se zahvalim svim narodnim poslanicima koji su učestvovali u raspravi i u načelu i koji su podneli amandmane na ovaj zakon. Istina je da je ovaj zakon ostao u senci Zakona o poljoprivrednom zemljištu, što je i razumljivo, jer onaj prvi je zakon koji se tiče svakodnevnog života poljoprivrednika, ali ovaj Zakon o zaštiti zemljišta je zaista izuzetno važan zakon, zakon koji se po prvi put donosi u Republici Srbiji i koji ima jedinstven cilj da se pitanja zaštite i uređenja zemljišta uopšte, ne samo poljoprivrednog, urede da se uspostavi sistem praćenja, sistem monitoringa, da se uspostave mere ne samo očuvanja, već i mere rekultivacije, remedijacije oštećenog zemljišta. Ovaj zakon je bio i naša međunarodna obaveza u skladu sa preuzetim međunarodnim obavezama, u smislu potpisanih konvencija i ja želim da istaknem svoje zadovoljstvo i da pohvalim narodne poslanike koji su dali doprinos da ovaj zakon zaista bude dobar kroz svoje konstruktivne amandmane i ovom prilikom želim da istaknem i zadovoljstvo što je ovaj zakon podržan i od strane opozicionih poslanika, nije danas sa nama predstavnik Zelenih, ali prošli put kada je bila rasprava u načelu, i on ga je pohvalio. To je upravo ono što svima nama daje snagu da verujemo da su pitanja koja se odnose na životnu sredinu, pitanja koja nemaju politički kontekst, nego su prosto pitanja koja svi želimo zajednički da uredimo. Mislim da bi bilo izuzetno dobro i korisno kada bi i oko ovih drugih pitanja, kada se radi o poljoprivrednim problemima, problemima u oblasti poljoprivrede, bilo malo više razumevanja i malo više podrške za ono što ova Vlada i ovo ministarstvo evidentno čine da pomognu, da poprave, da unaprede i da prosto dovedu poljoprivredu na neki nivo koji bi, pretpostavljam, i vi želeli.
Hvala. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko, ovo je poslednji amandman na koji ću se javljati. Znači, radi se o rokovima i ja želim da pohvalim ovaj zakon, da se zahvalim još jednom na vašem konstruktivnom pristupu i smatramo da ne postoji razlog da se za ovakav zakon ne glasa, jer je on civilizacijski i u korist svih nas. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Na član 50. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Na član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 52. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Na član 54. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, a imajući u vidu da je već prethodno glasala o prve 53. tačke, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak, 29. decembar 2015. godine, sa početkom u 10,00 časova, kao dan za glasanje o preostalim tačkama dnevnog reda Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima na učešću u današnjoj raspravi. Zahvaljujem se ministarki i članovima Vlade.