Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvadeset prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 70 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 95 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, u toku protekle nedelje hteli ste oči da nam iskopate kada smo govorili o kriminalu gospođe Zorane Mihajlović. Juče smo videli da je posle ovog direktora koji je primao mito i sam rekao da je to uzimao u ime Zorane Mihajlović, sada je uhapšen i državni sekretar. Podsetiću vas, u sistemu naše državne uprave, državni sekretar je pandan zameniku ministra. Sada mi nije jasno, posle osam godina ministrovanja, posle osam godina vlasti u dva ministarstva, posle svih afera i skandala, posle vređanja prijateljskih država, posle javnog vređanja Srpske pravoslavne crkve, posle svih kriminalnih afera, od toga je najveća ova sa „Behtelovim“ Moravskim koridorom, kada ćemo konačno više da vidimo da je uhapšena i Zorana Mihajlović? Jer, da slušamo kako su svi oko nje korumpirani, kako svi primaju mito, svi su u kriminalu, a gospođa Mihajlović, koja je starešina Ministarstva građevine, infrastrukture i saobraćaja, o tome ništa ne zna. Da li je to moguće? Da li je to normalno i da li ima neko da veruje u to? Dakle, jasno je da se sve radi bez tendera u Ministarstvu građevine, da je puno kriminalnih afera u koje je upletena Zorana Mihajlović. Nemojte da slušamo samo priče kako je to moglo da se desi bez njenog znanja, jer ništa ne može da se desi u Ministarstvu građevine, infrastrukture, bez potpisa ministra, odnosno bez potpisa Zorane Mihajlović. Tako da, umesto da hapsite te kolaterale, te njene saradnike, njene službenike, hajde da se uhapsi Zorana Mihajlović. Ima li neko odgovorniji? I, naravno, da istražimo sve šta se tamo dešavalo, osam godina, to je veliki period. Dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas da je prošlo više od mesec dana od usvajanja necivilizacijskog, neustavnog Zakona o slobodi veroispovesti u Crnoj Gori, koji je tamo rasplamsao tenzije, da više od 200.000 ljudi širom Crne Gore mirnim protestom iskazuje nezadovoljstvo povodom aktuelne situacije, a Republika Srbija već više od mesec dana povodom toga ne radi ništa, gleda sa strane. Naši zvaničnici i zvanični Beograd apsolutno nije uradio ništa. Srpska radikalna stranka ukazuje, apeluje, poziva da Vlada Republike Srbije i Ministarstvo spoljnih poslova traži hitno zasedanje Saveta bezbednosti UN, na kojem bi se raspravljalo o pitanju, o položaju srpskog naroda u Crnoj Gori. Dakle, videli smo da se od srpske nacije pravi crnogorska nacija, od srpskog jezika, crnogorski jezik, ali ova kap koja je prelila čašu jeste kada treba da se od Srpske pravoslavne crkve napravi Crnogorska pravoslavna crkva. Režim Mila Đukanovića, jedan kriminalni, mafijaški, izdajnički režim koji pokazuje netrpeljivost prema Srbima. Poslednji slučaj je hapšenje 70-godišnje žene, majke, jednog od istaknutih srpskih lidera u Crnoj Gori, Milana Kneževića. To vam pokazuje da je režim Mila Đukanovića izgubio kompas. Oni više ne znaju šta rade, a svi Srbi u Crnoj Gori su ugroženi. Oni hoće da provedu tiho etičko čišćenje kako bi Srbi zvanično nestali iz Crne Gore. Vlada Republike Srbije mora da preduzme sve mere a prva od njih jeste alarmiranje međunarodne javnosti i rasprava u Savetu bezbednosti UN o pitanju statusa srpskog naroda u Crnoj Gori.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje? Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, želim danas u okviru prava za postavljanje poslaničkih pitanja da postavim pitanje Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Naime, pitam da li je ovo ministarstvo preduzelo potrebne mere za izdavanje jedinstvenog bukvara za svu decu srpskog porekla koja uče srpski jezik bilo gde da žive? Ovo pitam upravo zbog toga što je više puta na sednicama Odbora za dijasporu Narodne skupštine ovo pitanje bilo prisutno uvek kada su tu bili predstavnici našeg naroda koji žive u drugim državama. Sa ovim je, inače, ovo ministarstvo upoznato. Uvek je bilo prisutno ponavljanje da delovi srpskog naroda koji žive u drugim državama teško žive, da nemaju pravo na svoj jezik, na pismo i da njihova deca u školi nemaju mogućnosti da uče srpski jezik i da nauče ćirilicu, te se smatra da bi bilo veoma važno da upravo u državi Srbiji se napravi jedinstveni srpski bukvar, koji bi bio validan i dostupan svima bez obzira gde deca žive i da li je to Amerika, Australija, zemlje Evrope, a posebno u državama u okruženju. Ovde vidimo da je, u svakom slučaju, veliki broj pripadnika srpskog naroda koji žive u drugim državama, novonastalim posle raspada zajedničke države, a nemaju elementarna demokratska prava kao što su jezik, pismo, a sada vidimo čak i vera. Podsećam da je o ovom pitanju govorio i predsednik Aleksandar Vučić, na primer, polovinom prošle godine, nakon razgovora sa vladikama o Kosovu i Metohiji, kada je rekao da je važno da poštujemo jedni druge, da dobro poštujemo i razumemo naše različitosti, da radimo u najboljem interesu naroda o potrebi jedinstvenog bukvara za ceo etnički prostor, ali isto tako, poštujući druge. Isto tako predsednik Vučić je nedavno u poseti Mrkonjić Gradu i Drvaru u Federaciji BiH, gde su gradovi sa većinskim srpskim stanovništvom, a bez prava da na tome prostoru čuvaju svoj identitet, da se zaposle i rade, rekao – svuda pomažemo. To do sada nikada nije bio slučaj, što je velika, naravno, istina i to je važno podvući. Isto tako je rekao – iako živimo u različitim državama, znamo da pripadamo istom narodu. Mislim upravo na tom fonu da mora da bude i izdavanje, odnosno postojanje ovakvog jednog jedinstvenog srpskog bukvara. Zato se rekao je on – moramo zajedno boriti za očuvanje sopstvenog identiteta, zajedništva, svog jezika, pisma i vere. Jedinstvena nacionalna politika predsednika Vučića i predsednika Dačića stvorili su danas stabilno ekonomski i diplomatski jaču Srbiju koja je, od raspada zajedničke države, prvi put u situaciji da se bori za očuvanje života, identiteta celog srpskog naroda. Pri svemu tome ističemo da taj novi bukvar u svakom slučaju treba da je digitalizovan. Naime, da se štampa i izdaje u elektronskoj formi, jer je na takav način dostupan svima, lako dostupan, naravno, da je interaktivan, što je za današnju mladu generaciju od posebnog značaja, fleksibilan i lako dopunjiv, da se ne štampa na tonama papira koje ostaju nepodeljene, gde knjige ostaju zabranjene. Istaći ću da je, na žalost, ulasku srpske knjige na KiM već davno uspostavljena zabrana na granici, da nema monopola i interesa izdavača. Smatramo da je to jedan jedinstveni nacionalni projekat i veliki poduhvat u koji treba da budu direktno uključeni i Srpska akademija nauka i Matica srpska i sve druge relevantne institucije koje upravo rade na čistoći i pravilnoj upotrebi srpskog jezika i pisma i njihovih pravila. Zato smatram da je, pre svega, Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja odgovorno da što pre pristupi ovom poslu i da obezbedi postojanje jedinstvenog srpskog bukvara, jer na taj način ostvarujemo, kroz rad ovog Ministarstva, politiku koju vodi najviši vrh države i predsednik Vučić i predsednik Dačić. Ta vrsta politike u svakom slučaju treba i dalje da ima u tom smislu punu našu podršku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću da postavim pitanje vezano za konflikt između SBB, odnosno „Junajted medije“, „Junajted grupe“ i „Telekoma“, odnosno šta će Vlada preduzeti da kao akcionar „Telekoma“ zaštiti interes tog preduzeća koje ima državni kapital i koji, da podsetim naše gledaoce, za razliku od SBB finansiraju sport u Republici Srbiji, odnosno sponzori su najjačih srpskih klubova i više puta su sponzori srpskih reprezentacija koje donose medalje sa velikih takmičenja. To ne radi SBB, „Junajted grupa“ i oni uglavnom služe da se ispumpa novac, ispumpaju pare i da Šolak ima dva ili tri aviona, falkona ili kako se to zove, vredne više desetina miliona evra, odnosno vredne preko stotinu miliona evra. Naime, skoro godinu dana smo upozoravali ovde pojedine kolege i ja za odnos Šolaka, SBB, „Junajted medije“ i „Junajted grupe“ prema domaćim medijima. Dakle, ta grupacija je vlasnik 20 lažnih prekograničnih kanala, među njima N1, „Nova S“, sport klubovi i tako dalje, koji navodno reemituju program u Srbiji i kako zakon kaže – pružalac medijske usluge koji reemituje program na teritoriji Republike Srbije u skladu sa odredbom Evropske konvencije o prekograničnoj televiziji ne mora da se registruje, a prekogranična konvencija i Zakon o elektronskim medijima kaže da reemitovanje označava čin preuzimanja istovremenog emitovanja, bez obzira na korišćenje tehničkih sredstava, kompletnih, neizmenjenih televizijskih programa koje emituje radiodifuzna organizacija i koje su namenjene široj javnosti. Ovi televizijski kanali nigde ne emituju program. Dakle, niti je moguće da ga reemituju u Srbiji. On se proizvodi u Srbiji i emituje u Srbiji, a pri tome se izbegava plaćanje RATEL-u, REM-u, „Sokoju“ i drugim autorskim agencijama koje obezbeđuju poštovanje autorskih prava. Dakle, sa jedne strane, SBB koji je imao 54% tržišta naspram „Telekoma“ koji je imao 30%, sad se taj odnos malo uravnotežio, pa SBB, odnosno „Junajted grupa“ ima 48%, a „Telekom“ se približio sa 42% i verovatno su taj Šolakov i Đilasov biznis došli u pitanje, a ovi nesrećnici, ova radna snaga koja ratuje za Šolakove avione i Đilasove biznise, su samo fizička radna snaga, posluga koja treba nekim protestima da ovekoveči te biznise. Najnoviji napad je na „Telekom“, s obzirom da više nema profita u onolikoj meri koliko ima, i sada N1 televizija, koja nije registrovana, strana, luksemburška televizija, traži da se emituje u „Telekomu“, odnosno kod kablovskog operatora čiji je vlasnik „Telekom“, u zamenu za 40 evro centi po korisniku. Pošto „Telekom“ ima preko 800.000 korisnika, znači N1 televizija traži da im se plati četiri miliona evra da emituju program N1 televizije koji su sami isključili iz kablova „Telekoma“, dakle, samoisključili se, i sada traže da po novom ugovoru imaju za N1 televiziju 40 evra centi. Pri tome, SBB, recimo, „Hepi“ televiziji koja je gledanija 15 puta od nje, ne plaća ništa, nula, ali zato traži da korisnici „Telekomovih“ usluga, građani Republike Srbije, plaćaju N1 televiziju 40 evra centi. Kada bi videli 150 kanala, koje najmanje emituje „Telekom“, to znači da bi pretplata trebala da bude 60 evra mesečno da bi se zadovoljili apetiti Jugoslava Ćosića, Dragana Šolaka i Dragana Đilasa. Gospodin Ćosić ima platu 475.000 dinara. Tu platu ne dobija iz Amerike. Tu platu plaćaju korisnici SBB, a sada bi valjda da duplira platu i da korisnici „Telekoma“, takođe, plaćaju usluge koje ne gledaju. Niko ne gleda N1 televiziju. Ukoliko navodno „Telekom“ ne pusti N1 u kabal, odnosno sami su sebe zabranili, u tom slučaju Jugoslav Ćosić, koga finansira Baškim Uljaj, vođa tropojske albanske mafije, će proglasiti da u Srbiji ima cenzure. Takvu ucenu Vlada Republike Srbije, kao akcionar „Telekoma“, po meni ne bi smela da trpi i ne bi smela pod tom ucenom da poklekne. Zato je moje pitanje – šta će Vlada Republike Srbije preduzeti povodom ne registrovane televizije N1 koja je prerasla u ne registrovanu političku stranku čije su vođe Dragan Đilas, Dragan Šolak i Jugoslav Ćosić. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži obaveštenje? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, jako je važno da građani Srbije znaju da postoje dva Dragana Đilasa. Jedan Dragan Đilas koji stoji iza Saveza za Srbiju i koji se zalaže za bojkot predstojećih izbora i drugi Dragan Đilas koji stoji iza organizacije „Jedan od pet miliona“ i koji će izaći na izbore. Danas je svima u Srbiji jasno da ideja tog famoznog pokreta više ne postoji, da Đilas neće bojkotovati izbore. Ono što je najvažnije jeste da je Đilas uspeo da nasamari ceo taj Savez za Srbiju, i DS, i stranku Vuka Jeremića, i Dveri, i Sergeja Trifunovića, i Lutovca i sve ostale je uspeo da nasamari. Dakle, mesecima ih je lagao, nagovarao na bojkot izbora, a onda je izvukao iz rukava svoje omladince iz „Jedan od pet miliona“ i odlučio da se na taj način pojavi na izborima. Ne znam da li ste čuli za pojam bifurkacija ili rastok. To vam je pojava kada se jedna reka račva u dva odvojena sliva. To je upravo ono što radi Dragan Đilas i on je uspeo nešto što je do sada nezabeleženo u političkoj istoriji. Dakle, čovek se sa jednom političkom opcijom zalaže za bojkot izbora, a istovremeno sa drugom političkom opcijom izlazi na te iste izbore, verovatno podstaknut najavom smanjenja cenzusa na 3%, pa verovatno da misli da sada ima šanse i ako je neko u Srbiji imao nedoumicu u pogledu toga da li je „Jedan od pet miliona“ Đilasov projekat pre neki dan je ta nedoumica razjašnjena kada je jedna od aktivista tog pokreta u svom gostovanju na jednoj televiziji izvodila fasciklu upravo Đilasove stranke. Evo, kako to izgleda. To je aktivista tog pokreta sa fasciklom SPP, odnosno Stranka slobode i pravde te Đilasove stranke i time je potvrđeno ono što smo mi iz SNS mesecima govorili da nisu u pitanju nikakvi nezavisni studenti, već da je u pitanju Đilasova omladina. Uostalom, znalo se i ranije da Đilas finansira te njihove proteste, njihove aktivnosti, da im daje svu logistiku, kamione, ozvučenje i sve ostalo u tom smislu. Sada kada se razotkrila ova Đilasova prevara biće zanimljivo videti reakcije ostalih iz tog Saveza za Srbiju. Zanimljivo će biti kako će Đilas objasniti Vuku Jeremiću, Bošku Obradoviću, Lutovcu, Sergeju Trifunoviću, Zelenoviću i svima ostalima - kako to da bojkotujemo izbore, a da istovremeno on izlazi na te iste izbore i posebno će biti zanimljivo kako će Đilas objasniti strankama iz tog Saveza za Srbiju na koji način će se finansirati te stranke koje zbog bojkota neće biti parlamentarne, pa samim tim neće moći da računaju na sredstva iz budžeta. Verovatno će ih lagati da će im on davati novac u ostalom kao što ih je i lagao za sve do sada. Poznato je, dakle, da parlamentarne stranke dobijaju sredstva iz budžeta po zakonu, pa se nameće pitanje - kako će se finansirati i Lutovac i Jeremić i Sergej Trifunović i svi ostali? Mada ne moram da brinem zbog Vuka Jeremića. Pojaviće se već neki novi Patrik Ho. Pojaviće se već neka strana ambasada koja će mu davati novac. Opet, Lutovac će verovatno na Đilasov platni spisak. Uostalom, on je i onako od ranije kupio celu tu stranku i verovatno da je i konačna ideja da Đilas zapravo pokupuje sve te stranke i da bude veliki gazda u celoj toj priči. U svakom slučaju, biće zanimljivo gledati ceo taj cirkus, kao što je bilo zanimljivo i gledati ovaj njihov skup pre nekoliko dana u Domu sindikata. Pazite, dvadesetak stranaka i pokreta zajedno i uspeli su da napune Dom sindikata, koji prima tek nešto više od 1.000 ljudi. Posebno bih, predsedavajući, apelovao na članove aktiviste i time završavam, funkcionere SNS. Ovi izbori će biti jako teški i ne smemo ni jednog sekunda da se opuštamo i ne smemo da nasedamo na tu priču da će deo opozicije bojkotovati izbore, jer neće. Sada je jasno da Đilas neće bojkotovati izbore i da će izaći na izbore. Dakle, imamo posla sa raznim tajkunima koji imaju mnogo novca, koji su zaradili pljačkajući Srbiju i ceo taj novac, sav taj novac će u ovoj kampanji upotrebiti protiv Aleksandra Vučića iz SNS. Zahvaljujem predsedavajući.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Juče je u Prištini formirana vlada tzv. republike Kosovo sa novim premijerom Kurtijem i koji je kako sastavom te vlade, tako i svojim govorom prilikom predstavljanje vlade zapravo po ko zna koji put ponizio državu Srbiju i stvorio jednu situaciju koja gotovo onemogućava bilo kakvu ozbiljnu komunikaciju sa tom evo tek juče formiranom vlašću. Koliko znam, međunarodna zajednica ima ozbiljna očekivanja od te vlade i od dijaloga koji bi Beograd, odnosno srpska vlast trebala da povede sa tom novom vladom u Prištini. To je načelno u redu. Treba razgovarati, ali ne treba se unapred predavati. Način na koji je gospodin Kurti, ako je ovo gospodin ovde primereno na bilo koji način, postavio i tu lestvicu, kako je postavio i u svojim izjavama pre, ali evo i sada nakon izbora i tokom izbora za predsednika vlade, a mi bismo rekli privremenih institucija samouprave u Prištini, je takav da faktički onemogućava bilo kakav dijalog pod ravnopravnim uslovima. Zato ja pitam predsednika Vlade, ministra spoljnih poslova i šefa Kancelarije za KiM – kako oni zamišljaju razgovore i kako misle da je moguće voditi razgovore sa tom institucijom u Prištini i sa tim ličnostima kada, ovo ponavljam i naglašavam zbog javnosti koja to možda nije dovoljno čula, mada je objavljeno, jer je ministar odbrane u toj vladi, u toj Kurtijevoj vladi čovek koji je osuđen, pravnosnažno osuđen za ratni zločin prema vojnicima Vojske Jugoslavije i to ne čak 1999. godine tokom bombardovanja, mada to ne bi ništa bitno suštinski promenilo, nego čak 1998. godine pre zvaničnog početka ratnih dejstava, čovek koji je terorista po svim kriterijumima, ne samo našim nego i međunarodnim koji su u to vreme važili? Dakle, on je zvanično postavljen za ministra odbrane, odnosno oružanih snaga u toj novoj vladi, a sam Aljbin Kurti najavljuje i zahtev za ratnom odštetom i tužbe za genocid prema Republici Srbiji. Dakle, jasno je da se mora razgovarati sa onima sa kojima će da se razgovara. To je jedna stvar i to je razumljivo, ali hoću da kažem da je ovde u startu postavljena tako čitava scena da i samo sedenje za stolom sa takvim ličnostima, bez obzira što Aljbin Kurti nema krvi na rukama, prosto nije mogao, nije stekao, nije imao priliku da je dobije zato što je bio u zatvoru u to vreme, u vreme tih borbi i sukoba na KiM, ali koji se trudio svim svojim izjavama i pričama o velikoj Albaniji, do ovoga sada, naglašavam, tužbe za genocid i zahteva za ratnom odštetom od Beograda do postavljanja ratnog zločinca osuđenog, pravosnažno osuđenog ratnog zločinca, sebi diskvalifikuje osobu sa kojom se može razgovarati. Nažalost, mislim da izostaje barem reakcija, barem pismo i apel naših vlasti relevantnim međunarodnim institucijama, ako ništa drugo, na stranu što se neke vreme i opozicije nisu baš proslavile pozdravljajući odmah taj izbor Kurtija kao da smo ne znam Nelsona Mendelu postavili, izabrali, odnosno kao da su izabrali za to mesto. To je sada druga stvar. Odgovornost je uvek na vlasti i kada se nešto dobro dešava i kada je loše. U ovom slučaju je loše i mislim da treba da usledi reakcija, zvanična reakcija države Srbije prema onome što se juče dešavalo u Prištini. Hvala.
Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici – Vladimir Marinković, Borisav Kovačević, Milisav Petronijević, Žarko Obradović. Nastavljamo pretres o Prvoj tački dnevnog reda – Predlogu autentičnog tumačenja odredbe člana 48. stav 6. Zakona o izvršenju i obezbeđenju prema redosledu prijava za reč. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pre nama se danas nalazi Predlog za autentično tumačenje člana 48. stav 6. Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Najpre moram da kažem da je za SNS i za politiku koju sprovodi SNS jednak pristup pravdi i pravu svim građanima Republike Srbije jedan od prioritetnijih zadataka politike koju svakodnevno od 2012. godine sprovodimo. Predlog za autentično tumačenje člana 48. stav 6. Zakona o izvršenje i obezbeđenju proizašao je iz potrebe da se ujednači praksa postupanja izvršitelja, a tiče se punomoćja advokata u postupcima naplate sudskih troškova i troškova u postupcima izvršenja. Naime, Predlogom za autentično tumačenje ovog člana zakona predlaže se da nije potrebno overeno punomoćje advokatu za naplatu sudskih troškova i troškova izvršenja sem u onim slučajevima kada je to zakonom striktno propisano i kada je to u skladu sa dokumentom koje donose sudovi, znači, u skladu sa rešenjima i presudama koje sudovi donose i ta rešenja i presude su pravnosnažne, izvršne, pa tek od sudova dolaze kod sudskih izvršitelja. Sem toga, što je cilj Predloga za autentično tumačenje ovog člana zakona, otklanjanje poteškoća u tumačenju ovog člana zakona i ujednačavanja prakse, cilj ovog Predloga zakona svakako je očuvanje onog odnosa, pre svega poverenja, koje klijent, odnosno poverilac gradi sa svojim advokatom od samog početka sudskog procesa, pa do postupka izvršenja i obezbeđenja, a takođe i u skladu sa osnovnim principima rada advokata, a to su princip profesionalizma i naravno princip poverljivosti, odnosno profesionalne tajne. Takođe, želim da naglasim da kada je u pitanju Zakon o izvršenju i obezbeđenju, da su žuti tajkuni u vreme vršenja svoje vlasti, u sudovima se našlo oko dva miliona predmeta koji nisu bili izvršeni. Znači, donete su pravosnažne i izvršne sudske presude, ali ti predmeti nisu bili izvršeni. Za SNS stranku potpuno isti pravni položaj imaju i poverioci i dužnici. Oni moraju i treba da imaju isti odnos i da koriste i da im budu dostupna ista pravna sredstva. Naravno, dolaskom SNS na vlast broj izvršnih predmeta smanjen je na 600 hiljada. On je i dalje veliki, posebno je veliki broj predmeta koji su stari preko 10 godina, njih je oko 200 hiljada i to je jedan od prioriteta Vlade i resornog ministarstva, a takođe i veliki je broj predmeta od 350 hiljada izvršnih predmeta starosti do 10 godina. Međutim, moram da istaknem da žuto tajkunsko preduzeće na čelu sa Draganom Đilasom, na čelu sa Vukom Jeremićem, na čelu sa Borisom Tadićem, napravilo je masakr kako privrede, tako i masakr pravosudnih institucija, odnosno masakr sudova. Oni su 2009. godine bez posla ostavili 1.100 sudija i tužilaca. Potpuno protivpravno i protivustavno, jer za žute tajkune i pljačkaše koji su ovu državu i građane opljačkali za 100 milijardi evra ništa nisu značili ni zakoni, ni Ustav, odnosno značili su u tom smislu da oni preko njih gaze. Naravno, da je Ustavni sud vratio i sudije i tužioce na njihova radna mesta, ali ta neodgovornost žutog tajkunskog preduzeća, koštala je ovu državu i građane 17 miliona evra. NJih nije zanimao novac za koji su oštećeni građani Republike Srbije, njih je zanimalo samo to sa koliko miliona evra će da napune sopstvene džepove. Vršeći vlast, Dragan Đilas je uspeo da napuni svoje privatne džepove sa 619 miliona evra, otimajući i pljačkajući od građana Republike Srbije. Sem što su nezakonito otpustili sudije i javne tužioce, oni su naravno protivpravno doneli i Zakon o planiranju i izgradnji i to član 103. stav 1. tog zakona koji je kasnije Ustavni sud proglasio neustavnim, ali na osnovu tog zakona mnogi tajkuni koji su u stvari i krojili zakone, a političari poput Đilasa, Jeremića, te zakone samo u Narodnoj skupštini izglasavali, oni su oštetili državu za više miliona evra, na taj način što se do građevinskog zemljišta dolazilo i prelazilo je u privatnu svojinu za bagatelne ili sasvim male iznose. Takođe, žuto tajkunsko preduzeće je učinilo da dostupnost pravdi običnom čoveku i građaninu bude toliko daleka, da su od 138 opštinskih sudova sveli na 34 osnovna suda. U Južnobačkom okrugu koji broji 607.000 stanovnika bio je samo jedan osnovi sud i to osnovni sud u Novom Sadu. U Beogradu, koji je imao devet opštinskih sudova oni su sveli na dva osnovna suda. Naravno da je dolaskom SNS, tada je bio ministar pravde gospodin Nikola Selaković, ta mreža sudova popravljena, tako da od 34 osnovna suda koliko je to žuto tajkunsko preduzeće iza sebe ostavilo, sada imamo 66 osnovnih sudova. Umesto 54 osnovna tužilaštva imamo 58 i naravno da na mreži sudova i dalje treba raditi, jer dostupnost pravde, blizina sudskih jedinica jeste nešto što je svakako u interesu građana Republike Srbije. I ne samo to, sem pljačke, žuto tajkunsko preduzeće, a i zaposleni u pravosuđu na najgori mogući način kroz svoju sindikalnu organizaciju i organizujući razne proslave u hotelu „Đerdap“ u Kladovu 2011. godine na telima nagih devojaka služena je hrana. To je poražavajuće za svako žensko ljudsko biće. To je najgori mogući vid nasilja, jer nasilje nije samo batinanje i fizičko kažnjavanje, već je i ovo najgrublji vid nasilja. Nasilje danas su nastavili da čune žuto tajkunsko preduzeće, predvođeno Draganom Đilasom kao glavni finansijerom političkih tzv. opozicionih partija, na najgrublji mogući način i to fizičkim nasrtajem ovde u Narodnoj skupštini, na predsednicu Narodne skupštine, na šefa poslaničke grupe gospodina dr Aleksandra Martinovića, na najgrublji mogući način crtajući metu na grudima predsedniku Republike Aleksandru Vučiću, na najgrublji mogući način paleći knjige na Trgu Republike, na najgrublji mogući način preteći svima onima koji ne misle isto kao oni. To nije ni čudo, jer Dragan Đilas kada je silazio sa vlasti 2014. godine, u sali Narodne skupštine grada Beograda, među zaslužnim građanima nalazila se slika Dragog Jovanovića, saradnika nemačkog okupatora, osnivača banjičkog logora, koji je učestvovao u odvođenju, streljanju i mučenju Srba, Jevreja i Roma. O Bošku Obradoviću, kao sledbeniku ljotićevske politike suvišno je i pričati, jer on je naslednik one politike ljotićevske koja je u Kragujevcu, u Šumaricama izvela đake u vreme nemačke okupacije, sedam hiljada đaka na streljanje. Naravno da SNS sve ovo vreme od 2012. godine se bori za pristojnu, naprednu, ekonomski jaku, odgovornu državu u kojoj će svaki građanin živeti bolje, kako u ekonomskom smislu, tako i u smislu dostupnosti pravdi. Jer, pravda i pravo svakom građaninu Republike Srbije su neophodni kao nasušni hleb. Zato građani na izborima ne treba da imaju dilemu. Jedina politika koja je politika života, politika napretka, jeste politika koju sprovodi Aleksandar Vučić i realizuje i naravno i SNS. Ta politika nema alternativu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podržavam predlog da se donese autentično tumačenje na način kako je obrazloženo od strane predlagača. Uz sve one razloge koji su već izneti tokom rasprave koju smo imali juče i danas, želim da kažem da je posebno važno što ovakvim tumačenjem potencijalno, a ja sam siguran u praksi i definitivno, umanjujemo troškove za same građane. To nikada nije aspekt za zanemarivanje. Dosta se toga moglo čuti i mi smo o tome govorili sasvim glasno kada se dotaknemo teme - izvršitelji, a bilo je neminovno da se govori i o tome. Nema nikakvog smisla da se to pitanje na bilo koji način stavlja na teret nama, nama kojima su ti isti, koji pokušavaju štogod da nam prebace, ovde priznali juče da jesmo i zaista jesmo, mi ti koji su ograničili izvesne nepravde koje su postojale u vezi sa ovom oblašću, da smo, dakle, mi ti koji su u upravo ovom sazivu u nekoliko navrata korigovali različite aspekte principa izvršenja. Dakle, i onda kada se govorilo o tome da se limitiraju oni najozbiljniji postupci protiv ljudi čija su dugovanja mala i koja su vezana za različite komunalne usluge, mi smo menjajući zakon te pojave eliminisali. Takođe, mi smo i one naknade, nadoknade za koje se smatralo da su nesrazmerno visoke ograničili. Mi smo te stvari popravljali, a oni koji hoće da kažu da je velika šteta, ali ne umeju to da kažu na razumljiv način, jer sami znaju da to nije tačno i nije istina, ali pokušavaju da kažu da je velika šteta što uopšte to imamo kao temu, zaboravljaju da to od 2011. godine, kao temu nismo uspostavili mi, jer tada naravno nismo ni bili u mogućnosti da to uradimo. Uostalom, jel se baš ovih dana međusobno svađaju, za guše hvataju Dragan Đilas i Jovo Bakić, zato što Jovo Bakić kaže da je Đilas lično kriv što su izvršitelji uvedeni 2011. godine. Jel treba da vas podsećamo da su u pravu i jedan i drugi kada god govore o tome ko je za šta u ovoj zemlji kriv, jer je krivica svih koji su pripadali bivšem režimu tolika da je zaista teško pobrojati sve i zaista je teško preterati kada kažete da su nešto loše uradili koliko je toga bilo. Dakle, oni su različite stvari koje nisu dobre za ovu zemlju uvodili, nisu umeli da ih postave na pravi način. Mi smo mnogo toga popravili, pa između ostalog i u ovoj oblasti mi smo to uradili. Kada je reč o svim drugim temama kojih smo se dotakli, naravno, neminovno je govoriti o pravosuđu nešto šire, kada razgovaramo o pitanju koje se tiče advokata, koje se tiče sudija, koje se tiče tužilaca. Šteta je što neće to da saslušaju oni koji o tome govore najčešće, ali pravosuđe danas u Srbiji, moramo da kažemo, jeste tema puna kontroverzi i mi se suočavamo sa paradoksalnim situacijama. LJudi koji su u stanju da otvoreno lažu, otvoreno kleveću druge ljude, u stanju su da iznose najgore, najmonstruoznije optužbe, a onda beže od toga da se obrate nadležnim institucijama koje bi bile pravosudne svakako i da zatraže od njih odgovarajući zaključak ili odgovarajući epilog za svoje tvrdnje i svoje optužbe. Koliko smo samo pokušaja da se napumpaju kakve lažne afere slušali od strane pripadnika bivšeg režima, od Dragana Đilasa lično, od Vuka Jeremića lično, od kojekakvih ostataka žutog preduzeća, DS i njenih filijala i podružnica, koliko od njihovih Marinika, koliko od kojekakvih Aleksića. I kada god ste pitali te ljude - dobro, jeste li u stanju da se obratite Tužilaštvu, da iznesete dokaze, ako tvrdite da ih imate, šta su odgovarali? Ma, ne, nećemo mi time da se bavimo, to treba tužilaštvo da radi samo. Naravno, izbegavali su da se utvrdi činjenično stanje i da se dobije odgovarajući zaključak institucije. Primera radi, Aleksić je toliko puta ponavljao najbanalnije moguće laži vezano za poljoprivredno dobro „Jovanjica“, a toliko puta odbijao da sa tim svojim saznanjima lepo ode u tužilaštvo, pristojno, kao što bi trebao civilizovan čovek da uradi. Onog momenta kada smo mi iz SNS inicirali postupak kojim treba da se utvrdi jel tačno to što Aleksić priča ili je laž, mada je svima u Srbiji bilo potpuno jasno da je laž, ali, evo, neka institucije kažu. Šta se dogodilo? Zakukao kao Damjanov Zelenko - ne smete vi to da prijavljujete, ne smete vi da tražite da se to istražuje, jer su to lažni navodi. Priznao čovek da su njegove priče sve same izmišljotine i lažni navodi. Međutim, naravno, kada se započne postupak pred određenim državnim organom, to onda mora da doživi neki svoj konac i zaključak i jeste. Tužilaštvo za organizovani kriminal zaključilo je – laž je da je bilo ko sa tog poljoprivrednog dobra zbog marihuane ili ne znam čega, zvao bilo Aleksandra Vučića, bilo njegovog brata ili bilo kog iz njihove porodice. Zaključilo tužilaštvo da je laž i reklo – tačka. Znate kako je zaključilo? Tako što je uradilo baš ono što je Aleksić sve vreme vikao – veštačite telefone, veštačite aplikacije. Baš to, kada pogledate obrazloženje, ovi su ljudi uradili, pogledali telefone, pogledali sve pozive, pogledali sve te aplikacije i odgovorili – lagao si sine, nema ništa. Sada, mislite da tu postoji neka odgovornost sa druge strane? Mislite da da tu postoji bilo kakvo ljudsko dostojanstvo da čovek kaže – pogrešio sam? Ne, nastavlja dalje i priča – ne, ne, ništa ja nisam pogrešio, ali dokazaće se jednog dana. Jednako neozbiljno, jednako neodgovorno, jednako besmisleno i smešno, kao što je njegova drugarica Marinika Tepić pričala da u Vojnoj ustanovi „Morović“ ima opet nekakve marihuane. Ispostavilo se šta? Utvrđeno crno na belo, da tamo nema marihuane, nego su tamo kokoške. Utvrđeno je da toga tamo ima. Utvrđeno je takođe da te kokoške nose jaja i valjda za Mariniku Tepić, Aleksića, njihove gazde Đilasa i Jeremića je to apsolutno neprihvatljivo, ali te kokoške su jedini stanari, da tako kažem, tog dobra i one nose jaja. Mislite da je bilo ljudskosti, da je bilo obraza da sa strane onih koji su te potpuno sulude optužbe izgovorili ne trepnuvši, naiđe bar jedno – izvinjavam se, greška je, ne znam šta mi je bilo, slagali me ovi što su mi rekli da to kažem? Naravno da nije, nego je jedina reakcija – ne, u pravu sam ja, videćete vi svi jednog dana ja ću to da dokažem. Sa tim besmislicama treba da se suočava svakoga dana, ali bukvalno svakog dana po ko zna koliko puta dnevno, celo naše društvo, svi politički akteri koji ne žele da se tim gadostima služe, koji ne žele da lažu, koji ne žele da varaju i kleveću druge ljude, ali izgleda da mora i pravosuđe. Dakle, ljudi koji su dokazani lažovi, koji sami sebe demantuju, sami sebe proglašavaju za lažove, opet pokušavaju da nam svima pamet sole i prave se kao da nikad ništa bilo nije. Isti ti ljudi, i to jeste važno za tužilaštvo i zato o tome pričam, uveli su, pred tog sumanutog pravila da ne postoji nikakva odgovornost za javno izgovorenu reč, da se može lagati šta god hoćete, uveli su i to sumanuto pravilo da se može izreći bilo kakva pretnja samo ako je na račun Aleksandra Vučića, članova njegove porodice, članova Vlade Srbije ili drugih političkih predstavnika SNS. Isti oni, koji su paradirali po Terazijama noseći vešala, koji su pričali da su ta vešala za Aleksandra Vučića, koji su pričali da su ta vešala za Anu Brnabić, nastavljaju, tu kraja nema, tu ne može tačka da se stavi i da se kaže – hajde sad malo nečim pametnim da se bavimo, nego nastavljaju, pa sad kažu – e, i da dodamo Vučića, ministra Đorđevića, ministra Vulina i Anu Brnabić, i opet mašu vešalima i opet ta vešala prikazuju. Isti oni dveraši, Đilasovi fašisti koji su to već radili, jer im nikad nije dosta, kao što im nije bilo dosta kada su upadali sa motornim testerama u RTS, razbijali ulazna vrata, pretili tamo, zastrašivali novinarke, pretili da će da prekinu program, da će ne znam šta da zauzme, uništavali javno dobro, ali i privatnu svojinu mnogim ljudima. Isto tako pokušavali da naprave belaj pred predsedništvom Srbije i kod RTS-a i kod predsedništva Srbije, flašama gađali policiju, komandovao Boško Obradović LJotićevac da se gazi policija onim kombijem. Isti ti koji su pokušavali tada da demoliraju i tu instituciju u ovoj zemlji, došli mesec ili dva kasnije pred Narodnu skupštinu, pa sve to isto opet ovde da rade, da razbijaju ulazna vrata. Sećate se kako su sladostrasno uzvikivali – razbi to, pa onda zapali Skupštinu, zapali sve. Dakle, ti ljudi kao što vidite imaju obrazac sumanutog, nasilnog ponašanja koji ponavljaju iz dana u dan, iz nedelje u nedelju i to jesu stvari kojima mora da se bavi, nad kojima mora da se zapita pravosuđe. Zato o tim stvarima govorimo. Da to nije kraj, kažu oni sami. Dakle, ako ste pratili onaj tužni skup koji je bio organizovan prethodne subote u Komank dvorani u sali koja, naravno, nije mogla da bude ispenja zato što oni pristalica nemaju koliko ni za jedan pošten autobus. Ti ljudi su nastavili sa pretnjama, opasnim pretnjama. Izgovorili doslovce sledeće – ne priznaju naredne izbore, što bi naravno bio samo njihov problem, da nisu dodali sledeće – da će svim sredstvima, svim sredstvima tako su rekli, da se bore protiv institucija koje budu formirane nakon tih izbora. Šta znači svim sredstvima? Znači, između ostalog i nasilne. Inače to ne bi bilo svim. Je li tako? Ta odrednica ne bi bila kompletna. Sam Aleksić, ovaj lažov koji je lagao za Aleksandra Vučića, njegovog brata i druge članove porodice Vučić izgovorio i to ne jednom – oni će sprečiti, fizički sprečiti ljude da glasaju na izborima ovog proleća. NJihov Bastać, onaj koji se već proslavio kao miroljubiv čovek navlačeći plastične kese na glavu svojim kumovima, kada su pokušavali da ga skrate za reketaški novac koji su zajedno delili, dakle, jedan divan, miroljubiv čovek. U pravu ste svi vi koji ste to primetili. Očigledna spona između kriminala koji vršljaju beogradskim ulicama i njihovih izvorišta iz susedne Crne Gore. Taj čovek kada kaže – ja ću fizički sprečiti da bilo kakva vlast bude formirana na ovoj opštini kojom ja danas drmam nakon sledećih izbora. To su ozbiljne stvari, to su ozbiljne pretnje. Zbog toga nad njima mora da se zapita pravosuđe, nad njima moraju da se zapitaju za to nadležni, ali to treba da znaju građani Srbije i svi koji se politikom u Srbiji bave. Ovoj zemlji da bi napredovala dalje, a napredovala je značajno od koda sprovodi politiku Aleksandra Vučića i SNS, potrebno je da obezbedi mir, da obezbedi stabilnost, da obezbedi sve preduslove za dalji ekonomski razvoj i napredak. Podigli smo prosečne plate značajno i dogovorili se, hoćemo, radićemo zajedno na tome da ih podignemo još više, da dostignemo ostvarenja plana „Srbija 2025“, onog plana koji je predstavio Aleksandar Vučić, da dostignemo prosečna primanja koja će se meriti, pa zašto da ne, sa oko 900 evra u proseku, da dostignemo plate koje će biti na tom nivou, penzije koje će biti značajno bolje nego danas, iako opet popravljene nego pre nekoliko godina, pa da se mere sa 400, 430 evra u proseku. Mi to možemo, sa onim rastom koji obezbeđujemo već sada i koji ćemo imati u godinama pred nama. Sa onim razvojem infrastrukture koji pokazujemo već danas gradeći koridore, fabrike i koji ćemo sigurno nastaviti u godinama pred nama, mi to možemo. Da bi to moglo, dakle, mir, stabilnost, pre svega pamet u glavu, poštovanje drugih ljudi, tuđih prava i ljubav za Srbiju. To znači sve suprotno od mržnje, sve suprotno od uništavanja, sve suprotno od kompletne devastacije svega postojećeg. Da bi tajkuni, lopovi bivšeg režima ponovo mogli da pune sopstvene džepove. Tu su stvari potpuno jasne i tu nikakve dileme nema. Mi ćemo da u ovom sazivu završimo svoj posao, između ostalog usvajanjem onih zakona koji obezbeđuju fer uslove za sve koji žele da se civilizovano i demokratski u politici takmiče, sve ono što će ono poput ovog tumačenja obezbedi da našim građanima bude bolje kada vrše poslove koji su od njihovog interesa. Mi ćemo svojim ponašanjem pokazati da je Srbija toliko drastično drugačija, toliko značajno bolja nego što je bila u vreme tajkunskog-lopovskog preduzeća da je proces nepovratan. Hvala vam najlepše.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničke grupe ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, raspravljali smo juče o autentičnom tumačenju jedne odredbe Zakona o izvršenju i obezbeđenju, ali i o tom zakonu uopšte. Samo kratko želim na kraju rasprave da rezimiram i da ponovim zašto je dobro da damo tumačenje kako stoji u predlogu. Sistem izvršenja i obezbeđenja će biti efikasniji, otkloniće se dileme koje postoje prilikom praktične primene ovog zakona i popraviće se stepen pravne sigurnosti, ojačaće se odgovornost klijenta prema advokatu i advokata prema klijentu. Ono što su oni dogovorili advokati i stranke, odnosno njihovi klijenti, je njihov odnos poverenja i profesionalizma u koji niko ne treba da se meša i ovim ćemo otkloniti i normativni uticaj na taj odnos. Advokatura je struka, profesija koja zaslužuje poštovanje. Advokati zaslužuju da za svoj rad budu plaćeni i da nikakva sumnja u to ne postoji ni u jednom konkretnom slučaju. Juče sam navela i konkretne primere iz prakse koji pokazuju da će donošenje ovog autentičnog tumačenja smanjiti i troškove za stranke, prilikom overe punomoćja ili nekih podnesaka koji bi došli na naplatu na kraju u postupku izvršenja. Na kraju samo želim da se zahvalim na jučerašnjoj konstruktivnoj raspravi i da pozovem narodne poslanike da u danu za glasanje usvojimo predlog i da donesemo autentično tumačenje onako kako je dato u predlogu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski, ovlašćen predstavnik predlagača. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, bilo je zadovoljstvo da za ova dva dane ne čujemo ni jedan ozbiljan argument koji bi govorio u prilog tome da nije na mestu predlaganje i usvajanje ovakvog autentičnog tumačenja. Drago mi je što su kolege razumele, prevazišle, čak možda u nekom delu i svoje lične partijske interese i očekujem da ćemo zaista svi koji smo u ovoj sali podržati usvajanje ovakvog autentičnog tumačenja. Neću dužiti, juče sam dovoljno govorio i ponovo ću podsetiti sve uvažene kolege da je ovo jedan, možda, dobar momenat za neki budući period da malo više oslušnemo šta advokatura, kada su u pitanju pravosudni zakoni, misli o njima, jer ipak advokatura je najviše u prilici da iz jednog praktičnog ugla iz onog ugla koji je važan za građane Republike Srbije da svoje mišljenje šta je dobro i šta određene promene zakonske koje dolaze na dnevni red mogu da donesu i šta se iza toga, kao problem može očekivati. Naravno, da osim energije koje su kolege advokati uložili da bi se ovo autentično tumačenje danas našlo na dnevnom redu ne treba zanemariti, naravno ni to što je ovaj predlog artikulisan na ovakav način od gospodina Martinovića, iako je Odbor za ustavna i pitanje i zakonodavstvo formalno predlagač, jer takav nam je Poslovnik. Naravno da i stav Vlade Republike Srbije znači mnogo, jer i njihova podrška za ovakvo autentično tumačenje, a verujem da zasluge za to što je ovo na ovaj način u Vladi Republike Srbije prihvaćeno, shvaćeno je isključivo i samo na ministru pravde, gospođi Neli Kuborović. Neću ovde zaista ulaziti u hvalospeve prema bilo kome, ali ovo se jednostavno moralo napomenuti i ovo treba da predstavlja jedan dobar temelj za neki budući rad. Juče smo govorili o raznim stvarima koje nas očekuju ili koje će očekivati kolege koje budu u novom sazivu posle aprilskih izbora. Pravosuđe kao sistem i kao stub vlasti u Republici Srbiji mora da dobije veću pažnju. Zaista se moraju uraditi dobre analize, šta posle ovih desetak godina su nam donele institucije poveravanja javnih ovlašćenja fizičkim licima, kao što je uvođenje javnih izvršitelja i notara, oceniti i proceniti rezultate i efekte svega toga, šta nam je donela a šta smo izgubili sa uvođenjem instituta tužilačke istrage, da li je mreža sudova koju u Republici Srbiji trenutno imamo dovoljno dobra da je pravda dostupna na lak i odgovarajući način svakom građaninu Republike Srbije, da li je Republika Srbija prisutna u svakoj sredini kroz sudove i javna tužilaštva na odgovarajući način. A da li uopšte ovakav ne samo teritorijalni raspored sudova, već i praktično organizacioni sistem, gde imamo osnovne, više, apelacione, Vrhovni i Kasacioni sud nešto što je primereno i što je dalo dobre rezultate posle ovih deset godina? Da li treba ponovo razmišljati o novoj mreži sudova? Naravno, to su sve ozbiljna i teška pitanja i to su pitanja možda za koja treba i više od buduće četiri godine da se dovedu na mestu, jer se ne sme napraviti nijedna jedina greška, nijedan jedini pogrešan korak, da bi ono što je dobro učinjeno za ovih osam godina na ispravkama katastrofalne reforme pravosuđa s kojom su se igrali oni pre nas, mogli da u što kraćem vremenskom periodu budu sanirani i da građani Srbije zaista imaju poverenje u pravosudni sistem i da pravosudni sistem radi na način kako je to Ustavom i propisano. Ja vam se svima zahvaljujem, na svim sugestijama koje su bile u ovoj jednoj širokoj raspravi date. Naravno da očekujem da u narednom periodu to budu i smernice za rad budućeg parlamenta, ali da ne idemo toliko daleko i široko. Ja ću vas samo u ovom trenutku pozvati da usvojimo ovo autentično tumačenje kao jedan mali korak, ali jako, jako važan, i korak koji je isključivo i samo u interesu građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama nema više nikog za reč i niko se ne javlja u skladu sa članom 96. da iskoristi svoje pravo, zaključujem pretres o Predlogu autentičnog tumačenja. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak, 4. februar 2020. godine, sa početkom u 11.20 časova, kao dan za glasanje o tački dnevnog reda sednice Dvadeset prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tački dnevnog reda, molim vas da utvrdimo kvorum. Molim vas da svi ubacite svoje kartice još jednom u poslaničke jedinice. Ja sam ubeđena da nas ima više od 127. Ovo je nemoguće. Mislim, fizički se vidi. Molim vas da ubacimo još jednom ili da proverite svi na ekranu da li… Hajde da proverimo još jednom, iako imamo kvorum. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 48. stav 6. Zakona o izvršenju i obezbeđenju („Službeni glasnik Republike Srbije“ broj 106/15, 106/16 – autentično tumačenje, 113/17 – autentično tumačenje i 54/19), u celini. Zaključujem glasanje: za - 128, protiv - niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog autentičnog tumačenja. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Dvadeset prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Hvala vam.