Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 138 narodnih poslanika. Moram da zamolim sve predsednike poslaničkih grupa da u svojim poslaničkim grupama, u svojim strankama, najozbiljnije razmotre i reše problem nedostatka kvoruma, sa kojim se svakodnevno suočava Narodna skupština Republike Srbije. Narodna skupština, vrlo dobro znate, ne može na bilo koji način da utiče na rad narodnih poslanika, niti se to može regulisati Poslovnikom, niti odlukom bilo odbora, bilo predsednika Skupštine. To je u isključivoj nadležnosti stranaka, da vode računa o prisutnosti narodnih poslanika i o meri odgovornosti sa kojom oni obavljaju svoje poslaničke dužnosti. Molim predsednike poslaničkih grupa da o ovome na najozbiljniji način, unutar poslaničkih grupa, razgovaraju i da pomognu radu Narodne skupštine. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite vaše identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Višnja Nežić, Miloš Radulović, Radomir Naumov, Miloš Lukić, Neda Arnerić, Dušan Budišin, Slavoljub Matić, Vojislav Došen, Goran Ćirić, Miloš Radivojčević, Teodora Vlahović, Vasilije Pavićević, Dragiša Đoković, Dušan Golubović, Dragan Lazić, Dragan Šutanovac, Aleksandra Joksimović, Biači Anton, Išpanovič Ištvan, Predrag Bajčetić i Milorad Stanulov. Zakašnjenje je najavio Predrag Stojanović, odsustvo za pre podne Pal Šandor i Nataša Milojević, a za po podne Boris Karaičić i Stanko Kovačević. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU (nastavak u pojedinostima) Na član 27. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Da li neko drugi želi reč? Ima reč gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo već u generalnoj raspravi, i u raspravi u pojedinostima, povodom Zakona o sudijama, razgovarali o istoj stvari o kojoj trenutno razgovaramo, dakle o članu 27. i uvođenju tzv. ličnog lista, koji je prihvaćen od strane većine u Narodnoj skupštini Republike Srbije za sudije, a sada se predlaže i za javne tužioce. Mi smo tada imali načelnu primedbu, a i juče smo ukazali nekoliko puta na kršenje principa, vezano za naknade za rad i za uvođenje sporednog zakonodavstva, da to umnogome šteti našem zakonodavstvu, da je mnogo bolje vršiti kodifikaciju ili u jednom zakonu objediniti sve norme određene materije bilo koje oblasti. Međutim, čini mi se da su predlagači zakona želeli po svaku cenu i na svaki način da unesu jedno novo zamešateljstvo, da bude što je moguće veća konfuzija, u kojoj će se malo ko snaći. A sa druge strane, time se direktno zadire u odredbe Zakona o radu i radnim odnosima, kao i u ono što je posao MUP-a, vezano za evidenciju građana. Na stranu sve ono što je vezano za član 28. koji govori o sadržini ličnog lista, u kome se zahteva čak upis, odnosno spisak krvnih srodnika u pravoj liniji, pobočnoj liniji, do četvrtog stepena srodstva i tazbinskih srodnika u pravoj liniji itd. Prave se neki novi dosijei koji će biti korišćeni na ko zna koje načine, zbog ne znamo kojih razloga. Potpuno je neverovatno da nam neko govori da ovo predstavlja neku novu demokratsku tekovinu ili reforme koje treba da se sprovedu u pravosuđu. Mi smatramo da se ovim samo ulazi u norme nekih drugih zakona. Naravno, ove će biti primenjivane, jer predstavljaju specijalne norme, predstavljaju ledž specialis u odnosu na neke druge zakone, ali smatramo da ovo ne bi trebalo da se prihvati i da bi za predlagača bilo neuporedivo bolje da se ovakav član ili ova dva člana koja su povezana (govorim o čl. 27. i 28.) u svakom slučaju odbiju. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 22, protiv 122, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 11, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Vučić.
Malopre sam pokušao da ukažem na činjenicu - šta to treba po Predlogu zakona da sadrži lični list. Hajde da pokušamo i na takav način da razmatramo odredbe ovoga zakona. Možda bi po toj zamisli trebalo da se obezbedi potpuna stručnost, potpuna čistota, apsolutna lična kompetentnost i, istovremeno, familijarna čistota da bi neko mogao da bude javni tužilac. Na stranu onda što oni koji su do danas protivzakonito postavljeni ne bi to mogli da budu, ali ima nešto drugo što je ovde zanimljivo, a to je - kakav će to biti uticaj, da izađe predlagač pa da nam objasni, šta će to uticati ako mu neko od krvnih srodnika u pobočnoj liniji, do četvrtog stepena srodstva npr, nije bio dostojan te funkcije (da upotrebim izraz, pošto oni ne vole izraz - ugled, nego dostojan, on je manje laiciziran i više stručan, više okrenut pravničkoj javnosti). Da mi kažu šta će onda biti pravna posledica, kakve će to konsekvence proizvoditi, jer pretpostavljam da se ovakva sadržina ličnog lista ne pravi bez veze, ne pravi se nepotrebno, pa mi se onda postavlja pitanje - koji su razlozi, koji su motivi? Kakve su to pravne političke konsekvence, šta će biti sa tim čovekom, ako se taj neko u ne znam kom stepenu srodstva nije ponašao onako kako je predlagač zakona mislio da treba da se ponaša ili nije obavljao određenu vrstu posla, određenu vrstu zanimanja. Mislimda je ovo nešto što je potpuno nelogično. Svaki čovek odgovara za svoje postupke, za ono što sam može da učini, da uradi. Ne može moje dete da bude odgovorno za ono što sam ja uradio niti će moji roditelji da budu odgovorni za ono što sam ja uradio; mogu do 18. godine delimično da budu odgovorni, ali posle toga ne. I smešno je na ovakav način nekoga lišavati njegovog prava koje mu je Ustavom zagarantovano i kojeniko ne sme da mu sprečava i u kome niko ne sme da ga obuzdava. Ja vas zato još jedanput pozivam da bar, ako već postoje lični listovi,brisanjem ovog člana nateramo predlagača da svojim izmenama i dopunama kasnije na drugačiji i neuporedivo primereniji način uredi ovu materiju. Sve ono što se kaže da sadrži lični list, dakle ime i prezime, podaci o rođenju, nacionalnost, prebivalište, pa te podatke imamo u MUP-u. Ti podaci već postoje i šta sada? Treba izmišljati ponovo toplu vodu pa će samo za određenu vrstu građana, za jedan deo građana koji će se baviti javnotužilačkim poslom ili sudijskim poslom, kako smo videli u Zakonu o sudijama, postojati specijalna evidencija, specijalni dosijei, specijalni lični listovi, i oni će morati da zavise od toga kakav im je tamo neko u trećem stepenu srodstva po pobočnoj liniji, tazbinskoj liniji, ne znam ni ja kojoj, šta je ko radio. Pozivam vas da se zbog ovoga prihvati ovaj amandman i da na takav način nateramo predlagača zakona da to u izmenama i dopunama kasnije predloži neuporedivo bolje, nešto što ne bi predstavljalo ovakve probleme i ovakve teškoće i nešto sa čim, čini mi se, niko nije računao, a posebno imajući u vidu stvaranje sporednog zakondavstva o kome smo već toliko govorili. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 22, protiv 141, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno je prisutno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra ga pravno mogućim. Da li predlagač želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 127, protiv 28, uzdržan jedan, nije glasalo 12, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra ga pravno mogućim. Da li podnosilac amandmana....? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 50, protiv 113, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 37. se odnosi na pravo javnih tužilaca na udruživanje. Ovaj isti član imali smo i u Zakonu o sudijama i takođe smo tražili njegovo brisanje, jer smatramo da je to neprimereno funkciji koju javni tužioci obavljaju. Nikakvo udruživanje javnih tužilaca, radi navodne zaštite i svoje samostalnosti, nije primereno njihovoj funkciji, a njihova funkcija je definisana zakonom i nadležnostima javnog tužioca već u članu 1. ovog zakona - moraju da gone počinioce krivičnih dela, drugih kažnjivih dela, štite ustavnost i zakonitost i preduzimaju druge radnje na koje je zakonom javno tužilaštvo ovlašćeno. Oni, kao i svi drugi radnici organa uprave, nemaju čak pravo ni na štrajk. Ja sam ubeđena da predlagač nije mislio ni na kakvo udruživanje kao što je udruženje sportskih ribolovaca ili ljubitelja ruža, nego udruživanje u izvesne nevladine organizacije, alternativne pokrete i tome slično, kao što već u praksi imamo kada je u pitanju Društvo sudija, a to je nešto što ne bismo smeli da dozvolimo. Javni tužioci i sudije imaju odgovornost samo prema svojoj državi, odnosno prema Skupštini za ono što rade, jer smo ih mi izabrali na te funkcije i ne mogu da traže nikakvu podršku bilo kakvih drugih organizacija, čiji bi, eventualno, članovi bili. Moguće je da predlagač misli na nešto drugo, ali u svom obrazloženju nije ništa rekao sem onoga što stoji u ovom članu, čije brisanje tražim, da imaju pravo na udruživanje. Trebalo je možda barem u obrazloženju da se kaže na kakva se to udruženja odnosi, da bi to bilo jasnije, a ovako ostaje da pretpostavljamo, obzirom na praksu koja trenutno u Srbiji vlada, gde imamo i slučajeve da je i sudija Vrhovnog suda, kao što je sudija Ivošević, imao snage i smelosti na svoju sramotu i našu sramotu da ode u jednu zemlju u inostranstvu i da kaže da se stidi što je sudija u srpskoj državi. Ova vlast ga je ponovo vratila na tu funkciju, a to služi na čast ovoj vlasti.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, i malopre, kada je bilo reči o materijalnoj nezavisnosti javnih tužilaca, trebalo je prihvatiti amandman narodnog poslanika Tomislava Nikolića, zato što je i ta materija regulisana drugim zakonom, ali očigledno je da smo mi rešili da u svakoj oblasti napravimo specijalne norme, pa ko se snađe. Od 50 zakona gde se reguliše nečiji status, nečiji položaj, nečija prava i obaveze, možda će se pronaći i videti šta u stvari treba da čini i na koji način da čini. Što se tiče člana 37, gde se govori o pravu na udruživanje, slični su razlozi onima o kojima smo već govorili, kada je ista stvar bila predviđena za sudije i sudijska udruženja. Moram da kažem da imamo negativnih iskustava sa sudijama, a vezano za formiranje tzv. Društva sudija koje je pokazalo kako i na koji način pravosuđe u našoj zemlji ne sme i ne treba da funkcioniše. Kao glavni u tom društvu - jer ima glavnu reč kada se pojavi na televiziji, ne kao sudija, već kao ministar unutrašnjih poslova, kao javni tužilac, kao predsednik Vrhovnog suda Srbije, kao predsednik Ustavnog suda - pojavljuje se izvesni Ivošević, a ne znam čime je takvu funkciju zaslužio. Valjda se negde nekome zadužio, pa je rešio da svima kaže šta hoće i kako hoće. On ocenjuje i rad Narodne skupštine, kako ko šta čini i kakvi su zakonski predlozi. Meša se u sve i svašta, pa se pitam ako nam takvi budu i javni tužioci, na šta će da liče njihova udruženja. I ne samo na šta će da liče, već mi se postavlja pitanje - a šta će im takvo udruženje, jer javnotužilačka funkcija predstavlja samostalni državni organ. On radi na osnovu Ustava, zakona po svojoj savesti. Ako tako ne postupa on mora da bude razrešen. Ne znam šta on ima da se udružuje i oko čega da se udružuje. Kaže u drugom stavu: "Mogu da preduzimaju mere radi zaštite i održanja svoje samostalnosti".Šta će - da kupe bejzbol palice, pa da se tuku ili ne znam šta da rade, kakve to mere da preduzimaju. O čemu je reč? Hoće li opet da se pojavi neki Ivošević, ili ne znam ko, koji će da ode na televiziju i kaže - svi tamo u Skupštini nemaju mozga, nemaju pameti, ili ne znam ni ja šta, samo je on pametan; pa da onda kaže da je to udruženje iznad Ustava, iznad zakona, kao što je i Društvo sudija, kome ne daj bože neko nešto da kaže. Ne daj bože neko nešto da im kaže, odmah će da bude prikačen za banderu, nacrtan kao meta - pa sada tucite i udrite po njemu kako znate i umete. Ne razumem čemu i zašto je ovo potrebno, kome je ovo potrebno, šta bi takvo udruženje radilo. Nemamo mi mnogo tužilaca, nemamo mi mnogo ni sudija. Ako imamo 3.000 sudija (a već ih je 1.200 u Društvu sudija, koji su zaštićeni kao beli medvedi, rade šta hoće u našoj zemlji), onda se postavlja pitanje - na šta će ovo da liči, na šta će ovo da ispadne ili, što bi rekao naš narod "na šta će da izađe" ako isto budemo sprovodili u javnom tužilaštvu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 23, protiv, 141, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Poštovana gospodo narodni poslanici, molio bih da obratite pažnju na član 39. jer je on po svojoj sadržini jedan od suštinskih članova ovog zakona i pravi značajnu distinkciju kada je u pitanju funkcija zamenika javnog tužioca. U Predlogu zakona dužnost javnog tužioca traje neprekidno, a zamenika javnog tužioca traje, predviđenim rokom, 8 godina. Predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, koji je vrlo elokventan kada treba da ispriča ko je šta, pokušao je da objasni da je to stalna funkcija, omeđena rokom od 8 godina. Uopšte nisam razumeo, iako je on profesor fakulteta, nisam mogao da shvatim obrazloženje stalnosti. Amandman ima sasvim prost predlog, jer ne vidim u čemu postoji razlika između javnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Prvo, rade isti posao, primenjuju iste propise i nadasve pred sudskim većima uglavnom sede zamenici javnog tužioca, a poneki put sedi tužilac. Poneki put tužilac i potpiše optužni predlog ili optužnicu, uglavnom to rade zamenici javnog tužioca. Znači, to su najviši državni činovnici, činovnici najvišeg ranga. I, sada kada im neko kaže da su izabrani na rok od 8 godina, a javni tužilac je izabran neprekidno, znači do penzije, kako možemo utvrditi apsolutnu nezavisnost i stalnost funkcije, a pre svega nezavisnost -nezavisnost u postupanju, u predlaganju, u primeni zakonskih propisa. I kako neko može da mi objasni kada ti najviši državni činovnici, koji štite državne interese, posle 8 godina izgube to radno mesto, ko će njih i gde da primi u radni odnos. Da napravimo neku zemljoradničku zadrugu u koju će ići svi zajedno da nađu načina da žive od nečega, jer su radili tih 8 godina za državu. Mislim da je obrazloženje Odbora za pravosuđe, kada je u pitanju amandman na ovaj član, apsolutno nekompetentno. Takođe, postoji i priča da zamenici javnih tužilaca nisu isto što i sudije. Ni ona nije tačna, jer je tačna činjenica da, kada su u pitanju najviši državni činovnici, sudije, tužioci i zamenici, oni su apsolutno u istom rangu, sa istom vrstom posla i na istom zadatku. Ne postoji nijedna razlika. Evo, kolega kaže da nije tačno. Pozivam vas da izađete, kolega Katiću, i da objasnite šta to nije tačno. Izađite slobodno da objasnite. Zato što ćemo ovde napraviti jedan deo poslušničkog aparata, a on je suštinski motor države i treba da sačuva državu, odnosno da sačuva pravnu državu, o kojoj ovih dana svi nešto pričaju, osuđuju, presuđuju, prave se ankete. Kako će neko ko je zamenik javnog tužioca, kome je omeđeno da radi 8 godina taj posao, biti stalan državni činovnik, kada već posle četiri ili pet godina mora da počne da razmišlja, da se nekom udvara ili da jednostavno iz te struke odlazi; jer se ne zna kod nas, kako se menja vreme menjaju se i cene, a kada se menjaju političke stranke na političkoj sceni, onda se ti ljudi proglašavaju politički nepodobnim. Ako smo birali javne tužioce, kao politički podobne ljude i posebno stručne da rade određeni posao, a o njima moraju da daju mišljenja nezavisne ili nekakve nevladine organizacije, ili mediji o tome treba da kažu ko su i šta su. Kako će se ovi koji su zamenici kao državni činovnici osećati u toj situaciji, kada posle pet godina dođu u situaciju i počnu da razmišljaju, šta će biti sa njihovom funkcijom, odnosno njihovim poslom. Prema tome, mislim da je ovaj amandman apsolutno smislen, apsolutno čuva nezavisnost javnotužilačke funkcije u svakom pogledu i takođe obezbeđuje upravo ono što je intencija ovog zakona - da se sačuva apsolutna nezavisnost pravosuđa i javnotužilačke funkcije.
Reč ima gospodin Mamula, potpredsednik Odbora.
Obzirom da je usvojen Predlog zakona o Visokom savetu pravosuđa, svi amandmani na Predlog zakona o javnom tužilaštvu, i to na članove 39, 40, 42, 43, 48, 49, 50, 55, 56, 57, 58, 59, 61, 62, 63, 65, 66, 67, 71, 73, 75, 78. i 93. postaju protivni Zakonu o Visokom savetu pravosuđa. Zato je takav redosled zakona bio, što ste naravno razumeli, pa vam čestitam na efikasnosti.
Reč ima gospodin Nikolić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, za poslanike Socijalističke partije Srbije postoji par amandmana od čijeg će, eventualnog, usvajanja ili neusvajanja zavisiti naš odnos prema glasanju o Predlogu zakona u celini. Mi smo i u raspravi u načelu, kada smo podržali ove zakone, naveli koje su to oblasti. Kod ovog zakona, Predloga zakona o javnom tužilaštvu, to je svakako i ovaj amandman. Imali smo ohrabrenja posle rasprava u odborima, gde su ti amandmani u dobroj meri prihvaćeni. Za nas je ovaj amandman na član 39, kojim se izjednačava položaj zamenika javnih tužilaca sa javnim tužiocima, izuzetno bitan, a da nije bitan samo za nas nego i za samu struku, svedoči dopis koji smo kao poslanička grupa dobili, nadam se da su ga dobile i druge poslaničke grupe u ovom parlamentu, koji je dostavljen od strane Okružnog javnog tužioca Beograda i javnih tužilaca Prvog, Drugog, Trećeg, Četvrtog i Petog tužilaštva u Beogradu, u kojem su oni, kao struka i neposredno zainteresovani, izneli primedbe na Predlog zakona. Između ostalog, takođe su se založili za izjednačavanje položaja zamenika javnih tužilaca sa javnim tužiocima. U prilog ove argumentacije su naveli neka kretanja u evropskom zakonodavstvu, pa i u međunarodnom pravu. Tako su naveli da je po Statutu Međunarodnog krivičnog suda izjednačen položajsudija, tužilaca i zamenika tužilaca i da sve njih bira Generalna skupština Ujedinjenih nacija, sa utvrđenim mandatom i po istim profesionalnim kriterijumima. Takođe su naveli i primere iz prakse susednih zemalja - Republike Srpske, kao i Muslimansko-hrvatske federacije, odnosno Republike Hrvatske, gde je taj položaj izjednačen. Oni smatraju, kao i mi, da je stalnost funkcije zamenika javnih tužilaca jedna tekovina ove države, koje ne treba tako lako da se odričemo. Ne vidimo razlog zašto je predlagač uporan u insistiranju da zamenike odvoji na taj način što će ih imenovati Visoki savet pravosuđa,tim pre što stoji onaj osnovni argument koji je izneo moj uvaženi kolega Tomić, da je to kategorija ili deo organa javnog tužilaštva koji nosi posao. Javni tužioci svakako nose odgovornost za funkcionisanje organa, ali zamenici su ti koji nose posao. Nemamo razloga da ih degradiramo na taj način što će njihov izbor biti drugačije rešen. Ukoliko se ovaj amandman ne prihvati, odnosno ne prihvate bar amandmani koji idu za tim da bude neka vrsta reizbornosti, njihove provere na osam godina, što možemo unekom kompromisu i prihvatiti, ali da ih ipak bira Narodna skupština, kao i tužioce, na predlog Visokog saveta pravosuđa, mi nećemo biti u poziciji da podržimo ovaj predlog zakona u celini.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Veseli Bogdanoviću, dame i gospodo narodni poslanici... Gospodin Bogdanović je uvek veseo. Posle 10 pre podne niko mu ne može narušiti veselje. Moram da ukažem na nekoliko stvari vezano za ovaj amandman i na nekoliko činjenica. Naime, čini nam se jasna namera predlagača koju postiže ovakvim odvajanjem funkcije zamenika javnog tužioca od javnotužilačke funkcije - a da podsetim, zamenik javnog tužioca ima isti status, ista ovlašćenja kao javni tužilac. Time što ga imenuje na osam godina i što može biti ponovo izabran u stvari je namera da postoji jasna politička kontrola. Onog trenutka kada se vlastima ne dopada, onog trenutka kada vlasti procene da funkcija nije obavljana na zadovoljavajući način, u njenom interesu, mogu da krenu političko - pravne ucene, može da se kaže - ukoliko ne budeš slušao, ukoliko se ne budeš ponašao na takav način, više nećeš biti zamenik javnog tužioca. Inače, drugi argument ne razumem. Ovo što je izneo gospodin Tomić prilično je tačno. Međutim, imam jedno pitanje. To isto smo imali u Zakonu o Visokom savetu pravosuđa, gde Visoki savet pravosuđa na ovakav način bira zamenike javnih tužilaca, a vi ste bili za taj zakon. To je ono što je meni u svemu tome nelogično. Ali, u svakom slučaju, nije tačno da to ne može da se prihvati kao amandman. Pa, šta ako bi bilo drugačije od onoga što je predviđeno Zakonom o Visokom savetu pravosuđa? Predlagač i ostali bi imali obavezu da to usklade. Bilo bi bolje da usklađuju na bolje, a ne da usklađuju na lošije. Ukazao bih na još nešto, vezano za samo izjašnjavanje predstavnika Odbora, gospodina Mamule, koji je govorio. Već smo ovde imali primer samih amandmana Odbora za pravosuđe, u trenutku u kome Odbor za pravosuđe to nije imao pravo da čini. Ukazao bih na apsolutnu protivzakonitost, posebno imajući u vidu član 142. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Zbog toga što se na tako protivzakonit način postupa (doduše, Poslovnik je podzakonski pravni akt, ali se ne može kršiti, nedozvoljivo je, sankcije su iste kao kada je u pitanju zakon), ne preostaje nam ništa drugo, pošto u ovoj skupštini, očigledno je, ne možemo da pronađemo nekoga ko bi štitio zakonitost, ko bi štitio ustavnost, sasvim sam siguran da je jedino rešenje podnošenje krivičnih prijava protiv onih koji su odgovorni za ovako brutalno gaženje zakona, za ovako brutalno ponašanje pojedinih ljudi u Narodnoj skupštini, posebno onih koji su najodgovorniji, na čelu sa predsednikom Narodne skupštine, da ono što ne može da bude na dnevnom redu, da to postaje čak i sastavni deo zakona. Upravo zbog svega toga, još jedanput pozivam da se glasa i za ovaj amandman, iz prostog razloga što ćemo makar nekome obezbediti veću samostalnost u obavljanju posla. To nije nezavisan državni organ, to je samostalni državni organ. Ali, da bi mogao da funkcioniše kao samostalni državni organ, u svakom slučaju je neophodno da postoji stalnost funkcije zamenika javnog tužioca.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić (Replika.)
Samo da podsetim, kada se juče vodila rasprava u pojedinostima, u vezi Predloga zakona o Visokom savetu pravosuđa, mi smo dali amandman na član 1. ovog predloga zakona i tražili smo da se u članu 1. brišu reči: "imenuje sudije porotnike i zamenike javnih tužilaca". Upodobljavajući taj predlog sa ovim predlogom člana 39. Zakona o javnim tužilaštvima, želimo da oduzmemo ovlašćenje Visokom savetu pravosuđa da imenuje zamenike javnih tužilaca, vać samo da ih predlaže. Mislimo da i zamenici javnih tužilaca treba da se imenuju u ovom najvišem domu, jer po ovlašćenjima, po funkciji, po onome što rade, apsolutno su isti sa javnim tužiocem. Ne postoji nikakva razlika. Znači, u skladu sa tim, samo radi ispravke svega ovoga, mi smo bili za ovaj amandman. Očigledno je da sada dolaze u obzir dva koncepta. To može da se ispravi, ali čini mi se da bi drastičniju grešku učinili ako ovo propustimo da uradimo sada, jer ćemo izgubiti ono za šta su se predlagači i založili - za stalnost, samostalnost i nezavisnost javnotužilačke funkcije. Ovde se gubi, tu se slažem sa kolegom Vučićem, nezavisnost javnotužilačke funkcije kada je u pitanju zamenik javnog tužioca.
Reč ima gospodin Mihajlov, predlagač.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, da dam svoj doprinos raspravi o tome da li zamenici javnih tužilaca treba ili ne treba da budu stalni, da li to treba da se nađe u ovom zakonu i da li je uopšte po zakonu da mi sada o tome raspravljamo, pošto smatramo da su ovi amandmani, usvajanjem Zakona o Visokom savetu pravosuđa, postali pravno nemogući. Samostalnost ne smemo i ne treba povezivati sa stalnošću jer to nisu iste stvari. Potpuno su odvojeni pojmovi samostalnosti, a samostalan je i onaj koji nije stalan, koji je reizboran, i to su odvojene stvari i ne treba ih vezivati. To su dva različita principa i mi ovim zakonom ustanovljavamo princip samostalnosti u vršenju funkcije, stalnosti za javne tužioce i reizbornost za zamenike javnih tužilaca. To su tri različite stvari. Naravno, i zamenici javnog tužioca se imenuju, i to radi Visoki savet pravosuđa, kako smo juče usvojili Predlog zakona o Visokom savetu pravosuđa. Nažalost, to je činjenica i u ovom slučaju protiv toga ne možemo. Odbor za pravosuđe i upravu se takođe izjasnio u prilog reizbornosti zamenika i imenovanja zamenika javnog tužioca, ina Odboru je bilo rasprave oko ovoga, prilično argumentovane, uostalom kao i ovde, ali smo smatrali da je u ovoj situaciji je bolje za samo tužilaštvo da zamenici budu reizborni. Prvo, javni tužilac je inokosni, odnosno monokratski organ i ako pratimo načelo monokratije videćemo da se taj organ kao takav odnosi pre svega na javnog tužioca i da njegovi zamenici, bez obzira što su oni procesno izjednačeni sa javnim tužiocem, statusno nisu, o čemu sam juče govorio; javni tužilac može da daje naloge kako će se šta raditi, može da uzme predmet zameniku javnog tužioca i to, jednostavno, govori o tome da ta dva organa apsolutno nisu jednaka. Kada zamenik javnog tužioca nastupa on je procesno pred sudom jednak javnom tužiocu i on može da preduzima sve radnje, ali, gledano hijerarhijski, apsolutno ne postoji jednakost u pravima i obavezama javnog tužioca i njegovog zamenika. Rukovođeni smo tim načelima, pre svega načelima stručne javnosti, jer i profesor Momčilo Grubač koji je sigurno analizirao ove zakone ima svoje mišljenje, prilikom izrade i krivičnog i procesnog prava, što govori o činjenici da je jedino pravo rešenje da zamenici javnih tužilaca budu reizborni, da imaju mandat od osam godina i to govori u prilog samo efikasnijeg vršenja javnotužilačke funkcije. Tako, mi smatramo da treba podržati i ostati pri ovom rešenju, upravo zato što je ono garant boljem i efikasnijem vršenju ove funkcije i odgovornijem radu. Osam godina nije mali period, nije period koji može da rodi neizvesnost kod zamenika javnog tužioca, naročito što o njegovom reizboru i imenovanju ne odlučuje političko, već stručno telo, a to je Visoki savet pravosuđa (u odnosu četiri prema tri za stručne u odnosu na ove druge) i to govori u prilog činjenici da treba zadržati reizbornost, naročito što će se voditi računa o stručnosti, o kvalitetu rada a pre svega o rezultatima rada i odgovornosti za ono što je rađeno, a ne o nečem drugom. Zato ne vidimo prepreku da osam godina, što je dugačak period, ostane kao predlog, odnosno da se izglasa kao zakon.
Da li se još neko javlja za reč? Ne. Samo da vas obavestim da mišljenje gospodina Mamule, kao zamenika predsednika Odbora za upravu i pravosuđe, možemo samo primiti k znanju u vezi ocene da li su amandmani i posle usvajanja Zakona o Visokom savetu pravosuđa, neki od amandmana koje je naveo, pravno mogući ili nisu, jer mi nemamo zvanični stav Zakonodavnog odbora, koji se malo uspavao, jer je očigledno da je trebalo da ima sednicu i da oceni nove okolnosti. Tako ću ja i u daljem radu vas obaveštavati o njihovom zvaničnom stavu koji je do sada podnet, ako je moguće; posle ovih primedaba, zapravo to više ne stoji, ali moja dužnost je da čitam ono što imam zvanično dostavljeno od strane Zakonodavnog odbora. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 60, protiv 110, uzdržan jedan, nije glasalo 12, ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, kada se radi o članu 40. on je karakterističan iz jedne druge pozicije i u nadnaslovu kaže - uticaj promena u uređenju javnog tužilaštva. Mi smo ovim amandmanom dali svoj komentar na stav 2. koji u zakonu glasi: "Ako javno tužilaštvo bude ukinuto, javni tužilac nastavlja dužnost shodno odluci Visokog saveta pravosuđa." Mi smo kroz amandman postavili pitanje - šta se dešava sa zamenicima javnih tužilaca. Da li oni nestaju kao dim, prestaju da postoje, gube radna mesta, šta se događa sa njima? Jer, znate, u javnom tužilaštvu funkcionišu i tužioci i zamenici. Čini mi se da je ovo pomalo slovna greška i da je ovde Odbor za pravosuđe i upravu bio neoprezan kada je odbio ovaj amandman, da se doda iza reči "javni tužilac" i "zamenici javnog tužioca". Jer, ako javno tužilaštvo nastavi da radi, a sigurno će nastaviti još neko vreme dok ne raščisti predmete, sporove i ono što je bilo u toku rada do ukidanja, jer se ta materija ne može tek tako prekinuti, i nestati iz pravnog prometa, šta se dešava sa ljudima koji su zamenici javnog tužioca. Čini mi se da je ovde neoprezno odbijen ovaj amandman, kao i prethodni, i da protivargumenti koji su izloženi, čini mi se, nisu dobro utemeljeni kada je bio u pitanju i prethodni, član 39, a posebno kada je u pitanju ovaj član 40. zakona, posebno kada se radi o stavu 2. ovog zakona, gde se govori o zamenicima javnog tužioca. Moram ponovo da podsetim - između javnih tužilaca i zamenika i u odgovornosti ne postoji nikakva razlika, u poslu ne postoji nikakva razlika i glavni teret javnotužilačke funkcije u svakom tužilaštvu nose zamenici. Poznato je da samo u Okružnom sudu u Beogradu postoji preko 30 i nešto zamenika javnog tužioca. Usvajanjem prethodnog člana vi ste ih stavili u poziciju da razmišljaju šta će da rade narednih pet, šest ili sedam godina, ili da li će uopšte nastaviti da rade taj posao ili da odu iz ove institucije. Nismo sa ovim sačuvali ono što je noseći kostur javnotužilačke funkcije, a to su zamenici, i ono što oni rade. Čini mi se i kod ovog člana 40. da smo takođe napravili određenu grešku. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Izvolite.
Ovaj amandman bi imao smisla da je usvojen onaj prethodni, da oni imaju stalnost. Suština je u tome da oni nisu u vezi, ali treba da imamo u vidu činjenicu da Visoki savet pravosuđa imenuje zamenike javnog tužioca i pretpostavlja se, ukoliko usvojimo da javni tužilac poverava određene poslove zamenicima, da je on taj koji im je nadređen. Ne postavlja se pitanje ko će donositi odluke u vezi sa njihovim raspoređivanjem, jer je logično da onaj ko imenuje, a to je Visoki savet pravosuđa, ukoliko dođe do rasformiranja određenog javnog tužilaštva, snosi odgovornost i za njihovo raspoređivanje. Tako da bi ovaj amandman imao smisla jedino da ih Skupština bira, a da su oni stalni, pa da se predviđa posebna obaveza. Ali, jednostavno je nepotrebno, jer je već Visoki savet pravosuđa taj koji ih imenuje, on može da ih rasporedi iz jednog tužilaštva u drugo, ukoliko se oni rasporede.
Ukoliko se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 58, protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 15, ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u Predlogu zakona o javnom tužilaštvu dešava se nešto što nije samo zabuna i konfuzija, već jedan haos koji se unosi u ovakav predlog zakona i poigravanje sa zamenicima javnih tužilaca. Mi nikako da čujemo od predlagača u koju kategoriju i gde svrstava zamenike javnih tužilaca. Ako smo mi više puta potencirali juče kod usvajanja Zakona o Visokom savetu pravosuđa, da apsolutno iste ingerencije, istu procesnu, istu materijalnu odgovornost kao i javni tužioci imaju i zamenici, ako zamenici javnih tužilaca imaju imunitet kao što to imaju javni tužioci, postavlja se pitanje zašto se onda kroz Predlog zakona tako surovo poigrava sa funkcijom zamenika javnih tužilaca. Postavlja se pitanje, šta će dalje da se dešava sa tim ljudima, a po članu 40. i sa samim javnim tužiocima. Da li će predlagač ovim predlogom odnosno članom da stvori mogućnost da se neko, pa i sam ministar pravde, poigrava njima kao ping-pong lopticama, raspoređuje ih po svom ličnom nahođenju, po nahođenju jedne političke grupacije, gde mu padne na pamet. Ovde se kaže da zamenik javnog tužioca nastavlja dužnost, ako bude smanjen broj zamenika u javnom tužilaštvu. Sada se postavlja jedno pitanje za predlagača - ko donosi odluku o tome gde zamenik javnog tužioca nastavlja tu svoju dužnost. To uopšte ovde ne stoji. U drugom stavu se kaže da ako javno tužilaštvo bude ukinuto, javni tužilac nastavlja dužnost shodno odluci Visokog saveta pravosuđa. Kao što sam juče rekla, ceo zakon, a to nam je danas potvrdio i predlagač i neki od poslanika koji podržavaju ovaj predlog zakona, naslanja se na zakon koji je izglasan o Visokom savetu pravosuđa, a čemu se protivi SRS. Sada vam postavljam pitanje - kako je moguće da vi javnog tužioca premeštate u neko drugo mesto, kada smo mi njega izabrali, a i ubuduće će da ga bira Narodna skupština Republike Srbije, za to tužilaštvo, ko će o tome da donosi odluku i kakva je to mogućnost i kakav konfor koji vi sebi dajete za pravo ovakvim predlogom zakona, a naročito u članu 40. Zato vas pozivam da prihvatite ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 101, uzdržan jedan, nije glasalo 29, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 41. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 41. se odnosi na udaljenje sa dužnosti javnog tužioca i definiše razloge za udaljenje. U prvom stavu se kaže da se javni tužilac i zamenik javnog tužioca udaljuju sa dužnosti kada im je određen pritvor. To je sasvim uredu. Stav 2, međutim, koristi jedan termin koji je neprimeren za zakon, a to je: "Mogu biti udaljeni sa dužnosti kada je pokrenut postupak za njihovo razrešenje ili krivični postupak za delo zbog koga mogu biti razrešeni." Smatram da ovaj termin ostavlja mogućnost za dodatne pritiske na javne tužioce i zamenike javnih tužilaca. Treba ga promeniti. U tom smislu sam dala amandman da ovaj stav 2. glasi ovako: "Do okončanja postupka za njihovo razrešenje ili okončanja postupka za krivično gonjenje, udaljuju se sa dužnosti". Ako pratimo posle članove koji slede iza ovog člana 41, videćemo da u članu 42, kada je ovo alternativno udaljenje predviđeno, znači ako nije obavezno, odluku o tome donosi republički javni tužilac, a ako je u pitanju republički javni tužilac - ministar nadležan za pravosuđe. Član 44. opet kaže da Visoki savet pravosuđa ovu odluku o udaljenju, koju je doneo dakle neposredno viši javni tužilac ili republički javni tužilac ili ministar pravde (ako je u pitanju republički javni tužilac), pre okončanja postupka za razrešenje može ukinuti. Sada vidite u čijim je sve kandžama, recimo, jedan javni tužilac ili zamenik javnog tužioca dok traje postupak za njegovo razrešenje ili je potreban krivični postupak. U tom jednom periodu,zbog svih ovih od kojih zavisi odluka o njegovoj sudbini, dakle da li će biti razrešen ili neće, kako će dalje teći krivični postupak zbog razloga zbog kojih je i pokrenut, ako nastavi da radi ono što treba da radi po zakonu, on je u situaciji da radi ono što mu se kaže ili što mu se nametne. Postaje slepi poslušnik onih koji o njemu odlučuju. Tu se gubi ta samostalnost javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Zbog toga vas molim da obratite pažnju na ovaj termin, da mogu biti udaljeni i da to treba izbrisati iz zakona kao alternativu. Ako je protiv nekoga pokrenut neki postupak, kada je u pitanju razrešenje ili krivični postupak, taj mora za to vreme dok se ne okonča postupak da bude van funkcije koju vrši. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 41. u kome se govori o udaljenju sa dužnosti i razlozima za udaljenje, mislim da je amandman narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić nešto što bi trebalo da prihvate svi poslanici. Uveren sam da će predlagač to prihvatiti. Uveren sam, zato što ovaj amandman na neuporedivo precizniji način određuje razloge i trenutak udaljenja sa dužnosti, kao i eventualni povratak na dužnost, nego što je to učinjeno Predlogom zakona odnosno stavom 2. člana 41. Naime, tu se kaže da mogu biti udaljeni, dakle mogu biti udaljeni sa dužnosti, kada je pokrenut postupak. Postavlja se ponovo diskreciono ovlašćenje ili pravo, mogućnost arbitrarnog ponašanja, neko će biti, a neko neće biti, može, a ne mora. Dakle, ni to ne znamo. Ima još jedna vrlo velika opasnost, da ne bi bilo da je ovo kao restriktivnije, a to je - onog trenutka kada je udaljen sa dužnosti (kada je pokrenut postupak za njegovo razrešenje ili krivični postupak za delo zbog koga može biti razrešen), ako ne dođe do razrešenja, nigde ne stoji jasna i precizna odredba da će on i dalje obavljati svoju dužnost. To je nešto što je amandmanom narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić potpuno jasno stavljeno do znanja. Onog trenutka kad je poveden postupak, on se udaljuje sa dužnosti, onoga trenutka kada ne dolazi do razrešenja, zbog toga što se obustavlja postupak, zbogoslobađajuće presude ili bilo kog drugog razloga, tog trenutka se čovek vraća na svoju dužnost. Čini mi se da je ta norma neuporedivo preciznija, nego ova koju je izneo predlagač.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 107, uzdržan jedan, nije glasalo 20, ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 101, uzdržan jedan, nije glasalo 27, ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Zoran D. Nikolić.
Uvažene kolege narodni poslanici, iskoristiću ovo vreme da obrazložim i ovaj naredni amandman na član 43. jer su međusobno uslovljeni i vezani. Član 42. Predloga zakona, stav 3, na koji sam podneo amandman, glasi: "O udaljenju republičkog javnog tužioca odlučuje ministar nadležan za pravosuđe." Znači, mi smo podneli jedan set amandmana, vezano za upliv i uticaj izvršne vlasti u javnotužilačku funkciju, kojim smo predlagali izmenu, tako da po amandmanu o udaljenju republičkog javnog tužioca treba da odluči (i po nama) Visoki savet pravosuđa. Ako smo već formirali tu instituciju, koja brine i o statusnim i o svim drugim pitanjima, vezano za pravosuđe i javno tužilaštvo, onda je logično da o ovim pitanjima koja su vezana za udaljenje, koja nisu bezazlena, odlučuje taj isti organ, znači Visoki savet pravosuđa. S tim u vezi, s obzirom da je predlagač težio da obezbedi dvostepenost, dao je pravo prigovora na tu odluku o udaljenju, i to Visokom savetu pravosuđa. Znači, ukoliko se prihvati ovaj amandman, da u prvom stepenu Visoki savet pravosuđa odlučuje o udaljenju, onda nema logike zadržati dvostepenost i treba brisati mogućnost prigovora na odluku o udaljenju. Nadam se da će i Skupština prihvatiti stav Odbora za pravosuđe, koji je prihvatio i ovaj i naredni amandman.
Ima reč gospodin Mihajlov.
Ovaj amandman spada u grupu onih amandmana koji su bili pravno mogući, dok nije usvojen Zakon o Visokom savetu pravosuđa. Polazeći od činjenice da je svima Ustavom zagarantovano pravo na dvostepenost u postupku, usvajanjem amandmana, kako ste vi predvideli - da obrazložim zašto možda i nije dobro čak i da može da se usvoji ovaj amandman - da se umesto ministra za pravosuđe stavi Visoki savet pravosuđa - bilo bi uskraćeno pravo tužiocu koji se udaljava da ima pravo žalbe. Jer, prvostepeni postupak je taj da ministar donese odluku o udaljenju. U sledećem članu, kao što ste rekli, javni tužilac u roku od tri dana ima pravo prigovora Visokom savetu pravosuđa, a Visoki savet pravosuđa u proširenom sastavu, znači u kome ne učestvuje izvršni organ - ministar pravde, donosi odluku da li će biti ili neće biti udaljenja. Znači, polazeći od Ustava da, jednostavno, svako ima pravo žalbe na neku odluku, mi smo predvideli dvostepenost i ovde, tako da je ministar pravde taj koji u prvom stepenu odlučuje, a u drugom stepenu odlučuje viši organ, i to u onom sastavu u kome nema ministra pravde. Ovo govorim da bih izneo argumentaciju u odnosu na to da je ovaj amandman pravno moguć, ali usvajanjem Zakona o Visokom savetu pravosuđa ovaj amandman, kao takav, je pravno nemoguć. I ovaj i sledeći. Ako razgovaramo o suštini samih predloga, rešenje o dvostepenosti i garanciji Ustavom zagarantovanog prava na dvostepenost postupka, je celishodnije u ovom trenutku.
Reč ima gospodin Zoran D. Nikolić (replika).
Rekao bih nešto samo oko jedne teze, koju je predstavnik predlagača izneo, da bi eventualno prihvatanje ovog amandmana bilo pravno nemoguće, zbog rešenja koja smo usvojili prilikom usvajanja Zakona o Visokom savetu pravosuđa. To ne odgovara istini, s obzirom da u članu 1. Predloga zakona o Visokom savetu pravosuđa, koji smo juče usvojili, stoji: "Ustanovljava se Visoki savet pravosuđa. On predlaže Narodnoj skupštini predsednike sudova, sudije i javne tužioce, imenuje sudije porotnike i zamenike javnih tužilaca i vrši druge nadležnosti određene zakonom." Upravo mi sada ovim zakonom određujemo tu drugu nadležnost Visokog saveta za pravosuđe, tako da sa aspekta nesaglasja dva zakona, taj argument ne može da stoji.
Jasne su stvari, mislim da možemo da pristupimo glasanju, s tim što zbog ovih stvari koje su se sada dogodile i što su se izmenile okolnosti, imamo staro mišljenje Odbora u izmenjenim okolnostima, pa ću zamoliti predlagača da se svaki put, makar sa mesta, izjasni. Stavljam amandman na glasanje. Za 70, protiv 72, uzdržnih pet, nije glasao 31, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandmane su podneli, u istovetnom tekstu, narodni poslanici Zoran D. Nikolić i Aleksandar Vučić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predlagač želi reč? (Poslanik Zoran D. Nikolić odustaje, a Aleksandar Vučić ne odustaje.) Zbog ovih okolnosti ću stalno pitati za stav podnosioca predloga. Ukoliko se niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 49, protiv 100, uzdržanih nije bilo, nije glasao 31, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. (Glas iz sale: Nemamo kvorum.) Da li ovo mogu da protumačim kao zahtev da se utvrdi kvorum? Molim da utvrdimo kvorum. Vidite da ovi duhovi (Kasperi) ne ubacuju kartice. Dajem pauzu do 12,30 časova i pozivam predsednike ili zamenike predsednika poslaničkih grupa, onih šest iz nekada zajedničke poslaničke grupe DOS-a, u moju kancelariju. [[Posle pauze.]] Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada Narodne skupštine. Konstatujem da imamo kvorum. Amandman na član 44. podneo je narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 26, protiv 107, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 18, ukupno prisutan 151 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 45. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop - Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 38, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo četiri, ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 46. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Za one poslanike koji nisu obavešteni ni koji je zakon na dnevnom redu, moram da kažem opet, da imaju amandmane ispred sebe to bi bilo pravo čudo, ovim amandmanom tražim da se član 46. briše. Da biste imali otprilike bilo kakvu vezu sa onim šta se dešava za skupštinskom govornicom i šta je predlagač hteo da kaže, ja ću vam pročitati kako glasi član 46. Predloga zakona: "Javni tužilac i zamenik mogu bez sopstvene saglasnosti biti upućeni u drugo javno tužilaštvo istog ili nižeg ranga, najduže na 9 meseci u dve kalendarske godine". Drugi stav: "Upućuju se u javno tužilaštvo čije potrebe to iziskuju". Treći stav: "Rešenje o upućivanju donosi republički javni tužilac". Pre sat vremena raspravljali smo o amandmanu i članu 42, u kome je do kraja data sloboda ministru Vladanu Batiću da svojom bahatošću radi šta god hoće, da sklanja kako mu se prohte republičkog javnog tužioca, a ovde se daje neka kompenzacija republičkom javnom tužiocu za ono što njemu namerava da uradi Vladan Batić, pa se kaže da on može javne tužioce da pomera bez njihove saglasnosti i na taj način da ih najgore kažnjava. Ovako su samo komunisti u Brozovo vreme kažnjavali ljude bez njihove saglasnosti, slali ih na Goli otok, s tim što ste vi ovde precizirali koliko će vremenski da traje ta kazna - dve kalendarske godine. Kada ste već to rekli i napisali u Predlogu zakona, trebalo je,gospodo, da kažete od čega će taj javni tužilac, koga recimo po kazni republički javni tužilac šalje iz Kragujevca u Užice, da se izdržava dve kalendarske godine, gde će on da stanuje, gde će mu porodica, gde će mu deca u školu, šta će sa njim da se dešava i zbog čega tako rigorozna kazna. Zbog čega takvo ovlašćenje, kao što je u članu 42. dato ministru pravde, u članu 46. za republičkog javnog tužioca. Naravno, vi nemate valjani odgovor na to pitanje. Vi ćete sada da kažete - pa ako se izbriše, kao što to poslanik Nataša Jovanović traži, član 46. dovešće se funkcionisanje celog zakona u pitanje. Pitanje je da li je uopšte ovakav član bio potreban i da li je uopšte potreban ovakav način uređenja javnog tužilaštva u našoj zemlji.
Da li se još neko javlja za reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, zašto smatram da bi bilo dobro prihvatiti ovaj amandman? Bilo bi dobro prihvatiti ga iz prostog razloga što se ponovo na jedan čudan način ograničava u svojim vlastima, u svojim prerogativima i ingerencijama Narodna skupština Republike Srbije. Znači, mi smo ti koji makar i formalno, doduše na predlog Visokog saveta pravosuđa, biramo javne tužioce, ali onda se ne daje pravo nama, dakle nadležnom Odboru za pravosuđe i upravu ili Narodnoj skupštini Republike Srbije da donosi odluku o njihovom upućivanju, to se pravo ne daje čak ni Visokom savetu pravosuđa koji ste napravili po prethodnom zakonu, već se to daje republičkom javnom tužiocu. Mi ovde kada i biramo, biramo za tačno određena javna tužilaštva. Ako hoćemo nekog drugog da izaberemo u neko drugo tužilaštvo, Skupština je nadležna, Skupština je ovlašćena da izabere nekog drugog za pomenuto tužilaštvo. Ne mora to da radi nikakav Visoki savet pravosuđa, a posebno ne republički javni tužilac, kako je predviđeno ovom normom. Drugo, čini mi se, što se tiče samog zakona, da ne bi smetalo, čak ni vaše ključne odredbe se ne bi dirale, ukoliko biste prihvatili ovaj amandman. Ostale bi vam norme i odredbe o premeštaju. Dakle, menjalo bi se samo upućivanje i računam da bi predlagač mogao da prihvati ovaj amandman.
Reč ima gospodin Mihajlov.
Pre svega, premeštaj i upućivanje su različiti pojmovi i ne mogu se tumačiti isto. Što se tiče upućivanja, kaže se da to nije kazna, nije ništa drugo, kada potrebe to iziskuju i ne upućuju se na dve godine; a ako se čita član, kao što treba da se pročita, lepo piše da je najduže devet meseci u toku dve kalendarske godine. Sama ta činjenica govori - ukoliko dođe do poremećaja u radu nekog tužilaštva, ukoliko se razboli jedan deo, veći broj zamenika javnih tužilaca, ukoliko dođe do povećanja obima posla dok Skupština, recimo, ne stigne da odreaguje da izabere novog tužioca, dolazimo u situaciju da treba nekog uputiti na taj rad tamo. Zna se kako su zarade regulisane, kako su ostale stvari regulisane ovim zakonom, da postoji mogućnost da se povećaju, naročito zbog teških okolnosti u kojima se radi, i to opet radi Visoki savet pravosuđa u proširenom sastavu. Znači da ova odredba treba da postoji upravi da bi se u nekim vanrednim situacijama omogućio nesmetani rad tužilaštva, kako bi građani i uopšte država mogli da zaštite svoja prava.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 50, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušao sam amandmanom da zaustavim dalje ponižavanje javnotužilačke funkcije predviđeno nekim odredbama ovog zakona i, na primer, da vas sprečim da drastično pogazite Ustav Republike Srbije, član 3. i član 13. Član 3. kaže: "Ustavom se jamče i priznaju lična, politička, nacionalna, ekonomska, socijalna, kulturna i druga prava čoveka i građanina." Član 13. kaže: "Građani su jednaki u pravima i dužnostima i imaju jednaku zaštitu pred državnim i drugim organima bez obzira na rasu, pol, rođenje, jezik, nacionalnu pripadnost, veroispovest, političko ili drugo uverenje". Vi ste predvideli članom 47. da sudija, javni tužilac i zamenik ne mogu biti članovi političke stranke. Time ih sprečavate i kršite osnovna ljudska prava, a ničim se ne dokazuje da je članstvo u političkoj stranci nemoral, nesavest, nepoštovanje dužnosti. Mislim da je mnogo prihvatljivije da javni tužilac i zamenik ne mogu da budu funkcioneri i istaknuti aktivisti političke stranke, a to hoće li biti u jednoj političkoj stranci vi ne možete da im zabranite, zato što Ustav, član 100. koji se tiče sudija i član 105. koji se tiče javnih tužilaca, kaže da javni tužilac ne može obavljati službu ili posao zakonom utvrđen kao nespojiv sa njegovom funkcijom. Zašto sudija ne može da bude član političke stranke? Ako ste tako rigorozni prema državnim činovnicima, zašto onda profesori univerziteta mogu da budu članovi političke stranke? Zašto ambasadori mogu da budu članovi političke stranke? Zašto državni novinari mogu da budu članovi političke stranke? Svuda je potrebno da neko zastupa državu, objektivnost. Kako to da samo javni tužioci i sudije ne mogu da budu članovi političke stranke? Tobož, oni će to koristiti u svom poslu. Zar neće profesori univerziteta i nastavnici u osnovnim školama to koristiti u svom poslu i jesu li profesori univerziteta više puta na predavanjima u stvari držali politička predavanja, a nisu se obazirali na to šta bi tog dana trebalo da rade. Ne može da se kaže da će republički javni tužilac propisati koji su postupci oprečni dostojanstvu i samostalnosti javnog tužioca. To mora zakon. Sve ono što zabranjujete javnom tužiocu ili sudiji (ali prošao je taj zakon o sudijama) mora da bude propisano zakonom, ne može nikakvim rešenjem njemu neposredno nadređenog organa, zato što je on samostalan u vršenju svoje dužnosti, i ako neko misli da je nešto nespojivo sa sudijskom funkcijom to mora da izričito bude određeno zakonom. Nije on radnik na traci, pa brigadir određuje da li je pogrešio dok je obavljao posao ili ne. To je veoma odgovorna funkcija. Podsetiću vas da je Savezni ustavni sud juče odlučio da je uredba Savezne vlade o izručenju Slobodana Miloševića u Hag neustavna. To znači da je uredba Republičke vlade neustavna i to znači da javni tužilac danas mora da podnese krivičnu prijavu protiv svih onih koji su učestvovali u donošenju uredbe i onih koji su sproveli uredbu, po funkciji, po zadatku koji mu je dat Zakonom o javnom tužilaštvu. A ja, kao savestan građanin, evo da pomognem MUP-u Srbije: slučajno sam u "Novostima" video foto-robot nekoga ko je osumnjičen za ubistvo Slavka Ćuruvije. Ja sam ovde prepoznao Aleksandra Radovića, direktora Republičke uprave javnih prihoda. Imam snimke iz Republike Srpske kada je maltretirao srpski narod, otprilike liči na to, a pozivam novinare da mi dostave fotografije Aleksandra Radovića da se uverim da li sam u pravu ili nisam.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu, koji nema mnogo veze sa Aleksandrom Radovićem? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 11, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Maravić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za38, protiv 129, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 48. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, član 48. tiče se postupka odlučivanja o nespojivosti i dužnost obaveštavanja javnih tužilaca u slučaju da obavljaju neku službu ili neki posao za koje postoji mogućnost da su nespojivi sa njegovom dužnošću. Pitam se, hoće li javni tužioci gledati u bob šta je to što bi eventualno moglo da bude u suprotnosti i nespojivo sa njihovom funkcijom i kada će to republički javni tužilac, kome ste stavili to u nadležnost, da utvrdi (ne kaže se ni kojim aktom, ni kako, ni do kada) koji su to poslovi. Ustav nas striktno obavezuje da to bude zakonom propisano. Nismo mi sada vlasni da to prenosimo na javnog tužioca. Moralo bi da bude ugrađeno u ovaj zakon, kao i u Zakon o sudijama koji je već donet i ne može da se interveniše trenutno u njemu po ovom pitanju, ali moralo bi da bude ugrađeno u zakon i da ne ostavimo javnom tužiocu da o tome odlučuje. U članu 48. stav 2. se kaže: "Javni tužilac o takvoj svojoj službi ili poslu obaveštava neposredno višeg javnog tužioca, a republički javni tužilac obaveštava ministra nadležnog za pravosuđe." Otkud sad ovde ministar nadležan za pravosuđe da bude nadležan za ovako nešto i da se meša u posao tužilaštva? Apsolutno mu tu nije mesto. Potpuno je nedosledan zakon u tom smislu gde sve ministar za pravosuđe može da interveniše. Da ste stavili, u skladu sa ovim fantomskim zakonom koji smo dobili, Zakonom o Visokom savetu pravosuđa, da on o tome odlučuje, još bih mogla da shvatim logiku razmišljanja predlagača. Ovako, nikako. Ona koncepcija koja bi eventualno mogla da bude jedino prihvatljiva, to je da se obavesti nadležni odbor Skupštine, jer Skupština još uvek i po ovim zakonima imenuje republičkog javnog tužioca. U tom smislu sam tražila da se nadležnost ministra nadležnog za pravosuđe, ministra pravde, ovde isključi, i da ta obaveza bude na Odboru za pravosuđe.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za46, protiv 118, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 15, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, želim da kažem da se u Predlogu zakona, u članu 49. stav 2. definiše da ministar nadležan za pravosuđe pokreće i vodi postupak odlučivanja o tome da li su druge službe, poslovi ili postupci nespojivi sa dužnošću republičkog javnog tužioca. Amandman koji sam podneo, a koji je usvojio Odbor za pravosuđe i upravu, definiše da umesto ministra nadležnog za pravosuđe, Visoki savet pravosuđa odlučuje o tome da li su druge službe, poslovi ili postupci nespojivi sa dužnošću republičkog javnog tužioca, s obzirom da, ukoliko se ostavi ovo rešenje da ministar nadležan za pravosuđe odlučuje o tome, to praktično implicira mešanje izvršne vlasti u rad tužilaštva. Uvažavajući ustavni položaj javnog tužilaštva kao samostalnog organa, primerenije je rešenje da o nespojivosti sa dužnošću republičkog javnog tužioca odlučuje Visoki savet pravosuđa.
Da li se još neko javlja za reč?
I ovo je jedan od amandmana koji spada u grupu pravno nemogućih u ovoj situaciji, zato što je članom 13. stavom 2. Zakona o Visokom savetu pravosuđa predviđena dvostepenost postupka, odnosno Visoki savet pravosuđa odlučuje o prigovoru na određenu meru koju izriče ministar pravde, tako da je to već regulisano. Na ovaj način bi, možda, uskratili ustavno pravo na dvostepenost postupka, ukoliko bi predvideli da i u prvom i u svakom drugom stepenu odlučuje Visoki savet pravosuđa. Znači, ne bi bilo mogućnosti prigovora protiv te odluke. Suštinski, a i formalno je nemoguće, zato što je već usvojen Zakon o Visokom savetu pravosuđa.
Stavljam na glasanje amandman. Za54, protiv 119, uzdržana dva, nije glasalo 11, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Bilo bi dobro kad bi onaj ko je potpisao ovaj akt kojim su nam dostavljeni ovi predlozi zakona obezbedio ravnopravnost svih pozitivnih propisa, a ne samo da nas upozorava da smo juče usvojili neki zakon sa kojim se ne slažu današnji amandmani na neki drugi zakon, nego da nam kaže zašto nas nije upozorio kad su ti zakoni juče usvajani, da su u suprotnosti sa Poslovnikom Narodne skupštine Republike Srbije. Kad smo usvojili Zakon po kome nam neki Visoki savet pravosuđa predlaže sudije tužioce, što nije rekao da to nije u skladu sa odredbama koje se tiču skupštinskog Odbora za pravosuđe, koji je nadležan da predlaže nosioce sudijskih i javnotužilačkih funkcija. Treba to reći narodnim poslanicima zato što se Poslovnik, koji je još uvek na snazi, dezavuiše. Pa me interesuje, kada vam sutra dođe predlog od Visokog saveta za pravosuđe, hoće li biti odbačen, zato što nama mora da predloži Odbor za pravosuđe, odnosno kako to da onaj ko je bio toliko pametan da napiše pet zakona nije mogao da prođe i kroz Poslovnik Narodne skupštine, pa da iščisti odredbe koje se tiču posebno čl. 49. stav 2. - o tome ko predlaže izbor sudija, republičkog javnog tužioca i drugih funkcionera određenih zakonom. Ali, član 49, na koji sam uložio amandman, stav 2, glasi: "Ministar nadležan za pravosuđe pokreće i vodi postupak odlučivanja o tome da li su druge službe, poslovi ili postupci nespojivi za dužnošću republičkog javnog tužioca." Otkud sada ministar nadležan za poslove pravosuđa? Zašto ministar kad mi imamo skupštinski odbor, isti onaj odbor koji je i predložio javnog tužioca. Pa, valjda, kad su mu dostavljeni podaci da može da bude tužilac, sada mu trebaju podaci da više ne može, jer ako treba da bude razrešen, razrešiće ga Narodna skupština, a da bi ga Narodna skupština razrešila mora da joj predloži Odbor za pravosuđe i upravu. Ubeđen sam da Narodna skupština nikada sebi neće dozvoliti poniženje da se eleminiše njen skupštinski odbor. Jer, kada nema skupštinskog odbora, kad materijal direktno stiže na sednicu Narodne skupštine, onda nešto u državi nije u redu, onda nešto ne valja. Čak i Vlada - izvršni organ, ima svoje odbore koji joj obrađuju materijal i predlažu hoće li usvojiti ili ne. A, vi Narodnu skupštinu, vi narod, prisiljavate da bez mišljenja svog stručnog odbora, koji je za to konstituisan, donosi neke odluke koje se tiču rada Narodne skupštine, kao što je izbor republičkog javnog tužioca. Rad Narodne skupštine oslanjate na predlog ministra, na tumačenje ministra koga je isto izabrala Narodna skupština. Potpuno stavljate Narodnu skupštinu pod vlast izvršne vlasti, pod ingerencije izvršne vlasti. Razmislite malo o tome kako ćete ostati upamćeni kao ljudi koji su donosili zakone. Razmislite malo o tome, dame i gospodo narodni poslanici, dok je vreme, a ovim krezubim poslanicima što dobacuju preporučujem da o tome razgovaraju sa mnom nasamo.
Da li se još neko javlja za reč? Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 53, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 50. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, četiri člana bave se problematikom nespojivosti i dužnosti javnog tužioca i zamenika javnog tužioca sa drugim službama, poslovima i postupcima. To je navedeno u članu 47, a onda u članu 48. imamo postupak odlučivanja, a u članu 49. nadležnosti - ko pokreće postupak. O tome smo već amandmanski reagovali. I ovaj poslednji član 50. govori o tome šta je posledica toga što javni tužilac ili zamenik javnog tužioca obavlja neki posao koji je nespojiv sa njegovom funkcijom. Posledice praktično nema. Jer, član 50. kaže: "Istovremeno sa utvrđivanjem nespojivosti (a rekli smo ko to utvrđuje - republički javni tužilac ili ministar pravde), može biti izrečena mera upozorenja, koja se upisuje u lični list". I, kakva je tu sad sankcija? Nema nikakve sankcije. To je jedna pravna praznina i samo zbog tog razloga bi trebalo apsolutno brisati čitavo ovo poglavlje iz zakona. Sada, na tu odluku je dopušten prigovor Visokom savetu za pravosuđe iako on nije odlučivao o tome uopšte, a javni tužilac i zamenik mogu svoje tvrdnje usmeno da izlože sami ili preko zastupnika. Potrebno bi bilo, ako hoćete uopšte da zadržite ovo poglavlje koje govori o nespojivosti, da precizno definišete šta je sankcija ukoliko neko obavlja dužnost koja je nespojiva sa tom funkcijom. Jer ovako samo sve ide u onu evidenciju koju ministar pravde vodi i koju jednog dana može, kao keca iz rukava, da izvuče i da kaže tom javnom tužiocu ili zameniku javnog tužioca - aha, radio si to i to a nisi snosio nikakve posledice, to može da bude razlog da te kasnije zbog nečeg drugog razrešimo i ima da slušaš i da radiš onako kako ti Vladan Batić kaže. Zakon ovde jasno reguliše kada im prestaje dužnost i nigde ne spominje nespojivost funkcija. Kaže da dužnost javnog tužioca prestaje na njegov zahtev, kada navrši radni vek ili kada bude razrešen. A, u članu 69. se navode razlozi za razrešenje i uopšte se ne spominje spojivost funkcija. Mislim da je amandman potpuno logičan, da je ovo jedna pravna praznina, gde nema uopšte svrhe da čitavo ovo poglavlje postoji u ovom zakonu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 8, ukupno prisutan 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 50. i nadnaslov tog člana amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 50, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno prisutan 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 47, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 13, ukupno prisutan 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 52. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo juče u toku rasprave o Zakonu o Visokom savetu pravosuđa imali primedbu na član u kome se govorilo da Visoki savet pravosuđa može da utvrđuje naknade za sudije porotnike i za stalne članove Visokog saveta pravosuđa, zapravo on da daje predlog, a onda da Narodna skupština Republike Srbije odlučuje o tome kolike će biti te nadoknade. Međutim, ovde se pravi jedna čudna gradacija i jedna mogućnost da se nagrađuju poslušni u članu 52, podobni, oni koji će da izvršavaju naloge većinske grupacije aktuelne vlasti. Tako se kaže da Visoki savet pravosuđa može, zavisno od obima i složenosti poslova, da odluči da neki javni tužilac ima osnovnu platu jednaku osnovnoj plati sudije neposredno višeg suda, a onda da osnovna plata zamenika javnog tužioca je niža za 7% od osnovne plate javnog tužioca. Ovaj fantomski organ, Visoki savet pravosuđa, gotovo da je ubačen u svaki član Predloga zakona o javnom tužilaštvu, daju mu se prevelika ovlašćenja. Što je najgore od svega, ovaj član 52. je suvišan, zbog toga što je Zakonom o platama u državnim organima, a o tome smo juče govorili prilikom rasprave o Zakonu o sudijama, tačno je definisano kolike mogu da budu plate zaposlenih u državnim organima. Prema tome, besmisleno je da se na ovakav način i ovakvim članom to određuje. Zato vas pozivam da prihvatite amandman na član 52, kojim tražim da se taj član 52. briše.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 122, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 53. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Dali neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 115, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 21, ukupno prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Dali neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 48, protiv 116, uzdržanih jedan, nije glasalo 15, ukupno prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 54. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predlagač je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Predstavnik Vlade je prihvatio amandman. Time je amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 55. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandmane na svaki od ovih članova zakona koji se odnose na materijalni položaj javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, smatrajući da nije mesto ovim odredbama u ovom zakonu jer da imamo Zakon o platama zaposlenih u državnim organima. Ukoliko ste hteli da poboljšate položaj javnih tužilaca i sudija, a kada smo govorili o Zakonu o sudijama trebalo je da se interveniše na taj način da se predloži izmena i dopuna Zakona o platama zaposlenih u državnim organima. To bi bio jedan normalan način, ako hoćemo elementarno neku pravnu logiku da poštujemo i da uređujemo zakonodavstvo onako kako treba. Međutim, sama odredba člana 55. je toliko neprihvatljiva za svakoga ko se iole razume u pravno normiranje, da sam ja pre svega zbog toga izašla za govornicu, da vam ukažem koliko je nestručno urađen ovaj zakon, koji je pun protivrečnosti. Član 55. glasi: "Uvođenjem dodatka na sudijsku platu istovremeno se uvodi dodatak na platu javnih tužilaca i zamenika". Kakve to veze ima? Verujem da je to bila vaša logika prilikom razmišljanja i uvođenja ove pravne norme. Zašto vi sada morate u zakonu da kažete, zato što smo uradili to i to, dali sudijama, a sada hoćemo da damo i tužiocima. Jednostavno, moglo je da se kaže, javni tužioci imaju pravo na dodatak na platu. Ovo kao da je mali Perica pisao zakon, tako izgleda. Čuli ste naše razloge i prilikom razmataranja odredbi koje se tiču materijalnog položaja sudija. Čuli ste sada sve ove naše argumente, koji su pre svega motivisani nekom pravnom čistotom i izgrađivanjem zakonodavstva koje bi značilo neki napredak. To nije motivisano time što mi ne želimo da javni tužioci ili sudije imaju bolji materijalni položaj. Svakako da to želimo, ali da to uredimo tamo gde treba. Ne uvek nekim ledž specialis - ima, kako smo počeli da radimo. Hvala.
Da li neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 19, protiv 121, uzdržanih 28, nije glasalo 8, ukupno prisutno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na glavu IV, odnosno nadnaslove članova 56, 57, 58, 61. i 66. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman. Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo, u IV glavi naslov glasi: "Izbor i imenovanje". U skladu sa našim opredeljenjem da se izjednači status javnog tužioca i zamenika javnog tužioca, mi smo predložili u članu 1. stav 2. Zakona o Visokom savetu pravosuđa da se ne dozvoli pravo Visokom savetu pravosuđa da imenuje zamenike javnog tužioca. Da ne bih detaljno obrazlagao suštinu ovog našeg predloga, pošto je o tome već dosta bilo reči, želim samo da potenciram da je imenovanje nešto što je zaista, po nama, neprimereno jednom telu kakvo je Visoki savet pravosuđa, a da bi Narodna skupština trebalo da bira i zamenike javnog tužioca, kao i samog javnog tužioca. Dakle, moj amandman se odnosi na brisanje svih stavova imenovanja u glavi IV, a u vezi sa tim predlogom i sa istom idejom jesu i moji sledeći amandmani. Nadam se da ćete i povodom ovoga moga amandmana reagovati, kao i u prethodna četiri slučaja, kada ste imali razumevanja za argumentaciju koju sam predočio vama, kao najodgovornijem telu u našoj državi. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč gospodin Dejan Mihajlov.
Želeo bih samo da kažem da je ovaj amandman postao, usvajanjem Zakona o Visokom savetu pravosuđa, pravno nemoguć zato što se u članu 1. kaže kako se to reguliše: zamenike javnih tužilaca imenuje Visoki savet pravosuđa; te je i ovaj, kao što su i amandmani koji su podneti na čl. 56, 57. i 58. i nadalje, pravno nemoguć, upravo zbog člana koji reguliše da zamenika javnog tužioca imenuje Visoki savet pravosuđa. To smo usvojili, tako da su iz tih razloga ovi amandmani pravno nemogući i suprotni postojećem zakonu.
Da li još neko želi reč? Ima reč gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo sam samo da kažem nešto povodom izjašnjavanja predlagača, gospodina Mihajlova, koji je rekao da nijedan od ovih amandmana ne može da se prihvati, iz prostog razloga što bi bio u suprotnosti sa prethodno usvojenim zakonom, u ovom slučaju Zakonom o Visokom savetu pravosuđa. Moram da kažem da smo mi već usvajali norme, usvajali zakone koji sadrže odredbe koje su suprotne nekim drugim zakonima, ali su tumačen kao specijalne norme, specijalne odredbe, i kao takve su derogirale generalne norme koje su postojale u nekim drugim zakonima. Ovaj zakon reguliše položaj javnog tužioca, dakle, javnih tužilaštava, i on je specijalni zakon u odnosu na svaki drugi zakon kojim se reguliše mesto, uloga, status, položaj javnog tužioca. Sa tog aspekta smatramo da bi bilo dobro, pa i zbog toga, i zbog činjenice da bi moralo da dođe do promene i u Zakonu o Visokom savetu pravosuđa, da se prihvati ovakav amandman. Ovde postoji još jedan značajan razlog - sada se postavlja pitanje, i postavio bih ga predlagaču: a zbog čega ovakvo izdvajanje funkcije zamenika javnog tužioca, u odnosu na javnog tužioca? Samo da se ne poziva na gospodina Grubača i njegovo mišljenje. Posebnim odlukama Ustavnog suda pokazalo se kakvo mu je mišljenje i kakav mu je pravno-politički stav bio. Rekao bih da je, procesno posmatrano, potpuno istovetna uloga zamenika javnog tužioca i javnog tužioca. Na ovakav način jedino bi mogao da se vrši dodatni pritisak i na zamenike javnih tužilaca, politički pritisak pre svega, i na takav način da izvršna vlast sprovodi neuporedivo veću kontrolu, nego što je to bio slučaj do sada. Inače, ne razumem zašto predlagač ne bi prihvatio postojanje ovakvog amandmana?
Ima reč gospodin Mihajlov (replika).
Činjenica je da je sporedno zakonodavstvo nešto što postoji što nije strano i što je, naravno, i ovim zakonom, kao ledž specialis - om u odnosu na zakone koji na opšti način regulišu neke oblasti, primenjeno više normi, naročito onih koje se odnose na zarade sudija i javnih tužilaca i naročito zato da bi obezbedili njihovu materijalnu nezavisnost, kako bi oni bili nezavisni od političkih uticaja. To je ono što je činjenica i zašto smo se mi za to opredelili. Ova skupština se takođe opredelila za jedan koncept, o tome je bilo rasprave na Odboru za pravosuđe i upravu i u stručnoj javnosti, a to je da zamenici javnih tužilaca treba da budu reizborni, da to bude osam godina, i to je jedan koncept sa kojim neki mogu da se slože ili da se ne slože. Mi smo imali jedan drugačiji koncept do sada, imaćemo drugačiji od sada, i videćemo koji će se pokazati kao bolji. Mi koji smo se opredelili za ovaj koncept, sa punom odgovornošću ćemo stajati iza njega i preuzeti odgovornost za eventualne posledice koje nastanu, ukoliko se ovaj koncept pokaže kao loš, odnosno kao nedovoljno dobar. Ali, jednostavno, dajte da vidimo, jer očigledno je da je ovo što smo imali do sada neadekvatno postojećim situacijama, u kojima je tužilaštvo prilično pasivno, politički opterećeno. Jednostavno, dajte da probamo nešto drugo, jer menjamo sistem. To je nešto sa čime svi mi ovde moramo da se pomirimo, svidelo se to nama ili ne, ali jednostavno, to je naša obaveza.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 60, protiv 109, uzdržana tri, nisu glasala tri, ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 39, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 11, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, uz napomenu da je neophodno izvršiti izmene i u čl. 67. i 93, odnosno u odgovarajućem padežu reč: "imenovan", zameniti rečju: "izabran". Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, pošto očigledno moja argumentacija i obrazloženje, vezano za prošli amandman koji se svodi na istu ideju, dakle da se izjednačava položaj javnog tužioca i zamenika javnog tužioca, nisu bili dovoljni, iskoristiću priliku da vas podsetim na čemu zasnivam ovo naše stanovište. U Glavi III, koja reguliše položaj javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, izjednačavaju se njihova prava i obaveze: u pogledu samostalnosti, član 32.; u pogledu održavanja poverenja u samostalnost, član 33.; u pogledu materijalne nezavisnosti, član 34.; u pogledu imuniteta, član 35.; u pogledu odgovornosti za štetu, član 36.; prava na udruživanje, član 37.; kao i prava na stručno usavršavanje, član 38. Dakle, u svim tim članovima doslovce se kaže da se izjednačava javni tužilac i zamenici javnih tužilaca. Dakle, ovde se radi o jednoj suštinskoj problematici, koja ne bi trebalo da bude opterećena nekim procesnim stvarima vezanim za rešenje u prethodnom zakonu, recimo u Zakonu o Visokom savetu pravosuđa. Molim vas da krajnje ozbiljno shvatite ovaj problem jer će imati daleko veće posledice nego što mi, ili bar većina vas smatra da će imati. Zato sam predložio da se u članu 56. u stavu 1. iza reči "javnog tužioca" doda izraz "i zamenika javnog tužioca", a da se u istom članu, stav 2, kojim se predlaže da zamenika javnog tužioca imenuje Visoki savet pravosuđa, briše. Dakle, s obzirom na ulogu i značaj zamenika javnog tužioca, logično je da ih bira isti organ kao i javnog tužioca, tj. Narodna skupština, na predlog Visokog saveta pravosuđa. Nadam se da sam sada bio dovoljno precizan i jasan, i da ćete opet imati razumevanja kao u prethodna četiri slučaja, a vezano za moje amandmane.
Da li se još neko javlja za reč? Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 44, protiv 117, uzdržana dva, nije glasalo pet, ukupnoprisutno 168narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu ga je prihvatio, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Kolege predlažu da budem stalno za govornicom, ali brzo ću. Dakle, u članu 57, koji reguliše uslove za izbor, a ne i za imenovanje, kako je naša ideja, predložio sam da se za javnog tužioca i zamenika javnog tužioca može izabrati, a ne da se imenuje, jugoslovenski državljanin koji ispunjava sve uslove. Ponovo potenciram da se izjednači položaj zamenika javnog tužioca i javnog tužioca. Ovo rešenje je u skladu sa predloženim načinom izbora, preuzet uglavnom iz člana 56, a da bih vas poštedeo i sebe izlaska za govornicu, a vezano za ostale amandmane, dozvolićete mi da vas podsetim u kojim okolnostima je ovakav predlog zakona, odnosno seta zakona iz oblasti pravosuđa, donesen. Najpre je Ministarstvo za pravosuđe dalo svoj predlog zakona o sudovima i sudijama. To je išlo na neku stručnu raspravu po okružnim i opštinskim sudovima. U isto vreme je DSS, na osnovu predloga seta zakona o pravosuđu iz 1996. i 1997. godine, dala u skupštinsku proceduru ovaj set zakona. Da li igrom slučaja ili pod nekim drugim okolnostima, prvi je na red došao ovaj predlog. Na odborima smo u više navrata, i na Zakonodavnom odboru i na Odboru za pravosuđe, razmatrali predložene zakone. Mene zaista čudi činjenica da je jedan od predstavnika Vlade, a mislim da se zove gospodin Protić, izrazio vrlo velike rezerve u pogledu ovih zakona, a da je naknadno Vlada dala mišljenje kako na zakone, tako i na amandmane. Takođe, želim da vas podsetim da su se i Zaknodavni i Odbor za pravosuđe u pogledu prihvatljivosti amandmana, koje smo mi kao poslanička grupa, u saradnji sa stručnim timom SPS za pravna pitanja, podneli na ove zakone, pozitivno izrazili o tim amandmanima, imajući u vidu da će takvi amandmani doprineti kvalitetu budućih zakona. Naravno, nadam se da ćete i vi imati isto mišljenje, ali kako stvari sada stoje očigledno da nije dovoljno shvaćeno od strane većine poslanika o kakvom se značaju ovde radi. Dakle, ista je ideja i suština mojih amandmana na član 58, gde se predlaže da izbor javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca oglašava Visoki savet pravosuđa. Takođe, i na član 59, gde sam predložio da se briše da uz prijave treba da se prilože i dokazi o ispunjavanju uslova za izbor, a ne za imenovanje. Ovo će biti moj poslednji izlazak vezan za ovaj set amandmana. Nadam se da ćete najzad shvatiti suštinu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 39, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 7, ukupnoprisutno 168narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 57. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć amandman. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 57. Predloga zakona tražila sam da se u prvom stavu briše deo rečenice koji smo imali i kod Zakona o sudijama, a gde se kaže da javni tužilac mora da bude dostojan za dužnost javnog tužioca. Kakva je to paušalna ocena i šta je to, koji su to moralni kriterijumi i ko je taj ko određuje da li je neko dostojan da bude javni tužilac ili nije dostojan. Ako se već nešto hoće, ako se traži od kandidata, a zna se koji su uslovi i da bi neko konkurisao na mesto javnog tužioca, koje sve zakonske uslove mora da ispuni, zašto se onda sada uvodi ovakva definicija koja može vrlo široko da se tumači. Da bude dostojan dužnosti javnog tužioca, da se dopadne vladajućoj strukturi iz DOS-a ili, možda, da bude dostojan javnog tužioca, da ima određenu visinu, težinu, boju očiju, tako da smatram da je ovo zaista jedna besmislica koju smo imali kod usvajanja Zakona o sudijama i predlažem da se ovaj deo stava 1. briše amandmanom koji sam predložila.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 32, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno su prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Nastavljamo rad u 15,00 časova, ali ja vas zaista molim u 15,00 časova. [[Posle pauze - 15,30.]] Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Zaključujem glasanje. Za 35, protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 8, ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 42, protiv 109, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 11, ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 59. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo, podnela sam amandmane na član 59. i član 60, koji se tiču postupka za izbor i imenovanje javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, pre svega iz razloga doslednosti, jer se protivim ustanovljavanju Visokog saveta pravosuđa i zbog toga što smatram da bi trebalo da se zaista poštuju neki osnovni principi pravnog normiranja. U članu 58, u drugom stavu piše da se oglas za izbor objavljuje u "Službenom glasniku Republike Srbije" i u drugom sredstvu javnog obaveštavanja, a u članu 59. stav 1. je izostavljeno to "i drugom sredstvu javnog informisanja". Međutim, moguće je, a to se u praksi zaista dešava, da istog dana ne bude objavljen i "Službeni glasnik Republike Srbije" i da istovremeno bude oglas objavljen u nekom dnevnom listu, u kome se inače oglasi objavljuju. Tu bi oni koji se jave na oglas, recimo, samo na osnovu datuma koji je objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije" bili u povoljnijem položaju od onih koji su, recimo, u dnevnoj štampi pročitali oglas, pa se prijavili na konkurs. Nemoguće je na osnovu toga utvrditi kada ističe rok za zaključivanje samog oglasa. Treći stav sam tražila da se briše zbog toga što smatram da Visoki savet pravosuđa ne treba da bude taj koji će tražiti lični list za svakog kandidata i da taj lični list svakako ne treba ni da se vodi. Pogotovo ne da ga vodi Ministarstvo pravde kako je ovde predviđeno i naročito zbog toga što je sadržina tog ličnog lista takva da je pomalo ponižavajuće za kandidate, a ima i momenata koji se ne mogu ni utvrditi, pogotovo kada je u pitanju imovno stanje kandidata. To je nešto što uvek ostaje za raspravu, na osnovu čega može da se utvrdi da li neko ima ovoliko ili onoliko imovine. Ako se misli na nepokretnost, onda je lako uzeti iz katastradokumentaciju, ali ako je u pitanju pokretna imovina ili ako su u pitanju novčana sredstva, to ostaje sve opet na onome koji treba sam da prijavi da li ima ovoliko ili onoliko hiljada maraka, kako ste se vi to već u predizbornoj kampanji dogovorili, pa ste svi imali, čini mi se, po tridesetak hiljada maraka ušteđevine. Niko ni više, ni manje. Član 60. stavlja u neravnopravan položaj kandidate koji se prijavljuju na konkurs, one koji dolaze iz javnog tužilaštva u odnosu na one koji dolaze iz nekog drugog organa ili organizacije, jer ovi koji dolaze iz javnog tužilaštva moraju da dostave taj lični list, a ovi drugi ne. Podaci o stručnosti ili, kako vi kažete, dostojnosti kandidata su podaci koji se dobijaju od njihovih ranijih poslodavaca i oni su uglavnom subjektivni. Pod pretpostavkom da, kako ste sada predvideli, dve godine za javnog tužioca u opštinskom javnom tužilaštvu ili jedna godina za zamenika opštinskog javnog tužioca, tražite podatke od njegovog ranijeg poslodavca:kakav je on, da li je profesionalan, da li je stručan. Uzmimo recimo jednog diplomiranog pravnika koji radi u opštini, koji radi u komunalnoj inspekciji, šta će reći sekretar organa uprave, da li je on stručan da bude javni tužilac ili zamenik javnog tužioca. Da sam na mestu, recimo, tog poslodavca kao sekretar, da imam nekog lošeg radnika i ne znam kako da ga se rešim, sve najlepše bih o njemu napisala. Prema tome, to su nepouzdani podaci. Zbog toga sam i tražila intervencijuu oba člana, jer mislim da su kandidati u neravnopravnom položaju prilikom raspisivanja konkursa i prilikom konkurisanja na ova mesta.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 38, protiv 108, uzdržan jedan, nije glasalo 23, ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 104, uzdržan jedan, nije glasalo 13, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 60. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 114, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 11, ukupno 171 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 61. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D.Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. (Zoran D.Nikolić: Odustajem od amandmana.) Konstatujem da narodni poslanik Zoran D.Nikolić odustaje od amandmana na član 61. Na član 61. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Odbor za pravosuđe i upravu iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 61. se predlaže da pri imenovanju zamenika javnih tužilaca i pri predlaganju javnih tužilaca Visoki savet pravosuđa uzima u obzir samo stručnost i dostojnost, i svako imenovanje i svaki predlog za izbor moraju biti obrazloženi. Naime, Narodna skupština nema ništa od toga što će nečije imenovanje biti obrazloženo. Time je Narodna skupština, kao i narodni poslanici u njoj, stavljen u nedostojan položaj. Oni su ti koji unapred moraju da prihvate obrazloženje imenovanja koje je izvršio neki drugi organ, a nije Narodna skupština Republike Srbije ili njeno nadležno telo, kako bi po Ustavu Republike Srbije to moralo da spada u njene nadležnosti, u njene prerogative vlasti. Zato smatram da bi ovakav član bilo dobro da se izbegne. Naravno, bilo bi bolje da ne postoji ni predlog Visokog saveta pravosuđa, ali to ćemo videti u članu 62. koji je pred nama, o kojem će se takođe govoriti. Tu se kaže da ako ne bude izabran javni tužilac, Visoki savet pravosuđa ponovo utvrđuje predlog. Čini mi se da to na najbesmisleniji način nipodaštava sve ono što bi moglo da se radi ili uradi u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zamislite samo primer do kojeg bismo mogli da dođemo u Narodnoj skupštini Republike Srbije ako Visoki savet pravosuđa predloži javne tužioce, mi ovde to ne prihvatimo, a oni su obavezni da ponovo utvrde predlog. Šta ćemo ako ponovo utvrde isti predlog? Nigde nema obaveze da, ako Narodna skupština kaže da taj predlog nije valjan, oni moraju da donesu drugačiji predlog. Mi bezmalo nemamo nikakvo pravo, osim da za izvesno vreme odložimo usvajanje onoga što je predložio Visoki savet pravosuđa. To ne samo da je loše zakonsko rešenje, već je i u suprotnosti sa drugim zakonskim aktima, a posebno u suprotnosti sa Ustavom kao ledž superior - om.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 23, protiv 145, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 8, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D.Nikolić. (Zoran D.Nikolić: Odustajem od amandmana.) Konstatujem da je narodni poslanik Zoran D. Nikolić povukao amandman na član 62. Na član 63. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 22, protiv 143, uzdržan jedan, nije glasalo 12, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 64. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovajamandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Poštovani narodni poslanici, član 64. odnosi se na tekst zakletve koju polažu javni tužioci i zamenici javnih tužilaca. Pre nego što kažem nešto o predloženom tekstu, rekla bih da polaganje zakletve zamenika javnih tužilaca pred predsednikom Narodne skupštine zaista nije primereno u momentu kada javne tužioce bira Skupština, a zamenike javnih tužilaca Visoki savet pravosuđa. Tamo gde su izabrani tamo valjda i treba da polažu zakletvu. Što bi polagali zakletvu ovde u ovom zdanju i pred predsednikom Narodne skupštine. Ovo je samo još jedan dokaz nedoslednosti i neusklađenosti teksta zakona. Predlagač kaže da tekst zakletve treba da glasi: "Zaklinjem se Svemogućim Bogom da ću ustavnost i zakonitost štititi predano, savesno i nepristrasno". U drugom stavu se kaže: "Zakletva može da se položi i bez reči "Svemogućim Bogom". Mene bi zaista bilo sramota da, pre svegakao pravnik, uopšte predložim ovako nešto i ovakvu koncepciju kakvu je predlagaču samom članu koncipirao kao tekst zakletve, jer bi to u praksi zaista izgledalo jako glupo, zato što bi spustilo nivo polaganja zakletve. Verujem da svaki čovek kada treba da položi neku zakletvu, pa čak i onda kada treba da kaže - da, kada se venčava, ima jedan poseban osećaj odgovornosti, a, pogotovo kada se zaklinje da će neku profesiju na koju je izabran obavljati onako kako se to od njega očekuje, znači na osnovu Ustava i zakona. Zbog toga smo mi, srpski radikali predložili jedan tekst koji bi bio prihvatljiv apsolutno za sve, a koji bi u sebi sadržavao sve ono što bi jedan tako visoki državni činovnik trebalo da ima na umu kada stupa na tako visoku dužnost. Tekst zakletve bi glasio ovako: "Zaklinjem se da ću svoju dužnost vršiti verno Ustavu i zakonu, po najboljem znanju i umeću i služiti samo istini i pravdi. Kako ja ovu zakletvu budem poštovao, tako mi Bog pomogao". Čovek mora kada se zaklinje, pre svega, da ima na umu da postoji nešto i iznad njega. Prvo, postoje Ustav i zakon koje svakako mora da poštuje, drugo, ako je častan čovek mora da misli o tome da možda postoji, a postoji, i nešto iznad njegove moći, bez obzira na kojoj se funkciji nalazio. Mora da ima na umu da je zakletva nešto što ga posebno obavezuje. Jer, da to nije tako značajna funkcija ne bi zakletva kao takva ni egzistirala, niti u zakonu niti u praksi. Ako nema Biblije da stavi ruku na Bibliju, ima Ustav, ali Ustav se u našoj zemlji gazi svakodnevno, pa ne predstavlja ništa. Zbog toga, ako ste izbegli - Boga, ovde, amandmanom i uveli - čast, to nije nikakva garancija, jer može da se ispostavi posle nekog vremena da taj čovek i nije častan čovek, pa nije imao u šta ni da se zakune. Zato bi ovaj drugi deo zakletve, koju mi srpski radikali predlažemo, a to je: "Kako ja ovu zakletvu budem poštovao, tako mi Bog pomogao", jer i najveći nevernici kada se nađu u nekim teškim životnim situacijama prizovu Boga u pomoć - učinio da onaipak ima nekakvog značaja za ljude koji je polažu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 116, uzdržanih 31, nije glasalo 14, ukupno prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 64. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predlagač i predstavnik Vlade su prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 115, uzdržanih 35, nije glasalo 12, ukupnoprisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman, iako ga je u prvom slučaju ipak prihvatila. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 56, protiv 115, uzdržanih tri, nije glasalo 11, ukupno prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Poštovana gospodo narodni poslanici, samo zbog određene tvrdoglavosti koja je nastala u toku jučerašnjeg zasedanja sada se nalazimo u jednoj dosta složenoj situaciji i svi oko toga pomalo ćute, jer niko više neće da priča o tome zašto je funkcija zamenika tužioca nestalna, odnosno određena rokom od osam godina ... (Glasovi - zato što su svi vaši.) Nisam čuo šta kažete, čiji su svi? To beše Šormaz, dođite pa kažite ovde. Narodni poslanik si, kao i ja, pa dođi pa pričaj odavde. Molim vas da se saslušamo. Moram da se vratim na Ustav, član 106, koji ima u prvoj rečenici: "Funkcija javnog tužioca je stalna". Ne znam da li treba da napišemo i da se to odnosi na funkciju zamenika javnog tužioca. Sada smo došli u situaciju u koju smo došli, zato što nije usvojen amandman mog kolege Zorana D. Nikolića u prethodnom zakonu, da ovog momenta Skupština sve vreme glasa protiv amandmana predstavnika SPS, iako pokušavaju da uvedu ovaj zakon u ustavnost. Mi stalno imamo priču, i od ministra za pravosuđe i od svih živih koji se po potrebi pozivaju na Ustav, naravno kad im treba Ustav, a kada ne treba - nema veze, kada kažemo: Ustav ne valja pa ćemo ga menjati, a dok ne promenimo Ustav, mi ćemo ga malo koristiti, a malo nećemo. Molio bih da ovde zastanemo i da se ova pat pozicija reši upravo u duhu u kome je predložen ovaj paket zakona. Jer, mislim da dolazimo u pat situaciju, kada je u pitanju ovaj član 66, zakona, gde sam tražio da se to pravo na imenovanje od strane Visokog saveta za pravosuđe ukinekada su u pitanju zamenici javnih tužilaca. Moram da pomenem sada i Ustav, član 106, i ti članovi oko člana 106. otprilike govore o tome. Molim vas, pogledajte, pročitajte, pa onda opet da razgovaramo. Hvalalepo.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodine Mihajlov, izvolite.
Ne znam da li smo gospodin Tomić i ja bili na istoj sednici, ali, koliko vidim, mi smo pričali dobar deo prepodneva upravo o tom problemu i pitanju stalnosti i samostalnosti, kako tužilaca tako i zamenika javnih tužilaca. Ja molim gospodina Tomića da mi pokaže u Ustavu gde su zamenici javnog tužioca stalna funkcija, da mi pokaže da piše u Ustavu odredba - zamenici javnih tužilaca su stalni. Kada mi to bude pokazao, onda ćemo tu odredbu ispoštovati. Ako mi to nađe, ja u ovom trenutku pristajem da zastanemo sa usvajanjem zakona i da to onda proverimo. Kako toga nema, nema razloga da uopšte zastajemo. Znam da bi mnogi voleli u ovoj državi da se zastane sa svim što se radi, kako bi zadržali ono što je loše. Naravno da to nećemo uraditi. Naravno da idemo putem promena. Nikakva trik pitanja, otprilike kao to, nas neće zaustaviti da nastavimo sa promenama koje smo počeli, tako da ne vidim da ima razloga da se zastane sa bilo kojim zakonom.
Možda imamo različit Ustav. Kao replika, možete da pročitate da li piše - zamenik. Izvolite, kroz repliku to možete pročitati. Ovo je prava parlamentarna rasprava, molim vas.
Pošto smo svi počeli da pokazujemo Ustav, evo neka mi neko u Ustavu pročita gde je razdvojena zamenička od javnotužilačke funkcije [[žagor u sali]] Postoji funkcija, samo postoji funkcija javnog tužioca. Ona je Ustavom garantovana. Tužilaštvo funkcioniše kao državni organ, pa mora da ima svog šefa. To je javni tužilac, a ostali su zamenici. Sve odgovornosti u okviru tužilaštva i ovlašćenja su ista. Tako piše u Ustavu u članu 106. Molim da mi neko onda pročita gde je razdvojena zamenička funkcija od funkcije javnog tužioca. (Dejan Mihajlov: Replika.)
Po Poslovniku o radu Narodne skupštine, recimo. Izvolite.
Ja samo hoću da mi gospodin Tomić pročita gde je spojena javnotužilačka funkcija sa funkcijom zamenika javnog tužioca i onda možemo da razgovaramo o stalnosti.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, očigledno smo sa nivoa zakona prešli na nivo Ustava. Ustav je mnogo ozbiljna stvar da bismo ga olako potezali i tumačili kako ko stigne. Niti sebi dajem za pravo da to činim, to može samo ovaj parlament da čini na verodostojan način. Ako smo se već latili različitih tumačenja, onda moram da zamerim uvaženom kolegi Mihajlovu na ovom separatnom ili povremenom legalizmu ili legalitetu koji se koristi [[žagor u sali]] , kada to odgovara određenom trenutku. Da podsetim da se u Ustavu nigde ne spominju mesne zajednice, ali niko ovde u ovoj sali ne može reći da mesne zajednice ne postoje. Isto tako, u Ustavu piše da nijedan građanin Srbije ne može biti ekstradiran niti proteran iz zemlje, ali je vlast, u kojoj je gospodin Mihajlov, ipak to učinila. Znači, oprezno sa Ustavom.
Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da je veselo društvo iz ćoška to raspoloženje prenelo na celu salu. Pokušaću da u nekoliko rečenica kažem nešto o pozivanju predlagača zakona na Ustav. Tačno je da se, doslovno posmatrano i gledajući Ustav, ne pominju zamenici javnih tužilaca, ali pošto ste se pozivali na logičko tumačenje pravnih akata i pravnih normi tim tumačenjem biste došli do zaključka da se to podrazumeva. Ne moramo da idemo dalje, možemo da napravimo jednu kraću analizu onoga šta ste i kako ste činili do sada povodom ovih zakona, na koji način su kršeni pojedini članovi Ustava, pojedine ustavne norme. Čini mi se da to neće biti teško da se dokaže. U članu 35. Ustava Republike Srbije govori se da je pravo na rad zagarantovano. Videli smo na koji način se ono oduzima pojedinim ljudima koji bi, eventualno, i na svoj zahtev mogli da budu razrešeni, a posle toga takvu vrstu posla ne bi mogli da obavljaju. Što se tiče Ustava, videli smo na koji način se, što je mnogo opasnije čak i od ovog prava koji se daje svakom pojedincu i svakom čoveku, ingerencije i prerogativi Narodne skupštine Republike Srbije direktno oduzimaju, a daju Ministarstvu pravde Republike Srbije. Dakle, izvršnom organu vlasti. Ne možemo se na Ustav pozivati kada nam to odgovara, a kada ne. Istovremeno se postavlja pitanje, pošto govorimo o javnotužilačkoj funkciji, šta radi republički javni tužilac posle odluke Ustavnog suda koja je proglasila Uredbu Savezne vlade neustavnom, podrazumeva se i odluke Republičke vlade i sve ono što se dogodilo sa otimanjem odnosno kidnapovanjem i ekstradiranjem pojedinih građana Haškom tribunalu, odnosno nekoj drugoj zemlji. Postavlja mi se pitanje - zašto on po službenoj dužnosti ne pokreće postupak po tom pitanju. On bi morao to da uradi. Ako ne obavlja taj posao, postavlja mi se pitanje zašto onda Narodna skupština ne pokreće pitanje uspostavljanja nekoga ko bi bio republički javni tužilac, ako ovaj već nije ili ne znam šta čovek radi, šta misli da obavlja, koji posao da obavlja i po kom pitanju će to nekada učiniti. Dakle, taj Ustav, koji se koristi da bi nekada neko rekao daje on legalista, da bi nekada neko rekao da mu je mnogo stalo do pravnih normi, izgleda da vam nekad odgovara, a čini mi se da vam mnogo češće ne odgovara. Potrebno je, čini mi se, više nego ikada da se pozivamo na pravne akte i da ih striktno tumačimo. Naravno, jedno od tumačenja, najbolje autentično tumačenje zakona, ali jedno od tumačenja (ne znam, jezičko može da bude i logičko tumačenje) - potpuno je jasno, imajući u vidu da potpuno ista procesna prava ima zamenik javnog tužioca, da je on de fakto javni tužilac, da obavlja javnotužilačku funkciju, i da bi trebalo da bude izjednačen u položaju. Dakle, to je ono što mi mislimo. Što se tiče mesnih zajednica, uzgred i oko toga ko se pridržava Ustava, nema toga u Ustavu. Tamo gde smo na lokalu mogli da utičemo nema ni mesnih zajednica. Posle toga su krenuli svi da kritikuju, a krši se nešto što je socijalističko samoupravljanje donelo. Vidim da to svima odgovara. Ja moram da kažem da mi u tome nećemo da učestvujemo. Držimo se striktno Ustava. Ko god da ga pisao, kako god da taj Ustav izgledao, Ustav je Sveto pismo. Ne može neko da kaže poput ministra pravde, nije Ustav Sveto pismo. Jeste Ustav Sveto pismo, za svakoga ko se bavi državnim poslovima. Ne mora da bude za pojedinca, njemu može da bude Sveto pismo važnije od Ustava. Ali, za državne funkcionere, državne službenike, Ustav mora da bude ako ne važniji, najmanje jednako važan (ukoliko je reč o verujućim ljudima) koliko i Sveto pismo. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje amandman, uz napomenu da smo ipak kao Skupština poslednjih 15-20 minuta pokazali da imamo potencijala da funkcionišemo zaista kao Skupština i da vodimo pravu skupštinsku raspravu. [[Aplauz.]] Zaključujem glasanje. Za 54, protiv 116, uzdržana dva, nije glasalo 10, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Stavljam amandman na glasanje. Zaključujem glasanje. Za 24, protiv 152, uzdržanih nije bilo, nije glasalo devet, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Dragan Tomić.
Poštovani predsedniče, poštovana gospodo narodni poslanici, amandman sam podneo na član 67, gde se govori o razlozima za prestanak dužnosti javnog tužioca. Tražio sam brisanje stava 2, koji takođe kaže da zameniku javnog tužioca prestaje dužnost i kada istekne vreme na koje je imenovan i ako bude ukinuto javno tužilaštvo. U prilog malopređašnjoj raspravi, sada ću zaista citirati taj član 106. Ustava, samo u prvoj rečenici. Ustav koristi termin: "Funkcija javnog tužioca je stalna funkcija". Kome pripada funkcija javnog tužioca - funkcija javnog tužioca pripada tužiocima i njihovim zamenicima. Ovo je vrlo jasno tumačenje, ne trebaju vam nikakve izvedene forme tumačenja. Znači, vrlo jasno tumačenje ovog člana 106. Mi sada dolazimo u situaciju da smo, neusvajanjem člana 1. prethodnog zakona, zaista došli u jednu paradoksalnu situaciju. Ja se nadam, gospodine Mihajlov, da vam je jasan sada član 106. stav 1.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Zaključujem glasanje. Za 54, protiv 119, uzdržana dva, nije glasalo 12, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira na to što vas je danas zaista teško ubediti u bilo šta što je opravdano, ja ću pokušati da obrazložim svoj amandman, mada to teško dopire do vas. Za vas zamenik tužioca nije tužilac, za vas čak ni v.d. republičkog javnog tužioca nije republički javni tužilac, zato što ste predvideli da ga imenuje Visoki savet pravosuđa, pa ne napisaste - iz redova zamenika republičkog javnog tužioca, ili iz redova javnih tužilaca, koji su već izabrani od strane Skupštine, nego ste samo članom 25. rekli da v.d. imenuje Visoki savet pravosuđa. Da bi neko bio v.d. republičkog javnog tužioca, a to znači republički javni tužilac, mora da bude izabran u ovoj skupštini na javnotužilačku funkciju. Vi se samo preganjate oko toga da li negde piše javni tužilac i da li je pomenut zamenik, a ovde se radi o nečemu što je isto tako ozbiljno. Naime, predvideli ste članom 69. da se javni tužilac i zamenik razrešavaju kada su osuđeni za krivično delo na bezuslovnu kaznu zatvora dužu od šest meseci ili za kažnjivo delo koje ih čini nedostojnim dužnosti. Predlažem da se razrešavaju kad su osuđeni za krivično delo i da izbrišemo odredbu da to bude minimum šest meseci. Jer, šta to znači da zadržite javnog tužioca koji je osuđen na pet meseci zatvora, izađe iz zatvora i ponovo postane javni tužilac. Sada, mogli biste da prigovorite da će biti razrešen zato što je učinio delo koje ga čini nedostojnim dužnosti, ali nigde ne rekoste ko će to procenjivati koje je delo nedostojno dužnosti, a koje je delo dostojno. Znate, za dužnost javnog tužioca nedostojno je da bude osuđen na kaznu zatvora, i tu se više ne postavlja pitanje - kakvo je to delo i koliko je trajao zatvor? Ne može tužilac, sudija, kada izađe iz zatvora, da nastavi svoju funkciju. Pa, smejaće se narod. Kako će on da pita učesnika u postupku - da li ste osuđivani? Onda će onaj da kaže - jeste li vi, gospodine tužioče, zajedno smo ležali u istoj ćeliji. Ja mislim da bi trebalo malo da razmislite o tome, zato što se radi o ljudima koji bi trebalo da vrše ozbiljne dužnosti u ovoj državi. Makar koliko da pokušavate da unesete i dozu neozbiljnosti u čitav ovaj postupak, postoje stvari sa kojima se ne igra. Sudija je jedan od najuglednijih ljudi u svakoj opštini, javni tužilac takođe. [[Žagor u sali.]] Kome ja to govorim?
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 57, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo devet, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se podnosilac amandmana javlja za reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 88, protiv 66, uzdržanih devet, nisu glasala 24, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 71. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Zoran D. Nikolić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, prešli smo na novo poglavlje zakona, a to je utvrđivanje razloga za prestanak dužnosti javnotužilačke funkcije i nema veze sa ovim što smo do sada usvajali. Ovde je u članu 71. stav 2. i 3, gde smo izvršili određene intervencije, navedeno sledeće - da postupak za razrešenje pokreću javni tužilac, neposredno viši javni tužilac, republički javni tužilac i ministar nadležan za pravosuđe. Mi smo predložili da se briše ovaj izraz "ministar nadležan za pravosuđe" i mislimo da je dovoljno da ovi organi budu ovlašćeni da pokreću postupak, tim pre što ni po postojećim propisima ministar pravde nije imao ovlašćenje da pokreće postupak za razrešenje tužilaca. Zbog toga se ovim predlogom zakona izvršnoj vlasti nudi više nego što ima po postojećim zakonima, a predlagač nas je uveravao da je želja i duh zakona da se ovim predlozima obezbedi veći stepen stamostalnosti i nezavisnosti javnotužilačke funkcije. Stoga smatramo da je sasvim moguće, bez obzira na glasanja koja su bila pre ovoga, izuzeti ministra pravosuđa iz toga da pokreće postupak za razrešenje javnih tužilaca. Slažemo se da on može da daje inicijativu, kao član Visokog saveta pravosuđa i da je to prava mera stvari, ali mislimo da je ovo suvišno i da predloženo rešenje nije u duhu koncepcije samog Predloga zakona.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Za 58, protiv 122, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, ukupno prisutno 190 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 71. amandman je podnelanarodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra isti pravno mogućim. Da li želite reč? (Želi.)
Amandman na član 71, stav 2, a neću izlaziti povodom istovetne primedbe u amandmanu na član 73, stav 3, odnosi se na naše neprekidne primedbe od početka rasprave o ovom zakonu u pojedinostima na direktni upliv, na direktno mešanje ministra pravde u rad samostalnog organa, Republičkog javnog tužilaštva i javnih tužilaštava. U članu 71. se upravo govori o tome da postupak za razrešenje kada su u pitanju formalni razlozi, a nekome mogu da izgledaju kao razlozi tehničke prirode kada neko završi radni vek, može da pokrene ministar za pravosuđe. Ali, kada su drugi razlozi u pitanju, kao što je predlagač naveo nesavesno vršenje dužnosti, ovlašćenje za pokretanje postupka, pored ostalih koji su navedeni, takođe ima ministar pravde. Pitanje je kako će ovaj zakon o javnom tužilaštvu da izgleda posle svih ovih amandmana i pitanje je da li i sam predlagač zna koji je amandman usvojen, a koji nije, ali jedno je sasvim sigurno - da će ovi zakonidati široka ovlašćenja ministru Batiću, ne samo kroz odredbe članova 71. i 73, nego kroz primenu čitavog zakona, tako da može da nastavi da se ponaša bahato, kao i do sada: da mu se jedan tužilac sviđa, drugi ne sviđa; da ih udaljava po ličnim simpatijama i antipatijama; da o tome vodi kampanju; da on o tome, kao deo izvršne vlasti, otvoreno priča, i to iz dana u dan, na svim DOS-ovskim medijima, na svim televizijama, i onda kaže - pa ima podršku naroda. A ti koji su zaposleni u DOS-ovskim medijima, hodajući po beogradskim ulicama, gotovo da nikoga nisu mogli da pronađu od građana koji bi dali opravdanje za takve Batićeve postupke. I vi mu, i ovim zakonom, i ovakvim članovima dajete još veća ovlašćenja, da radi šta hoće, da se ponaša kako hoće. Uostalom, gospodo iz DOS-a, zbog takvog Batića, zbog ovakvih zakona, vi ćete snositi konsekvence pred biračima Srbije. To nikako nisu zakoni, kao što ste vi govorili tokom ove skoro 10-todnevne rasprave, koji će dovesti do nezavisnog pravosuđa, do mogućnosti da ljudi odgovorni, visokomoralni, visokoprofesionalni, na najbolji mogući način obavljaju svoj posao. Vi ste sami toga svesni. Sada je ovako, a u budućoj političkoj trgovini pitanje je kako će stvari da stoje i ko će tu odneti prevagu, da li neki novi Batić, sličan njemu, ali ne daj bože da dođe još neko gori nego što je Vladan Batić, teško onda tužiocima, sudijama i svima onima koji treba da potraže sudsku zaštitu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 55, protiv 114, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 23, ukupnoprisutna 192 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 72. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam ga na glasanje. Za 53, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 22, ukupno prisutna 192 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 73. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 73, koji je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Za 51, protiv 115, uzdržana dva, nije glasalo 24, ukupno prisutna 192 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 73. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je isti pravno moguć. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 73, koji je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Za 53, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 13, ukupno prisutna193 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 75. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Član 75, čije brisanje tražim, kaže da republički javni tužilac može u postupku za razrešenje zbog nesavesnog ili nestručnog vršenja dužnosti izreći meru upozorenja ili meru uklanjanja iz javnog tužilaštva od jednog meseca do jedne godine. Isto može učiniti i Visoki savet pravosuđa kada rešava o prigovoru, a republičkom javnom tužiocu mere u prvom stepenu izriče ministar nadležan za pravosuđe. Izricanje obe disciplinske mere posledica su prethodno pokrenutog postupka za razrešenje zbog nesavesnog ili nestručnog vršenja dužnosti, pa sada vi zamislite, imate javnog tužioca, utvrdi se da nesavesno ili nestručno vrši svoju dužnost, a onda mu javni tužilac kaže - no, no, nisi dobar, ajde malo u ćošak do godinu dana, kao malom detetu. Radi li se ovde o visokim državnim činovnicima, pretpostavlja se i vrhunskim pravnicima, ozbiljnim, punoletnim, odgovornim ljudima ili se radi o deci iz obdaništa? Imajući u vidu predloge koje imamo za javne tužioce, imajući u vidu predloge koje smo imali za sudije, mi pretpostavljamo da možda ova mera upozorenja ili teranja u ćošak može da bude i primerena, jer su vam kandidati katastrofalni. Ako pođemo od toga ova odredba je u redu, ali ja naravno ne polazim od toga. Polazim od činjenice da je zakon taj koji treba malo da potraje, mada sumnjam da ovaj može da potraje duže od mandata ove skupštine, da bi javni tužioci, ako su svesni šta im se sprema, trebalo da se osećaju krajnje poniženim ovakvom odredbom.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje. Za 56, protiv 123, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 13, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, neću se više javljati za reč, iako imam još par amandmana, obzirom da je jasno da skupštinska većina nije prihvatila neke naše ideje, što je svakako pravo većine u Parlamentu. Nije problem što nije poslušana skupštinska manjina, mislim da je veći problem što se na neki način većina zamerila i struci. Rekao sam da je naša poslanička grupa, a nadam se da su i druge grupe dobile dopis u kome su okružni javni tužilac u Beogradu, sa kolegama pet opštinskih javnih tužilaca u Beogradu, dali određene primedbe i sugestije na Predlog ovog zakona,čiji se epilog može svesti na jednu njihovu rečenicu, koju su u dopisu naveli - usvajanjem ovih zakona, bez odgovarajućih izmena, dobijamo nezavisne sudove i zavisne tužioce. To su rekli nosioci funkcija koje je ova skupština, ova većina, koliko pre par meseci velikom većinom glasova postavila na ove visoke dužnosti. Mislim da to nije u redu, no kažem da je to svakako pravo većine. Što se tiče samog amandmana, on se odnosi na to ko republičkom javnom tužiocu izriče mere u prvom stepenu. Predlogom zakona je propisano da to čini ministar za pravosuđe. Degradirajuće je za republičkog javnog tužioca, koji predstavlja javno tužilaštvo, da mu, uslovno rečeno, ne pežorativno, činovnik izvršne vlasti izriče opomene. Zbog toga smo predložili da, ako već neko mora da ga opominje,to čini Visoki savet pravosuđa. Uostalom, o prozivci republičkog tužioca i tužilaštva uopšte nešto slično govorio je moj kolega Petar Jojić u raspravi u načelu, naročito u pogledu ovlašćenja koje ima po Zakonu o izvršenju krivičnih sankcija, tako da mislim da će ovog puta skupštinska većina pogrešiti ukoliko ne prihvati ovaj amandman.
Izvolite.
Poštovano predsendištvo, dame i gospodo narodni poslanici, sve je već rečeno o ovim zakonima i samo bih ispravio kolegu Nikolića u onom delu u kome je on citirao pismo okružnog javnog tužioca, a koje su podržali predsednici opštinskih tužilaštava iz Beograda. Mi smo potpuno izašli u susret tim zahtevima i time smo zapravo iskazali svoju dobru volju i iskrenost u nameri koja je pre svega bila motivisana našim nastojanjem da se depolitizuje oblast pravosuđa. Samo su u dva slučaja tužioci ostali bez naše podrške, i to: u (jednom) slučaju kojim se, praktično, kroz član ovog zakona omogućava proces razrešenja, odnosno reizbora, zamenika u tužilaštvu; i u (drugom) slučaju u kojem, umesto konkrentog pozivanja na kolegijum republičkog javnog tužioca, koji čine, pored republičkog javnog tužioca,predsednici okružnih sudova iz Beograda, Kragujevca i Novog Sada, mi zapravo ostajemo na kolegijumu od tri predsednika okružnog suda, pri čemu ne kažemo koja su to tri. Dakle, to je manje-više formalna razlika, suštinska svakako ne. Koncepcijska, politička, je po pitanju reizbora, jer smo mi smatrali da se na takav način praktično može efikasnije ispraviti sve ono što je loša karakteristika tužilačkih aktivnosti u ovom trenutku.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Samo, zarad javnosti, neke od primedbi u formi amandmana na član 39. Predloga zakona - dužnost javnog tužioca i zamenika javnog tužioca traje neprekidno od prvog izbora do navršenja radnog veka. To je predlog. Zatim na 56. stav 1. i stav 2. - javnog tužioca i zamenika javnog tužioca bira Narodna skupština na predlog Visokog saveta pravosuđa. Takođe, neophodno je brisati odredbu člana 42. stav 3. Predloga, po kojoj odluku o udaljenju republičkog javnog tužioca u prvom stepenu donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa, jer to ovlašćenje treba da pripada Visokom savetu pravosuđa, čija odluka treba da bude konačna. Još par, da ne zamaram skupštinsku većinu. Znači, nisu sitne razlike.
Reč ima gospodin Mihajlov.
Činjenica je da su tužioci imali jedan predlog i mi smo im u dobrom delu slučajeva izašli u susret. Usvojili smo predloge njihovih amandmana. Jedino nismo ove odredbe, o kojima je govorio gospodin Jovanović, koje se odnose na stalnost zamenika javnih tužilaca i na taj kolegijum. Smatramo da je ovaj koncept bolji i ne vidim da je to neka prepreka u vršenju te funkcije. Jednostavno, mi smo takav predlog napravili i prihvatili sugestije javnih tužilaca, ali mi smo se odlučili za ovaj koncept.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Zaključujem glasanje. Za 58, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 17, ukupno 190narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, približavamo se kraju rasprave u pojedinostima o Predlogu zakona o javnom tužilaštvu. Sve više sam ubeđen da zakon nije urađen dovoljno stručno, da nisu sagledani svi zakoni na koje se odnosi i da će doći u koliziju, ne samo sa republičkim, nego čak i sa saveznim zakonodavstvom. Na primer, odredbama člana 17. ste predvideli da javni tužilac može zahtevati odlaganje ili prekid izvršenja odluke kad smatra da postoje razlozi da se vanrednim pravnim sredstvima pobija odluka doneta u sudskom ili drugom postupku. Na stranici 24-toj "Službenog lista SRJ", gde je objavljen Zakon o izvršnom postupku, član 263. kaže: "Odredbe drugih zakona, koje se odnose na zahtev za odlaganje i prekid izvršenja, neće se primenjivati u izvršnom postupku." Šta to znači? Ovo je iz vremena kada smo mi amandmanima menjali zakone u Saveznoj skupštini. Vi sad predviđate da ako neko dobije spor, na primer, protiv "Cepter banke" i dobije izvršnu presudu, da javni tužilac može, po članu 17, kako ste ga sada usvojili, da zahteva odlaganje ili prekid izvršenja odluke i da više nikada taj dug ne bude naplaćen. To se dešavalo i ranije. To predviđate i sada, iako je Savezni zakon jasan i rigorozan. Izvršnu odluku više niko ne može da zaustavi, zato što mnogi ljudi i dan-danas šetaju sa izvršnim presudama u džepu i nikada svoje dugove nisu naplatili. Sporovi sa izvršnim presudama se produže još 10 ili 15 godina. Mi smo hteli da se sa tom praksom prestane i u vreme kada je ministar pravde bio Petar Jojić i kada je SRS učestvovala u Saveznoj vladi, uz veliku borbu na samoj sednici Vlade, ovaj član je ušao u pravni promet. On ne može da bude pobijen Zakonom o javnom tužilaštvu, koji donosimo u Republičkoj skupštini. Znači, neusklađenost zakona je evidentna i očita. Naravno, ne sviđa mi se mera upozorenja koju ćete izricati javnom tužiocu ili njegovom zameniku. Mislim da kad čovek obavlja tako odgovornu dužnost, kad je najstručniji pravnik koga možete da izaberete, jednostavno ne može da zasluži meru upozorenja - ili će biti udaljen, ili će biti razrešen ili će da radi kako treba. Kakav li je to prekršaj u kome ćete izricati meru upozorenja tužiocu u obavljanju dužnosti? Ne mislim oko zakašnjavanja na posao. Ali, ako javni tužilac ne obavlja svoj posao kako treba, pa makar kako minimalno da je to, on ne može da dobija nikakva upozorenja. Od koga da dobija upozorenja? Nije on đačić, nije učenik. Naravno, ima ovde pametnih poslanika koji su se poistovetili sa ljudima sa kojima se druže, pa mogu da dobacuju. Ali, ovde se radi o ozbiljnim stvarima. Ovde se radi o zakonima po kojima će sutra početi da deluju i sudovi i tužilaštva. Treba ukazati na sve aspekte, bez obzira na to da li vam se to sviđa ili ne. Bilo bi dobro da ste i vi detaljno čitali ove zakone i da ste sami pronašli šta u njima ne valja. Već brojamandmana koji je prihvaćen na ove zakone govori da nisu bili dobro pripremljeni. Nikada nisu dobro pripremljeni zakoni koje ne predlaže Vlada, jer niko nema takav aparat. Šta će nam onda Vlada ako smo mi u stanju da sami pišemo zakone, kojima potpuno derogiramo dužnosti Vlade? Vlada je osnovni predlagač zakona i ima ogroman aparat. Hiljade ljudi je zaposleno u tom aparatu. Sada, mi napišemo pet zakona, potpiše ih samo jedan čovek. Evo, ovde pet dana pet zakona obrazlaže jedan čovek. Mislite li da je to dobro? Mislite li da smo sve sagledali dobro? Mislite li da neće biti sukoba u praksi? Mislite li da neće biti ponižavanja u praksi? Ja mislim da će biti. Mislite li da će biti nezavisno sudstvo, da će biti nezavisno tužilaštvo? Ja sam ubeđen da neće biti nezavisno. Vi kažete da ne postoji zamenik tužioca u Ustavu. Ne postoji ni vršilac dužnosti republičkog javnog tužioca. Nigde ne možete da nađete vršioca dužnosti republičkog javnog tužioca. Hoće li imati imunitet taj čovek? Hoće li Narodna skupština da odlučuje o njegovom imunitetu, kad ga postavi Visoki savet pravosuđa?
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 55, protiv 116, uzdržana dva, nije glasalo 15, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 77. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Ovo je poslednji amandman koji sam podnela ispred poslaničke grupe SRS. Približavamo se kraju rasprave u pojedinostima o paketu zakona. Doduše, ostao je još jedan zakon o područjima i sedištima tužilaštava i sudova, koji ćemo uskoro da razmatramo. Međutim, ono što bih vas podsetila i što bih rekla zbog javnosti, koja prati ova skupštinska zasedanja, je činjenica da je ove pakete zakona o pravosuđu predlagač dao a da ni sam verovatno nije bio, niti je u ovom trenutku, svestan posledica koje će po čitav pravosudni sistem imati usvajanje ovako nakaradnih zakonskih projekata. Zakonskih projekata koje je pisao neko iz Jugoslovenske levice, a koje je bivši ministar, takođe iz Jugoslovenske levice, 1998. godine pokušao da proturi na usvajanje u Vladi Republike Srbije. Zakone oko kojih su se lomila koplja danima, zbog kojih smo bili prinuđeni, mi poslanici SRS-a i drugi poslanici opozicije koji su u međuvremenu revidirali svoj stav, da odu do svojih kuća, pa da se vrate na poziv predsednika Skupštine tek onda kada je postignut nekakav dogovor, politička trgovina između dve najjače poslaničke grupe u okviru nekada jedinstvenog DOS-a. Član 77. ovog zakona dovoljno govori o nedoslednosti i predlagača i onog celokupnog dela DOS-a koji će glasati za ovaj zakon. Ali, ne verujem uopšte da mnogi poslanici, koji su danima bili odsutni iz skupštinskih sala, koji su prouzrokovali nedostatak kvoruma, a iz poslaničkih grupa su nekada jedinstvenog DOS-a, znaju o kakvim je zapravo zakonskim projektima ovde nekoliko dana bilo reči. Da ste nedosledni, govori i stav člana 77. u kome kažete da javni tužilac, koji treba da bude razrešen ili koji treba da podnese zahtev, zahtev podnosi Visokom savetu pravosuđa. A, vrlo dobro znate da ga imenuje Narodna skupština Republike Srbije. Samo zamenike javnih tužilaca, za koje još uvek niste definisali gde po Ustavu treba da ih smestite, to vam još uvek nije jasno, imenujeVisoki savetpravosuđa za koji ste glasali. Sve ovo u isto vreme pokazuje da će ta nedoslednost da bude prisutna, ne samo kod ovakvih zakonskih predloga, već i u daljem vašem delovanju, a ja sam isto tako uverena, a to je ujedno danas moja poslednja poruka kolegi Mihajlovu, koji je samo pro forme ovde predlagač ovih zakona, da ni njegova poslanička grupa nije upućena u ono šta se dešava kroz ovakve zakonske predloge. A da ne govorimo o onima koji će danas pukim pritiskim na taster - za da izglasajuZakon o tužilaštvu i sledeći zakon kojim se završava ovaj set zakona o pravosuđu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 22, ukupnoprisutno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 54, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 22, ukupnoprisutno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 79, koji se, u stvari, odnosi na član 78, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?(Ne.) Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Izvolite.)
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom odeljku, u članu 79, kaže se da o prestanku dužnosti javnog tužioca odlučuje Narodna skupština, i po tome se vidi koliko smo bili u pravu kada smo govorili ko je onaj ko suštinski bira javnog tužioca, a to nije Narodna skupština Republike Srbije, de fakto. Ali se u drugom stavu kaže da Visoki savet pravosuđa odlučuje o prestanku dužnosti zamenika javnog tužioca. Potpuno nepotrebno, zato što bi taj status morao da bude istovetan statusu javnog tužioca. Dakle, ako to čini Narodna skupština Republike Srbije za javnog tužioca, trebalo bi to da čini i za zamenika javnog tužioca, jer su njegova procesna ovlašćenja potpuno ista i nikakve suštinske razlike nema. Drugo, u stavu 3. ovog člana se vidi sve ovo o čemu smo razgovarali juče. Naime, juče se postavilo pitanje, vezanoza sam Zakon o sudijama, ali i Zakon o javnom tužilaštvu, o mogućnosti pokretanja upravnog spora i zašto samo žalba Ustavnom sudu. Međutim, očigledno je da je predlagač ostao pri svom prvobitnom stavu, ili računa da je to najbolje rešiti žalbom Ustavnom sudu, što mi smatramo pogrešnim. Bilo bi neuporedivo bolje da je ostavljena mogućnost i u ovom slučaju pokretanja i vođenja upravnog spora. Hvala.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 55, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 25, ukupnoprisutno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 79. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?(Ne.) Predlagač je prihvatio ovaj amandman. Nemamo mišljenje Vlade. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 132, protiv 30, uzdržana dva, nije glasalo 26, ukupnoprisutno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?(Ne.) Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Izvolite.)
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde imamo istu nelogičnost kao i u Predlogu zakona o izboru sudija. Tipski je pisano, pa su slične i greške, tj. pogrešna rešenja. Naime, kaže se da javni tužilac i zamenik javnog tužioca ne mogu podneti prijavu za izbor u sud ili javno tužilaštvo, niti prijavu za imenovanje za zamenika javnog tužioca ili sudiju za prekršaje. Opet se postavlja ono pitanje - a šta ako je razrešenje izvršeno na njegov zahtev, zbog porodičnih problema, ili bilo čega drugog. Opet se uskraćuje Ustavom zagarantovano pravo na rad čoveku, a ponoviću krilaticu Gaša Kneževića - čuvenog ministra prosvete, čuvenog u Evropi, a i šire, što bi rekao naš narod, jer takvog ministra nema nigde - koji kaže da oni koji su tako školovani, tako stručni da bi bili bolji konobari i bolje bi radili neke druge poslove za koje nije potrebna tako visoka stručna sprema, ali valjda se mi borimo za to da oni rade ono što je njihova struka, ono što je zanimanje, ono zbog čega su ovu školu završavali. Zato bih rekao da se ne sme i ne može na ovakav način uskraćivati pravo podnošenja prijave ili mogli smo bar taksativno [[žagor]] izvinite što sam vas prekinuo. Dakle, smatram da smo morali taksativno da navedemo slučajeve u kojima bi postojali i predstavljali izuzetke, ako ništa drugo, jer šta će se u praksi dogoditi kada bude postojao ovakav primer. Kada neko na lični zahtev bude razrešen, iz bilo kojih razloga, a onda posle toga želi da se bavi tim poslom, želi da se bavi onim što mu je struka, onim što mu je zanimanje, onim za šta je školovan i kvalifikovan, a mi mu kažemo:"E, više nemaš pravo da podnosiš prijavu a kamoli da se baviš istim poslom. Idi, budi konobar ili radi nešto drugo". Naravno, uzgred, nemam ništa protiv konobara i sam sam to nekada radio sa 15 ili 16 godina. Možda bi bolje bilo i lakše bih tu ubedio neke druge kako poslovi da se obavljaju, nego vas. Zato molim predlagača da prihvati ovaj amandman, da prihvati izmenu ovog člana, zato što sam siguran da će biti mnogo bolje i da će se mnoge teške situacije, mnoge neverovatne situacije u samoj praksi na ovakav način izbeći. Uveren sam da ko ima razuma da će to prihvatiti, a ako ne, najlakše je da to opet odbijete.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 74, protiv 101, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 16,ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 81. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Radovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da). Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 81. i tražim da se on briše. Zašto? U skoro svim diskusijama koje su bile danas za ovom govornicom, poslanici iz opozicije, pre svega iz SPS-a, partije koja ima najviše odbornika na prethodnim izborima, pokazali su da javni tužilac i njegov zamenik imaju ista prava, iste obaveze i da su jednaki. Član14. ovog Predloga zakona kaže, zamenik javnog tužioca može bez posebnog ovlašćenja da preduzima svaku radnju za koju je javni tužilacovlašćen. Cela treća glava ovog predloga zakona govori o javnim tužiocima i zamenicima, u smislu javni tužioci i zamenici su dužni, javni tužioci i zamenici imaju pravo, nikome nisu odgovorni itd. Pre svega, zbog toga smatram da član 81. treba brisati. Nije dobro da se on nađe u ovom predlogu odnosno u finalnoj verziji zakona. Inače, imam jedno pitanje za predlagača zakona. Član 1. ovog zakona kaže: "Javno tužilaštvo je samostalni državni organ koji goni učinioce krivičnih i drugih kažnjivih dela, ulaganjem pravnih sredstva štiti ustavnost i zakonitost i preduzima druge radnje za koje je zakonom ovlašćeno. Javno tužilaštvo podleže samo ustavu i zakonu". Član 6. ovog predloga kaže: "Javno tužilaštvo obaveštava javnost o stanju kriminala i drugim pojavama koje zapazi u radu". Pošto vi više deklarativno pričate o nezavisnom sudstvu,postavljam pitanje predlagaču, da li to znači da će posle usvajanja ovog zakonajavni tužilac i njegov zamenik, pošto su jednaki, kao i svi javni tužioci na nivou okružnih i opštinskih područja delovanja, podneti krivične prijave i preduzeti druge radnje za sve one koji su učestvovali u kidnapovanju i otmici Slobodana Miloševića i njegovom isporučenju Hagu. Da li to znači da smo usvajanjem ovog zakona dobili nezavisno sudstvo koje će poštovati ustavnost, Ustav, zakonitost i pre svega odluku Vrhovnog suda, koji je rekao da je uredba Savezne vlade neustavna.
Da li se još neko javlja za reč? (Niko). Stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 23, ukupno193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatara da je amadman pravno moguć. Da li gospodin Mamula želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 25, protiv 136, uzdržanih dva, nije glasalo 30, ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 93. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Radovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovde sam predstavnik SPS-a, partije koja je imala najveći procenat glasova na izborima u nedelju, samo da vas podsetim [[žagor u sali]]
Morate razumeti ovaj smeh.
Predsedniče, razumem osmeh, ali brojke pokazuju da imamo najviše poslanika i najveći procenat, a to mi je drago.
Da se saslušamo i da malo pričamo o temi.
Tražio sam brisanje člana 93, a koji se odnosi na prelazne i završne odredbe i koji kaže da će zamenici javnih tužilaca biti imenovani do 1. maja 2002. godine. U obrazloženju Zakona stoji da će oni biti imenovani do 1. maja i ono što mene plaši jeste da ste vi dali jedan lagani period od nekoliko meseci, kako bi testirali koji su to ljudi poslušni i koji će to ljudi biti zamenici tužilaca. Ako pogledate šta piše u novinama ovih dana i ako se setite onoga koga ste vi postavili za ministra pravde, koji jeste doktor, ali pominje carski rez, u koji sam siguran da se ne razume, priča o carskom rezu u sudstvu, kaže da narod hoće pravdu. Izbori su pokazali ovih dana da li narod hoće baš takvu pravdu ili neku drugu. Pominje čišćenje u sudovima, pominje ljude koji su pre svega radili po zakonu i hoće da ih menja. Veliki naslov u "Glasu" od pre dva dana bio je - Osam žigosanih sudija iz Niša u niškoj Palati pravde. To je sramota, sramota je i od ministra pravde. Smenjuju se ljudi na osnovu procene, njegove procene o radu odnosno neradu i neažurnosti sudova. Za ovom govornicom sam dokazao, pa se jedan šef poslaničke grupe, kome čestitam novu grupu, izvinio za ovom govornicom, rekavši da je tačno da taj gospodin nikada nije bio sekretar SPS-a. Podaci koje sam pokazao ovde govorili su o tome da je najbolji niški privredni sud, a ne najgori.
Taman sam mislio da će današnji dan da prođe bez opomene, molim vas da se držite teme.
Sve te stvari koje su rečene, pokazuju samo - da, ako ministar Batić vrši procenu rada i ažurnost nekoga, tome se sigurno dobro ne piše. Na kraju, hoću da kažem samo jedno - dobro je što zakone u ovoj skupštini, umesto ministara, pišu poslanici, dobro je što zakone o radu pišu sindikalci, umesto ministra za rad. A verovatno ministar za pravdu siromah i ne zna, ili nije obavešten, da će biti verovatno smenjen. To mu još niste rekli, ali ga obavestite. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je ovo još jedno nelogično obrazloženje, odnosno vrlo nelogičan član, koji nam je predložio predstavnik DSS. Pošto je ovo predlagala ranije jedna druga politička stranka, JUL, verovatno sada nije ni bilo naročito važno obrazloženje i objašnjenje. Naime, za one koji ne znaju ni koji je zakon na dnevnom redu, ili koji su članovi, pročitaću član 92, koji je vezan za član 93, zbog čega je član 93. potpuno besmislen. Naime, u članu 92. se kaže da javni tužioci i zamenici javnih tužilaca nastavljaju svoju dužnost u javnim tužilaštvima, u koja su izabrani ili raspoređeni po Zakonu o javnom tužilaštvu. Član 93. govori: "Zamenici javnih tužilaca biće imenovani do 1. maja 2002. godine." U poslednjoj odredbi se kaže, u drugom stavu člana 95, da ovaj zakon stupa na snagu 1. januara 2002. godine. Znam, za one koji me slušaju, da su pročitali već sve novine, da se bliži kraj radnog dana, da nemaju šta da čitaju, ali molim za samo još malo strpljenja. Dakle, postavlja se pitanje - ko, na koji način, i zbog čega je odredio datum 1. maj 2002. godine? Ako to iko može da nam obrazloži, a ne piše u tekstu obrazloženja, bilo bi dobro. Mogao je da napiše i 1. juli, i 1. oktobar, i 1. april, ali uopšte ne razumemo zašto će ovaj član u Zakonu? Imamo jasno definisano ponašanje svih organa, pa čak i Visokog saveta pravosuđa, šta će da radi do trenutka dok ne izabere, odnsno dok ne imenuje zamenike javnih tužilaca, a dok Republička skupština ne izabere, na predlog Visokog saveta pravosuđa, javne tužioce. Kome je ovo bilo potrebno, zašto je to stavljeno u ovaj zakon, čini mi se da nikome, pa ni predlagaču nije jasno. Neće predstavljati poseban značaj i nećemo ništa naročito nabolje izmeniti, ukoliko se prihvati ovaj amandman. Ne možemo suštinski da ga popravimo, ne možemo suštinski da ga učinimo boljim, da obezbedimo neuporedivo bolji položaj javnog tužilaštva, posebno zamenicima javnih tužilaca, koji suštinski obavljaju iste dužnosti, ali možemo jednu beznačajnu i besmislenu odredbu makar na ovakav način da izbacimo, u nadi da će stvari popraviti neki budući predlagač, a verovatno će to biti i neko od predstavnika Vlade Srbije, jer kao što vidite niko iz Vlade Srbije uopšte nije zainteresovan da prisustvuje ovim našim raspravama. Možda je neko bio na 15 minuta od početka rasprave o paketu sudskih zakona. Bilo bi zanimljivo, jer ovo su mnogo važniji zakoni, neuporedivo važnija materija nego što to žele da predstave poslanici, nego što žele da predstave i mediji. Čini mi se mnogo bolje da su i narodni poslanici obratili neuporedivo veću pažnju na to - kakav su predlog podnosili, da su to više puta pročitali, a ne samo preuzeli predlog i podneli ga Narodnoj skupštini na usvajanje. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o javnom tužilaštvu u celin. Za 124, protiv 58, uzdržan jedan, nije glasalo šest, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o javnom tužilaštvu.
Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Rajko Baralić, Đorđe Mamula i Nataša Jovanović, kao i amandmane koje je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o razmatranju Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština, nakon što je zaključen zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, prihvatila Predlog ovog zakona u načelu, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predlagač je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Vlada ima pozitivan stav o amandmanu, čime je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne želi.) Ovim je amandman na član 1, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li predlagač želi reč? (Ne želi.) Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Da li je predlagač zakona prihvatio amandman? (Da.) Glasanjem ćemo utvrditi da li amandman postaje deo zakona. Molim narodne poslanike da se izjasne o amandmanu na član 2. Za 118, protiv 25, uzdržanih 26, nije glasalo 11, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman na član 2. narodnog poslanika Đorđa Mamule. Na član 5. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predlagač je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor i Vlada smatraju da je amandman pravno moguć, čime je amandman postao sastavni deo Predloga zakona i ne stavlja se na glasanje. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, pokušaću da ovim amandmanom obezbedim da se teritorija Moravičkog okruga u svemu, odnosno u svim nadležnostima izjednači i poklopi, s obzirom da su Okružni sud Čačak i Okružno javno tužilaštvo u Čačku nadležni za sudove i tužilaštva u opštinama Gornji Milanovac, Čačak i Lučani, ali ne i u Ivanjici. Smatram da to nije logično, Okružni sud i Okružno javno tužilaštvo u Užicu pokrivaju 12 opština, a građani Ivanjice nikakva prava i nikakve interese ne ostvaruju u Užicu, ni u Užičkom okrugu, a Moravički je jedan od manjih u Srbiji i na ovaj način treba jačati ingerencije državnih ustanova i organa. Znameniti Jovan Cvijić je ustanovio da su sve migracije išle po slivovima i to nizvodno. Moravica je reka koja sa Rzavom čini Zapadnu Moravu. Ovaj okrug se naziva Moravički po Moravici koja nastaje u ivanjičkom kraju. Stanovnici i građani Ivanjice imaju brojne prijatelje i rođake u Čačku. Tamo se školuju, tamo se leče, a NBJ ima organizaciju na nivou okruga takođe gde je uključena i Ivanjica i zbog toga vas molim za podršku, s obzirom da je odgovarajući odbor rekao da je ovaj amandman pravno moguć. Iz opštine Ivanjica nema narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, zato vas molim za kolegijalnost i razumevanje i molim da ovaj amandman prihvatite. Ovde se ne radi ni o kakvom stranačkom interesu, radi se prosto o izjednačavanju i ujednačavanju organizacije u samom okrugu i nadležnosti ova dva važna državna organa. Zahvaljujem se na vašoj pažnji i molim da glasate za predloženi amandman.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 5. na glasanje. Za 69, protiv 91, uzdržanih pet, nije glasalo 16, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština, većinom glasova, nije prihvatila ovaj amandman. Predlog da se posle člana 5. doda novi naslov i novi član 5a. Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 5. doda novi naslov i novi član 5a. Predlagač je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, Vlada je prihvatila, čime je on postao sastavni deo Predloga zakona. Predlog da se izmeni naslov iznad člana 6. Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman kojim predlaže da se izmeni naslov iznad člana 6. Predlagač je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, Vlada je prihvatila, čime je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Gospođa Čomić je na početku rasprave o Zakonu u pojedinostima rekla da je Vlada Republike Srbije prihvatila ovaj predlog zakona, što uopšte nije tačno. Ako vi onaj upad Vladana Batića na par minuta u salu Skupštine pre nekoliko dana nazivate pozitivnim stavom Vlade, onda je ovo neozbiljna Skupština, neozbiljan predlog, jer vi koji se smejete, morate da obratite pažnju na ovo šta piše na ovom papiru. Verovatno ste to zagubili, bacili i pitanje je da li otvarate svoje koverte. Ovde piše, 11. oktobar, potpisao se potpredsednik Vlade Jožef Kasa, koji je rekao da Vlada Republike Srbije predlaže Narodnoj skupštini, slušajte šta vam kaže Vlada, ovo ovde nisu članovi Vlade, slučajno sede u njenim klupama - Vlada Republike Srbije kaže da predlaže Narodnoj skupštini da ne prihvati ovaj predlog zakona. Verovatno je Jožef Kasa imao u vidu to da nije tačno obrazloženje predlagača da ovaj zakon ne iziskuje posebna budžetska sredstva. Upravo na to se odnosi amandman na član 6. koji sam podnela ispred poslaničke grupe SRS, u kome se govori o područjima trgovinskih sudova. Prvo, ovaj termin, šta vam to znači, iz kog ste to zakona, koje države preuzeli - trgovinski sudovi. SRS se zalaže za jedinstveno sudstvo i da bi ovaj zakon, kao što ste vi napisali u obrazloženju, bio integralno normativno uobličen, to stoji u rečenici predlagača, morao bi i morao je da se donese samo jedan zakon o sudovima i sudijama. A ne da imamo ovakve zakone i da ustanovljavate trgovinske sudove, da mi ne znamo koja će budžetska sredstva za to biti potrebna i kako ćete to da objasnite onom malom, kako se zove, ministru Božidaru Đeliću, kako ćete da mu objasnite kod projektovanja budžeta za 2002. godinu da su vam potrebna tolika i tolika sredstva za trgovinske sudove. Umesto da u okviru redovnih sudova imamo odeljenja za privredne sporove, umesto da i privredne sudove ukinemo, što je stav SRS, vi idete na osnivanje trgovinskih sudova. I sam taj termin svakome ko pogleda bode oči kada se zna da to nisu samo trgovački sporovi, nego različiti sporovi između različitih privrednih subjekata. Ustanovljavate nove sudove a da ne znate, nemate objašnjenje, niti ga ima većinska grupacija u okviru DOS-a, niti ga ima predsednik Skupštine - zašto mi još uvek nemamo Ustavni sud Srbije. Zašto ne možemo ovu vašu tiraniju koju sprovodite u Skupštini, naročito tiraniju koju sprovodi Vlada Reublike Srbije na čelu sa Zoranom Đinđićem, da osporavamo pred Ustavnim sudom Srbije. Te neustavne uredbe, a njih je skoro 100, koje je donela Vlada Republike Srbije. Pa znate, vi treba da se samoopomenete da se nalazite u Supštini, u sali Narodne skupštine Republike Srbije, da se ovde govori o veoma ozbiljnim zakonima, a ne da dobacujete i da urličete iz poslaničkih klupa.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da ne bude zabune, mi već imamo privredne sudove. Ovde se menja ime i nazivaju se trgovinskim sudovima, dakle specijalizovanim sudovima u okviru tzv. redovnog sudstva. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci se zalažemo za postojanje sudova opšte nadležnosti, koji bi imali podelu na četiri odeljenja - krivično-pravno, građansko-pravno, upravno-pravno i privredno-pravno ili trgovinsko-pravno, svejedno je. Možda je srpskoj tradiciji bliže trgovinsko-pravno, ali suštinski ne menja ništa. Mi smatramo da nam specijalizovani sudovi nisu potrebni, pre svega, zbog činjenice da bismo na ovakav način, primenom koncepta za koji se zalaže Srpska radikalna stranka, obezbedili bolju sudsku zaštitu građana, što predstavlja još jedno od ustavnih prava svakog pojedinca u Republici Srbiji, SR Jugoslaviji. Zašto bi svaki čovek u Srbiji i Jugoslaviji morao da ima pravničko znanje? Zašto bi svaki morao da zna pred kojim specijalizovanim sudom ili eventualno sudom opšte nadležnosti će se voditi određeni postupak. Čini mi se da je neuporedivo lakše i neuporedivo bolje, ali i neuporedivo manje komplikovano ne samo za građane nego i za sudsko osoblje, kompletno za administraciju da se to reši na ovakav način, kako smo to mi predvideli. Ono što mene još iznenađuje u ovom predlogu zakona jeste činjenica da nismo dobili obrazloženje i da nam nije jasno zbog čega nema u Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava upravnih sudova. Mnogo je specijalizovanih sudova koje smo izglasali, naravno ne našom željom, ne našom voljom, već voljom većine, te ne znam gde, kako i na koji način će oni funkcionisati, gde će biti njihova sedišta, koja područja će pokrivati. Ne mogu se formirati kao odeljenja sudova opšte nadležnosti, jer ova narodna skupština ih je izglasala i donela odluku da postoje specijalizovani upravni sudovi. Mi u Predlogu ovog zakona, dakle, imamo opštinske sudove, imamo opštinske sudove sa proširenom nadležnošću za međunarodnu pomoć, okružne sudove, trgovinske sudove, javna tužilaštva. Dakle, od specijalizovanih sudova nedostaju nam upravni sudovi. Neverovatno je da nikome to nije palo na pamet ili se računa da će se to uvoditi, pa će se onda videti koliko će biti, da li para u budžetu ili ne znam čega, pa da vidimo gde će biti sedišta novouspostavljenih specijalizovanih sudova, tzv. upravnih sudova. To je jedna ogromna manjkavost, ali ako je već bilo moguće da se izostavi upravno sudstvo, sedišta, područja, mogu da se izostave i trgovinski sudovi, iz prostog razloga što mi se čini da bismo na takav način predlagača i Vladu Republike Srbije naterali na prave reforme, na ozbiljne reforme, a prave i ozbiljne reforme jesu da imamo različita odeljenja, ali da imamo sudove opšte nadležnosti, da postupci budu efikasniji i da rad sudova bude neuporedivo efektivniji i rentabilniji nego što je to bio slučaj do sada. O javnim tužilaštvima čini mi se da je takođe naš koncept bio neuporedivo prihvatljiviji za većinu građana, ako su to mogli da čuju ovih dana slušajući u Narodnoj skupštini Republike Srbije i pošto su svi govorili o svojim političkim strankama, nešto se hvalili, moram da se pohvalim da sam član Srpske radikalne stranke. To mi je prva partija, bio sam i ostaću, jer je to stranka koja uvek drži do svojih principa i naravno uvek poštuje narodnu volju. Tako je bilo i tako će uvek i biti.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 51, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Predlagač prihvata. Stavljam amandman na glasanje. Za 118, protiv 25, uzdržanih 30, nije glasalo 11, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Time smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Da li predlagač želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i stavljam na glasanje Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava u celini. Za 150, protiv 27, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Predlažem Narodnoj skupštini da donesemo odluku da danas prekinemo sa radom, jer smo završili ovaj paket zakona iz oblasti pravosuđa, da ne otvaramo novu tačku dnevnog reda i da sa radom nastavimo sutra u 10,00 sati. Molim vas da se izjasnite. Za 144, protiv 6, dva uzdržana, nije glasalo 23, ukupno 175 narodnih poslanika. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 136 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite vaše identifikacione kartice. Pošto je neusaglašen stav ovde, hoćemo li da ubacimo ili da se brojimo. Pa ono, šetnja, pa brojanje. Jeste Mitrovdan, ali hajde da se brojimo. Molim službu da prebroji prisutne narodne poslanike u sali. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Višnja Nežić, Milan Radulović, Dragiša Đoković, Miloš Lukić, Neda Arnerić, Dušan Budišin, Slavoljub Matić, Vojislav Došen, Goran Ćirić, Teodora Vlahović, Jovan Deretić, Gvozden Jovanović, Marina Stamenković, Borivoje Drakulović, Ratimir Svirčević, Marin Krešić, Aleksandra Joksimović, Branislav Kovačević, Boško Ničić, Milorad Stanulov, Branko Bešević, Miloš Radivojčević, Sredoje Mihajlov, Stanko Kovačević, Predrag Bajčetić, Dragoljub Vojinović, Branislav Grubački, Biači Anton, Išpanovič Ištvan, Milutin Prodanović i Mihajlo Jagodić. Pre podne sprečeni da prisustvuju Miomir Tadić, Vasilije Pavićević i Gordana Čomić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O AGENCIJI ZA RAZVOJ MALIH I SREDNjIH PREDUZEĆA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Dragan Marković, Tomislav Nikolić, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Vučić, Nataša Jovanović, Radojko Petrić, Dušan Ilić i Dragan Šormaz. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora i Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o amandmanima podnetim na Predlog zakona. Na sednici Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom mišljenja su izvojili narodni poslanici Jovan Todorović i Slobodan Tomović. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Da li ima predloga da vreme bude drugačije? (Da.)