Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije ima nas 70, međutim potrebno je da utvrdimo broj narodnih poslanika prisutnih u sali, pa vas molim da ubacite identifikacione kartice u jedinicu elektronskog sistema. Pošto nas ima 87 u ovom momentu, ima uslova za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničke grupe želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 286. našeg Poslovnika? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, bili ste odsutni, gledali ste filmove Kurosave u Japanu, da vas obavestim da nisam dobio nijedno objašnjenje na ona pitanja koja sam postavio ovde, gde sam tražio da mi se objasni, ali to nije veliki problem, to je normalno stanje kada je u pitanju Narodna skupština, pa sam za danas ovlašćen u ime SRS da zatražim neka objašnjenja kako bi mogli što uspešnije da obavljamo funkciju narodnih poslanika i da učinimo da Narodna skupština što bolje poštuje Ustav Republike Srbije. Gospođo Đukić-Dejanović, imali ste prilike da čujete verovatno juče i prekjuče, skupila se velika bolumenta u Srbiji i kažu – moraju Srbi da uklone barikade. Čitali ste to verovatno. Postavlja se pitanje, dobro, ako uklone barikade onda će biti mrtvi. Ovi ljudi na barikadama kažu – mi se ne plašimo ni KFOR ni NATO pakta ni ovih terorista, plašimo se ove vlasti. Kažu, preko barikada gledamo neprijatelje licem u lice i sa njima možemo da izađemo na kraju, ali pozadina im je opasna. Plaše se kakva je pozadina, kakva je logistika. Izražavaju sumnju sa obzirom da ovo da do 9. decembra treba da se reše neke stvari kako će da se odmotava to. Znaju oni za NATO pakt da je neprijatelj, znaju oni za KFOR i za ovu privatnu misiju Borisa Tadića zvanu Euleks, znaju oni za 22 države EU, znaju oni i ovo što je rekla Angela Merkel – što si podneo zahtev za kandidaturu, sram te bilo ili ukinite paralelne institucije. Ispada da ova izjava može da se koristi kao svojevrsna zamka da državni vrh, kako to kažete, poziva Srbe da uklone barikade i da se na taj način dokazuju kod Angele Merkel da ne postoje paralelne institucije, međutim moram da unapred da vas obavestim a šta ako ovi iz Brisela pozovu ove proevropske stranke pa kažu – ne, vi morate da uklonite barikade. Onda bi bila taktika zavadi pa vladaj, onda bi bilo Srbija na Srbe. To je takođe moguće. Da li vidite kako se menjaju izjave. Pitaju onog Zumbula, a on kaže ne znam šta mi je draže, da li EU ili Kosovo, to je isto kao da me pitate za dva sina koga više volim. Šta reče juče? Da li pozivate Srbe da sklone barikade? Ne mogu ništa da se izjasnim, ja ne živim tamo, ne žive ni moja deca. Pa, gde mu žive deca, valjda mu deca žive u Srbiji? Nije valjda Senjak, Dedinje ili Kragujevac nešto van Srbije? Plašim se da gazda iz Brisela ne kaže – džeki, dođi k nozi. Vi što se smejete, 16 džekija postoji. Gospođo Đukić-Dejanović, interesuje me da se Vlada izjasni, da obavesti Narodnu skupštinu i javnost da li će da krene pre 9. decembra ili posle 9. decembra koji su na barikadama, jer to je sledeći zahtev Angele Merkel, da se na vreme informišemo, da se obavestimo. Znate, znaju Srbi sa one strane ko se nalazi, kad oni krenu, Srbi čekaju, što se ono kaže, na rutave grudi, ali šta je sa pozadincima, šta je sa Republikom Srbijom, sa proevropskim strankama koje su na vlasti, da oni ne pošalju neke jedinice? Moraćete da izađete na brisani prostor da se izjasnite. Morate da ukidate paralelne institucije, pa idite pa ukinite institucije u Prištini, oni su paralelne. Ne biste da ukidate institucije u Prištini, vi sa institucijama ko bajagi iz Prištine srdačno razgovarate i onda ništa ne potpisujete, ali jednostrano Srbija donosi uredbe i odriče se Kosova.
Da li još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje ili obaveštenje? (Da.) Reč ima gospodin Velimir Ilić. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo se i sada okupili ovde da raspravljamo o nekim pitanjima koja su toliko nebitna za Srbiju u ovom momentu, a o onim ključnim pitanjima ne raspravljamo, niti ko želi da raspravi. Čuli ste sad i neke rasprave o Kosovu. Zašto se ne pokrenu neka pitanja koja su izuzetno važna za Srbiju? Čitav svet o tome raspravlja u ovom momentu, svi parlamenti, samo smo mi pasivni i samo mi ćutimo. Drugo, Srbija ne zna u ovom momentu da li ima Vladu ili nema Vladu. Da li Srbija ima premijera ili nema premijera? Da li postoje sednice Vlade ili ne postoje sednice Vlade? Da li se ovde vlada uredbama i telefonskim sednicama u ovako teškoj situaciji za Srbiju? Ne kažem samo teškoj situaciji zbog situacije na Kosovu, i koju nas je dovela ova vlada, svojim odlukama koje je donosila bez ovog parlamenta i kršeći Ustav i određene važeće zakone koji su doneti u Republici Srbiji. Ova vlada jednostavno ne rešava ni ekonomske probleme koji su izuzetno važni za Srbiju. Ova vlada svaki dan je u kampanji i pojedini čelnici ove vlade ili neki koji su van Vlade, ali njegovi predstavnici učestvuju izuzetno puno u Vladi, vode kampanju i stalno ponavljaju da je ova vlada nesposobna, da nije ni za šta, da ne može da reši nijedan problem i da što pre treba da ode. Prema tome, pitanje je jednostavno - da li mi sada imamo Vladu? Da li je Srbija brod koji pluta na otvorenom moru i ne zna gde će se razbiti o neke stene? Ko vodi ovu državu? Mi čujemo ponekad predsednika koji samo nešto otvara. Ovde se otvara autoput gde nije zatvorena finansijska konstrukcija. Ovde se otvara autoput gde nije bio nikakav međunarodni tender za izgradnju autoputa. Bez međunarodnog tendera ne možemo pristup dobiti bilo kojoj ozbiljnijoj banci evropskoj ili svetskoj, da bi koristili sredstva. Ovde smo nedavno čuli premijera koji je ispričao niz, da ne kažem, gluposti, da su sve finansijske konstrukcije za koridore zatvorene, da su nađeni investitori. Setimo se samo, Grdelički tunel treba da se radi najmanje četiri godine da bi se završio i da je to izuzetno skupa investicija. Ovde pojedini političari iz vladajuće koalicije otvaraju i metro, bez tendera, bez ičega, uslikaju se, radovi počinju. Ova država je jednostavno ušla u jednu totalnu anarhiju, gde se ne zna ko pije, ko plaća, ko šta obećava, ko otvara, ko potpisuje, ko sklapa. Prema tome, molim vas urazumite se i dajte ovaj parlament da preuzme neku određenu ulogu, da poređamo tu članove Vlade i da vidimo da li oni funkcionišu, da li oni govore među sobom, da li komuniciraju, da li su oni sposobni da reše bilo koji problem i da se urazume da se vrate važećim zakonima koji važe u ovoj državi. Još nigde na svetu nisam čuo da neko iz čista mira izađe na ulicu i kaže - evo otvaramo metro, radiće neka sumnjiva firma koja je ovde kupila jednu fabriku i kupuje sad neke druge firme itd, bez tendera, bez ičega. Niko ne zna koliko to košta. Niko to nije isprojektovao. Ugovara se nešto bez projektne dokumentacije, bez ičega. To nigde na svetu nema, samo kod nas. Ovde se prime hiljade nekih agronoma na određeno, preko omladinske zadruge, na dva-tri meseca. Vodi se kampanja koja je skuplja nego plate tih agronoma. Oni će biti tobože negde neki savetnici. Niko nema da kaže gde, kako, ko će da ih plaća, gde će ti ljudi da sede, sa kim će da komuniciraju. Selo je odavno umrlo. Prema tome, mi nemamo Vladu i zamolio bih predstavnike i vas, kao predsednicu parlamenta i sve narodne poslanike, da mi zovnemo tu Vladu jedan dan i da pitamo, da li ona postoji, ili je imamo ili je nemamo. Ako je imamo, kad se ona sastaje, koje su te sednice i da vidimo izveštaj o radu te vlade. Sad se sprema budžet. Kako se sprema budžet? Ko sprema budžet? Gde se pravi budžet za narednu godinu? Koje su to investicije koje će ući u budžet? Da li će taj budžet obezbediti sigurnost gađanima ili neće itd? Hvala.
Vreme. Narodni poslanik Zoran Šami ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, evo već četiri meseca traje agonija srpskog naroda na KiM, agonija koja je poslednjih dna došla valjda negde do svoje najviše nepodnošljive tačke. Kao posledica jedne pogrešne, promašene politike ove vlade, kao posledica politike koju neovlašćeno vodi predsednik Republike, neovlašćeno zato što po Ustavu za to nema pravo, kao posledica svega onoga što se dešavalo tri i po godine, danas smo došli tamo gde smo došli. U istoriji bilo koje države ima teških situacija, situacija koje traže hitna, mudra i pametna rešenja. Najnormalnije je da se ta rešenja potraže u institucija koja je najvažnija u državi, a to je ova skupština. Niko nema tapiju na pamet i niko nema tapiju na mudrost i niko nema tapiju na patriotska osećanja, nego hajde jednom konačno da se ovde pogledamo u oči i da konačno vidimo da li nešto za onaj nesretni narod na KiM možemo da učinimo, jer njegova krivica je ogromna. Oni ljudi, zamislite, žele da žive u državi u kojoj su rođeni, žele da žive u državi u kojoj neguju decu, žele da žive u državi u kojoj su sahranili svoje mrtve. Žele da žive u državi u kojoj imaju svoja imanja, a mi ih odlukama donetim na telefonskim sednicama Vlade, koja ne samo da ne sme da pogleda u oči ovu skupštinu, nego ne smeju ni jedan drugog da pogledaju u oči, na telefonskim sednicama Vlade koje su meni razumljive kada se radi o tome da li treba poslati neku urgentnu pomoć nekom poplavljenom selu, potvrđuju odluke i donose uredbe koje jedan činovnik Ministarstva inostranih poslova, kojeg je neovlašćeno poslao predsednik Republike, doneo i koje su dalekosežne, jer de fakto znače priznavanje KiM. Zarad čega se to radi? Zarad toga da vas neko tapše po ramenu? Zarad dobijanja kandidature za članstvo u EU? Što se tiče tapšanja po ramenu, podsetiću vas da ti isti koju ovu vlast tapšu po ramenu su 1996. godine utvrdili, citiram, da je Slobodan Milošević faktor mira i stabilnosti na Balkanu, a onda su tri godine kasnije ti isti ponovo pokrenuli priču o tome da je Slobodan Milošević, citiram, balkanski kasapin. Kada je reč o članstvu, odnosno o kandidaturi za članstvo u EU, ali podvlačim bez određivanja datuma, šta to znači? Ne znači apsolutno ništa. Znači ko vršno pero od mrtve kokoške. Turska je kandidat 20 godina, jedna vrlo ozbiljna zemlja sa 80 miliona stanovnika. Makedonija, odnosno izvinjavam se, bivša jugoslovenska Republika Makedonija, tako je zovu u Evropi, je kandidat šest godina. Da li to nešto znači za njihove ljude? Ne znači ništa. Treba da postavim pitanje, ali znate, sva pitanja su već postavljena, što se tiče Vlade i predsednika države. Čovek može da postavlja pitanja ljudima koji su odgovorni za ono što rade, koji imaju osećaj, ako ništa drugo onaj ljudski osećaj da je problem težak. Stoga postavljam pitanje vama, gospođo Slavice Đukić-Dejanović. Vi ste treći čovek u državi. Da li imate nameru da u ovim dramatičnim prilikama, zašta imate pravo, sazovete sednicu Skupštine, da jedni druge konačno pogledamo u oči i kažemo, svako u skladu sa svojom pameću, političkim opredeljenjem i svim ostalim ljudskim osobinama, da li imate tu nameru? Ja vas molim da vaš odgovor ima samo jednu reč. Sve drugo smo kazali jedni drugima, a kazali smo sve drugo i ovom narodu. Nažalost, nesrećnom narodu. Hvala.
Gospodine Šami, kao prva među jednakima, poštujući Poslovnik i potrebu svih poslanika da radimo u skladu sa Poslovnikom, učiniću sve. Tražite jednu reč, ali prosto, pričali ste šest minuta, pitanje ste postavljali šest minuta. Moram vam reći da svaku valjanu inicijativu staviću na dnevni red i o njoj će se izjasniti Skupština. Gospođa Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega zbog građana Srbije koji ne moraju da znaju neke stvari koje se ovde netačno iznose, imam potrebu da postavim pitanje – da li se možda promenio Ustav, pa time i nadležnosti Vlade Republike Srbije, odnosno nadležnosti parlamenta? Dakle, Ustavom je definisano da je nadležnost Vlade Republike Srbije da kreira i vodi politiku. Stalno insistiranje da to preuzme parlament, pokazuje najmanje dve stvari – ili da se ne poštuje Ustav i da se namerno derogira institucija koja se zove Vlada, a time derogira i institucija parlamenta, za koji se zna, takođe, šta su mu ustavne nadležnosti ili, sa druge strane, je to spremnost da se ne poštuje Ustav. A ako se ne poštuje Ustav u takvim kardinalnim stvarima, pretpostavljam da postoji spremnost da se on ne poštuje i u drugim elementima. Dovoditi u pitanje nadležnost Vlade da formira pregovarački tim i tvrditi da je pregovarački tim formirao predsednik Republike, namerno je obmanjivanje javnosti. Dakle, nadležnost Vlade Republike Srbije jeste da formira tela u skladu sa onim što je deo politike koju Vlada vodi i to je Vlada u skladu sa svojim ustavnim nadležnostima uradila i formirala je tim koji obavlja pregovore, kako bi se ljudima na KiM omogućilo da normalno žive. Ja i verovatno većina građana je skoro oguglala na potrebu da se vodi nekakva stranačka jeftina politika kada su velike teme u pitanju. Ono našta ne možemo da oguglamo jeste neodgovornost za to u kakvom trenutku Srbija sada treba da rešava ovo pitanje. Ono što je zahtev da se razgovara o temi, mi razgovaramo više puta u toku meseca u ovom parlamentu. Nekoliko sednica skupštinskog Odbora za KiM je bilo na ovu temu. Na njoj su prisustvovali ministar, šef pregovaračkog tima i mogao je da prisustvuje svaki poslanik koji je bio zainteresovan za tu temu. Istovremeno, u četvrtak smo, poslednji četvrtak smo imali Vladu i takođe smo sa njom mogli da razgovaramo o toj temi. Šta je smisao zahteva da Skupština raspravlja u plenumu o nečemu što je direktna nadležnost Vlade. Možemo da kažemo – tražimo da Vlada podnese izveštaj. Vlada redovno podnosi izveštaj i Odbor raspravlja o tome. Jedini zaključak, tužan, koji se nameće iz ovih zahteva jeste da neko misli da na temi Kosova i toj teškoj tragediji koja traje decenijama, još uvek neko može da pridobije nečiju dušu i nečiji glas.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, primili ste ostavku Dragomira Cimeše na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine, povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 2. i 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i stavovi 2. i 3. iz Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koji je izabran, narodnom poslaniku Dragomiru Cimeši, izabranom sa izborne liste ZES – Boris Tadić, danom podnošenja ostavke, odnosno 30. novembra 2011. godine. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Esad Džudžević, Vitomir Mihajlović i Zoran Nikolić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima 6, 7, 8. i 9. tačke dnevnog reda, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Dušana Petrovića, ministra poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede, koga pozdravljam jer ulazi sa svojim saradnicima i dr Zorana Stankovića, ministra zdravlja, prisustvuju i Ljubiša Dimitrijević, državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede, dr Elizabet Paunović, državni sekretar u Ministarstvu zdravlja, Lidija Stojanović, pomoćnik ministra poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede, prof. dr Marija Jeftić, pomoćnik ministra zdravlja i Vera Despotović, viši savetnik u Ministarstvu poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede. Nastavljamo sa radom i prelazimo na pretres u pojedinostima 6. dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O TRŽIŠNOM NADZORU. Primili ste amandmane koji su na predlog zakona podneli narodni poslanici Dejan Mirović, Zoran Krasić, Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Lidija Dimitrijević, Vladan Jeremić, Dragan Stevanović, Marina Toman, Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Primili se Izveštaj Odbora za trgovinu i turizam i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, da računate od vremena koje pripada poslaničkoj grupi. Malo ću duže pričati o ovom amandmanu, pošto je sladeći amandman identičan i na član 3. i na član 5, a zasniva se na onome što je malopre gospođa Kolundžija slikovito objasnila. Ona je oguglala na DSS, a cela Srbija je oguglala na harmonizovane standarde EU. Oguglao srpski narod na tu otrcanu frazu – EU, standardi EU itd. Pošto smo na terenu oguglali, da vas podsetim, gospođo Đukić-Dejanović, da se ovaj zakon donosi, a on će u najvećem delu da se primenjuje kada Srbija pristupi EU. Tako ste napisali, član 30. Predloga zakona. Tako je napisano, nema potrebe da klimate glavom. Tako je napisano. Pročitajte, vi ste napisali. Znači, kada Srbija bude punopravni član EU, 2389. godine, onda će da se primenjuju neke odredbe ovog zakona. Sada dolazimo na teren vidovitosti. Vidoviti gospodin Petrović, još vidovitiji Boris Tadić i vidovite proevropske stranke. Šta mi amandmanom tražimo? Amandmanom tražimo ono zbog čega ste duvali u pištaljke, 1996. godine ste duvali u pištaljke i lupali šerpe, pa ste 2000. godine bili ispred ove zgrade, ušli ste nažalost u zgradu, pojavili se piromani, još to nije razrešeno. Znate zašto? Pa tada je bila parola - Srbija je svet, Beograd je svet. Da li je tako bilo? Nosili ste one čaršave tamo - Beograd je svet, demokratija, itd. itd. Šta smo mi predložili amandmanom? Da se Republika Srbija ne vezuje za standarde evropske unije, nego za međunarodno priznate standarde. Mi smo članovi Ujedinjenih nacija, tu važe međunarodni standardi, hvala Bogu nismo članovi Evropske unije, što bi nas obavezivali ti njihovi harmonizovani standardi? Usput da vas obavestim, ovo "harmonizovani" greškom su dali meni taj amandman, imamo mi stručnjaka za harmoniku Baneta Đokića. On je stručnjak za harmonizaciju. Doduše, još se nije komponovala pesma Evropska unija nema alternativu. Vidite koliko je to smešno, Evropska unija nema alternativu. Evropska unija kaže – 15. januara, nisu sigurni da li će da postoje. Pošto smo sada u vreme barikada, gospodine Petroviću, vi ovde predstavljate, zastupate Vladu i sve proevropske stranke, vi možete da se ograđujete od ovog zumbula Nikolića, u vašoj politici nema razlike. Rekli ste – hvala Bogu i on je za Evropsku uniju, pa ste ga pohvalili, tako je. Tu je sada jedna barikada Evropske unije. U Srbiji, samo se u Beogradu čuva Evropska unija. Ne čuva se ona više u Briselu. Ne čuva se ona ni u Budimpešti. Ona se čuva samo u Beogradu, od strane proevropskih stranaka. Vidite, harmonizovani standardi Evropske unije, kakvi Sveto pismo, to je Sveto pismo. Još malo pa u liturgije ima da ga stavite, i ona jutarnja i ona večernja. Još malo. Verovatno možete i sveštenike da naterate da pevaju. Doduše u liturgijama neka živi patrijarh, sada ćete da kažete neka živi predsednik Evropskog saveta Van Ronpej, onaj Popaj, Kaže, ovaj zakon stupa na snagu, kada - odmah, a kada će da se primenjuje - kad Srbije postane član Evropske unije. Gospođo Kolundžija, ja sam oguglao na ovo, Evropska unija nema alternativu i građani su oguglali na to. Vi niste informisani. 80% ne želi da čuje za Evropsku uniju. Zašto? Izgubili su posao po evropskim standardima, privatizacija po evropskim standardima, izgubili su posao, imaju evropske banke odraše ih, ne mogu da žive više, privreda znate i sami u kakvom je stanju, gospođo Kolundžija, svakog građanina ste zadužili sa 3.000 evra, gde su te pare? Niko od njih nije tražio pare od EU i od banaka. Što ste to potrošili, njima nametnuli dugove? Imamo po evropskim standardima organizovani kriminal. Imamo paradu gordosti po evropskim standardima. Imamo mobing po evrospkim standardima. Imamo korupciju po evropskim standardima. Da li se hvaliste pre neki dan da ste 700 evropskih zakona usvojili ovde, sve je harmonizovano, samo što se ne čuje harmonika. Sve ste harmonizovali. Samo hvalim epohalne rezultate proevropskih stranaka. Sve ste lepo sredili. Šta još treba da se harmonizuje? Nema šta da se harmonizuje, samo niste napravili ni jedan dobar rezultat. Sve ste upropastili. Svuda su negativni rezultati po evropskim standardima. Gospodine Petroviću, zamolio bih vas da utičete na onog vašeg portparola Vlade. On pogrešno obaveštava javnost. Vrlo precizno ću da vam objasnim o čemu se radi. Napravili ste neku famu, neku galamu, da je 9. decembra neki dan, nešto odlučujuće. Gospodine Petroviću, 9. decembra se vrši ocena da li ste se harmonizovali po evropskim standardima. Kako ta ocena treba da glasi? Da li će Srbija da dobije status kandidata za eventualni početak pregovora o eventualnom pridruživanju eventualno EU ako bude postojala, a tamo negde u 2389. godine. Vaš portparol Vlade kaže da se 9. decembra odlučuje o statusu kandidata za članstvo. Ne za članstvo. Ono što prošli put rekoste, vama je članstvo bitno, 2389. godine, ali nećemo mi postojati tada. Računate odmah članstvo da bi dobili one fondove. Nema više ni tih fondova. Istopilo se. Kantona pozvao građane Evrope da povlače evre, smejaste se pre šest meseci, zaigrala meca kod njih. Jeste videli? Vidite, ona kompozicija od 27 vagona ide prema rupi, pa onda ide jedna sajla od pet kilometara, pa iza sajle se nalazi jedna kompozicija od šest, poslednji vagon je Srbija, peti vagon je Kosovo. Oni računaju nezavisno Kosovo, prave dva izveštaja, gospodine Petroviću, u ponedeljak. Jedan se odnosi na Kosovo, a drugi se odnosi na EU. Kažite mi, kako ćete harmonizovane standarde EU da primenite na barikadama, kako ćete u Prištini? Što niste doneli uredbu kojom obavezujete one koje su privremene institucije u Prištini da poštuju tekst uredbe? I to će da stupi na snagu kada uđemo u EU, je li tako, po članu 30. Predloga zakona? Zašto je hitan ovaj zakon koji stupa na snagu relativno brzo, a primenjuje se kada na vrbi rodi grožđe. To se obično kaže za ovo stanje. Kaže – kada će da ti svane? Kaže – kada dođu Nemci ili kada dođu Turci. Srbiji nikada nije svanulo, ni kada su bili Nemci ni kada su bili Turci ovde. Na to smo oguglali. Oguglali smo na EU. Ona je simbol – imaš pare, bogat si, nemaš pare, niko i ništa nisi. Uveli ste da roditelji plaćaju školarinu decu. Ako ne plate školarinu deci, deca će biti neobrazovana. Gospođo Kolundžija, oguglali smo na vaše statističke podatke, 22.000 ljudi sa diplomama ne mogu da se zaposle, nalaze se na birou, a 11 godina ste na vlasti. U vašem sistemu su prošli obrazovni proces. Možete da se pozivate na Slobodana Miloševića, možete da napadate Slavicu Đukić-Dejanović, ali ona je zapalila, otišla. Možete da napadate i Miru Marković, možete da napadate i Bogoljuba Karića, sa njim ćete da budete u koaliciji. Zašto ćete da budete u koaliciji? Proevropske stranke, morate da se ujedinite. Imate samo još 10% biračkog tela u Srbiji. (Predsedavajuća Gordana Čomić: Narodni poslaniče, molim vas o temi dnevnog reda. Vaš amandman, reč "i propis EU", zamenjuju rečju: "međunarodnim", pa da se sa argumentacije o dnevno-političkim događajima vratite na amandman koji ste podneli na Predlog zakona.) Gospođo Čomić, Srbija je svet, nije Srbija EU. Mi radikali idemo šire. Ovo vaše je mnogo usko za vas, em pogrešno, em usko. (Predsedavajuća: Potpuno vas razumem da vam je teško da poštujete odredbe Poslovnika i da kao poslanik to smatrate uskim, ali je tako, pa ćete morati da poštujete odredbe Poslovnika, bilo vam usko, bilo vam široko, dok se ne promene.) Gospođo Čomić, Srbija je članica UN. Nas obavezuju ti standardi. Mi nismo u EU. Vi niste obavešteni dobro. Mislio sam da su samo ovi neobavešteni. Vidite i vi ste neobavešteni. Nas ne obavezuju propisi EU. To su loši propisi. Vidite koliko su to loši standardi. Malo ste počeli da ih primenjujete i pogledajte, zapošljavanje, ekonomija, privreda, tajkuni. Zašto ne primenite evropske standarde, da tajkuni moraju da plate porez? Ne smete, tajkuni vas sastavili. Gospodine Petroviću, mi smo član UN, hvala Bogu nikad nećemo biti u EU, niti oni nas žele i to kažu. Pozivam vas, gospodine Petroviću, pošto mi skupljamo peticiju sa potpisima građana koji jasno hoće da kažu – ne želimo ni mi u EU, kad završite sa ovom sednicom, molim vas, možete kod Stefanovića, kod Munjića, potpišite tu peticiju, jer delite to uverenje. Vi verovatno više volite Srbiju nego EU. Pa, Srbija može da nalazi sreću u Srbiji, ne može u EU, koja ide sa onim vozom preko Kasandrinog mosta, propada u ambis. Otkačite ovaj poslednji srpski vagon da spasimo nešto. Gospođo Čomić, imam neka neodložna državna posla, moram da idem za Niš, izvinite što ću danas biti malo odsutan.
Jedanaest minuta i 30 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović. Izvolite.
Naravno, mi ovde svaki put imamo suočavanje sa našim različitim pogledima, naravno, sa punim uvažavanjem da određeni broj poslanika i vaša poslanička grupa zastupaju jedan sasvim drugačiji pogled o tome šta bi trebalo da bude državna politika. Ovde bih se za početak zadržao na ovom tehničkom delu pitanja, jer bez obzira što smatrate da bi bilo jako loše da nastavimo u ovom pravcu, mislim da nemamo u ovom trenutku nikakav bolji plan, nego da idemo u EU. Oko harmonizacije propisa, da bi javnosti bilo jasno i svim učesnicima u ovoj debati, Zakon o tržišnom nadzoru je zakon koji bi trebao da, ukoliko mu date podršku, olakša primenu velikog broja tehničkih propisa. Ti tehnički propisi su utvrdili standarde po kojima bi trebalo da budu proizvođeni u budućnosti i stavljani u promet tehnički proizvodi. Ti standardi su u interesu svih nas kao potrošača, dakle, svih građana Srbije. Poštovanje tih standarda, o tome smo govorili prošli put, znači da ćemo mi u prodavnicama, kada budemo za svoj novac kupovali određenu tehničku robu, biti zaštićeni i imaćemo mnogo manji rizik da ćemo kupovati nekvalitetne stvari. Zbog toga je ovaj zakon dobar. Dakle, pošto ne utvrđujemo ovim zakonom bilo kakve standarde, niti pravila za standardizaciju, već su ta pravila utvrđena velikim brojem drugih zakona, e u tim drugim zakonima su doneta pravila da ti standardi budu harmonizovani sa propisima EU. Potpuno poštujem da uvek treba prodiskutovati i ove temeljne državne stvari i vraćati se na neke zakone koji su ranije usvojeni, ali to prosto danas nije tema. Mi samo stvaramo jedan okvir, jedan kontekst koji će, ukoliko zakon dobije podršku, omogućiti da primena svih ovih tehničkih propisa bude lakše kontrolisano, da država sa manjim utroškom novca može na jedan način, koji je ovim zakonom predviđen i utvrđen, vršeći pre svega preventivne kontrole, da smanji rizik od toga da kupujemo lošu robu. To je početak i kraj ideje i cilja ovog zakona. Mislim da je legitimno da govorimo o tome da li se primenjuju naši propisi na KiM ili se ne primenjuju i da li ima smisla donositi zakone ili nema smisla donositi zakone. Nema ovaj zakon, što se njegove primene na KiM tiče, nikakvu razliku od Zakona o vojsci, Zakona o MUP. Naravno da nije održivo da mi ne donosimo bilo kakve zakone, zbog toga što imamo problem sa efektivnom primenom tih zakona, jer u UN postoji poznat okvir što se tiče KiM oko vršenja različitih prerogativa vlasti, i to su opšte poznate stvari utvrđene rezolucijom UN. Mislim da ne sme da nas spreči jedna velika istorijska nevolja i nesreća koju imamo na KiM da mi uređujemo svoj život onako kako mislimo da je najcelishodnije i najbolje za naše građane, a naravno sa, što se ove skupštine i Vlade tiče, idejom da naši propisi važe gde god možemo da ih sprovedemo. Mislim da je uvek dobro da vodimo debatu o EU, zašto da ne, ali uvažavajući veliki broj važnih činjenica oko toga da imamo sa različitim stvarima problem u našoj zemlji, i sa brojem nezaposlenih, i sa nivoom našeg standarda, standarda naših građana. Uvek pozivam i apelujem na to da svi sagledavamo i generalne ekonomske okolnosti u kojima se nalazi ceo svet, a ne samo Evropa. Mislim da je važno da ljudi znaju šta u stvari za svakoga približavanje i učlanjenje u EU znači. Pošto sam koristio neke primere zemalja koje su sada u EU, njihovog poljoprivrednog budžeta, sada ću da otvorim još jednu stvar. Mi smo nedavno sa Ministarstvom poljoprivrede Holandije završili jednu studiju. Sada se ta studija prevodi, pa mislim da bi bilo izvanredno, i biće sigurno, da svaki član parlamenta to dobije na uvid, da bismo mogli da sagledamo šta su sve potencijali. Da smo mi danas članica EU, evo ide debata o budžetu, vrlo brzo će se u parlamentu odigrati, dakle, da smo danas članica EU, Srbija bi za svoj poljoprivredni budžet dobila ne manje od milijardu i 600 miliona evra. Važno je da ljudi to znaju. Važno je da znaju ljudi da bi mogli da izmere svoju odluku o tome šta je za svaku porodicu u našoj zemlji dobro, a šta nije dobro. Svet nije idealan, nikada nije ni bio, sumnjam da će ikada i biti, ali je naš posao, ovog parlamenta i Vlade koju je ovaj parlament izabrao, da mi pokušamo da našim građanima stvorimo život, perspektivu za život, jedan prostor gde će svaka porodica i svaki čovek u ovoj zemlji moći da se bori na najbolji mogući način, da ima što je moguće veće izglede u toj fer utakmici u životu i da našim porodicima i našoj deci otvorimo prostor da možemo da živimo bolje nego što živimo sad, sa svim problemima koje EU ima, sa velikim nevoljama i turbulencijama. Evo, Grčka je juče opet dobila osam milijardi evra da bi mogla da prevazilazi svoje ekonomske nevolje, pored onih desetina milijardi evra koje su dobili za stabilizaciju svojih fiskalnih problema i dugova koje imaju. Portugal je juče izglasao neverovatno oštre zakone kojima su uveli štednju u javnom sektoru, da bi opet otvorili svoj prostor prema budžetu EU, da bi sa nekoliko desetina milijardi evra taj budžet mogao da interveniše, da bi tamo oni servirali svoje probleme. Dakle, sa svim nevoljama i problemima, EU je jedan skup solidarnih zemalja koje se bore u teškim ekonomskim prilikama da svojim građanima očuvaju dobru perspektivu. Mislim da je dobro i uveren sam u to da i mi moramo da se borimo da svojim građanima otvorimo najbolju moguću perspektivu u ovim okolnostima.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Dejan Mirović je podneo amandman, pre svega, u cilju da iznesemo stava SRS da ne samo da nismo za harmonizaciju propisa sa EU, nego SRS nikada neće biti za to da Srbija uđe u EU, ni pod kojim uslovima. Kada smo rekli – međunarodnim propisima, pre svega smo mislili na saradnju sa Ruskom Federacijom. Gospodine ministre, jako lepo pričate, ali je stvarnost sasvim drugačija. Da je Srbija trenutno u EU dobila bi milijardu i 600 miliona dinara, ali nije. Kakve su mogućnosti Srbije kada je poljoprivreda u pitanju? Ogromne. Da li će Srbija ući u EU? Neće. Naveli ste primer Holandije. Naš suficit milijardu i 200 miliona dolara će biti, nadam se ove godine, a možda čak i nešto više. Koliki je suficit Holandije? Samo nešto malo je površinski veća od srpske AP Vojvodine. Holanđani su dolazili kod nas da kupe zemljište, da skinu samo sloj 20 santimetara obradivog poljoprivrednog zemljišta, da plate tržišnu cenu i da posle toga šta ministarstvo bude zahtevalo od njih urade, da li da pošume, da li da zalivade itd. Odgovorno tvrdim i da je to urađeno da bi naša zemlja ponovo rađala, s obzirom na svoj kvalitet kakav ima. Srbima gubi jednostranom primenom Trgovinskog sporazuma oko 130 miliona evra godišnje. Jedina smo država koja sa Ruskom Federacijom ima bescarinski odnos. Da li ga koristimo? Jako malo. SRS smatra da treba mnogo više to koristiti. Kada ste u teškoj situaciji, pomoć se traži od prijatelja, nikako od neprijatelja. Rusi su nedvosmisleno pokazali da su prijatelji Srbiji. Siguran sam da imaju interesa da ulažu u poljoprivredu, čak i više od onoga što kažete, da bi Srbija imala eventualnim ulaskom u EU. To je isto kao ono magare koje je trčalo za šargarepom ceo dan, a uveče dobilo pomije. Gospodine ministre, sada treba ulagati, treba živeti. Ruska Federacija je tu i svakako želi da pomogne Republici Srbiji. Mislim da ne koristite dovoljno svoje resurse. Imate običaj da pričate ovde o budžetu za sledeću godinu.Zdravlja bože, videćemo koliki je vaš autoritet da se poveća budžet za poljoprivredu i imaćemo priliku da razgovaramo o tome. Zahvaljujem se.
Iskorišćeno je tri minuta. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da niko u ovoj sali danas nije povukao tako dobru crtu između vas i nas u politici, u projekciji perspektive budućnosti ove države. Čini mi se da niko jasniju poruku beznađa koje Srbiju očekuje ukoliko se bude oslanjala isključivo na EU, nije danas javnosti, građanima, pre svega poljoprivrednicima poslao, nego što ste to vi uradili. Pre nego što se vratim na to što ste rekli, hteo bih u jednoj stvari da vas tehnički ispravim. Niti je grupa poslanika niti, kako ste rekli, određeni broj poslanika u ovoj sali protiv EU danas. Jedino i isključivo jeste SRS. To smo promovisali i pokazali poslednjih 10 godina. Svaka naša inkriminacija na teret te politike obistinila se i, nažalost, potvrdila se u našem životu. Oni koji su sa tim imali problema u SRS, od nje su otpali, vi ste ih pohvalili prošli put, mi smo i naznačili to da suštinski među vama u vlasti i njih ne postoji više nikakva razlika, promovišete i zagovarate iste vrednosti, ali u tim vrednostima ne može da se prepozna perspektiva ove države. Kakvu ste vi nama poruku poslali, ministre – da pomremo svi ako nema EU. Šta znači to – da smo sad tu, imali bi milijardu i 600 za poljoprivredu? Da li treba naša poljoprivreda da živi bez EU? Tu je razlika u koncepcijama, što vi nećete da vidite i prepoznate sopstvene resurse, one koje i vidite, niste stavili u funkciju na adekvatan način. Mi se slažemo da poljoprivreda može da bude jedan od glavnih zamajaca. Vi ste u ovoj i u prethodnoj godini, gospodine ministre, imali milijardu evra na raspolaganju. Umesto da ih potrošite u poljoprivredu, vi ste ih potrošili na "Fijat". Možda se vi lično ne slažete sa tom koncepcijom, možda vi taj projekat ne podržavati, ali ste kao član Vlade i vladajuće većine na takav kompromis pristali. SRS smatra da je i po sveukupne ekonomske pokazatelje ove države bilo mnogo bolje da ste taj novac uložili na jedan zdrav način u poljoprivredu, taj novac bi za sobom povukao neku drugu prateću industriju. Vladajućoj većini se to ne isplati i vi to vrlo dobro znate, zato što to daje rezultate u narednih pet, odnosno 10 godina, a oni bi da trguju od danas do sutra, za izbore, ministre. Njima je to jedino važno. Mi smo malo pre ovde čuli, dele se lekcije o strančarenju. Proizvod najvećeg strančarenja je ova vlada, uskih stranačkih i političkih interesa, a ne državnih interesa. Mi smo svi taoci strančarenja u okviru vladajuće većine, možda i vi kao ministar. Možda biste i vi u budžetu za narednu godinu mnogo više sredstava dali za poljoprivredu, ali će vas uceniti oni koji vas ucenjuju jer neće da glasaju za budžet po modelu po kom bi ga možda najveća stranka u vladajućoj većini napravila. Ne možemo mi da živimo od izmaglice, od imaginacije EU. Mi ovim predlogom amandmana i na ovaj i na prethodni član zakona, pošto je obrazloženje isto, doticaću se oba amandmana, nismo vam zabranili, nismo onemogućili da usklađujete standarde sa standardima svih država EU. Tražimo da to bude u skladu sa međunarodnim propisima. Zašto evropski propisi nisu deo međunarodnih propisa? Da li je to nemoguće? Šta je tu iracionalno? Nije ništa. Nemojte mi zameriti, izvinite na slobodi, oboleli ste od EU. Katarakta, vi ne vidite ispred sebe ni oko sebe. EU, pa EU. Ovaj zakon je beživotan, ministre. Mogli ste ga načiniti životnim, mogli ste da sledite koncepciju koju smo predložili. Mi smo predlagali amandmane dok je to imalo smisla. EU, pa EU. Kako možete da bude životni zakon? Neka jedan stav ovog zakona bude u primeni kad stupimo u EU. To je besmislica. Niko vam ne brani da promovišete vaš politički koncept, ali ne možete državu da uređujete sa nečim što je neostvarivo, sa nečim što se nikada neće desiti. Pogledajte šta su ova gospoda napisala - Našim amandmanom ne bi se postiglo pobošljanje ovih odredbi. Kako smo mi to urušili vašu potrebu da ove standarde usklađujete sa državama EU? Gde to piše u našem amandmanu? Saradnja sa EU ili svakom državom pojedinačno u okviru EU, mora da bude deo naših međunarodnih odnosa. Mi ćemo da biramo sa kim ćemo da sarađujemo. Nije SRS protiv toga da oni koji mogu da izvoze u EU ili bilo koju državu to i rade, ako su finansijski kapacitativni, neka izgrade standarde u svojim kompanijama. Šta ste malo pre rekli – da primenjujemo i razmenjujemo sa njima standarde u proizvodima koji će biti na našem i na njihovom tržištu. Rekli ste da ćemo proizvoditi proizvode u skladu sa standardima tih država. Koliko je danas kompanija, sem onih koje su došle spolja, sposobno to da uradi? Koliko je unija, pekarskih, ovih ili onih, od vas tražilo odlaganje primene standarda koji su validni za tu vašu EU? Šta vam oni vrede za izvoz u Rusiju? Ne vrede vam gotovo ništa. Da biste u Rusiju izvezli svoj proizvod, morate da imate ispoštovane njihove standarde. Ovi traže HCC5 i JSSO, a ovi traže nešto drugo. Najprivilegovaniji i najpovlašćeniji smo u odnosu sa njima. Zašto vi nas limitirate i isključivo upućujete samo na države EU? S kojim pravom to radite ovom narodu? Zašto narodu namećete krivu istinu da nam je život jedino moguć sa EU? To nije tačno. Na meridijanima u svetu postoje države koje EU uopšte ne interesuje, pa žive danas u ekonomskoj ekspanziji, zato što suštinski nisu vezane, ni birokratski, ni finansijski, u velikoj meri fiskalno sa EU. Ako je to sve tako dobro uređeno, odakle ovi problemi tamo? Odakle problemi fiskalnog deficita, odakle problemi pronevera, odakle problemi javnog duga? Šta njih opterećuje? Njih opterećuje jedna potpuna fiskalna neodgovornost koju su pokrivali ekonomskom moći, sa druge strane, ali to jednog dana dođe na naplatu, svojom vojnom i političkom moći. Mi ne možemo da budemo žrtva i taoc cele te priče. SRS nema ništa protiv izvoza na bilo koji meridijan. Da li mislite da NATO standardi ne utiču? Dosadno vam je, gospođo, ali mi živimo život koji je vrlo težak. Ta EU vam da preferencijale, vi jednu petinu njih ne možete da ispoštujete, 10 godina trujete ovaj narod – EU. Za 4.500, 4.600 proizvoda imate povlašćen status za izvoz u SAD. Šta izvozite tamo? šta su problemi? Pričate nam o Zapadu, Evropi i SAD, to je naša budućnost i treba da se oslanjamo na perspektivu da ćemo za 100 godina biti tamo da bi smo dobili neki dinar od njih i podizali našu poljoprivredu. Nije teško ministre preusmeriti i redistribuirati sredstva iz budžeta, pa ih poslati u poljoprivredu umesto u Fiat, pa ih poslati u racionalne projekte, a ne u političke projekte. To zavisi isključivo od vas, a ne od EU, političkog ambijenta u kom donosite odluke i atmosfere u kojoj donosite odluke, a ona je bolesna, ona nije zdrava i ona nije dobra. Došlo je posle 10 godina, naročito posle 2008. godine na naplatu. Nemate više kredibilitet da branite perspektivu ove države u EU, više ni vi u to ne verujete. Ovaj zakon je potpuno beživotan. Mi nismo sposobni u ovom trenutku da usaglašavamo standarde isključivo sa EU i to ste tako trebali da napišete, a onaj ko može, neka ih usaglašava. Pazite ovde, kako su mi odbili amandman, u obrazloženju, oni se pozivaju na moje obrazloženje: "Predlagač ovog amandmana navodi da je potreban širi okvir standardizacije i propisa iz razloga što se robna razmena ne obavlja samo sa zemljama EU". Šta vas briga šta sam ja napisao u obrazloženju? To nije normativni deo teksta, to nije obavezujući deo teksta. Mogao sam da prepišem Andersenovu bajku, to vas uopšte ne interesuje šta sam ja to tunapisao. Čime sam ugrozio vašu mogućnost da sarađujete sa EU i usklađujete standarde? Ničim, ali ste oslepljeni EU zato što oni koji sede ne mogu samo da poznaju pravo i nomotehniku, moraju da budu politički pismeni i da projektuju ovu državu, šta je za nju najbolje i najbitnije. Znate li kako bi ova država bila uređena kada bi se u njoj vladalo po obrazloženjima koja ste davali na sve zakone koje ste poslali u ovu Skupštinu? To su Andersenove bajke. Ne bi bila G8, nego G9 grupa, mi bi bili jedna od devet najrazvijenijih država u svetu, ali to je jedino pisalo u obrazloženjima. Čak i da ste sopstvene zakone poštovali, država bi bila dva puta uređenija. Njih niste poštovali ni primenjivali. Ministre, nisu vam primenjivi zakoni. Jedna prosta stvar, prođite kroz Srbiju ovaj vikend. Znate šta je sad u Srbiji najinteresantnije? Svinjokolj, nema dvorišta u kome nije okačena svinja od 100 ili 200 kilograma. Hajde sada prođite, pa vi evropejci iskažnjavajte te ljude. Idete? Idete, tako je, na daće, ali ne daj Bože da zađe inspekcija. Primeniće evropske standarde, pa će da pita domaćina – da li ste omamili vašu domaću životinju pre nego što ste zaklali i stavili na čengel? Ministre, ne možemo da živimo u izmaglici. Srpska radikalna stranka vama nije onemogućila da sarađujete sa EU i da usklađujete standarde, SRS je samo tražila od predlagača da nam ne uskraćuje mogućnost, da to ima jedan širi kontekst harmonizacije sa svim međunarodnim propisima drugih država sa kojima razmenjujemo, nažalost, jako malo robe, a možemo malo više. Vi ste prošli put rekli ministre, govorili ste o investicijama u Srbiji. Koliko ste projektovali investicija na početku ove godine? Projektovali ste tri i po milijarde. Koliko je do sada ostvareno? Ostvareno je otprilike milijardu i po. Kažite šta su investicije na koje se tako slabodobitno pozivate? Investicija tako što je jedan tajkun prodao najveći trgovinski lanac u Srbiji? Da li je to nešto što će doneti dobro domaćim proizvođačima? Nije tačno, nego će ovde da se obezbedi prisustvo belgijske, holandijske, tajlandske robe, jer ste našu proizvodnju uništili, ali ćete njihovo prisustvo ovde da unapredite. Bedno smo mi tržište za njih, ali oni se i ovakvog bednog tržišta ne odriču. Zašto vam to nije logika kojom se rukovodite kada donosite odluke? Zašto tako ne postupate? Drugi najveći deo tih investicija da li znate šta je? U njih ste ubrojali investicije u Fiat. Investicije koje sprovodi Fiat, koje su posledica kredita na koje je u 3/4 garanciju dala Vlada Republike Srbije. To su investicije kojima se vi hvalite danas. Hoće li to stvoriti uslove da naš proizvođač ima standarde u skladu sa standardima razvijenih država u svetu? Neće, to smo vam rekli i prošli put. Ne može u tom procesu da se polazi od ovoga, nego da se pođe od baze, da se krene u mala i srednja preduzeća, da se njihovi problemi sagledaju, da im se da novac koji im je potreban da ove standarde ispoštuju, pa da u skladu sa tim standardima usklađujete propise. Šta to podrazumeva? To, gospodine ministre, harmonizacija propisa podrazumeva ispunjenje bitnih zahteva sadržajnih u direktivama EU. Kažite mi brojem, procentom ako možete koliko proizvođača u Srbiji to može da uradi danas i koliki će vremenski biti proces da se to uradi? Nemoguće je, ne možete da čistite ribu naopako. Trebali ste gomilu drugih stvari da uradite, pa kada zakonodavni okvir koji već imate postane tesan, da radite ovo. Ovo je sve jalov posao. Vaša politika evropskih integracija, o kojoj ste malo pre pričali, vaš politički plan se izjalovio. Ova država traži promenu političke koncepcije koja će uvažiti domaće potrebe, domaće interese, domaće mogućnosti pre svega. To mora da bude u osnovi projektovanja prvog narednog budžeta i politike u narednih pet odnosno 10 godina. Hvala.
Iskorišćeno je 15 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Mislim da je važno da politički deo naše debate stavimo na jednu stranu, a tehnički deo na drugu stranu. Oko politike se mi nećemo složiti ni danas, kao što se ne slažemo decenijama unazad. Legitimno je da Srpska radikalna stranka, rekao sam poslanička grupa, to je tehnički naziv za grupu poslanika koja predstavlja jednu izbornu listu. Vi imate svoju politiku i nje se dosledno držite, kao što DS, koja čini okosnicu ove koalicije, ima svoju politiku i drži se nje decenijama. Ne slažemo se, nismo se slagali ni pre 20 godina, verovatno se nećemo slagati ni u narednih 20 godina. To je stvar koja čini sadržinu političkog života Srbije, ali to je jedan par rukava. Drugi par rukava su tehničke norme. Polemika oko toga da li treba da se harmonizujemo sa propisima EU ili da se harmonizujemo sa nečim što bi predstavljao jedan širi skup, čak to nije logički održivo, jer propisi EU su jedinstveni što se ovog aspekta tiče. Evropsku uniju pre svega čini tržište, tako je nastala i kada je počela da živi kao zajednica za ugalj i čelik, pa se posle preobrazila u ovo što je danas, a to je jedinstveno tržište. Jedan od bitnih elemenata tog zajedničkog tržišta jeste postojanje zajedničkih tehničkih normi. To je jedna stvar, sa tim možemo da se harmonizujemo, a ne možemo da se harmonizujemo sa recimo 150 zakonodavstava. Svaka zemlja ima neke standarde i nekakve tehničke norme i kada bismo hteli, ne bismo mogli to da učinimo. Što se tiče interesa, da li je ova stvar dobra za zemlju i za privredu i za građane ili nije dobra, zemlje koje nisu u EU imaju EU kao najznačajnije ili jednog od dva, tri najznačajnija trgovinska partnera. I Rusija i Kina i SAD imaju svoje tehničke standarde, EU ima svoje, što znači da postojanje tih tehničkih standarda jedinstvenih na području EU pomaže razvijanju trgovine i olakšava mogućnost kompanijama i investitorima da na jedan bolji način u jednom razvojnom smislu postavljaju svoju poslovnu politiku. Mislim da je potpuno jasno da Srbija ima veće izglede ukoliko su naši standardi deo jednog većeg konteksta, nego ukoliko nisu. Zbog toga je ovaj zakon ovakav kakav jeste. Opet da ponovim. Nikakva se ovim zakonom nova životna situacija neuspostavlja. Tehnički propisima su utvrđeni pravci kojima standardizacija ide. Mi ovde hoćemo da uvedemo jedan nov sistem koji će za manje pare omogućiti da se bolje kontroliše taj sistem i da ljubi budu sigurniji nego što su sad. Ne radi se ovde o izvozu. Ovde se radi mnogo više o uvozu. Kakvim standardima mora da odgovara roba koja ulazi na ovo tržište? Da li su ljudi koji kupuju robu u Srbiji za svoj novac bezbedni da uzimaju dobru robu ili nisu. Ne vidim da tu možemo da imamo neki problem. Kad robu na tržištu EU izvoze Kinezi, Rusi, Amerikanci, pa neće oni imati problem da to isto rade i na srpsko tržište, kada budemo ceo taj sistem potpuno uobličili i doveli ga do jednog visokog nivoa. Ne znam zašto bi naši potrošači bili manje zaštićeni nego potrošači u Belgiji ili u Portugalu. Ovo je zakon koji je dobar za narod, dobar za građane, a s druge strane omogućava državi da sprovodi uspostavljanje sistema sa manjom potrošnjom novca, zato što se povećava broj preventivnih kontrola u odnosu na represivne kontrole. To je jedan racionalan pristup i radi se procena rizika. Da sad ne ulazim u dalje tehničke detalje. Sada da se vratim opet na ovaj deo koji je ekonomsko-politički. Mi nismo danas u EU, pa evo organizujemo se na način koji je, ja mislim u zadatim okolnostima takav da daje odgovor na mnoga pitanja sa kojima se Srbija danas suočava u jednom turbulentnom, u ekonomskom smislu te reči, svetu. Mi povećavamo svoj izvoz. Taj izvoz će generalno da bude veći u 2011. nego u 2010. godini. Sa drugim tržištima razvijamo vrlo ozbiljnu saradnju. Naš izvoz u Rusiju se iz godine u godinu povećava. Izvoz poljoprivrednih proizvoda i proizvoda prehrambene industrije se naročito poveća. U 2011. godini će biti znatno veći nego što je bio u 2010. godini. Prošle godine smo imali 135 miliona dolara, pretprošle godine 65 miliona dolara. Ove godine će to daleko, daleko da bude preko 135 miliona dolara. Dobili smo tehničke dozvole od Ruske vlade i odgovarajućih departmana u Ruskoj vladi da izvozimo prerađevine od mleka, prerađevine od mesa, i taj izvoz u poslednjih nekoliko meseci intenzivno se povećava. Rusija je naš veliki strateški partner, naš veliki prijatelj. Ni jednog trenutka se ne postavlja pitanje da li će ta saradnja biti dovedena pod znak pitanja, da li će da se nešto tu promeni ili neće. Uostalom nisam nikada čuo ni jednog ruskog zvaničnika ni predsednika Rusije, ni premijera da imaju bilo kakvu primedbu na to što mi idemo prema EU. Baš nas podržavaju. Svaki put predsednik Medvedev i premijer Putin su vrlo jasno dali podršku približavanju i učlanjenju Srbije u EU, tako da što se generalne politike tiče ne vidim da ni Rusi ni Kinezi imaju bilo šta protiv toga da mi uđemo u EU. Imaće jednog velikog prijatelja uEU. Velikog prijatelja. Kao što Rusi imaju izvanrednog prijatelj u Grčkoj koja je član NATO pakta. Izvanrednu saradnju imaju. Izvanrednu političku saradnju. Dakle, ne može ništa Rusiji biti loše od toga što će Srbija ući u EU, i to oni koji vode tu zemlju i koji vode politiku Rusije vrlo dobro znaju i zato takvu politiku i vode. Što se investicija tiče. Planovi u celom svetu su revidirani, ali ono što sam prošli put rekao ponoviću – Srbija ima veće investicije u 2011. godini nego zajedno Hrvatska, Slovenija i Bosna. Hrvatska i Slovenija imaju dosta veći BDP po glavi stanovnika nego Srbija. Pa smo mi investiciono atraktivnija zemlja nego bilo ko u ovom delu sveta. Da li je dobro što je Deleze došao? Pa naravno da je dobro. Neću da ulazim sad, dakle mi imamo sad jednu vrlo ozbiljnu debatu sa trgovinskim lancima i to sad nije tema današnje debate, imamo vrlo ozbiljnu debatu o velikom broju elemenata koji se odnose na njihovo poslovanje. Te stvari će, evo to vam sad kažem, te stvari će biti bolje nego što su sad. Ali kada postavite pitanje da li je dobro da jedna respektabilna svetska kompanija uloži 900 miliona evra ili milijardu evra u Srbiju u 2011. godini. Pa to ne da je dobro, to je izvanredno. Izvanredno je zbog toga što to pokazuje da se investitori ne boje da u ovo vreme jako teških ekonomskih prilika, kada su investicije u prošloj godini sa hiljadu pet stotina milijardi pale na 700 milijardi. Znači to u svetu se više nego duplo smanjio celokupan investicioni kapacitet, da je neko odvojio svojih milijardu evra i uložio u Srbiju. Nije otišao ni u Bugarsku, ni u Grčku, ni u Hrvatsku, ni u Sloveniju, nego su došli ovde u Srbiju. Taj Deleze koji ima trgovinski lanac u Bugarskoj, ima trgovinski lanac u Grčkoj, ima trgovinski lanac u Rumuniji, nije otišao ni u Bukurešt, ni u Atinu, nego je došao u Beograd. Nema za ekonomsku stabilnost i pouzdanost jedne zemlje boljeg znaka nego što je to. Dakle, svako ko se bavi ekonomijom i ko vam kaže, kao lekar kad uzme nalaz krvi, pa gleda koliko imate krvnih zrnaca, pa kaže ovo je dobro, dakle, dobro je da neko uloži milijardu evra u Srbiju. Ne ulazim sad u to šta će se dešavati srpskoj trgovini koja ne može nikako biti u lošijim stanju kad je Deleze ušao, biće u boljem. Da li je sada dovoljno dobro? Nije dovoljno dobro i te stvari moraju da se brže sređuju što je opet stvar zaštite potrošača, zaštite dobavljača i stvaranje jednog dobrog, legitimnog, pristojnog trgovačkog i generalno privrednog ambijenta. Kao što vidite osnovne životne namirnice, cene hrane padaju i mislim da smo zaustavili jedan dramatičan trend koji smo imali u drugoj polovini 2010. godine i prvoj polovini 2011. godine. Ko se time ne bavi ne zna koliko je to teško i komplikovano. Dakle, stanje stvari je danas bolje nego što je bilo u martu. Ušli smo u jedan dobar trend i ne postoje ekonomski razlozi da taj trend bude promenjen. Dakle, nema ekonomskih razloga da cene osnovnih životnih namirnica rastu, da ne ulazim sad u pojedinosti. A ono što govorim mesecima kazaću vam i sad ovde. Ako do toga dođe država će primeniti sve legalne mere koje stoje na raspolaganju da spreči ne legitimno ostvarivanje ekonomskih interesa. Mi smo pokazali da smo to do sada radili i radićemo to i ubuduće.
Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Ministre moramo da uđemo u detalje. Evo sa kraja šta ste sada rekli. Padaju cene, da li je tako. Zaustavili ste inflaciju i sad kažite onaj drugi deo javnosti i poslanicima zašto ministre? Ko to vrši pritisak na cene i na inflaciju? Pošto hoćete da pričamo tom logikom. Pad potražnje, ministre. Pad životnog standarda to je ekonomska logika i ekonomska stvarnost Srbije. Znači, cene u Srbiji stoje ili padaju, inflacija stoji i ne kreće se kako se kretala, zato što opada standard građana. Zato što opada kupovna moć građana, a ne zato što ste vi uradili nešto ekonomski epohalno dobro. To je stav SRS, proverite ga na stranicama onih dokumenata kojima se bave ekonomski struka, ekonomska nauka, analitičari itd. Pa ćete da vidite šta je stvarnost. Što se tiče gospodine ministre, investicije o kojoj ste rekli. Ne želim da bilo kog investitora diskreditujem. Suštinski od njega koristi ima samo Mišković. Najveću korist je imao Mišković, da budemo iskreni. I hvala Bogu ako su izmireni dugovi dobavljačima koji su snabdevali ove lance. Hvala Bogu ako se i to desilo. Da li ćemo dobiti porez od te investicije, videćemo. Ali ja bih zaista voleo da se taj trgovinski lanac i robne marke koje baštine iskoriste da srpski proizvođač izađe na strano tržište ali oni nisu takvi kakvi smo mi. Mi imamo na žalost poslednjih deset godina jedan bolestan uvoznički lobi. Vi to vrlo dobro znate. Ne stavljam vam na teret ništa. Znate dobro ministre ko su bili na platnom spisku raznih izvoznika u Srbiju od Slovenije pa na dalje. Sada ako krenemo tako jednom opštom političkom pričom, da zbog tog uvozničkog lobija u Srbiji, koji će trljati ruke i zbog Delezea, naravno, počnemo da pričamo u kojoj je meri uništena domaća i elektronska i ova i ona proizvodnja, ne bismo do sutra završili. Ali, to mi nije cilj. Cilj SRS, jeste da vas pita – ko će imati štetu u odnosima sa Rusijom ako uđemo u EU. Šta briga Ruse? Pa, kakvu će oni štetu od toga imati? Mi ćemo imati štetu, jer najbolji položaj na svetu koji imamo u trgovinskim odnosima s njima, ako ih vi ne koristite, isključivo politički opterećeni ćemo izgubiti. Možda vam je Putin rekao - šta hoćete, tu može da kaže i Medvedev šta hoćete? Zašto bi oni bili veći Srbi od nas Srba? Zašto bi se oni za naš ekonomski interes borili više od nas u Srbiji? To diplomatija ne poznaje. Mi nemamo problem to da kažem, ali je interes Srbije da ne izgubi najbolji i najprivilegovaniji odnos sa Rusima u tom kontekstu. Pa, to vam je najveći motiv za investiciju u Srbiju. To je bio najveći motiv da se zapadne, istočne, južne, severne kompanije dovedu u Srbiju. Da stave ove resurse u funkciju i da izvoze u Rusiju, pod povoljnim uslovima, politički opterećeni, to niste hteli 10 godina da radite. Tu je razlika između vas i nas. Što vi ne brinete za ekonomski politički nacionalni interes države, nego brinete za Evropske standarde. Znate, šta ste malopre rekli – pa ne možemo mi sa 150 država, pa ko to od vas traži. Pitam vas, hoće li harmonizovani standardi sa EU da se primenjuju u našem izvozu sa Turskom, Azerbejdžanom, Kazahstanom, Južnom Amerikom, ovim ili onim državama. Ne. Kao što neće ni u odnosu sa Rusijom. Mi vam ne branimo, EU je tržište, i nije sporno da se i to harmonizuje, ali mora i drugo da se harmonizuje. Ne možete više ni javnost ni političku ni bilo koju drugu da trujete EU, jednostavno, ne možete. To je obesmišljeno, neodrživo i taj koncept nema nikakvu više perspektivu. Mi to moramo da priznamo kao našu stvarnost, nezadovoljstvo SRS i da našu perspektivu projektujemo u skladu sa ovom činjenicom, jer to je stvar koja je završena. Govorite o potrošačima, da li zaista verujete da će ovaj zakon unaprediti položaj potrošača? Možete najbolju robu da mu dovezete ovde u Srbiju, nema čime da je kupi, a onda ćete istovremeno zbog socijalnog aspekta da zatvarate oči pred činjenicom da bofl roba ulazi u Srbiju. Pričali smo o tome i prošli put. Prošli put, zato što naši građani ne mogu da kupe robu koja je u skladu sa standardima. Sada ću još nešto da vam kažem, jer, interesuje me kako ćete sa ovim zakonom od toga da se branite? Nećete se braniti, zato što nemate političku volju i hrabrost da se branite od toga. Kako ide stvar sa ovim standardima u proizvodnji i iznošenju na tržište u EU? Tamo se standardi mnogo brzo menjaju, pa kada usvoje novi standard, roba proizvedena do tada po starim standardima, završava u trećim zemljama, u Srbiji itd. Onda vaši uvoznici za koje najavljujete da ćete da razgovarate, ovi veliki lanci, jedva čekamo da vidimo ishod tih razgovora. Onda ti uvoznici odu tamo, gotovo po bagatelnim cenama otkupe tu robu i u Srbiji je prodaju po regularnim cenama. Znate vi to dobro, to je nešto slično kao i ono pred isticanje roka za neki proizvod, pa vam to gurnu po nekoj bagatelnoj ceni i tada naše velike investicije u smislu trgovinskih lanaca koje su nas podigle, povećali nam obim proizvodnje i broj zaposlenih, onda oni tu robu prodaju nešto malo jeftinije, a narod u kakvom se stanju nalazi, prinuđen je da to kupuje. To je naša stvarnost, ministre. Nismo protiv standarda koji obezbeđuje kvalitet, ali se to mora sagledati na jedan realan i životan način, a ne na način promocije, izmaglice, to jednostavno ne može. Onaj ko može, može, generalno, Srbija to ne može.
Iskorišćeno je sedam minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Da ne širim polemiku, jer nećemo se pomeriti sa pozicije na kojima se nalazimo, ali ovo poslednje što ste rekli, da to ne dovede do loših konsekvenci među građanstvo koje nas ovde gleda i posmatra. Ja vas molim, za svaku stvar za koju imate dokaze, nego indicije da se kosi sa bilo kojim propisima, molim vas da dostavite podatke. Možete i meni lično, a ja ću dalje da prosleđujem svima koji su za to nadležni. Tu nema apsolutno prostora da o tome polemišemo, da li će zakoni da se sprovode ili ne, to nije stvar o kojoj možemo da pričamo, jer možemo o tome da vodimo debatu kada budemo donosili Ustav da li će zakon da se sprovodi ili neće. I ta debata može biti šaljiva, ne može da bude ozbiljna. Molim vas, dostavite sva saznanja, sve sumnje, sve indicije koje imate da bilo ko krši bilo kakvu vrstu normi, uzusa, propisa, podzakonskih zakona, da bismo mogli da preduzmemo sve potrebne mere. Mislim da imamo kapacitet da na jedan dobar način, na visokom nivou da štitimo tržište i potrošača.
Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Gospodine ministre, kako ste vi rekli gospodinu Stevanoviću, tako ja vama da kažem za ovo poslednje što ste rekli, kažete, ako ima indicija da bilo šta, ako su zakonske nepravilnosti, ako se ne poštuje zakon i itd, a SRS u kontinuitetu upozorava na genetski modifikovane organizme. Inspekcija, šta uradi, uradi. Ne mogu da stignu da obiđu sve parcele, to je činjenica, to znate i vi. Šta se dešava sa onim što se ne uništi? Nemojte da mi kažete da ne znate, da kada se završi otkup, da se onda kompletna količina ne otkupi. Čak su na terenu predlagali, a zbog velike materijalne štete, zbog ljudi koji se nalaze u teškoj situaciji, da država organizuje otkup na mestima, da se preradi u biodizel, nikako. Zakon je izričit i tačka. Otkupljujete na kraju kampanje gospodine ministre i znate ko otkupljuje, i tačka. Ne možete dvostruke aršine primenjivati. To nije korektno prema našim poljoprivrednim proizvođačima, a vi vrlo dobro znate kako je došlo na naše tržište, ko je uvezao kakve koristi ima od toga, jer očigledno je da predizborna kampanja počela. URS su krenuli, jedan od glavnih ciljeva je ulaganje u poljoprivrednu proizvodnju. Nemojte, gospodo, uvaženi naši poljoprivredni proizvođači, valjda vam je dovoljno šta je uradila Ivana Dulić-Marković sa poljoprivredom, ona je uvezla genetski modifikovanu soju. Svi bi danas, to će biti jedan od osnovnih ciljeva u kampanji, da unaprede naš agrar. Bilo je bespovratnih sredstava i ranije, gospodine ministre, vi kažete, predpristupnih fondovi, bilo je i ranije, znate ko ih je delio, vaš koalicioni partner. Kako? Neozbiljno, neodgovorno, bez ikakve kontrole, ali su zato znali ono što najbolje znaju da uzmu procenat. Lako je našem poljoprivredniku da izabere kome će da veruje i da poverenje u narednom periodu.
Iskorišćeno je dva minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Opet, da nema bilo kakve dileme, Zakon o genetskim modifikovanim proizvodima je jasan kao dan. Debata treba da se vodi. Uvek je dobro da razmenimo mišljenja i nema niko drugi do ovaj parlament da odlučuje kako će se stvari dalje u životu odvijati. Dok zakon važi on će biti primenjivan. Rekao samo to i pre nekoliko nedelja, ponoviću opet, sad je trenutak i obraćam se, kako vama poslanicima, tako i građanima koji nas gledaju, svako ko bude sejao genetski modifikovan sadni materijal i seme biće uništena produkcija. Nema dileme, nema upotrebe u bilo kakvu drugu svrhu. Biće uništeno, jer je to u Srbiji zakonom zabranjeno. Dok sam ja ministar to će tako da bude jer je to moja zakonska obaveza i takav sam nalog izdao. Svako ko od državnih institucija to ne bude poštovao, da je pod mojom odgovornošću, će biti, što se njegove odgovornosti tiče, najstrože kažnjen iz domena moje nadležnosti, a postaraću se i kod drugih institucija i organa da se postupci sprovode u najkraćem i najbržem roku, koliko je to u mojoj moći. Dakle, nema dileme oko toga. Poručujem građanima da se ne povedu za bilo čijim savetom, biće preduzete najstrože mere ukoliko ovakav materijal bude upotrebljavan u prolećnoj setvi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciZlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodna poslanica Lidija Dimitrijević podnela je amandman na naslov iznad člana 8. i član 8. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od povoda da poslanički klub SRS podnese ovaj, ali i amandman na naredni član Predloga zakona jeste to na čemu i sam predlagač insistira. Naime, u obrazloženju razloga za donošenje zakona predlagač je naveo da je analizom važećeg pravnog okvira ustanovio da postoji potreba definisanja tržišnog nadzora najpre da bi proizvodi koji mogu da ugroze zdravlje i bezbednost korisnika ili na neki drugi način ispunjavaju relevantne zahtevi bili povučeni, zabranjeni ili ograničeni za stavljanje isporuke na tržište i da javnost i nadležni organi o tome budu obavešteni. Dakle, vidimo da i sam predlagač insistira na obaveštenosti. Srpska radikalna strankaje svojim amandmanom na član 8. predložila, s obzirom na to da je ministarstvo nadležno za poslove trgovine dužno da se pobrine da javnost bude obaveštena o postojanju oblasti nadzora i identiteta organa tržišnog nadzora, tako se može stupiti u kontakt sa tim organima, da je potrebno da organi tržišnog nadzora izveste pomenuto ministarstvo o oblastima nadzora za koje su nadležni. Nije svaki građanin u prilici da zna za šta je nadležna tržišna inspekcija, veterinarska inspekcija, fitosanitarna, za koje poslove je nadležna inspekcija za zaštitu životne sredine, građevinska inspekcija rada, inspekcija za lekove i medicinska sredstva i ostale inspekcije koje su navedene u ovom zakonu i koje vrše tržišni nadzor. Obaveza da javnost obaveštava je na ministarstvu nadležno za poslove trgovine. To je organ određen da objedini podatke koje je dobio od drugih organa. Kako bi to moglo da uspešno obavlja mi u SRS smatrali smo potrebnim da svi organi koji vrše tržišni nadzor izveštavaju ministarstvo o eventualnim promenama. Ukoliko nema promena u izveštaju bi jednostavno pisalo da ih nema. Ne vidimo razlog zašto se ne želi prihvatiti obaveza da se u određenom periodu podnosi izveštaj jer izveštaj sa sobom nosi obaveznost, dok obaveštenja nemaju obaveznost. Kao što sam na početku rekla, jedan od razloga za donošenje zakona je insistiranje predlagača na obaveštenosti javnosti, a razlog koji je u obrazloženju naveden pre toga jeste potreba dodatnog uređivanja opštih pravila tržišnog nadzora koji se u Republici Srbiji razvija u pravcu pravilnog sprovođenja tehničkih propisa usklađenih sa pravnim tekovinama EU. To je neizbežna tema jer iz te toliko željene EU neprekidno stižu nova uslovljavanja, čak i pretnje. Juče smo imali prilike da čujemo za pretnju nemačkog ministra odbrane koji govori o nekakvoj krivici Srba na KiM. To je još jedan razlog zašto bi srpska Vlada trebala ozbiljno da preispita namere da nastavi svoje radnje usmerene ka evropskim integracijama. Nijedna država u Evropi nije morala da plati cenu koja se traži od Srbije za pristupanje EU. Ono što smo imali prilike da u jednoj od prethodnih diskusija gospodina ministra čujemo jeste da je Grčka zato što je član EU dobila novu finansijsku podršku, ali ne znam zbog čega je ministar izostavio da kaže da je Grčku snašao još jedan novi štrajk, dvadesetčetvoročasovni generalni štrajk. Neće raditi državne bolnice, neće raditi škole, javni prevoz i druge službe. Dve hiljade članova sindikata najavili su štrajk ispred parlamenta u Atini. To je druga strana medalje koja se pominjala. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović. Izvolite.
Zaista smo se, kao i sa svim drugim amandmanima, bavili sa ovom vašom idejom. Ona ima dobru nameru, nije to sporno. Radi se jednoj tehničkoj stvari, o nijansama. Naime, sistem je, koji se predlaže ovim zakonom, postavljen tako da je suština u koordinaciji, da veliki broj državnih organa koji su u zakonu taksativno navedeni moraju da budu koordinirani. Tu koordinaciju će, ako zakon bude usvojen, vršiti Ministarstvo trgovine. Ti organi su međusobno ravnopravni i zakonom mogu da se ustanove različite obaveze, ali predlagač zakona je stao na stanovište da nema potrebe da se ta vrsta formalne hijerarhije među organima koji su istog nivoa uspostavljeni i zbog toga neće druga ministarstva i svi drugi državni entiteti izveštavati Ministarstvo trgovine, nego će obaveštavati o svim ovim relevantnim stvarima. Postoji jedna tačka koja je i zakonom predviđena, koja je hijerarhijski iznad svih učesnika u ovom sistemu, a to je savet koji će obrazovati Vlada Republike Srbije i tu će odgovarajućim podzakonskim aktima kojima će biti regulisana komunikacija svakako biti utvrđene i obaveze izveštavanja svih na ovaj ili onaj način verovatno kroz Ministarstvo trgovine i to će tim podzakonskim aktom biti uređeno. Što se tiče javnosti, takođe obaveštavanje smatramo da je adekvatna formulacija za aktivnost koja se stavlja u obavezu nadležnim organima u pogledu davanja na znanje građanstvu oko svih ovih važnih stvari. Vrlo je bitno u celini ove teme da pravovremenost imamo kao jedan značajan zadatak. Nadam se da će to u životu biti značajno dostignuće, da mi građane u najkraćem roku obavestimo o svemu što može da bude važno kada su ove stvari u pitanju jer su ciljevi zakona postavljeni vrlo visoko. Oni jesu zaštita potrošača, ali su i zaštita javnog interesa i u drugim aspektima, od zaštite životne sredine do zaštite svih onih koji su zaposleni u pogledu njihovih radnih prava, bezbednosti na radu donekih drugih aspekata, tako da smatramo da sa upotrebom termina "obaveštavanje" postižemo svrhu intencije koju zakonopisac ima. Mislimo da je moguće uspostaviti jedan funkcionalan i vrlo efikasna i sposoban sistem. mislim da se nalazimo na dobrom putu da, stvarajući okvir za dobru koordinaciju, to pretočimo u život. Vrlo su striktni rokovi koji su zakonom postavljeni. Uveren sam da ćemo mi, ukoliko zakon bude usvojen i stupi na snagu, sve ove obaveze koje nisu male, naprotiv, ostvarimo i da vrlo brzo koncipiramo, konstituišemo i u život uvedemo jedan potpuno drugačiji i nov pristup koji će, kao što sam rekao, biti na korist građana i potrošača.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Izvolite.
Da, ali se sada ovde povlači pitanje odgovornosti. Kažete da su svi organi ravnopravni. Oni jesu ravnopravni, ali ste u zakonu definisali da je ministarstvo nadležno za poslove trgovine, ministarstvo koje će objediniti podatke. Odgovornost je na tom samom ministarstvu i to je svrha ovog amandmana koji je podneo poslanički klub SRS.
Reč ima ministar Dušan Petrović.
Još jednom da kažem da se iznad svih ovih organa nalazi telo koje će svojom odlukom konstituisati Vlada, to je savet i prema toj tački u državnoj administraciji će svi učesnici u ovom postupku imati vrlo jasne obaveze i obavezu izveštavanja, tako da mi mislimo da smo uspostavili jedan adekvatan sistem koordinacije, odnosno da će on biti uspostavljen ako zakon bude usvojen, a isto tako i jedan subordinirajući elemenat ovde postoji, jer će Vlada doneti odluku o formiranju tela koje će imati pun kapacitet nadzora, instruisanja, davanja smernica celom ovom sistemu koji se zakonom ustanovljava.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
I ovaj amandman poslanički klub SRS podneo je iz skoro identičnih razloga kao i na prethodni član 8. Kao što sam već rekla, sam predlagač insistira da javnost bude obaveštena o povlačenju ili zabrani isporuke na tržištu pojedinih proizvoda. Deo koji se odnosi na godišnji program tržišnog nadzora jeste važan, ali takođe vrlo važnim smatramo i ocenu rezultata sprovedenih aktivnosti i preduzetih mera tržišnog nadzora koji se ocenjuju jednom godišnje. Smatramo da je neophodno i drugim sredstvima o tome obavestiti javnost, da nije dovoljno samo objaviti podatke na veb stranici. Jeste tačno da se internet kod nas u priličnoj meri koristi, ali mora se imati u vidu da mnogi građani nisu u prilici da se na taj način informišu, ali jesu u prilici da se informišu putem novina ili televizije, koji bi objavili saopštenje nekog od organa tržišnog nadzora. Zato smo amandmanom i predložili da u nekim slučajevima bude neophodno da se i drugim sredstvima obavesti javnost, a ne samo postavljanjem obaveštenja na svojoj veb strani. Dobili smo odgovor da se amandman odbija, između ostalog, jer je propisan način objavljivanja neophodan, što znači samo veb strana, a da ima dodatnih mogućnosti, propisanih, i da se i drugim sredstvima objavljuje i ne samo kada je to neophodno. Mi smo predložili da se odrede situacije koje su neophodno i da se neki podaci moraju objaviti u drugim sredstvima, kao što sam već rekla, to se posebno odnosi na ocenu rezultata sprovedenih aktivnosti i preduzete mere, jer se može dogoditi da je prilikom tih aktivnosti utvrđeno da postoje proizvode koje treba povući ili zabraniti. Ovo je zakon čiji će se pojedini članovi primenjivati od dana pristupanja Republike Srbije EU. To smo imali prilike da pročitamo u članu 30. Međutim, sve je veći broj građana Srbije koji ne žele da Srbija nastavi proces pridruživanja EU, jer su svesni da ni EU ne želi Srbiju. Gospodine ministre, spominjali ste da je u ovom trenutku Srbija član EU, imala bi milijardu i 600 evra investicija za agrarni budžet. Dobro znate da EU ne zanimaju interesi poljoprivrednika u Srbiji. Njima je potrebno samo tržište na kome će moći da plasiraju svoje proizvode. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Dušan Petrović.
Ovo je takođe jedan amandman koji je, uveren sam, imao ideju da tehnički unapredi zakon. Evo šta je naše razmišljanje, zbog čega smatramo da je celishodno da se tekst ne menja. Naime, slažemo se potpuno oko ciljeva, da je najvažnije da građani imaju pravovremenu i dobru informaciju o ovim stvarima koje su važne i izveštaj koji negde na kraju programa treba da buce obznanjen. Imajući u vidu način na koji funkcioniše naše javno mnjenje i jedan uobičajeni tok stvari, potpuno smo uvereni da objavljivanje na veb stranicama nije stvar koja će učiniti sve ove činjenice lako dostupnim svim građanima, pošto naravno veliki broj ljudi ne koristi internet, ali će učiniti potpuno jasno pravovremeno dostupnim svim sredstvima javnog informisanja, koji onda obaveštavaju javnost. Da bismo izašli iz stvaranja obaveze za jedan zakonom utvrđen trošak, jer to nisu jeftine stvari, objavljivati, naročito obimnije materijale kao dodatak dnevnoj štampi ili preko elektronskih medija, pošto te sekunde koštaju, smatramo da kada postoji obaveza nadležnog državnog organa da na svom veb sajtu objavi integralan tekst, da to onda otvara mogućnost svakom zainteresovanom mediju, a oni su, iskustvo nam govori, više nego zainteresovani za takve stvari, da onda oni kroz svoje redovne delatnosti o tome informišu građanstvo, te smo sigurni da sa nešto manjim potroškom budžetskih sredstava ćemo postići punu informisanost javnost, a onda smo zbog toga ostavili mogućnost da ako se iz nekog razloga taj naš očekivan razvoj događaja ne desi, da ipak imamo mogućnost da na prikladan način, znači onako kako je u zadatim okolnostima najcelishodnije, pojačamo obaveštavanje javnosti o svemu tome. Ovde je stvar prosto oko procene šta je dobro a šta ne stavljati kao striktnu, jer ovo su onda i budžetske obaveze, nisu samo obaveze da neke tehničke predradnje uradite, računajući da se ponašamo u duhu ovog zakona najcelishodnijim putem da štedimo novac gde god je to moguće, otvorili smo mogućnost, ali nismo ustanovili obavezu u predlogu ovog zakonskog teksta.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se, prokomentarisao bih jedan drugi deo ili segment ovog amandmana koji je koleginica Lidija Dimitrijević podnela na ovaj amandman. On se odnosi na načela koja se pominju u ovom zakonu. Zbog načina na koji se pominju, mi smo tražili da se stav 4. u ovom članu 9, čini mi se, briše. O čemu se radi? Sličan amandman je sledeći amandman kolega Vladana Jeremića, pa ću se osvrnuti i na njega. I on se odnosi na jedno načelo. Mi nismo ovako koncepcijski predložili zato što smo protiv primene određenih načela ali mislim ministre da evo i ovo, koliko god mislite da su ovi amandmani bili tehnički na ovaj i na sledeći član zakona, ipak ste suštinski neke stvari promašili. Zato smatramo da je zakon mogao biti mnogo sadržajniji, mnogo kvalitetniji, s obzirom da treba da služi i da bude u funkciji onoga o čemu vi pričate danas u ime Vlade Republike Srbije. O čemu se ovde radi? Ovde se kaže u stavu 4. – organi tržišnog nadzora vrše svoja ovlašćenja u skladu sa načelom srazmernosti. To je tačno. Napisali ste mi u obrazloženju zakona da je ovo načelo definisano zakonom koji uređuje položaj organa državne uprave, Zakona o državnoj upravi. Šta kaže taj član zakona – srazmernost, poštovanje stranaka, član 10: "Kad rešavaju u upravnom postupku u preduzimaju upravne radnje, organi državne uprave dužni su da koriste ona sredstva koja su za stranku najpovoljnija ako se njima postiže svrha i cilj zakona itd". Nemamo ništa protiv, ali ste morali jasno da stavite u zakonu da su načela iz ovog zakona. Zašto? Zato što načelo srazmernosti u kontekstu kontrole standarda tržišnog nadzora predstavljaju nešto drugo, a to drugo su predvideli upravo dokumenti sa kojima ovo usklađujete. Načelo srazmernosti u tim dokumentima kaže da ono podrazumeva ispitivanje koliko je kontrolisani subjekat u mogućnosti da utiče na bezbednost proizvoda. To je nešto potpuno drugačije od ovoga o čemu vi pričate. Nismo protiv toga da se koristi načelo srazmernosti iz Zakona o državnoj upravi, ali ste to morali da stavite. Načelo srazmernosti na osnovu Zakona o državnoj upravi, pozivate se na neka druga načela. Ta načela su iz potpuno drugih stvari, iz potpuno drugih dokumenata, iz tehničkih propisa, a to je sledeći amandman, gospodina Vladana Jeremića, koji kaže – načelo ocenjivanja. Načelo ocenjivanja, vi ovde pišete – s obzirom da ovaj zakon podržava primenu tehničkih propisa za proizvode, ta načela su uspostavljena i uspostavljaju se tehničkih propisima navedenim u članu 3. ovog predloga zakona. Ti tehnički propisi nisu zakon o državnoj upravi. Imate jedno načelo, drugo načelo iz potpuno dve različite oblasti zakona. Vi ste mogli, nije problem da se načela primenjuju, ali to ste morali da stavite. Kada se govori o načelu srazmernosti, da se zna da je načelo iz Zakona o državnoj upravi, a ne iz zakona, odnosno iz dokumenata na osnovu kojih se utvrđuje, odnosno ispituje mogućnost onoga ko je predmet tržišnog nadzora da proizvod učini nebezbednim, ili da napravi neki prekršaj. To ste mogli da objasnite, obrazložite, definišete, ili naznačite. Nije jedan zakon u Srbiji donesen tako što imate drugi, treći ili četvrti član, pa piše načela. Koliko se Vlada pridržava načela, to je nešto drugo. Evo vam Zakon o budžetskom sistemu. Znači, Zakon o budžetskom sistemu u Srbiji je jedan od najvažnijih zakona. On je donet da bi se u njega ugradili članovi kojima se definišu neka načela. To što Vlada načela ne poštuje, to je nešto drugo, ali je našla za potrebu da neka načela definiše zakon. Tako su i ovde definisana u Zakonu o državnoj upravi načela. Jasno su definisana šta su. Ovde se kaže – načelo ovo, i mi treba da sanjamo na koji zakon se to odnosi. Pa, imate načelo ono, pa treba da sanjamo na koji se propis odnosi, na koju oblast, ili koju materiju reguliše to načelo. Mislim da je i ovo jedan dokaz da je zakon urađen površno, da je zakon urađen paušalno. Možda bi namera bila drugačija, ali je morala namera da se malo ozbiljnije i drugačije pretoči na papir. Hvala.
Pet minuta i 15 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Ministar Dušan Petrović ima reč.
Teške kvalifikacije. Mislim da smo o tome govorili prošli put. U izradi ovog zakona su učestvovali ljudi koji su u našoj zemlji najpozvaniji u pogledu struke, a kao naučni radnici se bave ovom oblašću. Mi smo sa velikim zadovoljstvom, i to je normalna stvar, uključili ljude sa Pravnog fakulteta. Oni su sve vreme u pisanju različitih verzija zakona učestvovali, naravno, u pisanju ove finalne verzije koju vi ovde vidite. Naravno, to ne znači po automatizmu da je zakon savršen, ali najbolji sastav koji je u ovom trenutku bio u zemlji, bio u mogućnosti da bude angažovan i ministarstvo je zamolilo ljude da učestvuje u izradi ovog teksta, pa se to tako desilo. Kada smo već otvorili ovako jednu, rekao bih, pravničku debatu sa fokusom na upravno pravo, kao što možete da vidite,u članu 9. upravo u ovom stavu kaže – organi tržišnog nadzora vrše svoja ovlašćenja u skladu sa načelom srazmernosti, o čemu ste vi govorili. U članu 9. Zakona o trgovini kaže – državni organi i organizacije koje su zakonom i drugim propisima ovlašćeni da donose akte ili preduzimaju radnje, ograničenja trgovine, kao i poslovima tržišnog nadzora su dužni da u pogledu obima, načina, uslova i trajanja tih ograničenja, odnosno obavljanja nadzora, postupaju srazmerno razlozima za ograničenje, odnosno sa ciljem tržišnog nadzora. Naš zakon o kome sada vodimo debatu, upućuje na Zakon o trgovini. Zakon o trgovini, ovo o čemu ste sada vi rekli da je nedostatak, je definisano načelo. Tako da, onaj koji, da sada ne opterećujemo, bar ja to više neću činiti, parlament, to bude primenjivao zakon, ima vrlo jasno ukazan put kako bi ovaj zakon trebao da tumači i kako organi koji budu vršili sve ove aktivnosti, preduzimali mere na osnovu zakona o tržišnom nadzoru, imaju potpuno definisane instrumente za tumačenje zakona koji će dovesti do ispravne primene zakona. Ako to ne budu činili, ima sud, pa će sud davati sudsku zaštitu i svi će imati mogućnost u potpunosti da ostvare svoja prava. Zakon je pisan pedantno. Veliki broj stručnih ljudi je u tome učestvovao. Želim u njihovo ime da im se zahvalim ovom prilikom, dajući odgovor na ovu vašu debatu, da iskažem i svoje neslaganje sa vašim stavom da je ovo posao koji je površno urađen.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
SRS uvažava i ceni onaj početak vašeg obraćanja, kada ste rekli da neke stvari, bez obzira koliko struke da je uključeno, to ne mogu da budu najbolje. Indirektno ste potvrdili, ministre, a i na osnovu ovoga što smo napisali u obrazloženju našeg amandmana i iskazali kroz amandman, da u ovoj državi ništa najbolje i dobro ne može da bude bez SRS. Ako hoćete da imate nešto najbolje, moraćete da pitate ili da konsultujete SRS. Ovo što ste rekli na kraju, pozivajući se na Zakon o trgovini, to je moglo da bude održivo da se u Zakonu o trgovini, a nemam sada Zakon o trgovini kod sebe, da piše to što ste rekli, ne srazmerno, nego to što ste naveli da je u skladu sa načelima srazmernosti, pa nastavak rečenice, a da u tom zakonu piše šta je načelo srazmernosti. Jedno je načelo srazmernosti u trgovini, drugo je načelo srazmernosti u državnoj upravi. Tu mora da se povuče jasna razlika. Ako hoćete sada da me ubeđujete da se ovo načelo srazmernosti odnosi na postupanje državnih organa, da li ste to hteli? U tržišnom postupanju? Zašto to ne piše? Ne piše da je načelo srazmernosti iz zakona kojim se reguliše državna uprava. Imate gomilu zakona gde je načelo srazmernosti drugačije definisano. Ovo što ste rekli – srazmerno iz Zakona o trgovini, to je slab argument. To nije dovoljno jak argument. Mi ne osporavamo potrebu načela srazmernosti, ali ste bili u obavezi da jasno definišete koje načelo i iz kog zakona i našta se odnosi. Mogli ste jedan član zakona da posvetite tome, pa da se načelo o kojima je govorio gospodin Vladan Jeremić, iz člana 10, odnosno načelo ocenjivanja iz tog zakona, kao što ste na kraju zakona naveli, ministre – ovaj član će se primenjivati kada nekada budemo "u rateksu", a ovaj član zakona će se primenjivati kada budemo u EU itd. Mogli ste jednim članom da napišete da se načela pomenuta u zakonu u tom članu odnose na zakon taj, na oblast tu. Onda bi to bilo smisleno i to bi bilo u nomotehničkom, u pravnom, političkom i jednom praktičnom smislu ispravno i do kraja korektno. Ovako, zakon ostaje nedorečen. Pokazali smo vam da zakon može da bude bolji, i u interesu onih koji će sprovoditi zakon, i u interesu onih koje zakon treba da štiti. Hvala.
Iskorišćeno vreme od vremena ovlašćenog predstavnika posleničke grupe je dva minuta i 30 sekundi. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Potpuno uvažavam da imate veliki broj zakona i da nije jednostavno ući u detalje svega. Jako je težak dnevni red ove sednice, a i prethodnih. Mislim da je ovo jedna korisna debata i možda nekome ovo deluje suvoparno, ali je dobro da stvari isteramo na čistac. U članu 3. se kaže – primena ovog zakona ne isključuje primenu kod drugih, konkretnijih mera propisanih zakonom, kojima se uređuje opšta bezbednost proizvoda. Ovo je sada važno – odnosno propisa kojima se uređuje inspekcijski nadzor u odgovarajućoj oblasti. Iz ovoga jasno proizilazi i upućuje na gore pomenuti i citirani Zakon o trgovini i član 9. Ovo je u pravno-tehničkom smislu dobro dat i koncipiran instrumentarij, da načelo srazmernosti koje je vrlo važno, a sada da uđem i u, kako bih rekao, zakonodavno-politički deo, vrlo važno zbog toga što smanjuje broj intervencija koje država treba da ima, sa ciljem da postigne veći rezultat. Dakle, mislim da smo postavili zakon na vrlo dobar način i naravno da sam vrlo zahvalan na ovoj diskusiji.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Ima reč narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Ova naša izmena je upravo kontinuitet našeg osporavanja kvaliteta teksta zakona. Ja ću to pročitati, radi vas i radi javnosti i radi onih koji su zainteresovani za ovaj zakon, a SRS svakako jeste zainteresovana za sve ono što dođe u Skupštinu, bez obzira kakav odnos ima prema projektima. To su mere tržišnog nadzora, a evo šta je predlagač napisao: "Ako je to potrebno, organi tržišnog nadzora mogu da odrede uništenje proizvoda koji predstavljaju ozbiljni rizik ili da odrede način na koji će se ti proizvodi učiniti neupotrebljivim". Šta je SRS predložila? Mi smo predložili sledeće: "Kada je to potrebno, organi tržišnog nadzora određuju uništenje proizvoda koji predstavljaju ozbiljan rizik ili određuju način na koji će se ti proizvodi učiniti neupotrebljivim". Zašto je ovo za vas neprihvatljivo? Slušajte šta ste napisali: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je predložena odredba zakona formulisana na način adekvatan pravilima opšteg karaktera". Može da bude, ali ne mora da znači. Zašto ovo nije opšteg karaktera što smo mi predložili? Ova odredba treba da omogući organima tržišnog nadzora da primene mere uništenja proizvoda. Jesmo li mi to zabranili? A zašto kondicional – ako ovo, onda može da uradi? Ne, nego kad postoji problem, on je dužan da to uradi. U čemu je problem? Jel se igramo države ili hoćemo to da budemo? Hoćemo li da unapređujemo tržišni nadzor ili ćemo da pravimo ekvilibristiku? Znači, vrlo smo vam konkretno predložili. Stvorili su se uslovi da se nešto pomeri, kad su se stvorili, tržišni i inspekcijski organ to definiše i završava posao. Šta tu ima sad neka nauka?
Da li još neko želi reč? Ima reč ministar Dušan Petrović. Izvolite.
Mi smo izašli na stanovište da ova formulacija na dobar način daje odgovarajuće instrumente u ruke nadležnim organima i da upravo procenjujući rizik od mogućnosti da određeni proizvodi svojim ne samo korišćenjem nego i postojanjem dovedu do stvaranja različitih štetnih dejstava, da onda bude otvorena mogućnost da u zavisnosti od toga da li je taj rizik veći ili manji i da li su štetna dejstva takva da zahtevaju uništenje proizvoda ili nisu takva pa na neki drugi način mogu da budu sanirane i ostvareno njihovo uklanjanje iz života i prometa, da otvorimo mogućnost i da ta mogućnost bude upravo ovako formulisana. Ne mislim da nije vaša pozicija takva da ne može argumentima da se brani. Mi smo izašli na stanovište da dosledno zastupajući jedan koncept i sistem gde treba otvoriti mogućnost da se sa najmanjom mogućom štetom za sve učesnike u prometu saniraju posledice, stvorimo ovakav jedan okvir i da taj okvir u sebi sadrži sve instrumente koji su nužni da bi zaštitili tržište, s jedne strane, a da bismo nanosili najmanju moguću štetu. Rigidnija odredba bi dovela do toga da nekada mora da bude naneta i veća šteta nego što bi to realni život iziskivao i zaštita javnog interesa, onako definisano kako smo definisali i o čemu smo govorili.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podnela narodna poslanica Marina Toman. Da li neko želi reč? (Da) Ima reč narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo poslanici, koleginica Marina Toman je podnela amandman na član 10. stav 7. koji govori: "Ukoliko organ tržišnog nadzora odredi povlačenje odnosno opoziv proizvoda koji je proizveden u državi članici EU, može se o tome obavestiti odgovarajući privredni subjekti". Ali, ona je u svojoj ispravci ovde dala, umesto: "u državi članici EU" – u drugoj državi. Interesuje me ovo vaše objašnjenje, zbog čega se ovo ne prihvata? Kažete da bi predložena izmena bila neprimenjiva a istovremeno bi bila u protivrečnosti sa odredbom člana 30. stava 1. ovog predloga zakona. Gospodine ministre, mi dobro znamo da percepcija cele priče jeste – sprečiti uvoz loše hrane na srpsko tržište, odnosno da to bude pod ingerencijom određenih odgovarajućih organa. Ja vas odlično razumem i vašu diskusiju, kojom pokušavate da date odgovore na naše amandmane. Ali, moramo reći jednu priču koja se ne dotiče perioda od kada ste vi ministar, nego govorimo i o prethodnom periodu, kada se to nije dešavalo ili kada nije postojalo ili kada čak i sumnjamo da će se ovim zakonom uspeti sprečiti. Vi dobro znate kako se na tržište Srbije oni koji uvoze hrane, odnosno kako se ta hrana proizvodi u zemljama EU, da ne pominjemo ovo što je koleginica Toman rekla, i u drugim zemljama koje nemaju veze sa EU. Znači, mi ovde samo legalizujemo ili samo želimo da legalizujemo EU i države EU, a ostale nisu važne, da li mogu i ostale zemlje koje nisu članice EU da uvoze ili pod kojim nadzorom mogu da uvoze tu hranu. Vi dobro znate da tržište, ono tržište koje mi nismo u stanju danas da obezbedimo, nismo u stanju da obezbedimo naše lično, srpsko tržište, tu moramo da budemo iskreni, mi govorimo o uvozu i mislim da je najveća sramota ove vlasti i ove vlade da mi uvozimo hranu a mi je proizvodimo. U Srbiji, još jednom govorim, ne sme niko da bude gladan. U stvari, mi smo dobili dozvolu da možemo da izvezemo preko devet hiljada tona junećeg mesa. Mi smo jedva izvezli hiljadu. Šta to govori? Govori da loše vođenom politikom u prethodnom periodu mi smo uništili svoj stočni fond. Jedina firma koja je uspevala da obezbedi proizvodnju mleka jeste "Mlekara Šabac", jer je uvozila, uvezla je priplodne junice, repromaterijal, da bi mogla da proizvodi mleko. Znači, pod određenim uslovima. Ali, shvatite još jednom – te iste junice su se našle u klanicama, čak i "Šabačke mlekare", jer je sve rađeno jednom lošom politikom države i bile su loše otkupne cene i morao je seljak svoj priplodni materijal, onaj koji je proizveo, morao je da ga da na prinudno klanje, jer nije imao računicu da proizvodi dalje mleko. I prošli put sam vam rekao da sam ja bio jedan od velikih proizvođača mleka, kada je cena 1999. i 2000. godine bila 20 dinara, a litra nafte je bila 23 dinara, a pogledajte koliko danas treba jedan seljak da da litara mleka za jedan litar nafte. Tu je ta percepcija cele priče koju mi danas pominjemo i koju mi danas hoćemo da pričamo. Sigurno znajte da ono što se danas nalazi na tržištu, u prodavnicama širom Srbije, ja bih želeo i voleo da je to pod određenim nadzorom i određenom kontrolom. Vi to dobro znate i vi stalno apelujete – daj, neka mi se javi. Ali, verujte mi, sad vam govorim, jedna trećina proizvodnje soje je genetski modifikovana danas u Srbiji. U redu, vi pod vašom jurisdikcijom donosite taj zahtev kojim kažete – ja ću ga sankcionisati. To vam je isto kao kada je u pravosuđu reformisano pravosuđe, a oni donose određene zakone, sačuvaj Bože, kako i na koji način sude i kako presuđuju. To je taj odnos kojim vi sada hoćete, i ja vas razumem, svojim ugledom i svojim autoritetom to da sprečite, ali je nemoguće. Prvo, ta proizvedena hrana od modifikovanih biljaka, ona prevashodno ne može da obezbedi tu količinu, jer na granicama ne može da se uveze seme koje je potrebno svake godine u reprodukcionom lancu da se uveze, ono samo može da služi za jednu godinu. Onaj dalji prihod koji treba da obezbedi se smanjuje, ali ga primenjuju seljaci zato što moraju, zato što primenom agrotehničkih mera smanjuju ulaganje u tu proizvodnju. To je taj problem. Zato, još jednom apelujem, nemojmo privilegovati zemlje Evropske unije u odnosu na druge zemlje ili drugačije, moraju svi da budu u jednoj istoj ravni, da proizvodi van EU i proizvodi iz EU moraju imati istu paralelu. Na kraju ću vam reći, koliko god pokušavalida pomognete, i to je sekundarno gašenje požara u poljoprivredi, vrlo je to teško. Rekoh vam, ne može krava koju zakoljete posle četiri-pet godina da daje u svojoj laktaciji toliki prinos mleka, mora da prođe četiri-pet godina. Poljoprivreda je uništena i seljak je najveći siromah. To je jedna strategija koja je ovih deset godina uništavala, ali i vi ste uništili desetogodišnjom vladavinom ono što se zove sopstvena proizvodnja. Moram vam iskreno reći, juče sam imao prilike da se susretnem sa predstavnikom iz Rumunije, koji predstavlja semensku robu iz Japana. Ja sam se prekrstio, rekavši – nemoguće da imaju takvi instituti u Japanu. On želi da prodaje seme kukuruza, pšenice i svih povrtarskih biljaka iz Japana u Srbiji. Pa, gde smo mi u ovom lancu? Nigde. Mi smo propali totalno, instituti, zemljoradničke zadruge itd. Sada pokušavate određenim udruženjima, ali taj trgovački lobi nas je razbio. On je uništio Srbiju. Ko daje te dozvole za uvoz? Pa određena ministarstva. Neću da kažem da dajte vi, nego određena ministarstva za uvoz koja su ranije davala. To je taj problem. Možemo mi sada leći, plakati, govoriti koliko svakog volimo, u jednoj velikoj želji u predizbornoj kampanji, ali znajte da je seljak legao i on više nema. To što ste jednu farmu obišli u Slepčeviću, videli ste kao je to sve, ali to je samo jedna farma. Ne živi samo taj farmer. Mora da živi 23% stanovništva, toliko danas čine seljaci. Oni treba da žive. Pogledajte migraciju stanovništva i kakav je jug Srbije. To je sve uništeno, da ne govorimo o Vojvodini, jer ovo što vi kažete nema finalnog proizvoda. Ne može da se nađe naša roba. Otkud naše robe? Nema, nisam je video u Londonu, nisam je video u Holandiji, nisam je video bilo gde u Belgiji. Nema naše robe. Ne možemo mi da obezbedimo lično za sebe. Morate da shvatite, ko god želi da plasira svoj proizvod ili da ga proizvede, on želi da budemo monopolista. Ja želim da moja roba bude najbolja, da se najbolje prodaje, najkvalitetnije. To je to tržište koje treba da se obezbedi. Međutim, vi to ne možete, shvatite, jer je u dubiozi kompletna država, kompletno ministarstvo. Kompletna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda je totalno u velikoj dubiozi, koja se neće oporaviti za deset godina. Voleo bih da govorim neistinu, da se ona regeneriše za godinu dana, ali verujte mi da je to nemoguće. Hvala vam.
Iskorišćeno je devet minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Uh, mnogo ste pitanja otvorili. Ima jedna prethodna stvar, ovaj zakon se ne bavi prometom hrane i prehrambenih proizvoda, bavi se svim drugim, ali se time ne bavi. Ali, to ne menja stvari, ovo što ste vi rekli su važne stvari i, manje-više, sa ovog aspekta to je sve uređeno Zakonom o bezbednosti hrane i tu ima dosta stvari koje su bitne i koje su važne. Prvo oko suštine vaše primedbe, koja je iskazana amandmanom, zbog čega se obaveštavanje, i to ukoliko nadležni organ proceni da postoji potreba, vrši samo kada su proizvodi poreklom iz EU. To je tehnička stvar, nije politička. Ne vrši se obaveštavanje direktno, već ide preko institucija koje postoje. Kao što vidite ovde, to ste vi dosta kritikovali, ali to je prosto mehanizam. Dok se ne staknu drugi uslovi, komunikacija ide preko Komisije EU i posle toga preko jednog sistema koji postoji, a njegov cilj je da omogući brzo obaveštavanje u slučaju utvrđivanja da određeni proizvodi imaju rizik.. Kao što postoji za ove neprehrambene, tako takav jedan sistem, malo se drugačije zove, postoji i za sve prehrambene proizvode. To je jedno dostignuće koje je vrlo dobro, jer omogućava da potrošači budu u najkraćem roku pravovremeno informisani da negde postoji problem ili bar naznaka problema. Zbog toga ovo ide prema EU, a ne prema drugim zemljama, jer prosto nemamo mehanizam da napravimo komunikaciju sa drugim područjima koja bi nam omogućila da ostvarimo ovaj cilj. To je početak i kraj ove odredbe i nadam se da, sada kada se formira jedna ozbiljna struktura, u ovom trenutku je carinska unija između Rusije i Belorusije i Kazahstana, verovatno je intencija da se prodube instrumenti, instituti tog tržišta, pa da negde u nekom doglednom vremenu to postane toliko koherentno, kao što je EU na drugoj strani. Siguran sam da ćemo mi brzo onda, kada se stvore takvi mehanizmi, uspostaviti komunikaciju i sa tim drugim mehanizmima. To je što se tiče amandmana. Ne bih previše vremena oduzimao oko ovog našeg poljoprivrednog dela. Vi ste otvorili neke stvari, pa samo da kažem da naravno da nije lako. Ko sad može razuman da kaže da su stvari takve da su svi srećni i zadovoljni? To je naš život. Ali, naravno, možemo da se razlikujemo u oceni jedne druge stvari – šta je realno bilo u ovom periodu da stvari budu mnogo bolje nego što su sada? Mi, nažalost, živimo u poslednjih nekoliko godina koje su proizvele jednu strahovu ekonomsku turbulenciju, pa čak mogu da upotrebim i teže reči od toga. Ovakva kriza nije viđena od 1929. godine. Iza te krize je izbio Drugi svetski rat. Sada sam uveren da neće doći do nekog velikog rata, ali mi imamo kao deo svog realnog života jednu dramu koja se dešava u ekonomiji najrazvijenijeg dela sveta. U tim okolnostima Srbija, to ću ponovo da kažem, što govorim sve vreme, je uspela da zaštiti svoje građane i svoje ekonomske interese u ogromnoj meri. Da sada ne govorimo o različitim pokazateljima, o nekima sam govorio, i tu možemo da se razlikujemo u oceni svega toga, ali to su činjenice. Govorili ste o mleku, pa ću samo o tome da kažem nekoliko rečenica. Otkup mleka koje će mlekare imati u 2011 godini će biti veći nego otkup mleka koje su mlekare imale u 2010. godini. Ovde sada ne govorimo ukupnoj proizvodnji mleka, govorim negde oko 55% mleka koje proizvođači prodaju mlekarama. Dakle, više će mleka mlekare otkupiti ove godine nego prošle godine. I sa tako povećanim otkupom postoji uvoz sirovog mleka. Naša produkcija, koja je veća nego 2010. godine, sirovog mleka ne zadovoljava potrebe mlekarske industrije, zbog toga što je sa jedne strane je plasman na domaćem tržištu takav, a sa druge strane je konačno počeo izvoz prerađevina od mleka iz Srbije u znatno većoj meri nego što je to bilo prethodne godine. Ono što je cilj jeste da mi u 2012. godini imamo proizvodnju mleka koja će u potpunosti zadovoljiti potrebe prerađivačke industrije i, naravno, ovo neformalno tržište koje svi znamo, da se sir i kajmak prodaju na pijacama, da ljudi prodaju mleko i sir svojim komšijama itd. Dakle, mi smo ušli u jedan dobar trend. Da li je on ekspanzivan? Pa, nije. Nismo povećali dvaput proizvodnju mleka u odnosu na 2010. godinu, ali smo je povećali i taj trend se neće zaustaviti do 2012. godine, nego će biti nastavljen. Ono što, evo, sad, kad već govorim o tome, kako god da bude koncipiran budžet, što se tiče proizvodnje mleka, sve mere koje su primenjivane 2011. godine biće na snazi 2012. godine. To je mnogo važno i to onaj ko se bavi ovim poslom zna koliko je predvidljivost ovde bitna jer su spori ciklusi. Dakle, neće biti manje od pet dinara za litar mleka premija i neće biti smanjena, kao se to zove rogobatno, genetsko unapređenje, to je u stvari davanje po 250 evra, 25.000 dinara, za grlo stoke. Naravno, za one koji imaju četiri umatičena grla i više, mi moramo da guramo naše poljoprivrednike ka povećanju proizvodnje. Siguran sam da u 2012. godine, o tome ste vi gospodine Živanoviću govorili, sa uvozom junica, sa povećanjem domaće produkcije, sa konačnim iskorenjivanjem više toga da stoka koja treba da ulazi u proizvodnju mleka ide na klanje, jer smo taj trend zaustavili, to je najvažnije od svega. Mi u 2012. godini ulazimo u povećanu produkciju i to jeste i to može da bude dobar posao, za poljoprivredne proizvođače veoma važna stvar i tu veoma mnogo radimo. Neću trošiti vreme na druge stvari, u poslednjih nedelju dana se vrši pregled, ne dakle inspekcija, nego pregled, svih farmi svinja koje mogu da uđu u ozbiljnu produkciju, da prestanemo na tim farmama vakcinaciju, da vidimo koliko je novca potrebno, da vidimo kako bismo sve to koncipirali. Dakle, što se stočarstva tiče, napravili smo jednu veliku stvar, snižena je cena stočne hrane, koncentrat je jeftiniji nego što je bio. Pre svega će se to pokazati kod proizvodnje živinskog mesa, posle toga kod proizvodnje svinjskog mesa, onda naravno i kod tova junadi. Danas su pariteti takvi da postoji zarađivačka sposobnost. Tu radimo mnogo sa bankama da otvorimo mogućnost da živa stoga postane adekvatna zaloga, da banke mogu da daju, da seljaci mogu lako da uzimaju kredite, dakle, da ne moraju da stavljaju hipoteke, nego mogu na svojoj stoci da uspostave zalogu. To su sve vrlo značajne i velike stvari koje, mislim, da nam otvaraju prostor da u 2012. godini iskoristimo ovaj jedan dobar trend koji smo napravili. Kao što su neki pametni ljudi rekli, najteže je pomeriti voz od nula na jedan kilometar na sat, mnogo je to teže nego da od jedan kilometar dođe do 100 kilometara na sat. Mislim da smo uspeli da tu jednu stenčugu pomerimo i da uđemo u jedan dobar trend, a tu smo da vidimo da svi zajedno 2012. godine napravimo najbolje moguće uslove za poslovanje poljoprivrede i prehrambene industrije i da to bude značajan doprinos boljim bilansima, ukupnim ekonomskim, koje će zemlja imati iduće godine.
Narodni poslanici Dragan Stevanović i Srboljub Živanović žele reč. Da li je bitan redosled? Narodni poslanik Srboljub Živanović, izvolite.
Hvala. Čujte, složio bih se sa vama u jednom delu diskusije, ali nestašica mleka je nastala, ne zbog izvoza što je danas prisutan, i treba da je prisutan, vi dobro znate koliko je muka trebalo da Šabačka mlekara može na Rusko tržište da izvozi mlečne proizvode, ali je problem što je sa 9.000 grla spalo na jednu trećinu, jer teško je u tom repro-lancu sad omogućiti tu reprodukciju da imamo sada tu proizvodnju mleka. Znači, nije. Sve ovo što je danas država učinila da se uvezu priplodne junice, stelne junice, koje će u svom procesu laktacije davati za četiri, pet godina, ali mi treba da sačekamo tih četiri, pet godina da bi se uspostavio taj kontinuitet. Vi rekoste – mi nismo danas u stanju da obezbedimo proizvodnju mleka, nego moramo da uvozimo mleko iz susednih država. To je taj problem. Još jednom kažem, danas u Srbiji niko ne sme da bude gladan. Jedan hleb, jedna litra mleka ili pola litre mleka treba da ima svaki stanovnik Srbije. Ako je teška ekonomska kriza i ako vi kažete to je od 29. godine pa na ovamo, pa, hajmo da imamo svi jednu uranilovku, da primamo plate svi jednako, da kažemo 20.000, pa sva usta danas u ovoj Srbiji koja će da jedu, sva usta hoće danas da žive. To je taj problem. Ne može da nekome ko primi mesečnu platu, nekome to bude godišnja plata. Ne možemo onda reći da mi živimo u jednom demokratskom društvu. Izgleda da je samo proces demokratije 2000. godine bio – reći ću vam ono što možda nisam smeo da kažem u prethodnom periodu. Samo se to zasniva na procesu demokratizacije. Ćutao sam i onda kad nisam mogao i danas ću da ćutim, ako je meni lepo. Vi dobro znate, radio sam i kao radnik, radio sam i kao direktor u Fabrici mineralnih đubriva. Gde je danas ta fabrika? Ne postoji. Ona je u tom lancu proizvodnje hrane. Hvala.
Dva minuta i 30 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Molim vas, bez obzira koliko argumentacija o temi koja nije vezana ni za amandman, ni za zakon, bila dobra, da ipak govorimo o temi dnevnog reda. Ministar Dušan Petrović ima reč.
Slažem se sa vama potpuno i zbog toga sam siguran da mi iduće godine nećemo uvoziti sirovo mleko, zato što ćemo povećati proizvodnju. Prethodna stvar je suštinski važna, bez obzira što uvozimo, mi ćemo proizvesti u 2011. godini više mleka nego u 2010. godini. Dakle, seljaci u Srbiji će proizvesti više mleka nego prošle godine. To je dobar trend i zbog toga ćemo mi biti u stanju da iduće godine, potpuno sam u to uveren, neki stručnjaci mi to ovde odobravaju, uđemo u jednu povećanu produkciju koja će zadovoljiti i domaće tržište i izvoz. Što se tiče socijalnih razlika, delim sa vama tu vašu konstataciju. Ne znam da li danas ima na planeti neke zemlje koja nema problem sa tim. Rusija, naš veliki prijatelj i partner, danas su u Rusiji veće socijalne razlike nego pre Oktobarske revolucije. Znam da se ljudi koji vode Rusiju mnogo bore da stvari budu drugačije nego što jesu, ali te socijalne razlike u Rusiji su mnogo veće nego u Srbiji. To je život. Odgovorna država pokušava da napravi sistem u kome ne može biti društva, nije ga bilo ni u socijalizmu, bez socijalnih razlika, ali da ovo o čemu ste govorili, elementarne stvari za svaku porodicu budu obezbeđene. Srbija je zemlja u kojoj ne sme da bude gladnih, tu se potpuno slažem sa vama.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Gospodine ministre, neka Rusija rešava svoje problem socijalnih stratifikacija kako ona to zna i ume. Mi imamo ovde naše domaće probleme kojima je neodgovorna vlast uzrok. Rusija će svoje probleme mnogo lakše da reši, obzirom da je 10 puta u prednosti u odnosu na godišnji nivo rasta u odnosu na EU. Još jednom SRS ponavlja da je srpska država to morala da iskoristi kao svoju razvojnu šansu, odnosno šansu da sanira svoje ekonomske probleme. Umesto da to radimo, mi smo pred tom činjenicom zatvarali oči. Deset godina bauljamo u magli tražeći tržište od 450 miliona stanovnika u 27 država, a samo u jednoj Rusiji ih ima 300 miliona, da ne idemo dalje. Šta hoću da vam kažem? Moram da prokomentarišem neke stvari, svakako ću diskutovati i vezano za amandman SRS, ali sve ovo što ste naveli, to, u principu, u 90% stvari, gospodine ministre, oslikava intervencionizam. To nije rezultat jedne strategije i koncepcije, pa da sada ubiremo plodove neke strategije i koncepcije u sektoru poljoprivrede i stočarstva. Sve to što radite gasite požare sporadično ovde ili onde. Meni je drago da naš izvoz raste, ali naš ekonomski položaj to ne pokazuje. Nema efekata. Vi danas kad odete, u svako selo gde odete, ljudi se samo žale. Znači, negde postoji diskrapanca, negde postoji vakum, ne znamo gde. Jedna je Srbija o kojoj pričate vi iz Vlade na sednicama Vlade, ovde u Skupštini, a drugo je Srbija koju srećete kad izađete iz ove zgrade ili iz Nemanjine 11. Lepo je što pričate o stočarstvu, ali neki kažu da nam je proizvodnja mleka, koja zavisi od toga, na nivou iz 1910.-1911. godine. Ako mi govorite o epohalnim uspesima, nemojte, molim vas. Druga stvar, ne kritikujemo mi krizu. Nemojte vi da nam pričate kao predstavnici Vlade o krizi. Mi kritikujemo vaš odgovor na krizu. U tom odgovoru niste se snašli kako treba i smatramo da bismo odgovarali ne izazove krize bolje od vas. Ne možemo ministre da pričamo o efikasnim merama u državi u kojoj jedan pojedinac na kontru države prima platu 600.000 dinara, a prosečna plata u privredi 30.000 dinara. Onda taj pojedinac kaže – mi ostvarujemo sopstvene prihode, to nisu prihodi iz budžeta Republike Srbije, pa da koštamo građane. Kao da im je Narodna banka privatno vlasništvo. Koriste državni monopol i primaju platu po pola miliona dinara, a vi kao ministar u jednom vrlo interesantnom sektoru dobro znate kada bi tih 600.000 podelili na deset ljudi recimo, da oni to potroše kroz osnovne životne namirnice i potrebe, pa čak i robu koja se reguliše i kontroliše ovim zakonom, ne bi bili prinuđeni da kupuju električni aparat koji vredi 200 dinara, nego bi kupili aparat koji košta 2.000 dinara, jer taj aparat poštuje standarde. Čiji god da su, ali standardi su, sažeti u proizvodu koji vredi 2.000, a ne 200 dinara. O tome se radi. Govori se o vašoj koncepciji kojom ste odgovarali na izazove. Pokazala se potpuno promašena. Ne možete svoje slabosti braniti izazovima koje je pred vas kriza postavila. To je jedna stvar. Druga stvar, juče smo ovde raspravljali, mi govorimo o 13.000, izvinjavam se što pravim digresiju, ali ekonomski problemi dovode u pitanje primenu ovog zakona na adekvatan način. Ovde nam dolaze predstavnici Ministarstva zdravlja i pričaju o 13.000 neugovorenih ljudi koji koštaju budžet, kao da su oni pali s neba. Njih je neko proizveo, taj mora da položi račune. Kada je u pitanju član zakona, odnosno amandman koji je podnela gospođa Marina Toman. Pogledajte šta smo napisali, šta ste odgovorili. To što ste odgovorili u suprotnosti je sa onim što ste vi napisali u zakonu, a ne ono što smo mi predložili. Naime, član 10. stav 7. kaže: "ukoliko organ tržišnog nadzora odredi povlačenje odnosno opoziv", tu vam ili nedostaje zarez ministre, tehnički nije u redu, ili ovde morate da stavite - proizvodi koji su proizvedeni u državi članici EU, "može o tome obavestiti odgovarajućeg privrednog subjekta na adresi navedenoj u proizvodu ili u dokumentaciji koja prati taj proizvod." Znači, opoziv proizvoda koji je proizveden u državi članici EU, može o tome da se obavesti taj i taj. Šta mi predlažemo? Ukoliko organ tržišnog nadzora odredi povlačenje, odnosno opoziv proizvoda koji je proizveden u drugoj državi, o tome obaveštava odgovarajući privredni subjekat na adresi navedenoj na proizvodu ili u dokumentaciji koja prati proiozvod. Obrazloženje: "predložena izmena bila bi neprimenjiva". Zašto? Sada unosite normu u zakon za koju u startu kažete da se možda neće moći primenjivati. Zašto je neprihvatljivo za tržišni organ da onog kome je proizvod povučen ili opozvan obavestite? To je valjda normalno, to je valjda obaveza. Ja sam iz Indonezije plasirao u Srbiju to i to, vi ste mi povukli proizvod i sada vi nemate obavezu da me obavestite ili niste u mogućnosti. Morate da me obavestite, imate deklaracije, sve moguće dokumente prateće. I ako nema, valjda ta roba ne može da uđe tu. Valjda ste robu koju ste meni kao proizvođaču sklonili sa tržišta, čija god da je, dužni ste da me obavestite. Ne može to ako možete. A ako ne možete? U jednom članu zakona napisali ste – ako ste u mogućnosti da obezbedite, čini mi se da je tako, parafraziram, za kvarljivu robu stvorićete uslove da se roba zaštiti. Ako ste u mogućnosti. A ako niste? To je neko proizveo, to je neko platio. Nemamo ništa protiv da budete oštri i da sankcionišete, ali morate da promovišete i pokažete odgovornost da to zaštite. To niste dobro napisali u zakonu, to je jedna stvar. Druga stvar, pitamo vas zašto je ovo neprimenjivo i zašto proizvodi proizvedeni u EU? Najveći problem i EU i Srbija imaju sa robom iz Kine, da li je tako? Uzmite Rapeksovu listu, pošto ih obožavate, Evropa, pa vidite koji su proizvodi kao najkvalitetniji i najzastupljeniji – kineski. Kako ćete se štititi na osnovu ovog zakona od tih proizvoda? Zašto roba proizvedena u EU, zašto je to toliko bitno? Šta smo mi osporili ovde? Mi smo predložili tako da možete da kontrolišete i robu iz EU i robu iz bilo koje druge države i ne morate da čekate ulazak Srbije u EU, koji se nikada neće desiti. To je član 30. na koji se u obrazloženju pozivate. Ne morate da ga čekate. Mi smo ovo napisali tako da možete odmah da primenjujete i obavezali državu da obavesti onoga čiju je robu povukla ili opozvala o tome šta je uradila. Kako će se kontrolisati u skladu sa ovim članom roba koja će do ulaska Srbije u EU ulaziti na naše tržište? Valjda ulazi i druga roba i valjda i ona treba da se vraća i opoziva sa tržišta. Jednostavno, mora, nismo mi slepi pred očima, mi smatramo da je Rusija naš strateški interes, ali nismo zaslepljeni. Vi ste oslepljeni EU i evropskom komisijom. Sada idemo i na sledeći amandman kojim opet obaveštavate EU, za šta ne mora tako da se napiše. Ministre, vi kažete – bilo bi u protivrečnosti sa članom 30. stav 1. koji kaže da ćete biti, odnosno kada budete u EU, primenjivaće se ovaj član. Šta do tada? Napisali smo vrlo jasno – ukoliko organ odredi povlačenje proizvoda koji je proizveden u drugoj državi, a u drugoj državi to može da bude i carinska i ekonomska unija i druga država, šta god hoćete. Na kraju krajeva, proizvod koji dolazi iz EU ne piše Belgija nego piše EU. Samo u Srbiji proizvod koji dolazi iz Srbije piše – zemlja porekla Vojvodina. To samo kod nas ima, kod njih to nema, oni poštuju svoje obaveze i svoju državu, za razliku od pojedinaca u ovoj državi. Prema tome, nemate razlog da ne prihvatite. Nije bitno, mi ovim nismo unazadili postupanje onih koji će sprovoditi tržišni nadzor. Olakšali smo i obavezali državu na odgovornost. Na vama je šta ćete i kako da uradite. U svakom slučaju, smatram da bismo ovo bolje od vas uradili.
Iskorišćeno je vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe i još tri minuta od vremena poslaničke grupe, tako da je ovog trenutka na raspolaganju poslaničkoj grupi 10 minuta. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Nemam ništa novo da kažem. Prosto, EU je uspostavila jedan sistem koji je kako za ovu vrstu proizvoda, tako i za prehrambene proizvode i to je sistem za brzo uzbunjivanje i obaveštavanje o svim rizičnim produktima koji mogu da se pojave na tržištu. Postoji prijemnik, ovo je jedna dodatna odredba koja govori o tome da ukoliko smatra za shodno nadležni organ može o tome da obavesti i proizvođača i neustanovljava niti konstituiše obavezu da se takva stvar uradi. Sa druge strane, ovo je naravno važno i bitno o čemu vi pričate, o tome da onaj ko ima problem mora da ima saznanje o tome i da se postupak vodi sa licima koja su na ovaj ili na onaj način kupila tu robu od stranih proizvođača, manje više kada je roba široke potrošnje i rad sa distributerima. Distributer je taj koji je u odnosu, kada su sve ove procedure u pitanju, u upravnom postupku je stranka kao uvoznik. Naravno, ta svoja saznanja će na ovaj ili onaj način svakako adekvatno onome od koga je tu robu iz inostranstva kupio, pa je ovde u okviru svoje delatnosti prodaje, obavestiti i skrenuti mu pažnju na adekvatni ili eksportovati naravno ili već uraditi sve ono što njihov ugovor utvrđuje. Za takvu situaciju kada se radi opet o industrijskim proizvodima, oni koji su kao industrijalci kupili nekakvu opremu za koju se ispostavi da ima problem će one od kojih su tu opremu kupili opet u okviru svojih ugovornih obaveza i opštih pravila imovinskog prava i međunarodne trgovine naći način kako da im daju obaveštenje. Naravno, to nema veze da li je to roba iz Nemačke ili je iz Kine ili je iz Nemačke države iz Afrike ili odakle god. Temeljno, naravno, nećemo se složiti o tome da li mi treba da se upodobljavamo sa sistemima koji postoje u EU i u tome imamo različite političke poglede. U tehničkom smislu više je nego korisno u to sam potpuno uveren, da mi uđemo u jedan razrađeni efikasan sistem koji funkcioniše u EU, a to je sistem koji omogućava zaštitu, i koji je preko jednog vrlo razuđenog aparata ustanovljeni, danas, postoji i priključujući se jednom takvom sistemu, mi nikako ne možemo doći u lošiju poziciju da one u kojoj se sada nalazimo, možemo samo ukoliko iskoristimo sve prednosti tog sistema biti u boljim prilikama i u boljim okolnostima. Još jednom da kažem to, da to ne utiče na bilo koji način u suštini na položaj, onih koji su proizvođači industrijske robe i tehničke robe, jer oni će na ovaj ili ovaj način ili je to nužda života, biti obavešteni o tome, zbog toga što će njihovi ugovorne strane biti oštećene, ako im je roba u suprotna propisima ili proizvodi rizik i opasnost, pa će to već biti pitanje nekih drugih postupaka i rešavanja bilo mirnim putem, bilo kroz različite vrste zaštite koje učesnici u prometu obezbeđuju jedni drugima. Što se tiče odgovora na krizu, dakle to prosto imam potrebu da odgovorim na to pitanje. Brojevi su najbolja slika stvarnosti kada se bavimo ozbiljnim debatama. U ovom trenutku u bankama u našoj zemlji je štednja preko sedam milijardi evra. Dakle, na početku krize u jednom trenutku i zbog različitih poruka koje su davali stručnjaci, različiti drugi učesnici u javnom životu i u nekoliko nedelja, gotovo milijardu evra je otišlo iz banaka, ljudi su se uplašili i povukli novac. Danas u bankama u Srbiji je sedam milijardi evra devizne štednje. Kao što je činjenica da je Deleze potrošio milijardu evra da kupi ovde u Srbiji jedan trgovinski lanac, da je to znak poverenja u sistem, tržište, zemlju Srbiju. Tako je i sedam milijardi evra koje građani imaju na štednji znak poverenja u sistem koji postoji. Tačka 1. i tačka 2. Nije samo slika koja bi trebalo nekoga da na ovaj ili onaj način pobudi njegove emocije, da se mi nalazimo u jednoj strašnoj ekonomskoj turbulenciji u celom svetu. Činjenica je da prvi put od 1917. godine je Amerika dobila sniženje kreditnog rejtinga, prvi i jedini put. Nema ni jedne evropske zemlje, izuzev Srbije koja je dobila u ove tri i po godine povećanje kreditnog rejtinga. Dakle, oko odgovora na krizu. Da li mnogo porodica ne žive dobro? To je tačno. Da li je najpreči zadatak da se pronađe mogućnosti i prostor da ljudi uđu u priliku da baveći se onim što znaju, da rade zašta su se školovali, obrazovali, zašta su spremni da ulože svoju energiju, ostvare svoje zarade i da žive bolje? Pa naravno, ali objektivne činjenice i brojevi govore o tome da bez obzira na vrlo ozbiljne probleme koje imamo u našoj ekonomiji nije tačno da nisu pronađeni adekvatni odgovori na mnoga teška i bolna pitanja. Mislim da je dobro da vodimo ozbiljnu debatu o tim stvarima svim zajedno, jer ovo nije pitanje trenutne pozicije u politici, da li se nalazimo u Vladi ili smo u opoziciji, ovo je vreme kada dobri odgovori na ova otvorena ekonomska pitanja, otvaraju jedan veliki prostor da ni u relativno kratkom vremenu, narednih nekoliko godina, napravimo jednu ozbiljnu ekspanziju i ozbiljne iskorake i zbog toga mislim da nam je svima interes da stvari koje su dobre ne odbacujemo apriori nego da ih podržimo, da bismo onda i ono što kritikujemo, da bi to imalo težinu i da bi bilo shvaćeno na najbolji mogući način i dobro namerno, kao što i ovu današnju debatu zaista iskreno shvatam dobronamerno.
Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Gospodine Petroviću, u pravu ste kada kažete da su brojke čudo. Brojke su čudo ali ima onih koje statistika podrazumeva, pa su jedne realne, a druge su nominalne. One ne prate jedna drugu u Srbiju. Kada kažete da u Srbiji ima sedam milijardi štednje, što se onda tresu i bankari i oni koji vode monetarnu politiku od činjenice da će zbog situacije u EU matice povlačiti novac iz Srbije. Onda je država Srbija potpuno spokojna sa tom štednjom. Šta je ta štednja garantuje? Ne garantuje joj ništa. Nikakvu monetarnu stabilnost, a sa druge strane nije bitno koliko je novca u štednji, nego koliko je i pod kojim uslovima su banke taj novac prodale.
Narodni poslaniče, bez obzira koliko smatrala odredbe Poslovnika takve da omogućavam i vama i ministru da se debatujem ipak monetarna politika spram fiskalne i kriza evra nikako ne može da uđe u odredbe ovog zakona, a istovremeno i sa Poslovnikom koji nas obavezuje da govorimo o temi dnevnog reda. Naravno, završite ali vas molim da se ipak vratimo temi dnevnog reda.
Samo ću kratko, da završim. Hoću samo da kažem gospodinu Petroviću da uprkos toj štednji u Srbiji danas raste broj nenaplativih kredita, dobija jednu vrlo neprijatnu brojku o kojima ste govorili. Da ne pričamo o strukturi kredita, kakvi su, ko ih uzima i za šta ih povlači. Prema tome, pustite brojke i kreditne rejtinge. Šta mene interesuje, a tiče se ovog amandmana. Kažete da će distributer, odnosno onaj koji kupuje robu u inostranstvu naći način da obavesti proizvođača, a šta ako ne nađe? Ko će to da uradi? Što je problem državi da to uradi? Ne provodi distributer tržišni nadzor. Onda vam proizvođač u opšte nije bitan. Onda vi posao završite sa distributerom, a šta kad distributera nema u poslu. Kada u tom transferu robe ili tranzitu robe nema distributera. Ko će onda da obaveštava? Što je problem da država to uradi ako nađe za shodno. Država da bi crpela određena prava mora da ima i određene obaveze. Mi smo za takva koncept takve države. Rad, red i disciplina. Sa jedne strane su prava, sa druge strane su obaveze, mora se uspostaviti balans. To je motiv, a mene interesuje samo jedna stvar, a to mi niste rekli. Zašto u članu Zakona ako je predviđeno piše "proizvod koji je proizveden u državi članici EU", zašto to mora da se naznači? Ovaj član se odnosi samo na proizvode koji dolaze samo u državama članicama EU. Šta je sporno da tu stoji "u stranoj državi"? I EU, i Kina su strane države. Ovako napisano odnosi se samo na proizvode iz EU, a da ne govorimo o tome što će se ovaj član Zakona primenjivati tek kad stupite u EU. Mi smo predložili rešenje koje možete da primenjujete i danas, i sutra, i doveka. To je problem, što ste jednostavno omađijani EU bez ikakve potrebe i nadam se bez ikakve perspektive.
Tri minuta i 30 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, verujte posle vaših diskusija i na prethodni amandman gospodina Stevanovića i na ove koleginice Marine Toman, pažljivo sam vas slušao i očekivao sam da prihvatite oba. U vašem obrazloženju za vreme diskusije. Očigledno je da ste vi iskusan političar, ali mislim da i vi koristite svakako prisustvo danas u Narodnoj skupštini i braneći ovaj zakon, odnosno amandmane za pred izbornu kampanju. Realnost je sasvim nešto drugo, a vi stvarno afirmativno pričate kada je naša poljoprivreda u pitanju. U tom delu možemo da se složimo ali ima stvari gde stvarno ne možemo da se složimo, pa čak u vašim diskusijama u par momenata sam bio u dilemi da li ste čitali program SRS-a kada je agrar u pitanju. Pa onda se opet vratite na nešto je pre svega prepoznatljivo za vas, a to je da EU nema alternativu, pa i ovakvim obrazloženjima kao i sada ovde za ovaj amandman. Ima stvari kojih ste se dotakli, koje su svakako istinite ali vaše obrazloženje nije bilo pre svega ubedljivo i tačno. Jeste da je povećan izvoz mleka, ali razlog svakako nije u merama Ministarstva poljoprivrede niti Ministarstva trgovine. Razlog je jednostavan što je bila nestašica i što su, pre svega, monopolisti, a ono što SRS i pričala ovde da "Imlek" drži monopol, nije nam se verovalo, pa je kasnije čak i DRI utvrdila da drže monopol i vi to vrlo dobro znate. Sada nestašicu daleko fleksibilnije mogu da kažem, prosto rečeno. Nema više stvari, nisu toliko zahtevni. To je bilo strašno, gospodine ministre. Koliko bakterija, somatskih ćelija, tačka mržnjenja, samo da se skine cena, da se skine cena. Govorili smo da je problem i što nema nezavisne laboratorije, nadam se da ćete se složiti. Jeste da je predizborna kampanja bukvalno počela i to svakako i vi koristite ovde što je vaše legitimno pravo, ali verujem da je i naše legitimno pravo da iznesemo svoj stav. Mislim da, pre svega, naši građani neće verovati onima koji su držali Ministarstvo poljoprivrede, tu pre svega mislim na ove iz G17, sada URS … (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas da poverujete da ću se ja čvrsto držati odredbi Poslovnika Narodne skupštine. Tako da vas molim o temi dnevnog reda.) Tu nemam nikakvu dilemu gospođo Čomić… (Predsedavajuća: Za početak odlična stvar i možete imati poverenja u predstavnika jedne institucije. Dakle, o temi dnevnog reda.) Imam hrabrosti da kažem, a pogotovu kada sam ja u pitanju, ali dobro. Gospodine ministre, ako ste čitali program SRS još samo da počnete da ga primenjujete imaćete našu podršku. Zahvaljujem.
Tri minuta i 30 sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović, koji ima reč. Izvolite.
Gospodine ministre, mi ćemo ovim, pretpostavljam, današnju raspravu i da okončamo i daćete mi prostor da i kroz amandman i kroz jedan opšti zaključak kažem da SRS, još jednom ponavljam jedina koja je na političkom nebu Srbije otvoreno i jasno protiv ulaska Srbije u EU i preuzimanja svih postupaka i mera koje idu u tom pravcu i zbog KiM, i zbog ekonomske štete posle toga koju trpimo i na KiM i u Srbiji. Smatram da bismo ovaj zakon napisali bolje, adekvatnije i bio bi primenjiv za prilike, okolnosti, vreme u kom živimo. Što se tiče ovog amandmana on se odnosi na član 13, inače član 13. reguliše proizvode koji predstavljaju ozbiljan rizik i njihovo povlačenje, odnosno opoziv sa tržišta u članu 2. za koji mi predlažemo da zvuči i izgleda drugačije. Vi kažete da se o merama na koje sam se pozvao iz stava 1. ovog člana ministarstvo obaveštava Evropsku komisiju, i onda u zadnjem članu ovoga zakona kažete da će se i ovaj član zakona primenjivati kad Srbija uđe u EU. Podsećam vas, Srbija neće ući u EU, niti će EU preživeti i dočekati vreme kada bi eventualno za 10 ili 15, 20 godina Srbija mogla, ako se politički odobrovolji i bude dovoljno mala, bude spremna da uđe u EU. Prema tome, ova odredba zakona se nikada neće primeniti. Razumemo da sledite tu vašu nakaznu evropsku agendu. Šta smo mi predložili? Mi smo predložili da umesto ovoga što stoji evropsku komisiju, izvinjavam se, znači, po merama iz stava 1. ovog člana "ministarstvo obaveštava nadležne organe u državi, porekla robe". To je za Srbiju primenjivo danas, to je za Srbiju primenjivo sutra i to za Srbiju može da bude primenjivo za 150, odnosno 200 godina. Niste imali razlog ovo da ne prihvatite. Napisali ste da se amandman ne prihvata iz razloga, što predlaže način razmene informacijama sa organima tržišnog nadzora drugih država, izvan ustanovljenih sistema koordinacije za razmenu takvih informacija na međunarodnom nivou, što nije sprovodivo. Još jednom pitam kako ćete razmenjivati informacije sa državama koje nisu članice EU, i do eventualne primene ovog člana kako ćete razgovarati sa onima, ili povlačiti robu, obaveštavati tim efikasnim sistemom države koje nisu članice, da kažem tog rapeksa, tog efikasnog sistema kako se zove već nije ni bitno. Zašto niste prihvatili odredbu kojom biste sve ono što ste i predvideli u ovom zakonu mogli da primenjujete sada, odnosno za ne znam koje vreme, do god ovaj zakon bude u primeni. Ovo samo još jedom potvrđuje jednu političku ostrašćenost, političko slepilo i na kraju politički ambis ili beznađe. Iskreno se nadam da će Republika Srbija i njeni građani na predstojećim izborima raskrstiti sa evropskom politikom, sa politikom koja po svojoj suštini ne predstavlja ništa, vi ste bespoštedno pomogli građanima da to shvate, kako ste razumeli, tako ste vodili. Smatramo da sve ono što se u državi piše kao zakon može da bude bez evropskog prizvuka, ali vi ste tako, da bude efikasno, da bude u funkciji građana Republike Srbije, nacionalnih, političkih i ekonomskih interesa ove države. Ko će biti promoter evropske politike, Boris Tadić ili Tomislav Nikolić, za nas je sasvim svejedno. Sunovrat države je izvestan i u jednoj i u drugoj varijanti, i zato pozivamo javnost i građane da naprave jasnu razliku između onoga što ima perspektivu i onoga što se samo po sebi urušilo u Srbiji. Hvala.
Reč ima ministar Dušan Petrović.
Na ovaj tehnički deo samo da kažem još nešto što mislim da je jako važno, a govorili smo dosta o tome da je taj sistem jedan razrađen i jedan razuđeni sistem obaveštavanja o rizičnim proizvodima, koji mogu ili proizvode opasnost, da funkcioniše na tržištu EU i mi imamo ideju da postanemo deo tog sistema. Ne ulazeći u ova opšta pravila, o tome ko sve učestvuje u prometu i kako se regulišu ove relacije koje proizvode obligacione posle različitih pravnih odnosa, ono što mi stavljajući u ovaj zakon imamo kao nameru i želimo da ostvarimo kao realan život prema EU, sa drugim zemljama je moguće napraviti jedino međunarodnim ugovorima i tu nema nikakve dileme, iz prostog razloga zbog toga što mora da postoji međunarodno javni pravni osnov za ovakvu vrstu aktivnosti koje bi država primenjivala. Dakle, nije racionalno, niti je opravdano sa stanovišta potrošnje novca poreskih obveznika, da mi za našu državu ustanovljavamo obaveze, ukoliko ne postoji reciprocitet. Tamo gde druge države imaju obavezu da obaveštavaju našu zemlju i proizvođače koji imaju poreklo u Srbiji, onda se to utvrdi jednim međunarodnim pravnim aktom, gde se iskaže saglasnost i volja dve države, pa se napravi kontekst da se te stvari rade tamo gde oni koji su za to nadležni, bave se spoljnom trgovinom i u našoj zemlji i u drugim zemljama, dođu na ideju da se takvi odnosi uspostavljaju i ja sam siguran da neće biti nikakvih problema. Zbog toga sam i rekao, ono što se u ovom trenutku vidi jeste da se formira jedan veliki ekonomski prostor na istoku našeg kontinenta i u Aziji, mislim na Rusiju, Kazahstan i Belorusiju, a verovatno će carinska unija obuhvatiti još neke zemlje, zakonomerno je da se ovakvi mehanizmi kakvi postoje u EU, da se formiraju tamo i ne vidim razlog zašto mi ne bismo štitili pravo svojih potrošača, kada se takvi mehanizmi budu konstituisali i kada budu realni, a u ovom trenutku postoji samo na zapadnoj strani. Mi želimo da se na istoku što pre formira sve to, pa ćemo sa njima ući u ovakvu vrstu relacije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo, malobrojni narodni poslanici, moram da naglasim da je vrlo zanimljivo da se danas dosta raspravljalo i dobro je što pričamo i o poljoprivredi, pored trgovine, ali za razliku od ostalih situacija, malo smo pričali o dnevnom redu. Želela bih javnost da podsetim da mi sada raspravljamo u pojedinostima o Predlogu zakona o tržišnom nadzoru i došli smo do poslednjeg amandmana, amandmana koji je predložio Savez vojvođanskih Mađara. Zanimljivo je da smo pre izvesnog vremena, pre nekoliko nedelja, imali vrlo sličnu raspravu kada sam ponovo pokušala da ubedim tada na vašem mestu gospodina Ćirića, tada smo razgovarali o zakonu javno privatnom partnerstvu i koncesijama, koji je predlagao jedno telo koje se tačno zvalo Komisija za javno privatno partnerstvo. Sada, ovaj predlog zakona o tržišnom nadzoru, takođe, predlaže jedno telo koje se zove Savet za bezbednost proizvoda. Ovaj član na koji smo mi podneli amandman, znači član 26, reguliše najpre sastav tog saveta za bezbednost proizvoda, pa i određene zadatke tog saveta. Želela bih samo ukratko da naglasim značaj tog saveta koji prati funkcionisanje mehanizama za komunikaciju i saradnju između organa tržišnog nadzora i carinskih organa, kao i saradnju sa ostalim zainteresovanim stranama. Taj organ, takođe, predlaže preporuke u cilju efikasne primene mehanizama. Taj organ razmatra izveštaj, daje mišljenje o izveštajima organa tržišnog nadzora, preduzima korektivne mere, koordinira aktivnosti. Zapravo, taj organ, Savet za bezbednost proizvoda, se predlaže u cilju bolje koordinacije u oblasti tržišnog nadzora. Problem koji je nastao sa tim organom je problem koji se konstantno ponavlja, a to je da taj Savet za bezbednost proizvoda ima određen broj članova koje predlažu razni. Između ostalog, predlaže se da član ovog organa budu dva predstavnika Privredne komore Srbije, a naravno Vojvodina je ovoga puta potpuno zaboravljena. Znači, obično se u tim i sličnim telima predloži bar jedan predstavnik AP Vojvodine, pa mi insistiramo da to bude više, u skladu sa učešćem Vojvodine, pa i u trgovini i u izvozu Srbije. Znamo da je, prema podacima Zavoda za statistiku, republičkog, Vojvodina je u prvih deset meseci ove godine činila skoro 36,6% izvoza. Ovoga puta je predlog da budu dva predstavnika Privredne komore Srbije. Savez vojvođanskih Mađara, kao konstruktivna stranka, ne želi da sruši ceo koncept i u ovom savetu za bezbednost proizvoda mi ne želimo da menjamo broj članova, samo predlažemo, kada već vi predlažete dva predstavnika Privredne komore Srbije, da to bude jedan predstavnik Privredne komore Srbije i jedan predstavnik Privredne komore Vojvodine. Vrlo zanimljivo da je stigao i Izveštaj Vlade koji ovom prilikom sa tehničke strane moram da pohvalim jer ste bar obrazložili zašto nam odbijate amandman. Prošli put ste napisali zato što nije celishodno, a sada se kaže –amandman se odbija zbog toga što zastupljenost predstavnika Privredne komore Srbije garantuje i na taj način se najprikladnije izražava zastupljenost interesa privrednih subjekata koji imaju sedište, odnosno obavljaju delatnost na teritoriji Republike Srbije, uključujući i privrednike sa teritorija AP Vojvodine. Kako zastupljenost Privredne komore Srbije to dokazuje? Prema vama, Privredna komora Vojvodine uopšte nije bitna, možemo i da je zatvorimo. Gospodine ministre, apelujem na vas da razmislite. Mi svakako ne menjamo koncept. Ako ste zamislili dva predstavnika Privredne komore Srbije, zašto ne bi bio jedan predstavnik Privredne komore Srbije i drugi predstavnik Privredne komore Vojvodine? Zahvaljujem na pažnji.
Iskorišćeno je dva minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Izvolite gospodine ministre.
Imamo mi strukturno problem ovde. Da ste vi stavili amandman da AP Vojvodina daje jednog predstavnika u Savet Vlade ta debata bi bila sasvim drugačije koncipirana. Kad postavite stvar tako da umesto predstavnika Privredne komore Srbije dva predstavnika, ide jedan predstavnik Privredne komore Vojvodine a drugi Privredne komore Srbije, postavlja se jedna stvar koja zadiruje u strukturu Privredne komore Srbije. Naime, Privredna komora Srbije je jedna asocijacija komora. U tu asocijaciju ulaze različite privredne komore - Privredna komora Beograd, privredna komora po različitim regionima itd, pa i Privredna komora Vojvodine. Dakle,ne postoji Privredna komora Vojvodine kao jedna paralelna asocijacija privrednika u odnosu na Privrednu komoru Srbije, već je Privredna komora Vojvodine deo Privredne komore Srbije. Postavlja se pitanje zašto ne i jedan predstavnik Privredne komore Kosova, zašto ne jedanpredstavnik Privredne komore Beograda. Ovde ne govorim o političkoj konotaciji, već prosto politički predlozi ukoliko nisu utemeljeni na logičkoj strukturi teme kojom se bave mogu da prouzrokuju problem. Podstaknut vašim čitanje našeg obrazloženja, morao sam potpuno eksplicitno da objasnim o čemu se tu radi. Mi smo to na malo možda nedovoljno jasan način napisali tu u obrazloženju. Dakle, da je drugačije postavljen predlog za izmenu ovog člana zakona, ta debata bi bila drugačija, pa bi se verovatno i neki drugi argumenti i iznosili. U ovom trenutku to nije tema niti ima potrebe da o tome razgovaramo, napravili bismo jednu dosta komplikovanu strukturnu zavrzlamu u Privrednoj komori Srbije. Nemam ništa protiv da Privredna komora Srbije donese svoju internu odluku u kojoj bi rekla da od dva člana koja ona predlaže, jedan će biti odavde, jedan odavde ili kako god neku formulu da naprave. Zašto mi to ne bismo pustili Udruženju privrednika? Siguran sam da kompanije iz Vojvodine imaju više nego dovoljno uticaja u Privrednoj komori Srbije da se na taj način i tamo izbore ukoliko oni procene sa staništa svojih poslovnih interesa da je to potrebno da ubace u zakon. Dakle, nema nikakvog drugog razloga zašto smo odbili amandman, već prosto smo mislili da nije dobro da mi zakonom urušavamo strukturu jedne institucije koja nije državna, koja takođe ima jedan svoj zakon na kojem je utemeljena i da bismo napravili jednu neravnotežu tamo gde joj mesta nema, a da u stvarnom životu nema nikakvog problema da ovo što je intencija vašeg amandmana bude ostvarena u samoj privrednoj komori i u sistemu privredne komore.
Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru. I dalje se pitam, kada smo bili u sličnim situacijama i vi ste član iste vlade koja je pre nekoliko nedelja odbila naš amandman kada smo predložili predstavnika AP Vojvodine, uz obrazloženje da će se tu odluke donositi konsenzusom, pa ne moramo, ovde ta vlada, odnosno vi ste predložili ovaj predlog zakona, i od silnih članova Saveta za bezbednost proizvoda nigde niste spomenuli AP Vojvodinu. Tehnički smo tražili mogućnost i videli smo da kod Privredne komore Srbije stoje dva člana i postoji Privredna komora Vojvodine. Možda nismo znali za te tehničke detalje, ali da li vaš ovaj odgovor znači da ako je proceduralno jedino moguće da podnesemo ispravku amandmana ili da matični odbor podnese amandman da će ipak predstavnik Vojvodine na neki način da uđe u ovaj predlog zakona?
Na ovo pitanje moram da dam odgovor pre ministra. On će dati, naravno, iz svoje nadležnosti. Na osnovu Poslovnika Narodne skupštine o proceduri podnošenja amandmana svaki narodni poslanik može da podnese amandman do trenutka otvaranja rasprave u načelu ako je predlog zakona po hitnom postupku, odnosno pet dana ranije od trenutka otvaranja sednice ako je predlog zakona po redovnoj proceduri. Nakon što je otvoren pretres u pojedinostima, više osim iznimno, sasvim je jasno da je u pitanju samo tehnička greška, nema poslovničke mogućnosti za podnošenje novih amandmana ili ispravki koje bi bitno menjale sadržaj amandmana. Odbor koji je nadležan da Skupštini da izveštaj i mišljenje o tome šta smatra o predlogu zakona, to može da učini do otvaranja pretresa predloga u pojedinostima. Naravno, konsultovaću generalnog sekretara i zamenika Narodne skupštine sa pitanjem, ali koliko znam ne postoji mogućnost da se u ovom trenutku da ispravka amandmana, tako da po Poslovniku bude moguća. Da li još neko želi reč? (Ne.) Ovo je amandman koji je bio poslednji u pretresu po redosledu. Pre nego što zaključim pretres u pojedinostima, pitamda li neko ko ima prava na reč u pretresu u pojedinostima, a pre zatvaranja želi da to pravo iskoristi? (Da.) Reč ima ministar Dušan Petrović. Izvolite.
Hvala najlepše. Na samom kraju želim da se zahvalim svim poslanicima koji su učestvovali u današnjoj debati i poslanicima koji su učestvovali još jednom da se zahvalim i kada smo govorili o zakonu u načelu. Pozvaću vas da glasate za ovaj zakon. Ukoliko date podršku i ako ovaj zakon bude izglasan, mi ćemo napraviti jedan vrlo ozbiljan iskorak, iskorak koji će nas dovesti do toga, jer smo napravili zakonski okvir da sistem tržišnog nadzora postane deo našeg realnog života. Dakle, Zakon o tržišnom nadzoru, još jednom ću to kazati, na bolji način organizuje, sa nešto malo novih instrumenata, već postojeći sistem. Mi ovde govorimo o, pre svega, zaštiti potrošača, ali i o javnom interesu koji je nešto širi od toga i tiče se zaštite životne sredine i zaštite na radu, uspostavljanja jednog sigurnijeg i bezbednijeg sistema, kada je korišćenje neprehrambenih proizvoda u pitanju. Imamo veliki broj tehničkih standarda. Imamo propise kojima su ti tehnički standardi ili procedure za njihovo utvrđivanje ustanovljeni. Ti propisi u dobroj meri su se približili propisima koji važe što se toga tiče na najrazvijenijim tržištima i to je dobro za našu zemlju, zbog toga što mi na taj način štitimo svoje tržište od uvoznih proizvoda, ali isto tako i vršimo jedan legitiman, dobar i mislim u legitimnom pravcu pritisak na našu industriju, na naše proizvođače da osposobljavajući se da proizvode po dobrim standardima obezbede pre svega domaćem tržištu, ali isto tako i dobre proizvode, ali isto tako i sebe osposobe za povećanje izvoza, što je, mislim, ekonomski cilj vrlo visokog reda, među najvišima i najvažnijima u našoj ekonomiji. Ukoliko, još jednom da kažem, date podršku ovom zakonu, otvorićete mogućnost da se državni aparat organizuje na jedan dobar i racionalan način. Ovim zakonom se stavljaju sa vrlo oštrim rokovima vrlo velike obaveze velikom broju ministarstava i drugih organa i organizacija da donesu svoje propise,programe i sve druge akte koji su ovde nužni. Dakle, koordinacija je suština da država na najbolji mogući način u jednoj najboljoj, da tako kažem, formaciji nastupi pri rešavanju ovog pitanja, da bismo u realnom životu sa što manjom potrošnjom budžetskih para imali mogućnost da kao građani budemo korisnici najboljih situacija, što će reći da za svoj novac možemo da sigurno ili sa najmanjim rizicima da to ne bude tako, da kupujemo dobru robu, bez obzira da li je ona domaća ili inostranog porekla. Mislim da je ovo još jedan od zakona koji otvara takođe i jedan nov korak ka stvaranju predvidljivijih, sigurnijih i boljih uslova za investitore u Srbiji, domaće i strane. Iskren da budem, ne razdvajam ih. Sigurno je da svako ko ulaže u našu privredu dobrodošao, što je drugi i možda najvažniji preduslov za otvaranje novih radnih mesta i za stvaranje temeljnih uslova za poboljašnje standarda naših građana. Na samom kraju, mislim da je ovo jedan dobar zakon i pozivam vas da za njega glasate. Srbija će biti u boljem stanju, što se propisa tiče, a siguran sam posle toga i u realizaciji tih propisa, imaćemo bolju realnost kada nam ovaj zakon stupi na snagu. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ovim završavamo naš prepodnevni deo rada sednice. Na osnovu člana 90. i člana 87. dajem sledeća obaveštenja. Pauza koja će biti određena biće za malo duže nego uobičajena od sat vremena. Naime, sada kada budem odredila pauzu, nastavak popodnevnog dela će biti u 15,00 časova i u popodnevnom delu sednice ćemo raditi pretres u pojedinostima o predlozima zakona tačaka dnevnog reda 7, 8. i 9, koje smo razmatrali u okviru zajedničkog načelnog pretresa. Ako bude potrebe da radimo i posle 18,00 časova i do završetka pretresa u pojedinostima po 9. tački dnevnog reda, a tako ćemo i učiniti i time završiti rad sednice za danas. Hvala. Određujem pauzu od 90 minuta. Rad nastavljamo u 15,00 časova. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu pretresom u pojedinostima o 7. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ZDRAVSTVENOJ ISPRAVNOSTI PREDMETA OPŠTE UPOTREBE Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Gordana Paunović-Milosavljević, Zoran Popović, Dušanka Plećević, Dobrislav Prelić, Paja Momčilov, Radiša Ilić i Zoran Krasić, kao i Odbor za zdravlje i porodicu. Primili ste Izveštaj Odbora za zdravlje i porodicu i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Da li neko želi reč? (Da) Ima reč Gordana Paunović-Milosavljević.
Poštovane dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, ovaj zakon sa jedne strane ne uvažava stanje u Srbiji, a sa druge strane Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe bi trebalo da bude krovni zakon iz ove oblasti. Međutim, zakon ima puno nedostataka. Predloženim amandmanom smo pokušali da Predlog zakona bude jasniji i precizniji, kako bi zaštita života i zdravlja ljudi, kao i zaštita interesa potrošača bila sigurnija i bezbednija. U članu 2. predloženog zakona je istaknuto da je cilj ovog zakona obezbeđivanje visokog nivoa zaštite života i zdravlja ljudi, kao i zaštita interesa potrošača. Mi smo podneli amandman na ovaj član sa predlogom da se reč: "visokog" zameni rečju: "bezbednog". Vlada je odbacila amandman sa potpuno konfuznim obrazloženjem. Kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se Predlogom zakona potencira zdravstvena ispravnost predmeta opšte upotrebe". Šta Vlada misli? Da li misli da poslanici SRS ne znaju o čemu pišu i o čemu raspravljaju? Jedino poslanici SRS, a to građani Srbije veoma dobro i čuju i vide prilikom prenosa ovih zasedanja, ozbiljno i detaljno čitaju predložene zakone i sasvim dobronamerno vam skrećemo pažnju na sve nedostatke vaših zakona, kako bi zaštitili sve građane Srbije. Vreme je pokazalo, a i pokazaće, da su poslanici SRS u pravu jer skoro svaki zakon koji je donet i usvojen u ovom uvaženom domu je vrlo brzo doživeo izmene i dopune ili neki od njih nikad nisu ni zaživeli. Zato smatramo da naše amandmane trebate malo ozbiljnije da čitate i da prilikom usvajanja ili neusvajanja ne budete politički obojeni. U daljem tekstu obrazloženja se navodi: "U tom smislu, visok nivo zaštite života i zdravlja ljudi obuhvata i bezbednost proizvoda". Gde to piše šta znači visok nivo zaštite? To što ste napisali u obrazloženju su samo vaši komentari. Zašto onda u predloženom zakonu, u članu 3. koji definiše pojmove koje ste upotrebili u ovom zakonu, niste objasnili značenje pojma – visok nivo zaštite života i zdravlja ljudi? Ovo obrazloženje je za nas potpuno besmisleno i neprihvatljivo, a i građanima Srbije nejasno. Mi ne dovodimo u pitanje potrebu donošenja ovog zakona, ali ne na ovakav način. Vrlo smo jasno kroz naše amandmane izrazili svoj stav. Smatramo da uopšte ovaj zakon nije dotakao ključne probleme zdravstvenog sistema, ne zato što to kažu poslanici SRS, već što to pokazuju statistički i naučni parametri. U svojoj izbornoj platformi, još od 2000. godine, tadašnji DOS, kojem i vi pripadate, je obećao građanima Srbije suštinsku reformu zdravstvene zaštite sa orijentacijom zdravstvene službe na unapređenje zdravlja i prevenciju bolesti. Nijedno od datih obećanja, 11 godina od vašeg dolaska na vlast pa do danas, nije ispunjeno. Umesto da jačate biološki integritet nacije, zdravlje građana Srbije je ugroženo više nego pre 11 godina. Sredinom 80-ih godina prošlog veka Srbija je pokazala da je moguće smanjiti smrtnost i oboljevanja od vodećih nezaraznih bolesti koje u najvećoj meri ugrožavaju zdravlje naroda Srbije. Danas Srbija prednjači u Evropi po smrtnosti i razboljevanju od tih istih bolesti. Umesto da se bavite stvarima koje su od vitalnog značaja, jer je zdravlje opšta društvena vrednost od posebnog značaja, svake vlasti pa i ove, vi se bavite zakonom koji u ovom datom trenutku nije od vitalnog značaja za građane Srbije i praktično neprimenjiv u našim okolnostima. Prestanite da prihvatate sve direktive iz EU i počnite da rešavate potrebe i probleme građana Srbije. Hvala.
Iskorišćeno je tri minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, ovo je jedan odličan amandman, školski primer poslaničkog amandmana za čije odbijanje ne postoji nijedan logičan razlog. Ili vladini službenici koji su čitali ovaj amandman nisu odradili svoj posao, ili je razlog za odbijanje to što ga je predložio poslanik SRS. Navešću samo pet primera, pet razloga zbog kojih ovaj amandman treba prihvatiti: prvo, visok nivo ne mora da znači bezbedan nivo. To važi za sve društvene oblasti. Visoka ograda ne mora da znači i bezbedna ograda. Visok nasip ne mora da znači i bezbedan nasip. Visok nivo zaštite u kontroli ispravnosti zdravstvene zaštite proizvoda u opštoj upotrebi ne mora da znači i bezbedan nivo zaštite. Zakoni koji se odnose na zaštitu zdravlja ljudi moraju da obezbede dovoljan, bezbedan a ne visok nivo zaštite. Treći razlog - u vladinom rešenju nije definisano šta je to visok nivo zaštite. To je u ovom zakonu otprilike definisano kao slobodno sudijsko uverenje u fudbalu - da li je Ronaldo bio ofsajdu ili nije, da li je Mesi napravio prekršaj ili nije? Sledeći razlog - termin koji je predložila Gordana Paunović je jezički i logičniji i adekvatniji od termina koji je predložila Vlada. Molim ministra da pročita amandman i zakonsko rešenje i videće da je ovo što govorim potpuno logično. Krajnji argumenat, krajnji razlog zašto amandman treba prihvatiti jeste to što je on usaglašen sa propisima EU. Materijal koji je nama dostavila Vlada je jedna solidna knjiga koja ima 290 strana. Od tih 290 strana, tekst zakona je 16 stranica, a 263 strane je izjava o usklađenosti sa propisima EU. Znači, pozivate se na standarde EU i to je vaše pravo, to je vaše političko opredeljenje, namučili ste službenike u Vladi da uporede ove silne odredbe sa propisima Evropske unije, namučili ste ih da nacrtaju i popune ukupno 65 metara tabela, tačno sam izračunao, kada su ovo nastavi jedno na drugo, 65 metara tabela, a onda odbijate da prihvatite amandman SRS koji poboljšava tekst zakona, koji je puno logičniji i koji je usklađeniji sa propisima EU. Prema tome, apelujem na ministra da prihvati amandman gospođe Paunović. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim žene zaposlene u javnim službama lokalne samouprave Petrovac na Mlavi, koje trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Prisutne su: Danijela Božičković-Radulović, Vedrana Babić, Drinka Lepojević, Dragica Mihajlović-Vojinović, Davorka Knežević, Tanja Gligorovska, Danijela Kostić-Ugrinović, Danijela Lazić, Desanka Denić, Radica Vasiljević, Dragana Stanojlović, Jadranka Cvetković, Anita Nikolić, Sanja Balabanović, Blagica Tomić, Svetlana Milivojević, Jelena Milivojević, Marija Rodaljević, Mira Ranković, Jasmina Gavrilović i sa njima je Duško Stevanović. Molim vas da aplauzom pozdravimo naše drage goste. Nastavljamo sa radom. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović, koji želi reč. Izvolite, gospodine Popoviću.
Dame i gospodo, član 3. Predloga zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe reguliše pitanje šta se podrazumeva pod predmetima opšte upotrebe. Između ostalog, vi navodite da su to: posuđe, pribor, uređaji, ambalaža i drugi materijali koji dolaze u kontakt sa hranom, u skladu sa zakonom kojim se uređuje bezbednost hrane. Zatim, dečije igračke i predmeti namenjeni deci i odojčadima, kozmetički proizvodi, predmeti koji pri upotrebi dolaze u neposredan kontakt sa kožom ili sluzokožom, predmeti za ukrašavanje lica i tela, za pirsing i imitacija nakita. Svojim amandmanom sam tražio da se ovaj član proširi novom tačkom 5) koja bi obuhvatila predmete koji se najčešće koriste u domaćinstvu. U tu grupu spadaju: posteljni prekrivači od raznih materijala, mikrotalasne pećnice, aparati za brijanje i mobilni telefoni. Obrazloženje za ne prihvatanje amandmana je krajnje uopšte i netačno. Vi tvrdite da su u predmetima opšte upotrebe koje ste vi naveli obuhvaćeni i predmeti navedeni u tekstu amandmana. To jednostavno nije tačno. Sa druge strane, da li su predmeti za pirsing i imitaciju nakita predmeti koji se češće koriste u opštoj upotrebi od prekrivača, mikrotalasnih pećnica, aparata za brijanje ili možda mobilnih telefona? Cilj ovog zakona je obezbeđenje visokog nivoa zaštite života i zdravlja ljudi i zaštite interesa potrošača. Vi dobro znate koliko su predmeti i aparati koje sam naveo u amandmanu štetni, ali ne smete da ih ugradite u zakon jer 90% tih predmeta i aparata dolazi iz EU. To znači da je vama važnija EU od zdravlja naših građana. Zbog javnosti i građana Republike Srbije, za čije zdravlje vi treba da se brinete, navešću neke predmete i aparate i reći koliko su ti aparati štetni. Sada kada je broj mobilnih telefona u svetu prešao broj od 820 miliona, javnosti su diskretno saopštena istraživanja svetskih naučnika o tome koliko je njihovo korišćenje opasno za ljudsko zdravlje. Princip rada mobilnog telefona, kao i većine bežičnih uređaja, bazira se na emitovanju mikrotalasa iste frekvencije. Ti mikrotalasi u ljudskom mozgu, kao i na njegovoj površini, prouzrokuju tzv. vruće tačke u kojima povećana temperatura ima ubistveni učinak na ćelije. Stalnim prolaskom elektromagnetnih talasa kroz mozak, čak i kada ne razgovaramo mobilnim telefonom, dolazi do oštećenja ćelija. Švedski naučnik Lajf Salford javno je upozorio da su mobilni telefoni do sada najveći biološki eksperimenat na čoveku i da bi čitava generacija mladih, koja se njime masovno koriste, već do srednjih godina mogla razviti psihičke smetnje ili Alchajmerovu bolest. (Predsednik: Molim vas, nemojte smetati govorniku.) Ometa me Milivojević, a vi ga ne opominjete. Na istom principu rade i mikrotalasne peći, koje su svojom pojavom na tržištu izazvale svojevrstan bum, ali je ubrzo uočeno jako štetno zračenje koje ovi aparati emituju kao izmenjen ukus pripremljene hrane. Zagrevanjem hrane u mikrotalasnoj peći dolazi do stvaranja novih jedinjenja, neprirodnih jedinjenja u raznim namirnicama koje mogu da deluju veoma štetno na one koji ih jedu. Sigurno da je da sve ovo što se ne nalazi u prirodnoj hrani strano našem organizmu i da bi moglo da izazove poremećaje životnog procesa u našem telu. Mnogi istraživači tvrde da i pored visokog standarda tehničke zaštite mikrotalasne pećnice mogu da stvaraju rasipno zračenje. Ukoliko vrata mikrotalasne pećnice ne dihtuju dobro dolazi do curenja mikrotalasa koji su vrlo štetni po naše zdravlje. Štetna zračenja, pa čak bila i u dozvoljenim granicama, izazivaju promene ponašanja, reakcije imunog, nervnog i hormonalnog sistema. Posebna opasnost preti korisnicima pesmejkera. Šta tek reći za proizvode od tekstila, posteljne prekrivače, ćebad, jastuke i jorgane koji se prodaju i po sistemu multilevla. Ti proizvodi se prodaju po kućama na nekim noćnim seansama, slično kako to rade pojedine sekte, i to van svake kontrole vezano za ispravnost. Takvi proizvodi često mogu imati materijale koji su štetni za zdravlje ljudi. Organizacija "Grimpis" je nedavno obelodanila da su u odeći 14 vrhunskih proizvođača pronađeni tragovi toksičkih hemikalija štetnih za prirodnu sredinu i zdravlje ljudi. U dve trećine testiranih uzoraka odeće proizvođača, kao što su "Adidas", "Kelvin Klajn", "Lakost", "Puma", "Najk" i drugi, utvrđeni su tragovi hemikalije nomil-fenol. Osim što je toksičan, nomil-fenol, ima i svojstvo imitiranja ženskih hormona, zbog čega može da se menja seksualni razvoj i utiče na reproduktivni sistem ljudi. Sama činjenica da njihovu ispravnost niko ne kontroliše povećava rizik za zdravlje i život ljudi. Treba da prihvatite ovaj amandman, jer su u pitanju proizvodi koji se nalaze ne samo u opštoj upotrebi, već se nalaze u masovnoj upotrebi. Ako ti proizvodi spadaju u ostale proizvode, kako ste vi naveli u obrazloženju, onda nije trebalo apostrofirati samo neke pobrojane u članu 3. Hvala.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Izvolite, gospođo Plećević.
Predsedniče Skupštine, prijavila sam se da govorim po amandmanu gospodina Zorana Popovića, a vi to niste registrovali. Molim vas da mi to uračunate u vreme ovlašćenog predstavnika, da ne bude zabune, kao kada smo govorili u načelu, kada ste moje vreme uračunali u vreme poslaničke grupe. Dakle, ovaj amandman koji je podneo gospodin Zoran Popović - proširuje se lista proizvoda opšte upotrebe, nad kojima se vrši kontrola zdravstvene ispravnosti. Tu su ubrajani predmeti koji se koriste u domaćinstvu, to je sada kolega Popović nabrojao. Obrazloženje za neprihvatanje ovog amandmana je zaista kontradiktorno sa onim što smo čuli od ministra u načelnoj raspravi. U obrazloženju se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što se članom 3. Predloga zakona određeni predmeti opšte upotrebe u širem smislu, pa su samim tim obuhvaćeni i predmeti navedeni u tekstu amandmana. U načelnoj raspravi sam već govorila i o mobilnom telefonu, o ovome što je govorio kolega Zoran Popović, koji je predmet ne samo opšte već se nalazi u masovnoj upotrebi i trebalo bi da bude predmet zdravstvene kontrole ispravnosti zbog emitovanja radio-talasa štetnih po zdravlje ljudi. Pored mobilnih, tu su i drugi bežični uređaji koji predstavljaju opasnost po zdravlje ljudi, jer se u njima nalaze metali kao što su arsen, germanijum, paladijum, živa, olovo, kobalt i drugi. Zato i ove uređaje, čak kada se i ne koriste, a nalaze se u domaćinstvu, kada su neispravni, treba obezbediti od loma, delovanja toplote, pre nego što se odlože na mesto za odlaganje elektronskog otpada kada sistem organizovanog sakupljanja ovih proizvoda bude uspostavljen u Srbiji. U načelnoj raspravi ministar Stanković je rekao da mobilni telefon nije predmet opšte upotrebe već tehnički uređaj. Ne osporavam da je to tehnički uređaj, ali to ne isključuje činjenicu da se on nalazi u opštoj upotrebi, gospodine ministre. Ako tehnički uređaj ne smatrate predmetom opšte upotrebe, da li ćete onda doneti zakon o zdravstvenoj ispravnosti tehničkih uređaja? Ili ćete možda kroz nekoliko meseci poslati u skupštinsku proceduru ovaj zakon na doradu a, pri tom, obično se menjaju članovi zakona na koje je opozicija imala najviše primedbi i najviše amandmana. Znamo da korišćenje mobilnih aparata, mikrotalasne peći, bežičnih kompjutera, TV aparata i sličnih aparata, u dužem periodu mogu izazvati, zbog talasa koje emituju, mogu izazvati niz oboljenja, o čemu sam naravno više govorila u načelnoj raspravi. Na primer, mikrotalasne peći su u Americi proglašene za jednog od uzročnika karcinoma dojke, jer se najčešće nalaze u domaćinstvu postavljene u visini grudi. Posteljni prekrivači, odeća, obuća, takođe u sebi mogu sadržavati neke materije koje štetno deluju na zdravlje ljudi. Poznato je da su i svetski proizvođači odeće povlačili svoje proizvode iz prometa zbog sumnje da mogu štetno delovati na zdravlje ljudi. Pošto je cilj zakona da se obezbedi visok nivo zaštite životne sredine i zdravlja ljudi, kao i interesa potrošača, kako piše u članu 2. ovog predloga zakona, onda i ove predmete treba da uvrstite u član 3. Predloga zakona. Ako ste u obrazloženju za neprihvatnje amandmana rekli da su i predmeti navedeni u tekstu amandmana obuhvaćeni u okviru predmeta opšte upotrebe u širem smislu, onda je sasvim nepotrebno nabrajanje samo pojedinih predmeta u članu 3. Predloga zakona.
Zahvaljujem što ste me obavestili o tome koje vreme želite da vam računam. Uvek kada to budete učinili ja ću, naravno, poštovati ono što vi kažete. Ne mogu znati šta mislite ako ne kažete. Kad se javljate po amandmanima, uobičajeno da to ne bude od vremena koje je predviđeno za vas kao predstavnika poslaničke grupe. Prema tome, morate mi uvek to reći. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević, koja želi reč. Sada govorite od vremena grupe ili hoćete opet od vremena ovlašćenog predstavnika? Izvolite gospođo Plećević.
Govorim ponovo od vremena ovlašćenog predstavnika.
Htela bih samo da kažem da to nije uobičajeno ali, naravno, ja vam dajem tu mogućnost. Izvolite.
Da, ali ja imam svoja dva minuta po amandmanu, a ostalo vreme koje ću potrošiti je vreme ovlašćenog predstavnika, na to sam mislila. Na član 7. koji govori o tome koji se predmeti opšte upotrebe smatraju zdravstveno neispravnim podnela sam amandman da se u stavu 1. tačke 2) doda nova tačka 3) koja glasi: "Ako sadrži nano čestice organskog ili neorganskog porekla, štetnih po zdravlje ljudi ili nano čestice čije dejstvo nije poznato", postojeće tačke od 3) do 8) postaju tačke od 4) do 9). Živimo u veku novih tehnologija koje donose progres i napredak u životu ljudi, takva je nano tehnologija, ključna tehnologija u dvadeset i prvom veku. Pošto su ovom predlogu zakona nigde ne spominje eventualna opasnost od zloupotrebe nano tehnologije ja ću, zbog građana Srbije, izneti neke manje-više poznate činjenice u vezi sa upotrebom, a naročito zloupotrebom nano tehnologija. Ovom tehnologijom se kontroliše i manipuliše materijom na molekularnom i atomskom nivou, a veličina čestice se meri nano metrima. Samo da podsetim, jedan nano je milijarditi deo metra, što odgovara veličini ćelije ili nekih njenih delova, na primer DNK. Nano čestice mogu da posluže kao matriks u koji se umeće aktivna supstanca i one imaju sposobnost da menjaju svojstva materije koju nose. Tako, npr. kristali nekog materijala, kada se smanje do tih dimenzija, mogu da posluže raznim namenama, za koje, inače, ne bi bili primereni. Dakle, imaju sposobnost za izmene ponašanje čestica sa kojim se vežu i tako stvaraju nove materijale sa novim osobinama i koji mogu biti korisno upotrebljeni. Takvu korist, npr. imamo u medicini ili u farmaciji, kada se polimeri, kakvi su polilaktid ili poliglikolid, koriste kao nosioci supstanci, odnosno lekova za lečenje. To je savremeni i priznati metod lečenja nekih bolesti kada je neophodno kontrolisano konstantno ili periodično prisustvo nekog leka u organizmu. Nano čestica, sa kojom se u svom matriksu nalazi lek, u interakciji je sa ćelijom i pod određenim uslovima, spoljašnjim ili unutrašnjim, oslobađa aktivnu supstancu, tako da je svrha ovog načina lečenja da se postigne efikasna koncentracija leka za jedan duži vremenski period. Osim u medicini, nano tehnologija se primenjuje i u proizvodnji predmeta opšte upotrebe, kao što su kozmetički preparati, posteljina, nakit, sportska oprema, odeća, sredstva za dezinfekciju, deterdženti, sapuni, kućni aparati, boje i lakovi itd, a takođe i u prehrambenoj industriji. U ambalaži za hranu, npr. nano čestice koje sadrže srebro, povećavaju rok trajanja namirnica, tako što se iz njih oslobađaju joni srebra koji deluju baktericidno. Takođe se nano srebro koristi i u sapunima i deterdžentima za dugotrajnu antibakterijsku zaštitu. Međutim, osim što mogu da budu u službi zdravlja, ove čestice mogu da nanesu i štetu zdravlju. Udisanje nano čestica, npr. pri proizvodnji predmeta bez adekvatne zaštite, izaziva oštećenje pluća. Ove čestice probijaju odbrambene barijere organizma, osim udisanjem i preko kontakta sa oštećenom kožom ili unošenjem preko hrane. Kada jednom uđu u organizam, nemoguće ih je ukloniti. Zabeleženi su slučajevi sa smrtnim ishodom u Kini, kada su stradale osobe radeći bez adekvatne zaštite u fabrici koja koristi nano tehnologiju. Uvođenjem novih tehnologija u proizvodnji predmeta opšte upotrebe, pojavila se zabrinutost koliko su opasne nano čestice koje se nanose direktno na kožu ili preko kože u organizam. U kozmetici, na primer, u kremama za sunčanje, koje sadrže zaštitni faktor ili u kremama protiv starenja kože, unose se nano čestice metalnih oksida koje lako prodiru u ćeliju kože u laboratorijskim uslovima i mogu oštetiti njen DNK. Godinama kasnije, oni mogu biti izazivači bolesti. Ovo se naročito odnosi na mladu kožu, takođe i na staru i oštećenu kožu koja lako apsorbuje nano čestice titandioksida i cinkoksida koji sadrže mnoga sredstva za sunčanje. Nove tehnologije su po pravilu uvek bile ispred sistema njihove kontrole. Tako se dešavalo da se neki proizvod povuče sa tržišta kada se naknadno utvrdi da je on štetan po zdravlje. Ova tehnologija koristi se u svetu više od 40 godina. Uspostavljanje sistema regulative i mehanizma kontrole nano proizvoda je neophodno, ako težimo zaštiti zdravlja i zaštiti životne sredine. Mislim da ovaj predlog zakona mora sadržavati odredbu koja se odnosi na nano čestice u predmetima opšte upotrebe, pogotovo što postoji jedna velika regulativna praznina u tretiranju ove materije. Lično mislim da bi trebalo doneti poseban zakon, sveobuhvatan, koji bi regulisao ovu oblast. Ovu regulativnu prazninu koriste velike kompanije, pa zbog toga imamo sve učestaliju pojavu ubacivanja ovih čestica u predmete opšte upotrebe, naročito onih čije dejstvo nije poznato, zbog čega ih treba smatrati zdravstveno neispravnim. Proizvođači bi morali na svojim proizvodima da stavljaju etiketu sa naznakom da oni sadrže nano čestice, a na to bi ih obavezivao zakon. Evropski parlament propisima o neškodljivosti hrane npr. traži od proizvođača da na svojim proizvodima jasno naznače da sadrže nano čestice, ukoliko ih imaju. Naravno da niko ne zagovara odbacivanje upotrebe nano čestica i nano tehnologije uopšte, zbog neslućenih mogućnosti korišćenja, neograničene primene, zbog nove ekonomske revolucije koju će doneti u svim sektorima privrede, a koja se već predviđa za 2015. godinu, ali je činjenica da smo došli u situaciju iz vremena pojave genetski modifikovanih organizama, genetski modifikovanih semena i useva i da se moramo ozbiljno pozabaviti zdravstvenom dimenzijom nano tehnologije. Niste prihvatili amandman i napisali ste: "iz razloga što se odredba člana 7. tačka 4. Predloga zakona odnosi i na proizvode, odnosno sastojke dobijene nano tehnologijom". Evo šta piše u toj tački 4: "ako sadrži materije ili sastojke koji nisu dopušteni ili ako ih sadrži u nedozvoljenoj količini, a koje mogu nepovoljno uticati na zdravlje ljudi". Ako se podrazumeva da se to odnosi i na nano tehnologiju, koja se nigde ne pominje u zakonu, onda je suvišno nabrajanje predmeta opšte upotrebe u članu 3. Predloga zakona. Dakle, svi koji dolaze u kontakt sa kožom i sluzokožom mogu se smatrati predmetima opšte upotrebe. Šta iz vašeg obrazloženja znači – ako sadrži materije ili sastojke koji nisu dopušteni? To može biti širok spektar raznih materija, od bioloških, hemijskih, organske, neorganske prašine i ko zna šta sve može spadati pod pojam nedopuštene materije. Amandmanom se precizira na koju se materiju konkretno misli. U tom smislu ne može biti nedoumice kada se u zakon ugradi jedna jasna odredba. Nano čestice i nano tehnologija kao glavna tehnologija ovog i narednih vekova ne može se stavljati pod ostale materijale i sastojke, pogotovu što se za njihovo identifikovanje zahteva odgovarajuća tehnologija i stručnost. Nano česticama i zloupotrebi nano tehnologije se mora dati mesto koje zaslužuje po mogućim posledicama po ljudsko zdravlje. Uostalom i vrhunski naučnici se slažu da je zbog neslućenih mogućnosti nano tehnologije da se stvari u "malom svetu" ponašaju potpuno drugačije od onih "u velikom svetu" i da je sve veći jaz nauke i etike između naučnog, istraživačkog duha i zlog duha manipulatora i moćnika. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. koji svakako nije prihvaćen. Nismo ni očekivali, s obzirom da se radi o nukleidama i nečemu gde je SRS principijelna. Tu pre svega mislim na sve ono što se izdešavalo nama, kada su vaši prijatelji u pitanju, još 1999. godine i od bombardovanja naše zemlje. Moramo biti oprezni svakako, s obzirom da ovaj predlog zakona dolazi iz kuhinje koju je ministarstvo, politička partija vodila devet godina i znamo šta smo sve trpeli i na šta smo sve nailazili, na kakve probleme u zdravstvu u prethodnom periodu. Da ne pričamo gospodine ministre, da se malo prisetimo nabavke vakcina i svega ostalog što je vezano za to ministarstvo, pod vođstvom ove nove političke partije koja pokušava promenom imena da prevari naše građane. Svakako da SRS nikako ne može da podrži pre svega ovu samoubilačku i bolesnu ambiciju da EU nema alternativu, da neke stvari jednostavno ne možemo da zaboravimo, da neko ko je naneo toliko zla građanima Republike Srbije i Republici Srbiji, jednostavno, preko tih stvari ne možemo apsolutno da pređemo. SAD i NATO pakt su rešili i našli načina kako da se oslobode nuklearnog otpada. Tako što su istovarali na teritoriju naše zemlje i u mnogim drugim zemljama municiju sa osiromašenim uranijumom. Takva sudbina je, na žalost, pored Srbije zadesila i Irak i Avganistan, a na redu i ostale zemlje. U 78 dana agresije NATO snage bombardovale su 112 puta teritoriju bivše SRJ sa municijom koja sadrži osiromašeni uranijum. Kontaminirana je 91 lokacija, odnosno jedna u Crnoj Gori, devet u užoj Srbiji, dok je 81 mesto zatrovano na teritoriji KiM. Samo još da napomenem da su sva bombardovanja izvršena ispod tzv. 44 paralele. Na teritoriji naše južne pokrajine ostavljeno je više od devet tona osiromašenog uranijuma, a u Srbiji više od jedne tone i nuklearnog otpada. Svakako da tako nešto ne možemo da podržimo. Pitao bih vas kakvu uopšte kontrolu imate kada je naša južna pokrajina u pitanju? Poznato vam je da se tamo nalazi "Bonstil", američka baza. Trgovina ljudskim organima, sumnja se da je zlikovcu Tačiju u mnogome potpomognuto iz "Bonstila", da su oni imali tamo aparature, odnosno sve medicinsko što im je bilo potrebno u tom momentu za odstranjivanje ljudskih organa. Srbija tamo nema nikakvu kontrolu, ali moram da vam napomenem da "Bonstil" ima daleko širi značaj nego što to navodno on ima kod regionalnog značaja. U stvari, suština je da se ne dozvoli Srbiji da se Ruska Federacija približi Srbiji. Moram da vam napomenem da su SAD bombardovale Vijetnam sa narandžastim agensom. Znate da je apsolutno uništena kompletna vegetacija, ali ne radi se samo o vegetaciji, ostala je gola zemlja. Posledice su se osetile tek kasnije, kada su se rađala deca sa deformitetima, a činjenica je da i kod nas od 1999. godine je jako puno obolelih od karcinoma. Uzrok je jednostavno bombardovanje i naši neprijatelji kojima nikada ne možemo da oprostimo tako nešto, a ne da sledimo njihovu bolesnu ambiciju. Vidimo šta se dešava i danas na KiM, da jednostavno ova vlada nema rešenje i da pristaje apsolutno na sve. Plašimo se da, ako uskoro ne bude došlo do značajnih promena u Srbiji, pre svega do promene državne politike, da u ovih prethodnih 11 godina, sve što je urađeno da ako se tako nastavi, da će ovde pisati samo kod nas u Republici Srbiji, da ćemo jednostavno nestati i da će pisati i da će stajati jedan znak na kome će pisati ovde je nekad bila zemlja Srbija, koju je prodala njena sopstvena Vlada i uništila svoj narod. SRS nikada i ni pod kojim uslovima neće biti ni za EU, ni za NATO pakt. Nikada nećemo odustati, pre svega od ideje velike Srbije i srpskog nacionalizma. Mislim da ste prihvatili jednu odgovornost, s obzirom na vašu karijeru i reputaciju, da vam to nimalo nije trebalo, ali svakako sada branite i ove zakone, ali se nadam da više nećete biti u prilici da sastavljate Vladu po nalogu EU i SAD. Bukvalno ne možete da se oduprete ni EU ni NATO paktu. Samo ne znam da li ima nešto na šta nećete pristati. Da li postoji nešto na šta nećete pristati? Ovo je stvarno prosto neverovatno i izjave samog predsednika, juče gde poziva KFOR da ne bombarduje, da ne napada naše ljude, a ujedno poziva i naše ljude da se sklone sa barikada. Moram da vas podsetim da od kada je došao KFOR da je 1000 srpskih žrtava...
Da li biste mogli da se držite teme. Razumem vašu potrebu da osuđujete one na koje niste svesni da niste najviše ljuti, imate vi i krupnijih protivnika političkih. Ali neću da vas ja, a nije ni takva pozicija da o tome razgovaramo sada, ali sam u obavezi da vas podsetim, najpre da ne možete zloupotrebljavati raspravu po amandmanima da biste iznosili već po ko zna koji put već danas političke stavove.
Siguran sam da gospođo Đukić-Dejanović i vi ne mislite tako ali kao lekar mislim da ste svesni kakve su sve posledice od NATO bombardovanja, ali dobro. Kažem, mi se nikada nećemo posuti pepelom i za nas nikada vaši prijatelji neće biti naši prijatelji, a nadam se da je ovo bio poslednji put kada ste uspeli da prevarite naše građane. Zahvaljujem se.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, nisam najbolje razumeo o kome se amandmanu ovde govori na Predlog zakona o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe ali kada sam čuo obrazloženje apsolutno sam siguran da vašem predlagaču nije najjasnija ta svrha amandman i zato smatram da treba da se odbija. Naravno da ćemo mi kao država i kao odgovorna Vlada pre svega prema građanima koji su nas birali ali i prema onim građanima koji nisu glasali za nas, voditi računa o zdravstvenoj ispravnosti predmeta od opšte upotrebe. Kada uopšte govorimo o toj brizi za građane, prvo moram da vam kažem da ste odličan ministar zdravlja. Ne mogu uopšte da podeli to mišljenje sa nekim ko kritikujući zakon se usuđuje da kritikuje vas. Bilo zbog ičega što ste uradili u prošlosti, bilo zbog onoga što sada radite, a i zbog onoga što ćete raditi u budućnosti, jer mislim da biste bili odličan ministar u svakoj Vladi, vi radite posao koji je u interesu građana ove zemlje. Kada govorimo o ovim zakonima koje donosimo, to je Zakon o zdravstvenoj ispravnosti predmeta od opšte upotrebe, mi te zakone ne donosimo zato što to neko od nas traži iz EU, Brisela, Haga, Amsterdama. Mi te zakone donosimo zato što smatramo da su dobri za naše građane, mi to radimo ne da bismo trčali ka Evropi, da bi se nekome dodvorili, mi to radimo zato što smatramo da su ti evropski zakoni, evropski standardi trenutno najveći civilizacijski domet i najveće civilizacijsko dostignuće. Radimo to zato što smatramo da kada ispunimo te standarde na građanima Srbije će biti da se opredele da li će želeti da idu u EU ili ne. Oni će biti ti koji će dati poslednju reč. Ali dok se ne steknu svi uslovi da građani daju tu svoju reč, na nama je da od Srbije napravimo jedno civilizovano društvo u kome će ljudi uživati one blagodeti civilizacije koje uživaju i pripadnici drugih naroda u 21 veku u Evropi, u kojoj mi, nažalost, mi samo geografski pripadamo. Politički još uvek ne. Kada pravimo, kada donosimo ove zakone, kada ih kreiramo, kada radimo na njihovom donošenju ovde u ovoj sali, mi pravimo stepenište ka toj EU. Kada pravimo to stepenište ka EU nećemo tim stepeništem samo mi da idemo. Blagodeti tog zakona uživaće i oni koji najglasnije kritikuju taj zakone. Blagodeti tih zakona će uživati svi građani ove zemlje. Nećemo mi nikoga da ostavimo van tih civilizacijskih dometa. Sada kada pravimo te stepenice. Znate, postoje razna stepeništa. Postoje obična stepeništa, ovde kao što ulazimo u Skupštinu, a postoje i one pokretne stepenice. Znate, interesantno je kada posmatrate Srbe na pokretnim stepenicama u inostranstvu. Svi stanu kao i oni građani sa desne strane, levo ostave za one koji žure. Mi ovoga trenutka žurimo tim pokretnim stepenicama. Nažalost ima ljudi koji su tu stali samo da se voze, a neki natraške silaze niz stepenište i njih ćemo da povedemo u Evropu.
Gospodine Milivojeviću, pretpostavljam da ste provocirani prethodnim raspravama, pa se udaljujete malo od teme, razumem da je to vaš odgovor na prethodne rasprave, ali bih vas zamolila da se vratite na temu.
Dakle, imate ljude koji se voze na pokretnim stepenicama, imate ljude koji koračaju niz pokretne stepenice, imate ljude koji idu u suprotnom pravcu od pokretnih stepenica. Apsolutno sam uveren da ćemo svi na kraju, zajedno doći na cilj koji se zove, uređeno demokratsko društvo sa svim blagodetima kojima bi omogućilo normalnom čoveku da normalno živi, a živi se u ovom trenutku teško, ne samo u Srbiji, svuda u Evropi ali naravno imam taj optimizam da će svim teškoćama doći kraj i da ćemo mi živeti bolje. Zato vas molim da nastavite ovaj plemeniti rad na unapređenju i modernizaciji Srbije koji nekada nije nimalo lak. Hvala.
Zahvaljujem i molim da se držimo teme. Gospodin Dušan Marić da kaže da nije dobro shvaćen. Izvolite. Replika.
Što se tiče prethodne diskusije, citiram prethodnog govornika – ne mogu da prihvatim da neko ko kritikuje zakon raspravu koristi da kritikuje vlast. Tačno tako ste rekli. Može i ministar, nema veze. Rečeno je tačno vlast, možemo pogledati stenogram. Znači, ako su zakoni loši, ako je predloga zakona loš, koga treba kritikovati? Treba kritikovati onoga ko predlaže zakon. Po našem zakonodavstvu zakone predlaže vlast, odnosno Vlada, odnosno ministar. Mi nemamo koga drugog da kritikujemo ako se ne slažemo sa zakonskim rešenjima, sa predloženim zakonskim rešenjima. Samo toliko.
Dobro, znači zakone možemo da predlažemo i mi poslanici. To nije istina, sve što je predloženo stavi se na dnevni red, a Skupština odluči, kad vas uopšte nema kad se odlučuje o radu tačaka po dnevnom redu. Dakle, vi niste tu kad se usvaja dnevni red, a mogli biste da date svoj doprinos. Ne možete samo administrativno poslati zakone i ne učestvovati dalje u radu, zato vas nema. Molim vas, nemojte sa mnom da polemišete. Gospodin Srđan Milivojević, pa da završimo ovaj krug replika.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, istine radi zbog građana koji prate prenos i zbog devojaka koje vrlo uredno i pažljivo vode stenografske beleške, kazao sam da ne mogu da prihvatim da neko kritikuje vas, gospodine ministre, a ne vlast. Između vas i vlasti postoji ta razlika u jednom slovu ali mislio sam na kritiku vašeg minulog rada, jer čovek ono što uradi u životu to uvek stoji sa njim, pogotovo ako je reč o profesionalno ostvarenom pojedincu, profesionalcu koji je uvek bio na službi srpskoga naroda, građana ove zemlje, na najstrašnijim i najtežim mestima i taj posao uradio odgovorno, savesno, plemenito i na kraju vrlo stručno i bez ijednog pečata srama na svojoj karijeri. Hvala.
Na osnovu člana 157. stav 6 Poslovnika Narodne skupštine, na član 7. amandman je podneo Odbor za zdravlje i porodicu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Da li neko želi reč? (Da.)
Radi javnosti, i radi istine kako je prethodni govornik napomenuo želela bih da kažem, odnosno da citiram prethodnog govornika – da demokratsko društvo kome teži i DS kojoj on pripada ima cilj da svi poslanici u ovoj skupštini imaju pravo slobode govora, imaju pravo da iznose svoje mišljenje, a imaju pravo kao i opozicija da kritikuju i vlast i Vladu, a i nadležne ministre. Mislim da to nije van konteksta demokratskog društva i da tome treba da težimo svi, a i mi kao SRS se za to uvek u ovom parlamentu borimo, i nikad se ne ljutimo na primedbe koje iznosite na naš račun. Sada ću da pređem na ovaj amandman kojim smo hteli da preciziramo ono što je Vlada Republike Srbije navela u članu 8. stav 2, a tiče se nadležnosti ministra zdravlja u deklarisanju predmeta opšte upotrebe. Amandmanom smo pokušali da odredbu člana 8. učinimo jasnijom i konkretnijom. Smatramo da ono što je napisano u Predlogu zakona nije jasno ni onome ko je predložio, a kamoli onome ko čita ovaj zakon. Zbog javnosti ću pročitati kako je Vlada predložila član 8. stav 2. – "Ministar nadležan za poslove zdravlja propisuje način deklarisanja, sadržaj deklaracije i označavanje predmeta opšte upotrebe u vezi sa svim elementima zdravstvene ispravnosti i zdravstveni izjavama bliže uslove o deklarisanju i označavanju predmeta opšte upotrebe". Kao što vidite ovaj deo zakona i ovog člana 8. je prilično nejasan, haotičan, ali, ono što je važno, on je u okviru standarda i propisa koje je nametnula EU. Poslanička grupa je, svojim amandmanom pokušala da vrlo jednostavnim rešenjem, predstavi nadležnosti ministra zdravlja koji su vezane za deklaraciju na predmetima opšte upotrebe. U ovom predlogu zakona daju se, smatramo prevelika ovlašćenja ministru i koliko se meni čini, u 13, 14. članova ovog zakona, a to je jedna trećina, bukvalno ovaj zakon ima 52. člana, spominju se nadležnosti ministra zdravlja. Ministar zdravlja takođe ima obavezu propisivanja podzakonskih akata, tako da može da se desi da se suština ovog predloga zakona u nekim članovima izmeni kao što se to veoma često dešava donošenjem raznih uredbi. Srpska radikalna stranka takođe smatra da ovaj predlog zakona suštinski nije dobar, zbog toga što predloženo rešenje neće obezbediti racionalan i efikasan nadzor nad sprovođenjem zakona, kao i stavljanje u promet samo zdravstveno ispravnih predmeta opšte upotrebe. Gospodine Stankoviću, vi kao profesor i lekar dobro znate i upoznati ste sa činjenicom da je u Srbiji sve učestalija pojava alergijskih oboljenja koje su povezane sa izloženošću ljudi, a posebno dece različitim plastičnim ili polimernim materijama koje oslobađaju aditive toksičnog karaktera, kao što su ftalati. Ja kao ponosna i srećna imam zdravu i prelepu unuku i vrlo često sam zbog toga u specijalizovanim prodavnicama koje prodaju i dečije igračke. Nažalost, uočila sam da na svim predmetima odnosno, na svim dečijim igračkama, ne postoji deklaracija, iako po ovom važećem zakonu o zdravstvenoj ispravnosti životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe, jer je to zakonska obaveza. Ovo je posebno važno, jer i male koncentracije ftalata, mogu da dovedu do upale disajnih puteva, naročito kod male dece, odnosno kod odojčadi. Takođe, ono što je veoma problematično, to su predmeti za pakovanje hrane. U nekim super marketima postoje predmeti koji služe za pakovanje hrane, međutim, koliko sam gledala, a trudila sam se u poslednje vreme, od kada je ovaj zakon u proceduri, da pogledam predmete koji služe za pakovanje hrane i ono što je uočljivo, to je da postoji deklaracija, ali ne postoji deklaracija za predmete koji služe za pakovanje hrane, već postoji deklaracija za hranu koja je upakovana u tim predmetima. Na ovaj način se pravi velika greška, građani Srbije se obmanjuju i ono što je najgore, zdravlje građana je u pitanju. Znači, nije dobro da odgovarajuća deklaracija ne postoji na svakom predmetu opšte upotrebe. Mi želimo da zaštitimo zdravlje građana Srbije, posebno dece i smatramo da ono što je dato u Predlogu zakona o zdravstvenoj zaštiti i o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe, nije dobro. Da li će time i inače narušen nivo zdravstvene zaštite u Srbiji da se poboljša, a ja se plašim da neće. Država Srbija bez jasne zdravstvene politike sa neadekvatnim zakonima je suočena sa izuzetno teškom zdravstvenom situacijom i beznačjem da se išta može učiniti u pravcu promene ovakvog stanja.
Imam potrebu da vam lekar lekaru kažem da Srbija na planu funkcionisanja zdravstvene zaštite zaista čini mnogo i to pre svega zahvaljujući našim kolegama i našim saradnicima koji su najkvalitetniji deo društva. Javio se Marko Milenković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika dr Gordane Paunović-Milosavljević treba prihvatiti, jer stavlja obavezu i nadležnost Ministarstva zdravlja da bliže propisuje uslove o deklarisanju i označavanju predmeta opšte upotrebe. Vaše ministarstvo i vi gospodine ministre ste nadležni za sprovođenje, odnosno ne sprovođenjem odluke Vlade Republike Srbije o osnivanju opšte bolnice u Prokuplju, jer pravu besmislicu predstavlja činjenica da je Dinić Dragan u Prokuplju direktor zdravstvenog centra, koji nakon deobnog bilansa sa domom zdravlja, formalno-pravno više ne postoji, već je još 14. avgusta trebalo da se preregistruje u opštu bolnicu. Pošto je opšte poznato da srpski radikali uvek govore jezikom činjenica, pred nama je danas odluka o osnivanju opšte bolnice u Prokuplju, odluka Vlade doneta 30. juna 2011. godine, a objavljena u "Službenom glasniku" 6. jula iste godine, trebalo da stupi na snagu 14. jula, što znači da je Vlada bila dužna da do 14. avgusta imenuje VD direktora opšte bolnice u Prokuplju. Osim toga i načelnik Topličkog okruga i četiri predsednika opština iz okruga, doduše jedan Nebojša Milosavljević, u međuvremenu je smenjen, jer je protivzakonito oduzimao odborničke mandate u SO Blace, SRS, oduzevši svih pet i dodelivši ih ljudima koji su isključeni iz SRS, jer su obećali poslušnost, da bi isti nakon dva meseca glasali za njegovu smenu, ali oni ništa drugo nije ni zaslužio. Neću ulaziti u te stranačke i međustranačke sukobe vlasti u Prokuplju, jer je svima nama stalo do legalnog i redovnog funkcionisanja zdravstvenih ustanova i u Prokuplju i u Srbiji, a i ovaj amandman se isključivo odnosi na nadzor, kontrolu, nadležnosti prava i obaveze. Mislim da ne može u obrazloženju za ne prihvatanje ovog amandmana da kažete da se ne može ovaj amandman usvojiti, jer u Predlogu zakona o državnoj upravi stoji ova vaša predložena formulacija. Mislim, a nadam se da ćete se i vi složiti samnom, da ne može Zakon o državnoj upravi bliže da određuje materiju o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe nego li sam Zakon o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe. Isti taj Dinić Dragan, sada na slobodi, protiv koga je podneta i krivična prijava, naravno, pretpostavka nevinosti po zakonu i postoji, očigledno svestan svog rada, on je u krugu zdravstvenog centra, nepostojećeg zdravstvenog centra, čiji on i te kako postojeći direktor, sazidao crkvu i sada u Prokuplju postoje različita mišljenja. Jedni misle da mu je crkva potrebna u blizini da bi okajao svoje grehove lakše, a dok drugi deo građanstva u Prokuplju misli da je to zbog izbora koji se približavaju, jer kakva mu je politička budućnost uskoro će moći jedino da radi na crkvenom održavanju. Mislim da ministar apsolutno treba da bude upoznat sa dramatičnom, kritičnom i katastrofalnom situaciju u zdravstvenom centru i da što pre reaguje, jer nikome nije u cilju da zdravstvena zaštita naših građana bude po strani. Ovog Dinića je danas lakše odvojiti od hrane, vode i hleba nego li od funkcionerske fotelje. Osim toga, radio je tako što je doktore i medicinske sestre zapošljavao na po dva meseca, ali tako što su za dva meseca bili plaćeni, za dva meseca radili džabe…
Moram ipak da vas zamolim i da vas podsetim, kolega, da ste predložili da stoji formulacija: ministarstvo nadležno za poslove zdravlja propisuje bliže uslove deklarisanja i označavanja predmeta opšte upotrebe. Vi ste sve vreme govorili o kadrovskom rešenju u Prokuplju u zdravstvenoj ustanovi. Zaista bih vas zamolila da se vratite na dnevni red. Razumem da imate potrebu i ponešto da kažete, ali vi sve vreme govorite nešto što nema apsolutno nikakve veze sa amandmanom.
Hvala, gospođo Đukić, na toleranciji. Iskoristio sam prisustvo ministra, osim toga sve vreme moje diskusije osnovna ideja vodilja, odnosno laif motiv je bilo stavljanje nadležnosti i obaveza Ministarstvu zdravlja, što je i obrazloženje ovog amandmana, tako da šire gledano, mislim, a složićete se i vi, da sam bio u pravu. Osim toga, ovaj amandman nije…
Niste uopšte bili u pravu. Vi imate institut postavljanja pitanja članovima Vlade, kada je potpuno primereno da postavite to pitanje o kojem sada govorimo. Sada vas molim da zaista, poslanici i svi prisutni, ne samo vi, malo se usmere na temu današnjeg rada zbog značaja teme. Radi se zaista i o značajnim amandmanima i o značajnom zakonu i mislim da građani zaslužuju da im posvetimo dužnu pažnju u vezi sa tom temom.
Dobro, svoju diskusiju sam koncipirao u jedinom cilju, da ubedim ministra da prihvati izvanredan amandman dr Gordane Paunović-Milosavljević i da u što kraćem roku učini redovnim stanje u bolnici u Prokuplju. Hvala.
Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević. Izvolite.
Naravno da treba ponekad iskoristiti prisustvo ministra koji nije često sa poslanicima. Često je u Odboru za zdravlje, ali ne i sa svim poslanicima, jer naš restriktivni Poslovnik ne dozvoljava da baš svako ko ima nešto da pita ministra zdravlja ne može da dođe na red. Moj amandman se…
Ipak moram da kažem da gospodin poslanik nije bio onda kada je trebalo da postavi ovo pitanje, a to je bio poslednji četvrtak u mesecu. Nije bio u sali. Razumem da vi treba svoje partijske drugove i članove vaše poslaničke grupe da podržite, ali ne bi bilo loše da imate malo objektivnosti i zbog vas.
Upravo zbog objektivnosti što Poslovnikom nema dovoljno vremena da svako može da postavi pitanje, zato je bila moja intervencija. Inače, podnela sam amandman na član 9. Predloga zakona koji zabranjuje propisivanje lekovitog svojstva predmeta opšte upotrebe. Moj amandman se odnosi na stav 2. i predlažem da se menja i da glasi: zabranjeno je oglašavanje, reklamiranje i stavljanje u promet predmeta opšte upotrebe na način koji potrošače dovodi u zabludu u pogledu kvaliteta, svojstva ili namene tih proizvoda. Mislim da je ovo amandmansko rešenje konciznije i jednostavnije rečeno od predloženog. Predmeti opšte upotrebe ne mogu se naći u upotrebi ako ne poseduju svojstva koja ih preporučuju. Ovaj amandman je podnet zato da učini zakon jasnim i bez suvišnih reči. Odgovorili ste da se amandman ne prihvata iz razloga što je formulacija u Predlogu zakona u skladu sa Zakonom o oglašavanju "Službeni glasnik Republike Srbije" broj 73/05. Pri tome niste naveli članove zakone na oglašavanju na koji se pozivate, a taj zakon ima ukupno 111 članova. Uostalom, tačna, precizna i nedvosmislena formulacija nikako ne može biti suprotna Zakonu o oglašavanju. Odbijanjem amandmana se samo nastavlja jedna besmislena rigidnost Ministarstva zdravlja u odnosu na predloge koje dolaze iz poslaničke grupe SRS. Prema tome, vaše obrazloženje je isključivo političke prirode i nema veze sa zakonom na koji se pozivate. Ako se u članu 9. stav 3. Predloga zakona kaže da se na oglašavanje predmeta opšte upotrebe primenjuje zakon koji uređuje uslove i način oglašavanja, onda su prva dva stava nepotrebna. Nikakvog smisla nema razdvajati uslove i način oglašavanja predmeta opšte upotrebe u čak tri stava, ako će se primenjivati odredbe Zakona o oglašavanju. Ako već niste prihvatili amandman na ovaj član kao kratku, jasnu i prciznu formulaciju, trebalo je potpuno da izbrišete i prva dva stava člana 9. Predloga zakona. Nas iz SRS uopšte ne čudi voluntarizam, nepreciznost, korišćenje neadekvatnih izraza, pogrešan kontekst i druge forme izvrtanja i degradacije srpskog jezika od strane vladajućeg režima i koji ugrađujete u zakone, ali kada se radi o zdravlju građana ne možemo a da ne upozorimo na ove pojave. Zašto je toliko teško, ministre, da se prihvati bolje amandmansko rešenje od ponuđenog? Ovo je jedno od rešenja koje ovaj zakon vodi onim stepenicama koje idu na više, za razliku od nekih koje idu stepenicama koje vode na više, koračajući na niže. Mislim da je dobar amandman i nema razloga da ga ne prihvatite. Nama je bilo jasno kada je bio ministar zdravlja Tomica Milosavljević zašto nije prihvatao amandmane koji dolaze iz SRS, ali ova se praksa se nastavlja i vi prihvatate samo amandmane koji dolaze iz stranke G17 plus. Ovo je dobar amandman i mislim da ga treba prihvatiti.
Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević.
Član 12. se nalazi u delu zakona koji govori o obavezama i odgovornosti subjekata u poslovanju predmeta opšte upotrebe. Amandman se odnosi na stav 1. i predlažem njegovo menjanje, tako da amandman treba da glasi: "Subjekat u poslovanju predmetima opšte upotrebe dužan je da obustavi proizvodnju ili promet predmeta opšte upotrebe kada ustanovi njegovu zdravstvenu neispravnost, a fizičko lice registrovano za pružanje usluga, koristeći predmete opšte upotrebe, dužno je da obustavi njegovo korišćenje kada posumnja u njegovu zdravstvenu neispravnost i da o tome obavesti službu kontrole Minisarstva zdravlja". Ovo amandmansko rešenje je sveobuhvatnije jer su njime i fizička lica kao subjekti u poslovanju, rukujući predmetima opšte upotrebe, kao što su, recimo, kozmetički saloni, frizerski saloni, saloni za masažu, pirsing i tatu saloni, obuhvaćena obavezama i odgovornostima. Ni ovaj amandman niste prihvatili sa obrazloženjem da je rešenje dato u Predlogu zakona celishodnije. Ovo je sasvim nesuvislo obrazloženje jer ne može biti celishodnije nešto što je suženija odredba od jednog sveobuhvatnijeg rešenja. Fizička lica su takođe subjekti u predmetu predmeta opšte upotrebe, kao kozmetičari, frizeri i slično. U kozmetičkim salonima se vrše tretmani nege lica i tela koji ne spadaju u domen medicine, pri čemu se koriste razni kozmetički proizvodi. Ovi proizvodi su u funkciji zaštite kože ili sluzokože, ili imaju namenu ograničenog vremena delovanja. Kada kozmetičar ili frizer koristi neki preparat duži period, on može da uoči ili posumnja u njegovu neispravnost. Dugotrajna upotreba boje za kosu, koja sadrži supstance za koje proizvođači nemaju dokaz o njihovoj neškodljivosti, mogu izazvati oštećenje kože, pa i kancer. Dešava se to i kod novog, nedovoljno testiranog proizvoda, koji može izazvati neželjene posledice po zdravlje ljudi. Nedavno je u štampi objavljen tekst koji je izazvao uznemirenje kod korisnika farbe za kosu. Radi se o osobi koja je neposredno po nanošenju farbe za kosu dobila jaku alergiju i pala u komu. Pre toga desio se smrtni slučaj osobe od 17 godina, takođe posle upotrebe farbe za kosu. Oba ova slučaja su zabeležena u Engleskoj. Uzrok tome je supstanca "pfd", odnosno parafenol edijamin. On se okrivljuje da izaziva alergijsku reakciju. Ovo jedinjenje nalazi se u većini farbi za kosu, koja se prodaje i kod nas. Inače, ova supstanca je zabranjena u Nemačkoj, Švedskoj i Francuskoj. Kozmetička industrija godišnje zaradi 2,6 miliona evra. Nacionalna organizacija potrošača Srbije je pre nekoliko godina inicirala inspekciju parfimerija, apoteka, prodavnica kozmetičkih proizvoda kod nadležnih institucija, sa ciljem da se povuku iz upotrebe preparati koji sadrže materije koje mogu biti štetne po zdravlje. U tu svrhu formirana je i pozitivna lista hemijskih supstanci koje su apsolutno korisne po zdravlje ljudi. Neispravni proizvodi se moraju povući sa tržišta, ako subjekat u prometu predmeta opšte upotrebe primeti ili posumnja u njegovu neispravnost. Pomenuću primer konzervirane hrane kao potencijalnog izazivača botulizma, usled neadekvatno obrađenih konzervi. Na primer, riblje konzerve ili konzerve graška, mogu da budu najčešći uzročnici ove bolesti. Ona se prepoznaje po nadutosti konzerve koja je idealno mesto za razvoj anaerobne bakterije "kostridijum botulinum" koja stvara neurotoksine, jer u konzervi nema kiseonika. Ovi toksini parališu mišiće tela čoveka i daju niz drugih simptoma. Inače, ovaj toksin se koristi kao veoma razblažen i u kozmetičke svrhe radi ispravljanja bora lica. Kod nas taj tretman u estetici nije dozvoljen, već se botulin koristi samo u nekim granama medicine, u terapijske svrhe. Zašto smatrate da samo proizvođači i trgovci moraju voditi računa o zdravstvenoj ispravnosti predmeta opšte upotrebe? Zar kozmetičari, frizeri i druga fizička lica koja pružaju usluge, koristeći ove predmete, nisu odgovorni ako mušteriju tretiraju zdravstveno neispravnim predmetima opšte upotrebe? Prirodno je da korisnici predmeta opšte upotrebe moraju odbaciti zdravstveno neispravni predmet i upozoriti dobavljača i inspektora. Ovaj amandman ste morali da prihvatite. Obrazloženje za ne prihvatanje ne odgovara istini, pošto ste brojnu grupu subjekata u poslovanja predmetima opšte upotrebe izostavili, a to su fizička lica.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li ste iskoristili najpre vreme? Onda više nemate tog vremena, a vi ukupno imate 47,5 minuta. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, član 13. govori o slučaju kada se na tržištu pojavi neki proizvod koji zdravstveno nije ispravan. Po predlogu Vlade Srbije proizvođač, distributeri i trgovci su dužni da o toj neispravnosti obaveste potrošača. Problem je u tome što Vlada ne definiše na koji način, a sve ono što nije jasno definisano, posebno kada je zakon u pitanju, može da dovede do različitih tumačenja i zloupotreba, što u krajnjem slučaju može imati posledice po zdravlje stanovništva. Može biti u pitanju zdravlje pet potrošača, a može 5.000 ili kada su u pitanju mobilni telefoni, recimo pet miliona ljudi. Da bi se to izbeglo SRS je predložila da se zakonom jasno definiše da se proizvođači, distributeri i trgovci obavežu da u slučaju pojave proizvoda koji nije zdravstveno ispravan o tome potrošače i javnost obaveste preko sredstava javnog informisanja, da bi svi građani Srbije, ne samo oni potrošači koji su kupili proizvod, nego i oni potrošači koji će ga možda kupiti, bili upoznati sa time da je proizvod štetan. Drugi efikasan način obaveštavanja ne postoji. Da bi ovo Vladino rešenje bilo primenljivo u praksi, znate li šta bi moralo da se dogodi? Moralo bi da se dogodi da svaki trgovac evidentira svakog kupca koji mu uđe u radnju, da mu zapiše ime i prezime, da zapiše koji je proizvod kupio, da zapiše njegovu adresu, pa ako se naknadno utvrdi da je taj proizvod neispravan, onda ga traži da ga obaveštava pismenim ili nekim drugim putem. Znate li šta će se dogoditi ako naš amandman ne bude prihvaćen, a zaista se pojavi neki proizvod, recimo proizvod široke upotrebe, koji distribuira neka od moćnih kompanija? Da li mislite da će oni o tome da obaveste javnost? Naravno da neće. Oni će gledati da o tome ćute, da to narodski rečeno zabašure i iz tih razloga je dobro što je Vlada shvatila suštinu amandmana i prihvatila amandman gospodina Paje Momčilova.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Poštovani narodni poslanici, pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj RIK o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da narodna skupština shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Stanku Jovčiću, izabranom sa izborne liste ZES – Boris Tadić. Na osnovu izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Stanku Jovčiću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i želim mu uspešan rad. Nastavljamo sa radom. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 26. ovog predloga zakona, u kome se kaže da se posle reči "ispravnost" stavlja zapeta i dodaju se reči: "kada subjekat u poslovanju predmetima opšte upotrebe posumnja u zdravstvenu ispravnost predmeta". Ovaj ste amandman, gospodine ministre, mogli da prihvatite, jer bi zaista doprineo poboljšanju ovog člana. Objasniću zašto. Amandman koji sama podneo na član 26. ima za cilj da bezbednost predmeta opšte upotrebe, ovde mislim na zdravstvenu ispravnost, podigne na veći nivo. Ovaj član 26. navodi se u osmom odeljku, pod nazivom – Inspekcijsko uzorkovanje. Inspekcijska služba je glavni činilac od kojeg zavisi stepen zdravstvene ispravnosti proizvoda, sa kojim mi kao građani svakodnevno dolazimo u dodir. U članu 26. ste naveli kada je inspektor dužan da izvrši uzorkovanje predmeta opšte upotrebe, pa kažete u stavu 1. – kada posumnja u njihovu zdravstvenu ispravnost ili kada nije u mogućnosti da zdravstvenu ispravnost proveri na drugi način. Kao prvo, kada se kaže predmet od opšte upotrebe, ovde se ne misli na dva, tri ili deset artikala. U pitanju je na hiljade artikala. Samim tim, mogućnost opserviranja svih proizvoda, uvoznika, distributera, proizvođača sa ovakvim zakonskim rešenjem je na neki način ograničeno. Zašto uvek čekati na intervenciju inspekcije koja prvo treba doći u situaciju da posumnja u zdravstvenu ispravnost predmeta opšte upotrebe da bi odreagovali? Kada smo vam amandmanom predložili da se izmenom ovog člana 1. omogući inspekcijsko uzrokovanje predmeta opšte upotrebe i onda kada subjekat u poslovanju predmetima opšte upotrebe posumnja u njihovu zdravstvenu ispravnost, mi smo imali na umu da inspekciji olakšamo delovanje i pojednostavimo proceduru koju su neki drugi zakoni već regulisali. Znači, u procesu koji počinje od proizvođača do momenta kada proizvod dođe do potrošača, javlja se nekoliko subjekata koji mogu da kod određenih proizvoda, na osnovu izgleda ili možda mirisa, sami da pretpostave da sa proizvodom nešto nije u redu i da potom obaveste inspekciju, da bi ona izvršila kontrolu. Subjekti u ovom procesu imaju interes da inspekcija reaguje, iz prostog razloga što oni za te proizvode daju novac, plaćaju transport, skladištenje itd. Oni će sutradan biti na gubitku zbog neblagovremene intervencije inspekcije kao državnog organa. Zato smo mi predložili amandman, da omogućimo i subjektima koji su deo procesa u prometu predmeta opšte upotrebe, da se uključe u ideju samog ovog zakona, a to je zdravstvena ispravnost predmeta opšte upotrebe. Zahvaljujem.
Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Reč ima ministar zdravlja, prof. dr Zoran Stanković.
Imajući u vidu da su data obrazloženja u tekstu veoma detaljna i ulaziti u njihovo razmatranje i ponavljati ih je bez potrebe, bar ja tako mislim. Kada se ovde neke stvari iznose, ponovo kažem, moraju da budu argumentovane i da sadrže neku referencu, pogotovo kad su stručne stvari u pitanju. Nažalost, činjenica je da mnogi pokušavaju i koriste neke termine i izvore koji nisu verifikovani u naučnim i stručnim institucijama. Prema tome, radi javnosti koja prati Skupštinu, reći ću par stvari. Kada se govori o članovima ili amandmanima, pa kada se pominje nabrajanje svih aparata, da li su to sredstva opšte upotrebe ili su to aparati i kada se želi da se ukaže na njihovu štetnost, kao što su, recimo, mobilni telefoni, peć itd, hoću da kažem da, recimo, imate fen za kosu koji ima izuzetno jako magnetno polje i čija upotreba bi po tom osnovu istovremeno mogla da bude diskutabilna. Kada se kaže da niko ne kontroliše, samo bih naveo par podataka vezano za te stvari, za kontrolu. Znači, u periodu od 1. 01. do 31. 12. 2010. godine kontrola zdravstvene ispravnosti i predmeta opšte upotrebe iz uvoza izvršena je u sledećem obimu: obrađeno je 36.154 predmeta, ukupno kontrolisanih vrsta predmeta opšte upotrebe 118.880, odnosno težinski po kilogramima 387.520.433 kilograma, od čega je odobren uvoz u kilogramima za 387.512.495 kilograma, a zabranjeno je u kilogramima 79.338 predmeta. Ne bih hteo dalje da elaboriram neke stvari, posebno kada su u pitanju, recimo, jezičke odredbe, pošto sam ja čovek iz kraja gde se kaže da upotrebljavamo samo dva padeža, ali, kada se kaže da se posebno citira član 8, gde se kaže od strane predlagača zašto je odbijen amandman, predložen amandman glasi - Ministarstvo nadležno za poslove zdravlja propisuje bliže uslove o deklarisanju i označavanju predmeta opšte upotrebe, a predlog je da to radi ministar, doktorko Paunović, ne propisuju lekove klinike za psihijatriju pacijentima nego lekove propisuje dr Paunović. To je osnovna razlika. Prema tome, neko u Ministarstvu treba da propiše, neće Ministarstvo da propiše. Propisaće ministar, državni sekretar, pomoćnik ministra, neko propisuje. Znači, kada o tome govorimo, onda moramo da budemo malo precizniji. Drugo, pošto se pominje Opšta bolnica u Prokuplju i pokušava da kaže – Ministarstvo zdravlja ne vodi računa o tome – a ko je podneo krivičnu prijavu? Podnelo je Ministarstvo zdravlja na osnovu zdravstvene inspekcije. Ima tu još stvari. Ali, ko sad predlaže njegovu smenu i kako je predlaže? Predlaže je čovek koga su oni sami smenili. Prema tome, dajte da vidimo o čemu se radi. Da li se ima u vidu šta je taj čovek uradio za medicinski centar u Prokuplju ili ne? Evo, ja ću da vam pošaljem flajer kako je to izgledalo, sve ono šta je on odradio u to vreme kada je primljen u tu bolnicu i kako ona danas izgleda. Prema tome, za grešku će odgovarati, ali nemojte da neke stvari potencirate koje nisu za potenciranje. Doktorka Plećević, rekli ste da ne prihvatamo vaše amandmane. Nije tačno. Prihvatili smo u članu 42. amandman od doktora Momčilova. Kad počnete da pišete kvalitetne amandmane, biće i veći broj upisanih. Kada govorimo o tome, još sedam amandmana je prihvaćeno iz poslaničke grupe NS. Ja verujem da vi možete mnogo bolje i verujem da ćete praviti kvalitetnije amandmane, pogotovo Marić, on je to na Kupresu sigurno naučio, još u vreme kada smo bili, pa do dana današnjeg. Na kraju, bilo bi suviše da polemišem po svim pitanjima, s obzirom da vidim da smo napravili jedan dobar zakon koji će u nekom narednom vremenu sigurno imati dopunu. Mi ne kažemo da je ovo neko sveto pismo i da je ono kao što je američki ustav – jednom donet i do dana današnjeg se ne menja. Ali, istovremeno, život će nam dati neke obaveze da taj zakon dopunimo i promenimo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospođa Paunović je htela repliku, ali nema razloga, ministar je samo odgovorio na vaše komentare. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BIOCIDNIM PROIZVODIMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Krstin, Dobrislav Prelić i Gordana Paunović-Milosavljević. Primili ste i mišljenje Vlade o tim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin, koji želi reč. Izvolite, gospodine Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, baš kada sam pročitao obrazloženje, gospodine ministre, nije mi bilo jasno zbog čega niste vi prihvatili ovaj moj amandman, ali nikad nije kasno. Vi u obrazloženju kažete ovako, tj. Vlada – amandman se ne prihvati iz razloga što je obaveza dostavljanja podataka utvrđena članom 37. Zakona o biocidnim proizvodima, "Službeni glasnik" itd, itd, pa kaže – među podacima koji se obavezno dostavljaju u skladu sa citiranom odredbom su i podaci koji se mogu označiti kao poverljivi. Naime, u onom prvobitnom Zakonu o biocidnim proizvodima to je član 30, stav 4. koji kaže – zahtev iz stava 1. ovog člana može da podnese strani proizvođač preko zastupnika, odnosno predstavništva sa sedištem u Republici Srbiji. Ako je to toliko poverljivo, ne može da stoji reč: "može". Gospodine ministre, mora da stoji reč: "obavezan je". Dalje se nastavlja u vašem obrazloženju - strani proizvođač nema pravo izbora da li da dostavi poverljive podatke ili ne. Znači, nema izbora. Ako nema izbora, onda je obavezan da to uradi. Ili, kažete - već samo može, opet se pojavljuje reč "može" u vašem obrazloženju, da izabere načine na koje će da ih dostavi Agenciji za hemikalije. Dalje - ovi podaci su neophodni u postupku odlučivanja o zahtevu za izdavanje privremene dozvole, a strani proizvođač, opet stoji reč "može", može da ih dostavi direktno Agenciji za hemikalije ili preko zastupnika. Nemojte, molim vas, za nešto što je poverljivo da stoji reč: "može". Nema, ako je nešto poverljivo, to znači da je obavezan. Verujte, ministre, ne vidim razlog zašto ne bi bio prihvaćen ovaj moj amandman. Dokazno je na osnovu obrazloženja Vlade, a na osnovu podnošenja, da ona reč: "može" treba da se menja rečju: "obavezan", jer u vašem obrazloženju kažu da je to poverljiv dokument materijala. Nemojte nešto što je poverljivo da ne bude obavezno, nego može. Mogu da idem, a mogu i da ne idem. Nema tu mogu ovamo, mogu onamo. Znači, zakon je decidan i zbog toga ste sada pretrpeli ove promene. Evo, vidite sada, da ne bude ko je podneo, kako je podneo, podneli smo i vidite da podnosimo amandmane koji će apsolutno da poboljšaju ove izmene i dopune Zakona o biocidnim proizvodima. S obzirom da moje kolege nemaju još puno vremena, gospodine ministre, vi i ja smo stali kod onog osiromašenog uranijuma. Sećate se da ste vi obrazložili i rekli ste da iznosim neke netačne podatke, da širim alarmantne vesti. Pa, osiromašeni uranijum je urađen 1999. godine na teritoriji Srbije, posebno Kosova i Metohije, južnog dela Srbije i, kako vi kažete, u Vojvodini nije. Locirano je, imate podatke vi, na 91 lokaciju. Imate sve podatke, ali treba samo da vas podsetim, Novi Sad je u Vojvodini, srpskoj Vojvodini, Novi Sad ima predgrađe koje se zove Šangaj, koje je bombardovano. Onda, imamo taj Šangaj koji je imao rezervoare na milione i milione litara nafte, naftnih derivata, a gađan je raketama sa osiromašenim uranijumom. Gde se nalazi Batajnica, gde se nalazi Pančevo i Fruška Gore? To je Vojvodina. Pitao sam vas još nešto, šta je, gospodine ministre, sa "Jugoremedijom" zrenjaninskom? Šta je sa zemunskom "Galenikom"? Šta je sa "Srbolekom"? Pogledajte zašto se "Jugoremedija" nalazi u takvoj situaciji u kakvoj je sada. Ovo su natpisi u novinama, nije ovo izmislio Milorad Krstin. Kaže ovako – hrvatski biznismen Luka Rajić na proleće počinje proizvodnju lekova u Zrenjaninu, fabrika je pri kraju. Naslova je ovakav: "Sa "In Med" kašika je u med". Kaže – hrvatska farmaceutska kompanija "Farmes", vlasništvo jednog od najvećih hrvatskih biznismena, Luke Rajića, do sredine naredne godine počeće proizvodnju lekova u pogodnim smeštajima u zrenjaninskoj industrijskoj zoni "Baglješ". U "Farmasu" naglašavaju da se ne plaše konkurencije, s obzirom da će poslovati u gradu gde već postoji fabrika lekova "Jugoremedija". Zatim, otkud hrvatska kompanija u gradu na Begeju? Rajić je, naime, uspostavio saradnju sa beogradskom firmom "In Med", koja je 2008. godine u industrijskoj zoni "Baglješ" u Zrenjaninu počela izgradnju fabrike lekova. Inače, taj gospodin Lukić je u Srbiji poznat kao vlasnik "Dukata" iz "Somboleda" u Somboru. Bezrazložno se ne dovodi "Jugoremedija" u tešku situaciju, da radnici jednostavno ne dobijaju platu na vreme, a u pitanju je fabrika lekova dobro poznata po lekovima koji su se samo proizvodili u "Jugoremediji" i proizvode se. Ti lekovi sada stoje u magacinu, ne mogu da se distribuiraju, a jedan od razloga, voleo bih da me razuverite, jeste i ova firma o kojoj sam pričao. Izvinjavam se, nisam još ovo što je podvučeno crvenim, kaže – nogu povukao Todorić. Pre Rajića u Zrenjanin je stigao najveći hrvatski tajkun, Ivica Todorić, koji je kupio fabriku ulja "Dijamant". Da li je moguće, gospodine ministre, da treba da se ugasi "Jugoremedija", a da će ova hrvatska firma "Farmes", ona je već izgrađena, ona će da startuje, da radi, a da se ugasi jedna dobro poznata i priznata, da ne kažem svetska, nego evropska fabrika lekova? Zato je bilo moje pitanje postavljeno – da li je moguće da nam i tu hrvatski tajkuni preuzimaju primat, pa čak i u medicini? Samo mi navedite jednu firmu za proizvodnju lekova koja je iz Srbije otišla i kupila neku fabriku u Hrvatskoj. Navedite mi to, ne znam lično, izvinjavam se, gospodine ministre, ako nisam obavešten, nadam se da jesam, ali vi mi kažite jednu fabriku koju je kupio neki vaš tajkun, otišao u Hrvatsku i kupio hrvatsku fabriku lekova. Vodimo malo računa o građanima Srbije i o onima koji su zapošljeni. Taman se ta "Jugoremedija" iz Zrenjanina otrgla od onog "Nina Jaka Radović 80", a sada ponovo dolaze neki drugi koji hoće da je unište. Ne smemo to da dozvolimo. Srpska radikalna stranka to ne sme da dozvoli. Evo, mi to sada kroz ove amandmane pokušavamo da vam ukažemo kakvih sve nepravilnosti ima. čuli ste kolege oko ove bolnice. Sada vam i ja iznosim direktno. Pogledajte, priča nije baš za decu. Ovo je ozbiljna stvar i vi to morate ozbiljno da shvatite i da mi odgovorite. Hvala vam.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Gordana Paunović-Milosavljević.
Poslanička grupa Srpske radikalne stranke je podnela amandman na član 10. stavove 4. i 5. kako bi popravili tekst ovih izmena i dopuna Zakona. Član 10. se odnosi na izmenu člana 53. osnovnog zakona, tako što je predloženo da se promeni tačka 16) u 4. stavu i tačka 17) u petom stavu, koji jasnije i preciznije definišu dužnost i ovlašćenja inspektora u postupku vršenja nadzora nad primenom zakona. Radi javnosti bih želela da podsetim šta su biocidni proizvodi, to su aktivne supstance ili smeše koje sadrže jednu ili više aktivnih supstanci, pripremljenih u obliku u kome se snabdevaju korisnici i čija je namena da hemijski ili biološki uništi, odvrati ili učini bezopasnim, odnosno spreči delovanje ili kontroliše nepoželjne organizme. Vi ste odbili ovaj amandman. U obrazloženju ste naveli da se amandman ne prihvata iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana pod rednim brojem 2. Ne vidim neku sličnost jer ovaj amandman pod rednim brojem 2. se odnosi na član 9, odnosno na član 52. starog zakona, osnovnog zakona, a dok se ovaj amandman odnosi na član 53. na koji smo mi podneli, to jest na tačke 16) i 17). Znači, nema nikakvih sličnosti. Ovo što ste napisali u obrazloženju, navodite da, između ostalog, ovo znači da navedeni biocidni proizvodi mogu da se stavljaju u promet isključivo za profesionalnu upotrebu. Sad vas pitam, pošto ste u ovom obrazloženju ovog zakona o izmenama i dopunama zakona napisali za finansijska sredstva, kaže – procena finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje zakona. za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna finansijska sredstva iz budžeta Republike Srbije. Kako mislite da sa ovim postojećim inspektorima ispunite ovu obavezu koju zakon nameće? Mislim da su ne samo potrebna nego su neophodna upošljavanja dodatnih inspektora, jer na ovaj način ne samo da postoji opasnost da se ugrozi zdravlje ovih ljudi, jer, kao što smo čuli, ovi biocidni proizvodi ne samo da su štetni, opasni, ukoliko se sa njima nepravilno rukuje ili ih koriste ljudi koji nisu profesionalno za to obučeni, nego mogu da imaju i karcinogeni efekat, mogu da imaju i zapaljiv efekat i da na jedan veoma težak način ugroze zdravlje i život ljudi. Zbog toga smatram da je prethodni ovaj zakon, osnovni zakon, imao rešenje u članu 53. koje je bilo i mnogo jasnije i preciznije, nego ovaj. Ovo je samo jedna pravno-tehnička norma koju ste pokušali da ovim izmenama i dopunama popravite. Hvala.
Pošto je ovo poslednji amandman na ovaj zakon, da li još neko želi reč? Hoćete gospodine ministre? Izvolite. Reč ima ministar prof. dr Zoran Stanković.
Hvala, predsednice. Mislim, gospodine Krstin, da ovo što ste rekli ne stoji, jer kaže: "među podacima koji se obavezno dostavljaju". Znači, podaci se obavezno dostavljaju, a bira se način kako će ih dostaviti. To je nešto što stoji i tu nema dileme, ne treba da piše "obavezno" zato što je već definisano predloženim zakonom. To je prva stvar. Kad me pitate za osiromašeni uranijum, malo ste se kasno uključili, od 1999. godine. O osiromašenom uranijumu govorim još od 1985. godine, kao što znate, među prvima sam o tome progovorio. Ono što ste rekli, da je bombama sa osiromašenim uranijumom gađan Novi Sad i Fruška Gora, to nije istina. Imate izveštaj Vojske i to veoma detaljan, na kojim je sve lokacijama. Ovo što ste rekli o Kosovu je tačno, ali što ste rekli o Srbiji, o Fruškoj Gori, to nije tačno i to pogledajte. Možemo zajedno da pogledamo. Kada govorite o naselju u Novom Sadu, hoću da vam kažem da tu postoji jedan problem, nešto što je otkriveno, da je u eksplozivu došlo do promene i umesto vodonika je stavljen fluor i na taj način su eksplozivna dejstva mnogo jača u odnosu na eksploziv u kome je vodonik stavljen. Međutim, veoma opasno kod ovakvih bombi je što fluor, kada dolazi u dodir sa vlažnom sredinom, pravi hlorovodoničnu kiselinu, pri čemu u kontaktu sa mekim tkivima dolazi do otpadanja delova mekih tkiva, koje je veoma opasno za one koji to ne znaju. To je nešto što se desilo sa devojčicom koja se zove Šarenac Slađana, koja je u više navrata lečena mojom inicijativom, kako na VMA, tako je išla i u Švajcarsku i, na žalost, posledice od toga su ostale. Ono što se sada priča o "Jugoremediji", "Galenici" i "Srboleku", nešto ću da vam kažem – nije "Jugoremedija" od juče problem. Kad govorite o tome da li dolazi i ko dolazi da pravi lekove i proizvodi lekove u Zrenjaninu, to je van nadležnosti Ministarstva zdravlja, ali moram da vam kažem da je "Jugoremedija" sa velikim problemima, pogotovo ako uzmemo u obzir da je šest lekova izgubilo licencu za proizvodnju još 31. decembra 2010. godine, a oni su mimo toga nastavili da proizvode. Među tim lekovima se nalaze i "lasiks" tablete i "lasiks" ampule, koje su izuzetno značajne. Da ne govorim o ostalim lekovima, o kojima vi govorite. To je nešto što je veoma problematično. Nije niko kupio iz Srbije firmu za lekove u Hrvatskoj. Moram da vam kažem da je u Hrvatskoj, to sam pokrenuo u Privrednoj komori Srbije, činjenicu da je iz Hrvatske u Srbiji registrovano oko 220 i nešto lekova, a proizvodi "Galenike", "Hemofarma" i ostalih fabrika iz Srbije veoma velikih problema imaju, samo par lekova je registrovano. Kada govorimo o "Jugoremediji", moram da vam kažem jednu stvar. Na čelu te fabrike se nalazi čovek koji je po profesiji mašinbravar. Sa njim sam razgovarao i zajedno sa Ministarstvom ekonomije i sa njim, pošto je on, odlukom malih akcionara došao na čelo te firme, znate da država ima udela oko 42% u "Jugoremediji", naš stav i dogovor je bio da se ova neprijatnost, koja podrazumeva licencu koja je izgubljena zato što "Jugoremedija" duguje 958 hiljada evra poznatoj firmi, da se to reguliše. Sada su u fazi pregovori na kojima radimo da bismo pomogli da "Jugoremedija" opstane, obzirom da je njen proizvodni program jako bitan za zdravstveni sistem Srbije. Kada je u pitanju amandman o kome govori dr Paunović, moram da kažem da je upravo sanitarna inspekcija zbog toga uvedena u ovaj zakon, obzirom da ona do sada nije imala nadležnosti, a uvođenjem u ovaj zakon, istovremeno je još jedna obaveza za sanitarne inspektore koja ne podrazumeva nikakve materijalne izdatke, osim činjenicu da oni moraju da imaju doobuku i oni već idu na treninge, tako da će, stupanjem na snagu ovog zakona, istovremeno preuzeti ovu obavezu, imajući u vidu nadležnost i imajući u vidu šta rešava ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Kako smo obavili pretres Predloga zakona i u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će, u danu za glasanje, odlučivati o Predlogu zakona, u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O HEMIKALIJAMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Radiša Ilić, Petar Jojić, Vjerica Radeta, Dušanka Plećević, Dušan Marić i Nikola Savić. Primili ste mišljenje od Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Ilić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na ovaj zakon o hemikalijama koji glasi: "U članu 1. stav 1. tačka 5b) menja se i glasi: povlačenje jeste svaka aktivnost ili mera kojim se sprečava dalji promet hemikalija". Kao što se iz samog amandmana vidi, namera nam je bila da definiciju povlačenja svedemo na što jednostavniju formulaciju, tako što je iz prvobitnog predloga izbačeno jedno šire tumačenje šta sve proističe usled povlačenja hemikalija. Kada se nešto ili neka roba povuče iz prometa to automatski znači da se prekida i snabdevanje i mogućnost dostupnosti proizvoda koji je štetan po zdravlja ljudi i životinja. Apsolutno nije bilo nikakve potreba da pojašnjavate ono što je svakom ko pročita ovaj član jasno. Kada smo već kod povlačenja proizvoda koji sadrže štetne hemikalije, opasne po život i zdravlje ljudi, da li Agencija za hemikalije preduzima neke korake da se eventualno preduprede događaji koji su se dogodili u Engleskoj, a o kojima je već govorila moja koleginica Dušanka Plećević, gde je samo u roku od dve nedelje zabeleženo dva teška slučajeva kod žena koje su koristile farbu za kosu? Ovo je pre svega zakon o hemikalijama i ovo se baš tiče upravo onoga što bi mogli da dobijemo od vas, da nam odgovorite da li Srbija preduzima neke korake po tom pitanju? Objasniću zašto tražimo odgovor. Ovo kažem iz razloga što se u Srbiju uvoze farbe za kosu koje u sebi sadrže parafenil enedijamin, označen kao PPD. Ono što je značajno za predstavnike Vlade i agencije koja bi trebalo nešto da radi, upotreba hemijskog sastojka PPD zabranjena je u Francuskoj, Nemačkoj i Švedskoj. U Velikoj Britaniji može predstavljati samo 6% od ukupne količine boje za kosu, ali to je dovoljno da izazove teške posledice. U Srbiji, naglašavam, PPD je dozvoljen da se koristi. Ukoliko se nekom licu nešto dogodi, kao ovim ženama u Engleskoj, verovatno ćete vi, odnosno predstavnici vlasti snositi odgovornost, jer ste dozvolili da se ta hemikalija nađe u proizvodima koji su u širokoj upotrebi u Srbiji, a štetni su. Ovo vam je primer preko koga možete upravo da demonstrirate ovaj pojam povlačenja hemikalija iz prometa. Proglasite PPD štetnim, kao što su to uradile vodeće zemlje EU, a vi se kunete u njih, i zaštitite stanovništvo u Srbiji od mogućih rizičnih dešavanja, kada već slepo sledite sve što rade zemlje EU budite dosledni i u ovome. Koristim priliku da gospodinu ministru zdravlja predložim da se malo pozabavi istraživanjima i biohemijskim analizima krvi do kojih su došli lekari u Kosovskoj Mitrovici lečeći Srbe koji su bili izloženi, kako sami kažu, nekim novim hemikalijama braneći barikade i braneći svoje domove i porodice od NATO snaga. Poznato je da je NATO pakt iskoristio agresiju, nažalost to još uvek radi, za testiranje raznih vrsta oružja nad civilnim stanovništvom, pogotovo biološkog i hemijskog. Od dejstva radiološkog oružja već se nažalost vide rezultati, tragični po srpski narod. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Ostalo je još 36 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona o hemikalijama, u kome se kaže: "U članu 2. stav 3. reč "agenciji" zamenjuje se rečima "ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine"." S obzirom da je članom 82. predviđeno da nadzor nad primenom ovog zakona vrši ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine, logično je da i pomenuto ministarstvo dobije informaciju o rezultatima i nalazima izvršenih inspekcija. Postavlja se pitanje kako će ovo pomenuto ministarstvo vršiti nadzor ako bude uskraćeno za potrebne informacije o preduzetim merama i aktivnostima? Agencija za hemikalije se ovde pojavljuje kao nepotrebna transmisija između inspekcijskih službi i ministarstva. Ako pogledamo član 6, ali osnovnog Zakona o hemikalijama, u kojem su pobrojane nadležnosti Agencije za hemikalije, onda možemo da se zapitamo šta u stvari ostaje Ministarstvu za zaštitu životne sredine da radi? To posebno brine ako dodamo još jednu agenciju za zaštitu životne sredine, sa svojim ovlašćenjima. Navešću vam samo nekoliko nadležnosti Agencije za hemikalije, upravo iz ovog zakona, koji sada menjate ovim izmenama i dopunama. Kaže se - Agencija za hemikalije ima nadležnosti u vidu, znači da donosi podzakonske propise, da objavljuje listu supstanci, da sprovodi postupak obaveštavanja, da izdaje dozvole, da izdaje odobrenja za korišćenje, da objavljuje liste, donosi rešenja, priprema godišnje deklaracije, vrši stručne poslove, pruža informacije, stručna uputstva, itd. Pored svih ovih nadležnosti, Agenciji je pripala mogućnost da određuje i visinu naknade koje su utvrđene Zakonom o hemikalijama. Kada smo kod Agencije za hemikalije, čije brisanje predviđa ovaj naš amandman, samo bih citirao tačku 18, nadležnosti Agencije za hemikalije, koja kaže: "sprovodi aktivnosti kojima informiše javnost o uticaju hemikalija po zdravlje ljudi i životnu sredinu merama za smanjenje rizika i bezbednom korišćenju hemikalija". Dakle, Agencija za hemikalije treba da informiše javnost o svim rizicima i opasnostima koje mogu da nastanu korišćenjem određenih hemikalija. Kako radi Agencije za hemikalije? I u načelnoj raspravi sam vam uputio pitanja, nekoliko pitanja koja su iziskivala odgovor, recimo, konkretno neka pitanja koja su i te kako uznemirila javnost u Srbiji, a reč je opasnost hemikaliji, koju je pominjao danas i moj kolega Popović, nonilfenol etoksilat, koji je pronađen u odeći svetski poznatih brendova. Pominjali smo "Lakostu", "Adidas", "Pumu" itd. Ta hemikalija je veoma otrovna. Predstavnici Agencije za hemikalije su davali izjave da je u Srbiji pre donošenja ovog zakona, pre dve godine, bilo zabranjeno 19 opasnih hemikalija, a za protekle dve godine ta cifra popela se na hiljadu. Pitao bih sada predstavnike Vlade da li oni sada mogu da kažu građanima u Srbiji da li je ova hemikalija nonilfenol etoksilat, koja je izuzetno opasna i koja se našla u odeći svetski poznatih brendova, da li je zabranjena u Srbiji? Znamo, čuli smo da ova hemikalija imitira ženske polne hormone, što veoma negativno utiče na reproduktivni sistem kod ljudi. Ovo može još da potvrdi i izjava predstavnika Nacionalne organizacije za zaštitu potrošača, Gorana Papovića, koji sve ovo dovodi u vezu sa Agencijom za hemikalije, koji kaže da Agencija za hemikalije treba da vrši hemijske analize i da otkrije prisustvo opasnih hemikalija, umesto što se samo ispituje jedan komad odeće i to da li postoje organoleptička svojstva odeće. Da ste vršili sve ono što ste zakonom dobili u nadležnost, vi biste trebali da javnost u Srbiji obaveštavate o svemu ovome, a ne "Greenpeace" i neki drugi mediji. Na kraju, nisam prošlog puta, kada smo o ovome raspravljali u načelnoj raspravi dobio odgovor od predstavnika Vlade, odnosno gospodina ministra, a nadam se da će danas javnost u Srbiji saznati šta je Agencija za hemikalije, šta je nadležno ministarstvo uopšte preduzelo po pitanju opasnih hemikalija, među kojima je i kalijum cijanid, koje su pronađene u suterenu Doma samoupravljača, u centru Kragujevca, to sam vas i prošli put pitao, iznad koga se nalazi pozorište za decu, sindikat, čak i gradski ombudsman koji treba da brine o pravima građana. Posle napisa u medijima, a te hemikalije tamo stoje već pet godina. U pitanju je firma koja je u stečaju "Jugomedik". Izašli su inspektori za zaštitu životne sredine, popisali stanje i konstatovali da je potrebno 20.000 evra za izmeštanje tih otrova. Zahvaljujem.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Gospodin Dušan Marić.
Dame i gospodo, Vjerica Radeta je podnela amandman na član 4, to je član 88. osnovnog zakona stav 1. koji glasi – ministarstva iz člana 86. stav 2. ovog zakona sporazumom obrazuju zajedničko telo radi obavljanja poslova inspekcijskog nadzora, a u skladu sa propisima kojima se uređuje državna uprava i stav 2. u radu zajedničkog tela učestvuje agencija. Koleginica Radeta je podnela amandman kojim predlaže brisanje ovog drugog stava iz razloga što je SRS protiv postojanja i rada protiv ove agencije za hemikalije, kao što je i protiv osnivanja i postojanja svih sličnih agencija, saveta, ureda, kancelarija i raznih sličnih regulatornih tela koja praktično rade sve ono isto što već rade nadležna ministarstva. Praktično rade dupli posao. Rade izmišljene poslove. Podsećam da mi pri republičkoj vladi do sada imamo 104 regulatorna tela sa oko 1.000 zaposlenih i to je rezultat rada, pogrešnog rada sadašnje Vlade Mirka Cvetkovića, Vlade koju vodi DS. Podsećam na jednu činjenicu koja je posledica sličnih zakonskih rešenja, kao što je ovo rešenje čije brisanje predlaže Vjerica Radeta, a to je da smo mi 5. oktobra 2000. godine po izveštaju Vlade Republike Srbije, koji smo dobili prilikom usvajanja budžeta. U republičkoj administraciji u Vladi i ministarstvima bilo je 8.600 službenika. Iz istog, znači vladinog izvora, 5. oktobra 2010. godine ukupno 32.000 zaposlenih u Vladi i ministarstvima. Od toga 28.000 stalno zaposlenih i 4.000 onih koji rade po ugovoru. Postavlja se pitanje ko su ti ljudi? Imate tamo ljudi čije je zapošljavanje bilo neophodno, stručnih ljudi, ali ima i veliki broj aktivista vladajućih stranaka koji su tamo našli uhlebljenje, kojima se vladajuće stranke na taj način zahvaljuju zato što su njihovi glasači i aktivisti. Kada ovaj broj pomnožite sa prosečnom platom, pa kada na to dodate doprinose onda dobijete jedan neverovatan podatak da je za plate i doprinose zaposlenih u Vladi u republičkoj administraciji, za sve ove godine vladavine dosovskih stranaka utrošeno više od milijardu evra. Koliko je to pogrešno i koliko imamo boljih i prečih načina da te pare potrošimo vidi iz samo nekoliko osnovnih podataka koji govore o socijalnoj karti građana Srbije. Milion ljudi koji nemaju posao. Podsećam vas pre četiri godine predizborna kampanja imali smo obećanje Borisa Tadića i Mlađana Dinkića da će ukoliko oni dobiju izbore obezbediti zapošljavanje 200.000 ljudi, otvaranje 200.000 novih radnih mesta, a juče smo ovde čuli zvaničan podatak da je za to vreme 360.000 otpušteno s posla. Uz milion nezaposlenih imamo 700.000 ljudi koji prema zvaničnim državnim podacima žive ispod granice siromaštva. Ti ljudi, praktično, da bi građani koji ovo gledaju mogli da razumeju, nemaju dovoljno novca da kupe kilogram hleba, da kupe kilogram brašna, litar mleka i recimo kilogram krompira. Sedamstotina hiljada ljudi danas gladuje, a mi izmišljamo razna regulatorna tela, razne agencije, razne urede, razne besmislene kancelarije, primamo tamo ljude koji sami ne znaju šta treba da rade. Proći će jedno dve, tri godine dok se oni tamo uhodaju, dok vide šta je im je posao, izmišljeni posao, posle toga dođe neka nova vlast i dovesti neke nove ljude koji će takođe posle dve godine provesti u uhodavanju na ratnom mestu itd. Bitno da se troši narodni novac. Posle 700.000 ovih siromašnih imamo podatak o 72.000 ljudi koji danas pojedu jedan kuvani obrok samo zahvaljujući narodnim kuhinjama, na kazanima narodnih kuhinja. Imamo sledeći podatak. U Srbiji ima 365.000 ljudi koji su beskućnici, koji žive pod tuđim krovom, koji žive kao podstanari ili se bog zna kako potucaju. Na drugoj strani imamo činjenicu da Vlada osnivanjem ovakvih bespotrebnih regulatornih tela troši desetine i stotine miliona evra narodnih para. Nije malo u temi ali moram da podsetim da imamo jednu situaciju kad smo već kod trošenja para i rada ovih agencija, da mi imamo jednu praksu koju nema ni jedna normalna država na svetu. Mi dovedemo stranu kompaniju da joj damo posao u Srbiji, pa joj damo besplatno zemljište, pa besplatne komunalne usluge, pa im damo besplatno postojeće objekte i na kraju smo uveli praksu da ima damo po pet ili deset hiljada evra za svako novo otvoreno mesto. Na drugoj strani imamo ljude koji nemaju šta da jedu. Zbog toga smatram da treba prihvatiti ovaj amandman kao što treba ukinuti sve ove agencije, sva ova bespotrebna radna tela. Naravno, vi to nećete uraditi, to će uraditi SRS nakon izbora u maju sledeće godine i nakon izborne pobede. Hvala.
Narodni poslanik Radiša Ilić ima reč po ovom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, koleginica Vjerica Radeta je podnela amandman na Predlog zakona o izmena i dopunama zakona o hemikalijama gde predlaže da u članu 4. stav 2. da se briše, a taj stav glasi, radi građana – u radu zajedničkog tela učestvuje agencija. Znači, ono što SRS kaže i predlaže i što je uvek dosledna tome, da nikakve agencije nisu potrebne za ovakve ozbiljne poslove, niti u opšte da postoje. Kad smo već kod ove agencije za hemikalije koja se pominje u ovom članu 4. pre svega treba da predstavimo građanima šta je ta agencija. Znači, agencija za hemikalije je agencija koja ima direktora, a da bi sve to delovalo ozbiljnije pored direktora ima još dva izvršna direktora. Izvršni direktor za hemikalije i izvršni direktor za biocidne proizvode. Sada da bi ova agencija za hemikalije malo sebe uzdigla i na međunarodnom planu, tu je služba za međunarodnu saradnju i evropske integracije. Ne znam samo sa čime ćete da se integrisati za koji mesec, tako da bi trebalo ovu odrednicu evropske integracije preimenovati u evropske dezintegracije. Znači, idemo dalje. U organizacionoj šemi agencije za hemikalije dolazimo do sektora za pravne, ekonomske i opšte poslove. Valjda da malo deluju ozbiljno. Sada agencija ima četiri sektora koji su na prvi pogled, kada čovek pogleda identični ali pošto nije na odmet da se malo poveća zaposlenost stranačkog kadra stvorene su četiri službe u okviru ove agencije. Sada građani mogu da čuju po čemu se samo razlikuju ta četiri sektora koji imaju svoje zaposlene i sve ono što uz to ide. Prvi sektor, sektora za upravljanje hemikalijama i biocidnim proizvodima. Drugi sektor, se izmislio ako bi koji slučajem nešto promaklo prvom sektoru pa se zato drugi sektor zove, sektor za upravljanje rizikom od biocidnih proizvoda. Negde su verovatno zaboravili ove hemikalije. Treći sektor je izmišljen da bi uradio nešto što je mogao da uradi drugi sektor, a nije, a to je sektor za procenu rizika od hemikalija i biocidnih proizvoda. I ovaj četvrti sektor je za one za koje nisu znali gde da ih smeste pa su izmislili sektor za integralni registar hemiklaje. Eto poštovani građani, čuli ste kako izgleda organizaciona šema agencija za hemikalije, agencije koja je ne potrebna kao i sve ostale jer troše ogromna budžetska sredstva koja su i te kako potrebna ovom narodu. Sedamsto hiljada građana Srbije je apsolutno ugroženo siromaštvo, 150 hiljade dece ostaje gladno, tokom dana u zemlji Srbiji. Država baca pare na agencije. I sve ove poslove ste mogli da završite pri Ministarstvu za zaštitu životne sredine. Zato smo mi i amandmanom predvideli brisanje ove agencije iz ovog člana. Što se tiče druge agencije za zaštitu životne sredine, samo bih pomenuo, ona je takođe u domenu zaštite životne sredine i oni su i te kako prevazišli Agenciju za hemikalije, jer oni imaju jedan sektor, imaju pet odeljenja i čak sedam odseka i tri grupe i to za ekonomske, opšte i pravne poslove, za kalibracionu laboratoriju, za monitoring i stanje alergenog polena. I sada koliko samo zaposlenih u upravi, u sektorima, u ova pet odeljenja u odsecima u tri grupe, treba da ima ova agencija i koliko se sve to plaća. Pa, onda osnovna sredstva za rad prostorije, vozila, usluge i da ne nabrajam dalje. Pa sve to pomnožite koliko uopšte ima agencije u Srbiji, videćete koliko Srbija baca nepotrebno novca, a kažemo sve ovo je moglo da se radi pri ministarstvima sa ljudskim resursima koji već rade u struci pri ministarstvu. Zahvaljujem.
Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević, koja ima reč.
Podnela sam amandman na član 6. ovog zakona da se u stavu 1. tački 2a) veznik "ili" zamenjuje se veznikom "i", tako da amandman glasi – naredi i organizuje da se povuče iz prometa hemikalija i određeni proizvod klasifikovan, obeležen i pakovan suprotan odredbama zakona i propisa, donetim na osnovu njega i naredi organu, organizuje da se upozore potrošači i dalji korisnici na opasnost koje hemikalije i određeni proizvod predstavljaju. Kako se dopuna člana odnosi na ovlašćenja inspektora, samim tim i na delovanje inspektora, a ono mora da bude precizno određeno, bez ikakvih mogućnosti i proizvoljnog tumačenja postupka. U situaciji kada se iz prometa moraju povući opasne hemikalije, inspektor mora da naredi i da organizuje sve potrebne radnje da bi se čitav proces završio. Ovakvom pravnom regulacijom, koju daje predlagač, daje se mogućnost inspektoru da se u nekoj delikatnoj situaciji postavlja kao običan posmatrač, kordinator ili savetnik nekom pravnom licu, koje je prekršilo odredbe ovoga zakona. Da bi se nešto organizovalo i završilo, mora prethodno da postoji naredba, koja će tu radnju propisati kao obaveznu. Amandman je odbijen sa obrazloženjem da se ne prihvata iz razloga što je ovlašćenje inspektora usklađeno sa ovlašćenje inspektora utvrđenim članom 18. stav 1. tačka 6, podtačka 1, Zakona o opštoj bezbednosti proizvoda, "Službeni glasnik RS", broj 41/09. Predloženi amandman uopšte nije u koliziji sa navedenim članom Zakona o opštoj bezbednosti proizvoda. Zakon mora da bude jasan i precizan, veznik "ili", može se upotrebiti samo kada se koriste sinonimi, a narediti i organizovati su potpuno različite radnje. Nema organizovanja ako ne postoji naređenje, a to je valjda jasno. Ako ste već upotrebili izraz – organizuje, umesto izraza – kontroliše ili nadgleda, što bi bilo primerenije onome što inspektor mora da radi u vezi uništavanja opasnih hemikalija, onda se ne sme nikome ostaviti na volju da li će naredbu izvršiti ili ne. Ovim amandmanom ta bi se nedoumica otklonila. Međutim, pošto se pozivate na Zakon o opštoj bezbednosti proizvoda i ovlašćenjima inspektorima iz člana 18. tog zakona gde takođe stoji da inspektor naređuje ili organizuje, pretpostavljam da ni u tom slučaju niste imali sluha za preciznost, već se samo ugradili hrvatski prevod Briselskih naloga. To je manir svih predlagača zakona od 2000. godine na ovamo, da se uvođenjem nekih novih bezličnih formi ili izraza, suprotno direktnom, jasno nedvosmislenom govoru, ostavi mogućnost različitog tumačenja ili da se uredbama bitno izmeni suština zakona ili onoga što se njime želelo postići. To je veoma siptomatična pojava da se koriste neadekvatni izrazi koji nisu primereni srpskom jeziku i da se vrši pravna i jezička redakcija, oni ne bi mogli da uđu u jedan zakon.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić.
SRS je podnela amandman na stav 1. kojim predlažemo da se u slučaju da se na tržištu pojavi neka hemikalija opasna po zdravlje ili neki drugi proizvod koji nije ispravan, ne odgovara standardima ili standardima ne odgovara pakovanje u kojem se on nalazi, da se u tom slučaju ovlašćenja nadležnog inspektora proširi njegovom obavezom da o tome, potrošače i javnost obavesti preko sredstava javnog informisanja. Vlada je odbila amandman uz sledeće obrazloženje, a amandman se ne prihvata iz razloga što je dato ovlašćenje šire od predloženog rešenja. Naime, tokom vršenja nadzora, nadležni inspektor u svakom konkretnom slučaju odlučuje o načinu na koji će da saopšti upozorenje, pa u zavisnosti od broja vrste ili određenog proizvoda, ako i broja snabdevača koji su stavili u promet konkretnu hemikaliju i proizvod. Čitao sam ovo obrazloženje, iz razloga što je u samom obrazloženju sadržan osnovni razlog zašto smo mi predložili ovaj amandman, a to ću objasniti kasnije. Što se tiče ove konstatacije iz obrazloženja, prve rečenice, amandman se ne prihvata iz razloga što je dato ovlašćenje šire od predloženog rešenja, ali to nije tačno. Svako ko se razume, vidi da rešenje koje smo mi predložili, da jeste šire. Mi smatramo da se postupanje u ovakvim slučajevima, pre svega, zato što je u pitanje zdravlje stanovništva, ne sme ostaviti na savest inspektorima, ako se utvrdi da se na tržištu pojavila neka hemikalija neispravna, neki drugi proizvod koji nije adekvatno pakovan, na primer kiselina ona kiselina koja se nalazi u nekom pakovanju gde čep ne dihtuje dobro, potrošač uzme proizvod i može da dođe do povređivanja. U slučaju da se proizvede neka hemikalija, gde je koncentracija kiseline veća nego što je to dozvoljeno, može da dođe do povređivanje kože potrošača koju tu hemikaliju koristi za čišćenje sanitarija, domaćinstva itd. Mi smatramo da ne postoji ništa logičnije i normalnije od toga da u tom slučaju postoji zakonska obaveza, da inspektor o toj pojavi obavesti javnost, jer ne može on da ide od potrošača do potrošača, od onih potrošača koji su kupili proizvod od jednog do drugog, pa da ih upozorava, to što ste kupili može da bude opasno, ili će ići od kasirke do kasirke, pa je obaveštavati ako neko dođe da kupi ovu hemikaliju, molim vas da ga obavestite da je ta hemikalija pakovana na nepropisan način ili možda mislite da će ove kompanije koje se bave proizvodnjom tih hemikalija i predmeta za široku potrošnju, da će biti toliko savesni, da će obavestiti potrošače i da će te proizvode povući iz upotrebe. Jednostavno smatramo da se reagovanje u ovim slučajevima ne može ostaviti na savest, na dobru volju inspektora. U EU, na čije standarde se pozivate i po ovom predlogu zakona, ovo što predlaže SRS se podrazumeva. Ovo je materijal koji smo mi dobili uz ovaj Predlog zakona. Materijal ukupno ima 88 strana. Sam Predlog zakona,to je ovaj list papira, dve strane. Zakon dve stranice, a 88 strana materijal,. Šta su ove ostale stranci? To je 75 strana izjave o usklađenosti sa propisima EU. Nije mi jasno šta ste usklađivali kada ste napravili ovakav propust. Vi ste se ubili da ovima iz Brisela objasnite kako poštujete ove njihove stavove, direktive, standarde, namučili ove službenike, jadnike u Vladi, da ovo sve uporede, platili i prevodioce da ovo prevedu, napravili ovu tabelu, ima negde oko 72 stranice tabele. Kada to izračunate, preračunate u metre, nastavite jedno na drugo, 20 metara tabela. Sve to uradili, odštampali 35 hiljada listova papira da bi ovaj materijal dobili narodni poslanici, da bi dobili članovi odbora, da bi dobili članovi Vlade itd. Na kraju svega toga uprskali, odbijate da prihvatite amandman SRS koji je, sticajem okolnosti, u skladu sa evropskim standardima, a ostavljate vaše rešenje koje je suprotno tim standardima. Inspektoru se eventualno može ostaviti mogućnost da proceni u kojem sredstvu informisanja će objaviti to upozorenje, odnosno obaveštenje da je određeni proizvod opasan za upotrebu. Znate, ako je u pitanju neki proizvod koji se prodaje samo na određenom području može se dopustiti inspektoru da proceni da to treba objaviti u nekom lokalnom ili regionalnom mediju, a ako je u pitanju proizvod koji se proizvodi za celo tržište Republike Srbije, onda je valjda logično da se o tome obaveste svi građani Srbije. Koliko je ovo bitno, pokazaću na jednom primeru. Sada je aktuelno, jedna televizija o tome emituje specijalne emisije. To su ove vakcine protiv svinjskog gripa. Ispostavilo se da su te vakcine bile neispravne. U nekim državama je analizama utvrđeno čak da se u vakcinama nalazio virus svinjskog gripa. Za posledicu imamo to da je više ljudi u svetu umrlo od primljene vakcine nego od same bolesti. Sada se ispostavilo da su ministar zdravlja, naravno, ne vi nego vaš prethodnik, ljudi u ministarstvu, a i ljudi iz kompanije koja je vršila nabavku ovih vakcina znali da je šteta od tih vakcina dugoročna šteta veća od koristi. Znači, ljudi koji su primili vakcinu mogu da trpe dugoročno teške zdravstvene posledice. To sada oni priznaju. Oni kažu – dozvolili smo vakcinaciju zato što smo procenili da je u tome trenutku korist veća od štete. Zanima me iskreno da li je razlog ćutanja to što su oni procenili da će korist ipak biti veća od štete ili je razlog ćutanja činjenica da je vakcina uvezla kompanija najvećeg tajkuna u Srbiji, da je njenom prodajom njegova kompanija ostvarila milione i miline dolara zarade. Ovaj amandman smo podneli iz razloga što smatramo da bi se njegovim usvajanjem, usvajanjem našeg rešenja, smanjila mogućnost zloupotrebe, mogućnost da inspektori u ovim slučajevima postupaju selektivno zavisno od toga, ovo što Vlada kaže u svom obrazloženju, ko je proizvođač, ko je distributer, ko je trgovac. Mi se ovde plašimo korupcije, da li će inspektor reagovati isto ako je proizvod koji je opasan, hemikalija koja ne odgovara standardima, neki drugi proizvod, hemikalija koja nije pakovana kako je propisano, da li će jedan inspektor reagovati isto ako tu hemikaliju proizvod ili distribuira kompanija čiji je vlasnik Miroslav Mišković, kompanija čiji je vlasnik Milan Beko, Predrag Ranković – Peconi, Miodrag Kostić ili ako je to proizvod nekog malog sitnog privrednika iz Velike Plane ili Smederevske Palanke, odgovor znate svi - jasno je da će voditi računa da se ne zameri ovim tajkunima. Isto to pitanje, ista ta dilema, da li će inspektor isto reagovati ako zna da je tržište štetnim proizvodom snadbela neka kompanija koja je bliska vladajućoj stranci, nekoj od vladajućih stranaka ili finansira neko od vladajućih stranaka ili je u pitanju kompanija koja je naklonjena nekoj opozicionoj partiji i možda finansira neku opozicionu partiju, mada u Srbiji nije logično da neko daje pare opoziciji, svi se utrkuju da finansiraju vlast jer očekuju da će od toga imati koristi i na kraju se ispostavi da je to najuspešniji biznis srpskih kompanija, da pomažu vladajuće stranke, pa im ovi posle nameštaju poslove u javnim nabavkama. U javnim nabavkama se potroši četiri milijarde evra u Srbiji, a procena Agencije za korupciju, ovih vaših prijatelja iz Evrope, kažu – od četiri milijarde evra, svaki peti evro, 800 miliona evra ode na mito i korupciju u zemlji u kojoj ima milion nezaposlenih, 700 hiljada gladnih, 65 hiljada nesrećnika u narodnim kuhinjama i 360 hiljada ljudi koji nemaju krov nad glavom. Znate, kada se na tržištu pojavi neki neispravan proizvod, pa se to još razglasi u javnosti, to nanosi veliku štetu distributeru i proizvođaču. Ako će oni na tom poslu zaraditi milion evra, recimo, ili 10 miliona, pa njima neće biti teško da daju inspektoru koji ima platu 35 hiljada, da mu ponude od 10 ili 20 ako treba i 50 hiljada evra. Svi mi znamo da se to događa. Oni će sve učiniti da se slučaj zataška. To će ako ostane ovo rešenje Vlade biti redovna pojava. Zato treba prihvatiti amandman SRS, jer ako se ovaj amandman prihvati to neće biti moguće. Ako se obavesti javnost, ako postoji zakonska obaveza inspektora da obavesti javnost, on to mora uraditi. Ovaj inspektor koji je sklon mitu, neće smeti da uzme mito, a ovaj inspektor što je pošten lakše će se odupreti pritiscima da primi mito. Stvarno bih voleo da nam ministar objasni koji je to razlog što ovaj amandman SRS nije prihvaćen. Da bi se sprečila primena različitih aršina, da bi se sprečila zloupotreba, da bi se sprečila korupcija, da bi se sprečio politički uticaj ostaje samo jedino rešenje, da prihvatite amandman SRS. Hvala vam.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Trudiću se da mojim postavljanjem pitanja, a i odgovorom na određena pitanja ne budem dosadan, da ne bi toliko oduživali da bi bila interesantna tema o kojoj ću govoriti. Moj kolega Nikola Savić je ovde podneo amandman na član 6. stav 2. ili po potrebi, a ja ću pročitati ovaj član i ovaj amandman da bi vam bilo jasno o čemu se radi – naredi, koordinira ili po potrebi organizuje, da se to izbaci, sa proizvođačima, uvoznicima, distributerima i nadležnim organima opozivanje supstance, smeše i proizvoda ako se ne postupi u skladu sa ograničenjima i zabranama, uključujući i prinudno sprovođenje mera opozivanja supstance, smeše i proizvoda itd. Prvo, reći ću vam da sam tehničko lice. Inače sam tridesetak godina radio u hemijskoj industriji baveći se održavanjem određenih tehnoloških sistema koji su proizvodili ove hemijske supstance. Dobro znate, kada vam to nije struka obično umete ponekad više da se upoznate sa određenim materijama nego ono što vam je bit, odnosno što bi trebali da se upoznate. Prvo, verovatno bih i vas upoznao, ali i građane, da bi mogli da znaju koliko su te hemikalije ili hemijske supstance koje se kod nas primenjuju ali pod različitim imenima i da li ih primenjujemo adekvatno. Prvo ću da vam kažem u proizvodnji duvana da se mnogo hemikalija izruči kao što su herbicidi, pesticidi, insekticidi. Ni jedan termički proces je nemoguće da uništi prisustvo tih herbicida, insekticida, da bi kasnije prilikom upotrebe u proizvodnji duvana mogli da ih koristimo. Dobro znate da se određeni, da tako kažem, aditivi, da li u proizvodnji hrane ili u proizvodnji duvana, ubacuju da bi ta aroma izgledala što privlačnije, odnosno da bi mogli oni koji koriste da ih koriste u što dužem vremenskom intervalu. Prema tome, to je nešto najsudbonosnije što vam moram reći, da je danas najprisutnije i verovatno što bi moj veliki apel građanima da obrate pažnju, jer smrtni slučajevi koji se dešavaju su baš vezani za prisustvo hemikalije u duvanu, u onoj biljci koja se koristi za izradu duvana. Ono što bih dalje hteo da kažem, stalno potenciramo, vezano za proizvode od soje i stalno govorimo o genetski modifikovanoj soji. Ona je vrlo opasna, ali ću vam reći zbog čega i kako i na koji način je moguće utvrditi, ne postoji pošto sam jedan veliki proizvođač soje i moram vam iskreno reći, ne postoji nijedna drugačija primena kako bi mogli da otkrijete da li je u pitanju genetski modifikovana soja ili, da je tako nazovemo, obična naša soja. Genetski modifikovana soja, ona se prska totalcidom i količina tog herbicida ostaje u stvari na semenu soje, koja se određenom tečnošću otkriva koliko je prisustvo herbicida, odnosno, da li je to genetski modifikovana soja ili ne. E, sad pogledajte da li ti proizvodi od soje, koji i danas čujemo da se dosta koriste, koriste deca ili u prehrani odojčadi, da li je potrebno tu obratiti veliku pažnju, baš što se tiče, da sprečimo uvoz ili da sprečimo korišćenje genetski modifikovanog semena u proizvodnji soje, što je takođe mnogo sudbonosno i dobro znamo da tek u trećem ili četvrtom kolenu upotrebom genetski modifikovanih biljaka dolazi do steriliteta. Moram vam iskreno reći, 1988. godine, ovo što gospodin ministar reče, primena ili korišćenje radioaktivnosti, moram vam reći da kada sam 1988. godine u Novom Sadu branio magistarsku tezu, ispred mene je jedan gospodin branio doktorsku disertaciju, sadio je povrtarske biljke na 200 kilometara od Černobila, koristeći i ispitivajući koliko je prisustvo radioaktivnosti. I ono što me je začudilo ili ono što sam došao do saznanja jeste da povrtarska biljka paradajz i jagoda su sa najmanjim prisustvom radioaktivnosti. Takođe, velike hemikalije dobro znate u proizvodnji krompira, kada bi to sve otišlo u plod krompira, koliko se hemikalija izruči prilikom insekticida i zaštite, to bi bilo mnogo opasno za čoveka. Četvrta analiza, primenom ili da tako kažem, insekticida, prilikom zaprašivanja protiv komaraca i to može da bude vrlo opasna stvar koja je prisutna, bar što se tiče upotrebe herbicida, jer dobro znamo i primedbe građana, a moram vam iskreno reći da sam to lično doživeo kada sam primetio na poljima jednu staklastu materiju koja je prisutna, koja nažalost došla negde iz visine, gde su određeni ljudi koristili, bacali su po Srbiji. Ono što me dalje interesuje jeste, nisam imao mogućnosti, pošto sam predsednik Odbora za nauku i tehnološki razvoj, prvi sam organizovao sastanak tog Odbora za nauku u Institutu Vinča. Tamo sam se susreo sa fabrikom za proizvodnju farmaceutike. Ona je zaustavljena, ta njena gradnja, 2007. godine. Dobro ste upoznati, tražio sam od Ministarstva za prosvetu i nauku da se inicira jedan sastanak sa Ministarstvom zdravlja, da bi se videlo zbog čega je stalo u proizvodnji farmaceutike. Dobro znate za šta se to koristi u dijagnostici, za rano otkrivanje raka, a dobro znate i tu njihovu primenu koliko je vremenski potrebno od proizvodnje do upotrebe, koliko je satno potrebno da bi se ona mogla koristiti, ti lekovi da bi se mogli koristiti u ranom otkrivanju raka. Pitam se, to je stalo zbog jedne, da je nazove banalne stvari. Ne može da se dogovori Klinički centar i Ministarstvo zdravlja i da se dogovori Institut Vinča ko će biti nosilac proizvodnje ovog leka ove farmaceutike. Zgrada je urađena, oprema je stigla. Dobro znate da je kada su dolazili ovde Putin i Medvedev, da su izrazili jednu veliku želju da se Rusija uključi u finaliziranje ovog proizvoda, odnosno da bi čak i određene kompanije koje su zainteresovane za kupovinu, takođe, ovog dela Instituta Vinča za proizvodnju farmaceutike. To je jedna izraelska farmaceutska kuća. Čak su se iz SAD, iz Japana javili, ljudi su bili zainteresovani za kupovinu. Ali, nažalost, zbog čega nije došlo do kupovine ili do realizacije ovog problema? Nije, zato što je kupovina, da kažemo, ovog leka 1000 evra, vi to dobro znate, a kada bi se proizvodila kod nas, to bi bilo 250 evra. To su rekli prilikom izlaganja stručni ljudi u Vinči, kada smo ih pitali zbog čega je stala ta proizvodnja. Drugo, tražim da mi se objasni ili da kažete, videli ste i sami koliko su ti naši, da ih nazovemo, zapadni prijatelji, koristili tih hemikalija prilikom "Milosrdnog anđela". Hteli su da tu akciju urade u Srbiji, da bi prisilili Srbiju, odnosno da bi se danas ono, nažalost, što bi se desilo, a to je da KiM postane ili kao što oni kažu Kosovo, da postane nezavisna republika. To im je bio cilj, ali im nije bio cilj ovo koliko su moje kolege u svojim iscrpnim diskusijama govorile, koliko je tog osiromašenog uranijuma i određenih hemikalija izručeno na ovu jadnu Srbiju, gde su pojedinci govorili – nije još toliko dovoljno Srbija bombardovana, nije toliko još uništena, pokušavajte još malo, još nije ona legla, još ona nije priznala poraz. Interesuje me – koliko je obolelih od karcinoma, vezano za decu, za sve ostale građane Srbije, da li imate taj podatak? I jedan podatak koji je vrlo interesantan, a to su određena oboljenja, kao što je štitna žlezda, kao što je rak dojke kod muškaraca, kao što je debelo crevo, kao što je debelo crevo. To su indikativne bolesti koje se na odrđenim delovima tela pojavljuju pa možemo reći i rak kože, što pokazuje da nije samo došlo do zloupotrebe ili prilikom negativnog korišćenja, prilikom ishrane gde se to pokazuje i već dokazuje 10 godina od ubijanja Srbije i građana Srbije i koliko će još vremena proći da se ta kontiminiranost ili ta radioaktivnost, nažalost, da li će se moći uopšte i za niz godina iskoreniti iz Srbije. Ono što vam takođe moram reći, mnogo je hemikalija koje se nestručnim rukovanjem koriste u proizvodnji hrane, a to je, evo samo ću vam reći, fosfamid koji je insekticid na neki način, gde mora da prođe karenca upotrebe tog herbicida. Međutim, izvršavanjem i uništenjem tih insekticida, posle nekoliko dana taj proizvod nađe se na pijacama. Da li će inspektori određenim laboratorijskim ispitivanjem moći da utvrde da li su određeni proizvodi ispravni od tih hemijskih supstanci ili ne? To je taj problem. Reći ću vam još nešto, nigde na svetu se ne vrši tolika diverzija, kao što se to kod nas vrši, taj trgovački lobi. Jer vi možete da vidite na ambalaži da piše bilo šta drugo, a u stvari, laboratorijskim ispitivanjem je to sasvim, sasvim suprotno. Što vam to govorim? Pa prilikom uvoza, to nije tema, i reći ću vam zbog čega to pominjem, mineralna đubriva jeste gde piše da su tri petnaestice, da li ima kalijuma, azota i fosfora, a u stvari taj sadržaj je manji. Postavio sam pitanje gde mi se nije odgovorilo jer nisu mogli da mi odgovore, ali je sigurno. Kolika je kontaminiranost pšenice koja je uvežena iz Čečenije? Ona nije kontaminirana ovim nesrećnim slučajem u Japanu. Ne, nego neadekvatnom primenom mineralnih đubriva. Radio sam u toj fabrici, pa vam sada govorim, zato što fosfati i sirovina koja se uvozi, mogu da budu kontaminirani radio-aktivni i onda posle, prilikom proizvodnje mineralnim đubrivima, pojavljuje se ta velika doza kontaminiranosti, odnosno radio-aktivnosti, koja štetno posle toga deluje. Uvezli smo pšenicu iz Čečenije koja, u stvari, ima ili ima povišeni nivo radio-aktivnosti. Nažalost, izvežena je pšenica, trebala je da se izveze, međutim, izvežena je pšenica koja je iz naših robnih rezervi, ali se našla pšenica u robnim rezervama koja je kontaminirana. Zahvaljujem.
Vreme. Gospodine ministre, da li želite reč? (Da.) Izvolite, imate reč.
Pre svega, moram da se zahvalim narodnom poslaniku Mariću, jer malo postideo. Iskreno govoreći, nisam video koliko su moji saradnici uložili napora da naprave jedan ovakav zakon. Ako je od 88 strana, na 30 strana zakon, kako on kaže, a čak na 58 strana su navedeni dokumenti od kojih je pravljen ovaj zakon, onda vam čestitam, svim mojim saradnicima. Hvala, gospodine Mariću, što ste mi dali povoda da im se zahvalim. Ako ovoliko ljudi radi sa ovolikim materijalom i iz ovoliko materijala izvuče zakon, znači da su sagledali sve ono što stoji, ne u EU, u razvijenim zemljama. Govorim o razvijenim zemljama, govorim o zemljama. Da li je to sada EU, da li je to Amerika. Možemo ponekad i da im zavidimo, možemo da ih mrzimo iz ovih ili onih razloga, ali moramo da im odamo i neka priznanja o nekim vrednostima koje one imaju a kojima mi težimo. Prema tome, to je sasvim normalno. Kada se govori o ovom zakonu i ovim izmenama, da odgovorim. Pre svega, govori se u članu 2, o kojem je gospodin Milić govorio, da li se kod nas prati PPD. Da, PPD je dozvoljen u određenim koncentracijama i redovno se kontroliše. Nije bilo prekoračenja njegove upotrebe. Na sajtu Ministarstva zdravlja postoje svi ti podaci i to ono što sam shvatio kao vašu zahvalnost, tj. kao vašu dobru nameru da je potrebno obaveštavati javnost o tome. To je jedno priznanje Ministarstvu zdravlja koja je, a propo ovog vašeg zahteva, istovremeno obavestila javnost. Svako ko uđe u ovaj sajt, videće to i neće biti nikakvih problema. Kada se govori o Kosovskoj Mitrovici kada se kaže – biohemijske analize. Ponekada me čudi, a znate, veoma često imamo situacije u javnosti. Prvo se obaveste novinari ili oni koji ne odlučuju, razloge možemo nazvati ovakvim ili onakvim, a onda matična institucija kao što je Ministarstvo zdravlja, a čak smo i uveli jedan poseban telefon čiji smo broj u više navrata pominjali, da ove i ovakve stvari se na taj telefon prikažu, ako ne može na drugi način, da bi se hitno reagovalo. Drugo, kao što i sami znate, mi u potpunosti finansiramo funkcionisanje zdravstvenih ustanova na Kosovu i u enklavama. Istovremeno, znamo koje hemikalije, kada i pod kojim uslovima kupujemo. Prema tome, ne kažem, nećemo da potiremo te rezultate, ali smo kritični kada se bilo koji rezultati iznose u javnost, pa i rezultati Kosovske Mitrovice moraju da budu na pravi način obrazloženi. Oni do nas još nisu stigli. Kada stignu, nadležne stručne službe će onda analizirati te rezultate i saopštiti ih javnosti, pre svega, stručnoj, a zatim i građanima naše zemlje. Što se tiče agencija, znate, hoćete da ukinete agencije zakonom o biocidnim sredstvima. Znate vi sami da je donet Zakon o agencijama. Postoji zakon na osnovu koga agencije mogu da se ukidaju i kako mogu da se ukidaju. Nemojte od nas da tražite to. Kada govorite da se iz tih sredstava mogu finansirati siromašni, moram da vam kažem da sam jako zabrinut za ljude koji su zaposleni u zdravstvu, s obzirom da jedan broj medicinskog kadra je u veoma velikim egzistencijalnim problemima. O tome izrazito vodim računa. Moram da vam kažem, i nadam se, da ćete vi sada, mislim na celu Skupštinu, tokom glasanja za budžet da kažete, recimo – ljudi moramo za zdravstvo da damo bar približno sredstva, a onoliko sredstva kolika su potrebna za zdravstvo, istovremeno podrazumeva da drugi ne mogu da funkcionišu onda. Šta ćemo sa školstvom, ali to ćemo videti. Za vašu informaciju, kada su agencije u pitanju, većina agencija se same finansiraju. Agencija za lekove kod nas se sama finansira i ostvaruje dobitak koji ide u budžet. Ne bih želeo da govorim o agenciji koja je pod patronatom ministra za ekologiju, gospodina Dulića. Dobio sam podatak da se ta agencija finansira iz budžeta sa 50 miliona dinara, a 70 miliona od sopstvenih prihoda i sa tendencijom da se postepeno ona osamostali i da svoje postojanje karakteriše i reguliše sopstvenim prihodima. Postoji u definiciji razlika između hemikalija i biocidnih materija, da o tome ne pričamo, razumete, pošto se to izgleda malo meša. Ovo što ste rekli o hemikalijama, nonifenol, etoksilat, kako ste ga nazvali, zabranjen je u svim deterdžentima. Ne upotrebljava se. Opasan je kada se unosi u organizam, ali se ne prenosi preko odeće, već unošenjem oralnim putem. Kada su u pitanju ograničenja i naređenja. Kaže – obaveza za povlačenje je na onom ko je stavio na tržište, proizvod, a inspektor to nalaže ili nadgleda i može da pomogne. Znači, zavisno od onoga kako proceni. Prema tome, zato nije prihvaćen ovaj amandman o kome je govorila gospođa Plećević. Kada su u pitanju vakcine protiv svinjskog gripa, pošto ih non-stop spominjete, mi ćemo 22-og obaveštavam vas, održati jedan veliki skup u prisustvu eksperata Svetske zdravstvene organizacije, domaćih eksperata koji su učestvovali u proglašenju pandemije, kako iz ove zemlje, tako i iz okolnih zemalja i pozivam vas da sve ono što vam bude interesantno, pogotovo, da li je vakcina bila neispravna tj. da li je u vakcini bilo živih virusa i da li je od toga umrlo veći broj ljudi ili ne, da na tom mestu u prisustvu stručnjaka razrešimo na način kako se to radi. Kako će inspektor reagovati ako se radi o tajkunima, kako ako se radi o običnom čoveku? To je jedno od krucijalnih pitanja predsednici Skupštine koja vodi ovu skupštinu do, recimo, običnog čoveka, vodi brigu i pokušava da iznađe najbolji modus. Neko će reagovati onako kako treba, neko će reagovati na drugačiji način, ali oni koji reaguju protivzakonito, postoje zakonske rešenja koja dozvoljavaju mogućnost da oni budu sankcionisani. Kada govorimo o genetski modifikovanoj hrani, ona je zakonom zabranjena. Tu nemamo šta posebno da raspravljamo. Koliko i da li je kontaminirana pšenica iz Čečenije, to ne znam i ne bih mogao da vam kažem. To će nadležne službe i nadležni ministar da vam kaže. Tačno je da postoje štetne hemikalije u duvanu i zato se mi borimo zakonom protiv pušenja, da se pušenje iskoreni iz naše sredine i da ga bude što manje. Evo, imate predsednicu Skupštine koja je dobila prvu nagradu za borbu i za rezultate koji su postignuti u toj borbi, od strane nadležnih organa. Ovo što govorite o paradajzu i jagodama 200 kilometara od Černobila, to takođe ne znam, ali znam da zaprašivanje protiv komaraca dovodi do određenih zdravstvenih tegoba, pogotovo ljudi obolelih od respiratornih infekcija i to je nešto što je poznato. Ovo što sada govorite o Vinči, u Vinči se radi o nečemu drugome. Proizvedena je zgrada, ali nije kupljena oprema da se prave radio-izotopi za tzv. "pet skener", koji se nalazi u Kliničkom centru Srbije. Mi smo po tom osnovu razgovarali kada smo bili u Rimu sa ministrom zdravlja Italije. Oni su poslali, pošto su prvi u Evropi uveli tehnologiju "pet skenera", u stvari pošto su oni prvi u Italiji, pardon, ministar i njegova ekipa radili na tom problemu, oni su bili u Srbiji i predložili su da se radio-izotopi i fabrika za proizvodnju radio-izotopa, tj. laboratorija, izgrade u Kliničkom centru, pored Pet centra, iz prostog razloga što neki od proizvedenih radio-izotopa imaju kratak poluživot, recimo do pola sata. Ako dođe do nekog zastoja u saobraćaju, onda bi taj radio-izotop faktički propao. Zato je predlog da ne bude u Vinči, nego da bude u Kliničkom centru Srbije. Mi na tome radimo, potrebno je negde oko sedam do osam miliona evra da se on osposobi sa svim onim proizvodnim kapacitetima. Onda bi bio jedinstven na ovom terenu i mogli bi njegovi proizvodi, oni koji mogu da se izvoze, i da se izvoze. Kada govorite o tome koliko je obolelih od karcinoma kao posledica dejstva osiromašenog uranijuma, možemo malo o tome, ali ne bih hteo ostale ljude sa time da zamaram. Recimo, kada udari projektil s osiromašenim uranijumom, onda se stvara uranoksid, takozvani, koji zavisno od ruže vetrova ide do 40 kilometara. Znate da je više hiljada godina, da ne kažem neku veću cifru, poluvreme raspadanja ili poluživot uranijuma. Znate da su zbog proizvodnje te municije u Americi i puštanja te hemikalije u jezeru u Minesoti ta jezera zaražena, tako da oni ne mogu da koriste ribu niti bilo koje stvari. Ali, to je nešto što podrazumeva jednu detaljnu analizu. Postoje podaci, koje je sada, iskreno govoreći, nemam, da li ima, koliko ima tog povećanog broja ljudi obolelih od karcinoma, ali to je za neku drugu priliku. Spreman sam da vam sve te podatke dostavim na raspolaganje. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre, vašim saradnicima i vama na učešću u radu. Mi smo završili pretres o svim amandmanima, pa zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak 5. decembar 2011. godine, sa početkom u 10,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Zahvaljujem na radu, vidimo se na glasanju u ponedeljak. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, ima nas 105, a da bismo utvrdili tačan kvorum, molim vas da ubacite kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika.Konstatujem da nas je 128, te da ima uslova za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Vitomir Mihajlović i Zoran Nikolić. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o rehabilitaciju, u načelu. Podsećam da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, u načelu i u pojedinostima. Prelazimo na odlučivanje. Od 128 poslanika, za je glasao 121. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto smo prihvatili Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, pet za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, sedam za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 2. i član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, šest za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 11 za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, šest za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 108 za. Amandman je prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 18 za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Esad Džudžević i Bajram Omeragić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Esad Džudžević i Bajram Omeragić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, osam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, osam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, sedam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, sedam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 10 za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, sedam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 10 za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 16 za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 26. i član 26. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, sedam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman, sa ispravkom, su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 10 za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 27. i član 27. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, osam za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 27. i član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 28. i član 28. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, osam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman su podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Vlada je prihvatila amandman. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 99 za. Amandman je prihvaćen. Na član 31. amandman u istovetnom tekstu podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, šest za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Molim da se izjasnimo. Od 128, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona,u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o rehabilitaciji, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 121 za. Konstatujem da smo usvojili Predlog zakona o rehabilitaciji. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VANREDNIM SITUACIJAMA. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanrednim situacijama, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 125 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazima n odlučivanje. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 98 za. Amandman je prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 127, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Mirko Munjić, grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 106. Amandman je prihvaćen. Na član 24. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 94. Amandman je prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanrednim situacijama, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 je za. Konstatujem da smo doneli zakon o izmenama i dopunama Zakonao vanrednim situacijama. Prelazimo na 3) tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Pošto je Narodna skupština obavila pretres predloga u načelu i pojedinostima prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 123 je za. Konstatujem da smo prihvatili Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila zakon u načelu prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Amandman kojim se ispred člana 1. dodaje novi član 1. podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman sa ispravkom od 29. novembra 2011. godine, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Od 127 poslanika, 12 je za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika,104 je za. Amandman je prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika,nikoza. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 103 je za. Amandman je prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 10 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Molim da se izjasnimo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 115 su za. Konstatujem da je Narodna skupštinaprihvatila amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 109 za. Konstatujemda je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 14. amandman je podela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodna poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman.. Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odbranu i bezbednost podneo je amandman kojim se posle člana 22. dodaje novi član 22a. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 117 su za. Konstatujem da je Narodna skupštinaprihvatila amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 26. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 28. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 29. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Srđan Spasovjević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 31. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 34. amandman je podnelanarodni poslanik Olena Papuga. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 11 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 34. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe NapredSrbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za obranu i bezbednost su prihvatili amandman. Stavljam amandman na glasanje. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 102. Amandman je prihvaćen. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 99. Amandman je prihvaćen. Na član 42. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 98. Amandman je prihvaćen. Na član 43. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici: zajedno Aleksandra Janković i Srđan Spasojević i narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 93. Amandman je prihvaćen. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Srđan Spasojević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerići Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 44. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Dragan Stevanović i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo.Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam vas, poštovani narodni poslanici, da je članom 47. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakon i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Sa 123 glasova za, od nas 127, konstatujem da smo prihvatili ovaj predlog. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 123. Konstatujem da smo usvojili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVNIM I DRUGIM PRAZNICIMA U REPUBLICI SRBIJI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 117. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, pet poslanika je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Esad Džudžević i Bajram Omeragić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, pet poslanika je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanici Esad Džudžević i Bajram Omeragić podneli su zajedno amandman, sa ispravkom, kojim predlažu da se posle člana 2. dodaju dva nova člana 2a i 2b. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, pet poslanika je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, sedam poslanika je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 37. Amandman nije prihvaćen. Neka neko reklamira neispravnost. Zaključujem da treba da ponovimo glasanje. Nakon svih tehničkih provera, konstatujem da možemo nastaviti sa radom. Obaveštavam vas da prethodno nisam saopštila rezultate. Od 127 poslanika, četvoro za. Izvinjavam se. Znači, 37 je glasalo za od 127 poslanika, pa nema izglasavanja amandmana na član 3. narodnih poslanika Olene Papuge, Radovana Radovanovića i Nenada Čanka. Obaveštavam vas da me je služba obavestila da amandman na član 3. koji su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš i Aleksandra Jerkov, je povučen, pa se o njemu ne izjašnjavamo. Na član 3. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Predstavnik predlagača Rasim Ljajić, ministar rada i socijalne politike, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, prihvatio je ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 117. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Poštovani narodni poslanici, zamolila bih vas da se vratimo u salu u 11,30 časova. Zahvaljujem se.