Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice, postavio bih neka pitanja koja su od izuzetne važnosti za budućnost Srbije. Prvo – kako će se Ministarstvo za poljoprivredu organizovati da bismo posle početka pregovora sa EU mogli da apliciramo u punim kapacitetima za povlačenje sredstava iz fondova EU i to sredstava koja su namenjena za poljoprivredu? Izneću neke parametre. Izvoz Republike Srbije u EU u oblasti poljoprivrede u 2009. godini iznosio je 640 miliona, a u 2010. godini iznosio je 820 miliona, u 2011. godini iznosio je 980 miliona, da bi u 2012. godini dostigao skoro 1,1 milijardu evra. Srbija tako ostvaruje rastući trgovinski suficit u razmeni poljoprivrednih proizvoda sa EU koji je sa oko 200 miliona evra u 2009. godini porastao na preko 500 miliona evra u 2012. godini. Mi ćemo na ovaj način, ukoliko se domaćinski budemo odnosili prema srpskom selu i srpskom seljaku, moći da biološki, ekonomski i duhovno spasemo Srbiju. Motor oporavka Srbije je srpsko selo. U tom smislu trebalo bi ispitati sve one koji su tu jedinu privrednu granu koja Srbiji može doneti siguran profit, iskoristili kako bi stekli, ali hoćemo da vidimo da li je to na zakonit način lični profit, kupujući zemlju po Vojvodini. Dobro znamo koji su to tajkuni i koji je tajkun kupovao preduzeća, samim tim i poljoprivredno zemljište u Vojvodini. Hteo bih da postavim i pitanje ministru prosvete. Iako nije u potpunoj nadležnosti finansiranje škola, jer je to u nadležnosti jedinica lokalne samouprave, on kao ministar prosvete mora nešto učiniti da 60 škola u Srbiji izađu iz blokade. To je esencija oporavke Srbije, školstvo. Jako je bitno napomenuti i imali ste u medijima, to svi odlično znamo, članke o tome da u stotinama škola u Srbiji nema krede, u desetinama i stotinama škola u Srbiji nema čak ni pijaće vode. Moramo sve učiniti, pogotovo što je ministar policije i premijer na nekim od prethodnih sednica rekao da će ovo biti godina porodice, godina borbe protiv bele kuge, a školstvo i oporavak srpskog sela su možda i najznačajniji i jedini put biološkog oporavka Srbije, znati šta planira država po svim ovim pitanjima. Napomenuću još jednom, o tome sam često i ranije govorio, koji su problemi najveći koji su zadesili Srbiju. To je upravo biološki nestanak Srbije. Ako vam kažem da je gotovo pola miliona Srbije, odnosno građana Srbije nestalo u poslednjih deset godina, da nema okruga u Srbiji koji nije pogođen belom kugom, da je svake godine nestajalo čitavo jedno naselje recimo veličine Gornjeg Milanovca, onda smo apsolutno svesni da sve ono što upozoravaju ljudi koji se bave tom tematikom, da će Srba nestati za oko 500 godina, ono što prouzrokuje najveći strah kod svakog odgovornog čoveka i političara u Srbiji. S toga molim ministra poljoprivrede da pronađe načine da sva sredstva koja su na raspolaganju iz fondova EU dovučemo u Srbiju i molim ministra prosvete da sve što je moguće učini kako bi srpsko školstvo imalo normalne uslove za rad. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, najavljuje se za narednu godinu vanredni popis stanovništva za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu. Zbog težine i osetljivosti ove problematike obraćam se Vladi sa zahtevom da se obezbede sledeća objašnjenja o veoma važnim pitanjima. Kako će se popisivati interno raseljena lica sa ovog područja iz perioda mart 1999. godine do maja 2001. godine, za vreme ratnog i vanrednog stanja, kao i za vreme oružanih sukoba unutar kopnene zone bezbednosti, a koji su još uvek na teritoriji Kosova, jer do sada nisu im obezbeđeni ni minimalni uslovi za povratak? Kako će se popisivati priličan broj lica iz opština Preševo, Bujanovac i Medveđa koja u dužem periodu traže azil u zemljama EU, koji neće biti prisutni na terenu za vreme popisa stanovništva? Znamo da je ovo pitanje tražioca azila jako aktuelno i u ovim trenucima i da se traže ozbiljna rešenja. Administrativna rešenja do sada znamo koje efekte mogu da imaju, ali ovde je upitanju malo ozbiljnije tretiranje ove problematike iobezbeđivanja minimalnih uslova za normalan život, da ne bi ljudi taj normalan život zaposlenje tražili po zemljama EU. Znamo da se sada azil ne daje. Ono što se davalo za vreme vanrednih ratnih situacija u obliku političkog azila, po Zakonu o readmisiji, oni se moraju vratiti, s tim što su procedure znamo kakve, često se odugovlače, ali oni će biti vraćeni matičnoj državi. S tim mi moramo ozbiljno da računamo i da radimo da se to dalje ne odvija. Zašto se tu uopšte ne postavlja pitanje, zašto tu prednjače sa jedne strane Romi i Albanci iz Preševske doline? Nema za sada ozbiljnog odgovora na ovu veoma osetljivu problematiku. Zatim, kako popisati pravno nevidljiva lica, čiji se broj stalno povećava? Jer, pored članova porodica raseljenih u periodu 1999.-2001. godina, bez ličnih dokumenata zbog brisanja iz evidencije prebivalište ostaju i mladi Albanci koji su u poslednjoj deceniji uspeli da se zaposle na teritoriji Kosova, a da to nisu uspeli u svojim rodnim mestima. Znamo da je tamo u Preševu, Bujanovcu i Medveđi stopa nezaposlenosti skoro 80%. Zatim, ja bih konkretnije tu tražio podatke o pasiviziranim prebivalištima građana i shodno tome brisanih lica iz evidencije prebivališta u toku 2011, 2012. i 2013. godine u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa. Za najavljeni popis u ovim opštinama, da li je spremna Vlada Republike Srbije da poštuje zakone koji se usvajaju ovde u Narodnoj skupštini, što nije bio slučaj 2011. godine i da omogući proporcionalnu etničku zastupljenost popisivača i instruktora, i da obezbedi dvojezične obrasce za popis. Na kraju postavljam pitanje zašto do tog vanrednog popisa se ne primenjuju podaci koje daje Republički zavod statistike na osnovu vitalnih događaja. Na osnovu tih vitalnih događaja koji se svake godine daju 2011. godine u Preševu je bilo 40.000 stanovnika, a ne onih 3.000 o kojima sada aktuelna Vlada računa i primenjuje u praksi, što je po meni veoma diskriminatorna praksa. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine potpredsedniče. Moje današnje pitanje se odnosi na Biblioteku za slepe i slabovide osobe u kojoj se nalazi 45.000 knjiga i čije usluge koristi 12.000 slabovidih i slepih osoba građana Srbije. Moje pitanje upućujem ministru kulture, premijeru i ministru finansija. Napominjem da sam skoro identično pitanje postavila i 1. jula ove godine, kada je višegodišnje zanemarivanje civilizacijske obaveze Srbije prema specijalnoj izdavačkoj bibliotečkoj delatnosti ove biblioteke kulminiralo tako što je Ministarstvo kulture odustalo da je finansira, dakle nije opredelilo ni jedan jedini dinar za finansiranje ove dve specijalne delatnosti. Krajem juna, da podsetim, ova biblioteka je već sasvim skoro prestala sa radom, bila je u kolapsu. Moram da kažem i sledeću činjenicu da je Ministarstvo kulture, odnosno država u većem delu sufinansiralo radove biblioteke, njenu izdavačko bibliotečku delatnost, zatim rad bibliobusa, to je autobus koji je prevozio knjige do korisnika u Beogradu, i na kraju rad bibliotekara i knjižničara, kao i sve druge troškove koji se u ovoj biblioteci moraju podmiriti. Tada je reagovao i Savez slepih koji je tražio od države da ona plati deo duga od 10 miliona, koliko je dugovala za izdavačko bibliotečku delatnost, ali su tražili i da država potpiše ugovor sa Bibliotekom za slepe kojim će se biblioteka nakon potpisivanja ugovora transformisati u javnu ustanovu kulture. Ono što su takođe molili, to je više bila molba nego traženje, jeste da se deo sredstava koji su im opredeljeni isplati makar do oktobra kako bi biblioteka mogla da funkcioniše. Vrlo je interesantno pogledati o kolikim se ciframa radi, koliko je to novca opredeljeno za radove ove biblioteke pa da vidimo koliko smo nemarni i koliko na običnim, jednostavnim civilizacijskim stvarima pokazujemo da nismo zrela država koja brine o svojim građanima. U 2008. godini je, recimo, bilo za ta sredstva namenjeno osam miliona dinara, 2009. i 2010. godine po devet miliona dinara, 2011. godine 6,8 miliona dinara, 2012. godine devet miliona dinara, u 2013. godini nije bio opredeljen ni jedan jedini dinar za rad ove biblioteke. Onda je usledilo naše pitanje i onda su dobili pisani odgovor od Ministarstva kulture, koje je reklo da im je opredelilo devet miliona za rad i da su to sredstva koja su otprilike u iznosu kao i proteklih godina. Moje pitanje proističe iz ovog pisanog odgovora. Dakle, da li je ta obaveza ispunjena, odnosno da li je plaćeno tih devet miliona? Naravno nije plaćeno i zbog toga pitam, i zbog toga pitam šta će se dogoditi sa sredstvima koja nisu isplaćena? Isplaćen je samo najmanji deo tih sredstava. Moje sledeće pitanje je, zbog čega nisu isplaćena ta sredstva? Ko je odgovoran za to? Ko je odgovoran u ovoj državi koja sebe pokušava da zove demokratskom, koja dostigla određeni stepen prava, da ugrozi pravo na obrazovanje i informisanje 12.000 osoba, dakle 12.000 građana Srbije slepih i slabovidih, ne može da se obrazuje i ne može da dobija informacije putem zvučnih knjiga i na Brajevom pismu? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Nastavljamo sa radom. Petar Kuntić. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući, moje pitanje upućujem predsedniku Vlade i biće isto ono koje sam uputio i pre godinu dana, na koje nisam dobio niti odgovor, niti se bilo šta radilo po tom pitanju. Naime, radi se o implementaciji Sporazuma o zaštiti manjina koje su potpisali i ratifikovali u Saboru Republike Hrvatske i u ovom časnom domu. Republika Hrvatska i Republika Srbija, zaštita srpske manjine u Hrvatskoj i hrvatske manjine u Srbiji. Treba naglasiti da je implementacija tog sporazuma u zaštiti manjina poverena Međuvladinoj mešovitoj komisiji, koja se sastajala redovno u Vladi premijera Cvetkovića, a započela je aktivnosti u Vladi gospodina Koštunice. Nažalost, dve godine nije bio nijedan sastanak Međuvladine mešovite komisije. To nije dobro i nije normalno. Ne može biti normalno jer je ta komisija mesto gde se moraju rešavati problemi kako iz manjinske samouprave, vezano za obrazovanje, za informisanje, za službenu upotrebu jezika i pisma i za kulturu. Mali je deo koji se rešava iz domena politike. Nikada se nisu ostvarili neki senzacionalni dogovori, ali se svake godine rešavalo tri, četiri, pet problema i sa jedne i sa druge strane, pa računajte puta četiri godine, za vreme jednog mandata, dosta toga je rešeno. To su pitanja i problemi koji tište kako hrvatsku manjinu ovde u Srbiji, tako i srpsku manjinu u Hrvatskoj. Rezultat tog međusobnog susretanja predstavnika manjina Srba u Hrvatskoj i Hrvata u Srbiji je naše međusobno bolje razumevanje, naša saradnja i mogu reći da naše česte posete Srpskoj zajednici u Hrvatskoj i posete Srba iz Hrvatske ovde u Vojvodini, rezultirali su da mi zapravo željno čekamo kada će biti ta nova Međuvladina mešovita komisija, jer problema ima. Dve godine od toga nema ni pomaka. Kada sam razgovarao sa predstavnicima Srba u Hrvatskoj rečeno mi je da su oni spremni za razgovor. Ovde je takođe rečeno da je i država Srbija spremna za razgovor, ali izgleda da niko ne vodi računa o tome da se to i održi. Dakle, postavljam pitanje predsedniku Vlade – kada će doći do sledeće sednice međuvladine mešovite komisije? Poslednja je bila pre dve godine u Šidu i u Beogradu, tako da bi sledeća morala biti negde u Hrvatskoj, u mestima gde žive Srbi, verovatno Dalmacija ili Vukovar. Moram naglasiti da se čak ni obećanja koja smo čuli od predsednika država Josipovića i Nikolića u mestu Tavankut pre dva meseca nisu ostvarila, jer je i tamo bio jedan od zaključaka da nam je i jednima i drugima jako potrebna ta međuvladina mešovita komisija. S obzirom da imam još jednu minutu, a nalazimo se u vremenu Božića, za nekoliko stotina hiljada građana ove države, svima njima čestitam Božić, a našoj braći po Hristu, većinskom srpskom narodu koji Božić dočekuje za 12 dana, unapred čestitam Božić – Mir Božiji, Hristos se rodi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanje odnosno obaveštenje koje tražim je vezano za službenike u Skupštini Srbiji. Tu najverovatnije treba Ministarstvo pravde i državne uprave da mi odgovori. Naime, da li je zakonito da službenici u Skupštini Srbije nose bedževe sve vreme tokom radnog vremena, gde je istaknut čak i broj lične karte? Moje drugo pitanje se odnosi na Republičku direkciju za robne rezerve. Tu tražim obaveštenje kojim pravnim i fizičkim licima je u toku 2013. godine isplaćena skladišnina na mesečnom i godišnjem nivou i koliko? Ovo tim pre što je u novinama objavljeno da navodno ja dobijam tri hiljade evra mesečno. Ja imam potvrdu da to ne dobijam, ali bi bilo dobro zbog šire javnosti da znamo koja to pravna i fizička lica dobijaju tu tzv. skladišninu na mesečnom i godišnjem nivou, a posebno u poslednjoj, 2013. godini. Sledeće pitanje je takođe vezano za Republičku direkciju za robne rezerve. Moje pitanje glasi: koliko je pšenice u 2013. godini ta direkcija, u milionima kilograma, pozajmila pravnim i fizičkim licima, kojim pravnim licima, kog datuma, pod kojim uslovima? Nije tajna da su pred samu žetvu određena pravna lica dobila milione kilograma, što je uticalo na smanjenje otkupne cene pšenice, čime su seljaci izgubili gotovo 10 milijardi, ili, da vam plastičnije objasnim, oko 10 hiljada traktora „Fergusona“, toliko je vredela ta spekulacija. Treće moje pitanje je takođe vezano za Direkciju za robne rezerve i ono glasi: da li je tačno da je ta Direkcija, u kojoj rukovodstvo nije menjano poslednjih pet, šest godina, zamenila odnosno dala na pozajmicu 25 hiljada tona kukuruza ili 25 miliona kilograma, a da joj se vrati 20 miliona kilograma ili 20 hiljada tona, tj. pet hiljada tona ili pet miliona kilograma manje? Znači, dam 25 hiljada tona da bi mi neko vratio 20 hiljada tona – to u privatnom životu nije moguće. U državi jeste, očigledno. Moje sledeće pitanje je – šta će Vlada učiniti da se preispitaju date subvencije između 2006, 2007, do 2012. godine? Posebno tražim da mi se da obaveštenje šta će uraditi po pitanju procesuiranja date subvencije „Kući vina Živković“, čiji je vlasnik bivši premijer, gde je subvencija dodeljena od strane Ministarstva poljoprivrede u visini od 525 hiljada evra za prolećnu sadnju 2007. godine, iako je pomenuto pravno i fizičko lice tu parcelu zakupilo tek u novembru 2007. godine, ugovorom o zakupu sa Ministarstvom poljoprivrede i nije imalo saglasnost za investiciona ulaganja? Ne verujem da je novembar proleće, osim u Australiji. Šta će Vlada preduzeti po pitanju zadružne imovine koja je gotovo nestala, konkretno, šta će uraditi po pitanju nestanka Zemljoradničke zadruge u Novim Karlovcima, njene imovine, na vrlo sumnjiv i kriminalan način? Takođe se pitanje odnosi i na ostale zadruge. Sledeće pitanje je – šta će Vlada uraditi po pitanju „grabizacije“ i privatizacija koje su urađene po tipu „tri šećerane po tri evra“?Kako Vlada razmišlja da sa time izađe na kraj, da li razmišlja da tu i slične privatizacije poništi, odnosno da vrati imovinu državi po nabavnoj ceni? Poslednje pitanje – kada će Vlada Srbije i nadležni organi jednom za svagda stati na put podmićivanju birača u izbornoj kampanji? Ja ovde imam dve fotografije sa Voždovca, znači, deli se luk, drva, šećer, brašno itd, i svi se u ovom parlamentu prave ludi, što reče naš narod. Stoga moje pitanje glasi – šta će Vlada i nadležni organi po tom pitanju uraditi, Vlada inicirati a nadležni organi procesuirati, da se jednom za svagda spreči podmićivanje birača u izbornoj kampanji? Ovde imamo čak i kafu koja se zove po stranci, imamo kafu „Minas“, kafa „Demokratska stranka Đilas“, imamo drva, luk, krompir, itd. Rimski sud je još pre 2070 godina dosudio tzv. „ambitus“ i poništio izbor dva konzula pre 2070 godina zato što su birači podmićivani sa porcijama životnih namirnica, odnosno sa porcijama hrane. Kada će Srbija jednom smoći snage, nadležno ministarstvo i nadležni organi, da se ovakvom načinu izbora jednom za svagda stane na put, bez obzira ko to čini, gde čini i na koji način čini? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Vuk Jeremić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Lazar Krstića, pozvao da sednici prisustvuju i Nikša Vušurović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Zlatko Milekić, pomoćnik ministra finansija i Đorđe Jeftić, direktor Uprave za nadzor nad finansijskim institucijama u NBS. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima po Prvoj tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O OSIGURANjU. Primili ste amandmane koje su na Predloga zakona podneli narodni poslanici Srđan Miković, Srđan Milivojević i Nataša Vučković. Primili ste izveštaj Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo priliku da govorimo o amandmanima na Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju koji je Vlada podnela 18. decembra i predložila da se donese po hitnom postupku. Zakon se može doneti po hitnom postupku kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad ograna i organizacija, kao i radi ispunjenja međunarodnih obaveza i usklađivanja propisa sa propisima EU.Predlagač zakona je dužan da navede razloge za donošenje zakona po hitnom postupku. Formalno, dat je Predlog zakona po hitnom postupku, pa neka mi neko u državi objasni da li smo svi znali da će rok koji ističe 31. decembra ove godine tada isteći? Tim članom 234. odlaže se primena, da organizacije za osiguranje treba da odvoje životno i neživotno osiguranje i sada, čekajući cajtnot 18. decembra, desilo se nešto novo što nismo znali. Zbog toga zakon ne može da sedi u proceduri u Skupštini 15 dana, što je obaveza, da svaki zakon bude u proceduri 15 dana, pa da svi vidimo i da budemo u prilici da učestvujemo u odborima, i svaki narodni poslanik, čak i koji nije u matičnim odborima ili odborima koji treba da se izjasne, da može da se izjasni i da učestvuje adekvatno u radu. Ne. Mi smo osamnaestog to dobili u skupštinsku proceduru, a dvadeset trećegje počela sednica gde je trebalo da o tome započnemo raspravu u načelu. Mi smo dobili uveravanja gospodina ministra da će Narodna banka Srbije, kao ovlašćeni predlagač zakona, uraditi Predlog zakona o osiguranju i da će se to desiti do polovine naredne godine. Naime, u članu 107. Ustava Republike Srbije izričito stoji da pravo predlaganja zakona, drugih propisa i opštih akata imaju svaki narodni poslanik, Vlada, Skupština Autonomne pokrajine i najmanje 30 hiljada birača. Zaštitnik građana i Narodna banka Srbije imaju pravo predlaganja zakona iz svoje nadležnosti. Sada, Vlada sa svoje strane toleriše nerad Narodne banke Srbije koja nije na vreme obavila svoj deo posla, jer to je predlaganje zakona iz nadležnosti Narodne banke. Ali, Vlada ima onu opštu odgovornost za predlaganje propisa i iz nadležnosti Narodne banke i uopšte u svim oblastima. Obrazlažući zašto Vlada nije predložila Zakon o osiguranju, čekamo drugi neki subjekt u državi, a to je Narodna banka, da se namoli da uradi Zakon o osiguranju. Još ga nemamo. Ako nemamo od strane onih koji imaju ovlašćenja da predlažu zakon, zašto Vlada nije uradila taj deo posla, pogotovo što postoji, navodno radna grupa…
Gospodine Mikoviću, ipak moram da intervenišem..
Pričam o roku. Predlažem da se rok skrati na šest meseci, sada obrazlažem zašto.
Čujte me, nadoknadiću vam vreme, da se ipak dogovorimo. Ovo je sada rasprava po amandmanima. Cela vaša diskusija je rasprava u načelu. Mogu vas da pustim, ne radi se o tome, ali morate priznati, vi to dobro znate, da diskutujete u načelu. Molim vas, bar vas koji ste pravnik i znate dobro ovaj Poslovnik, da se koliko toliko pridržavate Poslovnika. Izvolite.
Pokušavam da objasnim zašto je rok od šest meseci prolongiranja dovoljan da se uradi posao i ukazujem ovde ministru, pred svima vama, da ne mora da čeka one koji ne rade svoj posao. Ako Narodna banka Srbije ne radi svoj posao ili ne radi dovoljno brzo svoj posao, vi imate, gospodine ministre, ovlašćenje da tražite od Vlade da Vlada predloži novi Zakon o osiguranju. Vlada ima ovlašćenje, kao što Vlada ima ovlašćenje da predloži zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, jer da nema to ovlašćenje, ne biste vi bili, kao predstavnik Vlade, na današnjoj sednici Skupštine i obrazlagali. Šta se ovim izmenama i dopunama menja? Menja se Zakon o osiguranju. Ako je Vlada nadležna da predloži izmene i dopune, onda je Vlada nadležna da predloži i zakon. Zato vam kažem, ako ne radi Narodna banka dovoljno brzo svoj posao, na vama je odgovornost, kao izvršnoj vlasti – izvolite, predložite novi Zakon o osiguranju. Ako tvrdite da je moguće za šest meseci da se uradi, zašto onda taj rok produžavati, šest, osam, devet, 12 meseci ili koliko? Vi ste u Predlogu zakona rekli – nama treba još godinu dana. Rekli ste – biće gotov posao do pola godine. Ako ne uradi Narodna banka, taj materijal dajte na Vladu, neka Vlada izglasa i imaćemo mogućnost da za šest meseci se taj posao uradi, ako je tačno to što ste tvrdili, a ja nemam razloga da sumnjam da je posao skoro gotov u pogledu novog Zakona o osiguranju. A vi ćete novim Zakonom o osiguranju definisati i taj rok. Tada neće biti člana 234, ako dođe novi Zakon o osiguranju, i tada možete da kažete – videli smo da obaveze iz člana 234. sadašnjeg zakona ne mogu da se izvrše za šest meseci, godinu dana, pet godina, treba nam 13 godina još. Novim zakonom definišete koji je realan rok. Ja smatram da, ukoliko rok opredelite za narednih šest meseci, to će biti obaveza svima vama, i Narodne banke koja je obećavala da će da uradi posao, a nije uradila na vreme taj posao, i vama koji tvrdite da je to moguće uraditi za šest meseci. Ako je moguće, preuzmite obavezu, prihvatite amandman na šest meseci. Moje kolege iz poslaničke grupe DS su bili malo blaži od mene. Gospodin Srđan Milivojević je predložio produženje roka, ne šest meseci, nego osam meseci, gospođa Nataša Vučković je bila još blagonaklonija prema izvršnoj vlasti, ona je rekla – hajde da produžimo za devet meseci. Zar devet meseci nije dovoljno, nego se traži 12? Za devet meseci dete bi se rodilo. Zar to nije dovoljno? Za sedam dana Bog je stvorio svet, a vama šest, osam ili devet meseci nije dovoljno za ovo i za sve one koji treba da odvoje životno od neživotnog, ili da date novi predlog zakona kojim će se, kako ste sami rekli, napraviti Kineski zid u okviru samih organizacija, šta je životno, a šta neživotno osiguranje. Upravo zbog svega toga, što svaki zakon čekamo da bude cajtnot i onda brže bolje dajemo predloge zakona koji nisu dorađeni, upravo zbog toga ste bili u prilici i mene raduje što ste jedan moj amandman usvojili, postao je sastavni deo, to je amandman na član 3. Moguće je da će to biti i poslednji usvojeni amandman u ovom sazivu Narodne skupštine. U svakom slučaju, pozivam vas da još jednom razmislite da li ovaj rok treba skratiti, odnosno produžiti na šest meseci, odnosno skratiti rok koji ste vi predložili u zakonu, sa 12 meseci na šest meseci.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, ja podržavam amandman gospodina Mikovića i drago mi je da o ovom amandmanu razgovaramo tokom dana, a ne kao što smo razgovarali o amandmanima na budžet Republike Srbije, kada smo o vrlo važnim pitanjima razgovarali oko ponoći, a u odloženom prenosu to je išlo negde oko tri sata ujutru, tako da su o vrlo važnim pitanjima građani Srbije ostali neobavešteni i nisu mogli dati svoj sud. Ne mogu da ne zaključim da to nije bilo slučajno. Danas pred sobom imamo amandmane na zakon koji ima tri člana, čija su praktično dva ne primenljiva. U tom smislu je i amandman Srđana Mikovića išao, da na neki način poboljša ovaj zakon i da ga optimalizuje, da se ne daje rok od 12 meseci za takvo jedno, moglo bi se reći, redovno usaglašavanje koje je potrebno privrednim društvima koja se bave osiguranjima, da bi razdvojili osiguranje lica, odnosno životno i neživotno osiguranje, i da bi na taj način prilagodile se u ovom delu izmenama zakona. Smatram da je loše da se to usaglašavanje definiše, odnosno određuje na 31. decembar 2014. godine, jer obično takve odredbe završavaju na sličan način, kao što je to običaj u našem parlamentu, da krajem godine stižu ovakvi zakoni gde se primena odredbi sa 31.12.2012. godine prebacuje na 31.12.2013, pa se sada sa 31.12.2013. godine ne prebacuje na 31.12.2014. godinu. U suštini, najveći broj zakona, nažalost, koji je stigao u proceduru ovih dana jesu odlaganja. Odlažemo za godinu dana, ne pitaj, odlažemo. Niste mogli da uradite nešto za godinu dana, pa prebacujete, odnosno odlažete za godinu dana. Kada bi mogla ova godina da se produži za još nekoliko dana, kakva nam je namera bila jednim članom, o kome ćemo kasnije diskutovati, moguće da bi vi nešto od vaših izbornih obećanja ispunili. Dakle, da decembar traje do 33 dana, kako ste predložili, moguće da bi nešto od tih vaših izbornih obećanja bilo realizovano, moguće da bi „Al Dahra“ uplatila taj novac koji ste obećali početkom godine i moguće da bi stigle te strane investicije. Gospodine Krstiću, tražite pomoć kod predsedavajućeg, pošto nije tema, je li tako? Ali, moguće da bi stiglo nešto od stranih investicija do 33. decembra, ako bi se ta budžetska godina produžila. U tom smislu smatram da je predlog kolege Mikovića vrlo optimalan, razuman i da se daje jedan razuman rok za jednu Vladu kakva je vaša, čak kakva je vaša, nesposobna, neefikasna itd, da da mogućnost da se prilagode privredna društva za osiguranje ovakvoj jednoj mogućnosti. Smatram da je ovo predlog koji biste trebali da prihvatite. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Da.) Po ovom amandmanu, reč želi Marko Milutinović. Izvolite.
Uvaženi gospodine Arsenoviću, dame i gospodo narodni poslanici, zaista ću jako kratko. Suština je i bitno je reći u ovoj raspravi sve ono što smo u načelu govorili, pa i ponoviti, a to je odnos Narodne banke Srbije uopšte prema osiguranju i činjenica da Narodna banka Srbije ne radi svoj posao koji je bila dužna i do sada da uradi. Naveo sam i tada u diskusiji u načelu, a ponoviću i sada, zato što mi ovde treba da ukažemo gospodinu Krstiću na problem koji ovde postoji, koji sve to zna i iz njegovih reakcija na naše diskusije to se jasno vidi. Radi se o neradu Narodne banke Srbije, u kojoj je ogroman broj ljudi, stotine ljudi zaposlenih od 2012. godine, a i pre toga, ali pogotovo tada, a dosta u sektore normative, zastupanja. Dakle, dosta pravnika je tamo došlo. Ne priprema se ništa i ne radi se ništa. Gospodine Mikoviću, po meni bi i manji rok trebalo dati, s obzirom da su to sve stvari koje su moguće, ako postoje određeni nacrti, ako postoji određena diskusija koja se vodila po pitanju osiguranja, da već do tada, a i ranije dođe ovde predlog zakona o osiguranju. Jednostavno, ne možemo da trpimo i tolerišemo nečiji nerad. To je ono što mi ovde moramo da istaknemo, pa makar i u ovoj raspravi o amandmanu. Gospodine Krstiću, zaista znam da verovatno niste u mogućnosti da kritikujete guvernera i ostalo rukovodstvo Narodne banke. Čini mi se, odnosno deluje mi da vam je jasno šta se sve tamo dešava. Bilo bi u redu da vi iz vaše nadležnosti samoinicijativno uputite predlog zakona o osiguranju. Tu je zaista još mnogo stvari koje bi trebalo da se regulišu na jedan bolji i prijemčiviji način u zemlji, ali o tome ćemo kada dođe vreme. S tim u vezi ja lično nisam podneo amandman, ne zato što nisam imao vremena, nego što se vidi kakva je sudbina svih amandmana koji ovde dolaze. Mislim da ovaj rok apsolutno treba skratiti, da ne treba dati još godinu dana, pogotovo što mi svi znamo da ti rokovi 31. decembar uglavnom služe da bi se posle opet premostili. Dakle, neophodno je što pre pristupiti tom poslu, jer dokle god odlažemo, toliko ćemo trpeti više štete. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želim da podržim amandman mog kolege Mikovića, iz razloga što već 10 godina imamo sistemski Zakon o osiguranju koji očigledno imaju sistemsku grešku, a to je da mogućnosti našeg sektora osiguranja da odvoji različite vidove osiguranja, naročito životno od neživotnog, očigledno prevazilazi kapacitet tog sektora. Samim tim najava Vlade da će doneti neki novi zakon u suštini možda jeste odgovor na taj sistemski problem. Međutim, kao u skoro svemu, ova Vlada ne kaže šta je problem, ne kaže kako namerava da ga reši, nego od nas po ko zna koji put očekuje da odložimo stvari. Vi ste bili ovde, gospodine Krstiću, pre koji dan i tražili ste podršku ovog doma da se odloži primena jednog poreskog zakona, pa vidimo da ćete možda izgubiti direktora poreske uprave sutra. Videćemo. Šta će biti sa ovim sektorom osiguranja? To je veliko pitanje znajući šta se dešava u „Dunavu osiguranje“, a on je i dalje lider na našem tržištu, osigurava veliki broj javnih preduzeća. Vidimo da i ona partija koja je vodila to preduzeće je ušlo u neki sukob, jer je direktorka smenjena. Vidimo da oni koji su pre koju godinu kupili „broja dva“, a to je italijanski partner, odavno prodaje to preduzeće, za sada bez uspeha. Vidimo da drugi lideri iz sveta, uprkos nekim najavama, ili ništa ne rade, ili ulaze na naše tržište na jedan veoma, veoma ograničen način. Strah me je da je ovo odlaganje kao sve što radi ova Vlada. Setili ste se u pet do 12 da ćete uskoro prekršiti zakon. Da niste usvojili jedan drugi amandman, o kome naravno neću pričati ovde, vi bi bili u velikom zakonskom problemu. Amaterizam u vođenju javnih finansija, u vođenju ekonomske politike globalno, to ne može biti samo vaš problem, ali to postaje problem celog našeg društva. Zbog toga prihvatite ovaj amandman, jer mislim da ovaj amandman može da ubrza i one napore koje ste sami najavili, a to je da se donese kvalitetno rešenje. Jer, očigledno je da, imajući u vidu celokupnu ekonomsku situaciju u našoj zemlji, nema šanse da bilo ko ubrizga nužni kapital da osiguravajuća društva, ne samo sledeće godine, nego za dve do tri godine ispune one uslove koje smo u nešto boljim vremenima, kada smo se mnogo brže nego što je sada slučaj približavali evropskim standardima, odredili za sektor osiguranja. Na kraju, naši amandmani imaju za cilj da vidimo da li ova Vlada namerava u sledećim nedeljama i mesecima da se stvarno bavi reformama o kojima govori, ili je ovo odlaganje, kao i sve drugo, samo najava izbora. Hvala.
Gospodine Mikoviću, javljate se po amandmanu? (Da.) Reč ima gospodin Miković. Izvolite.
Moram da polemišem sa svojim kolegom Markom Milutinovićem iz poslaničke grupe DSS, koji je predložio da se ovaj rok od šest meseci skrati. Smatram da je korektno predloženo šest meseci, imajući u vidu da Vlada smatra da je njoj godinu dana malo za ovaj posao. Ne vidim zašto bi to bilo malo, ali opet vas pozivam da imamo razumevanja, jer ovo je vreme posta, vreme praštanja. Ljudski je grešiti, božanski je praštati. Ukoliko neko ne može da uradi nešto, daj da mu oprostimo, ali da to budu neki rokovi primereni, na primer na šest meseci. Hvala.
Gospodin Milutinović se javio za repliku. Izvolite.
Hvala. Sasvim sigurno da je ovo vreme praštanja i treba svi da pokažemo tu dozu ljudskosti. Evo, ja u tom smislu opraštam ministru, dok traje ovaj božićni post. Ali, šalu na stranu, iako ima dosta istine u tome što smo rekli, moraćete i kao Vlada i kao Ministarstvo, u neophodnoj saradnji sa Narodnom bankom Srbije, da izdejstvujete da što brže uđe u proceduru ovaj zakon. Zato ne mogu da podržim ove amandmane kolege Milivojevića i kolege Vučković, s obzirom da je taj rok još duži. Eventualno mogu da razmislim da podržim amandman gospodina Mikovića, iako smatram da je ovaj rok trebao da bude kraći. Kažem vam, stotine ljudi je ušlo u Narodnu banku Srbije, stotine ljudi, to se zna. Mislim da tu može da se napravi jedan veliki tim stručnjaka, pretpostavljam, koji može da uradi i pripremi na vreme sam taj tekst i predlog zakona. S tim u vezi, nećemo dalje kritikovati, s obzirom na sve ono što je kolega Miković rekao, imajući u vidu i božićni post, ali zaista bi trebalo ovo uzeti u obzir, jer je ovo sve jedna debata o našem sistemu, o stanju u kojem se naše institucije, pa i Narodna banka Srbije nalazi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, hajde malo da pričamo o struci. Hajde malo da izbegnemo stvari formalnog karaktera da li će Narodna banka podneti taj predlog zakona ili će to uraditi Vlada, u kojem roku i neke stvari koje imaju veze sa politikom, a nemaju veze sa strukom. U Srbiji funkcioniše i radi 27 osiguravajućih društava. Dvadeset tri se bavi osiguranjem, a četiri se bavi reosiguranjem. Po tačnim podacima u 2013. godini, u ovoj godini, i to na osnovu podataka iz prvog kvartala, tržište osiguranja imalo je rast od 2,29% u odnosu na isti period lane, u odnosu na isti period u 2012. godini, što ima kao ekvivalent 15,25 milijardi dinara. Doprinos ukupno fakturisanim premijama životnog osiguranja je 19,28%. Ova cifra raste, međutim i dalje je manja u odnosu na većinu evropskih zemalja. Većina od 27 osiguravajućih kompanija koje funkcionišu i rade u Srbiji su strani osigurovači koji su na naše tržište ušli ili preko akvizicija ili preko grinfild investicija. Mi ne smemo da se igramo sa tim tržištem. Ne smemo da šaljemo lošu poruku tim ljudima. Svrha pomeranja ovakvog zakonskog, primene zakona je u deobi kompozitnih društava. Veliki broj društava osiguravajućih kompanije koje funkcionišu u Srbiji su kompozitni. Šta znači kompozit? Osiguravaju i životno i neživotno osiguranje. Ovakav predlog zakona koji nije pravila SNS niti ova Vlada Republike Srbije je predvidela odvajanje. Sa jedne strane tu postoji logika da se premije i životnog ne prelivaju ne neživotno i obrnuto. Ali, da li je poneta praviti nove kompanije? Da li je poenta praviti nove troškove za te kompanije? Nije. Mislim da su rešenja koja će biti predviđena, pretpostavljam novim zakonom o osiguranju da se računovodstveno razdvajaju baš da ne bi pravili nove troškove poslovanja, jer ti troškovi poslovanja verovatno da bi se prelili na osiguravače, što nam naravno nije cilj, ili bi možda neki od ovih 27 kompanija hteli da oteramo iz naše zemlje, što takođe nije cilj. Zbog čega ne bih licitirao sa šest meseci, devet meseci, godinu dana i zbog čega SNS protiv ovog amandmana koji više otvara priču nego što se bavi suštinom. Nije potrebno Vladi niti Narodnoj banci Srbije da predloži novi zakon šest meseci, ali koliko je vremena potrebno da se ovih 27 osiguravajućih društava pripremi za tako nešto. Koliko im je potrebno vremena, ako će se razdvajati na životno i neživotno osiguranje? Koliko je potrebno vremena čak i da se računovodstveno razdvajaju premije? Mislite da to može preko noći. Mislite da to može za šest meseci. Ne može. Zbog toga je dobro kontaktirati, komunicirati, informisati se, ne govoriti samo političku priču i otvarati samo neko vreme za raspravu. Jeste, parlament je mesto za raspravu, slažem se. Ali, odgovornost za ovih godinu dana nije na predlagaču zakona, jer da je prethodni, koji je pisala neka prethodna vlada i usvajala neka druga većina bio dobar, ne bi išli sa novim zakonom. Primenili bi taj, ali nije bio dobar. To svi kažu da nije bio dobar. Mnoge su zamerke i od osiguravača i od države i od svih. Godinu dana je vreme koje je potrebno, ne samo za pisanje zakona, ne samo za donošenje zakona. Godinu dana je vreme koje je potrebno da bi se kompanije pripremile za primenu i za konzumaciju tog zakona. Da li možemo bilo koji segment našeg društva da trpimo, da kažemo imaće neki luft u vremenu kada će moći da se primeni pa se neće primenjivati ni jedan zakon? Ne možemo. Moraju neke stvari da se rade u hodu. Zbog toga je vreme od godinu dana sasvim dovoljno i zbog toga SNS neće podržati ni ovaj amandman, ali ni druge amandmane koji su bile više odokativni nego što su bili suštinski i potkovani strukom.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, po amandmanu?
Da, pošto je moj amandman u pitanju, ako mi ne dozvoljavate repliku, ja ću u okviru vremena koje imamo, u vezi amandmana. Ovde su date određene paušalne ocene, da li se neko bavi politikom ili pokušava da unapredi tekst zakona, pa se kaže – ukoliko se prihvati rok od šest meseci bile bi oterane osiguravajuće kuće iz države, a da nije bilo amandmana Srđana Mikovića da traži da zakon stupi na snagu narednog dana, sve osiguravajuće kuće bi 1. januara bile u docni. Objasnite mi ko se bavi suštinom, a ko se bavi politikom? Kada sam video totalnu nelogičnost da ne postoji mogućnost da zakon stupi na snagu u 2013. godini, a rok je 31. decembar 2013. godine, odmah sam podneo amandman da ne bude totalno bespredmetan. Sada se meni prebacuje što sam predložio da rok bude šest meseci. Vidite, u našem narodu se kaže ako vam se žuri negde, ako na vreme krenete nećete zakasniti. Ako ne krenete na vreme onda preti opasnost da zakasnite. Upravo zato kažem da se na vreme krenulo sa pravljenjem zakona o osiguranju, a to je mogla da radi Narodna banka Srbije, to je mogla da radi Vlada Republike Srbije, to je mogao čak da radi i svaki narodni poslanik. Normalno da je ovo težak zakon što očekujem da pre svega oni koji imaju i raspolažu većim resursima i predlože takav zakon. U svakom slučaju, evo, mi iz poslaničke grupe DS voljni smo, ako nemate dovoljno stručnjaka, znanja da to napravite da vam pomognemo da se to napravi. Smatram da je šest meseci apsolutno primeren rok da se napravi zakon kako treba. Ili da se napravi zakon kako treba ili da se u tom roku osiguravajuće kuće obavežu da ispoštuju sadašnju odredbe Zakona o osiguranju i da se više ne produžava taj rok iz člana 234. Zakona o osiguranju. Znači, u svakom slučaju mislim da ocene da je neko odokativno ovo ili ono uradio. Nisam rekao da je neko odokativno rekao kada zakon treba da stupi na snagu, a naša Vlada je očigledno odokativno to uradila kada je predložila rok za stupanje na snagu takav da apsolutno obesmišljava ceo zakon. Znači, u tom smislu naše sugestije su sasvim dobronamerne, primerene, naročito imajući u vidu diskusiju gospodina ministra koji nas je uveravao da će novi zakon biti u prvih šest meseci. Novi zakon će definisati i rok za eventualno odvajanje životnog od neživotnog osiguranja ili drugi način i drugi sistem računovodstvenog ili bilo kog odvajanja u poslovanju osiguravajućih kuća, da eventualno jedna osiguravajuća kuća se bavi i jednim i drugim, da se premije ne prelivaju. U svakom slučaju, ne mora svako preko Nove godine, preko raspusta da bude na odmoru, ako je to hitno. Hajde da se radi i preko Nove godine i tokom januara, da se stigne do adekvatnog zakonskog predloga, da se svi tokom januara izjasne na to i evo, februara ili marta meseca, već bi moglo da se na početku redovnog zasedanja raspravlja i usvoji zakon. Jedino, ukoliko stvarno mislite da će ovaj amandman na član 3. koji je usvojila Vlada biti poslednji razmatran i poslednji usvajan amandman u ovom sazivu Narodne skupštine, onda razumem zašto su potrebni neki duži rokovi, ko zna kakvi rokovi.
Gospodine Babiću, jel po amandmanu? Replika? Ne, po amandmanu, izvinjavam se. Prvo reč ima Radoslav Komlenović, pošto se javlja prvi put, pa onda vi.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dosta se ovde iznose neke stvari koje nisu baš toliko tačne, a prošlog puta kada smo diskutovali, isto se odnosi na to. Ja ću samo u vezi osiguranja i životnih i neživotnih, ovaj deo što treba da se odvoji, kao malopre što reče gospodin Babić, kompozitna i nekompozitna društva, još 2007. godine je jedna kompanija iz Austrije „Uniko osiguranje“, koje posluje od 2006. godine na prostorima Srbije, odvojila život od neživota i ljudi su uložili dupli kapital i dupli depozit. Ne znam da li je još neka kompanija to uradila na prostoru Srbije, ali postavlja se pitanje da li su ta društva koja su odvojila život od neživota, da li posluju pod istim uslovima i da li imaju iste troškove. Kažem vam da nemaju iste troškove, jer interkompanijski troškovi su mnogo veći za ove firme koje su razdvojile ova dva vida osiguranja i tu je problem sa zaposlenima, jer se neki vode 80% u životu, a 20% u neživotu, veći su porezi i ova kompanija mora da ima dva revizora. Jednog revizora za neživotna osiguranja, a jednog za životna osiguranja, pa bi to trebalo da se što pre odradi i da sve te kuće posluju pod istim uslovima. Samo bih rekao još jednu stvar da svi ti fondovi, život, neživot, auto odgovornost, nezgoda, ne mogu da se prelivaju, jer to su još po zakonima Narodne banke, ne mogu da se prelivaju iz jednog fonda u drugi fond, nego je svaki fond za sebe i svaki fond posluje za sebe.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, šta reći, a da ne izgleda kao replika. Neki stručnjaci su pisali ovaj predlog zakona koji punu primenu nije doživeo, zato što nije dobar zakon. Sada se spočitava ovoj Vladi što brže ne radi i što brže ne menja neke stvari, nudeći se ponovo da ti isti ljudi koji su napisali nešto loše, da pišu sada i novi zakon, ako mi nemamo stručnjake, odnosno ova Vlada da napiše. Neka, hvala. Nama nije potrebno nešto što će ponovo biti neupotrebljivo. Nama nije potrebno nešto što neće imati primenu. Ako se misli na takve stručnjake, mislim da nisu potrebni. Ponoviću onoliko puta koliko bude trebalo, godinu dana je rok koji je potreban, ne za pisanje zakona, novog zakona o osiguranju, ne za njegovoizglasavanje u Narodnoj skupštini, pa ćemo se sada dovesti u pamet i raditi subotom i nedeljom. Radićemo. Potrebno je da bi se 27 osiguravajućih kompanija pripremilo za primenu tog zakona. Ne može preko noći, veliki su sistemi, mnogo osiguravača, delikatan posao, ne možemo od tih ljudi, kakvu sliku dajemo u svet, tražeći da se ti ljudi pripreme i počnu sutra. Ne može. Zbog toga je potreban rok od godinu dana. Jedna mala digresija, da li je ovaj amandman koji je Vlada Republike Srbije usvojila, poslednji u ovoj godini ili u ovom sazivu, mislim da neke ljude ne treba da raduje. Ne treba da raduje. Ova Vlada je uradila mnogo više za godinu i po dana, nego što su prethodne za pune sazive. Hvala.
Prvo ima reč Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po amandmanu. Koliko sam shvatio, ovde se samo radi o vremenskom roku i mislim da osiguravajućim kompanijama treba dati na vremenu, a takođe i zakonodavac treba dobro da razmisli šta će u novom zakonu o osiguranju stajati, odnosno da se Skupština aktivno uključi u planiranje i donošenje nekog novog zakona o osiguranju. Ono što mene interesuje kao predsednika Narodne seljačke stranke je da se spisak obaveznih osiguranja proširi i da obuhvati poljoprivredu. Svi se mi zaklinjemo u poljoprivredu i da je to naša velika šansa, a kada se domognemo Skupštine i Vlade, ta šansa ode u nepovrat. S tim u vezi, ja mislim da u obavezi osiguranja treba da uđu i osiguranja poljoprivrednih useva od mraza, poplava, grada, suša, od elementarnih nepogoda. Tu tražim da trošak ide na teret budžeta Republike Srbije, da makar 90%, a do sada je Vlada učestvovala u nekim osiguranjima, odnosno Ministarstvo poljoprivrede, u osiguranju od poplave i grada, od suše još značajnije. Želeo bih da učešće države u osiguranju useva i poljoprivredne proizvodnje bude daleko veći i da to spada u obavezno osiguranje i da u budućem zakonu to bude ugrađeno, da se ne svađamo ovde oko nekih datuma u amandmanima, već da kroz ovu raspravu tražimo da u budućem zakonu bude ugrađena zaštita onih koji posluju pod vedrim nebom, da budu zaštićeni od elementarnih nepogoda i da država u tome učestvuje, tim pre što nikada nema dovoljno raketa za odbranu od grada, niko ne može da nas zaštiti od suše, nikada ministar kao jedan što je rekao, ne može da telefonira Isusu da pošalje kišu ili da ne pošalje poplavu ili kišu. Stoga treba voditi računa da se naša država zaštiti, odnosno da onu granu privrede za koju veruje da razvojna šansa, da je zaštiti od tih elementarnih nepogoda, da im stvori uslove, da u godinama kada budu ekstremne suše, neke poplave, područja koja su ugrožena gradom, da se kroz osiguranje, a naravno kroz osiguravajuće kuće koje će reosigurati tu vrstu rizika, da se na takav način potpomogne poljoprivreda i ja pozdravljam napore opozicije koja polako u svom programu ugrađuje da je poljoprivreda, prehrambena industrija i energetika, ono što je značajno u mom programu, da je to velika šansa za razvoj same Srbije. Mi ovde raspravljamo o tom datumu, ali niko ne vodi računa šta ćemo mi sutra jesti, šta ćemo prerađivati. Stoga mislim da je značajnije da ubuduće vodimo računa da u spisak obaveznih osiguranja, a tu ima kolega koje to znaju, se nađe i osiguranje useva od elementarne nepogode, s obzirom da su nam godine sve sušnije i sušnije i zato mislim da osiguravajuće kuće kroz reosiguranje to mogu relativno, za daleko manji novac šteta, rešiti u nekom budućem periodu. Stoga, od budućeg predlagača zakona zahtevam da ovo što mi govorimo i ovo što ja govorim da se fabrika pod vedrim nebom u kome mi treba da gradimo sve neke druge fabrike, da se to zaštiti makar u nivou da bude zaštićeno od elementarnih nepogoda. Toliko. Hvala.
Molim narodne poslanike da svoje diskusije podobe dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, kao šef poslaničke grupe.
Otvorena je rasprava o ovom amandmanu i rečeno je u toj raspravi da će se odlaganjem za godinu dana nečega ići napred. Nažalost, većina zakona koji stižu sada ili su stigla već u proceduru bave se odlaganjem. Ne znam na koji način odlaganje vodi napred, da li u bilo kojoj oblasti života kada nešto odložite rešavate problem, ili idete po onoj narodnoj – pola problema će se rešiti odlaganjem. Jedino tako, pošto ova vlada nema drugih instrumenata. Kada ste rekli da je Vlada, ova Vlada, to vam je bila poslednja rečenica verovatno plašeći da će vas predsedavajući opomenuti, rekli ste da je ova vlada za godinu i po dana uradila kao prethodna za ceo mandat. (Zoran Babić, s mesta: Više.) Jeste, više, više zadužila se za godinu dana više nego prethodna Vlada za ceo mandat i zadužiće se naredne godine kada se to sabere više nego što su se zadužile sve vlade do sada. Sada vam to ne odgovara. Devedesetsedam eura u sekundi se zadužujete. U tom smislu ste zaista svetski šampioni, ne evropski, svetski šampioni. Kada je u pitanju generalno primena zakona svetski ste šampioni. Kako ovaj zakon ne može odlaganje koje bi bilo na šest meseci, kako je nemoguće da se realizuje to za šest meseci? Vi ste uspeli da Vladu rekonstruišete za šest meseci, da dovedete sve silne stručnjake da nas usreće, da poboljšaju standard građana kojih više nema u redovima u narodnim kuhinjama, nema potrebe za to pošto svi žive u blagostanju, narodne kuhinje su ukinute kao institucija, Srbi su zaposleni, nije svaki dan 600 novih nezaposlenih. (Zoran Babić, s mesta: Tema.) Evo, gospodine Babiću, pošto kažete – tema, ja ću sa ovim završiti. Hvala.
Zoran Babić, replika. Izvolite.
Vidim da su kolege ovu mantru oko zaduživanja, oko katastrofe toliko ponavljali u Odžacima, u Kostolcu, na Voždovcu. Koliko su ponavljali, tako su na izborima prošli. Koliko im ljudi veruju pokazali su na izborima, ali nastavljaju sa istom mantrom. Mantra iz Krunske, papirić svakome, ponavljajte ovo do besmisla, ponavljajte to, iako nema nikakve veze sa istinom, ali ponavljajte iako vam sve dalje, i dalje je dubioza, ali vi ćete ponavljati to i dalje. U svakom slučaju verovatno da ste tu u ove tri opštine radili uz ovakvu kafu kakva je deljena. Verovatno, popije se ovakva kafa, ne znam da li je bila prazna ili puna, verovatno puna, jer kolega se osmehuje, tako da verovatno uz ovakvu kafu sa građanima, ali građani vam nisu verovali. Odgovoriću na pitanje koje je postavljeno – kako to da odlaganje vodi napred? Vodi napred, jer primena loših zakona koje je prethodna Vlada usvojila u svakom slučaju vodi unazad. Pa bolje neprimenjivati, nego primenjivati loše i ići unazad. U tome je razlika. Zbog toga ovo odlaganje i odlaganje do donošenja novog zakona koji će u najboljem interesu i građana, i osiguravajućih kompanija, i države se doneti novi zakon o osiguranju. Kakav je zakon sada na snazi, to će najbolje reći stručna javnost.
Gospodine Veselinoviću, da li je replika ili povreda Poslovnika? Srđan Miković, povreda Poslovnika.
Mislim da treba da poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine, član 107. Pozivam vas da kao ilustraciju onoga što ću reći otvorite Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju pa da zaključite da li je prethodna Vlada bila 2004. godine, kada je usvojen Zakon o osiguranju, nije, neko drugi je bio na vlasti, ili…
Molim vas, nemojte…
Moram da vam kažem, neistina je rečena …
Molim vas vi sada vršite repliku. Zloupotrebljavate Poslovnik, neću vam dozvoliti. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Dajete mi repliku?
Da.
Hvala predsedavajući. Čuli smo da loše zakone treba odložiti kako bi se oni kroz određeno vreme popravili. Valjda, ako je zakon loš, taj zakon treba menjati. Imali ste mogućnost, da predložite novi zakon o osiguranju i da danas raspravljamo o Zakonu o osiguranju, a ne o tri člana izmena Zakona o osiguranju, od kojih su, opet moram da ponovim, dva neprimenjiva. Samo zbog amandmana gospodina Mikovića na jedan od tih amandmana, zakon će generalno moći biti primenjen bez ozbiljnih posledica, odnosno da ne nastane pravna praznina. Mi ćemo ponavljati istinu dok god budemo to mogli, dok nam god ne zabranite i ne zatvorite sve medije, iako ste na putu. Ponavljaćemo istinu, jeste da 600 ljudi dnevno ostane bez posla, da je 97 evra u sekundi zaduženje ove vlade, da opada broj ljudi koji rade, da se povećava broj ljudi koji su nezaposleni, da privreda Srbije grca u problemima, da nemate zakone niti mere gospodine Krstiću, koje ste trebali da dostavite u Narodnu skupštinu Republike Srbije, kako bi taj problem rešili. Umesto toga dostavljate nam zakon oko čega se jedino ova vlada mogla usaglasiti, navodno nije bilo saglasnosti po ni jednom drugom pitanju jer su shvatili da su izbori i da bi to bilo loše za njih jer bi morali da povuku ozbiljne rezove. U tom smislu, istinu ćemo ponavljati, a o izborima i rezultatima izbora to je posebna priča. I Milošević je imao slične vaše rezultate.
Hvala. Molim vas, završiću, neću vam više dozvoliti, završava Babić što se tiče replika, ali ima vidim povrede Poslovnika, prvo. Mislim da je sve ovo svojevrsna vrsta opstrukcije rada parlamenta, razveli smo temu o jednom amandmanu i sada već sat vremena mi o tome raspravljamo. Više vam neću dozvoliti tu vrstu rasprave. Reč ima gospodin Milovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, povređen je član 107. i 109. Poslovnika Narodne skupštine. U članu 107. se kaže da sednici Narodne skupštine, stav 2, nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao i iznošenje činjenice i ocena koje se iznose na privatni život drugih lica. Član 109. opomena se izriče narodnom poslaniku, pa sad ide red, ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika i na drugi način ugrožava slobodu govora. Ovo dobacivanje od strane kolege Atlagića, ja se nadam da ste vi to čuli, traje od kako je počela sednica Skupštine. Molim vas da upozorite našeg kolegu da ne dobacuje kolegi Veselinoviću i naročito da ne upotrebljava uvredljive izraze, koji ne priliči dostojanstvu Narodne skupštine. Hvala.
Što se tiče povrede Poslovnika samo želim da kažem da se potpuno zalažem za jednu pristojnu raspravu u parlamentu bez dobacivanja, ali ako bi se striktno pridržavao Poslovnika, mislim da bi skoro polovina po tom osnovu dobila opomenu i tolerišem u tom smislu. Nisam video ili nisam čuo da je bilo uvredljivih izraza. U tom smislu jeste bilo dobacivanja i sa jedne i sa druge strane. Apelujem na vas da se u tom smislu tako i ponašate. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Sa replikama završavamo. Završavamo raspravu po amandmanu.
Moraću da iskoristim ovo vreme i malo ću brže pričati zato što moram da dam repliku na tri izlaganja. Prvo je, 2004. godine kada je donet Zakon o osiguranju, šta je bilo u međuvremenu? Znate šta kaže stručna javnost? Važeći Zakon o osiguranju do sada je pretrpeo brojne izmene, uglavnom formalne, a ne suštinske koje bi omogućile razvoj delatnosti osiguranja povezano sa ostalim privrednim granama i ravnomernu tržišnu utakmicu bez diskriminacije pojedinih učesnika na tržištu osiguranja. Nemojte doveka više samo tražiti obrazloženja, samo tražiti opravdanja, samo su neki drugi ljudi krivi, samo vi niste krivi koji ste drmali ovom zemljom i vodili ovu zemlju 12 godina. Kakvo nam je stanje? Da li je diktatura i ta strahovlada kada se priča o svemu što smo zatekli u ovoj državi? Da li je diktatura kada smo zatekli preko 26% nezaposlenosti? Kako se zove dug Grada Beograda od preko 960 miliona evra? Šta ćemo sa time? Smešak i glava pognuta? I treba da bude. Da li ne smemo o tome da govorimo, da li ne smemo da upozorimo Beograđane do koje ivice i dokle ste ih doveli? Da li je to diktatura ili je diktatura ako ne sme o tome da se priča? Ne, izašli smo iz diktature 2012. godine, kada je bila misaona imenica za SNS da se pojavi u bilo kom mediju, a sada koliko puta smo vi i ja bili na istoj televiziji? Koliko smo puta sučeljavali stavove? Da li je to diktatura? I drago bi mi bilo kada bi imali iste aršine za sve, kada ne bi svojoj poslaničkoj grupi dozvoljavali sve i svašta, a onda na muk i na okretanje glave gospodina Atlagića, jer ne može da sluša besmislice, tražili ste povredu Poslovnika. Te stvari ne mogu da se porede.
Molim narodne poslanike da smanje tenziju, raspravu, da se okrenemo dnevnom redu. (Radoslav Milovanović, s mesta: Replika, meni se obraćao.) Nemate pravo na repliku. Po amandmanu, gospodine Toškoviću? Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kao što reče naš predsednik poslaničkog kluba gospodin Babić – neće SNS podržati ovaj amandman, zato što je diskutabilno da DS insistira na nekom roku da se što pre donese i primeni taj Zakon o osiguranju. Neshvatljivo mi je zašto insistiraju na šest meseci. Verovatno prethodni zakon nije kako treba. To sigurno jeste, jer mnoge osiguravajuće kuće su propale, recimo Dunav osiguranje. Vidite šta se dešavalo u Dunav osiguranju. Da ne govorim o drugim osiguravajućim kućama. Sada DS insistira na tome da se skrati to vreme, kako bi se tragovi zatrli, jer drugog problema nema. Napomenuo bih nešto. Kada oni govore o nekim našim problemima koje zatičemo u vladavini ove Vlade, to je jedini razlog što ste vi, gospodo, iz DS za 12 godina upropastili ovu zemlju. Da dođe neko sa čarobnim štapićem, ne može ni za 20 godina vratiti na svoje mesto. Toliko za sada.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Jeste replika, pošto se prethodni govornik obraćao poslanicima DS, odnosno DS. Meni je drago… (Vučeta Tošković, s mesta: Nismo mi upropastili državu.) Nisam dobacivao dok ste vi pričali. Drago mi je da ste vi mišljenja i da smatrate da ste vi usrećili Srbiju od 1990. do 2000. godine i da smo mi došli u jednu uređenu zemlju, imali vlast 12 godina, što je daleko od istine. Dakle, DS nije bila 12 godina na vlasti. Drago mi je, ako ste vi ubeđeni, radi vaše mirne savesti, ako smatrate da ste vi usrećili Srbiju u prethodnih godinu i po dana vlasti. To jednostavno nije tačno. Svaki dan je sve veći broj siromašnih ljudi. Mladi traže priliku da odu u inostranstvo. Vaše partijske kadrove ste smestili u javna preduzeća. Pripremate za iduću godinu otpuštanje 60.000 ljudi. Optužujete za loše rukovođenje Dunav osiguranja. Kakve veze DS ima sa rukovođenjem Dunav osiguranja. Raspravite to na Vladi Republike Srbije. Zna se ko je kadrovao i ko je vodio Dunav osiguranje. Vaš pouzdani koalicijski partner sa kojim ste sada u vlasti u Republici, na lokalu. Da li je tako? Zbog javnosti treba da kažem da ne osećamo da su ove strelice uperene prema DS. One su uperene, nažalost, prema sadašnjom vladajućoj strukturi koja nije sposobna da reši probleme u sopstvenoj koaliciji. Iz dana u dan slušamo priče sa vaših sastanaka predsedništva, Vlade koji nemaju nikakve veze sa rešavanjem pitanja problema ove zemlje.
Gospodine Babiću? (Zoran Babić, s mesta: Direktno me je pomenuo.) On je replicirao. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, hajde da se vratimo istini. Ova Vlada Srbije i ova većina, kojoj sam zahvalan na hrabroj političkoj odluci, kada smo kod tog partijskog zapošljavanja, je imala hrabrosti da se napravi moratorijum na zapošljavanje u javnom sektoru. Sedamsto četrdeset hiljada ljudi radi u javnom sektoru. Hoćete da kažete da je odgovornost ove Vlade u godinu i po dana veća od vaše dvanaestogodišnje? Koga ste zapošljavali? Stručne ili po kumovskoj, partijskoj, drugarskoj, prijateljskoj vezi? Ko je napunio to? Ko je zaposlio te ljude? Ova Vlada? Ova Vlada je imala hrabrosti da stavi moratorijum, da zaustavi kola koja ste vi godinama gurali u propast i ima dovoljno hrabrosti da najavi izvršenje reforme javnog sektora. Između vaše najave o otpuštanjima u narednoj godini, a ponovo se vraćam, ni građani Odžaka, ni Kostolca, ni Voždovca vam u tome nisu poverovali. Znam da vam ne odgovara da sve to slušate. Znam da vam ne odgovara glas naroda, ali je takav i mi smo ovde zbog građana i ne možemo se mrštiti na izbornu volju i na njihovo mišljenje, a njihovo mišljenje je dominantno. Planski ste otpustili 400.000 ljudi u periodu između 2008. i 2012. godine. Planski ste otpustili 400.000 ljudi. Ko je odgovoran za povećanje nezaposlenosti između 13% na preko 26%? Ko je odgovoran? Koja vlada? Da li su to onda ponovo koalicioni partneri, samo da vi niste odgovorni takvom postupku?
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Na moj amandman dozvolili ste tušta i tma raznoraznih replika. Ovde se radi o šest meseci.
Gospodine Mikoviću, nemojte mi to prebacivati jer ste sami izazvali svi, i jedna i druga strana. Molim vas, neću da dozvolim da to meni prebacujete kada ste sami krivi za takvo stanje. Izvolite.
Izvinite, neću više da podnosim amandmane ako je to razlog. Rekao sam da neću da povučem amandman ni kada sam mogao da blokiram skupštinsku proceduru zato što smatram da je to nekorektno. Korektno sam ostavio amandman u proceduri, da ne ispadne smešan ceo ovaj zakon. Znači, time se nećemo baviti. Međutim, vi nas uveravate danas da rok od šest meseci je nedovoljan i da treba rok od godinu dana da bude na snazi? Da li je tako? To je rečeno milion puta danas. Pitam vas, 15. decembra 2012. godine na predlog Vlade koji su većinski činili isti ovi koalicioni partneri, Predlog zakona o izmeni Zakona o osiguranju gde je rečeno – produžite rok od 31. decembra 2012. na 31. decembar 2013. godine, šta je tada bio razlog? Za godinu dana rešićemo problem, a sada, na kraju ove kalendarske godine, kažete puj pike ne važi, hajde još godinu dana. Znači, tada je trebalo godinu dana, a sada treba još naredna godina. Šta ste radili celu 2013. godinu? Svi ti koji su vikali tada dovoljno nam je godinu dana, sada vas pitam da li ste uradili posao? Ne pitam vas šta ste uradili na ovim ili onim izborima, nego konkretna priča, konkretan zakon. Šta ste od tada, od 15. decembra uradili? Idite na sajt Narodne skupštine i videćete ko je tada bio predsednik Vlade, ko je držao Vladu. Isti saziv Narodne skupštine. Tada ste rekli godinu dana nam je dovoljno. Normalno je da vam ne verujem. Neće biti dovoljno to što vičete, tražite novih godinu dana. Što niste ovih godinu dana radili na pripremi zakona? Dovoljno bi vam bilo šest meseci. Da li je tako? Usvojite moj amandman, šest meseci. Sakrite sramotu da nije ništa urađeno za godinu dana ili da je bila pogrešna procena. I to je legitimno. Mislili smo da to može, sada smo shvatili da to ne može i zbog toga nam treba. Da ste dali takav odgovor da ste pogrešili. Evo, kažem vam, ljudski je grešiti, božanski praštati, ali priznajte grešku. To je razlog. Ako vam je tada bila argumentacija godinu dana, pa nije ništa urađeno, onda možemo da licitiramo da li je šest meseci, osam meseci, devet meseci, možda tri meseca, možda do 1. aprila … Prvoaprilska šala. Sjana prvoaprilska šala. To je razlog za amandman. Trenutno o tom amandmanu razgovaramo na osnovu toga što ste nam prošle godine rekli da će godinu dana biti dovoljno a nije dovoljno. Evo, podnošenjem amandmana na član 3. sam omogućio da bar šest meseci traje produženje roka, a vi tražite još godinu dana. Dozvolićete, smatram da je to mnogo. Hvala.
Završavamo raspravu po ovom amandmanu. Mislim da zaista više nema smisla. Gubi svaki smisao. Najmanje se govori o amandmanu. Stvarno se osećam čudno kada jednostavno shvatam da se pokušava sve drugo pričati, a najmanje o amandmanu, da ne upotrebi neku drugu reč. Prelazimo na sledeći amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Podržavam amandman kolege Srđana Milivojevića u kome se kaže u stavu 2. reči „31. decembar 2014. godine“ zamenjuju se rečima: „30. juna 2014. godine“. U obrazloženju moj kolega kaže – usvajanjem amandmana omogući će se produženje roka do koga su organizacije za osiguranje koje su na dan stupanja na snagu Zakona o osiguranju obavljale poslove i životnog i neživotnog osiguranja dužne da NBS podnesu dokaze o razgraničenju životnih i neživotnih osiguranja. Produženje roka samo za razgraničenje životnih i neživotnih osiguranja, poštovani građani, i za to je potrebno godinu dana? Uvaženi gospodine ministre Krstiću, da ste vi u Vladi nekih evropskih zemalja predložili jednu ovakvu izmenu zakona, vi biste morali da odnesete ostavku. Polovinu zakona koje smo donosili se tiče produženja rokova. Sećate se Zakona o izmenama i dopunama Zakona o imovini gde smo direktorima javnih preduzeća dali još godinu dana da upišu imovinu. Gospodine Krstiću, pitam vas kada se očekuje sistemski zakon o osiguranju, šta je sa osiguranjem u otplati kredita, šta je sa osiguranjem u poljoprivrednoj proizvodnji, šta je sa osiguranjem koje imaju firme koje rentiraju vozila npr, koje imaju ozbiljne probleme? Kako se zaštititi od prevara osiguravajućih kuća? Šta planirate sa „Dunav osiguranjem“? Da li ono ide u privatizaciju kao što se priča, pod kojim uslovima i šta će biti sa tom firmom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se javljao, ali mislim da je tehnička greška, da je moj uvaženi prethodni govornik pogrešio kada je rekao 31. juna. U amandmanu je 31. avgust. Mislim da je pomešao dva amandmana. Jun ima 30 dana, ne 31, a u amandmanu Srđana Milivojevića stoji 31. avgust 2014. godine. Tek toliko da zbog javnosti objasnimo ovu ispravku. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Vučković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Ako već nećete da prihvatite moj amandman da se rok odredi sa 30. junom 2014. godine, smatram da je ovaj amandman apsolutno korektan. Naime, ako nećete da završite posao do leta, onda završite posao tokom septembra meseca, jer se traži da do 31. septembra 2014. godine bude rok. Istina, to bi podrazumevalo vanrednu sednicu Skupštine ukoliko se ne završi posao do tada, tokom samog septembra, ali pre početka redovnog zasedanja. U svakom slučaju, nakon završetka sezone godišnjih odmora, puni snage i elana, kada već nije ništa urađeno tokom cele 2013. godine, kada već ništa neće biti urađeno za prvih šest meseci, kako sam ja predlagao, onda bar tokom septembra 2014. godine neka se uradi posao i neka se usvoji bilo zakon ili na drugi način da se reguliše ova materija. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u sklaud sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik SrđanMiković. Izvolite.
Zahvaljujem se na tome što ste prihvatili moj amandman i ispravili svoju grešku. Činjenica je da nije bilo ovog amandmana, ne bi bilo produženja roka ni od šest meseci, ni od osam meseci, ni od devet meseci, ni od godinu dana. Naime, 1. januara 2014. godine sve osiguravajuće kuće koje to nisu uradile, koje nisu ispunile svoje obaveze iz Zakona o osiguranju u smislu odvajanja životnog i neživotnog osiguranja, bile bi u docnji. Bio bi apsolutno bespredmetan a verovatno bi i domaće i strane osiguravajuće kuće bile u dosta teškoj situaciji. Usvajanjem ovog amandmana, omogućen je znatno bolji položaj svih osiguravajućih kuća u našoj zemlji i praktično time, bez obzira da li ćete prihvatiti dobre i korektne amandmane u smislu određivanja roka na šest meseci, osam meseci ili devet meseci, ovim smo praktično ispravili nešto, da ne izađe zakon koji je neprimenjiv i koji bi bio potpuno obesmišljen. Imam posebno zadovoljstvo što je, u svakom slučaju, u ovoj kalendarskoj godini, a možda i u ukupnom sazivu, ovom sazivu Narodne skupštine, ovo poslednji usvojeni amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Zahvaljujem se kolegi Mikoviću na skromnosti, jer on zahvaljuje Vladi što je prihvatila amandman, da bi zakon uopšte imao bilo kakvog smisla. Valjda Vlada treba njemu da se zahvali, i poslanici Vladajuće koalicije, zbog toga što nismo ovde dva dana sedeli bez bilo kakvog ozbiljnog razloga. Jer, ovaj zakon koji ste vi stavili u proceduru, bio bi bez smisla jer bi njegovo stupanje na snagu bilo posle Nove godine, tri dana posle Nove godine. Prethodni član bi važio u punom smislu i sve osiguravajuće organizacije bile bi u docnji. Dakle, niko od članova Vlade, ni ministar, ni njegovi pomoćnici, ni prvi saradnici, ni drugi saradnici, nisu primetili da ćete imati problem sa primenom ovog zakona. Niko od poslanika vladajuće koalicije nije primetio da ćete u jednom sazivu, u kojem postoje dva predloga, od kojih je jedan zakon a drugo tumačenje zakona, doneti zakon koji neće imati smisla. Da nije bilo gospodina Mikovića, desilo bi se upravo to. I sada se vi čudite ovoj činjenici. Čudite se, ali ovo je paradigma za vaš rad. Nažalost, ovo je paradigma. Zamislite budžet. Zamislite budžet sa preko 1.000 stranica, koliko ste ga detaljno izučili, kada tri člana niste mogli da sagledate, posledice ta tri člana? Zamislite koliko je propusta bilo u budžetu koji je, kao što smo rekli, doživeo svoj rebalans neviđen u istoriji parlamentarizma, jer ste prilikom samog donošenja budžeta dostavili amandmane koji praktično predstavljaju rebalans sopstvenog budžeta? Ovo je jedan dokaz rada ove Vlade, rada vladajuće koalicije, dobra simbolička podloga za činjenicu da je ovo verovatno poslednji zakon koji usvajamo, dokaz kakve zakone usvajate, kako ste ih stavili u proceduru, koliko ste o njima raspravljali, koliko ste razmatrali pojedine odredbe. U ime poslaničkog kluba DS ja se zahvaljujem gospodinu Mikoviću što je pomogao ovoj Vladi da ne donosi još jedan besmislen zakon i nadam se da ćete takvu zahvalnost uputiti gospodinu Mikoviću i uključiti ga ubuduće, kada budete i ako budete stavljali zakone u proceduru, da ih malo pogleda, da ne pravite ovako ozbiljne greške. Hvala.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Puno hvala. Samo da budemo jasni – da gospodin Miković nije podneo amandman, podnela bi ga Vlada i ništa ne bi bilo drugačije. Vlada bi ga podnela kada je 18. decembra izglasano na Vladi usvajanje osam dana od datuma izglasavanja u Skupštini i zavisilo je od toga kada će biti izglasan u Skupštini, od dnevnika rada Skupštine a to je ingerencija Narodne skupštine. Kada je to zakazano za sada, odnosno za kada je zakazano, naravno da mi možemo amandmanom da promenimo tehničku stvar i to bismo i uradili. Mi smo iz političke korektnosti, koja vidim da je ovde zloupotrebljena, prosto prihvatili amandman DS, prihvatili bismo bilo koje druge stranke, i nismo osećali potrebu da kao Vlada stavljamo isti takav amandman i da to pokrivamo, ali, nažalost, to je, kao što vidite, zloupotrebljeno. Neću prihvatiti kvalifikacije, iako vi odlično znate da sam ja na mestu ministra finansija manje od četiri meseca, da se ministarstvo nije bavilo svojim poslom. Konkretno, sektor koji je nadležan za pitanja osiguranja i Zakona o osiguranju, u ovom periodu dok čekamo da novi krovni zakon o osiguranju bude predložen u prvoj polovini sledeće godine, taj isti sektor je bio nadležan za sanaciju ove tri banke i time se bavio u 2013. godini, kada ste postavili pitanje čime se bavio taj sektor. Time se bavio i Sektor za kontrolu Narodne banke Srbije, „Agrobanke“, „Razvojne banke Vojvodine“, „Privredne banke Beograd“. Dakle, mi smo se bavili, odnosno Ministarstvo, u ova poslednja četiri meseca time, a nismo sedeli skrštenih ruku. Takođe, da budemo jasni, priča se o tome da ne postoji plan, da ne postoji šta je problem, kako ne postoji plan kako da se reši problem što se tiče osiguranja. Ovaj Zakon o osiguranju je na snazi od 2004. godine. u međuvremenu su se promenile neke stvari, takođe u evropskoj regulativi, koja je bila jedan od razloga zašto je zakon donet tako kako je donet, sa ovim rokom koji je pomeran poslednjih devet godina, a ne devet meseci, ili sedam dana za koliko Bog stvori planetu, kao što ste rekli. Zakon o osiguranju po prvi put je Narodna banka Srbije stavila na javnu raspravu, bio je na javnoj raspravi, dostupan je na sajtu Narodne banke Srbije. Ići će na još jednu javnu raspravu, kako bismo svi zajedno mogli da napravimo plan kako da rešimo pitanje osiguranja, odnosno organizacije osiguranja, a u svetlu toga da se to promenilo, što se tiče regulative Evropske unije, da li je najpametnije odvajati pravna lica ili stavljati kineski zid unutar postojećih pravnih lica. To je prosto neosnovano, kao što je neosnovano pozivanje na neke presedane, odnosno skrivanje, odnosno ne predstavljanje narodu budžet i amandmane na budžet i neke diskusije u tri ujutru. Mi smo o budžetu diskutovali dve nedelje. Mere su predstavljene u oktobru i mislim da je i to bez presedana. Radi se o tome da dajemo duži rok od šest meseci. Dajemo godinu dana zato što to ima smisla. I ovako i onako sa novim krovnim zakonomza koji sam rekao da će ući u proceduru u prvih šest meseci sledeće godine, za tim konkretnim rokom neće biti ni potrebe. Samo da stavimo stvari na čistinu i postavimo ih tamo gde su po činjenicama. Hvala.
Izvinite, po kom osnovu želite reč? (Srđan Miković, s mesta: Po amandmanu.) Ima još prijavljenih. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Hvala. Vrlo kratko. Radi istine, ministre Krstiću, o Predlogu budžeta se raspravljalo četiri dana. Od toga jedan dan je bio ključan kada se raspravljalo o članu 6. budžeta. Znate da su u njemu budžetske pozicije, zajedno smo tu sedeli, odnosno noćali tu, da se o članu 6. raspravljalo oko pola noći, a da je onaj deo rasprave koji je išao od šest do deset časova repriziran od 12 časova do tri ili četiri sata ujutru, jel tako? Tako da nije baš transparentnost bila do kraja primenjena. Da li je to bilo slučajno ili namerno, o tome bi mogli da damo različite stavove. S druge strane, ministre, kažete da je Zakon o osiguranju u proceduri o javnoj raspravi. To je dobro. Ali, možda bi dobro bilo, ministre, da nam odgovorite šta bi sa Zakonom o radu? Da li je on u javnoj raspravi ili nije?
Gospodine Veselinoviću, molim vas, ovo je stvarno zloupotreba Poslovnika. Pitanja će danas biti Vladi. Izvolite to postavite Vladi. Nemojte širiti temu. Otvorili ste budžet kao temu, otvorili ste sada i Zakon o radu. Molim vas, nemojte, stvarno nema smisla.
Neću, predsedavajući, neću da vas dovodim u nezgodnu poziciju, odnosno poziciju da primenite mere sankcija. Zbog čega mi to radimo? Zbog toga što kada su pitanja Vladi mi jednostavno nemamo mogućnost da postavimo pitanje. Videćete. Bićemo svedoci večeras kako će pitanja Vladi izgledati. Vlada će pričati, a mi ćemo biti ovde da slušamo. Ali, hajde da vidimo možda će se to nešto večeras promeniti.
Nažalost, Poslovnik smo doneli i vi i ja kakav jeste. Prema tome, moramo ga poštovati. Imate priliku i pismeno da postavite pitanje. Po amandmanu reč ima Zoran Babić. Samo da napravim raspored da se zna: Zoran Babić, Marijan Rističević i Srđan Miković. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodinu Krstiću zato što je zaista sa stručne, sa prve strane objasnio sve razloge zbog kojih se i donose sve izmene i dopune Zakona o osiguranju. Biće mi zadovoljstvo što ću učestvovati u donošenju i izglasavanju zakona koji prolaze kompletnu demokratsku proceduru, javne rasprave, javna slušanja, slušanja onoga šta će stručna javnost da kaže, a ne preko kolena, kao što je više od 90% svih zakona u prethodnom sazivu, donošeno, donošeno je po hitnom postupku negde iza zatvorenih vrata i da odgovara pojedincima ili grupi interesnoj u ovoj zemlji i zbog toga se naše društvo nalazilo i nalazi na takvom nivou na kakvom se nalazi. Žao mi je što su se ovde otvorile neke teme koje nemaju nikakve veze sa osiguranjem, ni sa Zakonom o osiguranju. Ali, kao čovek koji je bio prisutan četiri godine u prethodnom sazivu… (Predsedavajući: Gospodine Babiću, imate reč po amandmanu.) …samo jedna rečenica i završavam. Ne mogu da pređem preko činjenica da neko čija je stranka kao najvažnija stranka u prethodnoj Vladi donosila i usvajala budžet u pet do 12 svakog 30. decembra, nepoštujući zakon, nepoštujući Ustav, dogovarajući se da neke poslaničke grupe povuku silu amandmana ne bi li ušli u privremeno finansiranje, sada spočitava zašto je gospodin Krstić i Vlada dala predlog budžeta prošle godine… (Predsedavajući: Gospodine Babiću, završite.) …i ove godine poštujući zakonsku proceduru, a to znači 15. novembar kada… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Babiću, odavno sam isključio mikrofon. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, odbor je prihvatio ovaj amandman, Vlada je prihvatila ovaj amandman. Glasanja koliko znam neće ni biti, ali ipak želim da zahvalim gospodinu Mikoviću što je predložio ovaj amandman. Sam dokaz da je amandman usvojen dokazuje našu demokratičnost. Više amandmana gospodina Mikovića smo usvojili. Koliko se sećam, usvojili smo ceo jedan zakon gospodina Mikovića, pri tom smo mi sa ove strane…
Isto vas molim, gospodine Rističeviću, da se vratite na amandman.
Govorim o amandmanu. Zahvaljujem što je amandman podnet. Ali, zamerka da ne usvajamo amandmane opozicije ne stoji. Usvajamo čak i cele zakone, da pri tom više od polovine njegove poslaničke grupe nije uopšte glasalo za njegov zakon i to pokazuje stepen demokratije sa ove strane. Želim da se to očuva u narednoj godini i narednim godinama i u narednim sazivima ma koliko oni trajali. Što se amandmana tiče, žao mi je što nije podnet amandman u vezi poljoprivrede, odnosno da u budućem zakonu to bude ugrađeno i na tome insistiram. Mislim da svi u ovoj sali to žele. Kada možemo da osiguravamo bankarske depozite…
Ne mogu više da tolerišem. Dva sata tolerišem.
Sačekajte. Valjda nešto mogu da kažem i o seljacima. (Predsedavajući: Samo širite temu.) Kao predstavnik Narodne seljačke stranke želim da se zahvalim što je Vlada prihvatila ovaj amandman i nadam se da će ubuduće prihvatiti da se o trošku države osiguraju poljoprivredni usevi. Kada možemo da osiguravamo bankarske depozite i minuse banaka, valjda možemo i poljoprivredne useve. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Gospodine Krstiću, molim vas da vas ne varaju. Nakon početka načelne rasprave u Narodnoj skupštini ne može Vlada da podnosi amandman. Ne može ni poslanik da podnosi amandman. Može samo odbor da podnosi amandman. Znači, u tom smislu kada vam kažu da Vlada može, ne može. već 23. kada je počela načelna rasprava je „ded lajn“.
Da li vi govorite o replici.
Da, da, da, u vezi svega ovoga. (Predsedavajući: Onda nemojte.) …ne replika nego u vezi amandmana. Zbog toga smatram da je ovo bio način da ispravimo grešku koju je Vlada do 23. propustila da popravi. Možda bi Vlada sugerisala odboru tako nešto, ali to je ako bi bilo i kad bi bilo. U svakom slučaju da vas naučim ako vam je neko od saradnika dao uputstvo, nakon početka načelne rasprave samo odbor može da predloži amandman.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, sada određujem pauzu u radu i sa radom ćemo nastaviti u 16 časova kada će članovi Vlade RS odgovarati na poslanička pitanja u skladu sa članom 205. Poslovnika Narodne skupštine. Istovremeno, a saglasno članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika obaveštavam vas da će Narodna skupština danas nastaviti rad i posle 19 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Hvala lepo.
Poštovani narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslanička pitanja. Generalni sekretar Vlade Republike Srbije obavestio je Narodnu skupštinu da će sledeći članovi Vlade biti sprečeni da prisustvuju današnjoj sednici na kojoj se Vladi postavljaju poslanička pitanja: Jovan Krkobabić – potpredsednik Vlade i ministar rada, zapošljavanja i socijalne politike, Nikola Selaković – ministar pravde i držane uprave, Dragan Glamočić – ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Aleksandar Vulin – ministar bez portfelja i Ivan Mrkić – ministar spoljnih poslova. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Predsednik Skupštine upozoriće narodnog poslanika koji postavlja postavljeno pitanje, ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu. Na usmeno postavljeno pitanje Vlada, odnosno ministar, moraju odmah da odgovore. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. Ako je u pripremi odgovora na poslaničko pitanje potrebno utvrditi određene činjenice, čije utvrđivanje zahteva duže vreme ili složeniju analizu, rok za davanje odgovora na poslaničko pitanje može se produžiti na najviše do 30 dana. Nadležni ministar se obraća Narodnoj skupštini najduže pet minuta kako bi odgovorio na pitanje. Posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. U skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će naizmenično najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje pitanja. Prvi prijavljeni za reč je narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje je upućeno predsedniku Vlade, a tiče se započetih razgovora predstavnika Albanaca sa predstavnicima Vlade, prvo sa prvim potpredsednikom Vlade u toku jula, zatim i sa samim predsednikom u toku oktobra. Pitanje postavljam zbog događaja koji su se desili u međuvremenu i zbog diskriminatorne odluke kojom je u Preševu ukinut Opštinski sud, koji je imalo pedesetak godina, kao i javno tužilaštvo, Bujanovac ostao bez Suda za prekršaje i javno tužilaštvo, a Medveđa bez sudske jedinice. U uslovima kada su Albanci totalno zapostavljeni i od vremena kada je reformom, umesto opštinskih sudova, Preševo, Bujanovac ostali sa sudskim jedinicama, i onako loša zastupljenost je drastično pogoršana. Trenutno u Prvostepenom sudu u Vranju ima svega troje sudija Albanaca od 58 sudija koji tu rade, što je negde oko 5%, a Albanci u tom sudskom području čine 25% stanovništva. U Višem sudu u Vranju nema apsolutno nijednog sudije Albanca, nijednog zaposlenog, pa ni prevodioca, a da ne govorim za druge sudske instance. Ovakvom degradacijom opštine, sa 90 i kusur posto Albanaca, zatvaraju se sve mogućnosti da se reši ovaj problem, pogotovo što znamo da u poslednje tri godine, kada je sve otišlo u Vranje, nijedan pripravnik Albanac nije primljen, a kada znamo da čitavu godinu Nacionalni savet Albanaca ima 30% manje finansiranje. Ovde je ministar pravde zvanično rekao da i tokom izrade sudske mreže računalo se, sa zvaničnim podacima, od samo 5.800 Albanaca u Srbiji, da u Preševu ima svega 416 Albanaca, da je ukupno stanovništvo, od onih 35.000 u 2002. godini, sada država tretira u opštini samo sa 3.000 stanovnika. Sada se tu postavlja pitanje – koji je smisao daljih razgovora, ako računamo sa ovakvim šiframa? Gde je onda ekonomski razvoj, kada se i sredstva smanjuju, ne samo Nacionalnom savetu, nego i opštinama? Gde je integrisanje… (Predsednik: Vreme.) … ako smo ovde doneli odluku da nema prijema u državne i javne institucije? Kako ćemo izvršiti integrisanje Albanaca? Kako ćemo rešiti katastrofalnu ekonomsku situaciju sa 80% nezaposlenosti?
Imaćete priliku još tri minuta, imate pravo na dopunsko pitanje, ova tri minuta su vam istekla. Predsednik Vlade, izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedniče, pošto ministar pravde danas nije ovde prisutan, ja bih najnačelnije moguće rekao da je Vlada Srbije usvojila i prihvatila plan koji je dogovoren zajedno sa predstavnicima albanskih političkih partija i lokalnih vlasti na jugu Srbije i da ćemo po tom planu raditi dalje. U tom smislu ćemo nastaviti razgovore. Treba tražiti rešenja za integraciju albanske nacionalne manjine u institucije Srbije i to podrazumeva i sve ovo o čemu ste vi govorili i pitanje je policije, pravosuđa, drugih državnih organa itd. Molim vas da, ukoliko imate konkretnija pitanja, to dostavite pismeno ministarstvu pravde, a ja kao predsednik Vlade i prvi potpredsednik Vlade gospodin Vučić smo razgovarali sa vama i nastavićemo te razgovore, naravno uz koordinaciju šefa tima za tri opštine, uz koordinaciju sa gospodinom Zoranom Stankovićem, tako da će ti razgovori svakako biti nastavljeni. Problem je nastao prilikom donošenja ovih poslednjih zakona koji su različito ocenjeni. Nadam se da postoji dovoljno prostora da razgovaramo o svim temama koje su postavljene u tačkama koje smo jednoglasno usvojili na sednici Vlade, za koje ste se i vi sami opredelili.
Narodni poslanik Riza Halimi.
Ministru pravde sam ja u novembru prošle godine u dopisu objasnio celokupnu situaciju. Zatim, par puta u Skupštini sam ukazivao na teško stanje u ovoj oblasti u pravosuđu, kada su u pitanju Preševo, Bujanovac i Medveđa, i u razgovorima koje smo imali 10. oktobra pokrenuli smo i sa vama to pitanje. Koji je bio rezultat? Da samo dva dana pre glasanja ovde u Skupštini formalno je angažovan državni sekretar da razgovara sa predstavnicima Albanaca, da ih ubeđuje da to što im Vlada pruža je dovoljno i da treba da budu zadovoljni što im se ukidaju sudske institucije koje su imali decenijama, pri tako katastrofalnom stanju koje postoji na terenu, sa ogromnim problemom nedostatka uključivanja Albanaca u sudske institucije. Ako je ovo logika u narednim temama, da samo na tim sastancima pokušavate da ubedite Albance da imaju sva prava po Ustavu, po zakonima, po međunarodnim konvencijama, jedini je problem da Albanci nisu do sada hteli da ostvare ta prava, što je notorna neistina, i da je u tome samo veština ubeđivanja, kako Albanci da se uklope u ovaj državni sistem. Ja vam govorim, Albanci su bili uklopljeni, bili su uključeni. U opštinskom sudu, od pet sudija je bilo četiri Albanca, pre 20 i nešto godina. To je u međuvremenu, 20 godina unazad, tri godine u ovo vreme se stvara ova diskriminatorna situacija. Sada postavljam pitanje. Razgovori su počeli i to je bila važna stvar, ali ako se oni svode u veštinu Vlade da ubede Albance da to što imaju više ne mogu u ovoj državi da ostvaruju, a da im je situacija katastrofalna, gde je problem sa azilantima? Lako je reći da su to lažni azilanti. Šta država radi da ne bude tih azilanata? Zašto oni moraju da traže rešenja po Evropi, čak i na Kosovu? Tamo je jedan broj mladih ljudi uspeo da se zaposli, a ne mogu u svojoj državi. Umesto da rešimo problem sa njima, država sada stvara od njih pravno nevidljiva lica. Oni ostaju bez dokumenata. Ne dobijam ovde nikakav odgovor na pitanje - zašto naši građani, kojima je trebalo obezbediti uslove za povratak, sada postaju pravno nevidljivi, ostaju bez ličnih dokumenata? Ovo su ozbiljne stvari oko kojih moramo ozbiljno da razgovaramo, a ne na način kako ste uradili povodom pravosuđa - pošaljete državnog sekretara. Šta je on mogao? Da čovek bude mađioničar, da ubedi albanske predstavnike da je to što im pruža država dovoljno i da oni nemaju šanse da u ovoj državi nešto drugo postignu i realizuju.
Hvala vam. Da li neko od članova Vlade želi da da odgovor? Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević. Izvolite.
Gospodine predsedniče, prošlo je 16 meseci kako ste potpisali Ukaz o osnivanju Nacionalnog agrarnog saveta. Za to vreme niste uopšte pokazali interes da čujete šta taj savet radi, da li je uradio onaj posao zbog kojeg je osnovan i da se obavestite da su dva člana, jedan od njih iz naprednjačke stranke, Danilo Golubović i drugi Živanko Radovančev, sabotirali rad ovog saveta i bojkotovali, jer nisu došli ni na jednu jedinu sednicu. Mi smo završili ovaj posao – strategiju. Ja sam pokušavao, gospodine Dačiću, od novembra meseca da regularnim putem dođem do vas i da sa predstavnicima, deputacijom Nacionalnog agrarnog saveta uručim ovaj nacrt strategije do 2037. godine, ali nikakav odgovor nisam dobio. Mene zanima, gospodine Dačiću, da li ste vi zainteresovani uopšte za strategiju razvoja poljoprivrede? Iz onoga što smo svi svedoci ovih poslednjih meseci, vidi se da Vlada na svojim sednicama još nije imala pitanje agrara, koje se nalazi u jednom očajnom stanju, a nalazimo se pred stupanjem u Svetsku trgovinsku organizaciju, bez zadružnog pokreta i sa smanjenim investicijama u ovu privrednu oblast. Za gospodina Aleksandra Vučića imam sledeće pitanje. Početkom septembra meseca vi ste dali nalog Bratislavu Gašiću, poznatom teniseru iz Rasinskog okruga, da preuzme Teniski savez Srbije, sa obećanjem da će on rešiti pitanje njihovih loših finansija. Potom je takođe dobio nalog da u Vaterpolo savez uđe gospodin Zvonko Babić, poznati vaterpolista …
Gospodine Trnavčeviću, izvinjavam se, imaćete priliku da završite, ali znate da pitanja možete postaviti samo iz delokruga rada člana Vlade. Tako kaže Poslovnik.
Dozvolite, molim vas. Gospodin Vučić je dao nalog da ovi ljudi dođu i da unaprednjače Vaterpolo i Teniski savez, a potom je opozvao. Moji prijatelji, građani su me zamolili da pitam gospodina Vučića - kada je napravio grešku, kada je delegirao ova dva ugledna sportista u ove saveze, ili kada je dao nalog pre tri-četiri nedelje da napuste te saveze? Imam pitanje, ali otišao je gospodin Antić, oko izgradnje puta od Barija do Oruglice. To je jedan put koji bi otvorio mogućnost da se gore razvije visoka proizvodnja i da počne jedna rekolonizacija, nastanjivanje tog pustog kraja. To se isto odnosi i na put od Prolom Banje preko Radan planine do Bojnika, koji takođe ima lep privredni značaj. Neki dan sam bio u ataru sela Malošnjište, kroz šume, gde se nalaze talozi koje ljudi tamo pokušavaju da iskrče i da privređuju, da umesto fazana i divljih svinja tamo budu lepe plantaže voća. Međutim, gospodina Antića nema.
Vreme, gospodine Trnavčeviću.
Samo da kažem još ovo, gospodine predsedniče. Ne bih koristio ovu priliku da postojeće komunikacije sa premijerom i drugim ministrima ovde funkcionišu, ali toga nema. Zato koristim ovaj poslednji četvrtak.
Reč ima predsednik Vlade. Izvolite.
Pošto u ovoj oblasti, u oblasti poljoprivrede postoji agrarni savet, postoji i nadležno ministarstvo koje se bavi ovom problematikom, Agrarni savet je pripremio strategiju, a takođe je i Ministarstvo poljoprivrede u prošlom sazivu imalo svoje verzije tih materijala, te se nadam da će sada sesti da zajedno pogledaju šta je najbolje iz svih tih dokumenata i da probamo da izvučemo korist od nekog rada u koji su svi uložili. Vi znate kada je reč o ekspertima da uvek postoje različita mišljenja i da je veoma teško da sada mi arbitriramo u svemu tome, ko je u pravu u nekim stručnim stvarima. Što se nas tiče, nas koji rukovodimo radom Vlade, svakako da će biti naša intencija i cilj da se sve pozitivne stvari koje postoje u radu bilo kojih radnih grupa, a bilo ih je nekoliko u prošlom periodu, da iskoristimo ono što je najbolje, jer je poljoprivreda zaista naša kapitalna grana. Upravo ovih nedelja i meseci gospodin Vučić i ja razgovaramo sa našim partnerima, velikim partnerima iz Rusije. Upravo sada u ovim trenucima i čitamo neke materijale iz Kine, jer su donete odluke da Srbija može da mnoge stvari koje proizvodi u oblasti poljoprivrede plasira na rusko i kinesko tržište. Srbija će biti prva zemlja sa kojom će Kina potpisati protokol o načinu odobravanja izvoza mesa, ali je naša sada stvar kako ćemo se organizovati i imamo li uopšte proizvode za tako nešto. To je velika razvojna šansa za našu poljoprivredu, imajući u vidu veličinu tržišta, a da ne pričamo koliko je to stotina miliona ljudi. Treba da iskoristimo te prijateljske odnose koje imamo sa njima, a da smo pri tom svesni da već neke kvote, koje smo i do sada imali kada je reč o EU, čak dolazimo u situaciju da ne možemo da iskoristimo zato što nemamo dovoljno proizvoda. U svakom slučaju, cilj nam mora biti da radimo planski. Zato treba ovom problemu pristupiti veoma odgovorno. Bez obzira što neki možda misle da ta nevidljiva ruka tržišta treba sada da upravlja svim oblastima, u ovom sada slučaju, ako država ne interveniše da pomogne u organizaciji svega ovoga, verujte, ništa neće moći da bude organizovano. To su ogromna tržišta, za šta je potrebna velika proizvodnja. Ta proizvodnja takođe mora da bude planska. Poljoprivrednici moraju da znaju, ne samo poljoprivrednici, nego daj Bože da u narednom periodu imamo i industriju koja se bavi preradom poljoprivrednih proizvoda. Nažalost, mi u ovom trenutku nismo u stanju da iskoristimo sve pogodnosti koje nam sada pružaju te prijateljske veze sa određenim zemljama, tako da mislim da je šteta da se ne iskoriste na pravi način sve ideje koje imamo. Naročito je šteta da povodom raznih planskih dokumenata i strategija postoje različita mišljenja, svađe, konflikti unutar tih ekspertskih grupa koje se bave ovim pitanjima. Razgovaraćemo sa ministrom poljoprivrede, da probamo da izvučemo sve ono što je najbolje iz tih papira. Kad je reč o ovom trećem pitanju, pošto je gospodin Vučić tu, on će odgovoriti na ovo pitanje, mada to pitanje nikakve veze nema sa radom Vlade i ono je pre svega politizirano i provokativno, naravno. Na ovo treće pitanje, zaista nisam u toku, vezano za ovo što ste pitali, za put. Predlažem da se to pismeno dostavi ministru saobraćaja, da vam da zvaničan odgovor.
Reč ima gospodin Vučić.
Pokušaću da na najozbiljniji i najodgovorniji način odgovorim na ono što mi je postavljeno kao pitanje, iako ne mislim da je u tom tonu i na takav način samo pitanje izneto. Naime, nisam davao nikakve naloge, nikome. Možda vam to čudno deluje, na tim mestima su se nalazili gospoda iz stranke kojoj ste do juče pripadali. Ne sećam se da ste takvo pitanje postavljali u Narodnoj skupštini ni za Vuka Jeremića, ni za Dragana Đilasa, ni za mnoge druge, a nisam primetio da su bili veliki teniseri ili košarkaši. Što se tiče mojih naloga, Bratislav Gašić nikada nije bio predsednik Teniskog saveza Srbije, nikada to nije postao. Možda je to želeo, o tome ne mogu da govorim, ali nikada nije postao. Istovremeno, što se tiče odluke koju smo mi doneli na Predsedništvu, a na moj predlog, naša je želja da sportisti budu u sportu koliko god je moguće, da dobri menadžeri budu u sportu a ne političari, zato što mislimo da bi trebalo da je prošlo vreme u kojem se o finansijama u sportu odlučivalo na nekakvim organima vlasti. Sa druge strane, ja sam za razliku od onih koji su bezgrešni bezbroj puta priznao da sam pogrešio i to mi nije problem. U ovom slučaju nisam imao šta da pogrešim. U nekim drugim slučajevima jesam i kada smo ne davali naloge, već kada su neki naši ljudi na lokalu sklapali koalicije mi smo rekli – u redu je. Posle toga se ispostavilo da ti naši ljudi pre svega nisu radili dobar posao, nisu napravili dobre rezultate za te gradove i opštine i mi smo rekli – izađite iz vlasti. Izvinite, to je jedini slučaj u srpskoj savremenoj istoriji da je neka politička stranka u tom obimu i na takav način to zatražila od svoje stranke, od svojih ljudi u lokalu da se tako ponašaju. Nama nije cilj da zauzimamo funkcije, nama nije cilj da napadamo fotelje. Nama je cilj da nešto uradimo u Srbiji i da nešto uradimo za naš narod. Tako smo se ponašali, tako ćemo se ponašati. Da li će sve u Srbiji naići na osudu, da li će ta vrsta politike mržnje koju vidim svaki dan, u kojoj sam najpre za sve ja kriv i kada nikakve veze ni sa čim nemam, te sam danas ni kriv ni dužan morao da ulazim u nekakve odnose unutar B 92, sa kojim apsolutno nikakve veze nemam, pa ću sutra morati da objašnjavam neke druge teme, prekosutra neke treće, zato što je valjda svima u Srbiji najlakše da za sve okrive Aleksandra Vučića ili SNS. Moram da vam kažem da nemam problem ni sa tim, osim što takva vrsta atmosfere nikome ništa nije donela dobro. Pravo da vam kažem, mnogo teško, veoma teško je raditi u takvoj atmosferi intriga, laži, besmislica, ali uvek smo spremni da za sve one koji misle da vlast nema legitimitet, da misle da ne radimo dovoljno dobro, da nas zamene, da pokažu da mogu da rade bolje. Da bi se to dogodilo, postoji samo jedan mali uslov. Pre toga moraju da dobiju veće poverenje i ništa više. Mislim da je narod vrhovni sudija za sve nas i da narod ne možete da prevarite ni time da dan uoči Miškovićevog suđenja pustite priču da je predsednik suda smenjen zato što se vrši pritisak na sud, a da taj čovek nikada nije bio predsednik suda. Nikada nije bio predsednik suda. I da taj čovek i dalje vodi taj postupak. I da to danas morate da objašnjavate. I da svaku laž i besmislicu morate bezbroj puta da negirate, da bi neko mogao da čuje u toj strašnoj kakofoniji bilo kakvu istinitu reč o svemu tome. Ali, bez obzira na to, mislim da naši ljudi, naš narod, odlično osećaju ko se za šta zalaže, ko se za šta bori i oni će uvek doneti najbolji mogući sud, najbolju moguću ocenu o svima nama. Hvala vam najlepše.
Reč ima gospodin Trnavčević.
Gospodine Dačiću, nisam zadovoljan vašim odgovorom. Vi znate da su vas dezavuisali, vas premijera Srbije državni sekretar Danilo Golubović, koga ja nisam ni predložio kad sam dao predlog članova Nacionalnog agrarnog saveta nego je ušao kao čovek jake političke stranke SNS, ni za Živanka Radovančeva. Oni su, ponavljam, sabotirali rad ovog saveta. Ministar Goran Knežević koji je smenjen je dopustio da se formira neka radna grupa. Govorio sam da to nije ni političko pitanje nego privredno pitanjeda se uradi jedna strategije. Trebalo je da date nalog ministarstvu da odustane od te grupe koju su oni formirali da piše svoju strategiju i da zajedno sa nama ovde rade ovaj dokument. To se nažalost nije dogodilo. Što se tiče gospodine Vučića, ovde i mala zemlja u ovoj Srbiji znaju da ste vi glavni inspirator, glavni nalogodavac za sve, pa i za postavljenje i ulazak Bratislava Gašića u Teniski savez. Kako kažete da nije ušao kad ste ga opozvali. Kako možete da kažete za Zorana Babića da recimo, možda i on nije ušao kada je opozvan. Kad ste ga razrešili, ja pitam? A ovo gospodine Vučiću da gospodinu Dačiću, da uručim jer nema drugog načina( narodni poslanik Zaharije Trnavčević prilaže papir).
Reč ima gospodin Vučić. Izvolite.
Moram još jedanput da vas zamolim da ne iznosite neistine, gospodine Gašić nikada nije ušao u Teniski savez. (Zaharije Trnavčević, s mesta: A što ste ga opozvali?) Kako da opozovem čoveče nekoga ko nije ni ušao nigde. (Zaharije Trnavčević, s mesta: Pa, to je pitanje?) Dakle, ovo je suština onoga o čemu sam malo pre govorio. Dakle, gospodin Trnavčević je rekao pa to i jeste pitanje. Sad ja pitam kako sam mogao da opozovem nekoga ko negde nije ni ušao. I sad vi to morate da objašnjavate građanima Srbije za mnogo ozbiljnije stvar. Ne biste verovali gospodine Trnavčeviću, bavim se mnogo važnijim problemima od Teniskog saveza koji mnogo poštujem, od Fudbalskog saveza, Košarkaškog saveza i svih drugih saveza. Imam mnogo posla, ne mislim da sam lenj čovek, ali u to vreme koje radim sasvim sigurno nemam vremena da o takvim stvarima razmišljam, a kamoli da ih rešavam.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Uvaženi gospodine predsedniče Vlade, poštovani gospodo ministri, želeo bih da postavim pitanje pre svega gospodinu Dačiću mada možda i neki drugi članovi Vlade mogu da daju odgovor. Pitanje vezano za ono što je za nas u Vojvodini verovatno najspornija privatizacija, a koja nije na listi EU, 24 je tamo nabrojano, a ovo je 25 i mislim da je ta daleko najspornija, a tiče se privatizacije NIS-a. Nijedna, odnosno ne nijedna, ali većina stranaka koje danas čine Vladu nije učestvovala u tom čuvenom aranžmanu i to je tada najavljivano kao posao veka. To na neki način i nije privatizacija, jer firma koja je preuzela NIS nije privatna nego je državna. To je, više da kažem, „gaspromizacija“ NIS-a i to jeste bio posao veka, ali za ruskog partnera ne za državu Srbiju. Mislim da bi građani Srbije trebalo da dobiju neke odgovore vezano za tu transakciju pogotovo što imamo slučaj da recimo, u susednoj Hrvatskoj se dovelo u pitanje to na koji način je privatizovana naftna industrija i svedoci smo da neke zemlje pokušavaju da se izbore sa tom situacijom u smislu da je transparentnost i sam način na koji je do toga došlo doveo u pitanje i sam pravni posao. U slučaju NIS, prodato je 51%, kao i skladište nafte, odnosno gasa Banatski Dvor, ali ono što je verovatno pitanje broj jedan u ovom slučaju, ko je tačno izračunao da Naftna industrija Srbije vredi 400 miliona eura, a ne milijardu i sto, ili dve milijarde, koliko su bile neke procene. U svakom slučaju vaša predanost da se nekim specijalnim interesima stane na put je za poštovanje, ali prodati ne samo naftnu industriju, nego i rezerve nafte i gasa koje su procenjene na devet milijardi dolara, odnosno sedam milijardi eura za cenu od 400 miliona, a znamo da je „Maksi“ diskont prodat za milijardu, odnosno tržišna pozicija, tj. monopol, su ono što se prodavalo zajedno sa tim izvorištima nafte. Mislim da bi građani Srbije morali da dobiju neke odgovore kako je do toga došlo i na osnovu koje matematike se izračunalo da kompletne rezerve nafte i gasa, uključujući i rafinerije i 200 benzinskih pumpi itd, spisak objekata se i dan danas evidentira, 40 različitih odluka Vlade je doneto da se imovina prebaci na NIS, tj. nije se ni znalo šta se prodaje, na koji način se došlo do cifre od 400 miliona. Eto to bi bilo moje pitanje. Zahvaljujem.
Gospodin Vučić.
Zahvalan na pitanju koje ste postavili, želim da odgovorim na sledeći način. Mi smo u toku ove godine se bavili mnogim brojnim predmetima, ali pre svega u fokusu su bila 24 sporna predmeta na kojima je insistirala gospođa Verica Barać, zatim je to u svojim zvaničnim zahtevima ponovila i EU, ali mnogo važnije od EU i od svakog od nas pojedinačno jeste činjenica da mi time pokazujemo da smo bili spremni da se uhvatimo u koštac sa velikim i važnim slučajevima koji su imali i ne male političke konotacije nosili sa sobom, dakle, želim da vas obavestim da do nedelje, dakle, će biti završeno u potpunosti rad na ta 24 predmeta. Tužilaštvu će ostati da se još o četiri predmeta, inače, što se tiče predistražnog postupka svi će biti u potpunosti završeni, dakle, u nekim slučajevima je podignut optužni akt ili optužnica, u nekim slučajevima nije bilo osnova i sve ćemo potpuno jasno reći. Želim da direktno odgovorim na ovo vaše pitanje – mi nismo imali nikada osporavanje na bilo koji način, sem političkog osporavanja, pravno osporavanje takve privatizacije radile su ovlašćene kuće uzgred, procene, mere, linč, ali ne želim ni da pravdam niti da osuđujem bilo šta u tom postupku, niti sam učestvovao, sem podataka kojima danas raspolažem, sam više o samom procesu, nastanku ugovora ili u svemu drugom. Želim da vam ukažem na jednu drugu stvar gde mi Srbi treba, ili građani Srbije, izvinjavam se, da se dobro uhvatimo za glavu i da se zapitamo kakav smo mi to sebi sve problem napravili? Kako je moguće da mi pre nego što smo ušli u privatizaciju NIS, naš NIS je imao godišnje gubitke verovali ili ne, kao apsolutno monopolsko preduzeće? Da li vi možete da verujete da smo mi prošle godine imali gubitak u „Lutriji Srbije“, što je nemoguće, dakle, ljudi moraju da znaju da se premije izdvajaju iz 50% onoga što ljudi uplate? Da to mora da bude zarada, kolika god, ali mora da bude zarada. Mi smo uspeli da napravimo gubitak od 1.600.000 evra. Pitajte me kako, ja i dalje ne razumem samo čitam papire, čitam bilanse i odlično znam da pročitam i aktivu i pasivu i završne bilanse. To je moje pitanje za NIS. Reći ću vam ja tačno, oni su eksploatisali našu naftu. Reći ću vam uradili su ovo i ono. Zato je ovoliko veliki profit, ali ću vas pitati kako je moguće da smo mi pravili minus sa NIS-om i ko je za to odgovarao? Opet nije niko. Sumnjam da na tome postoji samo politička odgovornost, siguran sam da ima i druge odgovornosti, ali nažalost ne možete da stignete sve da uradite. Bezbroj puta ne želeći ni o kome ništa loše da kažem, mi svi imamo problem i sve naše političke stranke. Mi smo u nekom žrvnju političkih sukoba stalno, stalno pravljenju loše atmosfere oko svih vlasti i opozicije, oko svih, a nikada se ne zapitamo, hajde da sednemo malo više da radimo. Hajde da probamo da napravimo nešto i da ocenimo svoje rezultate gorima. Pa nisu nam za to Rusi krivi. Nisu nam Rusi krivi, za to smo mi krivi. Kao što nam i za ove druge stvari nisu krivi Amerikanci, Nemci ili ne znam ko, pa mi smo krivi. Naša nesposobnost, naš nerad, naša neažurnost, naša nedovoljno marljivost, i ako bude bilo, bilo kakvih pravnih zahteva za preispitivanje te privatizacije, nikakav problem. Državni organi uvek stoje na raspolaganju svima koji žele proveru bilo kakvih navoda. Dakle, mislim da mi danas imamo problem, mi danas imamo nesporan problem i to nije pitanje partija SNS, SPS ili ne znam koga. Imamo nesporan problem sa dugom „Srbijagas“. To imamo, ne samo zbog ovakve ili onakve sposobnosti ljudi u „Srbijagasu“, već to imamo i zbog toga što smo uvek subvencionisali gas, snižavali cenu, uvek se kupovao socijalni mir, to smo radili kroz toplane, kroz telefonske račune i zato vam je danas telefonska pretplata 430 dinara, tri puta jeftinija nego najjeftinija u regionu i tako nam je sve. Zato što nikada nismo želeli da izgradimo pravu privredu, nego smo uvek kupovali vreme do nekih novih izbora, da bismo čuvali sopstvenu političku moć. Samo vas molim da razumete poziciju u kojoj se nalazimo, a ja sam spremio, ako ste vi zainteresovani za svaki predmet, ovde pojedinačno od ova 24 da vam izložim sve do čega smo došli, a to će policajci i tužioci u subotu, sve potanko moći da objasne, iako odmah želim da kažem da Savet za borbu protiv korupcijeod kojih smo to dobili, u dva predmeta je izrazio nezadovoljstvo i u pravu su, jer su neki drugi aspekti istraživani i izučavani, a ne oni na koje su oni ukazivali i to će biti, dat je PO policiji, i očekuje se da i to bude završeno u kratkom periodu.
Reč ima gospodin Đorđe Stojšić. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru. Vaš odgovor nas dovodi do drugog pitanja, a to je visina rudne rente, jer mi smo najviše isticali u više navrata da je to jedan od načina da se budžet dopuni, s obzirom da smo u ozbiljnoj finansijskoj krizi i stvarno ne postoji ni jedan razlog, zbog čega je ona najniža u Evropi, u Albaniji je 12%, 10% je u Sloveniji, a u toj istoj Rusiji je daleko više i u većini zemalja je progresivno. Brzina kojom se eksploatišu domaće rezerve nafte, NIS sada jeste profitabilan, ali najveća je sramota da, dok je bio u rukama naše države, radio sa gubitkom, ali jedan od razloga je upravo količina nafte iz domaćih izvorišta koje je sada količinski duplo u odnosu na ono što se eksploatisalo nekada. Mislim da je matematika ruskog partnera jasna i dokle god je rudna renta 3% ili 10, ili 15, razlika je oko 30 miliona evra godišnje, da će nastojati da crpe domaće rezerve što brže mogu i to je ekonomska logika, što je njima omogućeno sporazumom. Ono što bi bilo dobro, mislim da energetska bezbednost i stabilnost, trebala bi biti jedan od prioriteta, ne ove vlade, bilo koje vlade i dobro je da se krenulo u pravcu stvaranja robnih rezervi i da makar na neki način imamodomaće rezerve nafte. Ne znam da li je, odnosno nije do sada nikakav formalni zahtev otišao prema ruskom partneru da se sporazum revidira ili da se makar pokuša nekakva izmena, ali možda je to jedan od pravaca u kome treba razmišljati. Svedoci smo toga da ruska država koristi taj svoj energetski uticaj na mnoge zemlje, da sprovode nekakvu svoju političku agendu, ali se nadam da Srbija nikada neće doći u tu situaciju. Mislim da smo mi naš evropski put zacrtali i da smo daleko poodmakli iako po izjavama nekih ruskih zvaničnika shvatamo da i njima nije mnogo drago što idemo tim putem. U svakom slučaju to je možda razmišljanje za celu Vladu, ali nekakva koherentna aktivnost više ministarstava nadam se da će dovesti do toga da imamo jedinstven cilj, a to je da nema potrebe da stranim državama plaćamo za nešto što se nalazi u domaćim izvorištima nafte i gasa i da neko drugi stvara ekstra profit gde je zbog jednih izbora neko prodao budućnost generacija dece koja bi mogla od tolikih sredstava da žive i da se školuju. Trideset miliona evra godišnje, kažem vam za do 2038. godine mislim da je sporazum, to je skoro milijardu evra za narednih 25 godina. Zahvaljujem.
Reč ima Aleksandar Vučić.
Računica vam je prilično tačna. Između 30 i 40 miliona. Bliže 40 nego 30 miliona. Kao što vidite, niko ništa ne krije od nas. Sada ću pokušati da dam i politički odgovor i šta se stvarno zbivalo. Bilo je naših pokušaja bezbroj, bezbroj pokušaja da razgovaramo, ali, su se naši ruski partneri uvek pozivali na ako se ne varam na član 12, član 13. izvinjavam se Međudržavnog sporazuma Srbije i Rusije. U sastavljanju Međudržavnog sporazuma nisam učestvovao. Jasno su nam stavili do znanja da ukoliko bismo menjali visinu rudne rente, a to je moglo i ranije da se uradi, da to ne bi bilo dobro za naše bilateralne odnose. Ja vam sam postavljam pitanje – mislite li da nam je drugačije u odnosu sa drugim silama? Reći ću vam – nije. Hoćete da vam kažem da je malo ljudi, a dobro je uvek da procenjujete i normalni ljudi i ozbiljni političari procenjuju uvek snagu zemalja i međunarodne okolnosti i sve drugo, ali razumno je da uvek rade za svoju zemlju, za svoju Srbiju. Plašim se da biste se začudili kada biste primetili koliki broj političara misli da će neke da dovedu na vlast, a neke da skinu sa vlasti, ove ili one sile, a na kraju zaboravljaju da građani Srbije su ti koji o tome donose odluku. Mi nismo imali tu snagu da promenimo visinu rudne rente. Pitate li me da li bi bilo dobro da je viša rudna renta? Kažem vam bilo bi dobro. Sad vam kažem nešto što je jeres, bilo bi dobro, nismo uspeli. Nismo imali tu snagu, kao što su oni pre nas imali još manju snagu kada su to ugovarali. Nadam se da će neke sledeće generacije kada Srbija bude jača, ekonomski jača, politički jača imati tu vrstu snage, i da će imati tu vrstu snage da zadrži odlične odnose sa Rusijom, a da Srbija bude član EU. Dakle, ja se nadam da ćemo tu vrstu snage imati. Sada da vam kažem o drugim političkim stvarima. Hoćete da vam kažem da sam 10 puta uputio zahtev pojedinim zapadnim ambasadama – dajte nam snimke na osnovu kojih ćemo mi da pohvatamo sve krivce za nešto što tražite. Znate li da te snimke nismo dobili. Nema snimaka. Pa šta da radimo sad? Da idemo da lovimo političke protivnike zato što neko misli da bi to bilo dobro bez dokaza? Ja u tome neću da učestvujem, zato što nas posao nije i nikada nećemo zadovoljiti strane zemlje, nikada, jer smo mi mali, oni su veliki. Naš posao je koliko možemo da uvek zaštitimo interese Srbije, uvek da štitimo i da zaštitimo interese Srbije. Mislim da je Sporazum sa Rusima doneo više koristi, nego štete svakako Srbiji. Da li je moglo da bude bolje? Moglo je, kao i mnogi drugi sporazumi koje smo pravili, ali stvari nikada nisu crno bele i ne možemo ih posmatrati za i protiv, i najlakše bi mi bilo da kritikujem one koji su učestvovali u pravljenju tog sporazuma koji sede ispred mene, i sa moje leve strane. Ja to ne mogu da uradim zato što onaj koji se bavi državnim poslom i državnom politikom zna koliko teških i nekada, ne odluka koje su popularne i koje lako narod može da prepozna kao dobre morate da donesete. Na dnevnom nivou morate 10 da ih donesete. Da li mislite da je neko popularan danas što su svi sindikati odbili ili što ceo „Telekom“ danas bruji kako je kriv ovaj ili onaj ministar ili potpredsednik Vlade što oni nisu dobili 30% trinaeste plate? Izračunajte koliko je u parama - pet miliona evra. Govorili smo 30 miliona evra samo na tome je država uštedela pet miliona evra, da ne pričamo o nekim drugim stvarima. Je li popularno? Pa nije popularno. Zato što će ti ljudi vas da smatraju krivim za tako nešto, ali takve odluke morate da donosite na dnevnom nivou. Tako su i ti ljudi morali tada da donose takvu odluku, i nisu razgovarali sa jednakim i taj ko vam kaže da se razgovara sa jednakim kad se razgovara sa velikim svetskim silama taj vam ne govori istinu. Da mi razgovaramo, trudimo se uvek da čuvamo i da držimo do digniteta Srbije, do ponosa naših građana, do suvereniteta naše zemlje, ali to nije jednostavno razgovor jednakih. Mi kad razgovaramo o ulasku Srbije u EU, ne kažete ljudi da se pitaju samo oni koji su nam najveći prijatelji i koji nisu priznali Kosovo, već se pitaju pre svih Nemačka, Engleska, Francuska, Italija, Španija. Španiju sam dodao kao petu, dakle ove su zemlje sve priznale nezavisnost Kosova. Morate da razgovarate, morate da vodite računa o svojoj zemlji i interesima svoje zemlje. Samo hoću da vam kažem da ne želim da osudim bilo koga zbog toga iako bi to možda bilo lako i ako bi se na tome gradili politički poeni, ljudi moraju da razumeju da je realnost u političkom životu Srbije i u odnosu prema pojedinim silama mnogo drugačija neo što to nama izgleda kada čitamo naše novine i kada gledamo naše televizijske kanale. Izvinite i hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedniče, članovi Vlade, kolege i koleginice, ja imam nekoliko pitanja za gospođu Mihajlović. Naime, umesto da kupuje direktno od proizvođača, ruskog „Gasproma“, Srbija naravno sav svoj gas uvozi preko dva posrednička preduzeća, prvog dobro poznatog „Jugorosgasa“ i drugog kasnijeg posrednika tzv. „RST“, odnosno „Rusko-srpske trejding“ korporacije. Naime, vi ste bili ti koji ste govorili o tome upravo da postojanje te posredničke firme„Rusko-srpske trejding“ korporacije prilikom transporta gasa, donosi, odnosno doprinosi lošim poslovnim rezultatima „Srbijagasa“. Moje pitanje jeste, ukoliko je to zaista tako, zbog čega se onda ne bi raskinuo ugovor sa takvom posredničkom firmom, a tim pre ukoliko se ima u obzir činjenica da je upravno-fiskalni savet bio taj koji je ukazivao i koji je upozoravao na to da uspeh fiskalne konsolidacije upravo zavisi od toga šta će biti sa „Srbijagasom“. Rusija je Ukrajini, to sigurno vi već znate bolje od mene, snizila cenu gasa za trećinu, sa 400 na 268 dolara za 1000 kubika gasa. Ukoliko smo već dali „NIS“ ispod onako svake tržišne cene, a činjenica je da to jeste urađeno, a ono što je realnost, realnost je takođe sa energetski sporazum kada je zaključen sa Rusijom, najmanje imao veze sa energijom, a mnogo više veze je imao sa nečim drugim. I kada se kasni sporazum zaključuje onako u gasovitom stanju, drugačije ne može ni da nam bude, a po mom ličnom ubeđenju time je izvršeno jedno teško krivično delo a ne može se okvalifikovati kao zloupotreba službenog položaja najviših državnih funkcionera, već nešto što se nekada nazivalo, a neki poslanici vole to da ovde u Skupštini u poslednje vreme pominju – veleizdaja; i time smo zapravo zemlja u regionu koja ima manjinski udeo u kompaniji koja gradi Južni tok, dakle u „Saut strim Srbija“, pa mene zanima zbog čega onda recimo kao i Ukrajina, Srbija ne bi dobila nižu cenu gasa? Umesto toga, takođe imali smo prilike da čujemo od direktora „Srbijagasa“ da je zapravo Srbiji oprošten iznos penala za gas koji Srbija eto nije povukla i da li to znači da mi zapravo zavisimo samo od dobre volje Ruskog „Gasproma“. Takođe, moje sledeće pitanje je isto upućeno vama jeste, mediji su celo leto pisali o tome da građanima, kao što smo svi svedoci, mogli smo pratiti i čitati, stižu po nekoliko računa za struju, vi ste lično bili ti koji ste odlazili na šaltere EPS, koji ste apelovali na to da EPS reši taj problem i moje sledeće pitanje jeste, zašto upravo EPS, zašto je njoj zapravo bilo potrebno toliko vremena, gotovo pola godine da izmeni te potpuno nerazumljive račune za utrošenu struju? Sada vi kažete da je stigao nov predlog. Pa, ako je stigao, vi kažete da taj isti mora i da se doradi. Moje pitanje jeste na šta ste tačno konkretno mislili kada ste rekli da taj predlog mora da se doradi? Hvala.
Ministar Zorana Mihajlović.
Hvala na pitanjima. Da krenemo od početka, vezano za posredničke kompanije. Kada govorimo o „Jugoros-gas“ kompaniji, da vas podsetim, prošle godine Srbija je potpisala ugovor o dugoročnoj nabavci gasa, odnosno „Srbijagas“ to radi preko „Jugoros-gas“ a „Jugoros-gas“ to nabavlja od „Gasprom eksporta“. Dugoročni ugovor koji je bio već dogovoren u prethodnoj vladi, nije bilo moguće napraviti bilo kakve izmene u tom smislu, kada govorimo o „Jugoros-gas“. Ako govorimo o drugoj posredničkoj kompaniji, Vlada je donela odluku, to su ugovori o poslovno-tehničkoj saradnji, da nijedan takav ugovor ne može više da se potpiše između „Srbijagasa“ i RST ukoliko Vlada nije upoznata sa takvim ugovorom. Vlada je napravila jedan korak u tom smislu, zato što smo mi došli do tog zaključka, koji ste vi sada izneli, da to može da bude problem za poslovanje samog preduzeća. Da se vratim na priču oko „Srbijagasa“, postoji ozbiljan finansijski problem u tom preduzeću. Ministarstva privrede, finansija, a i energetike, seli smo i razgovaramo kako da rešimo pitanje „Srbijagasa“, upravo zbog toga da nam to ne bi napravilo problem u budžetu. Sada više ne govorimo o „Srbijagasu“, nego govorimo o budžetu cele zemlje. To je nešto što će se rešavati u narednom periodu i mnogo brže nego što to mislimo. Kada pominjete Ukrajinu, ne zaboravite gde se nalazi Ukrajina, na kakvom mestu se nalazi i koliko je trenutno značajna za Rusiju i EU. Naše mesto nije takvo da možemo da vršimo neku vrstu „ucene“ da bismo sada govorili o tome da li će ovde da se snizi cena gasa i da li će nama da se to omogući. Potpuno su nam različite pozicije, ako posmatramo Ukrajinu, sa jedne strane, i ako posmatramo Srbiju, sa druge strane. To nisu ekonomske, nego govorimo o političkim i drugim pozicijama. Što se tiče oproštenih penala, ti penali su prvi put stavljeni u ugovor za 2013. godinu. Ne znam o kojim drugim penalima se govori. Ministarstvo energetike je izdalo saopštenje tim povodom. Drugih penala pre 2013. godine nije bilo. Prvi put su stavljeni u ugovor za 2013. godinu. Što se tiče „EPS snabdevanja“ i računa koje je „EPS snabdevanje“, nova kompanija EPS-a, izdalo, odnosno dala predlog. Da, zašto im je trebalo, da ne komentarišemo zašto je EPS-u trebalo toliko vremena i zašto nije razmišljao ranije da se okrene više potrošačima, budući da mi otvaramo tržište na srednjem naponu od 1. januara ove godine, a sledeće godine otvaramo tržište za sve potrošače, 2015. godine, verujem da će uz pomoć Ministarstva biti mnogo agilniji. Ono na čemu mi insistiramo, sada u računu, jeste da se tačno zna svaka stavka fiksnih troškova koje potrošač, kupac, svako od nas treba da plati, mora da zna šta znači obračunska snaga i gde taj novac ide, šta znači naknada za „EPS snabdevanje“ i šta znači procenat koji se daje za povlašćene cene za obnovljive izvore energije. To su stvari na kojima smo insistirali da budu lepo objašnjene. Mi po zakonu moramo da imamo određene stvari koje stoje na računu. Dakle, po metodologiji Regulatorne agencije za energetiku itd. Znači, smatram da ovaj račun koji će Ministarstvo predstaviti, koliko u ponedeljak sledeće nedelje, može se reći, je prvi korak u onom računu koji treba da bude potpuno pregledan. Da, građani će moći na jednoj strani da vide koliko su potrošili kilovat časova, koliko ih to košta, koliki je eventualni dug, a sa druge strane računa će imati sva objašnjenja za svaku stavku unutar računa. Promenom tarifnog sistema u toku 2014. godine možemo očekivati da taj račun bude još pregledniji. Koliko se moglo trenutno, mislim da ćemo uspeti da uradimo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala na ovim odgovorima. Naime, imam još jedno dodatno pitanje za, takođe, gospođu Mihajlović. Budući da je završen prvi javni poziv za izgradnju hidroelektrana, vi ste bili ti koji ste u poslednjih nekoliko nedelja najavljivali drugi. Mene zanima da li će tog drugog javnog poziva za izgradnju biti i ukoliko već sada znate, ukoliko je već sada izvesno da će ga biti, moje potpitanje je – kada će to biti? Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Jedna od retkih stvari koja se desila dolaskom, odnosno formiranjem nove Vlade, po prvi put u energetici je napravljen jedan pregledan javni poziv za izbor potencijalnih investitora za izgradnju malih hidroelektrana. Prvi je bio u toku godine i završio se sa 212 memoranduma koji su potpisani na liniji potencijalni investitor, lokalna samouprava i Ministarstvo. Ministarstvo zbog toga da kontroliše ili da pomogne investitoru da lakše dođe do svojih dozvola. Ono što je novitet jeste da 30. decembra se raspisuje novi javni poziv u stranim i našim medijima za 142 lokacije za izgradnju malih hidroelektrana. To je nešto što mislim da može biti dobro. Prvi javni poziv treba da donese Srbiji investicije, kada se sve skupi, između 350 i 400 miliona evra. Ovaj drugi javni poziv bi trebao da bude oko 200 miliona evra. Kada sve to budemo skupili trajaće 60 dana. Sve što se tiče iskorišćenja naših izvora, verujem da će ići na ovaj transparentan i pregledan način. Hvala vam što ste pitali, jer je ovo značajno za obnovljive izvore.
Reč ima predsednik Vlade.
Dozvolite mi, pošto ste sami rekli… Zamolio bih poslanike, zbog vas smo došli, saslušajte nas. Pošto ste govorili o vrlo ozbiljnoj temi, a to je politički deo sporazuma, da je to u stvari politički sporazum sa mnogo više političkih, nego ekonomskih parametara između Ruske Federacije i Srbije, a vezano za Energetski sporazum. Mislim da je zaista krajnje vreme da onikoji su potpisali taj sporazum kažu nešto o tome. Dokle će više da brani ova koalicija taj sporazum, koji nije uopšte ni videla, ni potpisala? To je potpisano u vreme vlade Vojislava Koštunice, kada je predsednik Republike bio Boris Tadić. To je bila koalicija koju je vodila DS i DSS. Otvorite usta, kažite nešto o tome. Što ste potpisali to? Što ste potpisali? Čuo sam da je Borko Stefanović, u „Insajderu“ sam video da je vodio neke pregovore oko toga. Objasnite zašto ste to dali tako. Objasnite kako je sada to ispalo da smo pod tim i tim uslovima to radili. Vas gospođo Batić molim da njima postavite to pitanje. Rado ću vam odgovoriti. Znam da oni sada nisu u poziciji da budu u Vladi da biste im postavljali pitanja i mislim da neće ni biti u bližoj budućnosti, ali u svakom slučaju možete preko medija da im uputite to pitanje. Predsednik Tadić je bio na potpisivanju toga. To je iskorišćeno u predizbornoj kampanji, ako se sećate, bili su neki izbori tada. Da li je tako? Trebalo je slikati se sa Putinom pred izbore. To je u stvari urađeno da bi se naškodilo Tomislavu Nikoliću. Nemojte sada da mi odgovaramo na ta pitanja šta tu piše. Vi ste se dogovarali. Vi ste potpisali to. Zašto ste se potpisali? Hoćete li da odgovorite Srbiji na to pitanje? Mi smo bili u opoziciji, gospođo Kolundžija, nemojte da pričate tako. Da li je tako? Prema tome, isprsite se i kažite – jesmo, to smo uradili. Mi sledimo ono što ste vi potpisali. Nemojte nama da prebacujete to ko je šta potpisao, ko ima koliko procenata, za koliko para je to prodato. To ste uradili zbog političkog marketinga u izborima i slikanja sa Putinom. U svakom slučaju, da li je to bilo dobro ili ne, moram da vam kažem… Velja je bio tu. Zamolio bih ministra Velimira Ilića, kada smo već kod ove teme, da on malo pojasni kako su išli ti pregovori, ko je u svemu tome imao ulogu, kako je to išlo. Ako dozvolite gospođo Batić, zamolio bih vas da se dopuni malo ova informacija. Dosta mi je više da odgovaram na pitanja o nečemu što je neko potpisao pre ko zna koliko godina. Pitajte me nešto za ovo što sada radimo i za to smo spremni da odgovaramo. (Borislav Stefanović, sa mesta: Samo da dobijemo reč, pošto sada nemamo pravo.) Gospodine Stefanoviću, koliko ja vidim, gde god da otvorim neki mediji više ste prisutni od nekih drugih koji se nalaze u vlasti. U svakom slučaju, ne sporim vam pravo da, niti imam protiv da bilo šta kažete sada, ali nisam ja kriv što vam pozicija nije sada takva da možete da odgovarate na poslanička pitanja. Zamolio bih da neko konačno odgovori na ta politička pitanja - zašto smo to uradili u tom trenutku? Na ta pitanja ne može da odgovori Ivica Dačić, ne može da odgovori Aleksandar Vučić, ne može da odgovori Tomislav Nikolić. Može da odgovori Vojislav Koštunica, Velimir Ilić, Boris Tadić i drugi koji su u tome učestvovali. Ne znam da li je Rasim o tome pregovarao, možda jeste, ali Borko verovatno zna ko je bio u toj grupi za pregovore. Tako sam video u „Insajderu“. Ne znam da li je to tačno? Vi ste za mene politička partija i zaista ne vidim ništa loše u tome da polemišemo. Nismo mi ovde došli da imamo uspavanku. Nije mi bilo baš po volji ovo što je do sada bilo. Bilo je previše mirno. Ne odgovara trenutnom stanju na političkoj sceni Srbije. Ako ste toliko za te izbore, ako ste toliko za tu političku borbu, dajte da se rasplamsa. Možemo deset dana da dolazimo ovde u parlament. Šta vi mislite, da se neko plaši rasprave sa vama? Jedva čekam da dođem ovde u Narodnu skupštinu zato što nemam od čega da se plašim. Hvala.
Reč ima ministar Ilić.
Poštovani narodni poslanici, želim da pojasnim neke stvari o kojima je govorio premijer i da jednom za svagda znamo jednu pravu istinu šta se zapravo dogodilo. Politički vrh državni tadašnji bio je jednoglasan da se potpiše sporazum. Tu nije bilo dileme, ali došlo je do jednog velikog problema. Tačno, bila je kampanja i predsednički izbori. Predsednik Srbije je otputovao nekoliko dana ranije da bi to pripremio, a premijer je došao nešto kasnije sa nama ministrima. Šta se zapravo dogodilo? Nije moglo da se dogovori ko da potpiše. Onda sam ja bio kao neutralni između dva tabora i Vlada je bila jednoglasna da ja kao neutralna politička neka ličnost, nisam ni jedan, ni drugi tabor bio tada u tom sistemu, nisam bio ni za Borisa, ni za ovo, ali dogovor je bio jednoglasan da prihvatim da potpišem. Vlada je donela zaključak da u Moskvi u prisustvu predsednika Srbije, premijera Srbije i predsednika Rusije i premijera Rusije se potpiše taj sporazum sa potpredsednikom Vlade Rusije. Kada smo došli u Moskvu, obavili sve te razgovore, završili, došlo je vreme potpisivanja. Tada je nastao cirkus. Potpredsednik Ruske Vlade i ja smo zauzeli pozicije da potpišemo. Iza nas su trebali da stanu predsednik Rusije i predsednik Srbije prvo, pa je neko izneo stolicu premijeru Srbije i onda u momentu potpisivanja nema jedne stolice, Koštunica dolazi i nema gde da sedne. Ovi brzo donesu stolicu, postave, a ovi opet brzo iznesu stolicu, ovi donose i posle toga Putin reaguje i kaže – stolica da se vrati i onda se sve to tako završilo da su svi prisustvovali potpisivanju. Ne želim da ovo više komentarišem, ali bio je stav tadašnjeg državnog vrha, od predsednika Srbije, Vlade Srbije tadašnje, premijera, svih funkcionera jednoglasan da se sporazum potpiše i sporazum je potpisan. Znači, nije bilo nikakvih problema i onda se sve to završilo kako se i završilo. Mislim da sam malo pojasnio, predsedniče.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala. Meni je nekako draže bilo da odgovore slušam od ministarke Mihajlović. Na kraju krajeva, njoj sam i uputila pitanje. Gospodine Dačiću, mislim da me niste pomno pratili kada sam izlagala, jer da jeste verovatno bi i sami zaključili šta sam htela reći. Rekla sam da kada je Energetski sporazum sa Rusijom zaključen najmanje je imao veze sa energijom. Rekla sam takođe da kada je zaključivan počinjeno je jedno teško krivično delo kojim se krčmi nacionalno bogatstvo. Kada je zaključivan taj isti Energetski sporazum, sada znamo, svi ste lepo rekli ko je i kada zaključio, da je tada izvršeno jedno krivično delo, a nije zloupotreba službenog položaja, nego nekada što se zvala veleizdaja, pa sam takođe rekla da neki poslanici na tu veleizdaju vole da se i danas pozivaju. Dakle, niste me pratili šta sam htela da kažem, a gospodinu Iliću se zahvaljujem. On uvek duhovito i na jedan opsežan način pokušava da nas zabavi i da nam objasni pravo stanje. O onome što je DHSS imala tada na čelu sa Vladanom Batićem, vrlo dobro je objasnila taj energetski sporazum u jednoj šaljivoj kolumni, budući da je bio i kolumnista jednih dnevnih novina. Naziv tog Energetskog sporazuma sa Rusijom nosio je naziv „gasovito stanje“, jer kakav sporazum, gasni sporazum, takvo je isto i gasovito, ali, u toj kolumni je pisalo – čitaj pijano stanje, jer u tom stanju se nalazila tadašnja Vlada kada je takav sporazum zaključila. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Dame i gospodo članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, jeste da je razbijena ova kamerna atmosfera, ali ne bih da izlažem političke memoare, nisam još u tim godinama, nego bih postavio konkretna pitanja predsedniku Vlade i prvom potpredsedniku Vlade. Ovo pitanje će se ticati Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji. Znam da nisu ove stranke bile na vlasti kada je taj sporazum potpisan 2008. godine, odnosno nisu sve stranke iz današnje vlasti bile u toj vlasti i znam da niko od sadašnjih ministara tada 2008. godine nije mahao naliv perom, ali mislim da pitanja treba postaviti čelnicima sadašnje Vlade zbog toga što bi nešto trebalo uraditi povodom ovih pitanja. Naime, na prvi pogled se može pomisliti da se radi o pitanjima iz oblasti poljoprivrede, ali se radi o strateškim pitanjima, o političkim pitanjima. Premijer je malo pre rekao da je poljoprivredna kapitalna grana u Republici Srbiji i upravo zbog toga bih želeo da pitam predsednika i prvog potpredsednika Vlade šta žele da učine, šta je politika Vlade povodom činjenice da po ovom Sporazumu, član 63. Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji, državljani EU, državljani država članica EU od 1. septembra 2017. godine mogu da stiču pravo svojine nad poljoprivrednim zemljištem u Republici Srbiji pod kojima to mogu učiniti i državljani Republike Srbije. Ni jedna država koja je želela da postane članica EU to nije dopustila državljanima država članica EU nekoliko godina pred pristupanje EU, nego su to učinili nekoliko godina nakon punopravnog članstva. Izneo bih samo nekoliko primera. Republika Češka je ispregovarala taj sporazum o stabilizaciji i pridruživanju da tu mogućnost mogu da stiču državljani EU 10 godina nakon pristupanja Republike Češke EU, u Poljskoj 12 godina, u Letoniji, Litvaniji, Mađarskoj, Slovačkoj 10 godina, u Sloveniji sedam godina itd. Mislim da još uvek ima mogućnosti da se ovo konkretno rešenje izmeni, ne revizijom Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji, nego izmenama određenih zakona Republike Srbije, pre svega tu mislim na Zakon o poljoprivrednom zemljištu Republike Srbijei u skladu sa tim postavljam pitanje. Hvala.
Gospodin Aleksandar Vučić. Izvolite.
Ovo je krupno i teško pitanje za nas i uopšte ne želim, iako bi mi bilo najlakše da vam kažem – rešićemo to pitanje pre 1. septembra 2017. godine, na lak način, neće biti lako. Ne želim da prebacujem krivcu na bilo koga zato što ne znam kako i koliko je teško bilo pregovarati taj Sporazum svojevremeno. To su neki drugi ljudi radili, ali želim da vam ukažem na činjenicu da nisu sve zemlje imale eseje, dakle Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, pa i pomenuta Češka o kojoj ste govorili, uopšte nije imala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. To je jedan od razloga što su mogli to da pomere. Sada se ovde postavlja pitanje, jer mi ovde imamo nekoliko velikih stvari o kojima ćemo morati da razgovaramo u budućnosti, na mnogo pošteniji i na mnogo odgovorniji način, nego što smo to činili u prošlosti. Pokušaću sada da otvorim te teme odgovarajući direktno i na vaše pitanje. Dakle, da, mi ćemo pokušati zato što mislimo da je rano za nas, jer mi ne bismo mogli da učestvujemo, nemamo dovoljno ljudi koji bi mogli da učestvuju u tržišnoj utakmici kupovine zemljišta, i mislim da bi bilo dobro da to možemo da pomerimo za neku godinu. Međutim, ljude u Srbiji ne treba da plašimo činjenicom kao da će neko da odnese na Mars tu zemlju, ili kao da neko neće želeti da na njoj napravi najveće moguće prinose, ako je reč o poljoprivrednom zemljištu, a najčešće bi u pitanju bilo poljoprivredno zemljište. Dakle, daćemo sve od sebe da taj rok pomerimo, ali ako me pitate da li će to biti lako, reći ću vam da neće zato što će vam oni reći – niste pouzdan partner, ne poštujete ono što ste potpisali. Možemo da promenimo zakon i prvom prilikom će nam u okviru bilo kog poglavlja reći – ima nešto što niste ispunili, što je vaša evropska obaveza, otvorili smo pregovore i vi to morate da poštujete. Dovešće nas do zida i reći će nam – ili nastavljate dalje ka Evropi i poštujete evropska pravila, poštujete svoj potpis, pokazujete se kao pouzdan partner, ili odustanite od toga. Sa druge strane, imamo mnogo takvih slučajeva. Da pitate ljude ovde u sali kada se isključe kamere – zašto danas nemamo stočarsku proizvodnju, zašto smo uništavali u prethodnih 20 godina, razarali? Uz sve to što nedostaje, preduzetnički duh, uz sve to što smo svi u državi prilično nesposobni ili nismo dovoljno dobro uradili posao, ili nam svi ministri poljoprivrede nisu bili dobri, tu ima još razloga. Samo u našoj zemlji u poređenju sa zemljama u okruženju, uspešnim zemljama, stočna hrana i to pre svega za izvoz ne može da bude GMO hrana. Ona je tri, četiri puta jeftinija nego ova druga. Nikome se ne isplati, niko ne može da napravi proizvod koji će da bude konkurentan na bilo kojem tržištu. Važna i dobra vest za sve poljoprivrednike, mi sada imamo novca. Imamo novca i za navodnjavanje koje je već podeljeno, prvih 100 miliona evra, ili treba da dobiju ovih dana. Dobijamo drugih 100 miliona evra za farmere, za seljake. Ne znamo u šta da uložimo, ne znamo kako taj novac da potrošimo, zato što to neko mora da vrati a ne da se baci u bunar. Najpovoljniji uslovi sa tri godine grejs perioda, neki će biti sa pet godina grejs perioda, što nikada nismo imali, ne znamo šta da radimo sa tim. Nema računice ni u čemu. Ako budemo imali više novca, a ja vam kažem da očekujem da ćemo imati i više za druge namene, nećemo znati šta da uradimo. Mislim da je to mnogo veći problem. Govorio je gospodin Dačić na početku večerašnjeg izlaganja, dobili smo ponudu od Rusa da se dogovorimo da izvezemo sve što možemo od hrane, konzervisane hrane, mesa, ribe i svega drugog, voća, povrća, ali naša prerađivačka industrija je minimalna. Mi sve što možemo da izvezemo u sirovinama nije ni deseti deo onoga čime bi oni bili zadovoljni. Usporili su sada razvoj svojih odnosa sa Moldavijom zbog okretanja Moldavije ka EU i žele konačnog ili ne znam već čega, da ne ulazim u te političke odnose jedne velike sile, prema drugoj manjoj zemlji. Otvorilo se veliko tržište za nas, velika prilika za nas, i sada vam kažem da imamo problema šta sa tim da radimo. Ministar Radulović će ovde organizovati 9. januara skup svih naših privrednika da vidimo šta je to što možemo da ponudimo. Pismo iz Kine koje smo dobili je pismo u kojem su oni zainteresovani za sve što imamo od svinjskog, ovčijeg i goveđeg mesa. Dakle, sve što imamo da damo, a mi nemamo šta da damo, jer nemamo mesa da pokrijemo 25% naših potreba i uvozimo meso koje GMO meso. Lažemo naš narod kako ćemo to zbog toga i toga da štitimo, da bismo imali tajkune koji bi mogli da imaju najvišu moguću cenu sojine sačem i druge vrste stočne hrane i da tako ucenjuju celu poljoprivredu. To jesu naši ključni problemi i zato vas neću, bez obzira na činjenicu što vas sve veoma poštujem, neću na bilo koji način da vam se dodvoravam odgovarajući – to će biti lako. Neće biti lako. Potpisan je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, naša strana ga je potpisala, ovi ljudi ovde su ga potpisali, ali oni predstavljaju Srbiju u tom trenutku. Ne možemo sa dea da kažemo – izvinite, puj pike ne važi. Bili bismo neozbiljna država, bili bismo nepouzdana država i zato toga moramo da se držimo, a da li ćemo pokušati da menjamo? Pokušavamo. Niko u Srbiji nije primetio, primetili su neki političari iz opozicije koji su bili veoma korektni pa su to rekli. Mi smo prvi put sada uspeli, uz pre svega neočekivanu Britansku pomoć, od drugih naših prijatelja je bila očekivana, ali Britanska podrška je bila neočekivana, gde nam je gotovo sve prebačeno u 35. poglavlje, sve vezano za Kosovo. Niko na to nije obratio pažnju, a to je bio strašan pregovarački uspeh našeg tima. Da li ćemo uspeti u ovome? Pokušaćemo. Da li mogu da vam garantujem da ćemo to uspeti? Na žalost, ne mogu. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Naravno, nismo ni mislili da bi to bilo lako i naravno da nismo i ne bismo predlagali izmenu tog Sporazuma, jer bi to iziskivalo toliko dugotrajne i komplikovane procedure i ratifikacije tih sporazuma u svim nacionalnim parlamentima država članica EU, kao u Evropskom parlamentu, da to jednostavno ne bi bilo moguće i ne bi bilo celishodno. Mislimo da postoji rešenje i pitanje se odnosilo na to da li Vlada uopšte razmišlja o tom rešenju i o tome kako bi se mogao postići krajnji cilj. Krajnji cilj je da našim poljoprivrednim proizvođačima omogućimo da žive od poljoprivrede na način kako su to činili njihovi preci na teritoriji čitave Republike Srbije. Mislim da tu ima raznih iskustava i u uporednom pravu i da bi trebalo poći od tih uporednih iskustava. Po SVM tu treba predvideti da poljoprivredno zemljište može da kupuje samo neko ko je registrovani poljoprivredni proizvođač, ko ima prebivalište, određeni broj godina na području katastarske opštine itd. Mislimo da je ovo pitanje eventualno moguće rešiti samo na način da se te izmene odnose i na domaće državljane. Znam da onda otvaramo novo pitanje i to treba uraditi u skladu sa Ustavom Republike Srbije, jer nije jednostavno ograničavati domaće državljane da kupuju poljoprivredno zemljište, ali smatramo da postoji rešenje. To rešenje se verovatno neće svideti tajkunima i još nekim kategorijama stanovništva, ali mislimo da je došlo vreme u kojem u Republici Srbiji poljoprivredno zemljište mogu da kupuju samo subjekti koji se bave poljoprivredom, bez obzira da li se radi o domaćim ili o stranim državljanima. Ukoliko pokušavamo rešavati ili rešiti stvar na takav način, i ako blagovremeno razgovaramo sa državama članicama EU i sa Evropskom komisijom o tim modalitetima i upravo zbog toga pokrećemo ovako „rano ovo pitanje“ da bi bilo vremena za to, onda smo mi ubeđeni da se može naći rešenje. Naravno da neki subjekt koji kupi poljoprivredno zemljište u Srbiji neće odneti to zemljište na Mars. Naravno da neće. Ali je evidentno da je poljoprivredno zemljište u Republici Srbiji višestruko jeftinije nego što je u većini država članica EU i ukoliko se liberalizuje tržište na takav način tako rano onda ćemo mi onemogućiti ljude koji se generacijama bave poljoprivredom da to čine i u budućnosti. Zbog toga molim predstavnike Vlade Republike Srbije da zajednički u razgovorima sa državama članicama EU i Evropskom komisijom iznađemo blagovremeno rešenje na ovaj problem. Hvala.
Reč ima gospodin Aleksandar Vučić.
Zahvaliću se gospodinu Pastoru na svemu što je izrekao. Mi smo spremni da primimo sve vaše predloge i sve ideje koje imate ja bih vas molio da nam i u pisanoj formi dostavite. Dakle, mi znamo nešto o mađarskim iskustvima Vlada Viktora Orbana je nešto slična preduzimala. Nismo dovoljno upoznati. Zato ćemo to učiniti u narednim nedeljama. Međutim, mi smo u težoj situaciji danas nego što bi on, kao što znate, i ne malo težoj situaciji i politički i ekonomski na svaki drugi način. Što se tiče cene poljoprivrednog zemljišta, tu ne mogu da se složim sa vama pošto cena poljoprivrednog zemljišta posle najave dolaska investitora, naročito na teritoriji AP Vojvodine je dramatično skočila, te je ona viša nego što je u mnogim zemljama EU. Nije kao što je u Holandiji, nije kao što je u Nemačkoj, ali je viša nego u Rumuniji, viša nego u Bugarskoj i u još nekim zemljama EU. Viša je čak nego u Poljskoj. Sada imamo bezbroj problema. Imamo i veće probleme danas. U pravu ste, o ovome treba danas da se razmišlja, a ne 2017. godine, jer smo dočekali 2014. godinu da nemamo mogućnost nikakve zaštite domaćih poljoprivrednika, nikakvu mogućnost da zaštitimo domaćeg seljaka od uvoza svih proizvoda iz EU, zato što mislim da u toj sferi nije na najbolji mogući način pregovarano, a ne mogu da tvrdim da je bilo moguće da to bude mnogo bolje. Znam kako idu ti pregovori i ne mogu nikome da objašnjavam koliko je to teško i naporno i neretko mučno. Svako ko misli da neko ide na putovanje u Brisel, da se tamo provede, pitajte ljude iz Vlade, niko živ neće da ide u Brisel. Niko živ neće da ide u Brisel zato što nas tamo nikada ne čeka ništa lepo, nego nas čekaju muke i problemi, ali to je naš posao. To je posao za svakoga ko hoće… Govorim o sastancima, govorim o našoj budućnosti. Ko hoće da izvrće ruglu svaku reč onda je to neki drugi stav. Hteo sam da kažem time i za neke druge koji su ranije pregovarali da znam da im nije bilo lako i da nije bilo jednostavno, iako bi mi danas bilo najlakše da kažem da je za to kriv Đelić ili ovaj ili onaj. Znam da nije bilo lako. Ponavljam, sada imamo veliku šansu, ali moramo ovde da počnemo da menjamo stvari jer konačno imamo plasman i tržište zagarantovano dugoročnim ugovorima koje ćemo da ugovorimo. Samo je pitanje hoćemo li se za to opredeliti ili ne, hoćemo li imati snage da to napravimo ili ne? Pogledajte šta smo u međuvremenu u proteklih 10 godina uništili od naše prerađivačke industrije, od „Delišesa“ u Hanu, „Džervina“ u Knjaževcu, „Srbijanke“, „Budimke“, „Podgorke“ iz Osečine. Više ne znam šta nam je ostalo sem nekoliko privatnih firmi. Hvala bogu da postoje, da imamo nešto prerađivačke industrije. Ne znam šta ćemo da donesemo pred te Ruse i Kineze da im ponudimo. Nekada smo za američku vojsku izvozili stišljenu šunku. Pomislio sam da to možda imamo. Ponudio sam na razgovorima, a onda su mi rekli da to odavno nemamo i da mora neko da se snađe, a možemo milione tona da izvozimo. Ali, nemamo. Neko to mora da radi. Da li ćemo uspeti? Još jedanput kažem, proučićemo sve što nam budete doneli, sve načine da zaštitimo i naše državne interese i nacionalne, ali i da zaštitimo pre svega našeg seljaka i poljoprivrednika koliko možemo. Ali, moramo da razumemo da ćemo biti izloženi evropskom tržištu, da se tržišno ponašamo. Imamo neke prednosti koje drugi nemaju. Evo jednog primera. Izvinite što na ovaj način o tome govorim, ali mislim da nije loše da čujete. Recimo, po kilogramu trešnje prevoz do Rusije nas je koštao, do Moskve ili Vladimirske, Kaluge, 22 centa po kilogramu. Imali smo prednost jer je 20% morala da plaća Poljska. Poljska više ne mora zbog njihovih bilateralnih sporazuma da plaća tih 20%. Sada smo u problemu. Čime se sada bavimo? Bavimo se time da nađemo taj transportni voz koji putuje tri i po dana ili četiri dana do prestonice Ruske Federacije i to nam spušta cenu na sedam evro-centi, što je dramatično poboljšanje za nas i to je naša nova šansa. Ali, moraju ljudi da to proizvedu. Po prvi put ćemo imati dugoročne ugovore na pet godina, da mogu da naprave računicu, da ulaže u nešto i kako i koliko će moći da vrate i po prvi put će imati nešto što se zove okvirna cena. Minimalnu cenu će u svakom slučaju imati. Da li im se to isplati li ne isplati, sami će donositi odluku. To su stvari koje su dobre vesti, ali od tih dobrih vesti nema ništa ako ne budemo radili više, ako ne budemo bili posvećeni i ako ne budemo računali na sebe mnogo više nego na bilo koju državu, pa čak i na sopstvenu državu. Hvala vam najlepše.
Hvala. Ako mogu samo da dodam, pretpostavljam da i vi znate, pošto sam imao priliku da prilikom parlamentarne posete Mađarskoj u direktnom dogovoru sa najvišim predstavnicima mađarske vlasti, a kasnije i sa našim pregovaračkim timom dogovorim učešće mađarskih eksperata za poljoprivredu koje su već pregovarali u toj oblasti, oni će biti sastavni deo našeg tima za poljoprivredu. Gospodine Pastor izvolite.
Meni je najbitnije što smo dobili odgovor u smislu da će Vlada učiniti sve da iznađe rešenje za ovaj problem. Spremni smo kao opoziciona stranka da damo doprinos rešavanju i ovog problema i svih drugih. Znam da poljoprivredni proizvođači imaju i drugih problema koji su danas možda veći ili se čini da su veći nego što je ovaj koji će nastati tek za tri ili četiri godine, ali mislio sam da ne bi bilo korektno pokretati ta pitanja vezana za poljoprivredu pošto ministar poljoprivrede trenutno nije prisutan, a imamo dobru saradnju, komunikaciju sa njim, tako da ćemo u dogovoru sa njim pokretati i ostala pitanja vezana za poljoprivredu, a njemu ćemo prezentovati neka rešenja, odnosno naše predloge u vezi ovih pitanja koje sam pokretao. Trenutno analiziramo uporednu praksu svih država članica EU, a ne samo Mađarske. Slažem se da mađarski zakon o poljoprivrednom zemljištu može da služi kao primer, odnosno neka rešenja iz tog zakona i Republici Srbiji. Želimo na sveobuhvatniji način da sagledamo tu problematiku i da vidimo kako su ostale zemlje uredile ovu oblast. Sada možemo razgovarati o tome i polemisati kakva je cena hektara u Srbiji. Slažem se da je cena malo skočila poslednjih meseci, poslednjih godinu dana, ali treba uzeti u obzir činjenicu da, kao što znate, na pojedinim područjima RS, pre svega AP Vojvodini, kvalitet poljoprivrednog zemljišta je mnogo bolji nego u većini država članica EU i zbog toga mislim da je taj skok cene u neku ruku i opravdan. Ali, još uvek smatram da, ukoliko ne bismo uspeli da rešimo ovo pitanje, da pod znacima nelojalna konkurencija bi uništila naše poljoprivredne proizvođače. Ni ja nisam krivio ni jednu prethodnu vlast, ni jednu političku stranku za ovakvo rešenje iz Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji, samo sam ukazao na problem i nadam se da sve političke stranke, sve parlamentarne stranke smatraju da treba zaštiti domaćeg poljoprivrednog proizvođača i naravno, da ne dovodimo u pitanje važnost, prioritet, pristupanja… (Predsednik: Vreme.) …naše države EU, ali u sledećim godinama pregovaranja taj cilj treba postići na način da to u što većoj meri bude u interesu tzv. običnih ljudi, građana Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospodine prvi potpredsedniče, dame i gospodo ministri, u ime poslaničkog kluba Jedinstvene Srbije želim da postavim par pitanja, prvenstveno ministru sporta, gospodinu Vanji Udovičiću, a posredno i gospodinu Jovanoviću, ministru prosvete. Naime, pre izvesnog vremena pročitali smo jednu izjavu koja nas je pomalo i obradovala, ne pomalo, nego nas je dosta obradovala, gospodina ministra sporta, koji kaže da će pokrenuti inicijativu da se u osnovne i srednje škole časovi fizičkog obrazovanja ili fizičke kulture, već kako se to naziva, vrate na neki stari nivo. Naime, danas, prema mojim saznanjima, u osnovnim školama časovi fizičke kulture su dva časa nedeljno, plus jedan fakultativno, to znači izborno, može a ne mora, a u srednjim školama su dva časa nedeljno. Nekada, u moje vreme, i dosta ljudi to pamti, bilo je tri časa fizičkog vaspitanja i u osnovnim i u srednjim školama obavezno. Kada ovo kažem, da nas je obradovala ova izjava gospodina Udovičića, to iz razloga što prema statističkim podacima koji su neumoljivi, na osnovu određenih sistematskih lekarskih pregleda, dolazimo do određenih saznanja da mnogo mladih ljudi danas u osnovno-školskom uzrastu i srednje-školskom uzrastu, imaju problema sa ravnim tabanima, sa krivom kičmom, sa kardio-vaskularnim problemima i sa nekim drugim zdravstvenim problemima koji su upravo rezultat fizičke neaktivnosti, jer ti mladi ljudi danas, sa određenim tehničkim dostignućima kao što su kompjuteri i slično, mnogo vremena provode na stolici sedeći, pa i ono malo vremena što bi trebali da provedu na časovima fizičkog vaspitanja ili fizičke kulture, ili se izbegava, ili se na neki drugi način i na ovako malom broj časova ne učestvuje. Da bi nacija, naročito mlada populacija, bila zdravija, da bi mogli da zadovolje određene svoje potrebe, ne samo u pogledu fizičkog, nego i u pogledu drugih aktivnosti, potrebno je da podržimo ovu inicijativu i ja zato postavljam pitanje gospodinu ministru sporta, Udovičiću – kada misli i na koji način, a posebno mora da bude i saradnja sa Ministarstvom prosvete, da se krene u ovu inicijativu i da li je moguće da se u narednom polugodištu, do početka nove školske 2014/2015. godine, izmene propisi, ukoliko treba da se izmene? Ja mogu unapred da obećam da će vam poslanički klub i poslanici JS u tome dati punu podršku. Molim vas da mi odgovorite na to pitanje.
Reč ima ministar Udovičić.
Hvala na pitanju, hvala na podršci. Mi se suočavamo sa ozbiljnim problemom i prvi put javno kazujemo da imamo problem i prvi put izlaze u javnost svi rezultati istraživanja i problemi sa kojima se deca suočavaju. Naravno da znamo koji je procenat deformiteta i koliko taj procenat iz godine u godinu raste. Razgovarali smo o tome da ćemo zajedno sa Ministarstvom prosvete pokrenuti akciju ne samo vraćanja u nastavne aktivnosti, već i jačanja vannastavne aktivnosti, gde ćemo želeti da inficiramo decu da se bave sportom, a samim tim i edukovati roditelje da decu vode na sport. Mislim da je izuzetno bitno ovo drugo, da edukujemo starije građane i roditelje da, kako svojim primerom, tako i pričom sa decom podstaknu decu da se bave sportom. Naravno da moramo da omogućimo deci gde da se bave sportom i da radimo na sportskoj infrastrukturi, da bi deca mogla da se bave sportom i da se inficiraju i da povećamo i procenat broja sala fizičke kulture u samim školama, ali da bih vam konkretno rekao da li može od nove nastavne godine, mislim da je nezahvalno da ja pričam o tome, a mislim i da je teško da bilo ko sada trenutno kaže. Ono što je bitno je da smo uveli akciju „Sport u škole“ i kroz Sportski savez Srbije akciju „Šta treniraš“, gde pokušavamo da i edukujemo i da vaspitamo roditelje da bi se upoznali sa svim roditeljima, a kroz akciju „Sport u škole“ da inficiramo samu decu da se bave sportom. Radi se o vannastavnoj aktivnosti, gde deca mogu da biraju. Ono što je pozitivno je da je odziv za tu akciju izuzetno veliki i da deca žele da se bave samim sportom, gde se razvijaju osnovne motoričke sposobnosti kod same dece i to je ono što želimo da podstaknemo mlade, da vode računa o sebi, da vode računa o svom fizičkom sazrevanju, jer svi znamo da je ulaganje u to, pored ulaganja u obrazovanje, najisplativije ulaganje. Već sam pričao sa ministrom Jovanovićem o tome, mislim da imamo obojica istu želju, ne samo ova dva ministarstva, već celokupna Vlada, jer želimo da se suočimo i da rešavamo objektivni problem. Ove dve akcije ćemo pojačati, to je sa moje strane, što mogu sada kao ministar omladine i sporta da učinim, a i kroz edukaciju i kroz saradnju sa Ministarstvom prosvete, da utičemo na ovo što ste rekli, izmenu u nastavnim aktivnostima i na sam zakon.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Hvala gospodine ministre. Drugo pitanje koje bih želeo da postavim se takođe odnosi na vas i vaše ministarstvo, a to je – da li će i koliko će Ministarstvo omladine i sporta, uz sadejstvo i drugih ministarstava, prvenstveno Ministarstva za lokalnu samoupravu, da učini da se sportska infrastruktura, da je tako nazovem, u manje razvijenim i nerazvijenim opštinama poboljša, da bi građani koji žive na tim teritorijama, u tim opštinama, mogli više da se bave rekreativnim, pa i amaterskim sportom. Jer, kakva je sada situacija, imamo vrlo loše pokazatelje, da u ovim manjim, nerazvijenim opštinama, gde nema dovoljno sredstava da se izgrade sportski tereni, tereni za bavljenje rekreativnim sportom, oni nisu u mogućnosti da se bave time. Ja dolazim iz Jagodine i mogu da se pohvalim da smo mi, na nivou lokalne samouprave, ranijih godina dosta uložili u sportske terene, sportsku infrastrukturu i rezultat tog našeg ulaganja je sigurno i u nekim drugim sportovima, jer iz tog bavljenja sportom rekreativno, pa zatim i amaterski, dolazi iz kvantiteta do kvaliteta, ljudi prepoznaju sebe, da mogu da daju više u nekom sportu i zato imamo situaciju da je Jagodina bukvalno postala, u svojoj veličini, jedan od najsportskijih gradova u Srbiji. Zato vam ja postavljam pitanje, vama i ostalima iz Vlade – da li ćete odvojiti više sredstava da se pomogne lokalnim samoupravama koje nisu u mogućnosti da u svojim budžetima odvoje dovoljno sredstava da izgrade terene, prvenstveno za rekreativno bavljenje sportom, a zatim i za amatersko bavljenje sportom, da se pomaže malim amaterskim klubovima, da bi mogli što više mlade ljude da privuku da se bave sportom, da ih odvojimo od ovih pogubnih stvari, sedenja po kafićima, da ne pominjem drogu, alkohol i slično? Jer, bavljenjem sportom i fizičkom aktivnošću sigurno da doprinose zdravom telu, zdravom duhu, a to će dati i rezultate. Zato vas molim da odgovorite na ovo pitanje.
Reč ima ministar Udovičić.
Iskreno nisam za to da se pomažu klubovi, već da se omogući mladima da se rekreativno bave sportom, da im se prave tereni koji su dostupni svima i na kojima mogu bez neke nadoknade da se bave sportom. Takvih terena je dovoljno, ali ih i nije dovoljno srazmerno, kako gledate, jer mnogi se žale da takvih terena nema. Želja mi je samo da izgradimo terene, već i prostor gde narod može da se rekreativno bavi sportom i sobom. Mislim da ove godine jeste odobreno i jesu raspodeljena sredstva za pravljenje takvih terena, ali moramo da znamo da isto u Srbiji ima mnogo terena koji su već započeti da se grade i stali su. Mislim da je suludo kretati da se gradi nešto novo. Mislim da je mnogo bolje završiti ono što je već započeto i napraviti od pola nečega jednu celinu, nego kretati u neke nove akcije. Da bi mogli da se izgrađujemo i da dajemo mogućnost narodu, to je isto zavisno od privrede i finansija. Ako uzmete za primer druge zemlje, sada velike ekonomske sile, Kinu i Japan, one su se razvile u sportu poslednjih deset godina. Posle njihovih kriza i ratova nisu ni mogle da budu jake u sportu, jer im ni privreda ni finansije nisu bile jake, pa nisu ni mogle da ulažu, kako u klubove, tako i u rekreativni sport. Neminovno je da iz godine u godinu Srbija sve više i više ulaže sredstava, kako u sport, tako i u samo bavljenje rekreativnim sportom i to je nešto što ćemo nastaviti dalje i poboljšati, jer želimo da se brinemo o mladima i o građanima Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Hvala, gospodine ministre. Na kraju mogu samo da vam kažem da sam vrlo zadovoljan vašim odgovorima. Ono što u ime poslaničkog kluba Jedinstvena Srbija želim da poručim i vama i svima u Vladi, jeste da ulaganje u sport, ulaganje u mladost može da da ovoj Srbiji i ovoj državi samo boljitak, da i sutra imamo šampione, kao što smo do sada imali u košarci, u odbojci, u vaterpolu, u borilačkim sportovima, i da Srbija bude po tome prepoznatljiva. Ali, da bi to uradili, moraju da se iznađu sredstva, kao što ste i vi rekli i obećali, da se u svakom delu ove Srbije omogući da se ljudi bave sportom. Hvala.
Reč ima arodni poslanik Dušan Petrović. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Pre svega, želim da kažem da ćemo mi, kao Zajedno za Srbiju, pokušati da i ovu sednicu parlamenta, kao i svaku drugu priliku, iskoristimo da razvoj dođe u što veću žižu interesovanja. Zbog toga, pre svega gospođi Mihajlović, zatim gospodinu Bačeviću, ministru finansija Krstiću, gospodinu Raduloviću, koji nije ovde, a šteta što i premijer nije tu, ali je odlično što je gospodin Vučić ovde, hoću da postavim jedno pitanje koje se odnosi ili kao temu ima naše odnose sa Naftnom industrijom Srbije, na nešto drugačiji način nego što smo malopre mogli da čujemo. Mislim da se u ovom trenutku donosi najvažnija privredna odluka u Srbiji, upravo u Naftnoj industriji Srbije. Radi se o odluci o modernizaciji Rafinerije u Pančevu, o tome da li će ta modernizacija biti izvršena i, ako hoće, na koji način. Da li će to biti, kako se to kaže, duboki hidrokreking koji košta negde oko 650 miliona dolara, ili tzv. odloženo koksovanje koje košta 300 miliona dolara? Da bi svi razumeli o čemu se radi, prošle godine je NIS preradio 2.100.000 tona nafte, a od toga je nešto više od polovine te nafte domaćeg porekla. Da je Naftna industrija Srbije imala samo stranu uvoznu naftu kao svoju sirovinu, umesto dobiti od 650 miliona dolara, imala bi gubitak od 200 miliona dolara. Niko u Srbiji ne zna, bez obzira na objavljene rezerve, da li će za šest godina od danas u Srbiji biti nafte ili ne. Za šest godina možemo da se suočimo sa jednom jako lošom činjenicom, da Republika Srbija mora da se bavi NIS, kao što se sada bavi Železarom u Smederevu. Dana 19. novembra postavio sam tu temu na Odboru za privredu, energetiku i regionalni razvoj ovde u Skupštini Srbije. Nažalost, od 19. novembra do danas, a znam da se gospođa Aleksandra Tomić, koja je predsednica tog odbora, jako trudi, ne uspevamo da ove ministre o kojima sam sada pričao i gospodina Kravčenka nekako dovedemo ovde u Skupštinu Srbije da pričamo o tome. Inače, imamo pravo to da radimo. Bilo bi veoma loše da bude doneta neadekvatna odluka. Od toga kakva će metoda u tehnologiji biti primenjena zavisi da li ćemo bez domaće nafte imati gubitak u NIS-u ili će sadašnja zarada biti povećana za 100 miliona dolara godišnje ili za 200 miliona dolara godišnje. Zato mislim da je dobro, gospodine Vučiću, što ste tu. U ovom momentu ne vidim, bez obzira na sve pregovore sa najrazličitijim partnerima, koji su neki bliže, neki dalje od ostvarenja, ali u ovom trenutku u Srbiji se donosi jedna kapitalna privredna odluka. Naftna industrija Srbije ima 2.350.000 malih akcionara, to su građani Srbije, a država je vlasnik oko 30% akcija, odnosno nešto malo manje od toga. Mislim da je ovo suštinsko pitanje. Dakle, moje je pitanje da li je Vlada Republike Srbijedala instrukciju članovima Upravnog odbora NIS i Nadzornog odbora kako da se drže u pogledu ove odluke?
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Potpuno se slažem sa vama da je veoma važno koja će se tehnologija koristiti, budući da danas Rafinerija Pančevo radi sa 60% svog kapaciteta, da je to 20% manje nego, recimo, 2004. godine, da novo postrojenje koje smo otvarali još uvek radi sa gubitkom, pre svega zbog toga što je smanjena prerada. Kada govorimo o tehnologiji, o tome se još uvek razgovara sa NIS-om, ali nikako se ne sme izgubiti još jedna stvar u vidu, a to je da mi razgovaramo i sa članovima Nadzornog odbora, ali isto tako i sa članovima Skupštine, kao i sa generalnim direktorom NIS-a. Biće doneta odluka i čuće se. Zbog toga smo i pravili onaj naš dokument kojim smo pokušali da damo smernice kako treba da se ponašaju svi oni koji su predstavnici države u NIS-u. Druga stvar, mi imamo 29%, toliko je naše učešće u NIS-u. U tom smislu verujem da ćemo uspeti partnerskim odnosom, bez obzira što on ovako gledano po učešću nije sasvim partnerski, da donesemo najbolju ocenu, odnosno najbolju odluku i da je svima u interesu da se profit poveća. Tako da, još uvek se vode razgovori o tome koja će se tehnologija koristiti, direktno da odgovorim na vaše pitanje.
Hvala. Reč ima Dušan Petrović. Izvolite.
Dobro. Znači, niste im dali instrukciju. Ja nisam učestvovao u pregovorima oko prodaje NIS-a, ali mene je zapalo da budem predstavnik države kada su Rusi došli u NIS. Bio sam dve godine i sada bih izneo samo nekoliko činjenica. Borio sam se i sa svojim saradnicima izborio da u statutu NIS-a stoji jedna ključno važna odredba, da Nadzorni odbor NIS-a, pored toga što ima pravo da kontroliše zakonitost rada NIS, ima pravo i da daje svoje stavove o celishodnosti poslovanja. To je ključna stvar. Na osnovu te odredbe naši predstavnici u NIS-u, koje bira Skupština NIS-a, na predlog Vlade Republike Srbije mogu da otvore svako pitanje, a pre svega ovako krupne stvari. Pošto, naravno, mogu on i Vlada, čak mislim da ima i obavezu to da učini, moje mišljenje je bilo zašto to ne bi radio i nadležni odbor parlamenta, pa sam ovde stavio to na dnevni red. Mogu sa zadovoljstvom da konstatujem da je jednoglasno doneta odluka ovde u Odboru za privredu da se o tom pitanju diskutuje ovde u Skupštini. Sada nešto oko iskustva. Dakle, većinski akcionar i menadžment imali su ideju i stavili su predlog pre nekoliko godina da se prodaju, recimo, nalazišta nafte u Angoli, čiji je NIS vlasnik. Negde oko 40 miliona dolara je bila cena. Mi smo tu temu otvorili. Kao što vidite, ta nalazišta nisu prodata. Svake godine NIS zaradi 40 miliona dolara, plus-minus, od tih izvorišta. Druga tema. Bio je predlog da se izvozi nafta „Velebit“, naša nafta, za 80% od cene „REB“ nafte. Tu smo takođe otvorili temu na osnovu prava koja smo imali i do te prodaje nije došlo. Kao krajnja posledica doneta je odluka da se u novosadsku rafineriju investira 150 miliona dolara. To je odluka od ove godine i investicija bi trebala iduće godine da krene. Dakle, 150 miliona dolara da se prerađuju bazna ulja i da NIS bude proizvođač motornih ulja, što je jedna kapitalna i važna stvar. Podsetiću vas još nešto, kada se stvari otvore na dobar način. Pre dve godine u setvi seljaci su imali gorivo za 65 dinara, što je takođe odluka koju je zajednički donela NIS sa Vladom Republike Srbije. Imamo osnov, možemo preko svojih predstavnika u NIS-u, u Upravnom odboru i Nadzornom odboru, vi u Vladi Srbije i ova Skupština, da svako pitanje otvorimo na legitiman način, zbog toga što je to predmet dogovora, Statuta, u krajnjoj liniji i ovog sporazuma koji smo imali. Kapitalna odluka, još jednom ću ponoviti, 650 miliona dolara. Imaćemo najmoderniju rafineriju u Evropi. Otvaraju se onda druge stvari i onda kada bude bilo četiri miliona tona dizela i benzina, mislim da će se na drugi način govoriti o tome da li je dobro ili nije dobro što je „Gasprom“ kupio NIS. Hvala vam lepo.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović.
Samo jedna informacija, vrata Ministarstva energetike su uvek otvorena ako Odbor, slučajno, možda nije odgovorio, Ministarstvo je tu da odgovori na sva pitanja. Prema tome, kada bude doneta odluka i kada budu date instrukcije, kako vi kažete nisu date, ne, nego se razgovara, vi ćete to dobiti, ali bez obzira i na to, uvek možete da se obratite Ministarstvu. Da se sad ne vraćamo na to zašto i dalje nismo zadržali 49% u NIS, ako smo to već imali. Možda je to bio način da imamo još veću mogućnost da utičemo na neke od odluka, ali se slažem da sve možemo zajednički da otvorimo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović. Izvolite.
Sasvim za kraj, još jednom samo da kažem, da predsednica Odbora, pa evo sad je i ja podržavam ovde, gospođa Tomić, pokušava da sazove sednicu Odbora za privredu gde ste pozvani vi i gospodin Bačević, gospodin Krstić i gospodin Radulović, direktor Kravčenko, da razgovaramo o ovoj stvari. Nemojte da nas obavestite šta ste odlučili. Mi hoćemo da govorimo o tome i imamo pravo, legitimno. Koristim što je gospodin Vučić tu da vas podrži da dođete ovde u Skupštinu pa da pričamo o toj stvari. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvaženi članovi Vlade, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici. Imala bih nekoliko pitanja za ministra za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu, gospodina Igora Mirovića. Lokalne samouprave imaju obavezu i prema građanima i prema državi da sa što manje troškova ostvare što veće efekte u ukupnom razvoju zemlje. Međutim, gospodine ministre, naše lokalne samouprave se suočavaju sa velikim brojem zaposlenih, imaju probleme sa troškovima administracije, imaju probleme sa velikim brojem partijskih kadrova. Uopšte, mnogo je nepravilnosti i nelogičnosti u regulisanju radnog statusa zaposlenih u lokalnim samoupravama. Moje mišljenje je da nam nedostaje princip profesionalizacije, nedostaje nam stručno usavršavanje službenika u lokalnim samoupravama, a nedostaje nam i transparentnost prilikom zapošljavanja službenika u lokalnim samoupravama. Najveću odgovornost za stanje u lokalnim samoupravama snosi država. Do sada nije bilo ni jednog zakonskog rešenja koje bi na pravi način regulisalo radno-pravni status službenika u lokalnim samoupravama. Vaše ministarstvo je predložilo taj zakon. Javna rasprava je završena. Trebalo bi uskoro da se nađe u Narodnoj skupštini Republike Srbije pred poslanicima na raspravi i moje pitanje vama je na koji način ovaj zakon reguliše radno-pravni status službenika u lokalnim samoupravama?
Hvala. Reč ima ministar Mirović. Izvolite.
Dobro ste uočili problem. Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave je pripremilo tekst Nacrta zakona o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave. Očekujemo da kolege iz drugih ministarstava, da, završena je javna rasprava, sa svojim predlozima i primedbama, a sve u cilju poboljšanja rešenja sadržanih u tom zakonu, u najkraćem roku upoznaju Ministarstvo i Vladu i da verujem već tokom januara Vlada utvrdi predlog zakona, zatim i uputi taj predlog u skupštinsku proceduru. Nacrt zakona uređuje radno-pravni položaj funkcionera, službenika i nameštenika koji su zaposleni u AP i jedinicama lokalne samouprave. Mi planiramo da, zapravo, tim zakonom uspostavimo jedan profesionalni, odgovorni službenički sistem koji uvažava specifičnosti AP i jedinica lokalne samouprave na principima profesionalizacije i depolitizacije. Brojni su primeri da se i u organima AP i lokalnim samoupravama krše ti principi i da se oni zapravo ugrožavaju i da su pretpostavljeni nekim drugim principima o kojima ste u pitanju govorili. Dakle, tokom januara, verujem, zavisi od dinamike rada Vlade, možete očekivati u skupštinskoj proceduri i taj zakon. Uzgred, zajedno sa Ministarstvom finansija, jer su zakoni podudarni, radimo i na pitanju uređenja sistema prinadležnosti, odnosno plata zaposlenih u jedinicama lokalnih samouprava i u AP i verujem da ćemo zajedno sa Zakonom o finansiranju lokalnih samouprava i taj zakon moramo analizirati, a ministar finansija je zajedno sa nama pristupio i izradi zakona o finansiranju AP Vojvodine, urediti jedan širi sistem čiji će deo biti i ovo pitanje o kojem govorimo. Hvala.
Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Strategija EU za budžetska sredstava u periodu od 2014. godine do 2020. godine stavlja akcenat na pojačavanje kapaciteta lokalnih samouprava i na reformu administracije. Ključno pitanje je kako da se pripremimo da sredstva iz EU koja će nam biti na raspolaganju povučemo i na najbolji način uložimo. Kada kažem kako da se pripremimo, onda mislim pre svega na pripremu projektno tehničke administracije i podizanje kapaciteta na lokalnom i regionalnom nivou za njihovu uspešnu primenu. Ako želimo da Srbiju predstavimo kao ozbiljnu i odgovornu zemlju, onda ne smemo da dozvolimo sebi da neki projekat koji je potpisan iz bilo kog razloga ne realizujemo da li zbog promene vlasti ili nečije volje da obezbedi ili ne obezbedi sredstva za njihovu realizaciju. Dugo, po meni, veoma važno pitanje je koji je pravi nivo decentralizacije u smislu raspodele tih sredstava i kako objektivno postaviti kriterijume prilikom raspodele tih sredstava. Treće, potreban nam je plan regionalnog razvoja. Vi ste ga najavili, ali ja želim da vas podsetim da je u Srbiji do sada u novijoj istoriji napisano 115 strategija. Skoro sve su mrtvo slovo na papiru. Zbog svega što sam rekla, moje pitanje, ministre Miroviću – da li ministarstvo u okviru svojih nadležnosti priprema izmene Zakona o lokalnoj samoupravi? Novi Zakon o finansiranju lokalnih samouprava kako bi opštine i gradovi bolje funkcionisali u cilju rešavanja problema građana?
Reč ima ministar Mirović. Izvolite.
Da, želim da vas obavestim da sam obrazovao posebnu Radnu grupu i moj prethodnik na ovom mestu, koleginica Kalanović je takođe radila na izradi teksta nacrta zakona, ali sa tim tekstom nisam bio zadovoljan, pa sam formirao novu Radnu grupu koja ima zadatak da izradi i nacrt teksta zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi. Moramo da preispitamo do sada predložena rešenja iz oblasti lokalne samouprave i sve ono do čega je došla i prethodna radna grupa, ali i sva iskustva koja želimo da dobijemo iz samih lokalnih samouprava, iz drugih ministarstava i da sačinimo novi nacrt teksta zakona. Plan je da to uradimo do marta 2014. godine. Cilj ovog zakona je da se bolje urede pravila pre svega, kada je reč o tehničkim pitanjima. Pravila sazivanja, održavanja sednica Skupštine. Tu je bilo mnogo nekorektnog, neprofesionalnog i nedemokratskog postupanja. Bili smo svedoci u brojim lokalnim samouprava kada su se kršila osnovna načela u tom delu. Želimo da preispitamo nadležnost izvršnih organa u cilju povećanja nadzora nad radom drugih subjekata na lokalnom nivou. Ideja je da uradimo efikasniji sistem odnosa između opština i mesnih zajednica, da uspostavimo obavezne elemente sporazuma o međuopštinskoj saradnji, govorili ste o regionalnom razvoju, o velikim regionalnim projektima, brojni projekti su nedovršeni decenijama unazad i jedan od razloga je zbog činjenice da gradovi i opštine nemaju volju, ili nemaju obavezu i to pitanje želimo da unesemo u novi tekst zakona da regionalnim projektima pristupaju na odgovorniji način. Imamo neverovatne negativne primere, kao što je recimo odnos Šapca i Sremske Mitrovice, kada je reč o jednom velikom regionalnom projektu koji je u potpunosti završen, finansiran delimično sredstvima Evropske unije, a danas ne možemo da postavimo upravljačku strukturu koja treba da upravlja tim projektom, radi se o regionalnoj deponiji, zbog toga što je jedna politička stranka ili jedna koalicija na vlasti u Šapcu, a druga u Sremskoj Mitrovici i ne mogu da uspostave dijalog o tome kako će u personalnom i u svakom drugom smislu biti upravljačka struktura. Dakle, država Srbija i evropski donatori, ili evropski fondovi su se zajednički okupili i realizovali taj projekat, a naš mentalitet, ili naša poslanička neorganizovanost ne dopušta da na zadovoljstvo velikog broja građana upravljamo projektom i da od toga veliki broj građana u Mačvi i Sremu ima koristi. Zbog toga, dakle, i ta pitanja želimo da unesemo u novi tekst Zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i svi su predlozi dobro došli i razgovaraćemo i sa nadležnim odborima i poslanicima u Skupštini, kako bi taj tekst imao puni kvalitet.
Narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedniče, poštovani predsedniče Vlade, ministri, dame i gospodo narodni poslanici, postaviću pitanje prvom potpredsedniku Vlade i ministarki zdravlja. Pošto je ovo pitanje vezano za sektor borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije, ali i za pitanje javnog zdravlja. Naime, najnovija istraživanja su pokazala da u našoj zemlji ima negde oko 100.000 zavisnika od droge i nekoliko hiljada onih koji drogom trguju. Nadam se i mislim da je jedan od glavnih prioriteta Vlade Srbije, a i Biroa za kontrolu službi bezbednosti borba protiv narkotrafikinga, jer 100.000 u najvećem procentu mladih ljudi, a znamo da su oni u najvećem problemu u našoj zemlji preko 50% mladih ljudi nije zaposleno, treba da predstavlja prioritet svake zemlje, pa i naše. Znači, oko 100.000 mladih ljudi čije sposobnosti, mogućnosti znanja nije moguće utilizovati na tržištu, nije moguće utilizovati u okviru preduzetničkih inicijativa i razvoja društva i naravno ekonomije. U tom smislu pitanje je upućeno prvom potpredsedniku Vlade, vezano je za jednu sveobuhvatnu akciju protiv narkomafije i narkokartela koja se odigrala pre dvadesetak dana, gde na preko 900 lokacija uhapšeno preko 220 dilera drogom, 118 njih je ostalo u pritvoru i zaplenjeno je negde oko 18 kilograma heroina i nekoliko desetina kilograma drugih opojnih droga. Međutim, u javnosti se neki analitičari, imamo različite stavove prikazuju da ta akcija nije imala velikih efekata, da nije bila efikasna da je ponuda narkotika na tržištu ostala ista, da je potražnja ostala ista, a samim tim i cena narkotika, a naravno da je cilj svake akcije ovakve vrste, a mi verujemo da je ona imala prave efekte da smanji potražnju, da smanji ponudu i da smanji ponudu i na taj način da se taj problem na jedan kvalitetan način rešava. Što se tiče ministarke zdravlja pitanje se odnosi – da li se radi nova strategija borbe protiv droge, pošto ova ističe krajem ove godine i da li imamo nove modele koji su prosto potrebni i možemo da vidimo na primerima drugih razvijenih zemalja na primerima SAD je predsednik Obama definisao plan u četiri tačke za borbu protiv droge, koja definiše prevenciju i edukaciju roditelja, dece, involviranje ovih modela i programa u obrazovne institucije kao jednu preventivnu akciju u borbi protiv ove pošasti. Hvala.
Gospodin Vučić, izvolite.
Zahvaljujem vam se i na konstatacijama i na pitanju, reći ću samo da mi kao država imamo velike probleme u suzbijanju onoga što ste vi nazvali najvećom pošasti i ti problemi su uzrokovani brojem ljudi koji se direktno bavi rešavanjem tih slučajeva, velikom i ozbiljnom organizacijom tih kriminalnih grupa, nekim zakonskim nedostacima, rekao bih i praksom da nam problem danas predstavlja i praksa da mnogi ljudi na političkoj sceni se ismevaju i izvrgavaju ruglu sve što neko negde pokuša da učini. Pokušaću da vam dovedem jedan primer za koji ćete se iznenaditi da je moguć, a na koji mi nismo imali rešenje. Pre četiri dana u jednom beogradskom klubu, velikom i poznatom beogradskom klubu izvršena je racija i tu je pronađeno više lica koji su imali između 30 i 50 grama droge u džepu. Neka od tih lica ženskog pola su potrčala u toalet, bacila su to, povukli vodu, pri tome su vikali kako ih tobože neko siluje, napada, kako policija ne znam šta radi i ne bi li se dokazi o bilo čemu prikrili. U tom trenutku je pronađeno kod čoveka po imenu Muamer Redžepi 50.000 evra. Potpuno je bilo jasno o čemu se radi, da je izvršena transakcija. Mi smo posle kraćeg zadržavanja morali lice da pustimo na slobodu. Moralo je lice da bude pušteno na slobodu i biće gonjeno samo za devizni prekršaj, smejali su nam se u lice, našim policajcima govorili da će ih goniti za prekoračenje svega što je bilo dozvoljeno da upotrebe, a samo u tom lokalu je pronađeno oko pola kilograma kokaina. Pri tome ne želite da čujete da su svi bez prava ikakvog imali iz obezbeđenja oružje sa metkom u cevi, svi su imali metak u cevi, kada ih pitate – čekajte kako od koga ste dobili, ne znam od koga ste dobili. Onda, idete i na prekršajne i na krivične prijave, ali to vam se dešava svaki dan. Onda se neko ismeva kada u javnosti kažete, vagica, jer mala vaga je vagica, a kod vlasnika tog noćnog kluba je pronađeno upravo takva vaga za merenje tih manjih količina droge, ali nismo pronašli drogu. Sada će da nas ubede da oni to mere meso na 30 grama. To su problemi sa kojima se svakodnevno suočavamo. Bez obzira na to, želim da kažem da gospodin Dačić to posebno zna u Briselu na otvaranju skrininga sa policijom našom, ta akcija je bila glasno i jako pozdravljena. Želim da vam kažem da je i u prethodnom periodu, a posle te akcije smo nastavili sa više značajnih faktora, sada ću vam dati te podatke na zvaničan način. Procesuirano je ukupno 274 lica. Gotovo je nemoguće zamisliti da bilo koju akciju sprovedete, a da bude procesuirano 274 lica. To je bila uz veliki rad, uz veliki trud policije i svih službi bezbednosti, tu je bilo i moram da kažem po malo sreće što nije provaljeno sve, pa i tamo gde ne možete direktno ljude da gonite za drogu, možete da ih gonite za držanje i posedovanje oružja koje je nelegalno, u svakom slučaju 274 lica su procesuirana. Pronađeno je i privremeno oduzeto 21.238,82 grama različitih vrsta opojnih droga od koga najviše razume se heroina, marihuane, kokaina, zatim hašiša, amfetamina, različitih narkotika, 9.941 komad različitih narkotika u tabletama, 2.200 mililitara opojne droge u tečnom stanju, 2.425,40 grama praškaste supstance čije je veštačenje i dalje u toku. Otkrivena je i čitava laboratorija za proizvodnju narkotika.
Vreme.
Izvinite, još dve rečenice. Ono što je mene posebno zaprepastilo to je način na koji su se neki šalili, čućete sa kakvim arsenalom oružja, koje samo u jednom danu jednog jutra pronađen kod ovakvih lica. Tu je 27 pištolja, 16 pušaka, jedan puškomitraljez, 14 bombi, 525 grama plastičnog eksploziva, 1.100 komada municije različitog kalibra, 10 vozila koja su bila ukradena, dakle, ukradena protivpravnoj državini tih lica, 915.330 dinara i falsifikovanog novca u iznosu od 3.690 evra, plus 2.090 evra. Dakle, to je bio taj rezultat. Da li može bolje? Nadamo se da može bolje i proverićemo veoma brzo. Hvala vam.
Ministar Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Gospodine Marinkoviću, zahvaljujem na pitanju koje zaista tangira svakog čoveka u ovoj državi, naravno i van ovih granica, zbog toga što, na žalost, u želji da otškrinu vrata raja mnogi predstavnici mlade generacije zapravo ulaze u pakao koji se zove zavisnost na psihoaktivne supstance. Vi raspolažete podatkom da ih ima oko 100.000 mladih ljudi. Međutim, ono što jeste činjenica, to je da smo se organizovano počeli baviti detekcijom tog broja u Ministarstvu zdravlja pre šest meseci, da je pompidou upitnik jako pomogao kada je u pitanju heroinska zavisnost i da su napravljeni mnogi koraci, pre svega na planu zadataka koji su povereni institucijama za javno zdravlje na čelu sa Institutom za javno zdravlje „Batut“ koji ima zaista centralnu ulogu i kancelariju koja se specijalno bavi ovim pitanjima. Na vaše konkretno pitanje da li planiramo novu strategiju, moram da vam kažem da je ocenjeno i od evropskih stručnjaka i od stručnih krugova različitih struka koji sa različitih aspekata tangira pitanje droga i psihoaktivnih supstanci, da je bolje da u okviru strategije za javno zdravlje poseban program bude posvećen različitim oblicima zavisnosti. Tu naravno mislim i na duvansku zavisnost i na zavisnost od alkohola i na zavisnost od psihoaktivnih supstanci. Ali, ono što je činjenica to je da jedino intersektorski rad može dati pravi odgovor na strategiju zbog čega je na nivou Vlade formiran savet koji ima 23 člana, dvadeset troje zapravo. Koordinator tih predstavnika različitih ministarstava jeste ministar zdravlja i mi vrlo ozbiljno radimo na strategiji za koju ste zainteresovani. Standardizacija u izradi strategije je sa iskustvima zaista zemalja EU koja je razrađena do maksimuma, a ono što jesu neki noviji podaci to je da se osobe koje boluju od ove bolesti, jer zavisnost jeste bolest lečena na najsavremeniji način i da smo tri, četiri centralne zdravstvene institucije u okviru Ministarstva zdravlja koje smo proglasili referentnim, organizovali ne samo tretman metadonske zavisnosti, nego i primenu buprenorfinom kao savremenijim načinom lečenja. Zahvaljujem.
Reč ima Vladimir Marinković.
Zahvaljujem se na ovako iscrpnim odgovorima i konkretnim podacima koje sam dobio. Ima jedna zemlja na Dalekom Istoku gde je 1.000 dolara kazna za bacanje pikavca od cigarete na asfalt, i nemaju nikakvih problema sa, ne nikakvih, ali imaju veoma malo problema sa narko-trafikingom. Naravno to je tema za jednu veću, širu diskusiju i na nivou Vlade i na nivou svih društvenih činilaca koje modele primeniti. Zemlja se zove Singapur. Ima približno stanovnika kao i Srbija. Moje drugo pitanje se odnosi na borbu protiv korupcije i na borbu korupcije konkretno u javnom sektoru. Postaviću pitanje prvom potpredsedniku Vlade. Danas smo dobili informaciju da na kraju ove godine, kada su u pitanju javne nabavke je bilo revizijom pravilnosti poslovanja kod 56 revidiranih subjekata, utvrđeno je da su izvršene nabavke dobara, usluga, radova suprotno zakonom, ukupno iznosi od 31,5 milijardi dinara. Zakon jeste stupio na snagu 1. aprila i njegove efekte ćemo videti tek sedeće godine, ali svima nam je jasno da efikasnost u javnom sektoru i borba protiv korupcije u javnom sektoru predstavlja ključ rešenja problema razvoja zemlje, ekonomskog razvoja i podsticanja privatne inicijative za šta smo mi kao socijal-demokratska partija životno zainteresovani. Moje kolege iz ogranka globalne organizacije parlamentaraca za borbu protiv korupcije, prvenstveno i šef te delegacije, gospodin Zoran Babić, na našim sastancima smo došli do ideje da predložimo i osnivanje posebnog odeljenja suda koji bi se bavio upravo zloupotrebama i korupcijom i borbom protiv korupcije u javnom sektoru, tako da eto apelujem da se malo razmisli o tome i o takvim inicijativama, kako bi sve ovakve vrste zloupotreba sprečili. Hvala vam.
Reč ima gospodin Vučić.
Mi još nismo imali prilike da dobijemo izveštaj DRI, tu naravno ima onoga što vi nazivate korupcijom ili izvršenjem krivičnih dela koja spadaju u krivična dela iz oblasti korupcije, neka čak i kriminala. Negde ima administrativnih propusta, zato koliko sam razumeo ljudi iz DRI podnete su prekršajne prijave, prijave za privredne prestupe i razume se krivične prijave. Da nikoga ne osuđujemo unapred, dakle, svako od nas je moguće na toj listi, to ćemo sačekati da vidimo, ali ono što je veoma važno, to je da se odgovorno pristupi ispravljanju grešaka tamo gde su u pitanju greške, a tamo gde je u pitanju nešto više od grešaka, da to bude sankcionisano. Mi sad tu dolazimo do sledećeg problema, a to je da u našoj zemlji, ono što sam na početku pokušao da kažem, šta god da uradite i kako god da uradite, teško da će ne samo svima, već većini biti dobro i ja ću da vas podsetim na slučaj od pre nekoliko dana, pronalaženja kupusa u vozilu Ministarstva finansija, Uprave za trezor, ako se ne varam i dva dana smo trpeli žestoku kritiku na svim društvenim mrežama. Lazar Krstić je posle samo dva dana kada je ispitan slučaj pokrenuo disciplinski postupak, suspendovao čoveka, uradio sve što je bilo moguće da se uradi, da se pokaže, najpre da se sa tim ne slažemo i da ćemo po principu odgovornosti odmah promptno reagovati i čak i sa tako banalnim slučajevima i na tako banalnim primerima pokazivati da ćemo se obračunavati sa tim. Onda je otprilike krenula lavina reakcija – a što ste njega? Što zbog kupusa? Što niste ne znam koga? Onda sam pročitao, neki čovek je napisao nešto što jeste istina. Rekao je – slušajte ljudi, nama niko nikada neće da ugodi, dva dana smo mi isti pričali o tome kako treba ovog odmah smeniti ili staviti iza rešetaka. Kada ga je neko smenio ili pokrenuo disciplinski postupak, onda nam ni to ne valja, to nam smeta. Vi ste potpuno u pravu. Ovo sam rekao što se tiče odnosa i komunikacije koja postoji sa javnošću. Ono što ste potpuno u pravu, naše je da stvorimo sistem. Imamo Strategiju za borbu protiv korupcije, koju je usvojio ovaj parlament, imamo i Akcioni plan, čiji su sadržaj podržali i Venecijanska komisija i Evropska komisija. Mislim da imamo dobar plan i dobro znamo šta nam je činiti. Da li ćemo to uspeti i u kom vremenu da iskorenimo ili da iskorenimo do one mere do koje mislimo da je podnošljivo, to je stvar i sistema i vaspitanja. Plašim se da će nam biti potrebno nekoliko godina, ali u svakom slučaju mislim da smo po tom pitanju u dobrom smeru. Videli ste posle više godina pad na listi, koju je objavljivao Transparensi internešnalOvo je prva godina u kojoj imamo poboljšanje naše pozicije na listi, što se tiče percepcije borbe protiv korupcije. Ne zaboravite da je to samo percepcija u kojoj su brojni politički protivnici, ne vodeći računa o interesima zemlje, uglavnom to koristili za obračun sa strankama iz vlasti, govoreći da su u pitanju političke stvari, politički obračuni. Očigledno je da su neki sa strane, koji su bili neuporedivo objektivniji posmatrači, to videli na bolji i drugačiji način. U svakom slučaju, naša obaveza je da u interesu Srbije, u interesu njenih građana postupamo onako kako ste vi rekli, a to neće biti nimalo lak, nimalo jednostavan zadatak, ali mislim da smo mnoge važne stvari pokrenuli i da je važno da to završimo do kraja. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Potpuno ste u pravu. Imajući uvid u izveštaj Transparensi internešnala za 2013. godinu, mi smo na 72.mestu sa skorom od 42. Samo Makedonija od bivših zemalja Jugoslavije je na boljem položaju i 34% korupcije je u odnosu na prethodne godine palo. Znači nivo korupcije je niži. Apelovao bih ispred stranke kojoj pripadam da taj period borbe protiv sistemske korupcije nebude baš nekoliko godina, nego da jednom munjevitom reakcijom, političke volje sigurno ima, rešimo taj problem, jer to je temelj ekonomskog, kulturnog i svakog drugog razvoja naše zemlje koji se reflektuje i na domaće i na strane investicije i na sve druge aspekte našeg razvoja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić.
Gospodine predsedniče, imam dva pitanja za Vladu. Prvo pitanje za predsednika Vlade. Posle duže stagnacije u odnosima sa MMF-om krenulo se u intezivne pregovore. Moje konkretno pitanje – šta Srbija očekuje, šta će nam doneti aranžman iz predostrožnosti? To je bitno pitanje za nas, za dalji napredak Srbije. Drugo pitanje je za ministra finansija gospodina Lazara Krstića. Na koji način će ubuduće biti rešavano pitanje finansiranja AP Vojvodine. S obzirom da smo za budžet 2012. godine, za budžet 2013. godine i budžet za 2014. godinu i žučne polemike oko toga kako zakonski obezbediti da ono što je Ustav propisao odradi. Konkretno pitanje za ministra – da se krenulo u razgovore koje je on obećao da će tada sprovesti, na kom nivou se vode razgovori i dokle su oni stigli? Smatramo da je vrlo bitno da na početku godine postignemo dogovor sa rukovodstvom AP, da ne bi na kraju ponovo dolazili u situaciju da li je nešto rađeno po Ustavu, po zakonima i da li će se čekati usaglašavanje Statuta sa Ustavom Srbije. Hvala.
Reč ima ministar Krstić.
Odgovoriću na oba pitanja. Što se tiče prvog pitanja, vezano za MMF i aranžman iz predostrožnosti, nama je taj aranžman značajan zato što bi sa njim učinili još jedan korak u smislu vraćanja kredibiliteta na međunarodnim finansijskim tržištima, odnosno pokazali bismo da je sve ovo što radimo i ove ne lake stvari koje preduzimamo zapravo nas vode u situaciju koja nam garantuje stabilnost i održivost, kako makrofinansijskog, tako i ekonomskog sistema, što je nešto što smo prethodnih nekoliko godina prokockali. Ono što bih hteo da naglasim jeste da taj aranžman, dve stvari bih hteo oko toga da kažem. Prva je da taj aranžman nama nije potreban zbog novca, da je nivo deviznih rezervi u Narodnoj banci Srbije takav da mi ne idemo na aranžman gde se pregovara o zaduživanju kod MMF-a, već prosto na aranžman iz predostrožnosti kako bismo stavili još jedan simbol, odnosno uverenje da je program reformi koji sprovodimo verodostojan. Druga stvar koju bih hteo da kažem jeste da je ne mali pomak i činjenica da ćemo sredinom februara sledeće godine imati formalnu misiju oko pregovora nakon raskida aranžmana koji smo imali ranije i prilično ozbiljnih nesuglasica sa početka ove godine, a oko procene budžetskog deficita za 2013. godinu. Što se tiče pitanja finansiranja AP Vojvodine, mi jesmo već imali sastanak sa, ministar Mirović i ja, rukovodstvom iz Vojvodine, sa gospodinom Pastorom i sa gospodinom Radomanom na jednom nivou gde smo dogovorili kako ćemo pristupiti rešavanju problema. Za sutra je zakazan prvi sastanak radne grupe, koji je odlagan dobar niz godina, ako uzmemo u obzir Ustav i kada je to propisano. Želim da kažem da ovde pristupamo, nadam se da ćemo na taj način pristupiti, počev od sutra, ja predsedavam tom radnom grupom, rešavanju problema, odnosno pitanja finansiranja AP Vojvodine na jedan odgovoran i sveobuhvatan način, kako bismo sistemski rešili to pitanje, a u okviru Ustava. To podrazumeva i širi kontekst. Kontekst toga šta su nadležnosti, šta su obaveze koje iz tih nadležnosti proizilaze, ne samo za AP Vojvodinu, već i za lokalne samouprave, kao dva različita nivoa vlasti, koja imamo, osim republičkog. Dakle, koje su nadležnosti, tu smo videli da ima problema i to je šire političko pitanje, koje obaveze proizilaze iz tih nadležnosti i na koji način će se te obaveze finansirati, što nas dovodi do tog konačnog pitanja. Nadam se jednom konstruktivnom razgovoru koji će nam pomoći u onome o čemu smo pričali kada smo ovde govorili o budžetu, a to je da sledeće godine imamo na mnogo zdravijim osnovama postavljen budžetski sistem, odnosno način planiranja i u krajnjoj liniji preuzimanje odgovornosti različitih, bilo lokalnih samouprava, bilo AP Vojvodine, odnosno Republike, kada o tome pričamo.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić.
U potpunosti sam zadovoljan sa datim odgovorom. Posebno mislim da je bitno ovde istaći da ova Vlada ide u susret problemima, ovo su dva odlična primera koja ukazuju na to, a ne čeka da se problemi nagomilavaju i da ih rešavaju na kraju ili da ostavi negde ispod slamarice i da ih neko drugi rešava. Ovo je odličan primer kako treba probleme rešavati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ranka Savić.
Hvala, gospodine predsedniče. Postavila bih pitanje gospodinu Dačiću i to i kao premijeru, ali mnogo možda više kao predsedavajućem Socijalno-ekonomskog saveta, samim tim i najodgovornijim za stanje socijalnog dijaloga u Srbiji, ako socijalni dijalog u Srbiji danas uopšte i postoji. Naime, dugi niz godina, znate, onako prosto i sama sebi postajem dosadna, govorim o tome da u Srbiji nema socijalnog dijaloga, da Socijalno-ekonomski savet ne funkcioniše i da je Socijalno-ekonomski savet samo jedan paravan potreba evropskih integracija, pošto EU potpuno opravdano ukazuje na značaj postojanja socijalnog dijaloga i dobrog rada Socijalno-ekonomskog saveta. Naime, vi nemate nijednu državu u Evropi, pa ni državu u okruženju koja je napravila iole mali iskorak ili pomak i u ekonomskom i u socijalnom rešavanju problema, koja pre toga socijalni dijalog, odnosno funkcionisanje Socijalno-ekonomskog saveta nije dovela u red, odnosno nije podigla na jedan veći nivo. Neprekidno ukazujem na značaj socijalnog dijaloga, rad Socijalno-ekonomskog saveta kao jednog mesta gde ćemo mi bezkonfliktno rešavati sve naše probleme. Ovo u ovim trenucima naročito postaje značajno i potrebno jer 2014. godina neće biti ni malo lagana godina - završetak restrukturiranja, veliki broj otkaza, socijalne tenzije i socijalni nemiri, a koliko je to značajno u krajnjoj liniji vidimo i sada, jer smo svedoci potpune blokade bilo kakvog dijaloga i to u trenucima kada treba da donesemo jedan od najznačajnijih zakona, Zakon o radu, zakon kojim treba da rešimo odnose između radnika i poslodavaca. Ne da nema dijaloga, nema javne rasprave. Dakle, sve je prekinuto. Kompletno se nalazimo u jednoj blokadi. Upravo u ovim trenucima svi propusti, sva nečinjenja za podizanje socijalnog dijaloga na jedan viši nivo su isplivali na površinu, a oni su rezultat nerešenog pitanja reprezentativnosti sindikata, olako doživljavanje značaja socijalnog dijaloga, nepoštovanje Zakona o radu, ovog važećeg, pre svega u onim delovima i onim odredbama koje se odnose na reprezentativnost sindikata, a kao posledicu svega toga mi danas na delu imamo diskriminaciju socijalnih partnera. Sada, pošto su ovde mnogi iznosili neke nove inicijative i predloge, moram da kažem da je i Asocijacija… (Predsednik: Vreme.) Ništa onda, o tome ću govoriti u nastavku.
Reč ima gospodin Dačić. Izvolite.
Jeste problem reprezentativnost, odnosno način utvrđivanja reprezentativnosti i to jeste objektivan problem sa kojim se suočavamo. On nije samo prisutan kod sindikata, već i kod udruženja poslodavaca. Mi imamo jednu takvu situaciju da ukoliko pozovete jedne, onda drugi neće da dođu na sastanak itd. Svestan sam svega toga i mislim da nešto mora da se uradi sada prilikom promena Zakona o radu i da se to pitanje razreši na način koji će omogućavati da bar taj deo problema više ne bude jedan od problema kojem se posvećuje najviša pažnja. Naravno da ima i drugi deo problema koji se odnosi na to da neko možda i ne smatra da je to važna tema, važna oblast, a to je socijalno dogovaranje, odnosno socijalni dijalog. Mi smo uspostavili taj tripartitni odnos, to znači da pored države, odnosno Vlade Republike Srbije kao nosioca izvršne vlasti, učestvuju i reprezentativni predstavnici sindikata i reprezentativni predstavnici poslodavaca.To podrazumeva i da se drže sednice, obavljaju konsultacije, donose stavovi vezani za najznačajnije zakonske akte čija se problematika tiče delokruga rada ovog Socijalno ekonomskog saveta. Takođe, postoji i institucija da i ne mora da bude utvrđeno zajedničko mišljenje. Vi onda imate raspravu, svako ima svoje mišljenje i na kraju sve bude onako kako kaže Vlada ili kako kažu neki drugi, jer nije obavezujuće ako ne postignete konsenzus oko svega toga. Ima problema, ali mislim je generalno važno da zakoni koji se tiču sindikata i poslodavaca, odnosno tog paketa tema koje su važne za socijalno-ekonomski dijalog, da zaista budu raspravljane od strane reprezentativnih udruženja, odnosno predstavnika. Gospodin Krkobabić nije ovde, on je resorni ministar, ali više puta smo imali sastanak na te teme u resornom ministarstvu. Za sada postoje dva reprezentativna sindikata, Samostalni sindikat i Sindikat „Nezavisnost“. S druge strane, postoji nekoliko sindikata još koji smatraju da su reprezentativni, ali im to nije prihvaćeno od strane odgovarajućih tela koje ima ministarstvo, kao što je Konfederacija koju vodi Cvetanović. Tu je i Ranka na čelu jednog sindikata. Postoje sindikati „Sloga“ i ne znam još neki. Nije na nama da govorimo koji nam se sindikati više sviđaju ili ne, ali zaista neki objektivni kriterijumi bi trebalo da postoje, a ima i stvari oko kojihnije važno mišljenje samo reprezentativnih sindikata, nego i svih drugih. U svakom slučaju, suviše je ovo velika tema da se o njoj ne razgovara sa svima, a to znači ako je Zakon o radu u pitanju, vidite da je došlo do problema u sprovođenju javne rasprave. Neko misli da oblastrada više pripada Ministarstvu ekonomije, nego Ministarstvu za rad. Verovatno je istina negde između. I jedno i drugo mora da se sasluša. Ponekad te smetnje u komunikaciji, smetnje na vezama dovode do toga da, kao što je možda i sada slučaj, trenutno je ta javna rasprava prekinuta, odnosno ne održava se trenutno javna rasprava. Moramo posle novogodišnjih i božićnih praznika da sednemo i da vidimo što pre da to pitanje rešavamo. Mi smo govorili o promenama Zakona o radu isključivo u cilju pravljenja efikasnog sistema i delotvornog koji će ujedno zaštititi radnike, ali će pomoći da preduzeća mogu da funkcionišu bez neke nepotrebne blokade. Znači donosimo promene Zakona o radu u interesu i zaposlenih i poslodavaca i tražeći neki kompromis.
Reč ima narodni poslanik Ranka Savić. Izvolite.
Gospodine premijeru, ja se sa vama potpuno slažem da ovde nema ljubavi prema određenim sindikatima. Ovde već sada postoje jasna pravila igra. Dakle, postoji Zakon o radu. Međutim, imamo činjenicu da od 2006. godine pojedini učesnici u radu Socijalno-ekonomskog saveta nisu dokazivali reprezentativnost. Prema tome, pravila igre su se promenila, ali ni Vlada, ni resorno ministarstvo ne čine ništa da pravila uspostavi. U tom smislu sam i pokrenula jednu inicijativu i ukratko bih vam je izložila, da se u Predlogu zakona o radu predviđeni cenzus za dokazivanje reprezentativnosti bude 50.000 članova i da svaka centrala koja ispunjava ovaj uslov uđe u Socijalno-ekonomski savet. Iznela bih vam još neke predloge, prosto da i Vlada o tome razmisli. Naime smatram da svi oni koji učestvuju u radu Socijalno-ekonomskog saveta ne smeju da imaju materijalnu nadoknadu za učešće u radu Socijalno-ekonomskog saveta, koja nije mala i koja se kreće negde oko 50.000 dinara. Dakle, to su sindikalni i poslodavački funkcioneri koji već negde primaju plate. U ovoj situaciji opšte štednje, u položaju radnika imamo samo danas 300.000 ljudi koji prima minimalnu zaradu. Dakle, mi neku solidarnost i svojim primerom moramo da pokažemo. S druge strane, po osnovu učešća u radu Socijalno-ekonomskog saveta ili članstva u raznim nadzornim odborima, mislim da je potpuno neprimereno da se po tom osnovu prima i u nadzornim odborima nadoknada po osnovu članstva u Socijalno-ekonomskom savetu. Prvo me interesuje šta mislite o ovim predlozima, a onda me interesuje i vaš stav o Zakonu o radu, odnosno stav SPS i da li će biti moguće da zakon uđe u Skupštinu, a da javna rasprava nije sprovedena?
Reč ima ministar Dačić.
Ove predloge koje ste vi izneli treba razmotriti. Ne znam da li neko prima nadoknadu ili ne prima, predstavnici Vlade sigurno ne primaju. To je jedno pitanje. S druge strane, sve ove stvari koje se tiču određenih privilegija koje sindikalni funkcioneri imaju to jeste realnost. To znam i u mom ministarstvu itd. uvek postoje neke. Svaki funkcioner je na neki način funkcioner, pa bilo u kojoj organizaciji. To nije sada najbitnije pitanje. Bitno je pitanje o kojem ste malopre govorili, a to je način utvrđivanja reprezentativnosti, vođenja socijalnog dijaloga. Kada je reč o partijskom stavu, o zakonu, moram da kažem da mi još nismo došli do tog nivoa da se rasprava o tome otvori. Na sednici Vlade smo imali nekoliko nacrta različitih zakona, međutim Zakon o radu nije došao do tog nivoa. Obavljaju se konsultacije. Veoma je važno, veoma je važno, još jednom ponavljam, da se nađe kompromis, dijalogom da se dođe do dogovora koji će odgovarati i svetu rada i onima koji predstavljaju poslodavce, bilo da je reč o domaćim ili stranim investitorima. Navešću vam samo jedan primer gde mislim da je to neka nelogičnost koja postoji. Nije nama cilj da Zakonom o radu namećemo nemoguće uslove za funkcionisanje. Navešću vam primer Ministarstva unutrašnjih poslova. Vi znate da je to ministarstvo vezano za silu, odnosno za korišćenje oružja itd. desi se da prilikom psiholoških pregleda, zdravstvenih pregleda nekom policajcu bude utvrđeno da ima određeni psihološki poremećaj i da ne može više da nosi oružje. To ne znači da on može da bude praktično otpušten sa posla. To ne znači da može da može da mu se nađe neko drugo radno mesto. On ostaje u toj jedinici samo ne nosi oružje. To je praktično neodrživo. Ali, šta god da uradite sud donese drugačiju odluku i vrati na ponovno odlučivanje. Jednostavno takve stvari moraju da se rešavaju. Uopšte nemam nameru da sada mi imamo neke zahteve, ne znam stranih investitora ili MMF pa da tu sada, vi znate šta su tu teme, teme su ovakve mogućnosti kako kad neko može da ode, kako se otpremnine daju, da li se otpremnine računaju od kad se zaposlio ili od kada radi u tom preduzeću? Što, kada pogledate logično, u pravu su i jedni i drugi. Što bi neko plaćao otpremnine i za one koji su radili u nekom drugom preduzeću ranije? To su te teme. Na koji način neko može da bude proglašen tehnološkim viškom ili na koji način se obavlja taj socijalni program. To je tema. Nije tema nešto posebno, spektakularno pa da kažemo da se oko toga sada lome neka velika koplja. Treba razgovarati. Slažem se da treba naći adekvatan način za vođenje rasprave. Sadašnja situacija nije dobra zato što je javna rasprava obustavljena, a ministar Krkobabić, odnosno potpredsednik Vlade Krkobabić mi je rekao da su obustavili javnu raspravu zato što zaista dolazi do incidenata a to znači da u želji da se spreči donošenje tog zakona neke sindikalne grupe, ne znam, ili organizacije, ili frakcije ili celi savezi, organizuju neke proteste. S druge strane, verovatno zbog toga što su u dva ministarstva radili različite verzije. Nije na dobar način vođena i priprema svega toga, pa su dva sindikata koja su reprezentativna donela odluku da ne žele više na takav način da učestvuju. Potpredsednik Vlade gospodin Vučić, je takođe, kada je bio u poseti sindikatu i dogovorili smo se svi zajedno, kada sam primio sindikate da probamo da nekako dođemo do rešenja koje neće biti konfliktno rešenje u društvu. Politika je veština pronalaženja dogovora, a ne izazivanje konflikata. Tako da prihvatam ovo što ste rekli i trudićemo se da nađemo neko rešenje.
Reč ima narodni poslanik Jelena Travar Miljević.
Hvala. Postaviću svoje pitanje premijeru sa jednim dubokim žaljenjem što više nemamo direktni televizijski prenos, ali verujem da će građani čuti i moje pitanje, a vaš odgovor. Moje pitanje se tiče procedura za ostvarivanje prava za naknadu za trudnice i porodilje. Ono što me zaista brine jesu brojni birokratski problemi. Verujem da moje kolege možda nisu preterano zainteresovane za porodiljsko i trudničko odsustvo i nadoknadu tom prilikom, ali bih molila sve moje kolege da me puste da ostvarim svoje poslaničko pravo i postavim pitanje. Kada govorimo o trudničkom odsustvu i nadoknadi tom prilikom, ukazala bih na brojne birokratske probleme sa kojima se susreću i trudnice, ali i sami poslodavci. Kako bi se bolje uputili svi u problem, daću jedan jednostavan primer. Ukoliko trudnica ode pet meseci na trudničko i sam poslodavac, a i trudnica pet puta treba da posete šalter RFZO i u tom periodu predaju 36 dokumenta sa 43 različita lista papira. Kada je reč o porodiljama, naglasiću da situacija nije ništa bolja. Tom prilikom predaje se 86 listova papira različite dokumentacije. Znajući da je svima nama u cilju stvaranje što boljeg poslovnog ambijenta, da je svima nama u cilju rešavanje problema građana i ostvarivanje osnovnih prava, pitam kada i šta namerava da uradi Vlada kako bi se ove procedure pojednostavile? Možda ovo pitanje nije preterano interesantno za sve, ali je nešto što svakako znači život i nešto sa čime se naši građani susreću. Neću da pričam o tome šta znači za poslodavce kada više puta treba da dostave jedan te isti dokument u više različitih državnih organa i institucija. Znam i verujem da za ovaj problem postoji veoma jednostavno rešenje koje ni građane, ni državu, ni poreske obveznike ne treba da košta ni jedan dodatni dinar iz budžeta, čak šta više to rešenje treba da ponudi više novca u budžetu, veće uštede i verovatno stvaranje većeg broja radnih mesta, ali isto tako i zaštitu osnovnih ljudskih prava.
Reč ima ministar Dačić.
Nažalost, ne mogu da vam previše konkretno odgovorim na ovo pitanje zato što ne raspolažem svim tim informacijama. To takođe pripada Ministarstvu za rad i socijalnu politiku. Tu su i ministar zdravlja i ministar finansija. Ono što mogu samo da kažem je to da je naš zadatak u narednim godinama, osim ovoga što govorimo političkom nebu, a to znači EU, evropske integracije, ekonomija, svakako povećanje nataliteta, odnosno prirodnog priraštaja našeg naroda i naše zemlje i svih građana uopšte. Toga naravno ne može biti bez ovoga svega o čemu ste vi malopre govorili. To znači bez povećane brige cele države i celog društva, od različitih podsticaja, beneficija pa do pojednostavljivanja procedure i svega ostaloga što ste vi spominjali. Zamolio bih vas da to pitanje dostavite adekvatnijim ministarstvima da vam odgovore u najkonkretnijem smislu, šta se može uraditi u smislu pojednostavljenja procedure. Takođe, bih zamolio i ministra finansija da dok razmišlja o MMF-u i ostalim finansijskim institucijama u budžetu razmišlja i o tome kako da podstaknemo rađanje više dece u Srbiji. Ako to ne uradimo, neće nam pomoći niko živi, jer za 300 godina Srbija jednostavno će doći u situaciju da izumre sama od sebe. Četrdeset hiljada dece se godišnje manje rodi nego što ljudi umre u Srbiji. Taj trend je sve veći i veći, odnosno sve lošiji i lošiji iz decenije u deceniju. Mora se osmisliti. Ništa nije skupo imajući u vidu cenu koju ćemo svi zbog toga platiti. Prirodni priraštaj pre 50 godina je bio da smo imali 100 hiljada više rođene dece nego što je bilo umrlih. Sada imamo 40 hiljada manje. Ako se tako nastavi, a takvih podataka ima. Profesor je jedan od retkih koji čita knjige, pa mu zahvaljujem. Ovo su podaci statističkog kalendara RS iz Republičkog zavoda za statistiku. Ovo je skraćena verzija velikog pregleda koji su napravili, gde postoji velika analitika i statistika za razne oblasti, između ostalog i za pitanje prirodnog priraštaja. Kod nas je, nažalost, kao što sam rekao, taj prirodni priraštaj minus 4,8% na hiljadu stanovnika. To je sada pitanje koje je važno reći, kada sam već dobio ove podatke, to sam rekao i misiji MMF kada su dolazili kod nas, jer postoje veliki zahtevi da se produžava broj godina potrebnih za odlazak u penziju i to je evropska tendencija. Ali, postoji jedan veliki disparitet u načinu i trajanju života na zapadu i ovde u Srbiji. Pogledajte u čemu, prosečni vek, očekivano trajanje života muškarca npr. u Austriji je 77 godina, a u Srbiji 71 godina. Nama muškarcima je žao, ali šta da radimo. Očekivani život žena u Austriji je 83 godine, a u Srbiji 76 godina. Znači, pet godina je očekivano da će žene živeti duže od nas. Hoću da kažem da je kod nas nemoguće slepo prepisati pravila jer ne može neko da radi toliko dugo da jednostavno… (Predsednik: Vreme.) … to prirodno više ne može da izdrži. Zahvaljujem uopšte što ste pokrenuli ovu temu. U opštoj poplavi političkih tema retko ko se bavi ovim pitanjem i zato bi trebalo ono što očekujemo da pokrene celo naše društvo na reforme da u toku razgovora i pregovora sa EU o specifičnim temama probamo da napravimo što širu saglasnost oko važnih tema. Tema broj jedan je svakako natalitet, odnosno demografija. (Predsednik: Vreme.) Nadam se da će ministri koji još nisu poradili na tome imati dovoljno vremena da na delu pokažu svoju opredeljenost za realizaciju ovih ciljeva.
Narodna poslanica Jelena Travar Miljević.
Poštovani premijeru, zahvaljujem vam se na odgovoru. Moram vam reći da sam politikom počela da se bavim upravo zbog ovakvih tema. Politikom sam počela da se bavim zato što dolazim iz opštine Žitište koje je u poslednja dva kruga izgubilo 15% stanovnika, a kao neko ko dolazi iz političke partije koja uglavnom nudi rešenja, predložiću jedno rešenje za sve, ne košta budžet, ne koša poreske obveznike, a tiče se samo direktnije komunikacije državnih organa. Druga stvar koja može da se uradi bez novca, a u cilju rešavanja ovog problema jeste izmena i dopuna Pravilnika o bližim uslovima i načinu ostvarivanja prava na finansijsku podršku porodici sa decom, što je pod ingerencijom Ministarstva rada i socijalne politike. Zahvaljujem se.
Narodni poslanik Slobodan Samardžić. Molim kolege da saslušaju. U dogovoru sa članovima Vlade odlučio sam da sednicu produžimo za koji minut da bi svi predstavnici političkih stranaka u opoziciji imali priliku da postave pitanje. Izvolite.
Poštovani članovi Vlade, svoje pitanje bih postavio predsedniku Vlade. Srbija je dobila datum. Jedna stvar koja je proslavljena po drugi put ove 2013. godine, prvi put 28. juna, a sada 20. decembra sa dosta neumerenosti i neskromnosti, nezasnovanog slavlja sa teškim rečima, velikim rečima da je to istorijski datum i istorijski događaj, apsurdno je da je ovo istorijska stvar za Vladu po tome što će u istoriji Srbije ostati upamćena po tome – uslov i zalog za ovaj datum jeste predavanje Kosova. Predavanje Kosova nije formalni uslov EU, niti pisani uslov. To je nešto što je EU krišom i ispod žita nagoveštavala vladama Srbije još ranije i našla uporište za takvu neku politiku u SSP. Dakle, u onom naslovu koji govori o dobrosusedskim odnosima ona je Kosovo priključila toj kategoriji suseda Srbije i samim tim nju uključila u obavezu da i sa Kosovom ostvaruje dobrosusedske odnose. Posle toga je ta stvar bila prevedena u normalizaciju odnosa sa Kosovom. Dakle, ovde je reč upravo o tom problemu neformalnih, nepisanih uslova za započinjanje razgovora u vezi sa pristupanjem Srbije EU. Hoću da skrenem pažnju da je na briselskom spisku tih nepisanih uslova dosta tačaka, da Kosovo nije jedina i upravo u vezi sa tim hoću da postavim pitanje. Naime, EU nije zadovoljna ni sa Ustavom Srbije, nije zadovoljna sa položajem Vojvodine, posebno sa njenim ustavnim položajem. Vrlo je verovatno da će se takvo jedno nepisano pitanje uskoro postaviti pred Srbijom. Dakle, ne prilagoditi Statut Vojvodine Ustavu Srbije, nego obratno, menjati Ustav Srbije, da bi se ovaj nivo autonomije, koji je ustavno protivrečan, zadržao. Potom, EU će insistirati da Srbija razvije vrlo intenzivne evroatlantske odnose, da jednog dana uđe u NATO, da zaustavi svoj ugovor o Južnom toku… (Predsednik: Vreme.) Molim vas, gospodine predsedavajući, ja sam počeo 30 sekundi ranije i molim da mi to nadoknadite. Kasnije sam počeo i samo da bih postavio pitanje. Dakle, takvih primera ima jako puno. Privilegovani položaj Hrvatske u trgovini duvanom sa Srbijom i mnogo štošta drugo. Mene ovde zapravo zanima pitanje - da li Vlada Srbije, obzirom na ove činjenice koje sam pomenuo, a to je taj spisak nepostojećih uslova ili formalno nepisanih uslova, da li Vlada Srbije ima bilo kakvu ideju o povlačenju crte, o povlačenju crte trpeljivosti tih uslova koji zapravo teraju Srbiju da bude sve slabija, sve kraća i sve manja u svom procesu pridruživanja EU? (Predsednik: Gospodine Samardžiću, već ste prešli četvrti minut. Da bismo dali i drugima priliku, ja vas molim, imaćete priliku u drugom pitanju da postavite dodatna pitanja.) Hvala.
Predsednik Vlade. Izvolite.
Ono što je sadržano u pregovaračkom okviru EU, objavljeno je na sajtu našeg pregovaračkog tima. Pregovarački okvir EU nije javni dokument, ne zato što je tajna, nego zato što to do sada nije bila nikakva praksa. Na državi sa kojom se pregovara je da odluči šta će sa tim da uradi. To nije dokument na koji mi dajemo saglasnost prilikom njegovog donošenja. Prva međuvladina konferencija je događaj na kojem EU iznosi svoj pregovarački okvir, a Srbija iznosi svoj, odnosno svoje mišljenje o onome što je sadržano u tom pregovaračkom okviru. Ovo što ste vi spominjali kao neke dodatne uslove, to uopšte nije predmet bilo kakvih razgovora, u smislu daljeg uslovljavanja Srbije. Da li će biti daljeg uslovljavanja? Biće, to ne treba da piše bilo gde. Sve su zemlje prošle kroz to. Sa druge strane, Srbija je specifična u tome što je naš glavni politički kriterijum vezan za normalizaciju odnosa sa Prištinom, dijalog sa Prištinom i što je taj ključni politički kriterijum i dalje zadržan kroz poglavlje 35. Znači, pregovarački proces se u svakom momentu može zaustaviti ukoliko ne ide u pravcu napretka u poglavljima 23, 24. i 35. To je sve tako. Sa druge strane Srbija nikad nije ni obećala, ni bilo kome rekla da će promeniti svoj stav o statusnom pitanju kada je reč o KiM. Mi nikad nećemo, ne da nećemo mi to uraditi, nego nećemo dati bilo kome drugome ohrabrenje da to može da uradi ili da treba da uradi, kao što je bilo nekih reči vezano za mesto u UN, da Srbija navodno se neće protiviti, ali će reći mnogim svojim prijateljima da to ipak prođe. To nije tačno. Srbija ne menja svoj stav o statusnom pitanju, ali pitanje normalizacije života i odnosa sa Prištinom jeste nešto što nas čeka u svakodnevnom životu. Predavanje Kosova nije bio nikakav uslov, niti posledica Briselskog sporazuma i datuma za otpočinjanje pregovora o pristupanju. A da li jeste bio i da li jeste istorijski događaj? Jeste. Zašto? Zato što kada Srbija bude ulazila u EU, uvek će se spominjati kada su započeti pregovori. Sa druge strane, drago mi je što smo na neki način uspeli da ostvarimo one ideje za koje ste se vi zalagali pre 12, 13, 14 godina, samo što niste uspeli vi da ih ostvarite. Šta da radimo? I vi ste na bilbordima govorili o tome da je izvodljivo. Evo, jeste izvodljivo. To više nije politička laž pred svake izbore. Dobićemo viznu liberalizaciju, ući ćemo u EU. Evropa i EU danas nije samo bajka, sada će zavisiti od nas koliko ćemo brzo tome ići. Da li je ona pravedna? Da li je ovaj svet pravedan u kojem živimo? Da li su svi događaji na ovom svetu pravedni? Pa ipak, i dalje verujemo u Boga. Prema tome, iako je nepravedna međunarodna zajednica, ne znamo u šta bismo drugo mogli da verujemo. U izolaciju, osiromašenje i dalje upropašćavanje Srbije, sigurno ne. U izmišljena partnerstva negde na istoku u koja nas niko ne zove, sigurno ne. Narodu treba reći istinu. Ili će Srbija ući u EU ili će zaista Albanija za nju biti zapad za 10 godina. (Predsednik: Vreme.) Ja ovo ne govorim, u stvari, govorim ovoliko i ako nema prenosa, ne govorim ovo zbog prenosa. Govorim ovo da bih vas ubedio. Da li ima prenosa ili nema prenosa, to stvarno ne znam. Izvinjavam se predsedniče, samo još jednu rečenicu. Zamolio sam predsednika Narodne skupštine u ime Vlade Republike Srbije da napravite izmenu, ili ako hoćete napravite dogovor, mi smo spremni ceo dan da odgovaramo na vaša pitanja, a ne samo popodne. Prema tome, apsolutno sam saglasan, da ne ispadne posle da neko nema pravo. Sa druge strane, niti ja mogu da odgovorim u dva ili pet minuta na možda neke veoma ozbiljne političke teme i nemamo razloga da se toga plašimo i da se toga stidimo. Ako imate prostora u vašem zgusnutom Poslovniku o radu i ako imate vremena da se ceo dan posvetite Vladi Republike Srbije, mi smo tu da vam udovoljimo u toj želji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Gospodine predsedniče Vlade, nema na sajtu kancelarije, niti na sajtu EU danas pregovaračkog okvira. On je još uvek tajnovit dokument. Iz druge ruke, preko medija se saznaje da je glavna stavka u tom okviru koji se tiče našeg interesa zapravo eksplicitan zahtev da Srbija potpiše obavezujući pravni dokument sa Kosovom. Ne znam da li je to razlog te tajnovitosti, ali po svoj prilici to je tako. Prema tome, videćemo šta tu piše, ali je činjenica da Srbija je na dobrom putu da završi taj posao oko predaje Kosova. Upravo taj dokument jeste finale i de jure priznanja, ako smo ih do sada de fakto priznali, priznaćemo ih i de jure i to piše u tom pregovaračkom okviru, po svoj prilici. Podsetio bih vas da je danas savetnik Guzenbauer rekao da će Srbija i Kosovo kad tad uspostaviti normalne odnose. Vidite, on nije savetnik Austrije, iako ima nemačko prezime, on je savetnik srpske vlade ili nekoga u srpskoj vladi. Takvih je, činjenica, koliko god hoćete i mi možemo voditi igru veoma dugo oko toga da li je Srbija priznala ili nije, možemo se nadgornjavati, ali to zaista nije bitno. Svi znaju da je to uslov. To je uslov koji je Vlada manje-više ostvarila, plus taj obavezujući dokument koji će jednog dana potpisati da bi napredovala u tim pregovorima. Ali, u vezi sa time, pošto je na dnevnom redu tema o drugim uslovima koju sam započeo kada sam počeo da govorim, imam jedno drugo pitanje za vas. Naime, ovde se maločas razvila jedna diskusija oko Zakona o finansiranju Vojvodine, pa je ministar finansija rekao – nemoguće je zakon doneti, zato što ne postoje nadležnosti Vojvodine u zakonskom obliku. Pitanje za Vladu glasi – zašto Vlada do sada nije napravila predlog zakona o nadležnostima Vojvodine? Pre godinu i po dana, u maju 2012. godine, Ustavni sud Srbije je 22 odredbe tog postojećeg zakona poništio i Vlada je imala zadatak da napravi taj zakon. Taj zakon bi zapravo omogućio da se odmah pravi statut saglasan zakonu, pa onda i zakon o finansiranju. Zašto to sada govorim? Zato što to jeste test za Vladu - da li će u ovom momentu napraviti taj zakon i učiniti i zakon i statut saglasan Ustavom, ili će čekati šest meseci? Moje podozrenje je da Vlada to ne radi zato što se boji reakcija EU, a to je poseban dokaz za ovu tezu o uslovima koji nisu pisani, koji lebde u vazduhu, koji su vama sasvim jasni. Ne radite posao koji treba da radite da biste regulisali zakonski i ustavno status Vojvodine, upravo zato što vodite računa šta o tome govore i razmišljaju pojedine države članice EU, koje su za pitanje enormne autonomije Vojvodine izuzetno zainteresovane.
Reč ima gospodin Dačić. Izvolite.
Moram da kažem da me niko nikad nije pitao za pitanje Vojvodine u Briselu. Prema tome, molim vas, nemojte te teorije zavere stalno da širimo. Imamo mi dovoljno naših unutrašnjih problema, da bismo sada još govorili i o pitanju… Tako da, uopšte nije bila tema razgovora autonomija Vojvodine. S druge strane, naravno da treba da se naprave ovi zakoni i mi smo napravili radnu grupu koja to treba da radi. Za sve postoji rešenje. Samo nemojmo da izmišljamo nešto što nije tačno. Znači, Ustav Srbije nije bio tema, a nije bila tema ni Vojvodina, ni NATO. Niko nikada nije spomenuo NATO. Što se tiče Južnog toka, nismo mi glavna zemlja koja je važna za Južni tok. Južni tok ne može da prođe samo kroz Srbiju, on mora da prođe i kroz ostale zemlje EU. O tome će sigurno odlučiti mnogo veći, jači i moćniji ljudi, nego što smo to mi. Kao što su se dogovorili da postoji u Evropi Severni tok, tako će se dogovoriti da postoji i Južni tok, ako im je u interesu. Nažalost, mi nismo ti koji određujemo koji je njihov interes. Ne bih dalje da odgovaram, da ne bih izazivao još neke dodatne replike, zbog vremena. Ali, još jednom ponavljam, ne bežim od toga ni da budu tematske sednice Skupštine. Ne znam više po Poslovniku kako je to definisano, ali ne postoji tema od koje treba da bežimo. Zakažimo sednicu koja je posvećena tom pitanju i apsolutno sam saglasan da se oko toga razgovara. Hvala.
Pokušaćemo da nađemo model u skladu sa Poslovnikom i da organizujemo jednu takvu sednicu. Sešćemo da razgovaramo i da se dogovorimo šta bi najviše odgovaralo svim poslaničkim grupama. Hvala na ponudi, to je zaista korektno. Reč ima gospodin Samardžić. Izvolite.
Jedna Vlada Srbije u današnjoj situaciji, kada joj je oduzet deo teritorije od strane EU, morala bi biti mnogo opreznija, osetljivija na nagoveštaje i znake. Razume se da oni vama to neće eksplicitno reći, niti će negde to biti zapisano. Kao što vam licemerno govore – ne morate priznati Kosovo. Bar ne sada. Je li tako? Priznaćete ga kad-tad. Eto, to je ta zmija koja nas je ujela i zbog koje treba da se bojimo guštera. Takvih nagoveštaja imate koliko god hoćete. Navešću vam jedan za Vojvodinu. Vi kažete – nisu postavili pitanje. Znate, Izveštaj Evropske komisije za 2010. godinu pohvalio je Statut Vojvodine. Rekao je da je dobro što je on donesen i što je takav kakav jeste. Tada se već znalo da statut nije u skladu sa Ustavom, zato što je DSS već krajem 2009. godine podnela Ustavnom sudu jedan predlog za ispitivanje ustavnosti tog statuta, kao i ustavnosti zakona. To su te opreznosti države koja je oštećena tim odnosom, teritorijalno, materijalno, moralno, kako god hoćete. Ne možete se vi ponašati kao Austrija kada je ulazila u EU 1995. godine. Nju niko nije pitao za bilo koji deo njene teritorije. O tome govorim. Dakle, Vlada mora biti osetljiva i oprezna. Zašto? Da ne bi jednog dana tu priliku za ulazak u EU imao samo beogradski pašaluk. Mi se tako moramo ponašati, obzirom na ono kako su se oni ponašali prema Srbiji. To je taj oprez koji je Vlada Vojislava Koštunice prikazivala već od 2004. do 2008. godine. Tu je bilo nešto što je rukovodilo tu Vladu, bez obzira koliko usko sarađivala sa Briselom. Danas je sve raspevano društvo koje veselo ulazi u EU, a ko će ući, kad će ući, koliko će to koštati, to uopšte nije bitno.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovani predsedniče Skupštine, predsedniče Vlade, dame i gospodo ministri, poštovani narodni poslanici, obraćam vam se kao narodni poslanik sa Kosova i Metohije. Mi Srbi sa Kosova i Metohije sa posebnom pažnjom, zebnjom i tenzijama pratili smo i pratio proces pregovora o Kosovu i Metohiji. Za nas je to sudbonosno i životno pitanje. Ovom prilikom Srbi sa Kosova i Metohije daju punu podršku državnom rukovodstvu zbog jedinstva, političkog konsenzusa i istorijske odgovornosti u borbi koju vode za očuvanje nacionalnih i državnih interesa srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. Da je to tako, pokazali su lokalni izbori na Kosovu i Metohiji. Srpski narod je po prvi put organizovano i jedinstveno izabrao svoje predstavnike i dao punu podršku Vladi Republike Srbije i državnom rukovodstvu. Zato je dobijanje datuma za početak pregovora u interesu svih građana države Srbije. Gospodine predsedniče Vlade, vama i prvom potpredsedniku Vlade dajemo posebnu podršku, jer smo sigurni u vas i ubeđeni da ćete zaštititi državne i nacionalne interese, a ne usko političke ili lične interese. Svesni smo nepobitne činjenice da pitanje Kosova i Metohije nije samo jučerašnje, nije ni današnje, već i sutrašnje i tiče se svih građana države Srbije. To je proces koji će trajati. Neumoljivi su argumenti da je pitanje Kosova i Metohije teško, složeno i da pregovori nisu bili nimalo laki i jednostavni, već da je ceo državni vrh izložen brojnim pritiscima sa različitih strana i na različite načine. Uprkos svemu tome uspeli ste da dobijete datum za pregovore, što dosadašnje vlade nisu uspele. Zato smo mi Srbi sa Kosova i Metohije u potpunosti svesni situacije u kojoj smo se našli, u kakvom se političkom, ekonomskom i svakom drugom stanju nalazimo. Ne možemo da kažemo da je savršeno, da je idealno, da je dobro, ali vašom mudrošću i pronicljivošću izabrali ste nužno i ono što je realno u datom trenutku. Zato je dobijanje datuma za pregovore veliki rezultat, u kome su doprinos dali i Srbi sa Kosova i Metohije. Da budem odmah precizan, najveće dostignuće Briselskog sporazuma je formiranje zajednice srpskih opština. Briselskim sporazumom predviđeno je da zajednice srpskih opština ima potpunu kontrolu nad urbanizmom, planiranjem, ekonomskim razvojem, zdravstvom i školstvom. Zato je i te kako bio važan izlazak Srba na lokalne izbore. Time je obezbeđeno da Srbi odlučuju sami o svojoj sudbini. Od tih ovlašćenja i sastava ljudi koji će činiti zajednicu srpskih opština možemo napraviti veoma ozbiljnu instituciju koja će brinuti o najvažnijim elementima svakog Srbina na Kosovu i Metohiji, koji treba da nam pruži pravosudnu i bezbednosnu nezavisnost, sposobnost da samostalno vodimo i uređujemo svoj život, počev od gradnji kuća, do sopstvene bezbednosti, školskog sistema i lečenja. Moja pitanja su sledeća. (Predsednik: Vreme.) Moje prvo pitanje glasi – kada se očekuje formiranje zajednice srpskih opština? Pod dva – kako će se obezbediti efikasno funkcionisanje zajednice srpskih opština i koordinacija institucija na različitim relacijama, a pre svega na samom Kosmetu, zatim između zajednice srpskih opština i naših vlasti u Beogradu i između zajednice srpskih opština i privremenih vlasti u Prištini? Pod tri – kako će biti obezbeđena transparentnost finansiranja zajednice srpskih opština? (Predsednik: Vreme.) Samo još jednu rečenicu. Sasvim na kraju, veoma cenimo sve što ste do sada učinili u pregovorima i želimo vam uspeh u cilju očuvanja nacionalnih i državnih interesa Srbije. Svakodnevna neposredna komunikacija predstavnika Vlade sa predstavnicima Srba sa Kosova i Metohije, kao i odlazak prvog potpredsednika Vlade za Božić na Kosovo i Metohiju su podrška našem trajanju, opstanku i bitisanju na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Reč ima predsednik Vlade, Ivica Dačić.
Želim i ja da se zahvalim Srbima sa Kosova i Metohije koji su veoma zaslužni za pozitivnu odluku Evropskog saveta vezano za otpočinjanje pregovora o pristupanju Srbije EU. Da nije bilo njihovog razumevanja te naše intencije da je ovim putem važno sada ići ka odbrani naših nacionalnih i državnih interesa, sigurno da ta odluka ne bi bila pozitivna. Budite ubeđeni da ćemo mi i dalje nastaviti da vodimo računa o nama, o Srbiji, o srpskom narodu i svim građanima koji žive na Kosovu i Metohiji, birajući najbolji mogući način za zaštitu njihovih interesa. U tom smislu je zajednica srpskih opština i izabrane Skupštine opština jesu jedini legalni i prvi mogao bih reći, prvi legitimni, legalni organi neke vlasti Srba na Kosovu i Metohiji posle oružane intervencije 1999. godine. Mi ćemo nastaviti pregovore i dijalog u tom smislu mora da se izborimo za dobar statut za zajednicu srpskih opština i nadam se da će to biti dobar način za supstituisanje institucija Srbije kroz institucije zajednice srpskih opština. Zahvaljujem se na ovom komentaru i želim da obećam u ime Vlade da će naš pregovarački tim i dalje u svom sastavu imati pre svega ljude koji dolaze i sa Kosova i Metohije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Mislim da gospodine predsedničke Vlade, poštovane kolege narodni poslanici, i pored svega što smo danas čuli, a čuli smo svašta i mislim da je bilo možda i previše smeha u nekim momentima, vama sam to gospodine predsedniče i rekao. Samo par opservacija u tom smislu. Mislim da je država mnogo važnija od gega i mislim da država znači pre svega kada gleda auditorijum uključujući predstavnike ambasade koji su i te kako zainteresovani za taj ishod poslednje što žele da vide maltene cirkusku predstavu ovde, zato što to govori loše o nama kao Srbiji. Priča o hoklicama i ostalo su vrlo štetne. Inače, moram da kažem, evo tu je ministarka Mihajlović i drago mi je da je ovde, imali smo svi raznih neslaganja u prošlosti i vezano za energetski sporazum i za NIS vidim da i dalje postoje veliki problemi i sa „Srbijagasom“, ali je činjenica da je prethodna Vlada i ona pre nje, i ona pre nje, ovoj Vladi ostavila nešto što im je omogućilo da u Šajkašu zavarite cevi. Gospodine Dačiću, vi ste nama ostavili Haški tribunal, pa smo morali da varimo nešto drugo. Inače, danas Srbija, ja vas pitam, da vratimo malo temu na ono što građane najviše zanima. To je njihov ruiniran životni standard i ekonomija koja je u jako lošem stanju. Imali smo najavu od 10 milijardi evra investicija. U kom obimu mislite da ćemo do kraja godine, dakle, koliko je to dana, nekih pet, šest dana da dostignemo ovih 10 milijardi koje su obećane? Imamo posao sa Emiratima. Pitam vas kao predsednika Vlade zašto Vlada uporno odbija da objavi ugovor sa „Etihadom“ koji mi tražimo bezuspešno pismenim putem obraćajući se gospodinu Šabiću, a sada i sudu. Zato što vaša Vlada ne želi da objavi taj ugovor. Da li uopšte postoji taj ugovor, i ako postoji red bio da javnost vidi šta unutra piše. Ne smatram da ima nešto loše, samo mislim da je red da građani Srbije ne DS, nego građani vide šta tu ima. Inače, ni jedna nova investicija nije došla u Srbiju od najavljenih investicija iz Arapskih Emirata, sem hotela na Kopaoniku. Kada će doći Al Dahra u kom iznosu, šta je od toga investicija, a šta je kredit? Koliki je kredit i pod kojim uslovima? Kada će srpski seljaci videti te sisteme za navodnjavanje i dakle, šta će biti sa najavljenih dve ili tri milijarde dolara iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, Mubadale i ostale stvari koje su se dešavale. Da li ćemo moći da čujemo konkretno za svaku od spornih privatizacija šta je bilo sporno u njoj? Ime i prezime krivaca za pogrešne privatizacije bez obzira iz kojih su partija? Da li će to imati reperkusije, evo vas pitam gospođo Mihajlović pošto ste prisutni u ime najjače stranke, na položaj određenih vaših članova, recimo, gospodina ministra Mirovića i gospođu Maju Gojković? Da li će se ispuniti obećanje gospodina Vučića da će uskoro jedan član SNS iz Glavnog odbora biti uhapšen, pardon iz Predsedništva. Dakle, zaista očekujem da pokušate da nam date odgovor, da čujemo ko je taj izdajnik na koga ste mislili gospođo Mihajlović, koji je to ministar koji radi protiv države Srbije, sad je dobra prilika da nam kažete? Da pokušam da čujem od premijera koje su to mere koje će zaustaviti šest stotina nezaposlenih dnevno u Srbiji i kako mislite da bez razvoja zaposlite ovu zemlju?
Reč ima ministarka Mihajlović.
Kao predstavnik najjače stranke, kao što ste rekli, i sve ono što je predsednik naše stranke rekao i sve ono što smo obećavali, mi to i ispunjavamo. Prema tome, ako govorimo o 24 sporne privatizacije, mislim da ste bili prisutni, ako niste, pretpostavljam da su vam vaše kolege rekle. Dakle, do nedelje će biti sve informacije u javnosti. Kao što to obično biva i kao što to Aleksandar Vučić radi, biće otvorena konferencija za novinare gde će javnost Srbije saznati sve šta se dešavalo u 24 sporne privatizacije i koje predistražne radnje su urađene. Pretpostavljam da ste i vi to čuli. Odnosi se ovo i na sve ostalo što ova Vlada radi. Ne volim da se vraćam na prethodni period pre formiranja ove Vlade. Mi se maksimalno trudimo da zemlju koju smo zatekli u teškoj ekonomskoj, socijalnojkrizi iz tih problema izvučemo. Pored političkih iskoraka i hrabrosti koju je ova Vlada napravila, a koja nijedna prethodna nije mogla, smela ili kako god, ova Vlada je uradila. Sada su pred nama ozbiljni ekonomski rezovi koje moramo da učinimo. Nije problem „Srbijagas-a“ nastao juče ili za godinu dana, on je nastajao godinama. Nije problem EPS-a nastao juče ili za godinu, godinu i po dana, nastao je prethodnih deset godina. Nisu problemi preduzeća restrukturiranja nastali prethodnih godinu i po dana, nego su nastajali godinama i mi smo zemlja koja ima na žalost preduzeća u restrukturiranju sve ove godine. Znači, pred ovu Vladu je došlo mnogo problema, ali kao što smo rešavali probleme tokom 2013. godine, verujem da će ova 2014. godina zaista da bude reformska godina.
Reč ima gospodin Stefanović. Izvolite.
Hvala. Gospođo ministarka, naravno da smo čuli najavu za 24 privatizacije, nemojte mi zameriti kao ni građanima Srbije što ću podeliti sa vama jedan opšti utisak u Srbiji, da nažalost od vaše Vlade samo najave slušamo. Tako da moja skepsa nije prirodna, ona je prosto iskustveno sazdana znajući da gospodin Vučić da je ovde on bi rekao – ako ne do Nove godine, onda ćemo na Novu godinu reći šta ćemo dalje. Mi smo čuli da su istrage završene, a ja vas pitam da li istrage obuhvataju izvesnog gospodina Milana Lukića kome ste dali funkciju u nečemu što se zove Veće za javna preduzeća ili tako nešto i koji je jedan od glavno optuženih u privatizaciji broj 14 firma Kanjiža? Pitao sam vas dva konkretna primera iz vaše stranke i niste mi odgovorili. Niste i odgovorili ko je izdajnik u Vladi. Niste mi odgovorili, uporno izbegavate da kažete, a mislim da je važno, ko je ministar koji je nameštao posao svom prijatelju. Mislim, da bi javnost to trebalo da čuje. Dakle, to je ono što nikako da čujemo odgovor. Imaćemo zaduženja od preko 11,5 milijardi evra do kraja sledeće godine. To je ono što je vaša Vlada uradila. Imamo 600 novo nezaposlenih dnevno, gospođo ministarka. Znam da je vaš odgovor na pristojan način, na umeren način, ali vaš odgovor je uvek isti. To je sve rađeno godinama, to ste vi krivi, to su ovi pre vas, to ljude ne zanima. Nas zanima, ne nas, građane, koji je vaš rezultat. Vi ste obećali smanjenje struje za 20%. Da li se smanjila cena struje? Rekli ste da ste sva obećanja ispunili. Nemate onu kancelariju za brze odgovore. Imate kancelariju za brzo zatvaranje medija po Srbiji. Imate kancelariju za uništavanje medijskih sloboda. Imate kancelariju za jedno mišljenje u Srbiji. To je ono što ste čini mi se uspeli do kraja da sprovedete. Dakle, dugovi za šta će biti upotrebljeni? Kako ćete konkretno otvoriti jednu fabriku u ovoj zemlji, a ne samo pokušajima da dovedete investitore, očigledno vam ne ide, jer je to oko 300 miliona? Šta ćete uraditi na kraju sa „Srbijagasom“? Šta ćete uraditi sa cenom struje? Šta ćete uraditi sa 30 do 50 hiljada stranačkih vojnika koje ste nagurali u javna preduzeća? I onda donesete zakup pa preko noći u Novom Sadu ih zaposlite. Jel vi znate da u novosadskim javnim preduzećima rade savetnici savetnika? Da li je to normalno i da li to postoji u jednoj državi? Završavam. Da li postoji i u jednoj državi, gospodine premijeru, da kada vi kažete jednu rečenicu gospodin Vučić mora odmah da kaže pet? Kada on kaže šestu rečenicu, vi morate sedam rečenica i utrkujete se ovde svaki dan i građani Srbije gledaju u vas čekajući da se desi ne znam šta. U međuvremenu, u zemlji je sve manje slobode, a sve više nasilja. Znate i sami šta se dešava po ulicama i šta je sa policijom. (Predsednik: Vreme.) Mislim da je red na te stvari ovde da se odgovori, a ne da se ljudi ovde smeju i zabavljaju. Hvala.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović.
Kad vas slušam prosto se pitam da li živim u Srbiji. Da krenemo prvo sa tim partijskim zapošljavanjem. Da li treba da kažem da je za vreme vašeg direktora, direktora iz DS, EPS zaposlila, ja sam to rekla na jednoj od sednica, upravo ovde smo razgovarali sa poslanicima 3800 članova, dakle, direktor Marković mislim da je bio prethodni generalni direktor EPS-a. Da li treba vas da pitam iz DS-a koji ste vodili preduzeća, odnosno Adu Ciganliju, gde ima manje od 30 ljudi koji su stalno zaposleni. Znate li koliko je ugovora o delu, koliko smo ugovora zatekli? Zatekli smo 95 ugovora. Znate ko ih je zaposlio? Direktor Ade. Znate čiji je on? Iz DS-a je. Sada ste rekli 10 ili 20 hiljada, koliko ste rekli da je navodno SNS zaposlila po javnim preduzećima? Nije tačno. Za vreme ove Vlade donet je Zakon o javnim preduzećima. U tom zakonu o javnim preduzećima propisano je postojanje nadzornog odbora, ali isto tako i konkursa za direktore javnih preduzeća. Ako se neko za to zalaže, onda se SNS za to zalaže. Ako neko vodi računa šta ti ljudi rade, onda mi to radimo. Ako neko kontroliše kako se stvari obavljaju u javnim preduzećima, onda svakako to mi radimo. Ne mogu da razumem da uopšte ovde takve stvari govorite. Drugo, bili ste pomenuli Emirate, ugovore i sve što se uradi, bar ova Vlada je to pokazala, jeste dostupno javnosti. Još jedna stvar, ako smo govorili o navodnjavanju, o poljoprivredi, 100 miliona dolara koliko sam ja danas čula upravo od potpredsednika Vlade, već se podelilo i idemo dalje. Prema tome, ne možete da govorite da se ništa nije uradilo. Ne znam ko je tačno rekao za 10 milijardi evra investicija, ali ću vam reći da je potpisan ugovor za Kostolac za 300 megavata. To treba da se gradi 2014. godine. Isto tako, prvi put, zašto za vreme vaše vladavine nije bio neki javni poziv za izgradnju malih hidroelektrana, zašto vaša vlada nije raspisala te javne pozive da ljudi lepo dođu i da se jave, da na taj način dobiju svoje lokacije, a ne da to dogovaraju unutar Vlade između ministara itd. Oko te preglednosti i transparentnosti ne bih se baš složila sa vama da ste potpuno u pravu. Oko toga da ništa nije urađeno i da je samo u najavama, tu tek niste u pravu. Oko 180 optužnica koliko smo čuli je podignuto u prethodnih godinu i po dana, verovatno i više, jer ovo je podatak od pre nekoliko meseci i ne možete da govorite da se ništa nije uradilo. Za vreme vaše vlade, koliko znam, dve ili tri istrage su samo vođene. Niste imali nikakav sistem za borbu protiv kriminala i korupcije, niste imali ni strategiju, niste se bavili time, nije vas to zanimalo, zato što to nije odgovaralo ni vašoj stranci ni vašim ljudima. Nekako mi se čini da sve to što govorite više govorite ovde da biste objašnjavali i dobili neki poen, istinski sa činjenicama. Pokažite mi činjenice, gde je 20 hiljada ljudi koje je SNS zaposlila. Kažem vam činjenicu za Adu Ciganliju, 95 ugovora o delu, a manje od 30 stalno zaposlenih i tako u svakom preduzeću. To ste radili u prethodnom periodu. Prema tome, ta partijska preduzeća smo mi nasledili upravo od vas, a neće više biti partijska.
Gospodine Dačiću, izvolite.
Da kažem, pre nego što zaključi gospodin Stefanović, mislim da je veoma teško raspravljati na ovakav način, paušalno, bez objektivnih podataka, statistike, kriterijuma o kojima govorite, jer sada ispada da treba da polemišemo o svakoj temi koju vi iznesete kolike su investicije, kolika je stopa. Svako bi od nas ovde mogao da nađe i kontra argumente i da meri koliko je to bilo u određenom vremenu, periodu unazad. Svi mi znamo da situacija u kojoj se Srbija nalazi teška u ekonomskom, političkom, svakom drugom smislu i svi mi znamo da su postignuti rezultati, vidljivi. Možemo se mi sporiti gde su oni vidljivi. Vidljivi su, pre svega, u pozicioniranju naše zemlje i njenom položaju trenutno u međunarodnoj zajednici. Da li i kada će biti zaustavljen rast nezaposlenosti? On sada već jeste zaustavljen, ali podsetiću da je za ovih pet godina od vremena izbijanja ekonomske krize, skoro 300 hiljada ljudi ostalo bez posla, ne okruglo 300, ali gotovo 300 hiljada ljudi. Takođe, da je spoljni dug u tom periodu takođe porastao sa 29% na 59% ili 60%, a neki kažu i 62% „DžI-BI-DI“. Konsenzus postoji o tome da ne treba da se dalje zadužujemo, ali nije to jednostavno i lako, jer morate da obezbedite novac za deficit, za pokrivanje deficita i za one investicione kredite za koje smo procenili da moraju da se rade, a ministarka je spomenula jedan od takvih, kao što je projekat „Kostolac“, koji je vredan 700 miliona dolara ova druga faza, pa imate autoput Ljig-Obrenovac koji je sada startovao. Ne može da funkcioniše privreda i država bez određenog investicionog zaduživanja. Da li je i ko je više kriv? To je sada već stvar političke rasprave. Ono što sigurno nije intencija ove Vlade, to je da sprečava tu raspravu. U ovoj zemlji je svako slobodan da iznese svoje mišljenje. Svaku temu možemo da raspravimo, o svakoj temi možemo da iznosimo argumente statistike i da predlažemo rešenja. Ono što mogu da kažem da ne postoji nikakva tajna oko nekih ugovora o kojima ste vi govorili, ugovor sa Etihadom, ne znam da li je tajna ili nije, zato što to nikada nije postavljeno na takav način, na sednici Vlade, jer nije računato da bude tajna. Možda je kao i sa „Gaspromom“, neki delovi tog ugovora mogu da budu tajna, ali imajući u vidu da ste vi pokrenuli čitav niz pitanja, gospodine Stefanoviću, verovatno ste ih pokrenuli uopšte i ne tražeći bilo kakav odgovor. Predlažem i molim službu da ono što je rekao gospodin Stefanović, da se dostavi nadležnim ministarstvima i da mu se dostavi odgovor na ovo što je on govorio. Sve drugo mogu da kažem da je politika, propaganda, demagogija ili ne vaša ili moja, bilo čija, nego svih nas, a podaci su podaci. Nije dobro i mislim da nije dobro da mi sami o sebi govorimo loše, ni vlast u opoziciji, ni opozicija u vlasti, naročito ako se upotrebljavaju tako teške reči. Ja bih zato i molio da ako imate ovakve konkretne teme za razgovore. Već sam zamolio predsednika parlamenta, apsolutno smo spremni da o svakoj temi razgovaramo, kao što smo razgovarali i o Kosovu, kao što smo razgovarali i o Briselskom sporazumu. Ne postoji tema zbog koje mi ne bismo hteli da zakažemo sednicu, a ne mora ni da bude sednica parlamenta. Ja prihvatam, to sam govorio i prošli put, Čedomir Jovanović je poslao jedno pismo meni, gde je tražio da razgovaramo sa svim strankama o ključnim temama. Nemamo ništa protiv. Jedino ne mogu da prihvatim ono što je netačno, a to je da Vlada, ova Vlada Srbije, bez obzira da li mislite na mene ili na gospodina Vučića, potpuno je svejedno. Ne mogu ja sada da kažem, ja sam radostan jer ne mislite možda na mene nego na njega, ili da on kaže sada ne mislite na mene, nego mislite na njega. Mi smo zajedno u ovoj Vladi i zajedno smo ostvarili, ja mislim, veoma značajan rezultat za Srbiju, a to je da se o Srbiji danas lepo govori na mestima gde se odlučuje u svetu. Naš sledeći cilj jeste da o Srbiji lepo govorimo i mi ovde u Srbiji. Ja vas zaista pozivam da to i radimo. To je gospodin predsednik produžio, ja nisam insistirao da današnja sednica bude produžena, nego sam mu rekao da smo mi spremni da dolazimo kada god vi mislite da treba, ali imajući u vidu da će i gospodin Stefanović da odgovara, sada da ponovo nastavlja dalje, ja neću više da reagujem. Tu ima još, mislim da je i gospodin Šormaz na redu i da polako završavamo. Zahvaljujem.
Ministar Ilić.
Gospodo narodni poslanici, meni jako smeta kao ministru u ovoj Vladi kada prva reč koja se izgovori, kaže ništa se nije uradilo. Ja kao ministar građevinarstva i urbanizma u 2013. godini potpisao sam građevinskih dozvola koje su kompletno finansijski zatvorene, sto posto zatvorene, za tri milijarde eura. Prema tome, gospodo možete doći u Vladu i videti projekat po projekat šta je uzeto. Samo na jednom projektu u opštini Milanovac i Ljig zaposleno je 2.000 ljudi na izgradnji koridora. Evo sada će biti 3.000 ljudi na ovoj drugoj deonici. Nemojte molim vas, nije ništa urađeno. Evo dođite, pogledajte, tri milijarde eura, sto posto finansijski zatvorene. Nisu to krediti. To su razno-razna ulaganja i na drugi način i zajednička IP itd.
Gospodin Stefanović.
Hvala gospodine predsedniče Skupštine što ste nam omogućili više vremena, kao poslanicima da postavljamo pitanja. Moram da kažem, gospodine Dačiću, ministarka kada govori o kočenju ona priča o vama, ona ne priča URS. Ona javno priča o SPS. Dakle, taj problem ne izmišlja opozicija. Nismo mi rekli da postoji ministar u Vladi koji radi protiv Srbije i koji namešta priki svom poslove. To je rekla ministarka koja sedi na metar od vas. I ne želi da odgovori i dalje. Zamislite to. Inače, za vreme naše Vlade za 10% je smanjen broj zaposlenih u javnih preduzećima. Mi smo prva Vlada u Srbiji koja je moritorijum uvela na tako nešto. Vi ste na žalost loši ponavljači. Inače, poslove koje ste spominjali za Adu Ciganliju su sezonski poslovi. Vi znate razliku između toga? Znate. Pa kažite, evo ako je tu ministar poljoprivrede, možda da vam on objasni šta su sezonski poslovi. Pitate za direktore. Zašto niste imenovali direktore? Zašto na vašoj centralnoj otadžbinskoj upravi vi raspravljate o direktorima? Zašto?Ne vi lično. Ja znam da ste vi devijacija. Ali, zašto vaša stranka raspravlja o direktorima javnih preduzeća, umesto da poštujete zakon kojim se dičite. Izaberete te direktore. Pa gde su vam direktori na konkursu? Ne poštujete svoje zakone gospodo. Mislim da u novinama i na predsedništvu SNS se u ovoj zemlji, na žalost, naravno, kada predsednik vaše stranke donese odluku donose sve ključne odluke o ovoj državi. Vi se time ponosite. U Evropi se svako toga stidi kome je stalo do demokratije i slobode. I vi, iako mislite kako meni sada dobacuju sa ove strane. Ne znaju oni šta je to. Pa znam ja da biste vi nas naučili šta je to. Ali, malo ćete teže to da uradite i taj orah nećete slomiti gospodo. To je to. Nije vam ovo „Beli izvor“ gospodine Babiću. Nije vam ovo „Beli izvor“ da dobacujete. Znate, više je novinara ispred vaše centrale nego ispred Vlade. Gospodine Dačiću, mislim da ni jednu ružnu reč niste čuli, ni jednu tešku reč niste čuli i mislim da objektivno treba vi, kao predsednik Vlade, iako znam da već jeste, da se zabrinete. Da se zabrinete šta se dešava sa ovom državom i šta se dešava sa ovom Vladom i kako mislite da izađete iz ove krize koje prave ljudi koji sede pored vas.
Gospodine Šormaz, izvolite.
Uvaženi gospodine predsedniče Narodne skupštine, predsedniče Vlade, gospodine Dačiću, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, prvo želim da se izvinim zbog lošeg tona, ali navijao sam za naše rukometašice onog dana i od tada me nekako drži grlo. Želim da postavim dva pitanja u ovih tri minuta, pošto vidim da su neki nervozni. Da ubrzamo rad. Uvaženom ministru odbrane, gospodinu Rodiću. Prvo želim da kažem nešto, da treba svi mi ovde da se zapitamo posle onoga što smo doživeli 90-tih, šta nas u stvari više košta? Da li nas više košta ulaganje u odbranu ili ne ulaganje u odbranu? Ja sam uvek bio pristalica toga da treba da se ulaže u odbranu, u Vojsku Republike Srbije, u naš odbrambeni sistem, više nego što to sada radimo. Čak sam to i kao poslanik činio amandmanima u pokušajima da se ispravi taj balans i smatram da to treba i u narednom periodu da radimo. Jer, kada su naši građani bezbedni onda mogu i normalno da vode računa o svojim porodicama, o svom radnom mestu i normalno da vode svoj život. Važnost ulaganja u Vojsku Srbije je zbog toga nemerljiva, kao i važnost ulaganja u namensku industriju kao privrednu granu u Srbiji. Takođe je bitna međunarodna saradnja. Ja mislim da su nas 90-te takođe naučile da izolacija nije dobra. Mene čude baš neki koji stalno sada govore o tome kako je Srbija sama sebi dovoljna, a u stvari treba da radimo i u okviru UN, u okviru jednog dana EU, a sada sarađujemo sa EU, NATO paktom, da razvijamo bilateralne odnose, da razvijamo parlamentarnu demokratiju, parlamentarnu diplomatiju. Zbog toga postavljam dva pitanja, zato što znam da će ministar to razjasniti, zbog nekih pitanja koja su se u javnosti pojavila. Šta za Republiku Srbiju i Ministarstvo odbrane znači potpisivanje sporazuma sa Evropskom odbrambenom agencijom? Drugo pitanje – zašto ministarstvo od sledeće godine povećava broj vojnika na dobrovoljnom služenju vojnog roka? Toliko od mene.
Morate se prijaviti ministre.
Prvo da kažem u petak, 13. decembra u Briselu smo potpisali administrativni ugovor o saradnji Ministarstva odbrane i Evropske odbrambene agencije. Prvi potpredsednik Saveta EU i koji je visoki predstavnik za spoljnu politiku, ali i politiku bezbednosti gospođa Ešton. Reč je o jednom dokumentu koji je finalizovan posle aktivnosti koja je početa u aprilu 2011. godine. To je jedan projekat koji je, na moje insistiranje trebao da se završi do kraja 2013. godine, iz prostog razloga što Evropska odbrambena agencija od januara 2014. godine ima svoju drugačiju organizaciju i svoju drugačiju strukturu. Vlada Srbije jeprihvatila ovakvo obrazloženje i mi smo od oktobra meseca čekali samo da se administrativno utvrdi trenutak kada će se sam čin potpisivanja i definisanja odnosa, koji postoje između Ministarstva odbrane i Evropske odbrambene agencije, na taj način regulisati. Treba znati da Evropska odbrambena agencija predstavlja asocijaciju zemalja EU, izuzimajući Kraljevinu Dansku, jedino ona nije tu. Ono što je jako važno, gospodine poslaniče, što ste vi pitali, ove 2013. godine u EU je prometnuto 180 milijardi evra u odbrambenom sektoru, 180 milijardi. Od toga je 60% otišlo za isplatu zarada i održavanje nivoa borbene gotovosti, a 40% je otišlo u odbrambenu industriju. To su ogromne pare i Srbija jednostavno nije mogla da ostane izvan toga, što je Evropa započela da radi 2004. godine. Mi smo se sada implementirali u ceo ovaj proces i možemo da imamo određene benefite, koje sam ja na sastanku prošle subote sa svim direktorima namenskih preduzeća iz Srbije istakao, jeftinije ćemo moći da kupimo ono što nam treba za vojsku, ali ćemo moći i skuplje da prodamo ono što naša namenska industrija radi. Moram reći da nije dovoljno prisutno određenje da mi i danas izvozimo u EU naše proizvode namenske industrije. Belgija je jedan od ozbiljnih kupaca naših proizvoda i obično se misli da to odlazi na neke konfliktne prostore i konfliktne zone, a u stvari veliki deo kupaca upravo potiče iz EU. Šta ćemo dobiti? Razvoj odbrambenih sposobnosti u oblasti upravljanja krizom. To je suština upravljanja krizom, jer prvi potpredsednik Saveta EU jednom godišnje, pošto je ona odgovorna i direktor Evropske odbrambene agencije, podnosi izveštaj. Ona ukazuje na poslove koji se upravljanju krizom u okviru Evrope moraju činiti: širenje i unapređenje saradnje u oblasti naoružanja, jačanje evropske odbrambene tehnološke industrijske osnovice i formiranje evropskog tržišta vojne opreme, evropsko tržište na tome insistira i razvoj evropskog istraživanja i tehnologije. Za par dana Evropska odbrambena agencija će imati tri operativne direkcije. To je planiranje i podrška, sposobnost naoružanja i tehnologija, evropska sinergija i inovacije. Mi ćemo biti u prilici da ovde u Srbiji ugostimo gospođu Klod Frans Arno, koja je izvršni direktor Evropske odbrambene agencije. Ona će negde tokom februara doćikod nas. Mislim da imamo benefit da je to jedan od poslova koji je prethodna administracija i u Ministarstvu odbrane započela sa dobrim konekcijama i interesom, koji je pre svega u funkciji vojske, odnosno naše namenske industrije. Od toga treba da proizađe određena korist za koju smatram da će već u drugoj polovini naredne godine biti izvesna. Što se tiče vašeg drugog pitanja, ova Skupština je nekako pre tri godine, mislim negde oko 15. decembra 2010. godine, donela odluku kojom je privremeno obustavljeno služenje vojnog roka. Ona je počela da se primenjuje od 1. januara 2011. godine, i tada je vojna obaveza regulisana isključivo na principu dobrovoljnosti. Te 2011. godine, sistem je mogao da primi 500 ljudi, a mi smo u prvom roku, koji je bio u martu 2011. godine, imali skoro duplo, da bi se u septembru dogodilo da imamo tri puta više. Imali smo prijavljenih 1514, a 517 smo mogli zaposliti. Šta nam je intencija? Da sledeće godine imamo, umesto 1000, 1800. Zašto? To je najjeftiniji način da dođemo do profesionalnih pripadnika vojske. To rade zemlje u okruženju. Smatramo da je to put koji nam donosi uštede u obuci profesionalnih pripadnika vojske. Ono što vas molim, tu je i ministar prosvete, ja sam njemu rekao, izvanredna su iskustva, s obzirom na reformu i obrazovanja u vojsci koje su zemlje zapadne Evrope primenile u srednjem obrazovanju. Imamo Holandiju koja je ceo sistem svoje vojske obezbedila na način da se u redovnom ciklusu srednjeg obrazovanja pojavljuju odeljenja koja se namenski formiraju za potrebe kraljevske vojske. Inače, ovog trenutka veliki broj vrlo bogatih zemalja u Evropi ima profesionalno služenje vojske, što je prosto neverovatno, i Norveška, i Danska, i Finska, i Švajcarska, i Austrija, i Grčka. To su bogate zemlje, ali su i dalje zadržale profesionalce.
Poštovani ministre, hvala na iscrpnom odgovoru, ali vreme nam je isteklo. Pošto više niko ne želi da postavi poslaničko pitanje, završavamo rad u delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja i zahvaljujem članovima Vlade na učešću. Nastavljamo sa radom Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. S obzirom na to da su, od strane poslaničkih grupa URS, NS i SNS, u proceduru stigli predlozi odluka o izmenama, odnosno dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine, sa predlogom da se, na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika, po hitnom postupku uvrste u dnevni red tekuće sednice Narodne skupštine, Narodna skupština o tome može odlučivati pod uslovom da sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika. U skladu sa tim, a u cilju utvrđivanja kvoruma za odlučivanje, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red ove sednice Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini Republike Srbije 23. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 126, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupnoprisutna 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Poslanička grupa Nova Srbija predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red ove sednice Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini Republike Srbije 24. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 126, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Poslanička grupa Srpska napredna stranka predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red ove sednice Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini Republike Srbije 24. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 127, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koji je podnela Poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, o čemu ste detalje dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O DOPUNI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koji je podnela Poslanička grupa Nova Srbija. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, o čemu ste detalje dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Miroslav Markićević, želi reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koji je podnela Poslanička grupa Srpska napredna stranka. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, o čemu ste detalje dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 26. decembar 2013. godine, sa početkom u 20,30 časova kao Dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Pre nego što pređemo na odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O OSIGURANjU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 129, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Sastavni deo Predloga zakona postao je amandman narodnog poslanika Srđana Mikovića na član 3. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - tri, protiv – niko, uzdržan – jedan, nisu glasala 132 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Vučković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 128, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi da ovaj zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 131, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju. Prelazimo na odlučivanje o 2. tački dnevnog reda – PREDLOG AUTENTIČNOG TUMAČENjA ODREDBI ČLANA 22. STAV 1. TAČKA 1) I ČLANA 29 STAV 5. ZAKONA O JAVNIM PREDUZEĆIMA Pošto je Narodna Skupština obavila pretres o Predlogu autentičnog tumačenja, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog autentičnog tumačenja odredbi člana 22. stav 1. tačka 1) i člana 29 stav 5. Zakona o javnim preduzećima Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 126, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog autentičnog tumačenja. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka o izboru člana Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, odnosno o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne Skupštine (tačke 3, 4, 5. i 6. dnevnog reda), podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna Skupština o ovim predlozima odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka, u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru člana Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam od ukupno 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne Skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Ujedinjeni Regioni Srbije, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne Skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Nova Srbija, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne Skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Pošto je Narodna Skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 102. Poslovnika zaključujem Sedmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2013. godini i molim da saslušamo himnu Republike Srbije. (Intoniranje himne "Bože pravde") Hvala svima na saradnji. Ujedno se nadam i dobroj godini za reforme i za ono što je parlament uradio. Nadam se da će sledeća biti još uspešnija. Hvala vam puno.