Hvala. Poštovana predsednice, prvo, mislim da ste propustili da, po članu 87, nas obavestite zašto radimo petkom, što nije uobičajeni dan za rad, po Poslovniku. Član 87. vas obavezuje da, ukoliko radimo drugim danima osim utorka, srede i četvrtka, da nam obrazložite zašto je to tako. Takođe, rekli ste da smo, kao poslanici, primili mišljenje nadležnih odbora. Mi smo primili samo mišljenje Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, s obzirom da se Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo nije sastao jutros, pre početka ove sednice, nije bilo kvoruma, poslanici vladajuće većine nisu došli na sednicu Odbora, Odbor se nije održao, i mi nemamo mišljenje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Tako da, mi možemo, po Poslovniku, da raspravljamo, ali taj odbor nije dao mišljenje na pristigle amandmane. Amandman na član 2. Predloga zakona, naš amandman je da se taj član 2. obriše, zato što je predviđeno izmenama i dopunama ovog zakona da se za izdavanje legitimacije naplaćuje taksa, u smislu propisa kojima je uređen budžetski sistem Republike Srbije. Visinu takse, po ovom predlogu, treba da određuje ministar, a sredstva iz takse su stalni prihodi budžeta Republike Srbije, uplaćuju se na računu - propisan za uplatu javnih prihoda. Mi smo protiv ovakvog rešenja i o tome smo nešto govorili i u načelnoj raspravi. Zašto? Na ovaj način, u budžetski sistem uvodi se još jedna nova taksa, još jedan novi parafiskalni namet, što je suprotno ekonomskoj politici Vlade koja je ovde u Skupštini usvojena pre nešto više od godinu dana u okviru ekspozea premijera, koji nam je gotovo tri sata govorio o tome kakvu će ekonomsku politiku voditi Vlada. Jedna od važnih stvari je smanjenje taksi i parafiskalnih nameta, što treba da olakša poslovanje privrede u Republici Srbiji. Nažalost, kao i mnoge druge stvari iz tog ekspozea, to nije ostvareno. Naprotiv, rade se suprotne stvari. Pre godinu dana broj taksi je iznosio 372 takse, danas je taj broj 384, a kada usvojimo ovu izmenu i dopunu zakona, to će iznositi 385 taksi i parafiskalnih nameta. Sasvim sigurno je suprotno onoj ekonomskoj politici koju je Vlada predstavila, ova većina, je li, podržala, izborom Vlade pre više od godinu dana. Jednostavno, tvrdnja za odbijanje ovog amandmana koju je Vlada dala u obrazloženju to je da se ne uvodi taksa, nego da se samo uređuje da će ovim zakonom biti propisana odlukom ministra visina takse i gde će taj novac ići, jednostavno, nije istina. Član 62. do sada je glasio – legitimaciju službenika privatnog obezbeđenja izdaje Ministarstvo. Tačka. Nigde se ne govori da za to mora nešto da se plati. Pravna lica koja se bave poslovima privatnog obezbeđenja plaćaju poreze, kroz zarade zaposlenih, kroz razne druge poreze na dobit koju ostvaruju i slične stvari. Mi smatramo da je iz tih sredstava dovoljno da Ministarstvo bez naknade izda ove legitimacije. Nije to veliki iznos sredstava, ali je odnos države prema privrednicima, prema onima koji stvaraju profit i pune budžet Republike Srbije. Znači, smatramo da nema potrebe za ovom taksom, da nema mesta za nju i da je suprotna ekonomskoj politici. Zato ne razumemo odbijanje našeg amandmana. Pozivam vladajuću većinu da, u skladu sa ekonomskom politikom iznetom u ekspozeu premijera, prihvati naš amandman i ne dozvoli da se uvede jedna nova taksa i parafiskalni namet. Hvala.
Zahvaljujem. Dr Nebojša Stefanović ima reč. Izvolite, ministre.
Poštovana predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ovo što je izneto nije tačno, apsolutno je netačno. Pošto ovaj predlog zakona nikako ne uvodi bilo kakav novi parafiskalni namet, već se radi naprosto o nadoknadi troškova izrade izdavanja dokumenta za pripadnike privatnog obezbeđenja, odnosno predstavlja naknadu za pruženu javnu uslugu, baš kao što se građanima naplaćuje, recimo, izdavanje ličnih dokumenata, pošto i građani plaćaju porez. Istovremeno, kada bi to preneli na budžet Republike Srbije, time bi svi građani plaćali jednu pruženu javnu uslugu određenom privrednom subjektu koji kroz svoju delatnost stiče profit. Dakle, vi bi onda finansirali kroz budžet, a budžet su faktički prihod koji uplaćuju kompanije i građani kroz porez, vi biste na takav način finansirali sprovođenje privatne delatnosti nekog privrednog subjekta i ostvarenje njegove dobiti u jednom malom delu, doduše, ali to bi uvelo u nejednakost druge građane Republike Srbije kojima su se već godinama unazad i u vreme prethodnih vlada, a naročito u vreme Vlade od 2008. do 2012. godine posebno naplaćivale različite takse i porezi, a kako je privreda živela u tim godinama i kako im je divno bilo od 2008. do 2012. godine, to znaju kompanije i pojedinci koji su ostali bez posla i koji su morali da se zatvore u tom periodu. Oni znaju kako im je divno bilo pod tom fiskalnom politikom, pod tom ekonomskom vlašću. Dakle, ova promena koja se tiče određivanja visine takse od strane ministra ne uvodi bilo kakvu spektakularnu novinu zato što je ministar dužan da primeni metodologiju za izračunavanje taksi koja se primenjuje i kod propisivanja tarifnih brojeva u Zakonu o republičkim administrativnim taksama i ne uvodi se nikakav novi namet, već se samo menja nadležni subjekat za propisivanje taksi.
Vreme.
Dakle, nikakav novi parafiskalni namet, samo se nadoknađuje pružena usluga. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Sonja Vlahović.
Hvala, poštovana predsednice. Ja bih prvo da se izvinim ministru što se javljam posle njega, s obzirom da je opširno objasnio zbog čega nije prihvaćen ovakav amandman, ali imam prosto potrebu da se, u ime mojih kolega poslanika iz SNS, javim i objasnim zašto nije prihvaćen ovaj amandman na član 2. koji su kolege podnele, da se amandman briše. Članom 2. je predložena dopuna člana 62. Zakona, dodajući se stav 2, 3. i 4, kojim se propisuje obaveza plaćanja takse za izdavanje legitimacije službenika koji rade u privatnom obezbeđenju i time bi se nadoknadili troškovi njene izrade i izdavanja. Taksu je moguća propisati jednim zakonom saglasno propisima kojim je uređen budžetski sistem Republike Srbije, dok se njena visina može odrediti i podzakonskim aktom primenom propisane metodologije. Bez ovakve dopune člana 62. ministarstvo bi se susretalo sa velikim poteškoćama i problemima prilikom izdavanja legitimacija. Sam ministar je rekao da sredstva od takse da su prihodi budžeta Republike Srbije. Naravno da u Danu za glasanje neću glasati za ovakav amandman. Hvala.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine ministre, gospođo predsednice, slažem se sa vama i sa vašom argumentacijom gospodine Stefanoviću. Slažem se sa argumentacijom da ovo nije nikakav dodatni namet, već u obrazloženju jasno piše da postoje troškovi i izrade i izdavanja potrebnih legitimacija. Plašim se da ste zakonom predvideli da ti troškovi padaju na budžet Republike Srbije da bi isti predlagači amandmana predložili amandman da se to ipak plaća, jer bi rekli - aha uzimate od nekih drugih da bi davali privatnom biznisu. E, sada kada privatni biznis kao i mnogi drugi plaćaju samo elementarne troškove izdavanja legitimacije, nikakve zarade, nikakve namete, e onda zašto je to tako, zašto ne plaćate to neko drugi. Nema kontinuiteta, nema istoga aršina. Jedini aršin predlagača amandmana je da napiše amandman i da dobije vreme za kritiku. Ma šta predložili izaći će neka kritika i zbog toga sam protiv prihvatanja ovakvog amandmana i SNS u Danu za glasanje, a verujem da će to biti za nekoliko sati, neće svoj glas dati za prihvatanje ovog amandmana. Sa druge strane, kamo sreće gospodine ministre, da smo zatekli državnu kasu i 2012. i 2014. godine, da smo je zatekli daleko zdravije javne finansije. Kamo sreće da 2012. godine nismo zatekli u budžetu toliko sredstava za likvidnost od 15 dana, ravno za pola penzije, za pola plate u javnom sektoru, eto toliko je bio život javnih finansija u Srbiji posle cunamija koji je 12 godina vladao Srbijom. Možda da su te finansije bile bolje, možda da deficit nije rastao nekom veoma čudnom progresijom, da nisu zaduživanja bila stihijska, bez razmišljanja, da bi ta zaduživanja nisu bila i kod komercijalnih banaka, a ne samo kod Međunarodnog monetarnog fonda ili Evropske banke. Možda bi tada mogli da razmišljamo i o situaciji, pa da i država i preuzme na sebe neke od ovakvih stvari da izdaje i da te troškove prihvati na sebe. Ali, nismo i onda od onog istog koji je našem društvu, našim javnim finansijama stavio olovne bukagije na noge, a sada želi i traži od iste te Vlade da trči svetski rekord, da trči olimpijadu. Da li je tako nešto moguće? Ne, nije. Iako znam da ću sada dobiti kritiku - pa znate vi se vraćate unazad. Uvek se vraćamo od polazne tačke da bi pokazali koliko smo radili i šta smo uradili i zato sa ponosom mogu da kažem da za prvih četiri meseca ove godine da nije kredita i da nije kamata na kredite koji ste nam vi ostavili, budžet bi bio u suficitu, a kada ste vi imali jednu mesnu zajednicu koju ste vodili da je bilo u suficitu, nikad. Za vas je suficit nepoznata reč. Za vas suficit ne postoji. Postoje svetski rekordi u deficitu kao što ste uradili u Gradu Beogradu, 22% deficit budžeta Grada Beograda, a mi se sada borimo za deficit koji će biti ispod 4%. Zbog argumenata koje ste vi gospodine Stefanoviću rekli i zbog argumenata koji zaista stoje da ovo nisu nikakvi nameti na privredu koju gledamo da relaksiramo Zakonom o radu, Zakonom o privatizaciji, Zakonom o stečaju, Zakonom o planiranju izgradnji, setom reformskih zakona koje smo usvojili ili koje ćemo u budućem periodu usvojiti, relaksiramo privredu, a ne na način što ćemo za neke kategorije privrednih društava nešto raditi u ime države, jer i tada i tada bi dobili istu ovakvu kritiku od istih ljudi, jer nema kontinuiteta u politici, postoji samo kontinuitet u političkoj mržnji.
Poslaniče Đurišiću, mogu vam dati samo u vezi vašeg vremena jer ovde su izneti stavovi poslanika. Znači, ne tražite repliku nego da diskutujete dalje. Tako?
Da, nemojte ta dva minuta slučajno, možda ćemo i tako da uštedimo neki dinar u budžetu. Znači, nijedan od argumenata svih mojih kolega, prethodnika i gospodina ministra jednostavno nije tačna. Znači, do sada je pisalo u zakonu – legitimaciju službenika privatnog obezbeđenja izdaje ministarstvo. Tačka. Nema nigde troškova i kako će se ti troškovi pokrivati. Postoje dva načina. Jedan je onaj koji ste vi predložili, to je da se uvede taksa. Naplaćuje se taksa u smislu propisa kojima je uređen budžetski sistem Republike Srbije i tako dalje. Znači, uvodi se ovim izmenama taksa koja do sada nije postojala. Drugo rešenje je bilo da se izdaje bez naplate bilo kakve takse. Da li je to pravedno ili nepravedno. Da li bi mi rekli i šta bi mi rekli u tom slučaju. Pa, nemojte na taj način da diskutujemo. Nemojte da špekulišemo šta bi mi uradili da ministarstvo ovo nije predložilo, recimo što je bio argument. Da li bi mi predložili nešto drugo. Pa, gde će ta diskusija da nas odvede. Znači, vi uvodite novu taksu. I, ja vam kažem, to je suprotno ekonomskoj politici koju ste ovde usvojili. Godine 2012. postojalo je manje od 350 taksi i parafiskalnih nameta. Danas ih ima 384, a kada usvojimo, odnosno vi kad usvojite biće 385. To je više, a ne manje u odnosu na 2012. godinu, kao što je sada gospodine ministre, da vas ja nešto podučim. Godine 2012. budžetski deficit je bio 4,5%, a prošle godine je bio 7%. Vi se sada borite da ga spustite ispod 6%. Planom, budžetskim planom, fiskalnim planom za naredne tri godine vi planirate tek 2018. godine da dođete na taj nivo 4,5%. To su rezultati vašeg rada. Hoćemo da govorimo ko je zaduživao ovu zemlju. Spoljni dug jula 2012. godine Republike Srbije iznosio je 15,4 milijarde evra. Danas je 24,2milijarde, 8,8 milijardi. Znači, vi ste zadužili ovu zemlju. To su brojevi egzaktni koje možete da pogledate, ako vi ne znate tačne brojeve na Ministarstvu finansija i Uprave za javni dug. Svakog meseca oni to objavljuju, ja to ne izmišljam, gospodine ministre. Na početku mandata te mrske Vlade 2008. godine spoljni dug je iznosio 8,6 milijardi evra. Znači, za četiri godine povećan je za 6,8 milijardi evra, za četiri godine. Za tri godine je povećan 8,8 milijardi evra. Samo za godinu dana je dug sa 20,4 milijardi povećan na 24,2 milijarde. To je dug koji je ste vi napravili u poslednjih godinu dana. Vi. To su brojevi gospodine ministre koji su tačni. To su tačni brojevi. Vi ne govorite istinu kada obrazlažete zašto ja kritikujem ovo rešenje. Sve što sam vam rekao je tačno i proverljivo. Vi sada probajte da me demantujete – da li je dug uvećan za skoro četiri milijarde u poslednjih godinu dana – evra? Da ili ne? To je vrlo jednostavno. Možete da proverite. Vi možete hiljadu puta ovde da ponavljate laž, ali to na kraju neće…
Molim vas, poslaniče, kakvo je to obraćanje?
Kakvo?
Laž? Molim vas, postoje druge reči u našem jeziku za to. Ja vas molim samo.
Ja ću da nazovem istinom ili laž, ne vidim veliku razliku,…
Ja vas molim samo. Znate da kod nas nije lepo kada kažete nekom lažeš.
Ja nisam rekao nekome - lažeš. Ja nisam rekao da neko laže.
Ja vas molim, barem ne u mom okruženju. Pretpostavljam da smo i slični.
Ja sam rekao da je određena tvrdnja laž a ne da neko laže. Znači, ovo su egzaktni podaci, gospodine ministre, i to što ih vi ne znate vas ne može da abolira, ne možete vi da koristite neistinite argumente kada ovde raspravljamo. Ajmo da govorimo o tačnim podacima. Ja sam ovde govorio samo ono što egzaktno tačno, što možete da proverite. Znači, uvodite ovim članom novu taksu koja nije postojala u prethodnom zakonu. Sami ste to konstatovali ovde u obrazloženju zakona i napisali ste da je moglo na dva načina da se uvede taksa, da se uvodi novi tarifni broj u Zakonu o republičkim administrativnim taksama ili ovako. Znači, nova taksa, nova 385-ta,znači broj taksi raste, ne smanjuje se. Hvala.
Ministre Stefanoviću, mogu da vam dam repliku. Dve minute. Izvolite.
Naravno, izneto je puno laži, neistina, kako kome odgovara. Izvinite, pošto je rekao kolega Đurišić da su to reči koje su njemu sasvim u redu, ja ne bih želeo da se on smatra uvređenim što ne koristim iste reči. Međutim, naravno visina decibela nisu argumenti. Kada se govori, ovo nije nikakav parafiskalni namet, dakle, radi se samo o nadoknadi troškova, pošto imate opciju a) ili da troškove nadoknade svi građani Srbije i da to prebacimo na građane, kao što su prethodne vlasti vrlo rado činile u mnogim godinama unazad, ili da to plate one koji koriste kasnije i profitiraju iz obavljene određene delatnosti, što je potpuno prirodno i normalno. Međutim, kada govorimo o onome što gospodin Đurišić, verovatno nedovoljno poznaje, kada govorimo o spoljnom dugu i deficitu, moramo da se podsetimo kako je to nastalo. Pošto je deficit najčešće, spoljni dug najviše raste zbog povećanog deficita. Taj deficit je išao i do 7-8, pa i do 9% u godinama kada je vlast, kojoj je pripadao gospodin Đurišić, predvodila ovu zemlju, a zašto se povećao spoljni dug i zašto je ova Vlada morala da se zaduži? Podsetiću vas da je samo za banke koje su opljačkali tajkuni, koji nisu hteli da vraćaju kredite, samo za banke je načinjena šteta ovoj zemlji zbog vlasti tih koji su bili divni i vodili tu zemlju, od 2008. do 2012. godine, samo za milijardu evra, samo za banke, poput „Razvojne banke Vojvodine“ i sličnim, poput „Metals“ banke, poput svih drugih koje su uništene i razorene u našem privrednom sistemu. Mi danas imamo, za one koji to ne znaju, ja hoću da kažem, imamo deficit koji je u rangu manjem od 2,5% i biće ove godine, ja verujem, manji od 3% ukupni deficit naše zemlje, što će biti rekordno niski deficit, što danas priznaje MMF. To su podaci koje možete proveriti u MMF i kod nas, a ova Vlada uspela je da značajno smanji deficit ove zemlje, da oživi ekonomiju, da zaposli ljude. Vlada od 2008. do 2012. godine sa 28% zaduženosti na nivou BDP povećala je na 65%. To je bilo rekordno zaduživanje i razaranje srpske ekonomije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Poštovani gospodine ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, uprkos tome što neki poslanici koji su nas mesecima obasipali amandmanima – „briše se“, nisu danas prisutni, očigledno su se našli neki poslanici koji su nastavili tu praksu, pa smo mi u situaciji da sada raspravljamo o amandmanu koji glasi –„briše se“. Ja, naravno, predlažem i pozivam Narodnu skupštinu da odbije ovaj amandman, odnosno da ga ne prihvati, a ono što mi je naročito problematično, to je obrazloženje za jedan ovakav amandman u kom se naglašava reč, odnosno rečenica, da je u pitanju povećavanje parafiskalnih nameta. Iako smo iz obrazloženja Vlade Republike Srbije, iz obrazloženja koje je malopre ministar dao, čuli nedvosmisleno i argumente da nije u pitanju povećavanje parafiskalnih nameta, a i danas na sednici odbora je tako nešto bilo naglašeno više puta, pa je prethodni govornik, govornik pre ministra, nekoliko puta ponavljao, misleći da, brojem izgovorenih neistina može da poveća argumentaciju da je u pitanju povećavanje parafiskalnih nameta, iako je to nešto što je neistina i što smo do sada mogli da zaključimo. Iz svih tih razloga predlažem da odbijemo ovaj amandman, ali i sve naredne amandmane. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić.
Uvažena predsednice, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, zadržala sam svoju prijavu za reč iako je ministar sve detaljno obrazložio, a takođe i kolege moji prethodnici, iz prostog razloga što je jasna namera predstavnika opozicije. U obrazloženju ovog amandmana stoji da se amandman predlaže zbog toga što treba težiti ka smanjenju parafiskalnih nameta. Onošto je bitno da građani Srbije čuju, je da Predlog ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnom obezbeđenju, ne stvara nove obaveze za građane i za privredu, iako je ovde pokušano da se drugačije predstavi. Taksa koja se predviđa Predlogom zakona, predstavlja nadoknadu troškova izrade i izdavanja dokumenata, koja organ državne uprave ima u cilju njenog izdavanja. Propisana taksa bi se svakako naplaćivala kroz sistem republičkih administrativnih taksi, tako da ne stvara nova, do sada nepostojeća obaveza za privatni sektor bezbednosti. Jasno je takođe da troškove izrade i izdavanja legitimacija za službenike privatnog obezbeđenja, država mora da nadoknadi kao i troškove za izdavanje svih drugih dokumenata i isprava koje se izdaju građanima. Jednostavno ne bi bilo opravdano da država snosi taj teret zato vas molim da glasamo protiv ovog amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Poštovanje. Zahvaljujem. Koristiću vreme poslaničkog kluba. Želim da podržim amandman koji je dao kolega Đurišić, jer smatram da, bez obzira što nama to ne izgleda, to jeste novi namet na ljude koji treba da se zaposle u tom sektoru. Podsećam da ne postoje egzaktni podaci, gospodine ministre, koliko ljudi konačno radi u fizičko-tehničkom obezbeđenju, barata se cifrom od 25.000 pa čak i do 60.000. Takođe, jedan veliki namet će biti i njihova obuka, ako je tačno da će taj kurs koštati oko 200 evra i ako ih ima 40.000 to je osam miliona evra. Znači, neko će inkasirati osam miliona evra na račun onih ljudi koji danas u Srbiji rade jako težak posao i čija satnica je čak jeftinija od satnice najniže plaćenih poslova, kao što su čistačice. S druge strane želim da intervenišem na ono što je rekao kolega Đurišić, gospodine ministre zamolio bih vas samo jedan sekund, pošto ste pričali o tome kako su dugovi napravljeni, ovo je sajt koji na dnevnoj osnovi ili u sekundi ažurira visinu duga koji ima Republika Srbija, trenutno piše 25.453.000.000, što je 10.000.000.000 više nego u julu mesecu 2012. godine. Dakle, ako govorimo o laži, o neistini, ovo je egzaktni podatak, ja molim kameru, ako možete da prikažete da se to vidi, da građani Srbije vide, pa ako imate neku dilemu oko ovoga što stoji ovde, vi recite. Ili ako govorimo o istini i lažu, zamolio bih vas jednu stvar, rekli ste nešto prekjuče, a to je da je vaša Vlada uhapsila Šarića i sada kažete da je to tačno…
Poslaniče, mi pričamo o amandmanima. Podaci koje je… Moram da vas obavestim da danas pričamo o konkretnim amandmanima, a obaveštenje ko je koga uhapsio, to ćemo drugi put.
Da završim samo rečenicu, važno je to sa aspekta istine. Znači, istina je da se Šarić predao…
Poslaniče, ja vas molim da se vratite na temu. Vaši poslanici često su protiv mog načina vođenja sednice da pustim da se priča i mimo teme, a i trošite vreme poslaničke grupe.
Ne, ali ne trošite vi sada moje vreme, mogao sam da završim za 15 sekundi sve. Uzeli ste mi vi to vreme.
Znači, ja da ćutim, tako pustim, kaže ko šta hoće. Evo, izvolite recite šta želite.
Kao što ste malopre prećutali, kada je gospodin Stefanović govorio – laž, a vi ste se napravili da to ne čujete, sad eto radite nešto drugo…
Evo, recite šta god želite, šta god vam padne na pamet. Izvolite.
Gospodine Stefanoviću, kao što se Legija predao Vladi Vojislava Koštunice i rekao da se predaje toj Vladi jer ima poverenje u tu Vladu… [[isključen mikrofon]] (Dragan Šutanovac, s mesta: … isto tako se Šarić predao vašoj Vladi jer ima poverenja u vašu Vladu.)
Poslaniče isključeni ste, ovo ne ide u prenos, neformalno pričate sa ministrom, što preporučujem u pauzi da uradite, i vama i ko god želi. Znam da ministar uvek drži otvorena vrata za poslanike i popričaće sa vama na svaku temu. (Dragan Šutanovac, s mesta:Koja je adresa samo?) Vi ste ministar u senci i sigurno znate adresu ministarstva gde ćete možda jednog dana raditi. Zahvaljujem se na razumevanju. Doktor Nebojša Stefanović mora dobiti repliku jer ste pričali o svemu osim o amandmanu. Izvolite.
Pa, samo hoću da kažem, naravno da se ne radi o bilo kakvom novom nametu pogotovu što imamo vrlo jasnu distinkciju. Ako bismo preneli ovo na građane time bi svi građani plaćali nečije izdavanje ličnih dokumenta nekome ko obavlja određenu delatnost. Što onda građani ne bi plaćali sve drugo? Po toj logici bi onda građani trebali da plaćaju izdavanje svakog dokumenta koji se izrađuje za svaku bilo kakvu drugu privatnu firmu. Potpuno nelogično. Te firme ostvaruju profit i one imaju pravo na to. Što se tiče uređenja ove oblasti, ona se prvi put uređuje posle 20 godina. Tako i o ceni, dakle, ceni obuke ne odlučuje MUP nego tržište. Ministarstvo unutrašnjih poslova čak i ne sprovodi obuku, MUP Daje licence određenim institucijama koje sprovode obuku. Kolike će oni cene da postave? To je stvar tržišta. Tako to funkcioniše u svakoj normalnoj zemlji. Prosto, država ne određuje sve. Određuje ono što je njen deo. Ono što je deo, hoćete da se bavite određenom delatnošću, to nije socijalna delatnost. To je delatnost iz koje će neko ostvariti profit. Da bi ostvario profit mora da ispuni određene uslove. Kako će rukovati oružjem na ulici, kako će se ponašati u određenim situacijama, bolje da ti ljudi budu dobro obučeni. Da li mogu da budu obučeni za 200 dinara? Ne znam. Možda će tržište tako odlučiti. Da li će to biti više od 200 dinara? Da li će biti 1.000 dinara ili 5.000 dinara? O tome će odlučivati institucije koje budu propisivale cenu. Građani će ocenjivati da li je to bila kvalitetna obuka ili nije. Na posletku samo hoću da kažem, nije Šarić investirao u ovu zemlju u vreme naše Vlade, dokapitalizovao banke i kupovao firme. To je radio u vreme vaše Vlade. Tada je verovao u Vladu i ulagao svoj novac u ekonomiju te zemlje, te pare od droge. U vreme naše Vlade mi smo ga priveli i njemu se danas sudi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani gosti, ja takođe predlažem da se ne prihvati amandman „briše se“ s obzirom da građani već plaćaju za izdavanje ličnih dokumenata, ličnih karata, vozačkih dozvola, pasoša itd, i bilo bi previše da plaćaju i lična dokumenta drugih lica s obzirom da se ne radi o policajcima i ne radi se javnim službama. Nije uredu da, ukoliko se amandman usvoji, da građani plate bedževe, oznake, legitimacija privatnog obezbeđenja. Mislim da je rešenje u zakonu, bolje da to plaćaju najverovatnije firme koje vrše obezbeđenje, odnosno članovi koji tu rade. Ukoliko oni to ne plate, neko mora da plati, onda bi to plaćali građani. Ja ne prihvatam da se amandman izbriše i da po staroj dobroj tradiciji stranke bivšeg režima sve troškove prebacimo na građane, a prihode na one koji eksploatišu građane. Pažljivo sam razmotrio izlaganje poslanika stranke bivšeg režima, sadašnje vlasti u Vojvodini, s obzirom da se radi o vrsnom pripadniku privatnog obezbeđenja koji je u svojim ranim mladim danima vršio obezbeđenje u direkciji JUL, podizao tamo rampu i kasnije je to izraslo u jednu NATO veličinu, u jedno NATO gromadu ministra odbrane koji je u silovitom jurišu zauzeo jedan pašnjak u okolini Hrama Svetog Save. Ja sam pažljivo razmotrio njegovo izlaganje i ne slažem se to što mu nije dozvoljeno da priča o gospodinu Šaraću. Mislim da svaki poslanik ima pravo da priča o svojim bliskim prijateljima. Hvala.
Ali ne kada nisu spomenuti u amandmanima. O prijateljima, to ne mogu da kontrolišem. Reč ima Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem. Svaki poslanik je pre svega u obavezi da govori istinu. Nikada nisam ni video, niti se družio, niti video čoveka uživo koga pominjete. Nikada nisam ni radio u obezbeđenju. Vaš kolega iz SNS gospodin Budimirović je platio ja mislim 300 hiljada dinara za tu neistinu koju je izneo.
Dobili ste repliku da replicirate ministru, ne Marijanu Rističeviću.
Ne, zato što vi ne reagujete na neistine, a malopre ste me prekinuli kada sam želeo da govorim o onome što je pričao ministar. Znači, malopre je ministar rekao da je dug nastao zato što su neki tajkuni potkradali banke i ako uzmemo da to je činjenica, nas zanima kako je moguće da je direktor jedne od tih banaka bio poslanik SNS, gospodin Tomić koga ste priveli? Znači, ko je sa tim tajkunima radio i ko je iz DS priveden zbog toga, znamo da je vaš kolega iz SNS upravo priveden zbog toga? Apropo investicija Šarića u Vojvodinu, odnosno u Srbiju, budite iskreni pa recite samo kada je raspisana poternica za Šarićem? Znači, kada su se te stvari razotkrile, kada je izvršena istraga, tada je raspisana poternica i to je… (Marija Obradović, s mesta: Koji je ovo amandman Šarić?) … onemogućeno. Odgovaram, repliciram, nema potrebe da dobacuje niko, zaista. Zahvaljujem što ih ućutkujete. Znači gospodine ministre, ako govorite o nekim stvarima nemojte biti paušalni. Nažalost, mi nemamo vremena ovde koliko imate vi, niti možemo da se nadvikujemo sa vašom poslaničkom grupom, ali hajde da budemo precizni pa da kažemo – Tad i tad je raspisana poternica, u bekstvu je bio do tad i tad i tad se predao novim vlastima u koje, kako sam reče, ima više poverenja nego u one koji su raspisali poternice koji su ga jurili. Recite građanima Srbije koji je poslanik SNS direktor koje banke, koliko su tajkuni opljačkali u toj banci i da li ima bilo koji poslanik iz DS ili bilo koje opozicione stranke koji je po tom pitanju bio gonjen? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Samo ministre jednu sekundu. Bila je u pitanju replika, znači sa Šarićem završavamo sada odgovorom ministra na vaša konkretna pitanja. Znači, sednicu neću pretvoriti u sednicu o nekom Šariću, ne interesuje me, samo o amandmanima. (Marko Đurišić, s mesta: To recite ministru, on je počeo.) Nemojte vikati na mene, hiljaditi put vam kažem, katastrofa. Nemojte vikati na mene, zaista. Roditelji su vikali dok je bilo vreme. Dakle, završavamo. Na konkretna pitanja će vam ministar odgovoriti i kraj o sporednim temama koje opterećuju možda pojedince u sali, ali ne građanstvo. Izvolite ministre.
Hvala. Vidim da neke poslanike užasno nervira priča o Šariću. Gospodin Šutanovac i ja smo počeli na njegovu, da kažem, inicijativu, on je prvi počeo da govori o tome, ja mu odgovaram jer nemam ništa protiv tome i mislim da mi civilizovano razgovaramo o ovoj temi, potpuno normalno. Neke to druge nervira, ne znam zašto, ali i to je njihovo pravo. Međutim, ono što je činjenica, a to je da je Darko Šarić kupovao zgrade, kompanije, imovinu, zemljište u Srbiji u vreme te Vlade od 2008. do 2012. godine. Od 2012. godine nije kupovao ništa, to je valjda najveći oblik poverenja. Kada investirate u neku državu u to vreme, valjda tako pokazujete najveći stepen poverenja da ste sigurni da vam ta imovina neće biti oduzeta, da nećete biti gonjeni, da vas neko štiti, to je najviši stepen poverenja u neku vlast i neku državu. Međutim, ono što je činjenica, a to je da kada je oko njega zatvoren obruč i kada je njemu bilo potpuno jasno da nema više nikakvu šansu da se skriva, kada je urađeno od strane BIA i partnerske službe u svetu, kada je potpuno bilo sigurno da Šariću nema spasa, tada je priveden i tada se pojavio na suđenju koje i danas traje u našoj zemlji. Dakle, to je istina koja se tiče Šarića. Što se tiče dugova, naravno da su dugovi najviše napravljeni u tom periodu, pa nije poslanik SNS vodio Razvojnu banku Vojvodine. Ni u Vojvodini ni u njenim fondovima nismo, niti smo bili niti smo danas članovi, predsednici upravnih odbora. Pročitaću vam sledeći put ko su sve članovi, predsednici u pravnih odbora koji su dozvoljavali takvu vrstu pljačke i Razvojne banke Vojvodine i drugih fondova po Vojvodini. Što se tiče funkcionera DS, ja ne želim da govorim o tome zato što ne delim one ljude koji su osumnjičeni za krivična dela da li pripadaju nekoj stranci ili ne. To pokazuje primer, mi smo priveli i poslanika SNS i ovde mu skinuli imunitet. Mi se kriminalom i korupcijom bavimo suštinski i temeljno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, po amandmanu. Izvolite.
Naravno da želim da govorim o svemu ovome što je ponovo ponovljeno kao laž ovde, a to je da se ne uvodi novi parafiskalni namet, odnosno taksa. Znači, uvodi se, nije postojala do sada. Vi ste rekli - ima dva načina da se uvede ova nova taksa, da se uvede novi broj u zakonu, tarifni broj u Zakonu o republičkim administrativnim taksama ili da se promeni ovde izmenama i dopunama ovog zakona. Znači, uveli ste novu taksu. Vaša ekonomska politika, usvojena ovde, je da se smanji broj taksi i parafiskalnih nameta. Nikad se neće smanjiti ako je vaš argument - to se prebacuje na teret građana. Ne prebacuje se na teret, to je zamena teza, da se prebacuje na teret građana. Firme koje se bave ovim poslom plaćaju porez i iz tog poreza, vam ja kažem, nadoknadite troškove za izradu legitimacija. To je jedini način da se krene u smanjivanje broja taksi. Nikad nećete smanjiti ako je stav – pa, mi ovu taksu uvodimo da ne bi plaćali svi građani. Nikad nećemo krenuti da smanjujemo broj taksi. Vi ovim radite direktno protiv ekonomske politike koju ste ovde usvojili. To vam stalno ponavljam i to je jedina istina. Znači, ova taksa nije postojala do sada, nije postojala po ovom zakonu, nije postojala po Zakonu o republičkim administrativnim taksama. To je jedina istina. Gospodine ministre, ponovo da govorim o istinama i lažima koje se ovde koriste u raspravi. Javni dug jula meseca 2012. godine iznosio je 48% bruto društvenog proizvoda, a ne 63% koliko ste ovde sada rekli. Znači, slagali ste. Recite mi u kojoj godini od 2008. do 2012. godine je budžetski deficit iznosio više od 4,5%? Recite mi koja je to godina? Jer, rekli ste da je bilo sedam, osam posto. Bilo je sedam posto prošle godine. Do 2012. godine nikad nije bilo više od 4,5%. To je jedina istina, gospodine ministre. O tome šta su kriminalci kada radili, dođite ovde jednom poslednjeg četvrtka u mesecu da vam postavimo pitanje i da govorimo o tome, ako već bežite od te diskusije. Jer, da nije donet Zakon o oduzimanju imovine stečene organizovanim kriminalom…
Poslaniče, budite ljubazni o amandmanu.
… danas bi gospodin Šarić imao sve te svoje milione, imovinu, zgrade. Zato što smo mi doneli taj zakon, nema te imovine. [[Isključen mikrofon.]] (Marko Đurišić, s mesta: Zašto ste mi isključili mikrofon.)
Zato što nećete da govorite o amandmanu. (Marko Đurišić, s mesta: Ja sam sve vreme govorio o amandmanu.) Dotle ste imali reč. Evo, ako hoćete potrošite još tih minut i po koji imate. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Neću. Hvala.) Hvala i vama na razumevanju i poslanicima vaše poslaničke grupe koji imaju dvostruka merila. (Marko Đurišić, s mesta: Ja Šarića nisam spomenuo dok ga on nije pomenuo. Na šta to liči?) Poštovani poslanici, ja razumem da svako ima određenu političku taktiku. Moj pokušaj je da uljudno vodim ovu sednicu u skladu sa Poslovnikom. Mogu da tolerišem i vikanje i na ministra i na mene i na poslanike, ali ne mogu da tolerišem prostotu koja povremeno izbija iz komentara kada se završe govori i kada mislite da vas niko ne čuje. To ne mogu da tolerišem. Jednostavno nije teško biti fin barem dok smo u sali, a posle ko kako hoće. Reč ima ministar, replika.
Ja ću vrlo kratko. Apsolutna je neistina, naravno, sve što je izrečeno. Teško je sve to demantovati, imam samo dva minuta u replici. Teško možete sve neistine demantovati, ali pokušaću one krucijalne. Naravno da se ne radi o bilo kakvom parafiskalnom nametu, pošto bi čovek morao prvo da zna šta znači definicija „parafiskalnog nameta“ da bi ga tako definisao. Ali, nema veze. Ono što je činjenica je da bi mi morali da definišemo ovu - nadoknadu troškova izrade legitimacije kao trošak svih građana. Znate, ne može da se kaže -izvinite, plaćaju te privredne firme poreze, pa neka se iz toga… Pa, plaćaju građani poreze, pa se iz njihovih poreza iz onog što ne daju plaća. Pa, zar treba da mu ubacimo još jedan namet? Ja nisam za to da se na građane Srbije prebacuje ovaj, kao što su rekli neki poslanici ovde. Apsolutno sam protiv toga da građani to plaćaju. Ovo će plaćati oni koji ostvaruju profit iz obavljanja svoje delatnosti. To je jedino primereno i normalno u civilizovanom svetu. Što se tiče deficita i spoljnjeg duga, to je veoma zanimljiva tematika i spoljni dug najviše nastaje od deficita. Onaj deficit koji je bio i po 2,5 milijarde evra godišnje, znate, za četiri godine po deset milijardi, to su bili stravični dugovi, ali pogotovo kada ne uračunavate to u dugove javnih preduzeća, dugove lokalnih samouprava, kreditna zaduženja i sve ostalo i onda se tu predstavljaju nekakvi u principu lažni deficiti, koji su nas uvek za nekoliko procenata varali, a bili predstavljani kao najdivniji i najbolji. Međutim, kako je to divno, fantastično i perfektno bilo u Srbiji znaju onih 400.000 radnika koji su u tom periodu ostali bez posla, znaju one kompanije koje su otišle u stečaj, znaju oni ljudi čije porodice su ostale bez hranitelja koji su ostali bez svojih zanimanja, bez svojih radnih mesta i koji su razoreni, srpske banke koje su razorene zaduživanjem, da smo morali samo milijardu evra da uzmemo da vratimo dugove zbog tajkuna koji su razorili te banke i gotovo tri milijarde evra za tekuću likvidnost za plate i penzije. Toliko je bilo odgovornosti i toliko je bilo ljudi koji su brinuli o ekonomiji naše zemlje.
Vreme. Hvala. Prelazimo na sledeći amandman. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Nemate repliku. Zatvaram krug replika [[Marko Đurišić, s mesta: Ja nisam ni jednu repliku.]] Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
Kroz ovaj amandman smo želeli u članu 2. ovog zakona da preciziramo najvišu visinu takse za izdavanje legitimacije. Smatramo da je ova visina koja je navedena ovde od 1.500 dinara primerena finansijskim mogućnostima zaposlenih u privatnom obezbeđenju, obzirom da se njihova primanja kreću oko granice minimalne zarade u Republici Srbiji. Ovaj amandman je odbijen. Međutim, iako je odbijen, ja bih opet zamolio da ministar pri određivanju visine takse uzme u obzir i teško finansijsko stanje i standard tih osoba kojima je obaveza da poseduju pomenutu legitimaciju. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu a Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
Srpska narodna partija smatra da ovako postavljeni rokovi stvarno nisu realni i da je u ovom smislu zakon nesprovodiv. Iz tog razloga smo predložili da se rok produži do 1. januara 2017. godine. Drago nam je što su članovi Odbora za odbranu i unutrašnje poslove predložili poslanicima da prihvate amandman kojim se omogućuje realnije sprovođenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Mi smo pre dva dana tokom rasprave u parlamentu govorili o rokovima i gospodin Petrić je izneo veoma razumne argumente da se ovaj amandman prihvati. Ja verujem da ćemo to uraditi u bržem roku, ali da ne bismo dolazili u situaciju da možda za mesec ili dva, a opet kažem, to ne zavisi od MUP, već od ažurnosti svih subjekata koji se bave obukom i ovom delatnošću, ali da ne bismo vi kao Narodna skupština i mi kao Vlada bili u prilici da još jednom moramo da produžavamo rokove, mislim da je ovo sad možda najbolje definisan rok u kome možemo da obavimo ovaj posao. U tom smislu Vlada je prihvatila ovaj amandman.
Hvala. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Goran Ćirić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, član 3, rok ste pomerili sada već na 1. januar 2017. godine. To jeste razumniji rok. Kolega Petrić je imao najbolje namere, kao i vi kada ste usvojili ovaj amandman. Ali, mislimo da je nedovoljno razuman da ovaj posao završimo za godinu i po dana. Koja je argumentacija? Godine 2013. u oktobru ili novembru doneli ste ovaj zakon i tada ste dobili aplauz, prosto, prvi put smo se bavili ovom temom. Međutim, to vas obavezuje da posao završite do kraja. Koji je bio posao? Da do maja meseca 2014. godine donesete sva podzakonska akta. Prva ste doneli u oktobru, a poslednja pre mesec dana i ostavili smo rok privatnom sektoru da se uskladi za mesec dana, što nije bilo realno. Dobro je, odmah ste došli sa izmenama i dopunama ovog zakona, pomerili rok za osam meseci. Ne znam kako posao koji nije završen za 18 smo mogli da uradimo za osam meseci, sada pomerili na 2017. godinu. O čemu se radi? Zapravo ne znamo koji je broj tačno ljudi koji se bavi ovim poslom, od 25.000, neki mi kažu i do 60.000. Veliki broj tih ljudi zapravo radi na crno ili je u sivoj zoni. I ja verujem da su ovo novi parafiskalni nameti, ta rasprava je završena, ali verujem da će sada još veći broj biti u sivoj zoni. Sedamnaest centara je dobili akreditaciju da vrši obuku, od 27 zahteva, ali koliki broj centara radi obuku? To je pravo pitanje i odgovor na to pitanje mislim da je četiri. Kako sa četiri centra da završimo obuku od, recimo, 50.000 ljudi za godinu i po dana. Zato smo mi predložili da rok za usklađivanje sa odredbama ovog zakona bude do 1. januara 2018. godine. Verujemo da je ovaj rok razumniji i verujemo takođe da, ukoliko ne usvojite amandman, ćemo o ovome razgovarati 2017. godine. Da ne biste to radili, hajde još jednom da razmilimo o tome da li ovaj posao možemo da završimo za godinu i po dana. Mi kažemo ne i izneli smo, mislim, jako dobru argumentaciju zato još jednom imate pravo i mogućnosti da usvojite ove amandmane. Hvala vam.
Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Mislim da smo ovu raspravu o parafiskalnim nametima raščistili i da su građani shvatili da parafisklanih nameta nema. Što se tiče sive zone, moram da vas podsetim da je upravo o efektima rada Vlade novim Zakonom o radu i drugim merama inspekcijskog rada upravo smanjen broj onih ljudi koji rade na crno. Jedan deo njih se prebacio u realan sektor koji zaista plaća uredno sve svoje doprinose, što se vidi u porastu i u PIO Fondu. U PIO Fondu se vidi porast broja ljudi koji plaćaju određene doprinose, kao i onaj broj ljudi koji se, po metodi koju izračunava Republički zavod za statistiku, izjašnjava kao nezaposleni. Taj broj koji je bio na 26,5%, danas je manji od 6,6%. To je dobra stvar za Srbiju. Naravno, nisu svi novozaposleni, ima jedan deo iz sive zone. Kod Vlade postoji bojazan o ovom delu zapošljavanja na crno, ali na tome moramo zajednički da radimo. To je nešto o čemu ćemo u narednim mesecima posvetiti veliku pažnju. U pravu ste, radi mali broj centara, šest centara radi, ali je akreditovano skoro 40. To je stvar koju će tržište morati dobro da balansira i da reguliše. Mi smo u onih nekoliko meseci doneli one najkompleksnije pravilnike koji obuhvataju pravilnike vezane za obuku ljudi, međutim ovi pravilnici koji slede su manje kompleksni, jer nemaju potrebu da se usaglašavaju, niti da se njihova primena odlaže. To su pravilnici o upotrebi sredstava prinude, uniforme, itd. Trudićemo se da to bude što pre. Ne mogu da vam kažem neki konkretan datum, da ne bih rekao manje ili više, ali se nadam da će nam do 2017. godine biti dovoljno da završimo čitav posao. Nadam se da vam neću reći nešto što će se ispostaviti kao netačno, ali sam uveren da uz ozbiljan rad ljudi u MUP-u i onih ljudi koji vrše obuku možemo da obavljamo ovaj zaista komplikovan posao, jer ga prvi put uređujemo.
Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, predlažem da se ovaj amandman ne prihvati. Smatram da je potrebno da se što pre krene sa punom primenom Zakona o privatnom obezbeđenju i da je rok do 1. januara 2017. godine, koji je Vlada prihvatila, sasvim dovoljan da se izvrše sva potrebna usklađivanja. Takođe, smatram da je ovaj rok sasvim dovoljan da se ministarstvo organizovano pripremi za punu implementaciju ovog zakona. Rok koji se ovim amandmanom predlaže je do 1. januara 2018. godine. Smatram da je to predugačak rok, jer kao što sam na početku navela, neophodno je da što pre krenemo sa punom primenom ovog zakona, posebno imajući u vidu da je od svih zemalja u okruženju jedino Srbija imala diskontinuitet u ovoj oblasti u poslednjih 20 godina. hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodna Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodine ministre, očekivao sam da ćete, poštovana predsednice, reći ministru da ne govori o dobrom amandmanu. Ovde se radi o članu 3. koji govori o roku potrebnom da pravna lica i preduzetnici usklade svoje poslovanje sa odredbama ovog zakona, pa se sada taj rok od 1. januara 2016. godine, kako je predložila Vlada, pa onda usvajanjem amandmana na 1. januar 2017. godine pomera rok za usklađivanje pravnih lica i preduzetnika da svoje poslovanje usklade sa odredbama ovog zakona. Znači, nema veze sa obukom fizičkih lica koju ona treba da prođu. To je član 4. ovog zakona, a ne član 3. Zato je neobično kada gledamo obrazloženje za odbijanje ovog amandmana. Tri amandmana su postojala na ovaj član. Jedan je da se rok pomeri na 1. januar 2017. godine i taj amandman ste prihvatili. Amandman da se pomeri na 1. januar 2018. godine ste odbili sa obrazloženjem da treba da se završi obuka što pre. Znači, pogrešili ste obrazloženje. To treba da stoji u obrazloženju za član 4, a ne za član 3. Naš ste amandman koji je produžavao rok, koji je prethodno predložila Vlada, za samo tri meseca odbili sa obrazloženjem da je prihvaćen ovaj duži rok do 1. januara 2017. godine, odnosno još godinu i po dana, a ne samo šest meseci kako ste prvobitno predložili kada ste ovaj zakon poslali u Skupštinu. Molio bih vas, nije bilo puno amandmana na ovaj zakon, svega 10, da obratite pažnju i da ne prepisujete, pošto su obrazloženja za neprihvatanje amandmana na član 3. i na član 4. potpuno ista, od reči do reči su isti, a ne bave se istom stvari. Znači, član 3. govori o roku za pravna lica i preduzetnike da usklade svoje poslovanje, a član 4. kada treba da se završi obuka, malo povedite računa o tome. Mene sada zanima, pitao sam na odboru i nisam dobio taj odgovor, koji su bili kriterijumi da se prihvati amandman kolege Petrića? Imamo tri amandmana. Kada ste predložili zakon, vi ste tamo izveli neku računicu gde ste rekli da to sve može da se završi za šest meseci, vezano za obuku. Sada me zanima – da li ste se ovde opredelili za ovaj rok po izboru afiniteta onih ko vam se sviđa od onih koji su predložili amandman ili iza toga postoji neki ozbiljan, argumentovan razlog? Voleo bih da čujem te argumente. U ovome što piše za odbijanje našeg amandmana ne mogu da pročitam ništa. Napisali ste – amandman se ne prihvata iz razloga što je prihvaćen amandman pod rednim brojem 2. ovog mišljenja. Jedina dobra stvar koja će proizaći kroz ovu raspravu koju smo imali u Skupštini je to što smo kroz raspravu uspeli da možda popravimo zakonsko rešenje koje je stiglo u parlament po hitnom postupku, ponovo, bez javne rasprave, ponovo, jer da smo imali javnu raspravu o izmenama i dopunama ovog zakona, onda bi verovatno kroz tu javnu raspravu došli do najboljeg roka. Ovako imam utisak da se vama svideo predlagač amandmana koji je prihvaćen na član 3, a da vam se mi drugi nismo svideli i zato naši amandmani nisu prihvaćeni. Hvala.
Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Samo da pojasnimo, definicije do 1. januara 2017. godine. S obzirom da je ovo deo koji se tiče usaglašavanja privrednih subjekata sa ovom materijom, očigledno je da oni imaju rok do 1. januara 2017. godine. Oni to mogu uraditi i brže. Tokom rasprave pre dva dana sam slušao argumente koje su iznosili narodni poslanici i ovaj argument, koji je izneo gospodin Petrić, mi je bio najrealniji. Uradili smo nešto na bazi naših proračuna, ali pošto ovo ne zavisi od angažovanja MUP-a, već od angažovanja licenciranih subjekata i privrednih društava, neće potpuno zavisiti od nas. Prepuštamo tržištu da definiše šta može, koliko brzo može, koliko će to efekata postići i koliko će brže postići, toliko će pre moći da se u skladu sa zakonom bave ovom delatnošću. Ja verujem da će taj rok do 1. januara 2017. godine biti sasvim dovoljan, a s obzirom da zakon i podzakonski akti ne propisuju da za obavljanje delatnosti mora da postoji potpun i pun broj onih koji su licenirani za obavljanje te delatnosti već samo neophodni minimum koji propisuju podzakonski akti, onda je ovo dovoljan rok da se taj neophodni minimum ispuni. Mi ne možemo prognozirati kada će svaki pojedinac koji želi da se bavi ovom delatnošću izraziti nameru da se licencira, odnosno da prođe obuke za obavljanje detektivske delatnosti. Prosto, to je stvar volje pojedinca, stvar mogućnosti privrednih subjekata.
Hvala vam. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Goran Ćirić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji smo podneli na član 4. je posledica amandmana koji smo podneli na član 3. i govori o istoj stvari – da rok za usaglašavanje sa odredbama ovog zakona pomeramo na 1. januar 2018. godine. Saglasan sam sa koleginicom Pešić iz SNS koja je rekla da treba da krenemo odmah da realizujemo ovaj zakon i da radimo prosto na tome, ali ja verujem da ste vi tu kritiku uputili ministru, jer zapravo Ministarstvo nije uradilo svoj posao. Podzakonska akta su trebala da budu završena do maja 2014. godine. Prvi je donet oktobra 2014. godine, a poslednji pre mesec dana. Mogli su oni da krenu da obučavaju ljude i da se usklađuju sa Zakonom o privatnom obezbeđenju, ali nisu imali podzakonska akta i nisu imali mogućnost da počnu da rade. Dobra je činjenica da to nije četiri već je šest centara koji su počeli obuku, ali je 17 dobilo akreditaciju. To prosto govori o jednoj tromosti procesa. Upravo iz toga i upravo iz toga da ne znamo koliki se broj ljudi tačno bavi ovim poslom, mi predlažemo da taj rok bude 2018. godina i da u tom roku prosto damo privatnom sektoru i privrednim licima koji se bave ovim poslom vremena da se usaglase sa ovim zakonom, kako ne bismo ponovo za godinu dana imali izmene i dopune ovog zakona. Hvala.
Reč ima ministar.
Samo želim da kažem jednu stvar koja je materijalno istinita, a to je da rokovi nisu prošli. Rok je 5. jun. Dakle, mi teorijski to možemo da donesemo do juna, pošto smo dva najkompleksnija pravilnika doneli. Dva najkompleksnija pravilnika su oni koji se tiču davanja licenci privrednim subjektima za obavljanje ove delatnosti i oni koji se tiču pravilnika o programu obuke. Oni su doneti. Obuka je počela po licenciranim subjektima. Znači, što se obuke tiče, nije nikakav problem. Mi možemo da do juna donesemo i ova dva pravilnika, kad bismo hteli da to zbrzamo. Ali, ja vam kažem da smo upravo konsultujući i udruženje ljudi koji se bave ovim poslom i koji su zadovoljni produžetkom roka, a ne zavisi od MUP-a hoće li rok biti produžen, nego od vas, narodni poslanici u ovoj Narodnoj skupštini mogu da se opredele da rok ne može bude produžen, dakle, mi smo i dalje u zakonitim rokovima i u tim zakonitim rokovima obavili smo najkompleksniji deo posla. Da li će ti rokovi biti produženi, pre svega u korist onih ljudi koji obavljaju ovu delatnost, videćemo u danima za glasanje. Na to Ministarstvo ne može da utiče. Ono što je dobro, to je da je obuka već počela, a ja se nadam da će se i oni koji obavljaju ovu delatnost truditi da to bude što pre, jer ćemo tako svi dobiti uređeniju materiju, ali i imati više zaposlenih koji su licencirani.
Reč ima narodni poslanik Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, nisam htela da preterano učestvujem u raspravi jer smo i prvog dana u načelu, i danas na Odboru, raspravljali o ovim amandmanima na Odboru za odbranu i unutrašnje poslove. Mislim da smo dosta govorili i nema razloga da dodatno zbunjujemo građane i da širimo ovu raspravu, ali moram da se javim, da ukažem na jednu pojavu kojoj želim da stanem na kraj, ili barem da ukažem na nju pa da je pratimo kako se razvija u narednom periodu. Zaista imam osećaj da podnosioci amandmana žele da zaluđuju javnost, da blokiraju ovaj proces donošenja novog zakona, jer kad se malo analizira, kad kažem „zaluđuju“, to je žargonski, hoću da kažem da spinuju ili igraju se pomalo amandmanima, jer ako pratite jednu logičku liniju amandmana koji se podnose i kritike koje se čuju u parlamentu, u jednom trenutku se čuje da ne treba menjati ovaj zakon, da treba ispuniti ove rokove, da smo krivi što ih nismo ispunili, ali ne znamo šta dalje. Kad ipak odlučimo da promenimo te zakone, kako bismo pratili realnost, ono što nam život nameće i što traži privatni sektor, e, onda se igramo sa datumima. Ako smo se dakle ipak odlučili da menjamo, onda ćemo sada možda dati i četiri meseca, možda ćemo dati godinu dana, možda ćemo dati dve godine. U zavisnosti od toga ko podnosi amandman, imamo različite argumente i koristimo ih po potrebi. Dakle, nema ujednačene logičke linije. Ako kritikujete da ne treba dalje menjati, onda nemojte predlagati nikakve datume. Ako ih predlažete, onda treba da budu minimalni. Ali, vi ih predlažete da oni budu rastegljivi po potrebi, kako vama odgovara. Da li želite da napravite određeni efekat ili želite da dobijete što više medijskog prostora? Ja znam da je sekunda televizijskog prostora na RTS-u skupa i da je svaka sekunda koju vi dobijete za vas izuzetna ušteda, za vašu stranku, jer znam da je teško u situaciji i rejtingu koji imate, da prikupite novac od vaših simpatizera. Teško je ulagati u investiciju koja nije isplativa. Ja vas potpuno razumem, ali, igrate se sa zakonima u ovom najvišem zakonodavnom domu. Hajde da se malo uozbiljimo pa barem kad smo pri kraju razmatranja amandmana, da se držimo nekih argumenata, jer mislim da javnost očekuje od nas da budemo konkretni, praktični i štedljivi u svakom smislu.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Da iskoristim priliku da pokažem građanima koji prate ovu diskusiju šta je spin, a šta istina. Rok po važećem zakonu koji kaže sam ministar da nije probijen je bio od usvajanja zakona šest meseci, da se usvoje sva podzakonska dokumenta, a u roku od 18 meseci, u slučaju ovog člana, da fizička lica moraju da ispune obaveze po ovom zakonu. Gde smo mi danas? Prošlo je 17 meseci od usvajanja zakona. Ministarstvo još nije donelo sva podzakonska dokumenta. Znači, Ministarstvo je prekršilo zakon ministre, i tu je ta reč odgovornost o kojoj smo pričali pre dva dana, koju vi ne razumete. Vi ste prekršili zakon, jer ste doneli prvo podzakonski dokument u oktobru 2014. godine, posle 11 meseci, a ne šest koliko piše u zakonu. Najvažniji, kako sami kažete, podzakonski dokument ste doneli 28. marta 2015. godine, znači posle 16 meseci. To je deset meseci više od zakonom predviđenog roka. Drugi ste doneli, poslednji koji ste doneli je 4. aprila 2015. godine, 16 i po meseci. Znači 10 i po meseci posle zakonskog roka koji je vaša obaveza. To nije slobodan rok pa vi kažete – hoćemo-nećemo. To je rok koji vaše Ministarstvo mora da poštuje, a vi ga niste poštovali. Prekršili ste zakon vi, gospodine ministre, koji ste glasali za taj zakon ovde pre 17 meseci, kao predsednik parlamenta tada. Smatrali ste da su ti rokovi ispunjivi, mogući. Onda kada dođe ovaj zakon, šta mi kao poslanici radimo? Pogledamo šta može da se popravi i vidimo da ste vi predložili da se rok koji je trebao da iznosi 12 meseci, od izrade podzakonskih dokumenata do usklađivanja sa ovim zakonom iznosio je 12 meseci, a vi ste predložili u originalnom tekstu da taj rok iznosi još šest meseci. Mi kažemo – u redu, pomerićemo, daćemo predlog da taj rok traje još tri meseca duže, da bude što bliži onom prvom roku od 12 meseci, koliko je trebalo da se uskladi, u ovom slučaju da se izvrši obuka fizičkih lica, znači 12 meseci je bilo ostavljeno da se taj posao završi. Mi smo smatrali da ne može za šest, odnosno sedam, bolje da se to uradi za još tri meseca više. To je vrlo dosadno, koristeći kriterijume koje ste vi, kada ste usvajali prvi put ovaj zakon, kako kažete, posle 20 godina ničega, usvojili ovo. Taj kriterijum smo koristili, jedino što smo ga skratili za još mesec dana upravo iz argumenta da treba što pre da se krene sa punom primenom ovog zakona koji danas slušamo. Gde smo mi tu nedosledni, a šta je spin? Spin je kada ministar kaže – nismo probili zakonski rok. Probili ste, ostavili te pravnim licima i fizičkim licima manje od dva meseca da završe obuku. To je nemoguće. Niste usvojili sve pravilnike, a trebali ste u roku od šest meseci. Prekršili ste zakon, to su fakti i istina. Na kraju, šta ćemo imati ako se usvoji zakon sa izmenom koju je kolega Petrić predložio? To je jako zanimljivo, da se pročita ceo član, koji glasi: „Fizička lica koja u vreme stupanja na snagu ovog zakona, zaposlena kod pravnih lica koja vrše poslove privatnog obezbeđenja u neprekidnom trajanju od najmanje pet godina, mogu nastaviti rad, a zahtev za minimalno stručno obrazovanje moraju ispuniti u roku od tri godine od stupanja na snagu ovog zakona“. Taj rok od tri godine će biti 5. decembar 2016. godine, to je rok od tri godine od dana stupanja na snagu, 5. decembar 2016. godine. Onda sledeći stav: „Ostale uslove propisane ovim zakonom lica koja na dan stupanja na snagu ovog zakona vrše poslove obezbeđenja moraju ispuniti u roku“ i stajalo je „u roku od 18 meseci“, a sada će da stoji – do 1. januara 2017. godine. Znači, prvi stav će da važi, odnosno stupanje na snagu, usklađivanje će biti 5. decembar 2016. godine, a drugi stav će da govori o 1. januaru 2017. godine, znači 25 dana razlike, tako će da izgleda zakonski predlog sa ovim izmenama i dopunama. Da imate u osnovnoj školi, u prva četiri razreda, da pišete tako recimo neki sastav iz srpskog jezika dobili bi dvojku, na pravnom fakultetu, verujem, evo kolega Martinoviću, da tako pišete zakone da nešto stupa na snagu u roku od tri godine, a nešto tri godine i 25 dana, neko bi vam rekao – nemojte da se igrate, nego stavite u roku od tri godine. Ova izmena je trebala da glasi da će da se uskladi sa stavom 1. i da kaže – u roku od tri godine. To bi onda imalo pravnog smisla i delovao bi zakon uredno, a ne ovako, kao neki kupus. Menjamo i dopunjavamo kako nam se sviđa. Ko će onda da se snađe u tom brdu rokova, taksi novih koje se uvode i sličnih stvari. Loše je ovako pisati zakone i mi zbog toga ne možemo da glasamo za ovakve izmene i dopune. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada već pričamo o rokovima, gospodine Đurišiću, bilo bi politički korektno da se prisetimo nečega što je bilo pre nekoliko godina. Uz svo poštovanje prema značaju ove materije koja je regulisana Zakonom o privatnom obezbeđenju, postoje neke oblasti društvenog života koje ipak malo važnije, slažete se nadam se u tome sa mnom. Zašto ovo govorim? Ustav Republike Srbije donet je u novembru 2006. godine, istog dana kada je donet Ustav, donet je i Ustavni zakon za sprovođenje Ustava. Sticajem, po državu Srbiju i po građane Srbije, vrlo nesrećnih političkih okolnosti praktično DS je bila ta od koje je najviše zavisilo sprovođenje Ustavnog zakona. U članu 5. Ustavnog zakona stoji: „Novoizabrani sastav Narodne skupštine će u toku prvog zasedanja nakon izbora Vlade uskladiti sa Ustavom zakone kojima se uređuju Zaštitnik građana i ostvarivanje prava građana na obaveštenost i izabrati zaštitnika građana, organ nadležan za praćenje i ostvarivanje prava građana na obaveštenost, guvernera NBS i organe DRI. U toku drugog zasedanja nakon izbora Vlade Narodna skupština će uskladiti sa Ustavom zakone koji se odnose na primenu odredaba Ustava na sudove i javna tužilaštva, i to: zakone kojima se uređuje organizacija i nadležnost sudova, izbor i prestanak funkcija predsednika sudova i sudija, Visoki savet sudstva, organizacije i nadležnosti javnih tužilaštava, izbor i prestanak funkcije javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i državno veće tužilaca“. Vi ste, gospodine Đurišiću, te 2007. godine bili na vlasti, jel tako? Demokratska stranka je imala većinu ministara u toj famoznoj Vladi Vojislava Koštunice, a predsednik Narodne skupštine koji je trebao da se stara o poštovanju rokova iz Ustavnog zakona je bio vaš, valjda bivši partijski kolega Oliver Dulić. Da li su poštovani rokovi koji su propisani u članu 5. Ustavnog zakona? Nisu. Da li je sa Ustavom u toku drugog zasedanja nakon izbora Vlade, a Vlada je izabrana u maju 2007. godine, 20 minuta pred ponoć, pred istek onog ustavnog roka od 90 dana tako što je Tomislav Nikolić izašao za govornicu Narodne skupštine, tamo u Kralja Milana i rekao – prekidamo raspravu, dogovorili su se Boris Tadić i Vojislav Koštunica, nećemo da kvarimo dogovor, mislimo da će biti loša Vlada, ali eto, da bismo poštedeli Srbiju novih izbora, ako ste se već dogovorili, neka vam je sa srećom, i formirana je ta vaša Vlada, da li ste u toku drugog zasedanja nakon izbora Vlade uskladili sa Ustavom zakone koje sam pročitao? Niste. Da li snosite bilo kakvu odgovornost, vi, vaša partija, bivša partija, Boris Tadić? Vidim da ste tužili Zorana Babića, vi i Boris Tadić, zbog povrede časti i ugleda. Znate, kada neko ima čast i ugled, sada vas pitam – da li smatrate da ste častan i moralan čovek, ako ste bili nosilac vlasti koja nije ispunila, ne ovo što piše u Zakonu o privatnom obezbeđenju, da ministar treba da donese neke podzakonske akte, nego da Narodna skupština mora da donese zakone, da li ste poštovali rokove? Niste. Sa kojim pravom sada držite lekcije ministru unutrašnjih poslova o tome kako on navodno na vreme nije doneo neke podzakonske akte? On nije doneo podzakonske akte, vi niste doneli zakone i niste zakone i pravni sistem uskladili sa Ustavom. Da ne govorim o tome da je ovo bila materija koja je bila potpuno pravno ne regulisana. Ovo je prvi zakon u modernoj političkoj istoriji Srbije koji agencije za privatno obezbeđenje uvodi u pravni sistem i pravni sistem ih tek sada prepoznaje kao pravne subjekte. Svi znamo da agencije za privatno obezbeđenje postoje praktično od početka 90-tih godina, ali su funkcionisale na divlje. Krajem 2013. godine donosi se Zakon o privatnom obezbeđenju i, kao što vam je lepo rekao i ministar Stefanović, većina podzakonskih akata doneta, još neki akti treba da se donesu. Mi sada produžavamo rok, ne zbog Ministarstva unutrašnjih poslova, nego zbog fizičkih lica koja se bave poslovima privatnog obezbeđenja i preduzetnicima koji se bave poslovima privatnog obezbeđenja, da bi mogli da usklade svoje normativne akte, svoj rad sa odredbama zakona i sa odredbama podzakonskih propisa. Ali, nije mi jasna ta stvar da vi sad ovde kao moralna paradigma ovog parlamenta držite lekcije o tome da ministar unutrašnjih poslova nije doneo podzakonske akte na vreme, a vi niste doneli čitav niz zakona na vreme. Između ostalog, bili ste obavezni i da donesete zakone kojima se uređuje organizacija sudova. Da li se sećate kada ste to uradili? To ste uradili u decembru 2008. godine, a ovde piše u toku drugog zasedanja, nakon izbora Vlade. Pa, vi ste rok probili za više od godinu dana. Da li ste snosili neku odgovornost zbog toga? Niste. Da li ste imali potrebu da kažete Oliveru Duliću - gospodine Duliću, u obavezi smo po Ustavnom zakonu da donesemo zakone koje moramo da uskladimo sa Ustavom? Niste. Moram li da vas podsećam, gospodine Đurišiću, koliko puta je Narodna skupština za vreme vaše vlasti produžavala rok za izdavanje novih vozačkih dozvola, novih saobraćajnih dozvola, novih pasoša, svih mogućih ličnih dokumenata? Nema sednice na kojoj nismo produžavali neke rokove. Da ne pričam o raznim aferama gde će se štampati pasoši, gde će se štampati nove lične karte, ko će uzeti koju proviziju, ko je sa kim u dilu, ko je sa kim u talu itd. O tome uopšte neću da pričam. Ali, koliko puta ste vi glasali za produženje različitih rokova? I tada je to bilo uredu. Tada je to bilo demokratski. Sada kada mi produžavamo rokove, ne zbog ministra, nego zbog ljudi kojima je ovo hleb, koji se bave ovim poslom, sada je odjedanput to problem. Zaista ne vidim u čemu je ovde problem, što ćemo da omogućimo ljudima koji se bave poslovima privatnog obezbeđenja da svoju delatnost usklade sa odredbama zakona i sa podzakonskim propisima, pri čemu su najvažniji podzakonski propisi koji uređuju ovu materiju već doneti. Srpska napredna stranka će za ovaj amandman da glasa. Mi ćemo pružiti podršku ministru unutrašnjih poslova da se do kraja normativno uredi ova materija. Ono što je pošlo za rukom Srpskoj naprednoj stranci i ministru unutrašnjih poslova od kraja 2013. godine, pa evo sada do maja 2015. godine, to Demokratskoj stranci nije pošlo za rukom od 2000. godine pa na ovamo. Vi ste poslednji koji treba da nam držite lekcije o tome kako treba poštovati rokove i kako treba normativno urediti neku oblast društvenog života.
Nadam se da je ovo replika sada, konačno? Hvala vam. Gospodine Martinoviću, drago mi je da ste ponovo iskoristili omiljeni, a čini mi se i jedini argument vladajuće većine kada govorimo da ne radite nešto što je u skladu sa zakonom, sa demokratskim principima. Vi kažete - vi ste radili isto to. To stalno slušamo, godinu dana. Vi ste pitali - šta smo mi to platili, koja je cena? Cena je što smo izgubili izbore. Gospodine Martinoviću, vi ste nas kritikovali kada smo to radili i mi smo izbore izgubili. Mene raduje što vi radite isto to, jer to znači da ćete i vi izbore izgubiti. Slobodno radite. Nastavite tako da radite, jer što više tako radite pre će se desiti taj poraz. Naša je obaveza ovde da ukazujemo kada radite ono što nije po zakonu, po demokratskoj praksi. Znači, vi ste ovde meni sada govorili da sam ja odgovoran što nisu doneti zakoni. Ja sam bio deo većine u to vreme o kojem govorite. Bio sam jedan od 128 poslanika većine ili jedan od 64 poslanika najveće stranke tada. Daleko su male moje mogućnosti bile da utičem na sve te stvari o kojima govorite. Ja ovde govorim o poslu koji je ministar, odnosno Ministarstvo, a za njegov rad je nadležan ministar, trebalo da uradi u roku od šest meseci, koji je sam sebi zadao. Sticajem okolnosti, kada je usvajan zakon ministar je bio predsednik Skupštine. Ja verujem, ministre, da ste vi glasali za ovaj zakon. U tom zakonu je pisalo – u roku od šest meseci biće doneta sva podzakonska akta. Onda vi dođete posle nekoliko meseci…
Vreme.
Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Skromnost je lepa vrlina, ali, gospodine Đurišiću, ja se sećam tog vremena. Niste vi bili jedan od 64 poslanika DS-a, vi ste bili predsednik Izvršnog odbora DS-a. Vi ste po stranačkoj hijerarhiji bili nadređeni Oliveru Duliću i Nadi Kolundžiji i mnogim drugima koji su tada bili članovi poslaničke grupe DS. Pa, kako se tada niste setili da kažete vašem kolegi Oliveru Duliću – gospodine Duliću, imamo obavezu da uskladimo zakone sa Ustavom? Vi to niste uradili. Nije tačno da nisu doneti podzakonski propisi. Najvažniji podzakonski propisi su doneti i ovo što kaže ministar unutrašnjih poslova je potpuno tačno. Mi smo mogli da ne produžimo nijedan rok. Dođe 5. jun, ko je uskladio svoje poslovanje, ko je izvršio obuku može da radi, a ko nije, šta da mu radimo, zatvaramo mu firmu. Mi to nismo hteli da radimo. Sada kada slušam vašu diskusiju uopšte ne vidim šta je ovde suštinski problem. Suštinski problem je što se produžava rok, a o tome sam govorio i u načelnoj raspravi. Član 2. govori o taksi i tu niste u pravu. Zakon o budžetskom sistemu dozvoljava da ministar određuje visinu takse. Član 3, član 4. govori o rokovima u kojima fizička lica i preduzetnici treba da usklade svoju organizaciju i svoj rad sa odredbama Zakona o privatnom obezbeđenju. Ne vidim šta je tu problem. Ministar je mogao da ne produži nijedan od ovih rokova i da sve te firme koje, kako vi kažete, plaćaju porez, zapošljavaju naše građane itd, sve je to lepo, ali većina tih firmi bi došla u problem. Da ti ljudi ne bi došli u problem…
Vreme, prešli ste dve minute. Zahvaljujem.
… mi produžavamo taj rok i u tome ne vidimo apsolutno bilo šta sporno i bilo kakav problem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Molim vas da završimo replike. Izvolite.
Samo želim da odgovorim. Ja ovde govorim o odgovornosti, odgovornosti zašto je prekršen zakon koji kaže da u roku od šest meseci treba da se donesu podzakonska akta. Zakon je napisan po meni ispravno. Rok od šest meseci za podzakonska akta, a onda još godinu dana da se uskladi poslovanje pravnih lica sa ovim zakonom i da se završi obuka. Ne možete vi sada da kažete – evo, naša je dobra volja, mi smo probili rok za 16 meseci, umesto šest, trebalo nam je 16 da donesemo podzakonska akta i sad smo dobri, jer umesto da smo ostavili pravnim i fizičkim licima da se obuče za dva meseca, što je nemoguće, mi pomeramo rok. Mislim, dobro je što je to urađeno, ali je pitanje odgovornosti zašto je Ministarstvu trebalo, ne šest meseci da donese sva, nego skoro godinu dana da donese prvi, a taj najvažniji o kome vi govorite da donese posle 16 meseci. Ja to pokušavam da saznam. Ako ste vi stavili, molim vas, na početku paralelu mog mesta u stranci do 2012. godine, da li to znači da ja sada kritike za rad parlamenta i vladajuće većine treba da uputim gospodinu Radomiru Nikoliću? Da li on, gospođo predsednice, vama može nešto da naredi? Da li on može vama da kaže – stavite ovaj zakon, niste stavili ovo ili ono? Da li vi tako funkcionišete?
Da je poslanik mogao bi da mi kaže nešto.
Da li predsednik izvršnog odbora vaše stranke vama ovde bilo šta naređuje? Da li to danas tako funkcioniše? Da li onda ja da upućujem sve kritike njemu, da ne polemišem sa vama? Znači, ja nisam bio taj koji je mogao na sve te stvari da utiče. Molim vas da govorite o onome što sam ja lično radio.
Hvala vam. Završili smo repliku. Prošlo vam je vreme. Prošlo vam je vreme, dakle, nećemo pričati o nekom ko nije poslanik, da je poslanik, može predsedniku parlamenta da naredi šta god želi. Poslanici mogu da sugerišu, predlažu, šta god žele. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, gospodine ministre, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, amandman je neprihvatljiv. Slušam ovde priču o nekim rokovima, odnosno slušamo priču opozicije o tome da su neki rokovi probijeni, da je prekršen zakon, čak se ovde traži i neka odgovornost za kršenje tog zakona. Ja se ne slažem uopšte sa tim, pre svega, iz razloga zato što je za pripremu i usaglašavanje jednog ovako složenog zakonskog predloga koji definiše jednu ovako složenu materiju kao što je privatno obezbeđenje potrebno vreme. Potrebno je vreme da se takav zakonski predlog usaglasi sa svima i da dobijemo jedan ovako dobar zakonski predlog kao što smo dobili sada. Ali, da vidimo ko to nama danas govori o rokovima. Kao što je kolega Martinović rekao, više puta je ta opozicija probijala rokove za donošenje zakona dok je bila na vlasti, ali ne samo to, nego oni nisu imali hrabrosti da uopšte donesu neke zakone, kao što je npr. Zakon o privatizaciji, koji je donela SNS sa svojim koalicionim partnerima, jer im to nije odgovaralo. Najverovatnije im nije odgovaralo zato što bi se time sprečile sve one pljačkaške privatizacije koje su se desile u to vreme i mnoge druge zakone zbog kojih su oštećeni građani Srbije. Zato rejting SNS ide na više, a opozicije na niže i zato će uskoro otići u zaborav. Hvala lepo.
Poslanici poslaničke grupe PUPS sugerišu i traže da govorimo o amandmanima. Ja vas molim i u njihovo ime, i oni su poslanici, da se vratimo na temu amandmana. Mislim da smo o prekoračenju roka dosta razgovarali i ukrstili argumente. Da se vratimo na konkretan amandman. Da li da od 1. aprila 2016. godine ili do 1. janura 2016. godine, to nam je tema sada, ako ćemo da se bavimo temom. Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, vidim da je tu i potpredsednik gospodin Arsić, poštovanje gospodine Arsiću, poštovani ministre Stefanoviću i poštovane gošće i gosti, juče smo imali jednu iscrpljujuću raspravu ovde, poštovana gospodo, gde smo raspravljali sa ministrom Selakovićem o jednom veoma važnom Predlogu zakona, a ja bih danas ovde dve napomene povodom ovog amandmana gospodina Đurišića da kažem i jedno pitanje danas gospodinu Stefanoviću. Ja sam i pre dva dana postavio jedno pitanje, ministar je odgovorio, za danas sam spremio još jedno. Ali, prethodno napomene, poštovana gospodo. Ovde je jedan narodni poslanik, evo gospodin Martinović, koji je pravnik, uputio pitanje, poštovana predsednice, povodom rasprave o ovom amandmanu, drugom narodnom poslaniku, gospodinu Đurišiću, ovako je glasilo – s kojim pravom kritikujete rad Vlade, poštovana gospodo? To je kao da je gospodin Martinović pitao drugog narodnog poslanika - s kojim pravom delate gospodine Đurišiću po Ustavu, predsednice Narodne skupštine? Jer u Ustavu, a ovo je amandman, poštovana predsednice, fino piše, evo u članu 99, u okviru svojih izbornih prava, Narodna skupština bira Vladu, nadzire njen rad, a imamo i dodatne članove na osnovu kojih možemo ovde da tvrdimo da mi ovde imamo pravo, gospođo Gojković, kada god hoćemo da kontrolišemo rad Vlade, a to u današnjem konkretnom slučaju znači kontrola rada ministra unutrašnjih poslova, gospodina Stefanovića. Smatram da je tu gospodin Martinović napravio jednu grešku i da bi bilo primereno da gospodin Martinović sada, kada dobije npr. pravo na repliku, ako mu vi dozvolite, prvo šta kaže, kaže – u pravu je gospodin narodni poslanik Pavićević, pogrešio sam. Druga napomena, poštovana gospodo, ja mislim da je gospodin Đurišić povodom svog amandmana u pravu i oko druge stvari, a to je – gospodin Đurišić je ovde još jednom postavio pitanje odgovornosti zato što nešto što je rečeno da će da bude urađeno, nije urađeno. Ja sam razumeo da je ministar Stefanović pre dva dana ovde prihvatio, evo, ministar Stefanović neka kaže ako to nije tačno, da stvarno nije urađeno nešto što je trebalo da bude urađeno i ja sam onda ministru Stefanoviću sugerisao da može on nama ovde, a može i danas dve stvari da kaže, ili jednu ili drugu, ili pod a) ili pod b). Pod a) ili i on da nam kaže – pa jeste, pogrešilo se, ali u redu, uvideli smo grešku pa sada predlažemo da se to popravi. Ili druga stvar,da gospodin Stefanović kaže – nismo bili dovoljno efikasni i sada prihvatamo neki drugi rok za koji smo procenili da je razuman. Poštovana gospodo, ja mislim da je to primereno našem dijalogu. Poštovana predsednice, kada pogrešim u nekoj zapeti ili u jednom slovu u amandmanu pa intervenišete i kažete – evo, i vi ste pogrešili, ja prihvatim, pogrešio sam, nisam stavio zapetu, nisam stavio tačku. Pa nije to nikakav problem, ja mislim, za bilo koga ovde da kaže, pa ja mislim, ne treba da bude ni za ministra Stefanovića, taman posla da ga drugi narodni poslanici brane za to, umesto da i sami kažu – jeste, ministre Stefanoviću, vi treba da odgovarate Narodnoj skupštini za svoje delanje. To su bile dve napomene, poštovana gospodo, ministru Stefanoviću i jednim delom narodnom poslaniku Aleksandru Martinoviću. Imam i jedno pitanje. Budući da se ovaj zakon tiče i nekih kategorija koje nas asociraju na silu, na nasilje, na sprečavanje nasilja itd, moram samo da pitam ministra Stefanovića. Juče se zaista desilo, ja mislim, nešto neprimereno.
Poslaniče, to je o amandmanu ili nije, o rokovima?
Jeste, ja sam povezao, naravno. Evo, za rok hoću da pitam.
Dobro. Ja znam da ima veštih govornika pa povežu sve.
Pa, ja nisam jedan od veštijih, poštovana predsednice.
Ali o uticaju sablasnih na ovaj zakon nećemo pričati. Znači, nema pitanja danas.
Samo da pitam. Kako nemam pravo da pitam ministra?
Samo u vezi amandmana.
U vezi amandmana. Da li postoji neki rok u okviru kojeg ćemo saznati ko je fizički napao pomoćnika ministra prosvete Šuvakova? Pazite, poštovana gospodo, ovo su fizički napadi na ministra.
Zahvaljujem. To nema veze sa privatnim obezbeđenjem.
Pomoćnici ministara, dekani fakulteta. Molim vas, ministre, odgovor. Ministar Stefanović da odgovori. Ja se nadam da će on odgovoriti.
Ako on bude želeo jer ovo nije tema. Sedite. Zahvaljujem.
Jeste tema, gospođo Gojković. Kako nije tema napad na pomoćnika ministra?
Ne, ovo uopšte nije tema. Samo mi pročitajte, molim vas, naziv zakona. Vi ste poslanik koji se trudi barem da pročita naziv zakona. Zahvaljujem. On će vam odgovoriti. Molim, vrlo kratko. Prekoračili ste temu.
Odgovoriće ministar?
Odgovoriće.
Dobro. Hvala.
Odgovoriće. Ja ga molim da vam odgovori, da ne ispadne da neće da odgovori.
Gospodin Pavićević pominje i gospodina Selakovića, nešto se ogrešio o pravdu, ne znam zbog čega. Što se tiče ova dva pitanja, da vam kažem, za razliku od nekih prethodnih vremena, kada se ubistva nisu rešavala, pa evo, Ministarstvo unutrašnjih poslova je rešilo i ubistvo Ranka Panića i Slavka Ćuruvije. Dakle, kada se ubistva nisu rešavala, kada su ostajala da tavore godinama i kada to ili nikoga nije zanimalo ili nije bilo dovoljno želje da se tome posveti, mi smo se potrudili da i one koji su pretukli dekana otkrijemo i uhapsimo. Ti ljudi su u pritvoru i policijskoj istrazi je otkriveno da su oni dokazano, odnosno to će biti na sudu potvrđeno, ja se nadam, ti ljudi će za to odgovarati. Naravno da osuđujemo i nije dozvoljeno napasti bilo kog građanina Srbije, jednako da li je on vršilac neke javne funkcije ili ne, jednako se trudimo da razotkrijemo sve to, radimo u istrazi naporno i intenzivno evo već drugi dan otkako se to dogodilo. Ne mogu da vam dajem rokove, zato što bi to bilo nezahvalno jer zavisi od ljudi koji operativno to rade na terenu. Ali, naravno da ćemo se maksimalno posvetiti tome i, kažem, drago mi je da imamo, ja verujem, dovoljno sposoban aparat da to razotkrije. Naravno, kada budemo imali nešto što možemo da kažemo vezano za rezultate istrage, sa tim ćemo izaći u javnost.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada su u pitanju rokovi, kao predsednik Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, pokušao sam da nađem planska dokumenta iz oblasti Zakona o bezbednosti hrane koji je donet 2009. godine. Ta planska dokumenta su trebala biti urađena još 2009. godine, mi još uvek ne možemo da ih pronađemo, čak ne verujem da su urađena do 2012. godine. Toliko o ažurnosti i stranke bivšeg režima i ne samo njih, ne samo poslanika, već njihove Vlade koje su formirale svojom većinom. Dakle, oni koji nisu za tri i više godina doneli obavezujuće dokumente, planske dokumente o bezbednosti hrane koje obuhvataju program monitoringa, kojima se prati bezbednost hrane na teritoriji Republike Srbije, kojima se definiše sistem. To je jedan od najznačajnijih zakona ako izreknu ugrožava zdravlje ljudi, ne samo zdravlje ljudi, već i životinja, jer se monitoring sprovodi i na hrani za životinje, preko koje može da se ugrozi i zdravlje ljudi. Oni koji nisu ispoštovali takve rokove iz tako osetljivog zakona danas se bune protiv rokova koji su iz oblasti kojom se reguliše privatno obezbeđenje, znači nekog novog zakona za koji njima nije ni palo na pamet da ga donesu. Ja verujem da su rokovi sasvim dovoljni da objekat na Andrevlju bude objekat koji će biti posebno obezbeđen iz člana 1. Dakle, da taj objekat bude obavezno obezbeđen objekat i da se u njega štekuju preostali odbornici stranke bivšeg režima, pretpostavljam i da vreme za obuku će biti sasvim dovoljno da se braća Ješić obuče posebno Vladimir Ješić u borbama i rukovanju hladnim i vatrenim oružjem, i da će imati odgovarajuću legitimaciju, i biti licenciran, i zato mislim da stranka bivšeg režima sa pravom insistira na nekim svojim rokovima, i oni svoje rokove prilagođavaju svojim članovima, a verujem da ovom prilikom imaju veoma dobro iskustvo sa obračunom na Andrevlju koji su izveli pripadnici njihovog stranačkog obezbeđenja, predvođeni ne licencirani, ne obučenim Vladimirom Ješićem. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović o amandmanu. Ne, repliku zato što sem imena i prezimena drugog nije bilo.
Rekao mi je čovek da sam rekao nešto što nisam rekao.
Ne, nije poslanik to rekao, komentarisao je. Izvolite, po amandmanu imate više vremena. Ako želite samo dve minute, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Pavićeviću, ima jedna knjiga Sigmunda Frojda koja se bavi tumačenjem omaški u govoru i on kaže - kada čovek pravi omaške u govoru verovatno ima nešto u svojoj podsvesti. Vi ste da dva, tri puta spomenuli ime Nikole Selakovića, daj Bože da se varam, ali moguće da imate nekih problema sa zakonom i sa pravosuđem. Niste u pravu kada ste rekli – da sam rekao gospodinu Đurišiću da on nema pravo da kritikuje Vladu. Imate, hvala Bogu pravo da kritikujete Vladu do mile volje i da kažete da spaljujemo leševe Termoelektrana „Nikola Tesla“, i da je Vlada kriva za poplave, i da su krivi za ovo, i da smo krivi za ono, sve imate pravo, mediji vam stoje na raspolaganju. Dakle, imate sva prava ovog sveta da kritikujete Vladu Republike Srbije. Ali, ja nisam rekao da gospodin Đurišić nema pravo da kritikuje Vladu, ja sam mu rekao da nemam moralno pravo da bilo kome držim lekcije o poštovanju rokova kada sam on i njegova stranka nisu poštovali rokove koji se tiču donošenja zakona koji moraju da budu usklađeni sa Ustavom Republike Srbije. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodine Pavićeviću, budući da vi niste pravnik, a pričate o kontroli Vlade. Postoje dva instrumenta po Ustavu Republike Srbije koja vam stoje na raspolaganju da na najefikasniji mogući način kontrolišete rad Vlade. To je interpelacija i podnošenje Predloga za glasanje o nepoverenju Vladi. Za interpelaciju vam treba 50 potpisa, za glasanje o nepoverenju Vladi 60 potpisa. Pošto ste tako jaki, moćni sakupite potpise i smenite Vladu. To vam je najbolje.
Marko Đurišić. Po amandmanu? Poslaniče Đurišiću, vi želite da govorite o amandmanu? O rokovima? Izvolite.
Hvala poštovana predsedavajuća. O rokovima jer rokovi koji je propisao zakon koji danas menjamo nisu poštovani. Znači, ponavljam rok koji je većina poslanika koji sede ovde usvojila glasajući za ovaj zakon kada je usvajan 26. novembra 2013. godine, a zajedno sa njima je bio i današnji ministar, tada predsednik Skupštine je glasilo – šest meseci za donošenje podzakonskih akata, šest meseci. Taj rok ste vi odredili, vladajuća većina. Ista ona koja je i danas, mislim, iste stranke, možda nisu svi isti ljudi. Govorim o tome zašto to nije ispoštovano. Da je ispoštovan taj rok, pa ovaj zakon se ne bi menjao u ovom delu. Izmene i dopune člana 3, odnosno članove 3. i 4. ovog zakona o njima danas raspravljamo jer neko nije završio posao. U ovom konkretnom slučaju ministarstvo. Za rad ministarstva nadležan je ministar. I, ja govorim o odgovornosti ministra. I, ja imam pravo kao narodni poslanik da govorim o odgovornosti. I, ja vam kažem, moralna odgovornost u politici se plaća na izborima. Znači, to što vi meni ovde, ovde što mi se spočitava nešto iz prethodnog vremena, mi smo to na izborima platili, zbog toga smo izgubili izbore. I, vi ćete, to je moja poenta, izgubiti te izbore kada radite ovako. Moja je obaveza kao poslanika opozicije da govorim o tome. Građanima, građani moraju da znaju ko je odgovoran za ono što se njima dešava u zemlji. Vi, kažete, odgovoran je Boris Tadić… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću vi ste uključeni, a vi ste se isključili ne znam kako.
Znači ja sam dobio pravo na repliku. (Marko Đurišić, mesta: Molim vas uključite mi mikrofon.)
On vas je nekako nekakvog magijom isključio, a uključio sebe. Molim vas, poslaniče sedite samo Đurišić da završi. Molim vas, pustite ga.
Hvala poštovana predsednice. Kolega Pavićeviću vi i ja znamo da mi ne kontrolišemo ove mikrofone, ja ne mogu ni da ga uključim ni da ga isključim sam. Znači, moja je obaveza da govorim o političkoj odgovornosti. Ne volim o moralnoj odgovornosti da govorim u parlamentu. Ne meri se tu moralna odgovornost. Ima neka druga mesta gde se to radi, ali hajde možemo i o moralnoj. Ono što mi govorimo je, gde je ta odgovornost ministara, ne samo ministra Stefanovića, nego i mnogo drugih ministara i Gašića, i Verbića, i Selakovića, i samog premijera koji je stao ispred svih njih, za sve one loše stvari koje se dešavaju u društvu. To je oblik naše političke borbe ovde u parlamentu. Mi ne polivamo vodom predsedavajućeg, ne gađamo cipelama, ne dolazimo ovde u majicama.
Molim vas poslaniče o amandmanu. Molim vas, poslanici protestuju.
Protestujete vi ne poslanici. Ne vidim da poslanici protestuju.
Pa, poslanici su jači od mene, ja samo rukovodim sednicom.
Poslanici slušaju o čemu govorim.
Nije, ne slušaju, protestuju. Vi se ne okrećete, ne gledate malo oko sebe. Dakle, molim vas o amandmanu.
Moje je da govorim, a ne da vodim računa o redu u sali, to vi radite.
Pa, nije red u sali, nego da vidite opšte neodobravanje nailazi ovaj vaš manir da pričate danas o čemu god želite. Malo kolegijalnosti, pa niste sami ovde.
Ja govorim o onome što je….
Nije ovo „one man show“ pa da vas ne interesuje kako kolege reaguju iz svih poslaničkih grupa.
Najvažnija stvar u politici, a to je odgovornost i govorim o tome ko je odgovoran što je rok prekršen. Prekršen je rok jer najvažnije…
Nije još, ali ako nastavite ovako vi ćete ugurati parlament u kršenje roka.
Ne, nije mi to namera niti mogu, nemam takve mogućnosti da ovde mesec dana odlažem glasanje, glasaćemo za nekoliko minuta i ne vidim razlog za nervozu.
Pa, vi ste nervozni zato što nećete sugestiju od drugih poslanika i da se vratite na amandman.
Znači, dopustite mi da pričam u vremenu koje imam po Poslovniku da govorim o temi, a to je ko je odgovoran.
O pojedinostima je sada. Poslaniče, ako me stalno upozoravate o čemu se govori i o čemu se ne govori, sada ću vam ja reći o čemu se govori – o amandmanima, a ne govori se o čemu vi želite. Moje je pravo da vam kažem da se vratite na amandman i da insistiram na tom. Pokušavam bez opomena, ali vi to koristite i želite da napravite ovde vrlo jednu nekonstruktivnu atmosferu i da me naterate da primenim ono što ja ne volim da radim. Poštujte ovaj parlament i poštujte ovde, koliko ima 80-90 poslanika i ponašajte se primereno kako i treba. Dakle, o roku da li da bude 1. aprila, vi insistirate da bude 1. aprila, a ministar želi kraći rok. Vi širite stalno temu i stalno tvrdite kako ste vi u pravu i kako je demokratija ovde ugrožena, jer vi ne možete da pričate o čemu god želite kada su pojedinosti u pitanju. Ja ću vas poslati na jedno studijsko putovanje, da sve parlamente Evrope i sveta obiđete i da se vratite, i da mi kažete da sam ja u pravu. Izvolite, sedite pošto ne želite da govorite o amandmanu.
Ja vam govorim, ali čekam da vi prestanete da govorite da bih ja mogao da kažem.
Ne mogu da prestanem zato što po Poslovniku moram da vodim računa o redu u sali, a vi ga remetite. Jednostavno.
Vi govorite sve vreme, trošeći moje vreme za raspravu.
Ne, ne, vaše vreme ste vi potrošili, ne želite da govorite o temi i molim vas da sednete ili da nastavite da stojite, ali bez prava na reč. Meni je svejedno. Znači, nije definisano da li ćete sedeti. Nemojte se raspravljati. Ne dozvoljavam raspravu sa predsedavajućim. Samo da ispratim, vi ste čudan poslanik, vi ne dozvoljavate uopšte da se sednice odvijaju kako je to predviđeno Poslovnikom i nije mi lako. Verujte mi. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Stefanoviću i poštovani gosti i gošće iz Ministarstva unutrašnjih poslova, poštovana predsednice Narodne skupštine, ja mislim da bi bilo veoma zgodno ovde danas da gospodin Martinović nama kaže, ko je njega ovlastio da sudi o moralnoj odgovornosti bilo kojeg narodnog poslanika, poštovana gospodo? Pa, Narodna skupština, predsednice Narodne skupštine je politička institucija i kao što je gospodin Đurišić ovde rekao, mi ovde možemo da sudimo o političkoj odgovornosti. Ja pitam – ko je dao to ovlašćenje? Tu licencu gospodinu Martinoviću, da on sudi ovde o moralnoj kvalifikaciji…
Poslaniče, niste dobili pravo na repliku. Molili ste me da iskoristite vaše vreme o amandmanu. Da li želite ili ne želite?
Želim.
Neću dati Martinoviću repliku zato što vi veštački, spominjući ime i prezime prozivate ovde 249 poslanika. Neće biti replike. Nemojte se truditi uopšte.
Samo jednu rečenicu. Ovom rečenicom završavam, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospodin Martinović je stidljivo ali jasno saopštio da je pogrešio kada je kritikovao gospodina Đurišića…
Zahvaljujem se i vi ne želite da poštujete. Izvinjavam se ministru, imam problem sa svim poslanicima u sali. Vi me razumete. Reč ima dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Razumem. Hvala poštovana predsednice. Ono što ja želim da kažem je da smo utvrdili jednu stvar nepobitnu, a to je da svi smatraju da se odgovornost za sve ono što se učini i u donošenju i nedonošenju zakona, utvrđuje na izborima i da građani utvrđuju, rasprava je išla tako, da je ipak narod vrhovni sud, što može da se kaže da ipak jeste, mislim da to niko neće demantovati. Mislim da jednog dana kada budemo imali izbore u Vojvodini, nadam se da ćemo ih nekada imati, nadam se da će ih ipak nekada biti, ali tog dana kada budu verujem da će narod na tim izborima reći šta misli o svemu tome i šta misli o odgovornosti i onih koji su obavljali vlast i onih koji su bili opozicija te godine, i oni koji danas obavljaju vlast tamo i onih koji su danas opozicija, ali ne samo tu. Imali smo nedavno izbore u Mionici. Mionica je bila dobar primer da se vidi šta građani misle i o vlasti u Mionici, ali šta misle i o radu republičke Vlade. Na tim izborima na kojima je izašlo 70% ljudi, a vezano je za rokove i odgovornost za probijanje rokova, na tim izborima, SNS dobija je 60% glasova, tako su građani pokazali da je odgovornost o kojoj danas pričamo, zato što pričamo o odgovornosti koja se vezuje za donošenje i nedonošenje rokova, ti građani su rekli da smatraju da je politika Vlade bila ispravna, politika njenog premijera i građani kao vrhovni sudija, pokazali da ne samo sa 50%, već 60% glasova na 70% izašlih, pokazuje da ova Vlada svakoga dana dobija sve veću podršku i uveren sam da će tako biti i na narednim. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik Borislav Stefanović pita zašto je ministar govorio o odgovornosti? Zato što su poslanici pričali samo o odgovornosti. Ne mogu flaster da donesem ovde pa da kažem – vi smete, vi ne smete da govorite o odgovornosti. Sve ovo od jutros nema veza sa amandmanima, iskreno rečeno. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović.
Pitaju me neki narodni poslanici ko me ovlastio da nešto kažem? Ovlastio me narod, gospodine Pavićeviću, jer je izborna lista na kojoj sam bio osvojila skoro nadpolovičnu većinu glasova, a vi ste bili na listi koja je jedva prešla cenzus. Ja razumem vašu potrebu i vi stalno pričate o tome da bi vi nekome da sudite. Mi smo videli kako izgleda to suđenje 2000. godine, kada ste palili Skupštinu, Televiziju, kada ste batinali ljude na ulicama, upadali sa automatskim puškama u Narodnu banku, u Upravu carina. Mi smo sve to videli. Tu vrstu prekih sudova mi smo videli. Ja sada pretpostavljam da vi govorite o nekoj vrsti političkog suda. Ja vam kažem, gospodine Pavićeviću, nema tu mnogo filozofije, uzmite Ustav Republike Srbije i pročitajte koji su instrumenti, kako da sudite Vladi, sakupite ili 50 potpisa za interpelaciju ili 60 potpisa za glasanje o nepoverenju Vladi, obezbedite potrebnu većinu u Narodnoj skupštini i sudite Stefanoviću, Vučiću, Selakoviću, koji vam je stalno u glavi, do mile volje, ali vi tu većinu nemate. Za to vam nije kriva SNS, narod vas je kaznio. Vas narod neće. Nemate vi problem samnom, ni sa Babićem, ni sa Stefanovićem, ni sa Majom Gojković, vas narod neće. Zašto vas narod neće? Stavite malo prst na čelo pa razmislite. Pametan ste čovek.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre Stefanoviću i poštovane gošće i gosti iz MUP, narodni poslanik Aleksandar Martinović, gospođo Gojković, malopre kaže da sam ja pitao ko ga je ovlastio da nešto kaže? Nisam ja to pitanje uputio gospodinu Martinoviću, gospođo Gojković, nego sam ja gospodina Martinovića pitao – ko ga je ovlastio da saopštava ovde nerealne kvalifikacije i da govori o moralnoj odgovornosti, jer je naša Narodna skupština, poštovana gospodo, ne bilo koja, nego centralna politička institucija, a vi ste gospođo Gojković, predsednica te centralne političke institucije u našem ustavnom sistemu. Veoma je važno da precizno govorimo i o temi i da kada referišemo na to što je rekao drugi narodni poslanik, gospođo Gojković, govorimo istinu. Što se tiče 5. oktobra, poštovana gospodo, ja sam učestvovao. Peti oktobar je jedan od najsvetlijih datuma u savremenoj istoriji Srbije, poštovana gospodo. Tu se desio jedan zaokret, tu se desila jedna promena, jedna važna prekretnica. Treća stvar, gospođo Gojković, nama narodnim poslanicima, poštovana gospodo, na raspolaganju je i jedan mehanizam kontrole Vlade koji podrazumeva da ministri, pa i ministar Stefanović, i predsednik Vlade, poslednjeg četvrtka u mesecu dolaze ovde, da odgovaraju na pitanja narodnih poslanika. Ni prošlog četvrtka nisu došli pa smo morali da … [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. Dobili ste odgovor na vaše pitanje. Ružno, počeli su svi u glas da govore. Ministar Stefanović me zamolio da pređemo na sledeći amandman. Ima zaista neodložan sastanak, da možemo da uvažimo ministra da on završi svoj deo posla, jer već dugo smo prešli u replike i jednostavno molim vas za razumevanje. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavnim pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsedavajuća. Gospodine ministre, želim da vam se zahvalim što ste prihvatili ovaj amandman. Suština našeg amandmana je bila da se poslednji član ovog zakona koji reguliše stupanje na snagu zakona usaglasi sa Ustavom. Ustav u članu 196. propisuje da zakon i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja, a da mogu da stupe na snagu i ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Mi smo procenili da ne postoje takvi razlozi, iako je u originalnom tekstu Zakona koje je vaše ministarstvo poslalo, pisalo da postoje takvi razlozi, između ostalih i zbog toga što zakon, odnosno neka rešenja iz važećeg zakona stupaju na snagu 5. maja, pa ste vi sami konstatovali da je to bila greška, to je u redu. Pretpostavljam da zato što ste konstatovali da je napravljena greška, da rok nije 5. maj nego 5. juni, da ste i prihvatili ovaj naš amandman i da zakon ovaj stupa na snagu onako kako je to propisano Ustavom. Ja bih samo želeo gospodine ministre, da vas zamolim. Vi kao član Vlade, glasate na Vladi za svaki zakonski predlog koji dolazi nama u parlament, koji predlaže Vlada. Na žalost, mnogi zakonski predlozi koje nam šaljete, krše ovaj član Ustava i traže od nas, kao što ste i vi, kada ste na Vladi usvajali predlog zakona, stavili rok od narednog dana od objavljivanja u „Službenom glasniku“, ili neki drugi kraći rok, suprotan Ustavu. Molim vas da se založite na sednicama Vlade da ne kršimo Ustav. On propisuje taj rok od osam dana, kako je to jednom ministar pravde obrazložio, zato što je važno da svi subjekti pravna i fizička lica na koja se zakon odnosi, da imaju neko vreme da se upoznaju sa novim odredbama zakona kako bi mogli da postupaju u skladu sa njim. Kada donosimo zakone koji stupaju na snagu odmah, kao recimo juče, zakon koji smo usvojili, nemaju pravna lica i građani priliku da se na vreme upoznaju i mogu da dođu u situaciju da krše zakon, iz jednostavno, neznanja. Ne mogu da stignu da pogledaju nova zakonska rešenja i da svoje poslovanje ili ponašanje usklade sa njim. Tako da vas molim ministre ovom prilikom da se založite kada na Vladi glasate predloge zakona koje nam šaljete ovde, pogledajte uvek taj rok i vidite da li je on u skladu sa Ustavom, odnosno ako je kraći od ovih osam dana da li stvarno postoje opravdani razlozi. Ovde smo konstatovali da je zbog jedne greške predložen bio taj kraći rok od onoga roka koji je u Ustavu, pa pošto smo ustanovili tu grešku, ispravili smo i zakon će stupiti na snagu osmog dana po objavljivanju, ali u nekim drugim slučajevima su Vlada i ministri koji su ovde dolazili da obrazlože zakon insistirali na roku kraćem od osam dana, iako nisu imali obrazloženje valjano, zbog koga je moguće kršiti ovu ustavnu normu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Nebojša Stefanović.
Ja bih želeo da iskoristim ovu priliku da se zahvalim svim narodnim poslanicima koji su učestvovali u raspravi vezano za ovaj zakon i mislim da ovog puta, posle dugo godina, uređujemo ovu pravnu materiju na jedan pravi način. Da li je ovo trebalo možda da bude i brže, verovatno jeste, ali kada nešto uređujete prvi put posle 20 godina, onda možete, naravno, da se suočite i sa mogućnostima i nemogućnostima privremenog sistema da isprati sve ono što zakoni predviđaju. Potrebno je naravno da budemo još i brži i efikasniji, na tome ćemo raditi. Što se tiče kršenja Ustava, naravno da nema govora o kršenju Ustava zato što je sam Ustav predvideo da Narodna skupština može da odredi mogućnost da zakoni i drugi propisi stupaju na snagu kraćem od onog koji je propisan u tim aktima. Ukoliko Narodna skupština posebno tako odluči i naravno o tome ne odlučuje Vlada niti ministarstvo, mi samo predlažemo, Narodna skupština to može svaki put da odbije ili svaki put da uvaži, to zavisi od poslanika Narodne skupštine, a naravno da nekada zaista postoje naročiti opravdani razlozi da se tako dogodi, pre svega zbog mogućnosti da ne uđemo u retroaktivnost, odnosno da zakone ne primenjujemo u roku kada su predviđeni. Tako da, ili da recimo njihovim neusvajanjem nastavimo u neke nesagledive pravne posledice ili ekonomske posledice po Republiku Srbiju i njene građane. U svakom slučaju. Želim da vam se zahvalim na saradnji koju smo imali i u danu za raspravu u načelu i danas kada smo razmotrili sve ove amandmane, Vlada je prihvatila tri od devet amandmana, jednu trećinu amandmana smo prihvatili i mislim da smo time dodatno popravili ovaj zakon, a nadam se da ćemo do 2017. godine moći svi da pratimo razvoj ovog privrednog sistema, pošto je privatni sistem bezbednosti veoma važan za našu zemlju i sveukupno važan sa sistem bezbednosti. Kao što sam razgovarao i sa nekim narodnim poslanicima u ovoj sali i naša nova nacionalna strategija unutrašnje bezbednosti, uvrstiće u svoj deo i mislim da ćemo tada imati jedan celokupan materijal koji će urediti ovu materiju u našoj zemlji. Hvala.
Hvala ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Pozdravljam gospodine ministre što je prihvaćen ovaj amandman da primena ovog zakona krene osmog dana od dana objavljivanja. Međutim, ono što bih želeo da istaknem i da pozovem i da ukažem na anomaliju i na nešto što je predlagač amandmana imao priliku, da poštuje Ustav od korice do korice. Voleo bih da je predlagač amandmana u trenutku kada je to mogao da ukaže predsedniku svoje stranke, u nekom periodu do 2012. godine i predsedniku države Borisu Tadiću, da poštuje Ustav, da poštuje član 115. Ustava Srbije koji definiše nespojivost funkcija i koji kaže – Predsednik Republike ne može obavljati drugu javnu funkciju ili profesionalnu delatnost. Zašto tada nije insistirao na poštovanju ustava? Zašto smo tada imali predsednika države koji je bio predsednik na kvadrat članovima svoje stranke, a ostalima je bio samo običan predsednik,a članovima SNS uopšte nije bio predsednik, jer se na taj način ponašao i ophodio prema nama? Zašto tada nisu tražili da se poštuje Ustav od člana do člana, od korice do korice? Ne, tada je za Borisa Tadića, za tadašnju DS ili agregatna stanja DS Ustav bio jedan tekst koji je mogao da se koriguje, koji je mogao da ima različita mišljenja i koji je mogao da se konzumira kako je Borisu Tadiću padalo na pamet. U svakom slučaju, godinama u oba mandata koja je obavljao, kršio je Ustav, kršio je bar jedan član, a to je član 115. jer je bio i predsednik stranke i predsednik države. Prema tome, oni koji insistiraju na poštovanju Ustava, prvo moraju da krenu od svog dvorišta, prvo moraju da krenu od svojih grešaka, bar da ih priznaju, bar da se izvinu ljudima u Srbiji zato što su kršili Ustav, zato što su kršili zakone, pa teko onda nekome da spočitavaju ili da traže poštovanje drugih akata.
Reč ima Marko Đurišić.
Nadam se da je ovo pravo na repliku sada. Poštovana predsednice, da li je gospodin Tadić kršio Ustav, član 115, znate i vi ja na kraju da može samo Ustavni sud da kaže. Ustavni sud nije rekao da je bio prekršen član 115. i dok se to ne desi, vi i ja možemo politički da diskutujemo o tome šta je rađeno dobro ili loše u prošlom vremenu. Ja, gospodine Babiću, nemam nikakav problem da priznam greške, da se izvinim građanima Srbije za sve te greške i da prihvatim odgovornost za sve to. Ono što ja vidim kao problem danas je to što vi niste spremni da priznate svoje greške. Greška je smanjiti penzije penzionerima. Greška je smanjiti plate zaposlenima. Greška je urušavati ekonomiju Srbije. Greška je napadati nezavisne institucije i greška je kršenje Ustava kada izvršna vlast misli da je sve u Republici Srbiji, da je i zakonodavna, da je i sudska, da može da kontroliše i nezavisne institucije koje su ustanovljene Ustavom Republike Srbije. To je sadašnjost, a ja verujem i u budućnost. Verujem da će budućnost ceniti rad nas danas ovde. Ja se te budućnosti ne plašim, a verujem da se vi plašite, i od tog straha, kad god pogledate napred, vi skrenete pogled u retrovizor i krenete da pričate o nečemu nazad i da tu nalazite opravdanje. Nema opravdanja u tome.
Vreme. Hvala vam. Narodni poslanik Borislav Stefanović se javio za reč. Po kom osnovu? (Borislav Stefanović, s mesta: Replika, Demokratska stranka.) Znam ja koja ste stranka, nego koji je osnov? (Borislav Stefanović, s mesta: Spominjana je DS? Reč ima Borislav Stefanović, pa Zoran Babić. Kaže da ste ga spominjali DS. Ja ne znam više, izvinjavam se, razumete me. Boris Tadić je spomenut posebno, pa posebno DS i sada moram da reagujem.
Jeste, jeste. Tu se gospodin Babić malo zaboravio.
Nije mu bila namera da obojica ustanete, ali ako želite.
Ne, hoću da kažem, ja se javljam zbog toga što… Evo, 28 sekundi, molim da mi se računa. Dakle, javljam se samo zbog toga što je DS spominjana u pežorativnom smislu, njena agregatna stanja. Znate, to se danas više puta ponavljalo, pa je sada gospodin Babić rekao. Ja se ne bih javljao inače i ne vidim čemu potreba sada na kraju da gospodin Babić izaziva ove replike, ali agregatna stanja postoje, recimo, on je pravilno to rekao, tečno, čvrsto, gasovito, ima i plazma, kao dodatno, što niste spomenuli. Ali, imamo, recimo, agregatno stanje na Andrićevom Vencu. Tamo je predsednik postupio po Ustavu i nije šef partije i to je dobro. Međutim, to njegovo agregatno stanje, koje je drugačije u odnosu na vaše, svaki dan se vidi u tome što kritikuje ministra Stefanovića zbog nekog auta, pa kritikuje ministarku Mihajlović, pa vaši opštinski odbora u kojima ima od tri do pet struja, pa se tuku međusobno. Koje je to agregatno stanje? Kada ćete vi građanima Srbije da vratite agregatno stanje normalnog života i da im vratite plate i penzije koje ste smanjili, da im pokažete ta radna mesta o kojima pričate, a koja oni ne vide?
Obraćajte se meni, molim vas.
Dakle, ja moram da odgovorim. Agregatna stanja, izvinjavam se, su u tome što ljudi ne vide nijedno stanje boljitka, a vide samo stanja propasti, siromaštva i bede svakim danom što je više ova nesposobna Vlada sa jednim neodgovarajućim i nesposobnim premijerom na čelu ove države.
Hvala vam, poslaniče, vreme je prošlo. Vi ste tražili repliku. Prošlo je i tih 11 sekundi. Pogledajte u ekran.
Imam još 15 sekundi. Evo, završavam. Ja molim da pokušate da pričate o onome što radite ili što hoćete da radite, pokušajte da nam date neke rezultate.
Poslaniče, molim vas, ja kao da sam na treningu. Verujte mi. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ako ćemo postavljati pitanja, možemo krenuti sa pitanjima o Pradi, pitanja o šopingu u Herodsu, pa ćemo pitanja o razbijenom automobilu i tome što je neko pobegao sa lica mesta pa možemo mnogo tih pitanja da postavljamo oko raznih robnih marki. Što se tiče opštinskih odbora, SNS ima u svakoj opštini, u svakom gradu, u svakoj mesnoj zajednici svoj opštinski i mesni odbor, za razliku od ovih u agregatnom, ali i onom stanju koje je u vidu neke izmaglice koja isparava i nema reverzibilnog postupka, gde su opštinski odbori bez struje, bez vode, ali što je najgore, bez ljudi. Nema ljudi. Više je sramota u vaše opštinske odbore i da se pogleda. Ljudi prelaze na drugu stranu trotoara, na drugu stranu ulice kada vide znak DS. Beže od toga kao da je usud neki. To je problem. Problem je kada u nekim lokalnim sredinama, kao u Lučanima, niste mogli da formirate ni vašu izbornu listu. Nisu želeli ljudi ni na listu da stanu. Šta je onda tu? Problem gospodina Đurišića je taj što za gospodina Tadića važi Ustavni sud, a kada je u pitanju ministar iz SNS ili Vlada SNS, e onda gospodin Đurišić preuzima ulogu Ustavnog suda. Sramota. Naša greška, naravno da smo ih pravili, naravno, kao živi ljudi da ćemo ih i praviti, ali najveća greška koju priznajem je samo što vas nismo smenili pre, samo zato što vas nismo oterali pre, zato što bi Srbija imala šanse za pristojniji, normalniji, bolji život. Da li vi razgovarate sa vašim predsednikom Tadićem? Kako to kada vi kao potpredsednik kritikujete smanjenje plata i penzija, a s druge strane, on kao predsednik vaše stranke kaže - osnovnu grešku koju sam napravio je što sam dozvolio da se podižu plate i penzije bez utemeljenja u ekonomiji.
Vreme. Hvala. Poštovaćemo vreme. Narodni poslanik Marijan Rističević 45 minuta čeka da govori o amandmanu. Mislim da je red da čujemo nešto o amandmanu za kraj. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Nadgornjavanje više o svim temama koje nemaju veze sa ovim zakonom mislim da moramo da prekinemo. Nemojte, uvažavajte malo i poslanika koji hoće o amandmanu. (Marko Đurišić, s mesta: Uvažite vi mene i dajte mi pravo na repliku.) Nema prava na repliku zato što sam odlučila da pričamo o amandmanu. Izvolite, poslaniče, iskoristite svoje pravo. Imate pravo kao i ostali poslanici. Teško mi je da vam dam to pravo, ali izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospođo predsedavajuća, ja sam sa pažnjom slušao sve moje prethodnike, očekujući da amandman koji je prihvaćen pohvale svi pripadnici opozicije, kao što je to pohvalio jedan od prethodnih govornika čiji je amandman usvojen. Vlada ga je prihvatila, ali opet primećujem da nema pripadnika one stranke od dva člana koji dođu ovde i samo galame, tako da su me pred obrazlaganje ovog amandmana gotovo uplašili. On kad god ne zna šta će, on uhvati na galamu i gotovo da me je strah da pričam o amandmanu. Zahvaljujem Vladi što je prihvatila ovaj amandman opozicije. Međutim, ne prihvatam primedbu predlagača koji govori o ustavnosti i zalaganju za ustavnost, koju bih pohvalio da je tu bilo neke tradicije u tom zalaganju. Gospodin Babić je već rekao da je predsednik države vršio tri funkcije. To je još sem „Bote“ radio Josip Broz Tito, čak je i Milošević zamrzavao funkcije i davao Borislavu Joviću. To nije sve. Kada govore o ustavnosti, treba da se sete da je taj isti predsednik Republike pokušao da dođe i do trećeg mandata, što je takođe bilo, gospodine Babiću, protivustavno, jer Ustav govori da jedna osoba može da bude predsednik Republike u dva mandata. Ne slažem se sa time da je Ustavni sud to mogao oceniti budući da je baš tad nekako Ustavni sud biran ne veoma čudan način, tako što je od 15 sudija pet predložio predsednik Republike, pet je predložila Skupština, gde je on imao većinu, a pet, čini mi se, Vrhovni kasacioni sud, što znači da je predsednik Republike na ovaj ili onaj način kontrolisao 10 sudija Ustavnog suda i nije bilo za očekivati da oni njemu ospore pravo da i treći put protivustavno bude predsednik Republike, ali to pravo, na našu sreću, na sreću svih građana, osporili su građani Republike Srbije ne glasajući za takvog predsedničkog kandidata, ne dozvolivši mu da prekrši Ustav i da postane treći put predsednik Republike, što bi bilo protivustavno. Zato hvala građanima Republike Srbije. Mi smo njihovi dužnici.
Poslaniče, molim vas o amandmanu.
Pa, o amandmanu je.
Nije. Spominjete predsedničke kandidate. Izbori su prošli.
Gospođo, ja ne bih spominjao da predlagač amandmana u svom obrazloženju nije spominjao upravo ovu temu. Zato sam rekao da se slažem sa prihvatanjem amandmana, ali ne i sa obrazloženjem, budući da su pokušali da prekrše Ustav na način koji sam opisao. Hvala.
Zahvaljujem. U skladu sa članom 103. stav 9, molim vas, pismeno o mom vođenju sednice i ja ću vam odgovoriti. Dozvolite mi da vodim i dalje sednicu. (Marko Đurišić, s mesta: Ja sam se javio. Imam još vremena.) Nemojte da vičete. Nasiljem ništa nećete postići. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, a imajući u vidu da je već prethodno glasala u prve dve tačke dnevnog reda, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem petak, 8. maj 2015. godine, sa početkom 12,35 časova, kao dan za glasanje o preostalim tačkama dnevnog reda Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 152 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU PROTOKOLA BROJ 15 KOJIM SE MENjA KONVENCIJA ZA ZAŠTITU LjUDSKIH PRAVA I OSNOVNIH SLOBODA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola broj 15 kojim se menja Konvencija za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 158, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri, od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE RUSKE FEDERACIJE O UZAJAMNOJ ZAŠTITI TAJNIH PODATAKA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam, od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVATNOM OBEZBEĐENjU Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnom obezbeđenju, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet, od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je zajedno podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 163, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je zajedno podnela grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je zajedno podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je zajedno podnela grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je zajedno podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnom obezbeđenju, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnom obezbeđenju. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I SAVETA MINISTARA REPUBLIKE ALBANIJE O UZAJAMNOM PRIZNAVANjU VOZAČKIH DOZVOLA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom priznavanju vozačkih dozvola. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 163, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva, od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona. Prelazimo na odlučivanje o povredama Poslovnika. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 5. maja 2015. godine, u 11 časova i tri minuta, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv - tri, uzdržanih - nema, nije glasalo 154 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 5. maja 2015. godine, u 14časova i 33 minuta, ukazao je na povredu članova 96. i 98. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređeni navedeni članovi Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv - četiri, uzdržanih - nema, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 6. maja 2015. godine, u 13,00 časova, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv - jedan, uzdržanih - nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 7. maja 2015. godine, u 12 časova i 53 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv - jedan, uzdržanih - nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 7. maja 2015. godine, u 14 časova i 21 minut, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv - četiri, uzdržanih - nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 7. maja 2015. godine, u 15 časova i 38 minuta, ukazao je na povredu članova 108. i 100. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređeni navedeni članovi Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv - jedan, uzdržanih - nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, na sednici 7. maja 2015. godine, u 15 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv - dva, uzdržanih - nema, nije glasalo 126 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Šestu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini.