Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 191 narodni poslanik. (Poslanik Tomislav Nikolić reklamira povredu Poslovnika.)
Dame i gospodo narodni poslanici, mi ne možemo da počnemo raspravu dok poslanici ne dobiju sve amandmane koje su podneli na predlog jedine tačke dnevnog reda. S obzirom na to da sam i ja predao neke amandmane, njih još uvek nema na klupama. Smatram, gospodine predsedniče, da mi nismo u mogućnosti da pratimo raspravu i da ne možete da otpočnete ovu sednicu.
Gospodine Nikoliću, rasprava nije ni otvorena. Prema tome, do sada nemate šta ni da pratite. Materijal se upravo dostavlja. Prema tome, po otvaranju rasprave, ako budete strpljivi to ćete i čuti, napravićemo pauzu za pripremu materijala i rad nadležnih odbora i tako stvoriti mogućnosti za kvalitetno odlučivanje u skladu sa Poslovnikom. Da li ste zadovoljni odgovorom? (Ne.) Da li tražite da stavim na glasanje? (Ne.) Hvala. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam o odsutnosti narodnih poslanika. Odobreno je odsustvo sledećim narodnim poslanicima: Dušanu Goluboviću, Kosti Nikoliću, Vladanu Jovičiću, Branislavu Pomoriškom, Maji Maršićević-Tasić, Ivanu Andriću, Aleksandru Popoviću, Aleksandri Sajkov, Aleksandru Stefanoviću, Rodoljubu Šabiću (koji je tu, ali je najavio odlazak). Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, koje je sazvano na zahtev grupe od 89 narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Petog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Peto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini utvrđen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije. Poštujući odredbu člana 82, stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da sam sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini sazvao u roku kraćem od sedam dana zbog toga da bismo pre početka redovnog zasedanja Narodne skupštine, koje počinje 1. marta, usvojili Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine, čijim se usvajanjem, po oceni predlagača, stvaraju uslovi za blagovremenu i bolju pripremu sednica Narodne skupštine i njen efikasniji rad u predstojećem periodu, u kome se očekuje povećana zakonodavna aktivnost. Pošto su se o Predlogu odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnet radi razmatranja po hitnom postupku, već izjasnili nadležni odbori - Zakonodavni i Administrativni - molim da se, saglasno članu 159. stav 5. Poslovnika, u pauzi sednice izjasne i o podnetim amandmanima. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije. Primili ste amandmane, koje su na Predlog odluke podneli narodni poslanici: Lazar Marjanski, Slobodan Pavlović, StevanGudurić, Đura Lazić, Dragoljub Stamenković, Božidar Vučurović, Goran Cvetanović, Ljubomir Kragović, Aleksandar Vučić, Tomislav Nikolić, Srboljub Živanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Navedeni su narodni poslanici koji su podneli amandmane do početka ove sednice. Podnošenje amandmana se zaključuje početkom rasprave. Primili ste i izveštaj Zakonodavnog odbora. Saglasno članu 156. Poslovnika, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pre nego što započnemo sa jedinstvenim pretresom, predlažem da zbog priliva amandmana neposredno pre početka rasprave napravimo pauzu u dužini od jednog sata. Odluku donosi Narodna skupština, saglasno Poslovniku. U tom vremenu Zakonodavni i Administrativni odbor u svojim uobičajenim prostorijama u parteru i na drugom spratu pogledaće pristigle amandmane, dati mišljenje i da zatim nastavimopretresPredloga odluke. Da li neko ima drugi predlog? (Niko se ne javlja.) Ako ne, molim da se o ovom predlogu izjasnimo.
Ne samo ja, nego i nekoliko poslanika oko mene nismo dobili osnovnu odluku.
Sada pravimo pauzu i sve što je propušteno, u tehničkom smislu, biće nadoknađeno u ovoj pauzi. Služba će to uraditi. Sve poslaničke grupe raspolažu celokupnim materijalom. Prema tome, možda ste propustili da kontaktirate sedište poslaničke grupe. Stavljam na glasanje predlog da napravimo pauzu. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim da se izjasnite o ovom predlogu. Zaključujem glasanje i konstatujem da je za predlog glasalo 175, protiv tri, uzdržanih jedan, nije glasalo 16, ukupno prisutno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da smo usvojili ovaj predlog. Znači, imamo jedan sat pauze za rad Administrativnog odbora i Zakonodavnog odbora. [[Posle pauze - 12,10 časova.]] Gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad i molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Izvolite.
Gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre početka rasprave o predloženoj tački dnevnog reda zamolio bih da se diskusija ograniči na pet minuta, s obzirom da je 12,30, gotovo 13 časova, a s obzirom da je pred nama ozbiljan posao, mislim da je pet minuta prihvatljivo ograničenje koje će izaći u susret našoj potrebi za efikasnim radom. Hvala.
Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se na ovoj sednici potpuno ukine diskusija, da se odstrane poslanici opozicije iz skupštinske sale, jer to je ono što vi najviše želite, a tako ćete i najlakše izglasati ovaj krajnje restriktivan poslovnik i sprečićete opoziciju da vas ometa u vršenju vlasti. U ovoj zemlji, još od državnog udara kralja Aleksandra Karađorđevića i od titoističke diktature nije bilo vlasti kojoj je više smetala opozicija od ove dosovske vlasti. Zašto pet minuta? Tu je mnogo opozicionih poslanika, kako možete po pet minuta kada imate toliko da radite i da kopate, da sejete, da proizvodite, a ne da gubite vreme u Skupštini. Čak predlažem, a to bi možda bilo najbolje, da se poslanici poštom izjasne da li prihvataju ili ne prihvataju zakone i da ne dolaze u zgradu Skupštine. Čemu Skupština?
Hoćete li se izjasniti samo - koji predlog stavljate na glasanje od ova dva?
Gospodine predsedniče, Vi bi trebalo da pamtite predloge narodnih poslanika. Predlažem da se ukine rasprava, da se odstrani opozicija iz Skupštine i predlažem da se sednica ne drži, nego da se poštom izjašnjavaju poslanici o predlozima vlasti. Možete staviti na glasanje i prvi, i drugi i treći predlog.
Hvala. Imamo dva predloga. Predlog gospodina Čedomira Jovanovića da se trajanje diskusije u okviru ove jedine tačke dnevnog reda ograniči na pet minuta i predlog gospodina Šešelja da se uopšte ne vodi rasprava, da se udalje poslanici opozicije iz sale i da se poslanici izjašnjavaju poštom. Prvo stavljam na glasanje predlog gospodina Čedomira Jovanovića. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da glasate o predlogu gospodina Čedomira Jovanovića. (Narodni poslanik Milorad Mirčić, sa mesta: Povreda poslovnika.) Izvolite. Samo sekund, budite ljubazni da zapišem rezultate da bih mogao da vam uključim mikrofon.
Evo, vidite kako se reč sprečava i kako se pušta. Povredili ste Poslovnik o radu Narodne skupštine član 116. treći stav gde kaže: vreme za glasanje upotrebom elektronskog sistema iznosi 15 sekundi. Na prošlom zasedanju ja sam vas isto upozorio sa ove govornice u ime SRS da vi uporno pokušavate da kršite Poslovnik o radu Narodne skupštine. Ili ćete se pridržavati dosledno Poslovnika, ili dok se ne donese ovaj novi vaš poslovnik, vi odlučite da kršite ovaj već postojeći i radite po svojoj volji. Morate se pridržavati Poslovnika, a ako vi niste baš spretni u tome, ne snalazite se, imate tu svoje saradnike, između ostalog tu je i tehničko lice - sekretar. Jasno piše da je vreme za glasanje 15 sekundi, a vi uporno produžavate vreme, nekada do 20 ili do 25 sekundi, zavisi koliko se vaših koalicionih partnera pokupi iz restorana.
Hvala. Ukoliko sam produžio glasanje, za koliko sekundi ste rekli? (Poslanici Srpske radikalne stranke, svi u glas šest sekundi, a narodni poslanik Vojislav Šešelj, takođe sa mesta 6,37 sekundi). Prihvatam i snosim punu odgovornost što sam produžio glasanje za šest sekundi. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Izvolite.
Gospodine predsedniče, stavljanjem na glasanje predloga gospodina Jovanovića povredili ste član 92. stav 1. Poslovnika koji kaže: vreme izlaganja narodnog poslanika iznosi 10 minuta, ukoliko Narodna skupština na početku pretresa pojedinih tački dnevnog reda ne odluči drugačije. Vi ste pretres ove tačke dnevnog reda započeli pre sat i 45 minuta i napravili pauzu da dobijemo izveštaje odbora koji nisu stigli da pregledaju amandmane. Gospodin Jovanović je zakasnio sa predlogom da se vreme rasprave ograniči.
Hvala vam na ovakvom viđenju Poslovnika. Smatram da je, pošto je pauza data odmah po otvaranju jedinstvenog pretresa, dakle u istoj sekundi kada je pretres otvoren, napravljena pauza na vaš zahtev, da se upoznate sa materijalima da biste mogli da pratite pretres kvalitetno i to vam je omogućeno i nikome reč nije ni data. Gospodin Jovanović se tada javio, a ja mu tada nisam dao reč i napravio sam pauzu i zapravo je ovo početak pretresa. (TomislavNikolić, sa mesta: Dodatno objašnjenje.) Izvolite.
Mi možemo da izvršimo i uvid u stenografske beleške. Ja sam izašao, prigovorio zašto počinjemo sa tačkom dnevnog reda, zašto otvaramo pretres kada još nismo dobili sve amandmane koje su podneli narodni poslanici. Vi ste rekli da treba da imam strpljenja, da ćemo mi otvoriti pretres i odmah posle toga dati pauzu da amandmani budu podeljeni poslanicima. To što traje jednu ili dve sekunde, je pretres, on je otpočeo i taj rad odbora ili neka vrsta pretresa po tačkama dnevnog reda, gospodine predsedniče, znači da vreme za raspravu po ovoj tački dnevnog reda, po jedinoj tački dnevnog reda, ne može da bude ograničeno, ukoliko poštujemo Poslovnik. Ukoliko glasate za predlog da može da bude ograničeno, onda sve može da bude u ovoj skupštini, ali onda nemojte da pišete ni izmene ni dopune Poslovnika, nemojte tu knjigu da nam delite kada je verifikovan mandat i kada uđemo u Narodnu skupštinu. Recite - poslanike će čekati odluka Narodne skupštine na sednici Narodne skupštine i te odluke će regulisati rad narodnih poslanika. Zaista je besprimerno da mi ovde pokušavamo da svaki član Poslovnika Narodne skupštine znamo napamet da bismo mogli da vam ukažemo na povrede, a kada izađemo, vi jednostavno pokažete da ti članovi nisu bitni i da sve zavisi od toga šta ćete vi reći i kako će poslanička većina da glasa. Ima nečega o čemu se uopšte ne glasa. Tako jasno piše da više ne dolazi u obzir nikakva sumnja. Pretres po ovoj tački dnevnog reda je otpočeo pre skoro dva sata, a sada u toku pretresa, vreme ne može da se ograniči. Ja tražim da se o tome glasa.
Glasaćemo o suštini odlučivanja, da li je predlog iznet na početku rasprave ili ovo nije početak rasprave. Poslovnik traži da to bude na početku rasprave. Dakle, da li je ovaj momenat u kome je gospodin Jovanović predložio skraćenje diskusije, da li je to početak rasprave u objedinjenom pretresu. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam predlog gospodina narodnog poslanika Tomislava Nikolića na glasanje. Zaključujem glasanje tačno u 15. sekundi. Konstatujem da je za glasalo 37, protiv 145, uzdržanih nije bilo, nije glasalo pet, a ukupno je prisutno 187 narodnih poslanika. Dužnost mi je samo, pošto smo ovo pitanje raspravili, da vas obavestim o rezultatima glasanja po predlogu gospodina Čedomira Jovanovića. Za 137, protiv 33, uzdržanih nije bilo, a tri narodna poslanika nisu glasala. Imamo drugi predlog, predlog koji je narodni poslanik gospodin Vojislav Šešelj predložio, a to je da se u Narodnoj skupštini ne vode rasprave, da se predstavnicima opozicionih stranaka ne dopusti pristup, ako sam dobro razumeo, i da se poslanici izjašnjavaju o predloženim tačkama poštom, odnosno pisanim putem. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim da glasate o predlogu narodnog poslanika gospodina Šešelja. Za 7, protiv 161, uzdržano 6, nije glasalo 11, ukupno je prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da ni predlagač nije glasao za sopstveni predlog. (Vojislav Šešelj traži reč). Izvolite. U pravu ste da u Poslovniku izričito ne piše, ali polazeći od potrebe javnosti rada parlamenta, pošto javnost teško može da prati ovaj elektronski sistem, smatrao sam da je interesantno da se o tome obavesti javnost. Izvolite.
Gospodine predsedniče, vi ste ovde spiker Narodne skupštine, prvi među jednakima. Javnost rada ove Narodne skupštine obezbeđuje se direktnim televizijskim prenosom i slobodnim prisustvom akreditovanih novinara svim skupštinskim sednicama. Niste vi ovde da procenjujete šta je interesantno za javnost i da javnosti posebno sugerišete šta bi joj moglo ili trebalo da bude interesantno. Vama ovde ne treba ništa da bude posebno interesantno. To je vaš subjektivni pristup, a vi kao predsednik Narodne skupštine treba da izbegavate svaki subjektivni pristup, pogotovo subjektivistički. Treba da se ponašate ovde pristojno prema svim poslanicima i svim poslaničkim grupama, i da se uzdržite od takvih komentara.
Hvala lepo. Da li predlagač želi reč? (Bojana Aleksić traži reč.). Izvolite.
Želim samo da postavim jedno pitanje: Kako je moguće da poslanici koji po evidenciji nisu prisutni u sali i koji ne glasaju kasnije tokom diskusije dobijaju reč? Neko ko nije prisutan u sali ne može da diskutuje. Pitam se da li mi ovde slušamo duhove, ili - o čemu se radi. (dr Vojislav Šešelj, s mesta: E, to je stvar inteligencije.)
Da, Vi ste u pravu (obraća se poslanici Aleksić). Već smo u više navrata upozorili poslanike Srpske radikalne stranke da krše Poslovnik time što ne ubacuju identifikacione kartice, ali to ćemo u daljem toku rada ove skupštine možda i na drugi način rešavati. (Vojislav Šešelj traži reč.) Nemate još pravo. Čekam da se izjasni narodni poslanik Aleksić, da li želi ponovo reč? Ako ne, izvolite. (Aleksić Bojana, s mesta:Samo želim da pitam kako poslanici koji nisu u sali mogu da govore?)
Vi, gospodine predsedniče, opet kršite Poslovnik. Nije naša obaveza da ubacimo kartice. To nije obaveza (negodovanje). Hoćete li da uvedete red u sali? Vi ste najavljivali neko dovođenje u red narodnih poslanika, ali, vidim, ne ide Vam to od ruke. Gospodine predsedniče, ... Što ste danas nervozni? Šta vam je? Da li ste pod ostavkom? Šta je sad bilo? Hoćete li mi dozvoliti da govorim?
Da, dozvoljavam.
Kako mi dozvoljavate kad je nemoguće da se govori. Vidite da je graja u sali.
Samo Vi izvolite.
Ne možete Vi ovde da propisujete obaveze poslanicima. Poslanik može da glasa za, da glasa protiv, da bude uzdržan i da uopšte ne glasa. Ne možete na osnovu toga ni konstatovati da neko nije u sali ako ne možete da utvrdite prisustvo pomoću ove vaše tehnike, možete vizuelno ili prebrojavanjem, kao što ste često do sada to i činili. Nemojte da se opet upuštate u izmišljanje odredbi poslovnika ili da propisujete nešto kao obavezu što vam trenutno padne na pamet. Ne možete vi ničim poslanika naterati da ubaci svoju karticu ako on neće. Ne možete ga zbog toga isključiti iz Parlamenta, ne možete mu oduzeti mandat, ali možete ga uhapsiti. Pokazali ste da možete da hapsite bez ikakvog razloga. E, to bi bio dobar razlog za hapšenje narodnih poslanika, jer nisu hteli da ubace karticu. To bi vam bila odlična stvar.
U članu 84. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, stav 3., stoji: "Kvorum se utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje pri ulasku u salu ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu". Neispunjenjem ove obaveze, a stoji jasno da je obaveza, vi dolazite u poziciju da kršite Poslovnik. Zbog kršenja Poslovnika vama Skupština može da izrekne sve poslovnikom utvrđene mere. To su one merekoje sam vam nagovestio - o tom potom. Izvolite.
Gospodine predsedniče, prilikom ulaska u salu mi smo se identifikovali. A, sada, dok traje sednica, Vi obezbedite kvorum uz pomoć parlamentarne većine. Opozicija, bar prava opozicija, neće nikada da vam ovde čini kvorum. Vi imate više nego ubedljivu većinu. Imate 177 poslanika. Jedino ste vi odgovorni za kvorum. Vi ste nekoliko puta do sada optuživali sve poslanike zbog nedostatka kvoruma. To ne možete da radite. Ovde je opozicija da kritikuje vlast, da napada vlast, a ne da vam čini kvorum. Mi smo se identifikovali prilikom ulaska i svoju obavezu iscrpeli. Za sve ostale odluke kvorum mora da obezbeđuje skupštinska većina. Naravno, ako ne možete sami, nađe se uvek neka satelitska stranka koja smatra da je njena dužnost u Parlamentu da pomaže vlasti.
Hvala lepo. Nakon ove plodotvorne diskusije, izvolite.
Zamolio bih predsednika Skupštine i predsedništvo da ubuduće striktno poštuju Poslovnik o radu, članove 116. i 117. U članu 116., pasus 2., govori se o tome da pre prelaska na svako glasanje predsednik Narodne skupštine zahteva da se identifikuju narodni poslanici. U članu 117. takođe se kaže da su narodni poslanici dužni isključivo da koriste svoje identifikacione kartice, kao i da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu. Hvala.
Hvala lepo. Prihvatam ovu obavezu koja proističe iz Poslovnika. Primedba je umesna. Ukoliko više nema javljanja povodom kršenja Poslovnika, pitam predlagača da li želi reč? Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, sve ono što je prethodilo mom obrazloženju koje ide u prilog izmenama i dopunama Poslovnika o radu Republičke skupštine je samo po sebi bilo dovoljno, ali ću se ipak zadržati na nekoliko osnovnih informacija koje sam dužan da dam ispred poslaničke grupe DOS-a. Ustavni osnov za izmenu postojećeg Poslovnika je sadržan u članu 82. Ustava Republike Srbije, kojim se definišu prava Skupštine da sama utvrđuje pravila svog rada i ponašanja u predstavničkom domu. Postoje brojni razlozi za izmene i dopune postojećeg Poslovnika. Podsetiću vas da mi radimo po Poslovniku koji je usvojen 1994. godine. Tri su osnovna nivoa izmena koje se unose u postojeći Poslovnik. Onajprvi je svakako potreba Poslovnika da se uskladi sa zakonima koji su tokom prethodnih sedam godina doneti, i to se čini po pitanju Zakona o unutrašnjim poslovima, s obzirom da se menjaju nadležnosti Odbora za bezbednost, po pitanju Zakona o izboru narodnih poslanika i po pitanju Zakona o izboru narodnih poslanika u Veće republika. Drugi nivo izmena postojećeg Poslovnika je posledica našeg nastojanja da izađemo u susret potrebama službi koje prate rad parlamenta. Naime, nemoguće je efikasno raditi bez podrške tih službi, a ove službe su same uložile izvesne prigovore, ukazujući na nedostatke postojećeg Poslovnika. Mi smote prigovore uvažili, oni su prošli kroz Administrativni odbor i tiču se pre svega pomeranja rokova. Mislim da je postignuta saglasnost na kolegijumu. Istina, na njemu nisu učestvovali predstavnici jedne opozicione stranke, ali je to njihovo pravo, oni su to svoje pravo iskoristili. Što se tiče one političke dimenzije izmene ovog poslovnika, mi smo na nju bili prinuđeni, pre svega kroz izraze našeg nastojanja da proces promena, koji je započet u društvu, prenesemo i na Republički parlament. Tu pre svega mislimo na našu potrebu da efikasno radimo i da, ne suspendujući pravo poslanika, ipak uvažimo potrebu ovog društva za donošenjem čitavog niza zakona, koji sami po sebi nemaju vremena za čekanje i jalove rasprave. Možda su neki poslanici s pravom došli ovde, očekujući od nas da uvažimo njihovu potrebu za resocijalizacijom, ali mi nismo dužni na takvu vrstu ponašanja, i sasvim sigurno, predstojećim izmenama u Poslovniku bar će donekle biti otklonjene mogućnosti opstrukcije, koja sama po sebi nema nikakvu funkciju, osim onemogućavanja efikasnog rada parlamenta. Pre svega, tu mislim na izmene koje se odnose na raspravu o amandmanima i o zakonu u pojedinostima. Mi smo kroz konsultacije obavljene sa predstavnicima SPS i SSJ pronašli kompromis, uvažavajući potrebu narodnih poslanika da aktivno doprinose usvajanju i radu na zakonima, ali istovremeno potrebu društva da se u tom poslu ne prenaglašavamo na način koji bi sam sebi bio antiteza. Dakle, sve ono što u ovom trenutku radimo, zasnovano je na Ustavu i poštovanju zakona. To je potvrdio Zakonodavni odbor i to je izraz našeg nastojanja da poštedimo i parlament, i društvo situacije čiji smo bili svedoci i akteri prethodne četiri skupštinske sednice. Mislim da ćemo u svakom slučaju, imajući u vidu činjenicu da raspolažemo skupštinskom većinom, predložene promene usvojiti, da ćemo njima afirmisati rad parlamenta, da ćemo uneti izvesne novine. Tu pre svega mislim na mogućnost poslanika i skupštinskih radnih tela da kontrolišu rad Vlade. Po prvi put se nešto tako radi, i da ćemo time sveobuhvatno doprineti ubrzanom procesu reformi u društvu. Tražimo od vas da podržite ove predloge i da nastavimo sa svojim radom, uprkos svemu onome što je prethodilo početku moje rasprave.
Ima reč gospodin Pelević.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo, Stranka srpskog jedinstva bi radije da se na ovoj sednici govori o najaktuelnijim pitanjima koja se tiču građana Srbije. Mi bismo više voleli da danas raspravljamo o pitanju juga Srbije, o Kosovu i Metohiji, o žrtvama koje padaju na Kosovu i Metohiji i na jugu Srbije, o zajedničkoj državi Srbije i Crne Gore. Mi bismo danas voleli da razgovaramo o prolećnoj setvi, o restrikcijama struje i o tome kako rešiti te probleme. Već dva meseca mi na dnevni red ne stavljamo životne probleme građana Srbije. Ali, ako je danas vanredna sednica zakazana sa ciljem da rad ove skupštine bude efikasniji i da tome doprinese izmena Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, onda je to za nas prihvatljivo. Mi smatramo da se time ne narušava ravnopravnost svakog narodnog poslanika ponaosob, zato što u raspravi i u načelu možemo svi da govorimo o predloženom zakonskom projektu ili o bilo kakvoj drugoj odluci. Ali, u raspravi u pojedinostima, zaista samo onaj poslanik koji je zainteresovan za bilo koji član predloženog zakona i koji na to podnese amandman ima pravo o tome da govori, a plus toga, o tome ima pravo da govori i šef poslaničke grupe. Mi mislimo da je to prihvatljivo i demokratski, i, ako je to zaista u cilju poboljšanja efikasnosti, a mi hoćemo da verujemo da jeste, onda mi taj predlog želimo da podržimo. Što se tiče interpelacije, ili narodnim jezikom rečeno, izveštaja Vlade o svom radu Narodnoj skupštini Republike Srbije, i uopšte, građanima Srbije, mi tu imamo sasvim drugo mišljenje, koje smo u konsultacijama sa predsednikom Skupštine izneli, a ja ću ga ovde takođe ponoviti. Mi smatramo da u skladu sa dobrim, demokratskim principima mnogih zapadnih zemalja, na koje se tako često, a ponekad i vrlo često u stvari neopravdano pozivamo, da se ustanovi praksa kakva je u tim zemljama. Recimo, da predsednik Vlade svakog meseca podnese narodnim poslanicima, a time i svim građanima Srbije, izveštaj o radu Vlade. Ako to ne može zbog zauzetosti predsednik Vlade, onda to može jedan od sedam potpredsednika Vlade. Mislim da bi se time ostvarila potpuna javnost rada Vlade i da bi time i Vlada, i Narodna skupština, dobila mnogo više u svojoj efikasnosti, ali i u narodu, po svojoj demokratičnosti. Mislim da bi to trebalo usvojiti i mislim da bi takav vid interpelacije bio zaista prihvatljiv. Ne vidim razloga da se jednom mesečno ne podnese izveštaj o radu Vlade, da o tome prethodno raspravlja nadležni odbor, i da zatim svaka poslanička grupa, po istupanju predsednika Vlade, ili potpredsednika, ima pravo, recimo, na po sat vremena kritikovanja rada Vlade po tom pitanju. Mislim da bi to bilo sasvim demokratski i da bi to za nas bilo sasvim prihvatljivo. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik gospodin Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, deset godina je u ovom parlamentu trajala opoziciona borba da se izradi što bolji poslovnik o radu. U toj borbi su učestvovali i srpski radikali, i predstavnici drugih opozicionih stranaka, mnogih stranaka koje su sada vladajuće unutar DOS-a. Ovaj poslovnik kakav sada imamo rezultat je naše zajedničke borbe, borbe koja je bila nekada tako žestoka i vatrena da je dovodila do intervencije policije, ali smo izdržali tu borbu i izradili poslovnik koji je dobar, koji je dobar i za vlast, a još je bolji za onoga ko je bio vlast, pa se opet vratio u opoziciju. DOS bi sada trebalo da razmišlja - koji je to najbolji poslovnik koji će njegovim strankama odgovarati kada uskoro izgube vlast, a ne da traže varijantu, kao što su to neki drugi ranije radili, kako da što više onemoguće opoziciju. Vi ste krenuli sada u pravcu mnogo težih restrikcija, od onih koje su postojale bilo kada u proteklih deset godina. Vi mislite da je Skupština efikasna kadse malo u njoj govori. Nije tačno. Skupština je efikasnija što je rasprava duža i kvalitetnija. Što više poslanika govori, Skupština je efikasnija. Ovo je parlament, mesto gde se govori. Parlament nije efikasan, ako se ne govori mnogo. Parlament je sterilan. Samo u zemljama koje glume parlamentarizam, a to su komunističke diktature, razne druge diktature itd., nadmeću se poslanici u tome ko će više da hvali vlast. Suština parlamenta je da se vlast što žešće kritikuje, da se vlast boji svake parlamentarne sednice, da se boji svakog akta sa kojim izlazi pred poslanike i da strepi od onoga što će poslanici reći. To je suština parlamenta. Unutar DOS-a ima mnogo lidera koji su nekada smatrani istaknutim borcima za slobodu, za demokratiju, mnogih lidera koji su se pročuli kao politički teoretičari itd. Sada me iznenađuje ovaj prelom u glavama, u mozgovima, ovaj stav da su samo restrikcije dobre u parlamentu i da je parlament uspešan ako zaseda što kraće. Po toj logici ovaj parlament bi bio još uspešniji, ako bi se broj poslanika od 250 smanjio na 15. To bi bilo neuporedivo uspešnije, što to da se ne uradi? Ovaj parlament bi bio najuspešniji kada uopšte ne bi ni bilo poslanika. Onda bi Vlada bila potpuno slobodna da pokaže koliko je dobra, sposobna i koliko je narod voli. Šta je suština onda ovog parlamenta? Da kontroliše izvršnu vlast i da donosi zakone ili da izvršna vlast što efikasnije kontroliše parlament, pa čak i na taj način što će određivati gde će koji poslanik da sedi. Vi ovim amandmanima predviđate da Administrativni odbor, gde vladajuća većina ima najveći broj poslanika, članova, određuje gde će ko da sedi. Znate li ijedan parlament u svetu gde se to radi? (Glasovi: Znamo, engleski.) Nije tačno. U britanskom parlamentu to postoji, gde je jasno razgraničena vlast od opozicije, ali tako što je sučeljena, s jedne strane su svi poslanici vlasti, s druge strane svi poslanici opozicije i među njima je uvek direktna konfrontacija. U toj konfrontaciji svi imaju potpuno ista prava. Spiker budno pazi da svi imaju ista prava u toj konfrontaciji. U drugim parlamentima toga nema, jer političke partije su tehničke organizacije. One nisu ni direktni ustavni faktor, ni zakonski. One su sredstvo političke borbe, dok se dođe do mesta u parlamentu. U parlamentu svaki narodni poslanik je predstavnik naroda. Svi poslanici imaju pravo da ne budu članovi nijedne poslaničke grupe. Kako ćete vi sada praviti raspored, ako grupa od 20 ili 23 poslanika odluči da nisu ni u jednoj poslaničkoj grupi? Po kom kriterijumu, ko će to da pravi? (Predsednik: Vreme.) Sada vladajuća većina planira gde će da smesti opoziciju, da bi ona bila što manje čujna, da bi bila neprimetna. Ja vam predlažem da opozicione poslanike smestite u Pionirski park ili negde što dalje od ove skupštine. Tada ćete moći na miru da radite, da vam parlament bude maksimalno efikasan, moći ćete bez ikakve diskusije da usvojite sve zakonske projekte. Očigledno možemo ovde da raspravljamo o jednom konspirativnom obliku vlasti, vlasti koja kontroliše sve medije,lansira preko tih medija koju god laž ona smisli i onemogućava bilo kome da protivreči. Jedino mesto gde se može čuti protivljenje vlasti je ovaj parlament. E, sada ćete ugušiti i to mesto, kao komunisti što su 1945. i 1946. godine odlučili da im ne treba opozicija. Sada i vi javno govorite da vam ne treba opozicija, samo još glumite način na koji ćete se obračunati i kako ćete ukinuti opoziciju i kako ćete se obračunati sa njom. (Predsednik: Molim Vas da završite.) Branite opoziciji da govori, tako ste radili i sa Dragoslavom Jovanovićem, prvo mu je bilo zabranjeno da govori, a posle je otišao na deset godina zatvora, jer je mislio drugačije od stava Komunističke partije. Pozivam vas da dobro razmislite, bolje da odustanete od ovog zakonskog projekta. Razmišljajte da vam uvek treba onakav poslovnik, koji će vam koristiti kada vam se uskoro uloga promeni, kada se opet nađete u opozicionim klupama. Takav poslovnik je samo dobar poslovnik.
Ima reč narodni poslanik, gospodin Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedavajući, dozvolite da u ime Poslaničke grupe SPS iznesem nekoliko ključnih stavova. Prvo, smatram da mi ovde u ovoj sali treba da dogovorimo neki minimum interesa građana Srbije. Minimum interesa građana Srbije je da se u ovoj sali razgovara o onim zakonodavnim rešenjima, koja će zasigurno uticati na poboljšanje položaja građana Srbije u svakom pogledu. U tom smislu je sigurno zadatak i svakog poslanika da na taj način i doživljava ovaj parlament. Interes predlagača zakona, bila to Vlada ili neko od nas poslanika, jeste da njegov zakon razmotre svi misleći ljudi u ovoj sali, njih 250 narodnih poslanika, poslanika koje je narod poslao ovde da misle za njega i da toliko poboljšaju ta rešenja da se putem tih rešenja stvori mnogo bolji i društveni i privredni milje za život i rad na prostorima Republike Srbije. U tom smislu želim da istaknem, kao pripadnik SPS, da je ovaj poslovnik, sa kojim ste vi počeli da radite,usvojen 1994. godine, kada je ogroman broj poslanika SPS sedeo u ovim klupama. Taj poslovnik je očigledno toliko dobro demokratski urađen, toliko je davao prava opozicionim poslanicima da sada većinska koalicija DOS-a u ovom parlamentu smatra da može da ga suzi u određenim pravima i da ga i dalje doživljava demokratskim. Odmah da kažem da smo 1994. godine imali 119 poslanika i sa Novom demokratijom je formirana većina od 126 i tada sam i ja postao član Vlade Republike Srbije, jer je većinska koalicija i formirala Vladu Republike Srbije. Znači, ovaj poslovnik od 1994. godine je očigledno demokratski Poslovnik, jer sada, sužavajući određena prava kada je u pitanju rasprava u pojedinostima, u suštini većinska koalicija u ovom parlamentu, predlažući ga, doživljava ga i dalje demokratski. U tom smislu želim da istaknem da je motiv efikasnost u radu. Svako ko je na vlasti je spreman da uočava opstrukciju. Očigledno da je najveća opstrukcija u istoriji ovog parlamenta zabeležena 1996. godine u julu mesecu, kada je razmatran Zakon o lokalnoj samoupravi, kada je više od 1.000 amandmana stavljeno, da bi se opstruirao zakon, pa je Poslovnik i dalje u celini ostao na snazi. Toliko oko demokratije i oko toga da demokratije nije bilo ili je možda više bilo nego što će da je bude. U pogledu konsultacija želim da kažem da smo pozvani kod predsednika Skupštine, da je bio prisutan i predsednik Poslaničke grupe DOS u ovom parlamentu da smo informisani o namerama, da smo se složili o značajnom delu namera i da smo imali prilike da damo svoje sugestije, da su te sugestije prihvaćene i ostavili smo pravo oko rasprave u pojedinostima da iznesemo svoje stavove i iznećemo ih danas ovde. Ali, želim da istaknem za sve nas, kada je uopšte u pitanju rad ovog parlamenta, da parlament mora da zadrži kontrolu nad radom organa koje on bira. Ključni organ, koji ovaj parlament bira, je Vlada Republike Srbije. U tom smislu ćemo podržati amandman, koji govori o interpelaciji, jer smatramo da je interpelacija jedini put da opozicione partije imaju pravo direktno, bez volje većine u Skupštini, da postave pitanje Vladi Republike Srbije i da, ukoliko ne budu zadovoljne odgovorom,postave pitanje poverenja. Ali, mi se ovde borimo za efikasnost u radu Skupštine, a imamo Vladu koja je potpuno neefikasna. Mi menjamo Poslovnik da bi bili efikasniji, čak uskraćujući pravo poslanika da u pojedinostima iznesu svoje stavove, a imamo Vladu, koja ne rešava problem električne energije, koja ne obezbeđuje plate prosvetarima, ne rešava problem juga Srbije, da Albanci kopaju rovove, a mi kopamo grobove. Poslovnik mora da omogući kontrolu rada Vlade. Poslovnik treba da pružimogućnost da rad Vlade bude ovde razmatran u Skupštini Republike Srbije, u najvišem organu građana Srbije, kao i pravo da se prozove onaj deo Vlade koji ne radi. Mi hoćemo efikasnost Skupštine, a u Kladovu, gde je 35 odbornika SPS, četiri odbornika DOS, posle razgovora sa ministrom pravde, ovde je prisutan poslanik iz DOS-a Popović, i dalje se desperadoski upada u skupštinu opštine i onemogućava njen rad deset dana. Ista priča je i u Beloj Palanci. Zašto ne možemo da postavimo pitanje Vladi u pogledu rada ministarstva koje je zaduženo za lokalnu samoupravu? Da li će rad ići putem uvođenja prinudne uprave, gde god se nalazi socijalistička vlast? O ovom poslovniku ćemo razgovarati, ali svako od nas u ovoj sali mora da razmisli o tome da smo mi poslanici građana Srbije i da moramo da dogovorimo konsenzus, u kome nema političkih interesa. Moramo da dogovorimo minimum interesa građana Srbije. Kada bude usvojeno, da ogromna većina ovde bude uverena da je dala sve od svog znanja da se u ovoj zemlji živi bolje [[aplauz]]
Ako se više niko od predsednika poslaničkih grupa ne javlja za reč, dajem reč Stevi Dragišiću, a posle njega Dragoljubu Stamenkoviću.
Dame i gospodo, Poslovnik Narodne skupštine koji danas menjamo donet je 1994. godine u novembru mesecu. Na taj poslovnik, koji je danas na snazi, bilo je podneto 390 amandmana. Sličnost sa ovim poslovnikom je u tome što je tadašnji Predlog poslovnika narodnim poslanicima podeljen dva dana pred početak rasprave. Ovaj predlog poslovnika mnogi poslanici su dobili tek danas. Sličnost je i u tome što su mnoga rešenja, koja su tada bila glavna meta kritike opozicionih poslanika, zadržana, kao što je, recimo, ograničenje diskusije na 10 minuta, gde postoji mogućnost Skupštine da skrati diskusiju svojom odlukom na sednici. Zatim, mogućnost učešća poslanika u predlaganju amandmana i nekih drugih mogućnosti koje opozicionim poslanicima stoje na raspolaganju kada je u pitanju njihov opozicioni rad u Skupštini. Pored toga što ovaj predlog poslovnika zadržava ta restriktivna rešenja koja su 1994. godine opozicioni poslanici kritikovali, predviđaju se još restriktivnija rešenja. Najkarakterističniji primer je to što se, recimo,poslanicima uskraćuje mogućnost da u raspravi u pojedinostima učestvuju kada je amandman predložio neki drugi poslanik, već se rasprava ograničava samo na onog poslanika koji je taj predlog podneo Skupštini, a poslanici se dalje potpuno onemogućavaju da predlažu amandmane u slučaju kada Vlada u toku same sednice podnese neki zakon, za šta je ovlašćena po članu 158. stav 1. Zatim, mogućnost replike je takođe sada ostavljena predsedniku Narodne skupštine da široko tumači da li će dozvoliti poslaniku da replicira ili će mu dozvoliti drugi put da replicira ili neće, tako daova skupština pod geslom efikasnosti rada podrazumeva isključivo sužavanje mogućnosti i učešća poslanika u njenom radu. Ja ću vam citirati nekoliko izvoda iz govora koje su tadasadašnji ministri govorili kao opozicioni poslanici. Ministar pravde Vladan Batić, tada narodni poslanik, za ovaj predlog poslovnika o kome smo tada raspravljali, kaže: (Pod geslom efikasnijeg rada, narušava se jedna od osnovnih sloboda, sloboda govora(. Dalje kaže: (Ovim poslovnikom vi ograničavate slobodu govora i po dužini i po vrsti. Ako poslanicima budete dozvolili da govore, predviđeno je 10 minuta( (na šta se žali), a vidim odmah ste sada unapred ovu diskusiju, u ovoj tački dnevnog reda, ograničili na 5 minuta (i na to se žali). Vi možete ograničiti i na minut, to sada mi govorimo, jer o tome odlučuje skupštinska većina. Znači, i ako dozvolite da govorimo minut ili 5 minuta, onda će morati da pazi šta govori, da govori faktički ono što vi želite da se kaže. Ako ne, ako se predsedniku ne sviđa ono što govori, jednostavno oduzeće poslaniku reč. Tako će, kao nigde u svetu, po pravilu poslanici morati da ćute, a izuzetno će morati da govore. Kada u jednoj državi poslanici moraju da ćute, narod neće moći ni da šapuće.( Tako je nekada govorio današnji ministar pravde. Gospodin Vojislav Koštunica, današnji predsednik, tada je bio poslanik, opozicioni poslanik, predsednik jedne opozicione stranke, a o ovom predlogu poslovnika koji se danas menja i njegovoj restriktivnosti Koštunica je govorio: (Ono što odlikuje jedan demokratski poredak, pa i u okviru parlamenta koji jeste esencija demokratije, jeste suština demokratije, jeste veća briga za pravo manjine, zaštita prava manjine. Naravno, ne sme se ni ta zaštita prava manjine dovoditi u suprotnost. Ali, prava manjine moraju biti zaštićena i jedan demokratski poredak, pa i u parlamentu, dakle, kada je reč o poslovniku, ili pada, ili ostaje na snazi.( Prema tome, koliko vodi računa o pravima manjine.Dalje, Koštunica dodaje: (I ovaj parlament, jednostavno, sasvim ovim izmenama, sa regulisanjem prava manjine, svemu tome služi. On je paravan neslobode u ovom društvu, on je jednostavno smokvin list te nedemokratije koja postoji u ovom društvu(. Dalje Koštunica kaže: (Ovaj parlament je isključivo ovakav kakav jeste. Sa ovim sastavom, sa ovim promenama Poslovnika, sa ovim represivnim karakterom Poslovnika, ograničavanjem parlamentarne rasprave, jednostavno samo služi zbog toga da bi prikrio da je do te promene došlo, što naravno nije lako izvesti. ( Završiću sa poslednjim citatom, a izgovorio ga je sadašnji predsednik Republičke vlade Zoran Đinđić. Pošto je Demokratska stranka tada kao jedina opoziciona stranka učestvovala u izradi ovog poslovnika sa SPS i Novom demokratijom, on nije žestoko kritikovao restriktivnost Poslovnika, ali neki njegovi poslanici jesu. "Gospodin Jovanović je govorio o opstrukciji i zloupotrebi govornice. Na dnevnom redu je, ne znam ni ja, pčelarstvo. Izađu poslanici i pričaju. Znate zašto? Zato što je ovo jedino mesto gde su poslanici opozicije relativno ravnopravni. Parlament je ventil, postoji veliki pritisak i na taj veliki pritisak treba da izađe ogroman pritisak koji se u društvu stvara." (Međutim, manjina koristi tu mogućnost više nego što je to uobičajeno zbog toga što je to jedina mogućnost. Druge mogućnosti za veliki broj stranaka nema. Postoje pojedinačne promocije medijske, ali kao stranke, kao veliki broj aktivista jedne stranke i mi tu mogućnost imamo samo ovde. Zbog toga će ovaj parlament, vi možete da donesete Poslovnik kakav god hoćete, vi ne možete da zabranite poslanicima pod bilo kojim izgovorom da dođu za ovu govornicu i kažu ono što žele da kažu, ne mogu da budu na represivan način sprečeni. ( Ovo je govorio Zoran Đinđić, dok je bio predsednik opozicione stranke. U vreme kada ste bili opozicija, ovako ste govorili. Kritikovali ste jedan represivni Poslovnik koji danas menjate, njegove represivne odredbe zadržavate, a one koje su iole odgovarale opozicionim strankama i omogućavale slobodan rad, vi ih danas sužavate.
Molim narodne poslanike da vode računa o predviđenom vremenu za izlaganje. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega Žarko Obradović.
Ovako su govorili Koštunica, Đinđić i Batić kada su bili opozicioni poslanici, a danas govore drugačije. Dame i gospodo, DOS predstavlja i ovaj predlog odluke novog poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Predsednik Narodne skupštine, inače član Demokratske stranke Srbije, poslao je saziv za 5. vanredno zasedanje, ali je verovatno namerno zaboravio da nam pošalje i taj predlog o kome danas raspravljamo i koji će većina, verovatno, usvojiti. Imamo danas samo jednu tačku dnevnog reda, a to je Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika. Sa Predlogom smo se upoznali tek u poslaničkim klubovima, odnosno tek na sednici poslaničkog kluba. Zar nije bilo normalno da se ovo pošalje nekoliko dana ranije, da poslanici pažljivo pročitaju Predlog odluke, da blagovremeno dostave amandmane, da skupštinski odbori blagovremeno zauzmu stav o Predlogu odluke i o tim amandmanima, pa da ova sednica normalno teče. Mi danas prekidamo sednicu, nastavljamo je u 12,00 sati, da bi tek danas neki poslanici podneli amandmane, odnosno skupštinski odbori zauzeli stavove. Predsednik Narodne skupštine od narodnih poslanika pravi glasačke mašine. On želi da jednostavno samo podižemo ruke, da izglasamo sve ono što nam ponudi Vlada ili skupštinska većina. To je možda primereno poslanicima DOS, jer oni ionako ne smeju da se jave za reč ako tone odobri njihov šef Čedomir Jovanović. To nije prihvatljivo za poslanike SRS-a. Uostalom, poslanika iz DOS-a često i nema u sali. Obično su u restoranu, bifeu, Knez Mihailovoj, a sudeći po ovom dobacivanju i nekim neartikulisanim glasovima, verovatno nekada obilaze i Zoološki vrt, gde crpe inspiraciju za mukanje i ovo ružno dobacivanje. Uzalud sada lokalni funkcioneri DSS-a kažu, za ovu situaciju u Srbiji je krivo žuto preduzeće, tako oni zovu Demokratsku stranku. Sada brane Vojislava Koštunicu, kao, on je dobar, samo ovi ostali su loši oko njega...
Ja Vas molim da se držite tačke dnevnog reda.
Mislim da je tema dnevnog reda rasprava o Predlogu odluke o novom poslovniku.
Vi možete da mislite da to ima veze, ali nema veze. Tako da Vas molim da se držite tačke dnevnog reda.
Niste Vi pozvani da sudite o tome da li ima veze, a kada smo već kod Vas, Vi se ponašate gore nego Vaš prethodnik Dragan Tomić. Izdržali smo i Tomića, a Vas ćemo lakše. Ovaj predlog poslovnika, novog, radite na silu. Previše ste arogantni. Mislite da većina može sve. Jevreji su imali većinu kada su razapeli Hrista, ali nisu bili u pravu. Vodite računa, počelo je pokazivanje zadovoljstva vašim radom u Srbiji. Evo, štrajkuju vam prosvetari, spremaju se zdravstveni radnici. Zašto ne povedete računa, zašto ne donosite zakone kojima ćete regulisati isplatu zarada, zašto ne povedete računa o tome da ima dovoljno struje u Srbiji, da rešimo problem da nam ne ginu policajci, civili na jugu Srbije i na Kosovu? To su ključna pitanja koja se moraju rešavati na Vladi i u ovom parlamentu, jer evo pre neki dan reče Žarko Korać, potpredsednik Vlade, nažalost donacija više nema.
Ja Vas po drugi put opominjem da se držite tačke dnevnog reda.
Ako je ovaj predlog odluke sve što ste, sada se držim dnevnog reda, imali da ponudite Srbiji, a ovo ste radili možda nekoliko meseci, bojim se šta će biti sa onim zakonima koje navodno ubrzano pripremate i koje ćete uskoro ponuditi ovoj skupštini. Sačuvaj Bože, šta sve možete da donesete Srbiji i kako će Srbija sve to izdržati.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Gordana Čomić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, smatram da Predlog odluke o izmeni i dopuni Poslovnika o radu Narodne skupštine nije trebalo danas da bude na dnevnom redu, odnosno ne treba da bude usvojen i to iz nekoliko razloga. Pre svega, prvi razlog, a to je značaj samog pitanja. Poslovnik o radu Narodne skupštine nije akt koji treba da se menja po hitnom postupku, a pogotovo kada se uzme u obzir činjenica da se menja svega 41 od 227 članova. Naime, mišljenja sam da ima daleko značajnijih pitanja za Republiku Srbiju i njene građane koja zaslužuju da budu na dnevnom redu. Jug Srbije, ukopavanje albanskih terorista, saglasnost međunarodnih mentora, ali se o svemu tome ćuti, a kao i druga pitanja koja Vlada niti postavlja, niti rešava, jer očigledno nema znanja i sposobnosti. Druga stvar ili drugi razlog, a to je pravi motiv izmene dela Poslovnika o radu, a to je ograničavanje prava poslanika. Ranije je rečeno u izlaganju predstavnika DOS-a da će biti promenjen ceo Poslovnik. Sada odjedanput menja se samo deo Poslovnika i to koji deo? Pored onog dela koji predstavlja usaglašavanje sa Zakonom o izboru narodnih poslanika, ostale izmene suštinski predstavljaju smanjenje obima prava poslanika, smanjenje mogućnosti učešća u raspravi o predlogu zakona u pojedinostima, kroz vremenske okvire izlaganja i ograničenje broja diskutanata ili ograničenje u radu sa amandmanima. Iskustva sa ovih nekoliko prethodnih sednica pokazuju da sledeći praktičan korak može biti smanjenje vremena izlaganja poslanika sa pet na tri minuta. Naravno, ako skupštinska većina to odluči, kao i što se donose odluke o smanjenju broja, o smanjenju vremena izlaganja poslanika, kada se raspravlja o predlogu zakona u načelu, i to sa deset na pet minuta. Paradoksalno je, ali je nažalost istinito da nekadašnja opozicija, sadašnja vlast i skupštinska većina koja je gradila imidž na demokratiji, po mogućnosti govora poslanika, sada ide restriktivno i prema poslanicima i prema skupštinskom radu. Treće, obrazloženje za donošenje zakona je po mom mišljenju nepotpuno, dvosmisleno i netačno. Ono govori o ukupnom radu Skupštine, a menja se samo određeni deo članova Poslovnika. Dok nasuprot tome ostaju odredbe koje nisu usaglašene sa usvojenim zakonima, kao što nije usaglašen deo Zakona o ministarstvima, sa organizacijom skupštinskih odbora. Potom, obrazloženje ne govori o tome koje bi štetne posledice mogle nastupiti ako se Poslovnik ne usvoji po hitnom postupku. Znate da je u članu 157. Poslovnika predviđeno da se mora obrazložiti pismeno, koje to štetne posledice nastupaju, ukoliko se neki akt ne usvoji. Šta je to novo u radu Skupštine što zahteva izmenu Poslovnika po hitnom postupku? Obrazloženje govori o potrebi obezbeđenja boljeg i efikasnijeg rada Narodne skupštine u predstojećem periodu. U stepenu gradacije kvaliteta dosadašnjeg rada Narodne skupštine, predlagač je upotrebio reči bolji i efikasniji. Iz toga se nedvosmisleno može zaključiti da je dosadašnji rad Skupštine bio i dobar i da je Skupština radila efikasno. Jedino se ne zna na koji se to period rada Skupštine odnosi. Ako je predlagač mislio na rad Skupštine u prethodnom sazivu, onda je u pravu, jer je u tom periodu i usvojen postojeći Poslovnik, vrlo demokratski poslovnik, koji sada većina DOS-a sužava i ograničava. Ako je pak ta ocena vezana za rad Skupštine u novom sazivu, onda ta ocena po mom mišljenju ne stoji, jer Skupština za sada nije usvojila nijedan sistemski, celovit zakon, već nekoliko zakona od svega par članova, ili nekoliko odluka, kojima su se ukidala određena prava, pojedine institucije ili kažem da su donošene neke nezakonite odluke. Ovo ću potkrepiti jednim primerom, vrlo konkretnim. Stav koji sam izneo u raspravi o ukidanju TV takse, da se time praktično ukida RTS, sutradan nakon usvajanja zakona potvrdio je niko drugi do budući direktor RTS-a. Kao što je i stav za razrešenje i imenovanje sudija osim od dela stručne javnosti, osuđen i od strane jednog broja razrešenih sudija. Četvrto i poslednje, novi poslovnik sadrži i predlog o navodnoj obavezi Vlade prema Narodnoj skupštini, a to je stav 3. člana 39. Predloga, da dostavi izveštaj o određenim pitanjima, kojim se u stvari fingira demokratski karakter predloga. Zašto kažem o navodnoj obavezi Vlade? Zato što taj predlog treba da potekne od skupštinskog odbora, koji predstavlja po strukturi poslanika Skupštinu u malom. Dakle, imamo skupštinsku većinu DOS-a, većinu DOS-a u odborima i naravno, Vladu DOS-a, pa će jedni od drugih da traže pitanja i odgovore u ime Vlade i Skupštine. Ako se stvarno želi odgovornost Vlade prema Skupštini, po mogućnosti da Skupština dobije od Vlade izveštaj o pitanjima za koja su poslanici zainteresovani, a ne samo skupštinska većina, onda je pravo da traži izveštaj Vlade pored odbora, trebalo dati i poslaničkim klubovima u Skupštini ili određenom broju poslanika, 20 - 30 poslanika. U suprotnom, ili po ovom predlogu, raspravljaće se samo o željenim pitanjima, a ona druga značajna pitanja, ali za Vladu neprijatna, mogu ostati po strani kao da ne postoje. Dobar primer za ovu moju tvrdnju su i zbivanja u Dimitrovgradu i u Kladovu, kao što je pomenuo kolega... Molim vas da privodite kraju.) ...gde lokalna samouprava ne funkcioniše, gde su ugrožena prava građana, gde se deo odbornika iz SPS-a i fizički zlostavlja, a ni jedan organ ne reaguje, jer Ministarstvo pravde ne reaguje, Ministarstvo unutrašnjih poslova takođe, sudovi po tužbama ne reaguju, a Vlada ćuti. Sasvim na kraju, suštinu o današnjem radu Skupštine izrekao je deo sredstava javnog informisanja sinoć kada je u najavi današnje sednice rečeno da će se raspravljati o Poslovniku, sada ću vam citirati "kojim će se smanjiti broj govornika koji mogu da raspravljaju o zakonima". Iz svih ovih razloga koje sam pomenuo smatram da ovaj predlog odluke ne treba da bude usvojen. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Gordana Čomić, a posle nje narodni poslanik Miroljub Veljković.
Dame i gospodo, odlukom o izmenama i dopunama Poslovnika naše skupštine, napravljena su četiri pravca tih izmena i dopuna. Prvi pravac jesu jezičke izmene kojima se preciziraju pojedine odredbe i verovatno ćemo imati konsenzus oko toga da su bile neophodne. Drugi pravac jesu usklađivanja ovog poslovnika sa Zakonom o izboru narodnih poslanika, u delu kako je to Zakon po kojem smo svi birani precizirao, i Ustavom Republike Srbije, u delu koji propisuje ko sve može da bude predlagač akata u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Treći pravac može da bude za raspravu, a tiče se definisanja nadležnosti predsednika naše skupštine, skupštinskih odbora i najvažnije, međusobnih odnosa Skupštine Srbije i Vlade Republike Srbije. Moguće je da tu postoje predlozi kojima takva namera predlagačamože da bude poboljšana i zato i traje ova rasprava. Četvrti pravac jeste uređivanje toka sednice na kojoj se raspravlja o zakonima u pojedinostima, a po podnesenim amandmanima i definisanje vremena rasprave pojedinog poslanika. Sva četiri pravca kojima se menja ovaj poslovnik predloženim izmenama i dopunama jesu duh nove politike u Srbiji. Taj duh nove politike podrazumeva efikasnost, podrazumeva kulturu dijaloga, podrazumeva milje za javnu reč koja je odgovorna reč i podrazumeva bavljenje temom. Ono što se vidi, da recimo smeta uhu ljudi koji su navikli na nazovi parlamentarizam, jeste činjenica koja se bavi vremenom kojim se poslanici bave za ovom govornicom i njihovim pravima. Duh nove politike jeste da svi jasno definišemo da nemamo samo prava, već i obaveze. Duh nove politike i nove moderne Srbije jeste da hoćemo politiku rezultata, a ne politiku izjava. Ovo što novi poslovnik treba da unese u ovu skupštinu jeste da budemo obavezni na rezultat, a ne na reakciju naroda koji ova zasedanja prati i koji treba da bude zadovoljan sa sopstvenim emocionalnim doživljajima u rečenici - ala( mu je kazao - kada mu je odgovorio ili obrnuto. To nije duh parlamentarizma. Ono što ovaj novi poslovnik treba da unese u našu skupštinsku salu i u novu politiku u ovoj zemlji jeste da svi zajedno gradimo tu novu modernu Srbiju. To podrazumeva argumentovanu raspravu i volju za profil amandmana koji mogu da podnose i poslanici pozicije ili poslanici opozicije, i poslanici opozicije unutar svog kluba različito. Pitanje je da li će sve to što mi pokušavamo da učinimo biti ono što je pravi rezultat. Nije potrebno da se bilo koga ko je u vladajućoj većini plaši činjenicom da će jednom biti opozicija. Naravno da će jednom biti opozicija, a naravno da će i opozicija biti jednom ponovo pozicija. U tome je suština, da se taj proces odvija odgovorno i da se odvija tako da imamo kontrolisanu, odgovornu i smenjivu vlast. Poslanici na svojim javnim sednicama moraju da daju svoj doprinos time što će upotrebljavati javnu, odgovornu reč, a ne ono što ne pripada duhu jednog parlamenta kakav Srbija treba da zasluži, odnosno da ga mi izgradimo, jer ga ona zaslužuje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
Poštovana gospođo Čomić, doživeste i vi iz Demokratske stranke da dobijete aplauz za nešto što je izgovorio Đinđić ... srpskih radikala. Doduše, on je to izgovorio pre šest godina i upravo je bilo vezano za slobodu javnog govora u ovoj skupštini. I gospodin Đinđić i gospođa Čomić su izgleda promenili za ovih šest godina svoje političke stavove. Danas ovde DOS-ova skupštinska većina menjajući Poslovnik o radu Narodne skupštine, uvodi cenzuru javne reči narodnih poslanika. Razmišljali ste da ukinete TV prenose skupštinskih zasedanja. Svi znamo da ste o tome razmišljali. Od toga ste odustali, ali ste na ovaj način odlučili da sprečite opozicione poslanike, a pre svega srpske radikale, da kritikuju vaše zakonske predloge. Šta je motiv ovih izmena i dopuna Poslovnika o radu Narodne skupštine? Vi kažete, gospodin Čeda Jovanović kaže da je motiv efikasniji rad Narodne skupštine, odnosno sprečavanje opstrukcije u radu Narodne skupštine od strane opozicije. To vi kažete, a ja kažem da ne govorite istinu. Pravi motivi su vam sledeći: prvo, to što je vaša vlada nesposobna da pred ovaj parlament izađesa ijednim kvalitetnim zakonskim predlogom kojim bi se uredio bilo koji segment života u ovoj zemlji. Vaši takozvani eksperti takve zakonske predloge jednostavno ne znaju da sačine, drugo, situacija u zemlji je katastrofalna, kako u nacionalno-državnom smislu, tako i u socijalno-ekonomskom smislu. U Srbiji bukti rat na jugu, Čanak rovari po Vojvodini, više od pola privrede ne radi, pola zemlje vam je u štrajku. Računate da ako nama uskratite da govorimo o tim problemima, da će ti problemi nestati. E, pa neće. Vi ćete danas izglasati, verovatno ćete izglasati ovaj predlog izmena, ali nas srpske radikale nećete sprečiti da kažemo ono što mislimo o vašim zakonskim predlozima i situaciji u zemlji. Možete ograničavati vreme za diskusiju, možete isključivati ozvučenje, možete nas fizički odstranjivati iz ove sale, ali ne možete nas sprečiti da argumentovano kritikujemo vaše zakonske predloge kada su loši, a uglavnom će biti loši. To su pokazale ove četiri prethodne vanredne skupštine, odnosno ne možete nas sprečiti da glasamo vaše zakone ako su dobri za narod i državu. Vi, gospodo iz DOS-a, ste stvarno naivni. Zar stvarno mislite da ako ubijete svaku kritičku reč u zemlji, da će narod poverovati da teče "med i mleko"? Vi radite upravo ono što su nekada radili socijalisti, još i gore. Sada vi pravite neku vašu virtuelnu stvarnost, a preko medija, preko saopštenja iz ove skupštine i tako dalje. Pričate narodu bajke, pevate romanse imislim da ćete proći isto kao što su prošli socijalisti.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije na predlog poslaničke grupe DOS. Trebalo bi da se izglasavanjem ove odluke reguliše rad Narodne skupštine i odnos nas narodnih poslanika. Smatram da je predsednik Narodne skupštine gospodin Maršićanin, samo prvi među jednakima i da on treba da predstavlja primer uzornog i normalnog ponašanja. Trebalo bi, ali nažalost to nije slučaj, da ima isti odnos prema svim poslanicima u Narodnoj skupštini a ne da unapred, rukovođen samo njemu znanim predrasudama, ometa poslanike u radu i obavezama, a to naročito čini prema nama poslanicima SRS. Ovo svoje izlaganje potkrepiću argumentima, onako kako mi srpski radikali uvek i činimo. Za današnje zasedanje Narodne skupštine nisam dobio nikakav poziv, nisam dobio materijal na osnovu koga bih se pripremio za rad i diskusiju na ovom zasedanju. Takav odnos predsednika Maršićanina je upravo pravi primer kršenja Poslovnika, u kome je jasno precizirana obaveza predsednika Narodne skupštine da blagovremeno obavesti narodne poslanike o zasedanju Narodne skupštine i da preko skupštinskih službi organizuje dostavu potrebnog materijala za rad i pripremu narodnih poslanika. Vama gospodo iz DOS-a i nije cilj da bilo šta na korist naroda i države radite. Na granicama naše otadžbine vekovni neprijatelji srpskog naroda zveckaju oružjem i ubijaju srpsku nejač.
Molim vas da se držite tačke dnevnog reda.
Mi danas, dame i gospodo, treba da raspravljamo i da trošimo nemilice narodni novac o tako trivijalnim stvarima kao što su npr. član 3, gde se umesto - konstituisanje Narodne skupštine - vašim premudrim razmišljanjem zamenjuje novim odeljkom koji glasi - potvrđivanje mandata narodnih poslanika. U članu 21, posle alineje 5. dodaje se alineja, koja glasi: "Određuje se raspored sedenja narodnih poslanika u sali za sednice po poslaničkim grupama". Mogli ste komotno vašom većinom da predložite i da sedimo na ovoj galeriji gore, šta ćemo da obučemo, šta ćemo da ručamo u restoranu itd. Ukoliko ovo usvojimo, e tek će napaćeni narod od toga imati koristi i već sutradan rešiti sve svoje ekonomske i socijalne probleme. Jedna od zamerki prošlom režimu bila je da svi parlamenti o situaciji na Kosovu i Metohiji raspravljaju, a samo srpski parlament ne. O čemu mi ovde danas raspravljamo i crpimo muku narodnu. Vama je glavni cilj da sprečite poslanike SRS da narodu kažu istinu sa skupštinske govornice. Slepac vidi koliki je kraj njegovog štapa. Gospodo iz DOS-a, vi izgleda manje vidite od slepog čoveka, ali se nadam, borim i verujem, da srpski narod gleda sve ovo i da se sve više uverava da kod vas nema ni najmanje želje da se rešavaju u ovoj skupštini oni problemi koji su od izuzetne važnosti i značaja za opstanak srpskog naroda i države. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je peto vanredno zasedanje ovog parlamenta i iz zasedanja u zasedanje potvrđuje se sve ono što smo mi, srpski radikali, tvrdili da ova novouspostavljena, novoformirana DOS-ovska vlast jednostavno ne zna da vlada, ne zna da sprovodi tu vlast. Zakoni koji su bili na prethodnom zasedanju su jedan od dokaza, a ovaj predlog za izmene i dopune Poslovnika Narodne skupštine je još jedno bacanje prašine u oči narodu i građanima Srbije. Očito, gospodo, da vam najuspešnije i najbolje za rukom polazi medijska vlast. Niste vi toliko zabrinuti za ovaj postojeći poslovnik. Niste toliko zainteresovani da se menja. Vama je u interesu da bacate prašinu u oči građanima Srbije, da ovoj skupštini zakazujete vanrednu sednicu, jednu za drugom, kako bi građanima Srbije mogli preko svojih medija da predstavite "eto, vi bi sprovodili vlast, vi bi vladali, samo ne daju vam srpski radikali, ne da vam opozicija". To vam je ključno. To je ono na čemu vi gradite svoje uspehe i uspeh svoje vlasti. Kako drugačije tumačiti ove izmene i dopune Poslovnika o radu Narodne skupštine nego na ovaj način. Od 41 predloženog člana koji sadrže izmene i dopune, 10 članova se odnose izričito na povećanje ovlašćenja predsednika ove skupštine. Kakva je to demokratija koju vi propagirate kada dajete tolika ovlašćenja jednom pojedincu. Predsednik Skupštine je prvi među jednakima. Predsednik Skupštine je spiker koji daje reč, prozivasa ove govornice i to je suština njegove uloge. Ovde, u ovih deset članova, omogućava se predsedniku Skupštine, prvo, da uz pomoć odbora rasporedi nas po klupama, gde će ko da sedi, drugo, da ima svog ličnog sekretara, treće, da on odlučuje ko će da bude potpredsednik. Znači, imaće osim sekretara, možda je nezadovoljan sa ovim trenutnim, postojećim, pa čovek želi na ovaj način da omogući da ga zameni. Ne brije se, pa bode. Znači, ne sviđa mu se sekretar, može da ga zameni. Skupštinska većina je tu da potvrdi odluku predsednika Skupštine. Razumem da u ovim predlozima ima dosta uticaja i lično mišljenje trenutnog predsednika Skupštine, jer čovek, po informacijama koje ja imam predsedavao je lokalnoj samoupravi, pa je preneo poslovnik sa opštinskog nivoa da bude istovetan sa poslovnikom u Skupštini. Ali, mora i on da shvati da je ovo ipak parlament u koji su nas birali građani Srbije. Ovo nije na nivou jedne opštine, pa da se on ponaša onako kako se ponašao, kao kabadahija, da ima osim svoje sekretarice i svog ličnog sekretara. Naravno, ništa loše ne mislim. Ne mislim da se iza toga kriju neke zle namere kada je u pitanju sekretar, za predsednika nisam siguran. Drugo, predsednik Skupštine ima ta ovlašćenja da prekida govornika, da daje govorniku reč kada on proceni da ima na to pravo, da daje poslaniku pravo na repliku kada on proceni da je taj poslanik prozvan ili kada on proceni da je pomenuta stranka kojoj pripada taj poslanik. Doduše, istine radi treba priznati da je i u prethodnom sazivu na ovom istom mestu sedeo jedan koji je mislio da je moćan, da je silan, da je jak, da je snažan, pa nije mogao da prekorači ovlašćenja Poslovnika. I on se vremenom smirio. Međutim, ovakvog silnika još ova skupština nije imala. Ništa lično, ali pretpostavljam da je to samo odraz i slika koalicije koju on predstavlja. Ono što je najinteresantnije prilikom predlaganja ovih izmena i dopuna Poslovnika o radu Skupštine, pozivate se na demokratiju. Je li to demokratija koju ste, gospodo, obećavali u predizbornoj kampanji? Kako ćete sprovoditi demokratska načela kad proceduralne stvari u Skupštini ne poštujete? A, procedura je deo skupštinske demokratije. Ako to kršite, onda ne možete narodu više da bacate prašinu u oči. Drugo, predsedniče, molim Vas da ovoga što ima pomagala smirite. (Vojislav Šešelj, s mesta: Kakva pomagala?) Trenutno to su za noge, možda bi trebala neka druga pomagala.
Molim vas da budete pristojni.
Zašto ja pristojan kad meni dobacuje poslanik iz vaše koalicije. Znači, kada dobacuje iz vaše koalicije to je pristojno, a kada dobacuje opozicija onda je to nepristojno. Morate taj kriterijum ...
Nepristojno je dobacivanje, ali su i nepristojne reči koje vi koristite.
Koje sam reči nepristojne koristio? Pomagala? Ali, morate, gospodo, shvatiti jednu stvar. Pitanje je trenutka dokle ćete moći ovako da vladate, pitanje je trenutka, uostalom, kada će se raspasti ova koalicija koju vi sada sačinjavate. Većina od vas koji sedite utoj koaliciji, koji se ponašate moćno, nadmeno, koji ste puni neke sile i snage, koju izražavate brojem glasova, biće u opoziciji, a onda ćete upravo raditi i morati postupati po ovome poslovniku. Zato je bolje sada, na vreme, razmisliti, bez obzira kako vaši lideri razmišljaju.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Dragan Maršićanin, predsednik Skupštine Republike Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, naša zajednička obaveza, obaveza svih narodnih poslanika, mislim da to nije sporno, jeste da zadržimo u poslovniku sve ono što je u njemu valjano, a da u skladu sa praksom, u skladu sa okolnostima, u skladu sa mogućnostima razvoja parlamentarne demokratije, poslovnik dograđujemo tako da napreduje, koliko je to moguće, prateći praksu i omogućavajući toj praksi da ide napred. Naša zajednička obaveza jeste da zadržimo javnost rada Parlamenta, da zadržimo i obezbedimo mogućnost svakoj parlamentarnoj grupi da javnost upozna sa stavovima svoje stranke, svoje grupacije, o svakom pitanju koje je na dnevnom reduParlamenta. Obaveza nam je i da efikasno radimo. Ta reč se ovde na različite načine tumači, ali efikasnost podrazumeva, ili makar za mene i za one koji su ovaj predlog izmena podneli podrazumeva, da se smanji mogućnost opstrukcije rada. Šta znači - opstrukcije rada? Pravo je parlamentarne opozicione stranke da onemogućava stranke koje imaju većinu u parlamentu da na jedan lagodan način, bez uticaja manjine, donose zakone koji su na dnevnom redu. Njihovo je pravo da čak iskoriste opstrukciju kao jedan od metoda da se neki zakon ne donese. To je, naravno, tako u normalnim okolnostima, kada ta opoziciona grupacija učestvuje u radu parlamenta i onda opstrukciju koristi za unapređenje demokratske rasprave u parlamentu. Dakle, natera Vladu ili predlagača da zakonski projekat, zbog opstrukcije, povuče, a zatim sa predlagačem sedne, traži kompromisna rešenja, pronalazi bolja rešenja i time doprinosi poboljšanju rada parlamenta. U situaciji kada vi imate grupaciju, ili možete imati grupaciju, neodgovornih poslanika - bili oni u opoziciji ili na vlasti, svejedno, oni moraju imati odgovornost prema državi i narodui da to ne bi zvučalo prekrupno, o čemu se radi - u okolnostima kada vi menjate režim, kada menjate jedan čitav sistem, i politički, i ekonomski, i socijalni, i u svim oblastima, u svim sferama života, kada vas očekuje donošenje brojnih zakona, vi ne možete dopustiti ni jednoj neodgovornoj grupaciji da onemogući rad parlamenta kao vrhovnog zakonodavnog tela. Postojeći poslovnik to omogućava. Da su okolnosti drugačije, da je praksa drugačija, ne bi bilo potrebe za ograničavanjem vremena, jer nije kršenje prava manjine, koje je ovde pomenuto, što jeste suština demokratije, oduzimanje prava na besplodne rasprave. Mora da postoji odgovornost manjine, isto kao što mora da postoji odgovornost većine. Nije demokratija dužina izlaganja, demokratija je argumentovano izlaganje, učestvovanje u potpunosti u parlamentarnom životu. Nije kvalitet, bilo jednakog mišljenja, bilo suprotnog mišljenja, u tomešto će izlaganje trajati dugo, nego koji će se argumenti koristiti. Ovaj poslovnik treba da omogući prednost pameti nad jezikom, treba umnom poslaniku da pruži prednost pred logoreičnim. To je suština Poslovnika. Poslovnik treba da omogući da se vodi rasprava, ali i da se uvek rasprava okonča donošenjem nekog zakonskog projekta. Pomenuta je interpelacija, za koju, svakako, svako onaj ko se zalaže za parlamentarnu demokratiju ne može da spori da je nešto što je poželjno i što parlament treba da ima. Ali, budimo realni, odgovorimo i sebi, i javnosti - da li u ovom momentu i da li naša parlamentarna praksa dopušta interpelaciju? Nadam da će naša parlamentarna praksa vrlo brzo omogućiti dalju dogradnju Poslovnika i uvođenje interpelacije u srpski parlament. I možda poslednje, mada mislim da sam rekao sve, a i vreme za diskusiju ističe, i to je otprilike ono što sam hteo da kažem - dakle, ostaje prostor da se Poslovnik dorađuje. Tačna je primedba da Poslovnik ovim gubi u onom delu gde se govori o raspravi u pojedinostima, ali dovodi u jedan, ako hoćete, i logičan odnos pravo na raspravu, demokratsku raspravu, kvalitet rasprave i efikasnost rada parlamenta. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, gospodin Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da posle ovakvog govora, gospodinu Maršićaninu ne preostaje ništa drugo nego da podnese ostavku na položaj predsednika Narodne skupštine. Zašto? Narodna skupština ne zaslužuje ovako sposobnog i ovako pametnog predsednika. Drugo, gospodin Maršićanin ne poznaje suštinu parlamentarne demokratije. On napada opstrukciju. U onom parlamentu gde je zabranjena opstrukcija, nema demokratije. Parlamentarna opstrukcija, opstrukcija opozicije, je suština demokratije, suština parlamentarizma. Mi u ovom parlamentu nikada nismo imali slučaj preterane opstrukcije. Bio je slučaj Demokratske stranke koja je imala više od 1.000 amandmana. Jeste opstrukcija, ali nije preterana. Na to se može parirati. Opstrukcija bi bila da mi sada svi ovde skočimo, pevamo borbene pesme i sprečavamo da parlament zaseda. To je već nešto što je preterana opstrukcija. Preterana opstrukcija bi bila stavljanje igala i eksera u sedišta vladajuće većine npr. To je možda preterana opstrukcija, ali tome se može parirati na adekvatan način. U italijanskom parlamentu, radikalski poslanici, kad su pokušavali da spreče donošenje izvesnog zakona, smenjivali su se danju i noću za govornicom, čitali telefonski imenik, čitali Bibliju. Nikome nije palo na pamet da ih odstrani sa govornice, jer se ne drže dnevnog reda, ili da im ograniči trajanje diskusije. U japanskom parlamentu, poznat je slučaj narodnog poslanika, koji je sat i četrdeset minuta sa svog mesta u sali išao prema govornici. Nikome nije palo na pamet da ga požuruje, ili da mu uskrati pravo da govori, zato što je isuviše spor u kretanju. Vi ovde tražite od parlamenta da učestvuje u vašoj revoluciji. Vi ne podnosite da ovde ima ljudi, poslanika koji su protiv vaše revolucije, protiv vaše promene sistema. Nismo mi protiv promene vlasti, narod ima pravo da menja vlast i narod će, ako da Bog, sve češće i češće menjati vlast. Ali, vi menjate sistem, a šta je to u prethodnom sistemu što ne valja, što vi morate da promenite - Ustav, sistem to je Ustav. Niste još izašli sa inicijativom. Mi se bojimo te vaše inicijative. Jer kada vi budete menjali Ustav, ode i Vojvodina, ode i Kosovo, ode i Raška oblast, sve ode. Mi znamo šta nas čeka, ali još se niste ni usudili da izađete sa tim projektima. Vi sada ovde stvarate uslove da opozicija ne može da se suprotstavlja vašim zamislima. Vama smeta gde sede opozicioni poslanici u sali, a vi ste zaboravili kada je Demokratska stranka Srbije imala samo sedam poslanika, doći će vreme pa neće imati ni sedam, da su se i Vojislav Koštunica i Vlada Batić gurali da sede među ministrima socijalističke vlade, ovde u prvom i u drugom redu. Prvi i drugi red se uvek za Vladu rezervisao. Oni su se gurali da se umetnu među ministre socijalističke vlade, da bi bili što bliži. (Glas iz sale: I Jočić.) I Jočić, je li, ne sećam se Jočića, ne mogu sve da pamtim. Pamtim ove .... Pre nego što su se sukobili Koštunica i Batić, i razišli, formirali dve partije. Zato, gospodine predsedniče, kada ne poštujete ovaj parlament, kad smatrate da ovde postoje neodgovorne grupacije u parlamentu, treba prvo da dokažete u čemu se sastoji ta neodgovornost i da vašim sledećim potezima pokažete da vas ovaj parlament zaista ne zaslužuje, jer ne vidim kako imate obraza ubuduće da sedite i predsedavate ovim parlamentom, posle tako ružnih reči koje ste izrekli za ovom govornicom. (Poslanik Tomislav Nikolić traži reč, povodom povrede Poslovnika.)
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Povredili ste član 100. Poslovnika, pa sam morao da se pozovem na član 99, zato što mi niste dali pravo na repliku, a imam ga po stavu prvom, zato što ste se uvredljivo izrazili o drugim narodnim poslanicima. Prepoznao sam se tu, gospodine predsedniče, jeste, dame i gospodo, ja ne čitam novine za vreme sednice Narodne skupštine, ja aktivno učestvujem u radu Narodne skupštine. Predsednik me zbog toga optužuje, da sam ja jedna neodgovorna grupacija. Ja pišem amandmane na predloge koje dostavite,diskutujem po tim amandmanima, a za predsednika Skupštine, ja sam jedan neodgovorni poslanik, koji pripada neodgovornoj grupaciji poslanika u ovoj skupštini. Šta treba da radim, gospodine predsedniče, da prećutim sednicu, kao svi Vaši poslanici, i da onda za Vas budem pravi narodni poslanik, koga je narod zbog toga poslao u Skupštinu. Mislim da Vi treba da se manete toga da nas razdvajate, gospodine predsedniče, to radite kada imate sastanke sa svojom poslaničkom grupom ili sa predstavnicima ostalih poslaničkih grupa, koji u ovoj Vašoj igrariji žele da učestvuju. Devet godina sam narodni poslanik.
Da li je ovo replika ili u vezi kršenja Poslovnika?
Pa valjda ste slušali šta sam rekao.
Kršenje Poslovnika.
Za ovih devet godina može svako da mi kaže da nisam bio dovoljno pismen, da sam bio grub, da sam bio glup, ali ne može niko da mi kaže da nisam radio u ovoj Narodnoj skupštini i ne može niko da kaže da sam bio rigorozan prema bilo kome u ovoj Narodnoj skupštini. I da se sada nađe neko, ko je prespavao devet godina borbe protiv Miloševića, sada, na krilima revolucije, da sedne ovde [[smeh u sali]] - a što se vi, koji se tada niste ni ispilili, što se vi smejete, pa vama ni krila nisu izrasla, tek paperje imate, dragi moji poslanici, gde su vam ožiljci od sukoba sa socijalistima, gde su vam zatvorski dani, dame i gospodo narodni poslanici, gde vam je proganjanje, gde je gubljenje posla članova porodice? Šta vi o tome znate? Bilo bi dobro da o tome malo više razmišljate. Ali Vas molim, gospodine predsedniče, preuzmite jednu dostojanstvenu ulogu vođenja ove Narodne skupštine, ne razdvajajte poslanike na dobre i na loše. U javnosti i Vi, i Vaši poslanici, govorite da mi vršimo opstrukciju rada Narodne skupštine. Kada počne sednica, niko od vas nije u stanju da dokaže, najpre, da mi vršimo opstrukciju, a onda da je ta opstrukcija nešto negativno po državu. Efikasnost rada - rešite probleme u proizvodnji, rešite u poljoprivredi, rešite probleme na jugu Srbije. Baš ćete ovde da rešite efikasnost rada time što ćete zabraniti poslanicima opozicije da diskutuju. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Dragan Jočić.
Neću se upuštati uopšte u diskusiju ovoga tipa. Znate kako, pametnom čoveku i sekund je dovoljan da kaže. Ne mislim da bi, kao što gospodin Šešelj kaže, trebalo za ovom govornicom da se čitaju novine, ne mislim da bi trebalo da se čitaju knjige, i ne mislim da bi trebalo da se čitaju biblije. Za ovom govornicom mora da se radi, da se kaže i da se kritikuje. To stoji. Međutim, sama Skupština, sam parlament, nije jedino mesto gde se radi. Postoji i nešto što se zove skupštinski odbori. Tu pametni ljudi o pojedinim zakonima govore i pričaju. Mi, Demokratska opozicija Srbije, a i SPS, koja radi sa nama, o pojedinim zakonima tu raspravljamo. Radikala nema, nije ih bilo ni sada, nije ih bilo ni pre četiri godine. Da li oni ne znaju šta da kažu ili nisu dovoljno stručni da po određenim pitanjima diskutuju, to ne znam. Ali, Skupština Srbije nije pričaonica. Na njoj ne treba da se priča da bi se uzimalo vreme. Ona mora nešto da proizvodi, a proizvod je zakon. Proizvod su norme, po kojima će da žive građani Srbije i da rade. Ne slažem se sa tvrdnjom predstavnika SRS da na Skupštini Srbije treba da se priča unedogled. Ne slažem se sa tvrdnjom da je opstrukcija Skupštine pravo merilo demokratije. Opstrukcija je uništavanje, razvlačenje, nedolaženje do cilja. Moram da ukažem mom poštovanom kolegi Vojislavu Šešelju, i poslaniku i profesoru, na jednu maksimu, koju on dobro zna. Nju je napisao srpski pravnik Valtazar Bogišić, a ona kaže: "Ni svojim se pravom služit ne možeš, dok drugom na štetu i dosadu". Ne postoji apsolutna sloboda i apsolutno pravo, ne postoji - sve mi je dozvoljeno. Mora nešto i da se ograniči. To je možda dozvoljeno ljudima koji negde sami žive i nemaju nikakve regule ograničenja. Međutim, kada čovek živi u društvu, pogotovo ako je to najviše zakonodavno telo Srbije, onda mora nečim da se uobruči, a to je poslovnik. Ja opet kažem, doduše više sam od sekunda govorio, ali pametnom čoveku je i sekund dovoljan, verujte mi.
Dame i gospodo, lepo je mene ovde titulisao gospodin Jočić - i profesor, i narodni poslanik, i pravnik itd. Pošto ste mi već na protivzakonit način oduzeli zvanje profesora, očekujem sada da mi oduzmete i diplomu Pravnog fakulteta i funkciju narodnog poslanika. Sve možete po istom kriterijumu, jer to je prava priroda vaše vlasti. To ni Tito nije radio. Ni Tito ni jednog profesora nije uklonio sa Univerziteta dekretom. Kada nije mogao sa Filozofskog fakulteta, uz pomoć svojih doušnika na samom fakultetu, među kojima je Veljko Korać bio najizrazitiji, onda je komunistička Skupština Srbije donela ledž specialis, poseban zakon da se oni odstrane. Vi to radite dekretima. Vi sada možete dekretima da ukinete opoziciju. Možete da izglasate ovde da danas nije utorak, nego subota. Vi to možete da uradite. Ima nekih kvaziparlamenata, koji vam mogu poslužiti kao primer za ugled. Ima ih dosta. Ali, nemojte onda da nas ubeđujete da je to demokratija. To nije demokratija. Ovde nikada nije bio slučaj preterane opstrukcije. Nikada, ni onda kada je opozicija većinom bila protiv zakona o kompaniji "Politika" 1992. godine i kada su opozicioni poslanici izašli i govorili satima, Paroški sat i četrdeset minuta. I to nije bilo preterano. Drugo, vlast uvek ima način da adekvatno parira opstrukciji opozicije. Znači, može sednica da bude celu noć. Vi ste većina, nego vama se žuri, vi negde trčite, bežite, vama se ne sedi. Vi morate da izdržite opoziciju. Ako ne možete da izdržite opoziciju, ako vam je opozicija nepodnošljiva, onda je ukinite. Jer, opozicija je ovde da vama smeta. Ne da mi sednemo i da se dogovaramo, nego da vam smetamo, da ograničimo vašu samovolju, da koristimo snagu javnog mnjenja, da vas sprečavamo u vašoj samovolji. Kažete da idemo u skupštinske odbore. Pa, niste nam dali. Mi smo hteli u početku, ali vi niste pristali na proporcionalni sastav odbora i unapred da se postigne dogovor o svim skupštinskim odborima i drugim telima. Vi ste hteli selektivno, po vašoj volji.Mi nismo hteli u tome da učestvujemo. Šta ćemo mi sada u vašim odborima? Vi ste nama iznosili nameštaj iz poslaničke kancelarije, kompjuter, televizor i to posle radnog vremena. Vi se time služite. Vi ste našeg savetnika otpustili, to ovaj vaš neobrijani sekretar, dopuštate generalnom sekretaru da dolazi neuredan na sednice, neobrijan. On otpusti savetnika naše Poslaničke grupe, na to imamo pravo po Poslovniku. Prethodno je bila zamenik generalnog sekretara, nije nikada u Skupštini razrešena. Vi to radite. Vi progonite ljude, ostavljate ih bez posla, lansirate laži preko vaših medija. Svi mediji su sada vaši. Sada još smeta opozicija na jedinom mestu gde može doći do izražaja i gde može nešto da kaže i da vam se suprotstavi. To je jedino mesto. Posle ovog mesta dolazi ulica. Hoćete li da isprovocirate ulicu? To je jedini način da isprovocirate ulicu, ako opozicija ne može da dođe do izražaja u parlamentu, doći će na nekom drugom mestu. A nijedna vlast nije svemoćna i kako naš narod kaže - nikome do zore nije dogorela. Imajte to uvek u vidu.
Ima reč narodni poslanik Lazar Marjanski.
Poštovani narodni poslanici, ja sam u ovom parlamentu od 1992. godine. Ovo što sada doživljavamo nigde nismo doživeli. U ovom parlamentu Srpska radikalna stranka je i tučena, zabranjivana je, milicija je ulazila sa pendrecima da nas izbaci napolje, ukidani su TV prenosi, ali nikada nisu zabranili da govorimo za govornicom. Upravo vi to sve sada radite. Gospodine predsedniče, da bi narodni poslanik bio spreman za neku tačku, mora da dobije materijal na vreme. Mi smo sinoć dobili taj materijal i spremili se koliko smo mogli. Šta vi u stvari hoćete sa dostavom tog materijala? Šta hoćete da sakrijete? Ili mislite da smo mi nepismeni i da ne možemo na brzinu da shvatimo vašu nameru i vaš interes. Hteo bih još par stvari da kažem o ovom poslovniku, koji ćete vi danas usvojiti, koji je izuzetno destruktivan i koji uništava pravo govora poslanika i pravo poslanika za ono za šta ga je narod izabrao. Kršite ne samo ljudska prava, nego kršite poslanička prava. Šta mogu da kažem o ovom vašem predlogu, čiji je predlagač bez časti, obraza, morala i trunke demokratije. U ovoj skupštinskoj sali već je prozvan kao toljaga poslovnika. Da li se vi plašite, predsedniče, da ćemo mi ovde za skupštinskom govornicom izneti da će hleb sada biti deset dinara, mrak po četiri sata itd. Nemojte se toga plašiti, narod to bolje zna. Danas ćete vi ovo verovatno usvojiti i definitivno uništiti i najmanji demokratski status opozicije u ovoj sali.
Ima reč narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što vidimo, danas nam je Vlada u egzilu, pobegla, verovatno plašeći se obaveza, koje treba da preuzme donošenjem izmena Poslovnika, koji bi trebalo da bude kontrola rada Vlade, pa smatraju, pošto ih nema ovde, isto tako će im i taj poslovnik obezbediti da vladaju, a da ih niko ne može videti. Dakle, nevidljiva Vlada je u stvari isto kao i ovaj poslovnik koji predlaže Poslanička grupa DOS. Već pri konstituisanju Narodne skupštine moglo se očekivati da će doći do rigoroznih promena u Poslovniku, pre svega zbog toga što je u ekspozeu premijer Đinđić obećao da će rad Vlade biti transparentan. Ta transparentnost treba da bude takva, koja će obezbediti potpunu tajnost od poslanika u Narodnoj skupštini. Upravo zbog toga i Poslovnik, koji se ovde predlaže, garantuje tu "transparentnost". Pri konstituisanju Narodne skupštine primetilo se da su DOS-ovi poslanici veoma nervozni. Dobili su određene zadatke, koje nisu mogli da izvrše odmah na startu. Ilustracije radi, smetalo im je što su poslanici SRS seli na mesta tu, gde su našli slobodno mesto i naišli su na tvrd orah, na dve radikalske dame, Gordanu Pop-Lazić i Natašu Jovanović. Kad su hteli da nas izbace sa tih mesta, one su se kao tigrice [[smeh u sali]] suprotstavile jednoj grupi agresivnih poslanika iz DOS-a, koji su se povukli, savili repove i pobegli. Dakle, na primeru tih poslanika možemo danas govoriti i o Vladi, koja je sigurno podvila repove i nestala u nepoznatom pravcu. Danas donosimo poslovnik, koji treba Vladu da štiti od poslanika iz opozicije. Zbog toga smatram da svaki put, kada izađem za ovu govornicu, pozdraviću Vladu u egzilu. To sam činio već nekoliko puta, pa čak i kada budem imao prilike i u pojedinostima. Naravno, predsednik Skupštine će me zato opominjati, ali ja govorim istinu. Vlada nikada nije na ovoj sednici, jer ovo nije njena Skupština. Oni su se učaurili i smatraju da poslanička većina DOS-a može da izglasa svaki zakon, makar on bio i kaubojski. Kada smo kod kaubojske demokratije i zakona, primećuje se da je ona zakoračila i u ovaj parlament. Zakoračila je odmah posle revolucije od 5. oktobra. Tim primerom i poslanici DOS-a su nastavili ovde da harače, halabuču, arlauču, isto kao što su to činili i na ulicama. Naravno, taj primer, koji je u demokratiji Amerike, nije nepoznat, ali moram da pomenem samo neke stvari, da na tom kalupu u stvari želite da sagradite parlamentarni život u ovoj skupštini. Naime, indijanski rezervati, zabrane da crnci koriste javni saobraćaj i druge javne prostore su sinonim DOS-ove vlasti i DOS-ovih poslanika. Isto tako i Srpsku radikalnu stranku i ostale političke neistomišljenike, opozicione poslanike žele verovatno, ne bih rekao da ih pošalju u Pionirski park, ali tamo negde gore na terasu, jer ipak vam trebaju po neki put da bi vam napravili kvorum, ako ništa drugo. Kvorum vam je neophodan zato što ste upravo vi ti koji ne poštujete Poslovnik. Ali, neprimena tog poslovnika, za to je isključivi krivac predsednik Skupštine. A da ga primenjuje, ovaj poslovnik bi bio odličan i po tom poslovniku moglo bi se ovde korektno i dobro raditi. Zbog toga, na samom kraju, ovaj poslovnik, koji ćete vi danas iz DOS-a usvojiti, je krupan korak jednoumlja i hteli ili ne hteli, to je atak, koji je nastavak vaše revolucije, koji se može samo zaustaviti po staroj izreci - ko se sablje laća... Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a zatim narodni poslanik Zaharije Trnavčević.
Vanredno peto zasedanje Skupštine je zakazano za današnji dan, to je nekom bitno i vrlo važno zasedanje. Normalno da je važno gospodi iz DOS-a, jer njihov cilj je da eliminišu na vrlo fini i kulturan način pred svojim biračima opoziciju. Član 82. Poslovnika nalaže vreme zakazivanja svake sednice. Nije se ispoštovalo to vreme. Zašto? Poslovnik koji je došao u moje ruke 26. februara 2001. godine predstavlja nečuven presedan, jer to pitanje rada svake skupštine, pa i ove naše, ne može se za jedan dan rešiti u korist vlastodržaca. Bilo bi ljudski da smo sve to dobili na vreme i kao narodni poslanici to kvalitetno razradili. Dali svoje pravo viđenje o tome za nas kvalitetnom poslu. Na reviziju je stavljeno 158 članova. Taj posao zaslužuje makar minimum vremena da bi se to sve sagledalo, 227 članova važećeg poslovnika je stavljeno pred nas kao novi vid rada. Zašto se to danas čini? Znamo mi srpski radikali razlog tog načina rada? Nije vama, gospodo iz DOS-a, važno šta ćemo mi reći, odnosno kakve primedbe imamo. Vama je dovoljno da samo budete prisutni u ograničenom broju, jer ni kvorum niste u stanju da obezbedite. A narod je sudija i kad to sve narod vidi vi tada dobijate alergiju koja vas prati više dana. Pustite svakog poslanika da koristi svoje pravo koje mu Poslovnik obezbeđuje, a to je vreme. Zašto se vi plašite naših istupa, zašto vi gospodo ne uvažavate nas kad izađemo za ovu govornicu, razlog tražite u vama. Predlogom člana 82. stav 3. novog poslovnika se predlaže kad se organizuju i održavaju skupštine. Predlažem da se skupštine ne zakazuju za vreme verskih i državnih praznika. Mislim na Božić, Uskrs itd. Smatram da ovaj poslovnik treba da pretrpi promene, ali ne na ovako buran i hitan način. Znam da Skupština treba da fabrikuje veliki broj zakona, ali treba i to da se zna, da svaki taj novi zakon treba da pretrpi kvalitetnu skupštinsku analizu, a ne samo da prođe zbog prolaza kroz Skupštinu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević.
Poštovani narodni poslanici, nisam jedini, verovatno nisam jedini koji je juče, odnosno kada smo pre neki dan dobili poziv za ovu sednicu predviđao upravo ovakav tok današnje sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Znalo se da ćemo čuti ponovo slične žalopojke i brige da se sačuva demokratski duh, koji je odražavao sadašnji Poslovnik Narodne skupštine Srbije. Molim vas, poslanici opozicije žele u stvari da se javnosti predstave kao veliki branioci nečega najdragocenijeg što ima svako društvo, a to je osećaj i smisao demokratije. Kasno gospodo. Kasno. Kasno, jer vi ste izabrali pogrešan trenutak kada ćete da budete opozicija. Trebalo je da budete opozicija onda kada su se donosile sudbonosne odluke u ovoj istoj Narodnoj skupštini. Vi ste tada, po pravilu, skoro ćutali. Kao što će ova sednica biti uneta u zapisnik i u istoriju, u arhiv Narodne skupštine, tako su unete i prethodne sednice, iz kojih se vidi da su krupna i kapitalna pitanja, kada ste vi bili većina i krojili kapu ovom narodu, završavana 1999. i 2000. godine za tri sata, skoro bez diskusije. Onda niste uopšte imali potrebu, gospodo narodni poslanici tzv. opozicije, da iznesete neke svoje argumente. Donosili ste Zakon o informisanju, Zakon o univerzitetu, Zakon o korišćenju poljoprivrednog zemljišta 2000. godine, jedan glup i stupidni zakon, koji nijednim slovom nije mogao da nađe kontakt sa životom. To je sve prošlo bez ikakve diskusije. Ima jedna poslovica, narodni poslanici, dragi prijatelji, koja kaže: "Živ mi Todor da se čini govor". To je suština i motiv vašeg istupanja ovde, a ne interes naroda. Vi ste upravo zato i najčešće opominjana poslanička grupa da se ne drži teme, neću da kažem, zbog replike.
Molim vas, prekinite sa dobacivanjem.
Kao i da odstupa od dnevnog reda, zbog toga što jednostavno nemate argumente. Drugo, što vaš dolazak ovde za Narodnu skupštinu nije interes i dobrobit naroda, nego želja za nekom promocijom, da se predstavite kao neki govornici, oratori itd. Narod je to pročitao.
Molim vas da ne dobacujete.
Moram da vam kažem, da sam ja svake nedelje na putu u bar dva-tri sela, pa mogu da vam kažem da su reagovanja čak i vaših nekadašnjih simpatizera i članova, veoma loša i nepovoljna po vas i to biste morali da uzmete u obzir, jer vas zaista i bez ikakvog zakona neće na sledećim izborima biti u Narodnoj skupštini. Mislim ovako, da svaka poslanička grupa ima dovoljno prostora i načina da iskaže svoj stvarni interes, da se donose dobre odluke. Kako i na koji način? Zato postoje poslanički klubovi. Povodom bilo kojeg zakona, zašto se ne bi dogovorilo, da, taj zakon ima loše strane, ima dobre strane, mogu da se poprave te stvari i da izađu, recimo, dva-tri poslanika da govore. Ne. To vama nije želja. Vi želite, draga gospodo poslanici opozicije, da se u stvari rehabilitujete, kako ste vi pravi branioci demokratije. Ja vas pitam, gde vam je bila petlja, gde vam je bila hrabrosttokom 1998, 1999. godine. Molim vas, tri sata je u ovom narodnom parlamentu trajala rasprava o predlogu koji je doneo Ahtisari. Tri sata. Legli ste na rudu. Jedno drugo pitanje o Kosovu, da gospodo, kapitulirali ste, gospodo. Niste ni malo, ni malo niste imali petlje da se usprotivite postojećem režimu koji je doveo ovu zemlju u katastrofu. U tome je suština. Kao što je rekao predsednik Narodne skupštine Maršićanin, da ste vi zaista rukovođeni željom da ovaj narodni, visoki dom donosi pametne, dobre, narodu bliske odluke, ne bi bilo potrebe da se menja ovaj...
Vreme.
Upravo završavam ovaj poslovnik, ali to nije vaša želja. Vi želite da paradirate ispraznim govorima, koje narod ne želi da sluša. Zaista ne želi.
Replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što DOS ima i tih istaknutih kadrova iz Titovog vremena u svojim redovima, jer oni su vam najbolja legitimacija. Mi se sećamo vremena kada se Zaharije Trnavčević zalagao za dogovornu ekonomiju, solio pamet seljacima, a u Vladi Srbije smo shvatili koliko su golemi problemi na selu i u poljoprivredi, upravo zbog decenijama primenjivanog onog koncepta koji je tako zdušno ovaj gospodin propovedao i propagirao na državnoj televiziji. U Titovo vreme, od njega oči nismo mogli da otvorimo. Skakao je na traktore, junice podvodio, propagirao veštačku oplodnju, učio seljake kako se ore njiva. Sada se našao među vama DOS-ovcima, kao jedan od vrhunskih ideologa. On bi terao sada poslanike da ovde primenjuju principe dogovorne ekonomije. Šta će nam skupština, šta će nam debata, mogu se sastati predstavnici poslaničkih grupa i o svemu se dogovoriti. Naravno, nije loša ni poneka trgovina u tome svemu, tome ste vi skloni, a znamo i iz ranijeg vremena. Znamo iz ranijeg vremena kako su preko noći ovde socijalisti od manjine postajali većina. Sada svi ti koji su u tim trgovinama učestvovali, sada su svi u DOS-u. Sada su svi demokrate. Ja sam u zatvoru morao po kazni svake nedelje da gledam ovog čoveka na televiziji, kako propagira samoupravni koncept poljoprivrede. [[Aplauz radikala.]] Zatvorska uprava je dozvoljavala samo taj program. [[Smeh.]] Ništa drugo nije moglo da se gleda. Sada mi on drži predavanje o demokratiji. Kada pogledam u tog čoveka, uplašim se da možda nije i Tito ustao. Dame i gospodo, to vam možda izgleda smešno, nije smešno to je tragično. Tragično je da nam novu demokratiju propovedate iz usta Titovih kadrova. Ti propovednici znaju kako je izgledala Titova demokratija, zdušno su je provodili, a i vas podučavaju. Ovim projektom izmena Poslovnika vi nas zapravo postepeno, tiho vraćate u period Titove demokratije. U Titovoj demokratiji je bilo propisivano kako će poslanici da glasaju, kada će da aplaudiraju...
Vreme.
Teško onome ko se negde suprotstavi. Kaže nauka da su dinosaurusi odavno izumrli. Verovatno je nauka u pravu. U principu, dinosaurusi su odavno izumrli, ali još nisu svi izumrli. Poneki je zalutao i u ovu skupštinu. Dinosaurusi iz Titovog komunističkog vremena da uvode novu DOS-ovsku demokratiju. Ta DOS-ovska demokratija ne može napred da kroči, da kroči da nešto novo ponudi. Vraća se onome starom. U prošlom mandatu SRS je jedina glasala protiv Plana Ahtisari-Černomirdin, jedina. Mi smo se odlučno suprotstavljali NATO paktu i danas smo protiv NATO pakta i Amerikanaca. Vas DOS-ovce je NATO pakt doveo na vlast. U tome je razlika. U prošlom mandatu, kada je državna televizija ometala direktan prenos Dragana Veselinova, koliko god da smo i onda bili i danas smo protiv Veselinova, ali smo javno protestovali zbog tog ometanja.
Gospodine Šešelj, vreme za repliku je tri minuta, biću prinuđen da Vam oduzmem reč. Već sam Vas dva puta opomenuo.
Evo, odmah završavam. Dakle, SRS i njeni poslanici i ovde su često izlazili dok su bili u vlasti, na megdan malobrojnim opozicionim poslanicima, na žestoke verbalne duele, ali nikada ništa nismo učinili da im se spreči pravo da govore i da budu ravnopravni sa ostalim poslanicima. Ne zaboravite, naša dva člana Upravnog odbora tadašnjeg RTS-a napustila su demonstrativno Upravni odbor, i Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić, zbog nedemokratskog ponašanja državne televizije. Sadašnja državna televizija neuporedivo je gora od one prethodne. Ta je televizija sada sa ličnim pečatom DOS-a.
Za repliku se javio narodni poslanik Branislav Ivković, a potom Zaharije Trnavčević.
Javio sam se za repliku zbog toga što je ovde pomenuto da su socijalisti preko noći od manjine postali većina. Samo da kažem da je to potpuno normalan vid rada i potencijalne saradnje u svakom parlamentu, verujem da će vrlo brzo biti i u ovom, a to je da partije koje se nađu u parlamentu prema volji građana Srbije imaju apsolutno pravo, prema stanju u zemlji, ciljevima zajedničkim, u interesu građana Srbije da se udružuju. SPS, koja je imala 123 poslanika, opredelila se za saradnju sa još jednom parlamentarnom strankom i formirala većinu i formirala Vladu, koja je vrlo dobro i stabilno radila u dugom periodu. U pogledu plana Ahtisari - Černomirdin želim da kažem jedan kvalitet više, velika je stvar što su poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije imali pravo da razmatraju plan Ahtisari - Černomirdin, da kažu svoje mišljenje,i za i protiv. Mi nemamo pojma šta se nalazi u planu za Jug Srbije. Ne znamo šta se događa, a zabavljamo se sa zakonom o ukidanju zakona koji i dalje ostaje na snazi. Hvala lepo.
Replika, Zaharije Trnavčević.
Dakle, zaista ova današnja sednica i pretposlednje izlaganje govore koliko je umesno i potrebno da se promeni Poslovnik. Poslovnik je manjkav u stvari u jednom delu. Što ne može, a to nije moglo ni jedna skupština na svetu, da nekako spreči da za ovu govornicu izlaze ljudi koji će da čitaju telefonske imenike, da pričaju sve i svašta jer nemaju argumenata. Gospodin Vojislav Šešelj je pričao o tome kako je on teran u zatvoru da gleda onu moju emisiju. Ništa nije naučio. Ništa nije naučio. Naučio bi bar neke stvari, a to je da u Sremu, kao što je jednom savetovao, pre nekoliko meseci, ne treba saditi kivi i neke druge biljke, nego ono što u Sremu najviše uspeva. Ništa nije naučio. "Ništa, ništa ne nauči pačurlija ta, nego što je i pre znala, ga, ga, ga". Dakle, to je, dragi moji prijatelji, jedan bolan, jedan žalostan, jedan neprijatan dokaz da poneki obrazovani ljudi, sa nekim titulama itd. ovde ne izlaze zato da budemo konstruktivni, da sagradimo, da otklonimo mnogo toga što ste vi upravo ostavili nama u nasleđe, gde god pipnete to je rupa od problemčina ... Smejte se vi, niste ni svesni šta ste uradili. Ni svesni. Tužno.
Molim vas da ne dobacujete, gospodine Nikoliću, opominjem Vas ... (Aleksandar Vučić, s mesta - Kako Vas nije sramota, sve vreme dobacuju, nikoga ne opominjete) ... pa, baš ne ovako. Ipak ima mere. Ipak ima mere i granice. Replika, naravno.
Dame i gospodo, moram da izrazim iskreno žaljenje što nisam dozvolio da me u zatvoru prevaspitaju. Gospodin Zaharije Trnavčević je bio u mom prevaspitnom programu. Ali, dok sam bio u zatvoru nisam hteo da slušam zatvorsku vlast. Često sam zbog toga išao u samice. Nisam hteo ništa u zatvoru da radim, ni da prihvatam njihovu prevaspitnu nastavu i nisam hteo da gledam emisije koje su bile opšte obavezne. Ja sam i zbog gospodina Zaharija Trnavčevića kažnjavan dodatno u zatvorima. Nije mi bio simpatičan. Nisam mogao da slušam gluposti. Za mene je sve što je titoističko bilo glupo. Ja sam bio pobunjenik protiv titoizma, a on je varao seljake po Srbiji, upućivao ih u Zeleni plan, išao od jagnjetine do prasetine, bio poznat kao komandant jagnjećih brigada, dogovarao raznorazne emisije, uz ličnu korist koju je iz svega toga izvlačio. I, naravno, divio se iznad svega drugu Titu. E, sad, to što se on divio drugu Titu meni ništa ne smeta. Mnogi drugi DOS-ovci su se divili, pa su danas istaknute demokrate, jer danas upravo vlada onakva demokratija za koju se Tito večito zalagao. Ali, ne treba neko ko je pokazao svoja demokratska ubeđenja u Titovo vreme i bio na vrhuncu slave kao režimski, titoistički novinar, da nas koji imamo za sobom veliki ... [[Komentar iz sale se ne čuje.]] Šta je bilo? Što da skratim?
Ne dobacujte, budite ljubazni ...
Nema razloga, da li vam nešto smeta? E, vi bi trebalo da, dobro me podseti gospodin Nikolić, vodite računa i o Ustavu, i o zakonu, i o drugim propisima, da usklađujete i Poslovnik s tim najvišim aktima i svoje ponašanje. Među vama ima veliki broj ljudi koji su izabrani za zamenike ministara, pomoćnike ministara, savetnike ministara, a i dalje su poslanici. To ne može ni po Ustavu, ni po zakonu i nikad ranije nije moglo. Umesto da taj problem rešavate, da ovde postavite pitanje kako taj i taj može, evo možda Vesić, on je savetnik saveznog ministra, kako može da bude poslanik. Ima zamenika ministara ovde. Još im ne znam imena. Molim? [[Komentar iz sale se ne čuje.]] Dodatna nastava vam treba sada, ali posle sednice neka vam dodatnu nastavu drži Zaharije Trnavčević, on je zadužen za mere prevaspitanja ideološko-političkog karaktera. Mene nisu uspeli da prevaspitaju u zatvoru metodama gospodina Trnavčevića (predsednik: vreme), a vas nema potrebe mnogo ni da prevaspitavaju, jer vi kao čili titoisti znate šta je vaš put i kako treba koračati tim putem, ostavljajući naravno prljave tragove za sobom.
Poslednja replika, izvolite. (Pojedini poslanici negoduju). Gospodine Trnavčeviću, primedba je umesna. Gospodine Trnavčeviću, moja je greška. Završena su dva kruga replika i ne mogu vam dati reč, izvinite. Žao mi je.
Ipak ću da kažem ...
Molim Vas, gospodine Trnavčeviću ...
Jedan školovan čovek mogao bi da se stidi neistine i lupetanja.
Molim Vas, gospodine Trnavčeviću. (Poslanik napušta govornicu.) Gospodo narodni poslanici, pošto je 14 časova i 20 minuta, predlažem da donesemo odluku o nastavku sednice u 15.50 časova. Molim da se o tome izjasnimo. Imamo kvorum. Molim vas da se izjasnimo o ovom predlogu. Za 149, protiv dva, uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, ukupno je prisutno 155 narodnih poslanika. Nastavljamo sa radom u 15 časova i 50 minuta. [[Posle pauze - 16,05 časova.]] Predlažem da nastavimo rad. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo raspravu. Stali smo kod davanja reči narodnom poslaniku Zlatanu Jovanoviću. Posle njega će govoriti narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo, pred nama je Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. Reč je o najvažnijem aktu kojim se uređuje način rada narodnih poslanika u ovom skupštinskom domu. Materijal je izuzetno obiman, a koji je ovde predložen, dobili smo uglavnom u toku današnjeg dana, sat pred početak rada Skupštine Republike Srbije. Pitam se i ujedno pitam predsednika Narodne skupštine - da li je ovo vreme od jednog ili dva sata dovoljno da se jedan ovakav materijal prouči i da se kvalitetno učestvuje u diskusiji i odlučuje? Gospodine predsedniče, imam pitanje direktno upućeno Vama. Mene interesuje da li ste Vi pročitali postojeći Poslovnik o radu Narodne skupštine? Mislim na član 82, u kojem se govori o načinu sazivanja sednice Narodne skupštine i o načinu obaveštavanja narodnih poslanika o sednici. Ja nisam obavešten o ovom zasedanju. Čuo sam sa medija, bolje rečeno sa vaše radio-televizije. Mislim da niste pročitali taj član. Ako ste pročitali, onda se naša današnja sednica može smatrati, sa mog gledišta, ilegalnom, odnosno može se smatrati svesnim pokušajem i željom da se jedan deo opozicionih poslanika ne pojavi na današnjoj sednici Narodne skupštine. Deo poslanika, koje sam danas kontaktirao, potvrđuje ovaj moj stav. Ni oni nisu obavešteni o današnjem zasedanju. Upravo su mi neki poslanici DOS-a, uvaženi gospodin Simonović, jutros potvrdili da nisu dobili materijal za ovu sednicu. Prema tome, gospodine predsedniče, ili pročitajte Poslovnik ili smenite sekretara Narodne skupštine, jer Vas ne informiše tačno i precizno o načinu sazivanja Narodne skupštine, i načinu obaveštavanja narodnih poslanika. Što se tiče samog Predloga odluke o izmenama i dopunama Odluke o Poslovniku Narodne skupštine, ja ću izneti nekoliko primedbi koje sam uspeo da obrazujem za ovo kratko vreme od kad sam dobio materijal. Član 9. ovog predloga, stav 1. glasi: "Kandidata za sekretara Narodne skupštine predlaže predsednik Narodne skupštine". Mene interesuje da li se o sekretaru glasa na sednici Skupštine ili na neki drugi način odlučuje, jer nigde u ovom predlogu nije utvrđeno na koji se način imenuje sekretar Narodne skupštine i njegov zamenik. Član 21. Predloga, stav 1. alineja 6, glasi: Administrativni odbor određuje raspored sedenja narodnih poslanika u sali za sednice po poslaničkim grupama. Ovo, zaista, ne treba komentarisati. Valjda je svima jasno u ovoj državi da više ni učiteljice u prvom razredu ne određuju raspored prvaka kad prvi dan dođu u školu. Član 23. Predloga: Način sazivanja sednice i početak zasedanja. Mene interesuje da li će predsednik Skupštine poštovati novi Poslovnik, koji ćete, verovatno, danas izglasati, ako za ovih mesec dana ne poštuje ni ovaj postojeći, kao što smo se uverili. Takođe, rečeno je da se predlozi za izmenu dnevnog reda moraju dostaviti najkasnije tri dana pre početka sednice Skupštine. Član 35. reguliše način dostavljanja amandmana od strane poslanika. Rečeno je da treba najkasnije tri dana pre početka sednice dostaviti amandmane na pojedine zakonske predloge koji su na dnevnom redu sednice. Smatram da su član 25. i 35. u koliziji sa članom 82. po kojem predsednik može da sazove sednicu Narodne skupštine u roku kraćem od sedam dana. To je drugi stav člana 82. Interesuje me da li je ovo minimalno vreme za sazivanje sednice na drugi način određeno, jer ovde ne postoji takva odredba, što znači da postoji opasnost da predsednik Narodne skupštine tendenciozno koristi ovaj stav.
Gospodine Jovanoviću, opominjem Vas na vreme.
Znači, može tendenciozno koristiti član 82. stav 2. i sazivati sednicu Narodne skupštine u roku koji je kraći od tri dana, tako da na taj način isključi mogućnost poslanika da intervenišu po dnevnom redu i po podnetim predlozima zakona i drugih odluka.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, o ovom poslovniku ću mnogo više govoriti kada bude rasprava u pojedinostima, zato što sam se noćas založio da detaljno proučim vaše predloge i da najpre odgonetnem ono što je bilo lako za odgonetanje, to šta je svrha ovim izmenama, a onda i da napišem nešto što bi bilo prihvatljivo za razumne i normalne ljude u Narodnoj skupštini. Ali u načelu, mada su na medijima ove promene Poslovnika pompezno najavljivane, predstavljane kao revolucija, okršaj sa onima koji ne shvataju šta je posao Narodne skupštine, okršaj sa opstrukcijom, mi danas imamo samo delimične izmene Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Jedan od razloga zašto niste podneli predlog novog poslovnika, a trebalo je, i mislim da svaki novi saziv Narodne skupštinetreba da usvoji Poslovnik o radu Narodne skupštine, jedan od razloga, ponavljam, je taj što bismo mi onda imali pravo da uložimo amandmane na sve one članove koji sa naše tačke gledišta nisu prihvatljivi, sa tačke gledišta opozicionih narodnih poslanika. Drugi razlog je što vi možete da koristite i postojeći Poslovnik, naravno, ako ga nagrdite. Ovaj poslovnik, na kome sada intervenišete, je već jednom nagrđivan, ovaj poslovnik je izvorno usvojen 1993. godine u Narodnoj skupštini Srbije, na moj predlog. Godine 1994. poslanička većina, koju su sačinjavali SPS i Nova demokratija, već je jedan deo prava narodnih poslanika uskratila ovim poslovnikom koji predstavlja izmene i dopune tog poslovnika, a danas se pripremate da taj posao dovršite do kraja. Razumem liderčiće iz DOS-a, razumem i mlade poslanike iz DOS-a. Oni ne znaju kako to izgleda kada je čovek u opoziciji. Misle da je ovo za večita vremena. I mnogo im je dosadno, mnogo im smeta kada opozicioni poslanici govore, možda čak i kad jednu istu temu okreću na stotine različitih načina, ali me čude stariji poslanici, neki su danas izlazili za govornicu, i čude me lideri DOS-a - čudi me Koštunica, Đinđić, i "alfa i omega" DOS-a, Batić, ili da kažem, JULDOS-a, Vladan Batić. Oni me čude, zato što vrlo dobro znaju kako izgleda diktatura većine, nosili su je na svojim leđima. Vrlo dobro znaju koliko su truda ulagali za ovom govornicom da poslaničku većinu ubede da poslanika treba saslušati, da je dobar samo onaj poslanik koji na predlogu zakona radi, a da je jako loš onaj poslanik koga se ne dotiče predlog zakona. Nekada je bilo smešno posmatrati ogroman broj poslanika SPS-a, od kojih se u toku trajanja sednice niko ne javi za reč. Danas se promenila ta situacija, danas poslanici DOS-a čine upravo ono zašta su optuživali poslanike SPS-a, da ih rasprava ne interesuje, da su došli da sačekaju kada će da podignu ruke, da glasaju, i da bi im mnogo odgovaralo da što pre podignu ruku. Po mogućstvu, u 10,15, da se tu iskupe, popričaju ujutru, rasprava da počne, da se odmah završi i da se odmah glasa. A nije to dobro ni za parlament, ni za državu. Dobijaćete osakaćene predloge zakona. Ja sam imao prilike u ovoj skupštini da budem poslanik vladajuće većine i manjine. Znao sam kada predlozi zakona nisu dobri. Znao sam kada su opozicioni poslanici potpuno u pravu. Znao sam i kada su opozicioni poslanici, u vreme kad sam ja bio u opoziciji, potpuno u pravu, pa ipak ponekad nisam glasao za njihove predloge, zato što su se prema Srpskoj radikalnoj stranci ponašali kao prema nekome ko je tu u Skupštini slučajno. Vi ćete tim pre dobijati loše zakone, vi imate lošeg sekretara za zakonodavstvo u Vladi Republike Srbije. To je žena koja je po nepotizmu ušla u Vladu, a ne po stručnosti, a trebalo bi najbolje da poznaje zakonodavnu materiju. Trebalo bi da bude ekspert, a ne pravnik koji je diplomirao, ali nema pojma o tome kako treba da izgledaju predlozi zakona. Pa videli ste zakone sa prošle sednice. Je li to ličilo na predloge koje dostavlja jedna ozbiljna Vlada? Ja sam se založio da amandmanima utičem na vas, da pokušam da vas sprečim da ovde sprovedete diktaturu većine, a 126 glasova ne znači da baš može da se izglasa. Ubeđen sam da je ovaj poslovnik, da su ove izmene uperene isključivo protiv poslanika SRS. Najviše smo uradili u ovom sazivu, nismo se sa vama ni o čemu dogovarali, što bi bilo neprincipijelno. Neko je rekao da će Srbima da se zaledi osmeh na licu. Mislim da ste sevi dogovarali da sprečite radikale da ovde, koristeći govornicu, oči u oči sa javnošću, iznose svoje stavove. Ovde nema poslušničkih medija, ovde nema prodatih duša, novinara, ovde je samo poslanik, govornica i javnost. Odavde, pri direktnom prenosu, ne može niko da vas interpretira i mi ćemo ovu govornicu koristiti sve dok na njoj bude moguće da narodni poslanik govori. Neće nas interesovati ni to da li ima TV prenosa. Ja vam savetujem da ih ne ukidate i da parlamentarizam ne isterujete na ulicu. Ali, ako ih ukinete i ako donesete još rigorozniji poslovnik, nećete sprečiti poslanike SRS da o predlozima zakona diskutuju, kako bi time predstavljali i svoj program. O ostalom ću govoriti u pojedinostima. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvršene su već medijske pripreme i narodu je već rečeno kako će ovo biti jedan novi, demokratski poslovnik, poslovnik, kako to reče gospođa Čomić, koji će novom politikom, novim miljeom, rekao bi neko, neka čuda nova se donose, nešto se loše briše i ukida, a nešto novo i dobro za poslanike i narod se donosi danas u Skupštini. Istine radi, i javnosti radi, ni jedna norma, koju sadrži vaš predlog poslovnika, odnosno izmena i dopuna, nije nikakva demokratska norma, nikakva demokratska odredba. Sve, od prve do poslednje, izuzev onih jezičkih redakcija, o kojima ću kasnije govoriti, su restriktivne, i to rigorozno restriktivne, i nema ni jedne koja daje šira ovlašćenja poslanicima ili nekakva prava poslanicima, ni jedne jedine norme. Koga hoćete od pravnika, gospodina Šabića, hoće li gospodin Jočić, hoće li gospodin Jovanović da izađe, da mi pročita jednu jedinu normu, koju su napisali, kojom poslanici dobijaju nekakvo pravo, veće od onoga koje ste imali ranije? Nema ni jedne. Ona prava koja su imali poslanici, sada su rigoroznim restrikcijama umanjena do te mere da se ukida nešto što je predstavljalo suštinu demokratije u našoj zemlji, elementarne demokratije. Ne može se reći da je do krajnjih instanci, krajnjih granica bila razvijena, ali suštinu parlamentarne demokratije predstavljalo je sprovođenje načela "Audiatur et altera pars" da se čuje druga strana i mogućnosti replika, odgovora na repliku - tzv. duplika. A vi ovim poslovnikom želite to da ukinete. Javnosti radi moram da kažem da nema više prava odgovora na repliku. Dakle, postoji samo replika i to ukoliko je neko direktno pomenut ili direktno njegova funkcija i to uvredljivim tonom pomenut. Dakle, pokušava se na svaki način da zamre diskusija u ovom parlamentu. Nije ovo Vlada Republike Srbije, koja treba da se završi za petnaest minuta ili za sat vremena. Ovo je Narodna skupština Republike Srbije, ovo je najviše zakonodavno telo, vrhovno legislativno telo ove zemlje i tu mora mnogo drugačije da se radi. Postavlja li se pitanje šta je to što je dobro i jednom jedinom poslaniku ove skupštine, osim što ćete dobiti za rezultat mogućnost da vam radikali ne izlaze na replike, da manje odgovaraju i da imate manje problema. Dobro, shvatili smo da je to, ali to kažite narodu. Nemojte narodu pet dana pre sednice Narodne skupštine Republike Srbije da pričate bajke o veličanstvenom Poslovniku, o tome kako je to nekakva nova demokratska tekovina, tekovina nove politike, nećemo više staru politiku itd. Šta se to loše dogodilo na prethodne četiri sednice? Šta je to bilo loše? Da li to što smo kritikovali, to što vam se ne sviđa šta kažemo? Hoćete da ukinete ono što govorimo, da nam zabranite to? Možete to i bez Poslovnika, možete to nekim drugim aktom. Donosio je Gaša Knežević dekret, iako je on vanredni profesor, a Šešelj redovni, da ga skloni sa fakulteta, pa možete i vi, dekret donesete, ne postoji opozicija, šta će vam radikali i gotovo, i svi problemi su rešeni. Što se tiče jezičkih izmena, o kojima su neki govorili, ta jezička redakcija je urađena katastrofalno. Molim sve poslanike, pogledajte član 27, na koji je napisan amandman, nasmejaćete se slatko, pretpostavljam. Ubačena je reč "svakoga" potpuno bespotrebno, besmisleno, čak predstavlja ne baš čistu vrstu pleonazma, ali onako bez ikakve potrebe stavljena i ne zna se uopšte o čemu se radi. Imaćemo prilike i u priči o pojedinostima da govorimo jasno o svim tim detaljima, jer smo podneli amandmane. Pokazaću vam da te stručne službe, koje su konsultovane, nisu u stanju da pismeno napišu i ovu karticu od četiri reči, ne računajući ime i prezime. Ne znaju gde se pišu malo, a gde veliko slovo. To je, pogledajte ljudi, zaista neverovatno. I onda nam govorite o stručnim službama, čiji su zahtevi prihvatani na ovakav ili onakav način. Mislim da je ovde u pitanju nešto drugo. Ovaj rigorozno restriktivan poslovnik donosi se zbog nečeg drugog, zbog činjenice da se u Srbiji živi sve teže. I zaista sve teže u svakom pogledu, u političkom smislu, nacionalnom smislu, preti nacionalna katastrofa i na jugu Srbije i na severu Srbije. Niko Narodnu skupštinu ne upoznaje sa takozvanim Čovićevim planovima, mi o tome ovde ne razgovaramo, mi ne znamo, ali je važno da se to sazna preko državne televizije i nekih drugih medija, to se prevodi na albanski jezik, pa će pre Albanci da saznaju od srpskih poslanika. I mnoge druge stvari, da ne pričam o tome da u Srbiji nema struje, o tome se ne raspravlja, da u Srbiji štrajkuju prosvetari, zdravstveni radnici i to zbog onih obećanja koja ste im vi davali. To je suština. (Jedan glas: Vreme je.) Ne morate da budete nestrpljivi zbog tog jednog minuta. To vam samo pokazuje i potvrđuje moje reči, zato što vas boli svaka izgovorena reč, koja se razlikuje od onoga što vi mislite. Mislite da je taj osmeh ili podsmeh nešto čime ćete rešiti probleme. Nećete. Suviše su ozbiljni, da bi se stvari na takav način rešavale. A u Skupštini je neophodno da se raspravlja, da se razgovara. Evo, još jedanput, ko hoće da ga prozovem, da odmah izađe za govornicu da mi pročita tu jednu jedinu normu, koja osim jezičkih redakcija nije restriktivna. Ja kažem da nema ni jedne. (Predsedavajuća: Podsećam Vas na vreme.) Dakle, suština je u jednoj globalnoj prevari. Dok narod živi teško, dok se narod muči, mi ćemo da ga zamajavamo da pričamo o novim tekovinama, novoj politici, novim poslovnicima itd. Nemojte da se Vlasi dosete, pa da pričaju o ključnim problemima u Srbiji i na to su naučeni svi mediji u zemlji. Svi će da pričaju, da sprovode hajku i o hapšenju jednoga. Šta će da rade neki, da postavim to pitanje, kada danas ili sutra puste Milanovića, čujem da će danas ili sutra da ga puste. Kome će to da objasne zašto je neko dvadeset dana bio u zatvoru. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, opominjem Vas za vreme i za temu na dnevnom redu.) Upravo ću završiti. Ja vas pozivam da još jedanput pogledate Poslovnik. Oni koji nisu stigli da ga pogledaju, oprostiće mi predsedavajući što ću ovo reći, mi smo ovo sinoć dobili i nismo imali dovoljno vremena da se pripremimo. Onoliko, koliko smo videli na prvi pogled, toliko amandmana smo napisali. Ali, pošto znam da dobar deo skupštinske većine nije pogledao Poslovnik, molim vas da pogledate tačno šta se to dešava i kakve su to promene. Možda će utoliko svoja mišljenja promeniti, osim ako odluka o ukidanju opozicije već nije doneta. Hvala vam.
Ima pravo na repliku narodni poslanik Jočić.
Molim vas, apelujem na zdrav razum svih, socijalista, radikala, DOS-a i svih drugih. Nemojmo da mučimo ove koji nas gledaju. Poslovnik je samo jedan mali, mali akt, koji će urediti kako mi da radimo. Verujte mi, ne možemo da stavimo da nam bude načelo opstrukcija. Ne možemo da stavimo načelo da pričom, besprekidnom, mučenjem putem napisanih govora, 45 sa ove strane i 45 sa one strane, da ceo dan, dva dana raspravljamo. Ljudi, ovo košta. Dajte, molim vas... [[aplauz]] , ova četiri mikrofona nisu egzibicionizam. Srbija je u vrlo teškom položaju zato što je deset godina zapuštana. Ko je zapuštao, ni to nije bitno. Bitno je da mi, prijatelji dragi, i vi, radikali, koji ste posrnuli, i svi drugi, koji će opstati, nađemo način kako da izađemo iz ovoga. Nije ovo bojno polje, prijatelji moji, nije ova skupština sve i svašta. Mislim da ste shvatili, neću više da pričam. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam očekivao da će na ovako nekorektan način da se ponaša gospodin Jočić, posebno zbog toga što smo bili istovremeno poslanici 1993. godine i sećam se šta je govorio. A posebno zato što sam mu pružio priliku da izađe za govornicu, očekujući da će da kaže ono što sam ga pitao, da mi pročita tu jednu jedinu normu koja je demokratska, da mi pročita jednu jedinu reč kojom neki poslanik dobija šira ovlašćenja. Niste je pročitali. Počeli ste da pričate o egzibicionizmu. To što vi radite, to je egzibicionizam. Najviše je posrnuo Vojislav Koštunica i na najgori način je posrnuo. Jedan dan neće da primi Karlu del Ponte, onda je primi. Sutradan prima Havijera Solanu, zločinca. Kaže pravo i pravda, pa prima zločinca osuđenog na 20 godina zatvora. Vi govorite o tome ko je posrnuo! Da li će neko da dobije manje ili više glasova, ali da najveće zločince na takav način prima, a da nevine ljude hapse i da to podržava i hoćete da kažete da je to demokratija! [[Aplauz poslanika SRS.]] Sad ću nešto da pročitam gospodinu Jočiću, da ga podsetim na njegov egzibicionizam 1993. godine. Gospodine Jočiću, našli smo stenografske beleške, šta ste govorili 1993. godine, upravo o Poslovniku. Ne o nekom drugom aktu, nego o Poslovniku, što će javnosti biti prilično interesantno. Gospodin Jočić se javio iza poslanika Steve Dragišića i predsednik Dragan Tomić mu daje reč. Jočić govori o Poslovniku, inače vrlo dugo govori, mogu celu knjigu da vam pokažem. Sve to govori Jočić, valjda je iskoristio ova četiri mikrofona kao egzibicionista. Kaže: "On se donosi u momentu kada vladajuća stranka misli da može da konstituiše demokratski režim bez konkurencije stranaka, a da se radi o prividnoj atmosferi demokratičnosti". To je, gospodine Jočiću, ono što sam vam danas rekao, s tim što je ovaj poslovnik mnogo gori od onoga, koji smo tada usvajali, kao što to znaju svi u ovoj skupštinskoj sali, pa i Vi. Kao i svi oni koji su pročitali, pa im je to potpuno jasno. Kaže: "Poslovnik se donosi u momentu kada srpski aktuelni politički režim želi da stvori nešto što se zove demokratija, kao puka etiketa bez sadržaja. On se, takođe, donosi u momentu kada se sprečava ili onemogućava sve ono što prikazuje drugačije mišljenje, koje bi bilo opasno i dovelo u pitanje koncepciju sadašnje učmale vlasti". Potpuno tačno, gospodine Jočiću. To su razlozi, zbog čega vi donosite još rigorozniji i restriktivniji Poslovnik od onoga kakav je donošen 1994. godine. To je suštinska razlika između nas. A ja Vas i dalje pitam, i deset puta ću izaći za govornicu i reći Vaše ime, ako Vam to znači za repliku, pročitajte mi tu normu koja daje bilo kakvo ovlašćenje ili bilo kakvo pravo nekom od narodnih poslanika. Pročitajte mi tu normu koja daje bilo kakvo ovlašćenje ili bilo kakvo pravo nekom od narodnih poslanika, osim što mu se ukida ono pravo koje je već imao po ovom poslovniku, i pravo na repliku i pravo na izlazak da komentariše tuđe amandmane, jer to nije interes samo podnosioca amandmana i šefa poslaničke grupe, već cele Narodne skupštine i svakog poslanika, kao što je to nekada bilo. I to u vreme kada smo bili obojica opozicija, to je suština. Nemojte da dalje pričate ... (Predsednik: Vreme.) ... o posrnućima i o Fjori Brovini, koju je pustio iz zatvora, da pričate i o Bogoljubu Arsenijeviću - Makiju, koji još nije u zatvoru, ni o onima koji su linčovali Milanovića, ali zato znate neke druge da stavljate u zatvor. Nemojte molim vas o posrnućima da govorimo.
Karlu Del Ponte nije doveo Vojislav Koštunica u Srbiju, doveo je Vojislav Šešelj. Vi govorite, cenjeni kolega, o priči, a ja govorim o suštini. Sve vreme se ovde govori o priči, koliko će ko da priča, da li će to biti duže ili kraće. Skupština nije pričaonica, znate, Skupština je fabrika. Proizvodi zakone i proizvodi regule po kojima će se građani Srbije ponašati. Fabrika može i da malo proizvede, a da to bude kvalitetno, nego vi ne znate. Jedna jedina stvar je kako mi shvatamo ovu skupštinu. Da li je shvatamo kao neograničeno maltretiranje svega i svačega ili kao broj ljudi 250, koji će u ime naroda, dece, bilo koga, da donese odluku, kako će se u Srbiji živeti. Vi samo govorite o priči. Ja govorim o suštini. Suština je ko će, kako i gde koga da kontroliše. Ovaj poslovnik može da se bavi, da vi ili ovaj ili onaj govori sat, dva, pet, međutim, to nije bitno. Bitno je da li ćemo mi da kontrolišemo Vladu. Po prvi put ovaj poslovnik ima nešto što je njegova kvintesencija, suština, a to je da ne samo poslanik, ne samo partija, nego i odbor može, kada god mu padne na pamet, da pozove ovde ministre i da kaže ... (Glas iz sale: gde su ministri?), položite nam račun. To do sada nije bilo, normalno vi to ne možete (Glas iz sale: gde su ministri?)
Molim vas da ne dobacujete.
Ministri i ne moraju da budu u Skupštini, ministri su izvršni organ, oni po pravilu ne bi trebali i ne bi smeli da budu ovde.
Zašto da ih zovemo ovde?
Da polože račune. Da li ste vi radikali smenili ikada ijednog ministra socijalistu za poslednjih 10 godina?
Dame i gospodo narodni poslanici, samo bih rekao za ono što je rekao gospodin Jočić, da je to naravno notorna neistina, koju znaju svi Srbi i građani Republike Srbije i oni koji nisu dakle Srbi, vezano za Karlu Del Ponte. Karlu Del Ponte je primio Vojislav Koštunica, a Vojislavu Šešelju nikada na pamet ne bi palo da prlja ruke, da sedne ili da se rukuje s Karlom Del Ponte, a posebno ne sa zločincem Havijerom Solanom, kome je Vojislav Koštunica postavio crveni tepih. U tome je razlika. Moram nešto da vam kažem. Kada govorite o pričaonici, čudi me da se tako ponašate i da to govorite, gospodine Jočiću. Predsednik ove skupštine, gledam ga pet dana pre ove skupštine, gledam ga i na Televiziji "Politika", da li je tako bilo, gospodine predsedniče, s još nekima ste govorili, da ne treba Skupština da traje dugo, pa to košta, pa to nema nigde, ni u jednom parlamentu u svetu. Pet dana priča na svim televizijama o tome, kako je ovo demokratski pomak, kako je ovo ogroman korak napred, pa kažite u čemu je taj demokratski pomak? Nije tačno to što ste rekli. Danas su pozvani predsednik Vlade i svi ministri Vlade. Da li je tako, gospodine predsedniče? Gde su vam ministri? Nijednog ministra Vlade nema celog dana. Nijednog jedinog. (Glas iz sale: Rade). Nijednog jedinog nema celog dana, ne poštuju Skupštinu uopšte, Skupština ih ne interesuje. Znamo, drže konferencije za novinare, da imaju novine šta da objavljuju. Kažite mi, zašto niste prihvatili interpelaciju? Imate u našim amandmanima, Tomislava Nikolića i mom, imate interpelaciju. Napravili smo predlog interpelacije da uđe u ovaj poslovnik. Zašto ne postoji interpelacija? Mi smo napravili predlog. Usvojićete ga? A, niste obavešteni? Vaši odbori su ga odbili. Jedan od mojih amandmana, koliko su stručni ti odbori o kojima smo malo pre govorili, jedan odbor je prihvatio, a drugi je valjda odbio, ne znajući da je jedan odbor prihvatio, Administrativni prihvatio, a Zakonodavni odbor je odbio. Da li je tako, gospodine Nikoliću? Čak ni toliko nisu bili u stanju da se usaglase, da znaju šta treba da prihvate, a šta treba da odbiju, to je suštinski problem. Nije tačno, Skupština je za sve moguće rasprave, to nije nikakvo mučenje ljudi, nego je to - ko neće da gleda ima da okrene drugi kanal. Neko je rekao ovde, kaže ima problema sa ušima kada to čuje. Neko ima problema sa ušima kome smeta drugačije mišljenje, koji to ne može da sluša. Neka uzme daljinski upravljač, a ako nema daljinski upravljač, može da dođe do televizora, da okrene neki drugi kanal. Ima ovih pevača, pevačica, koliko god hoće. Nema ništa važnije i ništa ozbiljnije od Skupštine. Pogledajte kakva je ozbiljnost? Govorio je danas gospodin Maršićanin o odgovornosti i neodgovornosti poslanika. Mi smo jedina poslanička grupa, SRS gotovo u celini došla na vreme ovde u deset do četiri. Svi ostali su se čekali i mi smo ih čekali. Gde su ministri i predsednik Vlade? Nema ih. (Glas iz sale: Hapse). Nije došao ni na deset minuta, niko, zato što nikoga Skupština ne zanima. O čemu onda govorimo? Kažete da nije važan Poslovnik. Tačno. Nije važan u smislu da može da se poredi sa Ustavom i sa nekim od najznačajnijih sistemskih zakona, ali je važan, veoma važan kao unutrašnji pravni akt kojim se pre svega utvrđuje tok sednice i sve ono što mi treba da činimo. (Predsednik: Vreme.) To ste vi govorili, gospodine Jočiću, i ja se sa tim slažem, to je činjenica. A sada ne mogu da shvatim da je moguće da se na takav način promeni mišljenje i da se promene politički stavovi. Ja vas i dalje molim da mi pokažete tu jednu demokratsku normu koja daje šira i veća prava i ovlašćenja poslanicima, od onih koje su imali po prethodnom Poslovniku, koji nije najbolji, ali je relativno dobar. Hvala.
Dobio sam pravo na repliku.
Samo da se konsultujem, pošto nisam bio prisutan. Izvolite. Izvinite, nisam video da je kršenje Poslovnika, izvinite. Dobićete reč odmah, posle gospodina Nikolića.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde su upotrebljene grube reči upućene SRS-u, neodmerene reči. Znate, ne biram ni ja, zato imate pravo na repliku, ali nemojte da očekujete, da ako ne biram reči, da ću da oćutim tuđe nebirane reči. Postoji razlika između posrnuća i poraza. SRS je doživela poraz na ovim izborima, ali nije posrnula, gospodine Jočiću. Nije se ta stranka uopšte promenila. Pogođena je Srbija na ovim izborima i vreme će pokazati svoje. Posrnuće je kod Vas, gospodine Jočiću. Posrnuće je i kod Vas lično i u vašoj političkoj stranci. Vi ste za ovom govornicom malo pre izrekli nešto čega biste se stideli pre samo tri, četiri meseca. Vi ste rekli, Karlu Del Ponte u Beograd nije doveo Vojislav Koštunica, nego Vojislav Šešelj. Hoćete da kažete, Vojislav Šešelj i još neki Srbi počinili su ratne zločine, zbog kojih je došla Karla Del Ponte u Beograd. Tako sam vas protumačio, a vi imate pravo da ovde... sram vas bilo, sve vas, gospodo narodni poslanici! Vi izrekoste presude pre Karle Del Ponte. Šta će njoj i dokazi i šta će joj svedoci, ona ima poslanike Narodne skupštine iz DOS-a koji su većina, a već sada spremni da izruče svakoga ko im politički u ovoj Srbiji smeta. Za Karlu Del Ponte kažete, da je doveo Vojislav Šešelj ili još neki loši Srbi, a zašto je onda primio Vojislav Koštunica? Da li je posrnuće za vašu političku stranku, koalicija sa Rasimom Ljajićem, sa Jozefom Kasom? Da li je posrnuće za vašu političku koaliciju? Da li su to pregovori sa albanskim teroristima? Je li posrnuće za vašu političku stranku potpuno odustajanje od programa po kome ste postali poznati u Srbiji, vas sedmorica, kombi stranka, Šešelj u fraku je bio vaš predsednik. Vi to zaboravljate. Čekali ste tu da mi svi izgovorimo ono što smo spremili, vi zabeležite teze, pa izađete tobož finije, lepše od radikala izgovorite jedan isti nacionalni program. Gde ste vi danas, gospodine Jočiću? Ja ove reči govorim već devet godina sa ove govornice, a vi ne možete da se prepoznate u ovome što vam citira gospodin Vučić. Sada je za vas Skupština mesto koje nije pričaonica. Sada je za vas sednica Narodne skupštine skupa. Zašto? Šta se promenilo u vama, gospodine Jočiću? Ne verujem da su se vaši stavovi o demokratiji promenili. Tu ste mi 92. godine poklonili knjigu Vojislava Koštunice. Trebalo bi da poštujete tu knjigu, ako je on ne poštuje. Vi ste se na njoj učili politici. E, to je razlika (predsednik - vreme je) između poraza i posrnuća. Hvala.
Gospodin Proroković.
Ne znam po kom osnovu neki poslanici dobijaju pravo na repliku. U članu 100. stav 2. jasno piše da ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. Ne znam ni da li je bilo. Takođe, apelujem ponovo na poštovanje člana 117. Poslovnika o radu Skupštine Srbije, u kome piše da su narodni poslanici dužni da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu, te mi stoga nije jasno kako neki ljudi koji nisu u sali, koji se nisu identifikovali, koji krše Poslovnik, kako dobijaju pravo na reč. Hvala.
Reč je gospodinu Nikoliću data kao zameniku predsednika poslaničke grupe. Ne znam član u kome se kaže da zamenik predsednika poslaničke grupe zamenjuje predsednika. Kao replika ili o poslovniku? Ima reč narodni poslanik Lazar Marjanski.
Gospodine predsedniče, povređen je član 99. stav 2. i član 102. stav 1. Gospodinu iz Demokratske stranke koji je malopre izašao - ja sam se našao uvređenim zbog toga što je rekao da su radikali posrnuli. Ja sam radikal od prvog dana i neću da kažem da je on ovog trenutka pijan, neću da kažem da u prvom redu sede ljudi koji upotrebljavaju drogu itd. Ako on bude nas vređao i mi ćemo njega isto vređati.
Pre nego što reč dam narodnom poslaniku Rajku Baraliću, molim vas da donesemo odluku dokle ćemo danas raditi. Približava se vreme kraja redovnog radnog vremena. Predlažem, ako nema drugih predloga, a ako ih ima da ih čujemo, da radimo do 21 čas, a zatim da odlučimo kako i kada dalje. Da li ima drugih predloga? Izvolite.
Dame i gospodo, smatram da nema nikakvog smisla da radimo duže od 19 časova.
Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, po članu 83. još uvek aktuelnog Poslovnika predviđeno je vreme za rad Narodne skupštine od 10 do 17 časova. Zaista me čudi gospodine Maršićanin, i vi i vaša skupštinska većina prisutna u sali, koja nam predlaže novi poslovnik o kome danas razgovaramo, a nemate nameru da ubuduće poštujete taj poslovnik. Vi ste predložili da Skupština ubuduće radi do 19,30 časova. Predlažem da tako bude i danas. A, što se tiče neke, eventualno, druge odluke nećete moći da je stavite na glasanje, jer član 83. kaže: "Sednice Narodne skupštine održavaju se u vremenu od 10 do 17 časova sa prekidom od jedan čas i 30 minuta, [[ta pauza je trajala duže jer nije bilo kvoruma]] ako Narodna skupština izuzetno za pojedine dane drugačije ne odluči". Ta odluka donosi se po pravilu na početku radnog dana. Nije doneta na početku radnog dana, nego evo sada, ali nećete moći dva puta o istoj stvari da odlučujete, pa da procenite u odnosu na broj prijavljenih i kako bude tekla sednica u 21 sat - a ako se prihvati vaš predlog, a ne moj, verujem da ćete staviti moj predlog na glasanje - da eventualno radimo i posle tog vremena. Hvala.
Neću moći vaš predlog da stavim na glasanje zbog toga što se niste javili kao neko ko želi da iznese predlog, nego da prijavi kršenje Poslovnika. Znači, imate i predlog. Dobro, imamo tri predloga. Da li imamo još predloga? Ako nemamo više, imamo jedan predlog da se radi do 21 čas, jedan da se radi do 19 časova i jedan da se radi do 19,30 časova. Molim vas najpre da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog da se radi do 21 čas. Molim vas da glasate. Za glasalo 111, protiv 54, uzdržanih 6, nije glasalo 28 narodnih poslanika. Konstatujem da smo usvojili predlog i da nema potrebe da se izjašnjavamo o ostala dva predloga. Nastavljamo. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Imam osećaj kao da je za nekoga ili nešto bio minut ćutanja. Poštovani gospodine predsedniče, kolege narodni poslanici, cenjeni novinari, nekoliko rečenica o samoj atmosferi na današnjem zasedanju. Kao i uvek, ponovo nedostaje 70 narodnih poslanika DOS-a u sali. Vi ste, gospodine predsedniče, došli u 10,23 časova, a sednicu ste zakazali u 10 časova. Posle prve pauze kasnili ste 34 minuta. Nemojte da pokvarite utisak. Vi ste jedina svetla tačka u vlasti DOS-a. Poštujte naše vreme, pa će onda poslanici dolaziti na vreme na zasedanje. Reče danas gospođa Čomić da je ovde na sceni novi parlamentarni duh. Dobro vaspitani ljudi o ukusima ne raspravljaju. Dozvolite da svako od nas taj parlamentarni duh doživljava ili izgrađuje na način na koji on misli da je najbolje. Gospodin Jovanović, Čeda, kako ga vi od milja zovete, reče danas da je Parlament mesto gde jedan broj poslanika ima priliku da doživi svoju resocijalizaciju. Nije lepo, gospodine Jovanoviću, nije umesno, nije ni uljudno da tako govorite. Tako se ne obraća narodnim poslanicima. Ako bismo to analizirali, mogli bismo ustanoviti da jedan broj ljudi svoju socijalizaciju doživljava u nekim specijalizovanim ustanovama. Ali, to danas nije na dnevnom redu. Što se tiče samog poslovnika, jasno je da se radi o stvaranju takvih uslova da se, kad dođu na red ozbiljni zakonski projekti - koji kad stignu na način koji ste vi do sada kritikovali kao nedemokratski -onemogući jednom broju narodnih poslanika da u meri u kojoj to žele iznesu svoje stavove, predloge, uverenja, da polemišu sa predlagačima. No, svejedno, vi ćete tu odluku danas doneti. U to nema nikakve sumnje. Naše je samo da kažemo zašto se to čini i čime ste motivisani. Nekad ste grdili druge za istu stvar, a danas vam ti drugi na tu stvar ukazuju s punim pravom. (NEKO OD POSLANIKA JE DOBACIO: Sad drugi grde.) Ne, fini ljudi ne grde. Posebno bih se osvrnuo na ono što ste naveli u svom predlogu odluke u članu 20, a odnosi se na član 51. tekućeg Poslovnika, gde izostavljate, doduše mali deo, rečenicu da Odbor za odbranu i bezbednost neće vršiti nadzor nad službama bezbednosti. To nije nikakva poslovnička “šminka”, to nije tehničko pitanje. To nije samo zbog toga da – kako biste vi rekli – Laza vrši nadzor nad službama bezbednosti. Rekli bi ljudi da ste ostavili kozu da čuva kupus. Matični odbor Parlamenta za ovu oblast treba, u skladu sa zakonom, da ima ovlašćenja i da, između ostalog, vrši nadzor nad službama bezbednosti. U pravu postoji princip “ko može više, može i manje”. Ako ovaj parlament bira Vladu, zašto Odbor, koga takođe bira ovaj parlament, ne može ubuduće vršiti nadzor nad službama bezbednosti? Iza ovoga se krije, naravno, nešto drugo. O tome možemo dugo govoriti. Ipak, da bismo razumeli o čemu se ovde radi, treba reći sledeće. U koaliciji Demokratske opozicije Srbije, u odgovarajućim resorima, došla je na način koji danas garantuje Demokratskoj stranci Srbije, Demokratskoj stranci i – ako i to dodamo – Novoj demokratiji da kontrolišu sve službe bezbednosti. Postoji jedna stvar kada je reč o ovim službama. Nikakva služba državne bezbednosti ne može se potpuno dekomponovati onog trenutka kad dođe do promene vlasti u jednoj zemlji. Vodite računa o tome i vodite računa o tome da ta služba precizno, kao u svim zemljama sveta, beleži sve ono što rade razni ljudi, među kojima se nalazi i veliki broj vas. Bez obzira na ono što vi danas imate utisak da tu službu potpuno kontrolišete, neka vam je srećna služba državne bezbednosti koju neće kontrolisati Odbor za odbranu i bezbednost ovog parlamenta! Zahvaljujem.
Ima reč narodni poslanik Srđa Popović. Posle njega ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, postoje tri razloga zbog kojih sam, kao poslanik Demokratske opozicije Srbije, potpisao Predlog za izmenu Poslovnika. O tim razlozima je bilo ovde reči, što mi je veoma drago. Prvi razlog je efikasnost, drugi razlog je štednja narodnog novca i treći razlog je povratak dostojanstva ili izgradnja dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije. Što se tiče efikasnosti, bilo je puno reči. Manje prilike za zloupotrebe, ali i veća šansa poslanicima da pogode temu, pa da ne pričaju o drugu Titu kad je na dnevnom redu Poslovnik, kao što se dešavalo na prethodnim sednicama. Nadam se da će se manje dešavati ubuduće. O efikasnosti, gospodo, nema mnogo priče. Brojke govore. Ja nemam stenograme sa prethodnih sednica Narodne skupštine, ali imam ovde izveštaj o radu Narodne skupštine Republike Srbije u 1999. i 2000. godini, kada je na vlasti bila Vlada narodnog jedinstva. Taj izveštaj kaže da je 1999. godine održano šest sednica Narodne skupštine Republike Srbije, a usvojeno 26 zakona. Neko će reći da je to efikasnost, da je to štednja. Godine 2000. održano je pet sednica, usvojeno 14 zakona. Mi smo, gospodo, već ušli u petu sednicu i usvajamo deveti akt. Imali smo i konstituisanje Skupštine i izbor Vlade. Znači, mi smo uradili pola vašeg posla u 2000. godini. To nas vodi do drugog razloga ocene efikasnosti, zbog čega će danas biti usvojen ovaj poslovnik, a to je štednja narodnog novca. Kao što znate, na predlog Demokratske opozicije Srbije, broj stalno zaposlenih poslanika u ovoj skupštini smanjen je sa 45% na 33%. To su druge poslaničke grupe prihvatile. Isto tako, danas smo govorili o dužini rada sednice. Demokratska opozicija Srbije, šef njene poslaničke grupe i predsednik Narodne skupštine Srbije, stalno predlažu da Narodna skupština radi do uveče. Znate li vi da poslanici moraju da odrade svoje dnevnice? Kada smo već ovde, ne treba da dolazimo dva puta, da ne štetimo budžet dva puta. To je efikasnost, a ne koliko se priča u Parlamentu. Treća stvar je vezana za nešto čime se neko ponosi, a mi iz Demokratske opozicije Srbije ćemo to promeniti. To je rad Narodne skupštine. U prošloj godini je prosečan poslanik imao između 30 i 40 radnih dana, a 12 meseci plate. To je vrlo skupo za građane Srbije. Mi ne možemo da rasipamo taj novac. Zbog toga, dame i gospodo, molim da uvažimo jednu činjenicu, a to je da košta demokratija, košta i Narodna skupština, ali najviše koštaju oni poslanici koji ne rade. Takvi koštaju više od onih koji rade. Treći razlog, dame i gospodo, zbog kojeg je Demokratska opozicija Srbije predložila izmene Poslovnika je povratak dostojanstva, bolje rečeno izgradnja dostojanstva ovog doma. Naše skupštine su poslednjih nekoliko godina dosta ličile na cirkus. Danas slušamo o brizi za demokratičnost. Čiji su poslanici, čiji su predsednici Skupštine doveli do toga da se u salama Skupštine Republike Srbije i Skupštine Jugoslavije peva, poslanici tuku, iznose poslanice, psuju poslanici? To je promena koja nama treba. Nama treba da povratimo dostojanstvo Narodnoj skupštini i mi ćemo raditi na tome. Što se demokratičnosti tiče, neću da gubim vreme, da ga ne bih prekoračivao, ja poštujem Poslovnik, da kažem na to, da li smo mi razmišljali ili nismo razmišljali o ukidanju prenosa Skupštine - pa je li neko od poslanika DOS-a to ovde rekao? Nije. A znamo da su dugo, i u ovoj skupštini, i u onoj drugoj, prenosi bili ukinuti, da su se poslanici opozicije pokrivali glasom spikera sa RTS-a za vreme prenosa. Toga se narod vrlo dobro seća i zato mi moramo da sprečimo da Skupština bude ono što je bila, najgore ogledalo Srbije. Biće možda teških reči, biće možda političkih rasprava u Skupštini, u kojoj Demokratska opozicija Srbije ima većinu, ali mi ćemo učiniti sve da razvijemo atmosferu tolerancije, da nikada više primitivizam i nasilje u Skupštini ne budu ružno lice Srbije, ma koliko se neki od bivših trudili, nikada. (Toma Nikolić, sa mesta: Povreda Poslovnika).
Nema osnova, nemojte, oduzeću Vam reč ukoliko nije povreda Poslovnika. Da priđete govornici - i Vi to ne zovete opstrukcijom, Vi to koristite pravo narodnog poslanika?
Pravo narodnog poslanika na repliku. Gospodine predsedniče, tražio sam da mi date pravo na repliku. Prethodnik je govorio o Skupštini, o radu Skupštine 1999. i 2000. godine. Bio sam narodni poslanik, govorio o Vladi narodnog jedinstva, bio sam u toj vladi potpredsednik. Smatram da neću mnogo vremena da vam oduzmem. Nije mi potrebno mnogo vremena, ali molim vas, prepoznao sam se apsolutno u tome. Vi ćete to novim poslovnikom regulisati, da mora da bude moje ime i prezime pomenuto. Sada, po ovom poslovniku, to nije obaveza. Ja sam se prepoznao, molim Vas da mi date tri minuta.
Rešićemo Vaš prigovor na Poslovnik. Ja Vas molim da napustite govornicu. Rešićemo to.
Dakle...
Nema - dakle, nisam Vam dao reč i nismo rešili Vaš prigovor. Ne, Vi ste tražili pravo da uložite prigovor na kršenje Poslovnika, Vi ste to učinili i o tome ćemo odlučiti.
Pa nemojte da odlučujete, onda ću ja da povučem svoj prigovor, zato što znam kakvu ćete odluku da donesete.
Ali, pre nego što povučete, ja sam dužan da vam odgovorim.
Gospodine predsedniče, Vi sada ogoljujete svoj nastup kao predsednik Skupštine, više se ne krijete uopšte, nikakvu masku ne koristite. Vi sprečavate repliku, iako je sasvim jasno da imam pravo na repliku. Recite poslanicima šta mogu da koriste, koje reči, šta ne mogu, uputite ih na poslaničkim klubovima kako da ne izazivaju replike, ja se za repliku neću javljati. Ali, ovde su prosute laži, gospodine predsedniče. Vi vrlo dobro znate da su to laži. Šta to znači, da sprečite da govorim?
Gospodine Nikoliću, nakon mog objašnjenja, ...
To ćete staviti na glasanje.
Ne, to ćete Vi onda tek morati da tražite, pa ja da stavim na glasanje. Znate Poslovnik.
Ja od Vas ništa neću da tražim.
Međutim, ja Vam obećavam, ukoliko ...
Pa ja imam pravo, kao narodni poslanik, gospodine predsedniče, da govorim za ovom govornicom.
Naravno.
Pa ne igrajte se tim mojim pravom, gospodine predsedniče. Recite gospodinu Popoviću, opomenite ga, gospodine predsedniče, pa mu recite - gospodine Popoviću, to nije tačno. Ništa neće Skupština uštedeti ako ima manje poslanika na stalnom radu. To je demagogija.
Gospodine Nikoliću, Vi ste reklamirali kršenje Poslovnika.
Ja sam od Vas tražio pravo na repliku.
To niste dobili. Posle toga ste tražili ...
Polako, pratite sednicu, evo, čovek priča.
Zar niste u stanju da zastanete za trenutak?
Hoćete li sada da mi date pravo na repliku?
Prvo moram da Vam odgovorim na prigovor o kršenju Poslovnika.
Prvo morate da mi kažete zašto mi ne date pravo na repliku?
Pa naravno, to ću u odgovoru objasniti.
Pa recite zašto mi niste dali pravo na repliku?
A zatim ću Vam dati pravo na repliku, ukoliko ne uvažite moje objašnjenje, to Vam ja garantujem.
Pa neću ja da zavisim od Vaše milosti, gospodine predsedniče.
Pa, u ovim okolnostima ćete morati.
Pa neću od toga da zavisim. Hoću da zavisim od Poslovnika, a ne od Vaše milosti. Hoćete li mi Vi dati reč ili nećete. Ma, ko ste Vi, gospodine predsedniče, da kršite Poslovnik i da stavljate na glasanje kršenje Poslovnika? Pa ja Vas, na kraju, upozoravam. Pa šta piše u članu 100?
E, to ćemo da pročitamo. U članu 100. piše sledeće: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o drugom narodnom poslaniku (toga nije bilo), ili pogrešno protumači njegovo izlaganje (toga nije bilo), narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Narodni poslanik traži repliku dizanjem ruke... itd. (to ste tražili). Ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu" (čega nije bilo, uvredljivi izrazi, uvredljivih izraza nije bilo)....
Kako nije bilo, gospodine predsedniče? Rečeno je da smo dve godine trošili državne pare, a da ništa nismo uradili. Šta je za Vas uvredljivo, ako nije to, gospodine predsedniče? Pa ne može Srđa Popović da bude sedam dana u Japanu, da se vrati, da dođe ovde i da kaže da mi trošimo državne pare. Nema smisla, gospodine predsedniče. Pa kako optužujete nas, koji ovde dolazimo svaki dan na sednicu, za trošenje državnih para. Vi se švrćkate po inostranstvu o državnom trošku i sada mi trošimo državne pare? Ne treba mi nikakvo pravo....
Dakle, u članu 100. takođe piše: "Ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe". Gospodine Nikoliću, Vi stetražili repliku zbog toga što je pomenuta Vlada narodnog jedinstva. Nisu bili upućeni uvredljivi izrazi, bilo je rečeno da je ona ovom skupštinom vladala kao većina, što je činjenica, nije ništa uvredljivo, to je samo tužna činjenica [[aplauz]] i zbog toga nisam smatrao da imate pravo na repliku. Ukoliko mislite da i posle čitanja člana 100. imate pravo na repliku, ja Vam reč dajem. Izvolite.
Mislim da ste Vi jutros upozoreni, gospodine predsedniče, da mesto na kome se nalazite, koje Vam omogućuje da preuzmete reč kad god Vi hoćete, iako to ne piše u Poslovniku, ne koristite na tako podmukli način. Nemojte da čekate da siđem sa govornice, da biste uputili neku primedbu onome što sam rekao, kako se ponašam, što sam nekad bio ili o onome što sam danas. Zatražite reč, gospodine predsedniče, siđite za ovaj mikrofon, održite jedno svoje slovo, pa onda ćemo mi da vidimo - da li tu ima izraza koje možemo da iskoristimo za repliku, a nikako, nikako, ako ste zaista neki demokrata, ne biste koristili valjda priliku kada Vam čovek okrene leđa ili kad više nije za ovom govornicom, da dobacujete i da to što ste jedan između nas, ravnopravni, da to bude neka Vaša prednost. Sam Predlog poslovnika, gospodine predsedniče, govori u prilog tome da ste Vi odlučili da uzurpirate prava koja Vam i Ustav, i zakoni, i ovaj dosadašnji poslovnik daju, kao predsedniku narodne skupštine. Vidim tu Vašu želju za isticanjem, taj ego koji Vi više ne možete da sakrijete. Ako Vam ostali poslanici budu za to glasali, šta da im radim, na njihovu nesreću, samo, ovde nisu svi iz DSS. Hoće li ovi drugi iz DOS-a dozvoliti da Vi posle komandujete i njima, kako Vi hoćete? Ja sam ubeđen da neće ili da bar u neko dogledno vreme to neće hteti. Ali, gospodinu Popoviću da kažem, da ne bi ostalo među građanima Srbije, da ne bi bilo nikakve zablude - poslanik ima pravo da zasnuje stalni radni odnos u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Poslanička grupa DOS-a je procenila kolikoljudi ima kojima je potrebno zaposlenje, koliko ljudi ima kojima nije potrebno, doneli su odluku da skinu procenat ...
Pa ja Vam ipak nisam dao pravo na repliku.
Pa sada ste mi rekli da mi dajete pravo.
A, da, izvinite.
Ja Vam preporučujem da Vi ne koristite alkohol, predsedniče.
Samo da Vam objasnim - ono što Vi zovete uzurpiranjem prava itd. stoji u članu 99. Poslovnika. Vi ste istakli kršenje Poslovnika. Dakle, ne uzimam reč zato što volim sada sa Vama da pričam, nego zato što me stav 2. člana 92. na to obavezuje. Ja uopšte sa Vama ne volim da pričam, ali sam dužan, kaže Poslovnik, stav 3., da nakon toga dam objašnjenje. Dakle, nakon čega - nakon Vaše primedbe da je Poslovnik prekršen. Ja sam, kao predsednik Narodne skupštine, dužan da nakon toga dam objašnjenje. Ja sam to objašnjenje dao i ja to objašnjenje sada dajem. O tome se radi. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Pa Vi ste čovek koji ne zna šta je rekao pre jednog minuta.) Ako nema primedbi na kršenje Poslovnika, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Verujem da će predsednik Maršićanin da se koncentriše na moju diskusiju, jer ću uglavnom govoriti o Predlogu izmena postojećeg Poslovnika, koji je uputila Poslanička grupa DOS-a, tj. hoću da se osvrnem na dosadašnji rad Narodne skupštine Republike Srbije, pre svega na ono što je do sada radio predsednik Maršićanin. (Slabo se čuje.)
Blokiran je sistem, samo momenat sačekajte.
Gospodine predsedniče, najpre Vi da se deblokirate, a onda da omogućite da mi nastavimo normalno da radimo.
Nažalost, ja to ne mogu da uradim bez pomoći Službe, pa ćete malo sačekati, samo malo da vidi sekretar, da pokuša da to reši.
Hajde i od njega neke koristi.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što sam rekla, zamoliću gospodina predsednika Maršićanina da se koncentriše na moje izlaganje, s obzirom na činjenicu da ću, govoreći o Predlogu Poslaničke grupe DOS o izmeni aktuelnog Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, pre svega da govorim o dosadašnjem radu, o onom što su moje zamerke na Predlog poslovnika. A o amandmanima kasnije, pre svega zbog činjenice da je ovo Peto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije, posle koga će verovatno, a već je i sada u njegovom toku, kao i pretprošle nedelje, očigledno građanima Srbije da se polako, voljom skupštinske većine DOS, Narodna skupština Republike Srbije, na žalost nas poslanika iz SRS, polako ali sigurno pretvara u farsu. Da smo mogli da očekujemo Predlog o izmeni aktuelnog Poslovnika znali smo još prilikom konstituisanja, zapravo odmah po konstituisanju Narodne skupštine Republike Srbije, jer je u jednom od prvih intervjua u jednom od takozvanih nezavisnih nedeljnika u Kragujevcu, koji to nikako nije, predsednik Maršićanin rekao da mora, malo ću da vas parafraziram, da prizove poslanike koji su neposlušni redu u Skupštini i da on to vrlo vešto čini kada poslanik izađe za govornicu. Ali mu je problem onda kada poslanici dobacuju iz klupe. Samo ste tu ostali nedorečeni, gospodine Maršićaninu i trebali ste u tom neveštom prvom intervjuu, kada ste izabrani za predsednika Narodne skupštine, da kažete koji su to poslanici i da apostrofirate poslanike svoje skupštinske većine, koji su se uglavnom trudili, a trude se i danas, da opozicione poslanike ometaju u radu. To je bilo izraženo naročito prilikom treće i četvrte sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Danas smo ovde čuli od predlagača da skupštinska većina ima pravo, što nije sporno, da sama utvrđuje pravila svoga rada i način, na koji vi želite da uredite pravila rada novim Predlogom poslovnika. On ne samo da je restriktivan, nego pokazuje kakva je vaša demokratija, ja bih je nazvala dosokratija, kako vi to želite da pokažete na delu i kako ovim novim poslovnikom, kao novom pretnjom za stvaranje još veće atmosfere linča i ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije i svuda po Srbiji želite da kažete da, zaboga, vi imate dvotrećinsku većinu u ovom parlamentu, da ste vi sada vlast i da možete da radite što god želite. U dosadašnjem radu Narodne skupštine Republike Srbije bilo je više nego izraženo nedemokratsko ponašanje predsednika, gospodina Maršićanina. U članu 24. u Predlogu novog poslovnika kaže se da je predložena izmena u članu 83. Poslovnika, kojom se utvrđuje da sednica Narodne skupštine radi efikasnije i umesto od deset do sedamnaest da se sednice održavaju od deset do 19,30 časova. To zaista ne bi bilo ništa sporno, gospodine Maršićaninu, da Vi možete da disciplinujete poslaničku grupu, koja je sačinjena od nekakvih 18 političkih partija i kada biste mogli stalno i na vreme, od početka, od deset sati, pa dok traje sednica, da obezbedite uslove za nesmetani rad. S druge strane, bilo bi efikasnije da Skupština normalnije radi, ako se Vi ne biste stavljali u ulogu arbitra posle izlaganja svakog poslanika i da se drznete, da budete toliko drski da komentarišete ono što za skupštinskom govornicom kažu i predsednici poslaničkih grupa, u malopređašnjem slučaju zamenik predsednika naše Poslaničke grupe, gospodin Tomislav Nikolić, da dajete svoju ocenu i svoje komentare. Vi mene neodoljivo podsećate na Zorana Đinđića. Znate, on se prošle nedelje u situaciji kada svoj posao ne radi kada treba, a skupštinska većina ga je za to izabrala, u situaciji kada je nacionalna katastrofa na pomolu, a za to ste Vi krivi i poprima sve veće oblike nacionalne katastrofe situacija na jugu Srbije, kada je ekonomska i socijalna situacija sve teža, on se stavlja u ulogu arbitra između dva fudbalska kluba. Vi mene sada podsećate na Đinđića jer, sve vreme dok poslanici opozicije, a pre svega je to izraženo naročito i najviše u opozicionim nastupima poslanika SRS, koristite svaku mogućnost dasa svojim ciničnim i rekla bih suviše drskim komentarima govorite o onom šta poslanik treba da kaže i na koji način da se obraća skupštinskoj većini. Ovde se mnogo govorilo o tome da će ovaj poslovnik da učini da Vlada ima veću odgovornost i da nam polaže više računa za svoj rad. Onda je neko od poslanika DOS-a, opet odgovarajući na primedbe da to nije baš tako, primedbe poslanika SRS, rekao kako predstavnici Vlade i sam premijer i ne moraju da budu ovde. Pa tačno, i ne moraju. Zoran Đinđić je to i sam rekao odmah po završetku treće i četvrte sednice Narodne skupštine. Doslovce je izjavio: Nismo bili na toj sednici i nemamo nameru tamo da dolazimo dok Vlada ne predloži neki interesantan zakon. Zaista, na žalost svih građana Srbije, pogotovo onih koji su vas doveli na vlast da sprovodite takvu autokratiju, Zoran Đinđić i predstavnici njegovog kabineta neće ni dolaziti ovde, jer mi i ne očekujemo da će biti ozbiljnih zakona. Koliko ste vi sa izraženom demokratijom nastupali i nastupate svuda po Srbiji, a na vlasti ste nažalost u većini opština i gradova najbolje pokazuju dve šumadijske opštine. Mnoge od 18 stranaka iz tog nesrećnog konglomerata interesne grupacije DOS-a, koja pokazuje svu servilnost prema neprijateljima ovog naroda, nikada neće u šumadijskim opštinama osnovati svoje opštinske odbore. Vi danas imate nameru da u opštinskim odborima Knića i Topole, koliko prekosutra, na početak redovnog zasedanja ove skupštine, one aktiviste, koji se zaista trude zajedno sa nama, koji smo predstavnici naroda, da opravdamo poverenje onih koji su glasali za srpske radikale, izbacite iz prostorija u kojima deluje Srpska radikalna stranka skoro čitavu deceniju. Procenite kakva je to demokratija, proceniće građani. Dozvolićete mi, verujem, da ovim završim, s obzirom da sam prekoračila vreme. U pitanju je predsednik vaše stranke i aktuelni predsednik SR Jugoslavije, Vojislav Koštunica, koji je u novembru mesecu 1994. godine, kada je usvajan prethodni Poslovnik, rekao doslovce sledeće, citiram i time ću završiti: "Treba postići dve stvari. S jedne strane, ako ste već zatvorili sve slavine, rad RTS-a (mislio je na staru, to je ova nova RTS), ako ste upodobili na kraju krajeva i "Politiku" načinu na koji funkcioniše RTS, ako kontrolišete sve medije, gaseći jedan po jedan, jedan za drugim, Studio B, Borbu itd. lokalne radio stanice, ako ste sve to učinili i samo privida radi zadržali ovaj parlament sa prenošenjem javnih rasprava", (a bilo je pretnji od čelnika DOS-a da će ukinuti skupštinske prenose).....
Gospođo Jovanović, prošlo je osam minuta, ja vam oduzimam reč i molim Vas da siđete sa govornice.
To radite i danas na mnogo drastičniji način. Tako je govorio Vojislav Koštunica. [[Aplauz radikala.]]
Sada malo replike.
Pravo na repliku, narodni poslanik gospodin Dragan Maršićanin.
Biću vrlo kratak. Draga moja gospođo, Vi ste primer onoga što treba da nestane sa političke scene Srbije. [[Aplauz.]] Vi ste govorili osam minuta, tri minuta duže od onoga što smo se dogovorili, ne zbog toga što ste fascinirani mojim kratkim delom i likom.
Duži nemaš.
Molim Vas, ne zbog toga. To mi kao muškarcu prija, ali Vi ste tome posvetili nekih pet-šest minuta rasprave, da biste u jednoj rečenici uspeli da izvučete neki citat od pre par godina. O tome se danas ovde radi. Da takva politika, ukoliko je moguće, s jedne strane Poslovnikom, a s druge strane privikavanjem onih koji politiku i svoju poslaničku obavezu doživljavaju onako kako je vi doživljavate, polako izumire kao neki relikt prošlosti i kao relikt vremena u kome nije bilo parlamentarnog života u Srbiji. Što se pre to bude dogodilo, to će pre moći ovaj poslovnik da doživi onu dogradnju o kojoj smo mi govorili i to će on moći sve duže da pruža sve šira i šira prava i ovlašćenja narodnim poslanicima. Koliko god vi budete to ovakvim svojim doživljavanjem poslaničke funkcije sputavali i sprečavali, dotle će i Poslovnik morati da se tome prilagođava. Eto, to je ono što sam želeo da vam kažem i zaista vas molim, predsedavajući će dati reč da odgovorite, ali zaista vas molim da se u nastavku diskusije i vi, i svi drugi poslanici, držite vremena i teme. [[Aplauz.]]
Pravo na repliku.
Da sam apsolutno bila u pravu kada sam govorila o drskosti i neupućenosti predsednika, gospodina Maršićanina, pokazala je i njegova replika. Na kraju nije mogao da izdrži, a izazvala sam ga na repliku u 17,30 časova. Celog dana je on pokušavao da se smiri posle izlaganja poslanika SRS-a, jer mi je na kraju ove replike uputio komentar i govori o tome kako poslanici treba da se ponašaju i kako da koriste skupštinsku govornicu. Gospodine Maršićanin, ja ne samo da sam primer onoga kako će da izgleda Srbija već na sledećim izborima, pošto narod uveliko shvata svu pogubnost vlasti koja se danas zove DOS, već sam i pravi primer demokratskog nastupa, što sam naučila uz svoje kolege, starije po stažu u bavljenju ovim poslom, a naročito i kao poslanik u Veću građana Savezne skupštine. Znate, u prošlom sazivu Veća građana Savezne skupštine SRS i ja lično smo imali mnogo primedbi na način vođenja sednica, reklamirali smo Poslovnik, koristili smo svaku mogućnost da prizovemo pameti tada aktuelnog predsednika, da se krene sa direktnim televizijskim prenosima. Tada sam zaista mislila, pošto je to bio prvi moj poslanički mandat, da ne postoji neko ko sa većim stepenom autokratije nastupa. Međutim, vi ste pravi primer onoga što svakako birači na sledećim izborima ne treba da slede. Zbog toga što ste primer nedemokratičnosti, i pre svega, što pripadate političkoj partiji, a to je pokazao i vaš predsednik na delu, koja je dovela do nacionalne katastrofe Srbije i SRJ. Nemojte meni da držite predavanje, kada pripadam političkoj stranci koja je dosledna u svojim stavovima i koja će uvek štititi interese i birača i ne samo onih koji su nas izabrali, nego kroz svoje političko delovanje, pa makar nas je i samo 23 u ovom sazivu ovde protiv svih vas, koji pogubno delujete i koji ne činite ništa dobro za Srbiju i srpski narod. [[Aplauz radikala.]]
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Poslovnik jeste veoma važan akt za rad Narodne skupštine, a da li je opravdano zaslužio takvu važnost da se sazove vanredno zasedanje isključivo sa jednom tačkom dnevnog reda i da se donesu izmene i dopune Poslovnika i to po hitnom postupku. Normalno je bilo očekivati da se sazove sednica u vezi rešavanja mnogo bitnijih pitanja od prednjih stvari, jer ipak imamo mnogo prečih. Uzmimo u oblasti ekonomije, socijalnog položaja građana, juga Srbije i dr. Da li se ovim želi pred građanima stvoriti jedna zamagljena slika oko rešavanja bitnih stvari. U obrazloženju predloga stoji da se ovim izmenama i dopunama želi obezbediti efikasniji rad Skupštine u narednom periodu. Međutim, kada se pogledaju pojedine odredbe teško da može opstati takva tvrdnja. Hoće da se ograniči opsežnija rasprava i to baš kada se raspravlja konkretno o predlozima za drugačija rešenja, od onih koje predlaže uglavnom Vlada. Ovo se odnosi na raspravu prilikom donošenja zakona i drugih akata, kada se raspravlja u pojedinostima, vezano za podnete amandmane. Naime, predlaže se da se po podnetim amandmanima za objašnjenje mogu javiti samo predlagači, Vlada, predsednik odbora i šef poslaničke grupe. Zašto se sputava demokratsko pravo da se jave i ostali poslanici? Često sami amandmani inspirišu korisnu raspravu i stvore izazov da se određeno pitanje kritički i svestranije sagleda. Treba imati u vidu da se amandmani podnose na tri dana pred početak sednice, a obzirom kako nam pošta funkcioniše, dešava se da mi poslanici te materijale i ne dobijemo. Dobijemo amandmane kada je već počela rasprava. Da ne govorim kada se akt donosi po hitnom postupku, gde je poslovnikom rečeno da se amandman može podneti do početka rasprave. Kada da stigne poslanik da se upozna, da zauzme stav, da se posle izjašnjava o tom amandmanu, da diže dva prsta ili da glasa putem savremene tehnike. Iz prednjeg proizilazi da se želi izbeći kritička analiza i borba mišljenja. Zašto se želi izbeći argumentovana rasprava i analiza? Svi znamo da bi se neko pitanje dobro sagledalo treba čuti razloge za i protiv. Između za i protiv ima mnogo možda. Tačno je da većina uvek može doneti akt kakav želi, ali koliko je štetno i nedemokratski sprečavati da se čuju i različita mišljenja. Većina treba da pokaže veliku trpeljivost prema iznošenju različitih mišljenja. Ne treba tolerisati neprimerne postupke, te postupke treba sprečavati i žigosati, ali normalno propisanim merama. Kada se želi sprečavati mišljenje i iznošenje različitih stavova, to onda vodi rušenju demokratije. Kroz ovakvo postupanje želi se nametnuti jedno. Podsetiću ovde predlagača na jednu sentencu poznatog filozofa koja glasi: "Jedinstvo bez razlike je tiranija". Kada su socijalisti bili na vlasti bilo je omogućeno svakom poslaniku bez ograničenja da učestvuje u raspravi u pojedinostima, po svakom podnetom amandmanu. (Glas iz sale: Nije tačno.) Omogućimo to i sada. Gradimo parlamentarizam evropskog nivoa. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, DOS-ova vlast odgovorno, brižno donosi prioritete i u ovim teškim vremenima nalazi najbolje rešenje kako da postavi dnevni red ove skupštine. U toj svojoj brizi ona na dnevni red stavlja po hitnom postupku, na vanrednom zasedanju, izmenu Poslovnika o radu Narodne skupštine. Verovatno će to dosta doprineti da se upale svetla po prostorijama naših građana, da se popravi stanje u prosveti, zdravstvu, poljoprivredi, da se ukupna ekonomska i socijalna situacija promenom ovog poslovnika popravi. Plus toga, verovatno će biti i od međunarodne zajednice pohvala, jer je ovo još jedan nastavak svega onoga što je krenulo na vašoj oktobarskoj revoluciji. Računajući sve te pozitivne efekte ovakve promene Poslovnika, čudi me kritika opozicionih poslanika. Pozivaju se na to da će ovaj poslovnik ukinuti pravo poslanika da govore za ovom govornicom, da nije demokratski, da je restriktivan itd. Gospodo opozicioni poslanici, vi bi da govorite za ovom govornicom? E, ne može. Ne može, jer vi očigledno niste čuli za promene. Desile su se promene. Značajne promene. I, dok je bio diktatorski režim, onda se moglo govoriti, ali sada u demokratskim režimima - e, više ne može da se govori. Molim vas, ovo više neće biti govornica. Ovo će biti ćutaonica, jer ako se govori tu će se vršiti opstrukcija. Onaj ko govori uzima učešća u radu, pravi opstrukciju, a onaj ko ćuti i radi on je vrlo koristan i zahvalan. Prema tome, ne iznenađuje me da će sledeća dopuna ovog poslovnika biti da se ova govornica ili ćutaonica koristi da ovde neko može da ćuti jedno tri do pet minuta i kada se lepo naćuti ode i biće vrlo efikasan rad ove skupštine. Najzad je pala maska i kod predsednika ove skupštine, koji je pokušavao da možda malo lakoverno, naivno, ipak ubedi da je došao jedan predsednik Skupštine koji će vrlo demokratski da vodi ovu skupštinu i koji će se stvarno postaviti kao spiker, da neće biti pristrasan, da neće navijati ni za jednu stranu. Međutim, ovo je sada na njegovu dušu, ali on sad ovim poslovnikom treba da bude učiteljica. On će da određuje nama ko će gde da sedi, samo ne znamo kriterijume. Da li će dobri đaci levo, lošiji đaci desno, da li će devojčice sa dečacima, ili kako će to već da se uskladi. Možda bi predsednik Skupštine mogao da uzme obavezu i da nam odredi kad ćemo ići na ručak, jer poslanici DOS-a obično brzo napuštaju, nikada nisu tu, pa odu ranije na ručak, pojedu sve i kad odemo tamo nikada nema ono što želiš. Možda se ipak desilo da je gospodin Maršićanin podlegao rečima "ubile su ga prejake reči". Treba to ipak izdržati. Ovde je bilo reči i o skupoći. Toliko kukamo kako je skupa Skupština, gospodo, nema ništa skuplje od loših i glupih zakona. Vi donosite glupe zakone sa dva člana i četiri vaša amandmana i onda kada mi kritikujemo to, vi kažete - vi vršite opstrukciju. Znači, nije kriv onaj što donosi glupe zakone, nego je kriv onaj što kritikuje glupe zakone. I, na kraju, ovakvim radom, gospodo, demagogijom, pričom da je sve demokratija, da je sve u interesu građana i naroda, sve više mi se čini da DOS polako ali sigurno donosi haos.
Ima reč narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, sve ovo liči na već viđeno. Jedino što nije viđeno je da je do sada sve bilo nešto od dva do četiri člana, a ovde ste se sada igrali sa četrdeset i nešto članova. Međutim, i to se svelo na sve ono što smo do sada pričali na prethodnim skupštinama, da se samo nešto ukida. Dajte jednom upotrebite glave ako imate da nešto i donesete što je novo, a što vredi. Samo nemojte u svemu tom novom da napravite nekinovi srpski novogovor. To već teško da ćemo izdržati. Kako god ko od vas izađe, naročito gospodin Čeda, odmah se hvata za demokratiju, to mu je jedna teza, a drugo su lopovi, i onda kada pričamo danas o onom pređašnjem, našem poslovniku, koji je bio demokratski, svakojaki i nikakav po vama, kada ste bili opozicija, pa sada kada ga upola skratite još uvek ostane toliko demokratski da je to primer nove demokratije. Alal vam demokratija, gospodo, što sebe nazivate demokratama, ali mislim da vas sve manje ljudi u Srbiji takodoživljava. Kada ste bili opozicija, neki od vas su mladi pa nisu bili ovde, a neki su bogami kao neki sekretari komiteta, propali generali, pukovnici i tako to, oni su tu nekad i sedeli, pa znači baš bili opozicija u skupštinskoj klupi, tada je bilo normalno da se izlazi za govornicu, jer bože moj, treba da se čuje i drugo mišljenje, to je demokratija i tako dalje. Sada kada sadašnja opozicija izlazi za govornicu vi to nazivate opstrukcijom i kojekakvim drugim nazivima, što znači da ste opet nešto pobrkali iz demokratije, ili oni što su vas obučavali o otimanju vlasti, obučili su vas samo da otmete vlast, a one druge lekcije, ili niste išli na časove, ili to još nije došlo na dnevni red da se predaje. Poslovnik, jako sam se iznenadio što nije pisalo da vam sednice zakazuje ova nova televizija, s obzirom da smo za ovu današnju sednicu saznali na televiziji, a onda smo čak juče uspeli da dobijemo pozive, a Poslovnik je nekako sinoć uspeo da se dobije na poslaničkoj grupi. Neko ko nije uspeo da ga dobije danas je imao jako mnogo vremena da se spremi, da razmišlja o 41 promeni koju ste vi napravili. Vi to nazivate demokratijom? Za ovom govornicom, tada mandatar, a sada premijer Srbije, je rekao jako bombasto "nećemo krasti i lagati", onda moramo kazati da vaš prijatelj, a nama samo nažalost ministar nazovi pravde i nazovi lokalne samouprave, za ovom govornicom ne govori istinu, ili u srpskom narodu se to prosto kaže da laže, zato što je ovde pre nekoliko dana taj isti gospodin rekao: "Nekoliko dana i kopnena zona prelazi na jedan kilometar". Nekoliko dana u srpskom jeziku znači tri, četiri, pet dana, do nedelje u vrh glave. Prošlo je više od svega toga. Znači, moramo kazati da gospodin ministar laže i isto tako da gospodin ministar za energetiku pre nego što ...
Molim vas da se držite dnevnog reda, gospodine.
Jeste, to je na dnevnom redu zato što danas za ovom skupštinskom govornicom...
Na dnevnom redu je Poslovnik.
Pa, u Poslovniku piše, između ostalog, ako ste se dohvatili baš Poslovnika, jedan član, koji je isto neverovatan, sutra ili danas ako stignemo do ponoći, pričaćemo o tome da je to onaj nadničarski član, kada dođemo do njega onda ćemo više razmotriti šta to znači - nadničarski član. Jer, ministar za energetiku kaže da, ne daj Bože, ako samo bude više od 20 dana hladno vreme biće restrikcija struje, kad ono ispade mnogo brzo prošlo je tih 20 dana i nema struje, a oni koji su sinoć uspeli da se dohvate primerka Poslovnika, pa nisu imali struje, opet nisu bili u prilici da prouče ovaj poslovnik. [[Žagor.]] A, vi nemate štošta drugo, a ne samo struju gospođo. Efikasan rad u ovom parlamentu, po Poslovniku, zavisi od toga koliko nam kvalitetno neko nešto predloži. Budete li i nadalje istrajavali na tim čuvenim zakonima od dva do četiri člana, sa 15 amandmana (predsednik - vreme), jako ćemo daleko dogurati. Ovde moram kazati samo još jednu stvar i ja ću završiti. Prvi put me opominjete na vreme. Ovde smo čuli jednog gospodina, koji nažalost nije ovde, kako je rekao: "Tu neka tzv. opozicija". Mi socijalisti spadamo sigurno u pravu opoziciju, a to što vi iz DOS-a ne znate šta ste, to je vaš problem i tu vam ne možemo pomoći. Koliko je druženje gospodina Zaharija Trnavčevića u njegovom višegodišnjem posećivanju sela i krava uticalo na ovu novu bolest ludih krava, to će vreme pokazati.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a posle nje narodni poslanik Đorđe Mamula.
Očekivala sam sličnu riku slonova kao kada je moja koleginica izlazila, ali zahvaljujem se, verovatno ste uviđavniji zbog mojih godina. Dame i gospodo narodni poslanici, razumem potrebu predlagača da donese Odluku o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, pre svega zbog toga što je u međuvremenu donet Zakon o izboru narodnih poslanika Republike Srbije i Zakon o izboru saveznih poslanika u Veće republika Savezne skupštine. Normalno je da je ovaj poslovnik trebalo da pretrpi izvesne izmene u skladu sa tim. Ne razumem, međutim, potrebu da se zbog ove tačke dnevnog reda sazove vanredno zasedanje, kada nas od redovnog zasedanja deli samo dva radna dana. To komentarišem zbog onih koji se pozivaju na racionalnost i trošak i da je svako zasedanje Skupštine i te kako opterećenje za budžet Republike. Mogli smo da sačekamo i redovno zasedanje i da razmatramo ovu tačku dnevnog reda. Ne razumem, naravno, ni zašto materijal nije dostavljen na vreme, zašto poslanicima na vreme nisu uručeni pozivi za ovu sednicu. To je sramotno, pre svega za predsednika Narodne skupštine,koji je na ovaj način dokazao da ne poznaje Poslovnik, da je spreman da ga krši, da mu je cilj da onemogući narodne poslanike da dođu na sednicu, a ako i dođu, da kvalitetno uzmu učešće u raspravi koja je utvrđena po tački dnevnog reda. Podsećam predsednika Narodne skupštine na izmene člana 74. Poslovnika, samo da ga pronađem, molim vas, gde kaže "da Narodna skupština, odnosno da predsednik Narodne skupštine na predlog odbora ili komisije ...." samo trenutak, izvinjavam se zbog ovog materijala, za predsednika Skupštine, zašto se ponaša ovako kako se inače ponaša, upravo zbog toga što ovim izmenama Poslovnika on traži za sebe, a ne za Narodnu skupštinu ovlašćenje da u sklopu nadležnosti koje mu pripadaju, konsultuje eventualno ekspertske timove, određene organizacije i stručnjake. Jasno je Poslovnikom određeno koje su nadležnosti predsednika skupštine. To su veoma skromne nadležnosti, i ako su mu za takve nadležnosti potrebne konsultacije sa ekspertskim timovima, onda on ne zaslužuje da sedi kao predsedavajući u ovoj skupštini. Gospođa Čomić je izašla za ovu govornicu i obrazložila da je jedan od kvaliteta ovog predloga što može taksativno da se nabroji, ko sve može da podnese predlog zakona. Gospođo Čomić, to je ustavom taksativno nabrojano. Potpuno je u suprotnosti sa pravilimapravne nauke da se ustavne odredbe direktno prenose u ovakav jedan akt, makar to bio i opšti akt, ali ovog nivoa koji treba da uredi samo način našeg rada u Skupštini.Vi ste verovatno hteli da date značaj tome da to može da bude i Autonomna Pokrajina Vojvodine, ali mi znamo, imamo i Ustav Srbije, koji to Autonomnoj Pokrajini Vojvodine ne uskraćuje. Po mom mišljenju bilo bi mnogo prirodnije da se ovaj poslovnik pozabavi time kako narodni poslanici treba da izgledaju, da se obuku, da se obriju, da dođu u skupštinu, na taj način pokažu da je ovo visoki dom. Da recimo, dame ne mogu da dođu u pantalonama, ili bar ne one koje imaju preko 70 kilograma.Čuli smo takođe da se izlazak za ovu govornicu tumači kao potreba za resocijalizacijom i opstrukcijom, da nam je dovoljno pet minuta za raspravu. To je predsednik već u nekoliko navrata komentarisao ovde u Skupštini, a gospodin Jočić je rekao da je dovoljna jedna sekunda. Juče je predsednik Veća građana u Saveznoj skupštini procenio da je to 10 minuta. Molim vas konsultujte istog eksperta, da bar od vas dobijemo verifikaciju da smo dovoljno inteligentni ako za određeno vreme možemo da izlažemo ono što vi smatrate da mi treba da izložimo. O ostalim stvarima u pojedinostima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, a posle njega Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni izabranici, prema Poslovniku je jasno da poslaniku pripadaju ona prava koja ne pripadaju drugim građanima. Međutim, ta prava treba da se koriste u javnom interesu, a ne u stranačkom ili u pojedinačnom interesu, ovog ili onog poslanika. Smatram da se ovim predloženim promenama zaista ograničava pravo na vreme govora u parlamentu, ali i pravo na govor je jedna od najefikasnijih tehnika opstrukcije. Zato je ograničena mogućnost da se govorom opstruira. Mi smo tokom poslednje četiri nedelje primetili da su ovde mnogi bili protiv zakona u načelu, a posle su glasali za. Zato smatram da ne može da se govori samo o efikasnosti, već i o javnom interesu, zbog čega smo svi ovde, bez obzira na političko uverenje. Budući da su Predlog za izmene Poslovnika u načelu prihvatile poslaničke grupe SPS i SSJ, smatram da su u ovim predlozima oni prepoznali javni interes, a ne svoj stranački. Zato smatram da ove predloge treba prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko mi je poznato, nikome u ovoj državi nije ograničeno da govori, niti da mu se pripisuju minuti, niti časovi, niti pak sekunde, osim narodnim poslanicima u Skupštini Republike Srbije od strane DOS-ove vlasti. Skraćivanje vremena za izlaganje i repliku narodnim poslanicima jeste čin degradiranja narodnih poslanika. Šta će moći narodni poslanik da kaže za tri minuta, pogotovu ako neko sporije govori. Neće moći da izgovori ni pet rečenica. Narodnog poslanika biraju građani - birači, koji treba davide i čuju šta njihov predstavnik govori u Narodnoj skupštini i zašta se on u Skupštini zalaže. Ovakvim predlogom, da se skrati vreme na tri minuta, oduzima se pravo narodnim poslanicima da iznesu svoje mišljenje u Narodnoj skupštini i da ga bez predsednikove represije valjano i potpuno obrazlože. Ovde nema parlamentarne demokratije u višestranačkoj skupštini. Očigledno je da predlagač pretenduje da osujeti i onemogući narodnim poslanicima iz opozicije da na demokratski način učestvuju u radu Narodne skupštine. Sve će se svesti na jednopartijski rad našeg Parlamenta, i to DOS-ov, sličan Brozovom parlamentu. Parlamentarna demokratija postala je druga žrtva nove vlasti u sklopu pravne države. Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine liči mi na pravilnik o disciplinskoj odgovornosti narodnih poslanika. Ovaj poslovnik morao bi biti ocenjen od Ustavnog suda, koji bi utvrdio da li je u skladu sa Ustavom Republike Srbije, i to pre nego što bude usvojen, kao što je to u zemljama Zapada. Parlamentarna demokratija znači vlast naroda koja se vrši u Parlamentu preko predstavnika naroda izabranih na izborima. Ovo je posrednička demokratija. Ovo shvatanje oštro suprotstavlja demokratiju diktaturi. Ne prihvata tumačenje da je svaka demokratija diktatura partije na vlasti koja tu demokratiju - u konkretnom slučaju - propisuje, a to je sada DOS-ova vlast. Ovo mi liči na despotizam i tiraniju. Aktuelna vlast gubi iz vida da za nju nisu glasali građani Srbije 100%, da je veći broj građana glasao za opoziciju, a jedan broj građana nije izašao na izbore. Dakle, radi se o činjenici da se građanima oduzima pravo da na posredan način učestvuju u radu Narodne skupštine. Očigledno, gospodo iz DOS-a, da ste propustili da propišete i ko će biti redar na Skupštini prilikom zasedanja. Možemo očekivati da ćete redare dovoditi sa automatima. Gospodo iz nove vlasti, vi znate šta radite, ali vi ne znate posledice toga što radite. Ovakvim propisivanjem određenih normi, kako treba da se ponašaju poslanici i u kom roku treba da iznesu svoje mišljenje, sužava se pravo narodnim poslanicima i oduzima se pravo građanima da učestvuju na posredan način u radu Parlamenta. Gospodine predsedniče, molim Vas, imam veliku primedbu na Vaš rad i na rad Vašeg sekretara. Dužni su da na vreme dostavljaju materijale narodnim poslanicima, da se ne dogodi da narodni poslanik dođe na zasedanje koje zakazujete i da tad dobije materijal, čime mu oduzimate pravo da se pripremi da aktivno, celovito i svestrano učestvuje u radu u Parlamentu.
Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić. Posle njega ima reč narodni poslanik Velibor Simonović.
Gospodine predsedavajući, između dva zasedanja Narodne skupštine desila su se dva tragična događaja za srpski narod. Tražim od vas da jednim minutom ćutanja svi mi odamo poštu izginulim Srbima u dva nesrećna slučaja, jednom na Kosovu i drugom u Bujanovcu. Ako to ne učinite, ja ću morati da ćutim ovde jedan minut i da ja odam poštu izginulim Srbima i poslanici koji smatraju da to treba da se uradi.
Gospodine narodni poslaniče, da li je to predlog?
Jeste.
Onda vas molim da to učinimo, s tim što bih to proširio, tako da ne bude samo za poslednje slučajeve - mada je uobičajeno i svako dobronameran, nadam se da Vi to jeste, predložio bi to na početku sednice - naime da to učinimo za sve one koji su izgubili život i na Kosovu, i na jugu Srbije, i u svim nesrećnim događajima koji su prethodnih godina zadesili našu otadžbinu.
Svakako, samo u prethodnim situacijama mi smo to redovno radili. Međutim, između ova dva zasedanja niko se nije setio da to pomene u ovoj skupštini.
U redu, onda da to učinimo sada. Gospodo poslanici, molim da minutom ćutanja odamo poštu izginulim Srbima. (Poslanici ustaju i minutom ćutanja odaju poštu izginulim Srbima.) Slava im! (POSLANICI: Slava im!)
Dame i gospodo narodni poslanici, politički, pravni i svaki drugi teror koji vlada od oktobarske revolucije toliko se širi Srbijom da ni ovaj dom nije mogao biti pošteđen. Ono što posebno zabrinjava jeste nekorektnost predsedavajućeg u komunikaciji sa poslanicima. Gospodin predsedavajući uzima za shodno da komentariše identifikaciju poslanika, ne pitajući se, pritom, da li su, prvo, službe na vreme pozvale narodne poslanike na zasedanje Narodne skupštine, drugo, da li su im dostavile radni materijal za zasedanje Narodne skupštine, treće, da veliki broj poslanika nije dobio poziv, a kamoli radni materijal za ovo zasedanje Narodne skupštine, četvrto, gospodine, jedan sat pre otvaranja rasprave u načelu dostavljate brdo radnog materijala, koji iole ozbiljan poslanik ne može, niti ima vremena da pročita, a kamoli da uradi neku ozbiljnu analizu Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Gospodine, ovaj materijal, ovaj poslovnik je akt od 70 strana, a materijal ima 100 strana. Sat pre početka sednice Skupštine trebalo je proučiti i diskutovati o tome. Gospodo, bolje se pozabavite bezbednošću države, školstvom, zdravstvom, standardom radnika i njihovih porodica, nestašicom struje, koju izazivate svojom nesposobnošću na svim poljima, osim na polju hapšenja i šikaniranja neistomišljenika, kupujući propagandnim lažima vreme za prikrivanje nesposobnosti dosovske vlasti. Gospodo, kloniranju se ceo normalni svet suprotstavlja i zgražava se nad tim. Vi pokušavate da sprečite narodne poslanike da se ovde raspravlja o problemima građana. Poslanici DOS-a koriste samo dve reči: vreme i tema. Povremeno, promene radi, lupaju u klupe, a pojedinci sa dozvolom lupaju i za ovom govornicom. Nije li DOS zaražen nekim nepoznatim virusom? Gospodo, po informacijama zločinačke NATO alijanse uhapsili ste gospodina Milanovića, jer je, navodno, znao datum bombardovanja televizije. Po istom osnovu sada treba uhapsiti gospodina Čovića, jer se za vreme terorističkih napada na autobus Niš-Ekspresa na Kosovu i terenskog vozila policije kod Bujanovca nalazio u sedištu NATO-a u Briselu, a znate da teroriste koordinira i njima komanduje NATO. Za vaše podsećanje, u ta dva teroristička akta ubijeno je 13 srpskih patriota i junaka odbrane. Ministri vam harače i privatizuju po Srbiji, a gospodin Jočić lupi sa ove govornice: Ovo je fabrika. Zar ste ovde počeli privatizaciju?
Ja Vas molim da se držite dnevnog reda.
Vama ovde, u Beogradu, Institut za majku i dete cele zime nema grejanje, pa se bolesna deca smrzavaju, a vi pričate o brizi, o radu, odgovornosti i efikasnosti. Hvala lepo.
Izvinjavam se što se treći put danas javljam za reč. Ali, došlo je do kršenja Poslovnika u članu 102, gde jasno stoji "da poslanik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Ovde nije nijedanput spomenuto ono što je danas na dnevnom redu. Pričano je o nekim drugim stvarima, što nije ništa čudno. Oni koji se danas najviše zalažu za poštovanje Poslovnika, evo danas su dokazali, najčešće ga krše. To je za vas sasvim uobičajeno. Do juče ste najviše pričali o nacionalnom interesu, a evo sada kršite Poslovnik takođe u jednom drugom članu, koji govori - da sem predsednika Skupštine Srbije niko ne može da ometa govornika, niti da ga upozorava. To je za vas sasvim normalno. Ne bih više govorio zbog dobacivanja.
Slažem se da je bilo kršenja Poslovnika sa svih strana, ali ja sam pokušavao da poslanika uputim na temu. To je ono o čemu smo razgovarali. Dakle, u situaciji kada se sa svih strana krši Poslovnik,jako teško mogu da reagujem, sem na ovaj način kako reagujem. Dakle, i onaj koji govori, ili onaj koji izmiče temi dnevnog reda i prekoračuje vreme, i oni koji dobacuju, svi oni krše Poslovnik i sve sam dužan da na to upozoravam.
Nemam ništa protiv da Vi upozoravate poslanike iz svoje koalicije da se pridržavaju Poslovnika, ali i Vi se morate pridržavati Poslovnika i kod člana 94. ga kršite. To je da kao predsednik, ako želite da diskutujete, prijavite se za diskusiju, a ne da zloupotrebljavate tu funkciju i taj položaj i odatle da komentarišete. Vama, kolega, koji izlazite da reklamirate Poslovnik, obećavam kožni povez novog Poslovnika.
Moram ponovo da odgovorim. Uporno neki narodni poslanici pokušavaju da mi ospore pravo da činim ovo što upravo sada činim, a to je da odgovaram vama. To sam dužan po Poslovniku, da odgovorim na vašu primedbu u vezi kršenja Poslovnika. To je moja dužnost po Poslovniku. Izvolite, gospodine narodni poslaniče, pročitajte Poslovnik, pa se onda javite za reč.
Vi tumačite Poslovnik, ali onda se pridržavajte Poslovnika. Tumačite onaj član koji je reklamiran od strane poslanika da je prekršen, Vi ga shodno ovom poslovniku tumačite. Nemojte da proširujete svoju diskusiju. Sada to koristite, ne kao objašnjenje u skladu sa Poslovnikom, nego koristite da bi Vi promovisali neke svoje stavove koji, na žalost, u većini slučajeva nisu u skladu sa Poslovnikom. Nemam ništa protiv, ali morate se pridržavati Poslovnika.
Koji član reklamirate.
Član 94. jasno govori kakve su obaveze predsednika ako se javlja za govor. Član 94. glasi: "Predsednik Narodne skupštine, kada predsedava sednicama Narodne skupštine i ako želi da učestvuje u pretresu, prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine". Tu se podrazumeva da učestvujete u replici. Znači, u radu Skupštine ako učestvujete, dođite za ovu govornicu. Pokažite svojim primerom da poštujete ovaj poslovnik.
Vi ste sasvim u pravu, ali mi nije jasno šta prigovarate. I Vi i ja smo u pravu. Vi ste istakli povredu Poslovnika. Ja Vam kažem da Poslovnik nije prekršen i nema potrebe da se javljam za reč. Ja sam dužan po članu 99. da objasnim.
Ali, niste objasnili, da li je prekršen ili nije prekršen Poslovnik.
Ovo što Vi sada činite, to je kršenje Poslovnika. Dakle, ja sa svog mesta dajem odgovor, a Vi možete tražiti da izađete i da se stavi Vaš predlog na glasanje. Dakle, da li Vi to tražite?
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, smatram da ste prekršili član 99. Poslovnika, još uvek aktuelnog, u kome se kaže: "Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine (to ste Vi) daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Narodni poslanik je dužan da navede koje odredbe Poslovnika, po njegovom mišljenju, su povređene, da ih citira i da obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat. Predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje. Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine poslanik ostaje pri tome da je Poslovnik povređen, predsednik Narodne skupštine poziva Narodnu skupštinu da bez pretresa odluči o tom pitanju". O tome je i govorio kolega Mirčić. Svaki put kada neko od poslanika, a to je uradio u ovom slučaju poslanik Proroković, reklamira povredu Poslovnika, to najčešće radite kada su poslanici Srpske radikalne stranke u pitanju, Vi dajete konstataciju da li je povređen Poslovnik ili nije, ne dajete jasno objašnjenje i ne stavljate pred narodne poslanike da li je reklamirani član Poslovnika povređen. Ja Vas molim da sada stavite na glasanje, ja to tražim od Vas, to je moje poslaničko pravo, da li ste povredili član 99. Poslovnika.
Sada ću ja u vezi sa članom 99. Vama da odgovorim. Dakle, u članu 99, stav 3. stoji: "Predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje". Sada ja to i činim. "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine poslanik ostaje pri tome da je Poslovnik povređen, predsednik Narodne skupštine poziva Narodnu skupštinu...." Dakle, potrebno je da se ispune uslovi. Koji uslovi? Da narodni poslanik i pored objašnjenja ostane pri tome što je izneo. Ako on odluči da prihvati objašnjenje, onda se, naravno, to ne stavlja na glasanje. To je bilo u većini ovih slučajeva i to je tako. Da li ste zadovoljni objašnjenjem? (Da.) Narodni poslanik Nataša Jovanović traži da se izjasnimo glasanjem. Molim vas da utvrdimo kvorum. Stavljam na glasanje predlog Nataše Jovanović da je prekršen Poslovnik. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim da se izjasnimo o predlogu gospođe Nataše Jovanović. Konstatujem da je za glasalo 10 narodnih poslanika, protiv 122, uzdržano 10, nije glasalo 26. Konstatujem da smo doneli odluku gde nije prihvaćen predlog Nataše Jovanović. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bismo ovakvu vrstu razgovora i stalnih pokušaja predsednika Narodne skupštine da od ostalih poslanika pravi "grešnike", a od sebe sveca, prekinuli, ja ću vam pročitati neke članove Poslovnika i zamoliti ga da to ubuduće ne čini, zato što je to neodgovorno prema poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, a podsetiću ga na njegove reči, koje je danas izgovorio sa ove govornice. Naime u članu 103. stav 1. i stav 2. se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a istovremeno, da su narodni poslanici dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Više puta sa ove govornice, kada izađete, možete da kažete, i nije to problem što ste vređali narodne poslanike koji ne misle kao Vi, gospodine Maršićanin, nemam ništa protiv toga, tu je naša mogućnost i naše pravo da Vam uvek na to odgovorimo. Da li ćemo biti sposobni da to dobro uradimo ili ne, to je već pitanje naših sposobnosti, ali sa mesta gde se sada nalazite, nekoliko puta ste danas, a i više puta ranije, pokušali - možda ću upotrebiti pretešku reč, mada ne bih rekao - da na jedan perfidan način stavite do znanja celoj javnosti kako ćete Vi, eto, na fini način da reagujete, kako ovde sede tobože neki kriminalci, ljudi koji ne znaju šta govore, na koji način govore itd. PodsetićuVas na komentar oko tužne činjenice, gospodine Maršićanin, kada nisam mogao zbog nemogućnosti da se za tako nešto javljam za repliku da izađem za govornicu, ali to je nešto što je nedopustivo predsedniku Narodne skupštine da izgovori sa mesta gde se Vi nalazite. Ja bih Vas molio da to pravo, koje kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije inače imate, ne zloupotrebljavate na takav način i molio bih Vas da pokušate da na neuporedivo korektniji način vodite sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Čini mi se da će to doprineti mnogo boljoj i mnogo zdravijoj atmosferi, a ne na jedan uvredljiv način, rekao bih najgori mogući način, pa čak i vređate poslanike jedne poslaničke grupe, koji su krivi samo zato što drugačije misle ili zato što Vam ponekad ukažu na povredu Poslovnika. Najčešće su u pravu. Skupština nekada kaže da nisu u pravu, zato što Skupština može da odluči šta hoće, ali Vas samo molim da to odatle i sa tog mesta ne zloupotrebljavate, jer pitanje je zaista na koji način, i dokle to, i kako to neko može da trpi i toleriše. Nemojte da zaboravite da smo mi potpuno isti. Mi smo izabrani kao i vi, ni u čemu se ne razlikujemo, osim što Vam je Skupština dala pravo, dakle skupštinska većina Vam je dala pravo da predsedavate, da rukovodite sednicama Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da ćemo time učiniti jedan značajan korak napred. A čini mi se da ovakav način na koji to funkcioniše, pa svi krše, a posebno krše radikali,kada izađe neko iz DOS-a, dobace jednu jedinu reč, odmah opominjete radikale, a kada izađu radikali, dobacuje 50 članova DOS-a. Kada oni dobacuju, onda ćutite, nikome ne govorite ništa, onda su svi krivi, a samo ste vi dobri. Nije to baš tako i bilo bi dobro kada biste poveli računa i o dostojanstvu Narodne skupštine, kojom predsedavate, a i o dostojanstvu svih ostalih narodnih poslanika. Hvala Vam.
Jedino što mogu da Vam odgovorim na primedbu da kršim Poslovnik iz člana 103. stav 1. i 2. jeste da mislim da to nisam učinio. Dakle, mislim da poštujem dostojanstvo Narodne skupštine i da se narodnim poslanicima obraćam sa dužnim uvažavanjem. Naravno, Vi imate pravo da kažete da niste zadovoljni mojim objašnjenjem, pa ćemo to staviti na izjašnjavanje. Reklamirali ste kršenje Poslovnika sa moje strane.
Ja Vam govorim o tome kako permanentno kršite Poslovnik i ne znam šta biste sada stavili na glasanje? To što sam rekao da permanentno kršite Poslovnik, a skupštinska većina će iovako ionako izglasati i reći da tu Poslovnik nije prekršen. Ja Vama ukazujem, pošto mi se čini da neki ne umeju da govore, ne umeju da izađu za ovu govornicu, ne umeju da se ponašaju pristojno. Ako misle da će da me uplaše svojom vikom - neće. Ako mislite na bilo koji drugi način da rešavate te probleme, možete da pokušate. Ali, kažem Vam, nemojte ni da vičete, ni da pretite, jer ovo treba da bude Narodna skupština, a ne ono na šta ste vi naučili. Ako imate nešto protiv onoga što sam rekao, izađite za govornicu, pa to kažite. To je elementarni civilizacijski red. Ja sam Vam samo rekao, gospodine Maršićanin, da smatram da bi bilo dobro, i uveren sam u to da se to čini većini građana Republike Srbije, da bi bilo dobro da se na drugačiji način ophodite prema opozicionim poslanicima, pre svega da ih na drugačiji način tretirate. Naveo sam Vam čak primere takvog Vašeg ponašanja, jer neću da kažem da je najtužnija činjenica to što ste Vi danas predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, a ja bih to mogao da kažem i imao bih mnogo veće pravo, nego da Vi govorite ono što ste već govorili, tako da ja to od Vas uopšte nisam tražio da sada stavljate na glasanje, jer znam kako će se ponašati skupštinska većina, već je to bio moj apel Vama da učinite napor i da promenite svoje ponašanje i mislim da će biti potpuno drugačiji odnos u Narodnoj skupštini i da će tenzije biti mnogo niže i da će moći neuporedivo normalnije da se razgovara.
Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, želim samo jednu malu digresiju da učinim, pre nego što krenem zaista samo na Poslovnik. Vidim da je ovde i kolega Bane Ivković. On reče u nekom prethodnom izlaganju kako mi treba ovde svi zajedno da se pobrinemo da se ostvari minimum interesa građana. Ja kažem ne, nego treba da ostvarimo maksimum interesa građana, a ne minimum. A sada, što se tiče Poslovnika, znate, ja sam, uostalom kao i svi vi, u svome životu štošta čitao i izdvojio sam tri ili četiri stvari, koje smatram najpametnijim koje sam pročitao. Jedna od njih je - poznati austrijski filozof Vitgenštajn uzeo je kao moto jedne svoje knjige: "Što ne možeš reći kratko, bolje i ne govori". Ako bismo se držali te njegove maksime, svaki bi nam poslovnik bio dobar. Ja sam proveo ovde, u ovoj sali, sedam godina, u tri ranija skupštinska saziva. Više puta smo raspravljali o Poslovniku. Verujte, meni je svaki poslovnik bio dobar. Poneki put mi je smetalo ako prekoračim vreme, pa me predsednik opomene, i to je sve. Međutim, Poslovnik reguliše neke stvari, to je tačno. Ja bih predložio, da li to piše, ili ne piše u Poslovniku, nije važno, ali, ako postoji dobra volja, možemo da se dogovorimo o tome. Smatram da treba utvrditi kvorum na početku sednice, ujutru u 10 sati, i ne treba stalno utvrđivati kvorum, osim ako neki poslanik to izričito ne zahteva. Tako je na primer na sednicama nastavničkih veća na fakultetima. Ustanovi se kvorum na početku sednice, i više se kvorum ne proverava, dok neko to izričito ne traži. Mi ovde, malo malo, pa utvrđujemo kvorum. Znate, šta da vam kažem, ovo ubacivanje kartice, jedanput da utvrdimo kvorum, drugi put da glasamo, ako ništa drugo, to je strahovito dosadno. I dajte da to nekako izbegnemo. Izbacimo to, svaki put - izbaci karticu, ubaci karticu, pa izbaci karticu, pa ubaci karticu da si glasao, pa ovo, pa ono. Nema nikakve potrebe, ako se dogovorimo da kvorum ustanovimo jednom i da ga ne ustanovljavamo više u toku sednice, osim ako neko izričito traži. Druga stvar, dobro je što je predloženo izbacivanje stava 2. čl. 116. iz staroga Poslovnika, ono što se tiče verifikacije. Još jedna stvar, koja je takođe važna, to je oko interpelacije. Ta institucija je u svakom parlamentu veoma važna. Mi smo je ranije predlagali, kad smo bili u opoziciji. Ona nije usvajana od tadašnje parlamentarne većine, a sada je i mi ne usvajamo, iako je u Predlogu poslovnika učinjen značajan napredak time što se ubacuje član 203a gde se govori o kontroli Vlade, o podnošenju izveštaja itd. i to je na neki način, donekle, zamena za interpelaciju. Međutim, postoji bojazan, zato i nama ranije nisu dozvolili da imamo interpelaciju kao instituciju, postoji bojazan da bi se ta institucija zloupotrebljavala, da bi se često 20 poslanika sakupilo i tražilo interpelaciju, kad se radi o nekom društvenom problemu. To se može izbeći time što bismo, recimo, ograničili, pa da kažemo - u jednom redovnom zasedanju, koje traje tri meseca, može da se učini samo jedna interpelacija. U svakom slučaju, mi to ne možemo da izbegnemo. Svi evropski parlamenti imaju tu instituciju, mi ćemo kad-tad morati da uvedemo interpelaciju i kod nas. Ako se ponašamo racionalno i razumno i ako se držimo ove izreke Vitgenštajna, ponoviću - što se ne može reći kratko, bolje i da se ne govori - neće biti problema ni sa tom institucijom. (Glas iz sale: Šta mislite o razmeštaju poslanika?) Nemojte me to pitati, molim vas.
Reč ima narodni poslanik, a vi ćete kao šef poslaničke grupe? Pravo na repliku, narodni poslanik gospodin Branislav Ivković.
Moj uvaženi kolega, profesor Simonović zasigurno misli u istom pravcu, a konačno je to pokazao kao i ja ovde kada sam govorio, samo je mali nesporazum, pa više i zbog vas i zbog mene, kada sam govorio o minimumu interesa građana, možda sam napravio grešku. Govorio sam o minimumu zajedničkog dogovora kojeg moramo ovde postići, da bi upravo ostvarili maksimum interesa građana. Jednostavno, mi smo ovde poslanici, narod nas je poslao ovde da radimo u interesu građana Srbije. Da donosimo zakonodavna rešenja, da oni žive bolje, da privreda može bolje da radi. To je onaj apel koji sam i uputio ovde svim poslanicima, da moramo da imamo pravo, ali i mogućnost da po svakom pitanju izrazimo svoj stav, jer nas je narod ovde i poslao da kao misleći ljudi, radeći na predlozima zakonskih akata ili nekoj drugoj problematici, maksimalno se angažujemo, da damo sve od sebe, a da većina odluči što većina misli u ovoj sali. Upravo da bi se ostvario maksimum interesa građana Srbije. Hvala. (Glas iz sale: Šta mislite o razmeštaju po stolicama?)
Reč ima narodni poslanik Vučurović Božidar, a sledeći je narodni poslanik Goran Cvetanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pored svih kritika i neslaganja sa vašim radom, moram vam priznati da ste u nečemu vrlo dosledni. Dosledni ste u svojoj nedoslednosti. Sve ono protiv čega ste se borili i protiv čega ste sa iste ove govornice prosipali salve optužbi, sada uvodite. To je dobro. Sada narod konačno shvata da priče o demokratiji važe samo do osvajanja vlasti. Posle toga je jedina razlika u tome što Murta jaše, a Kurta ide peške. Što je Kurta, iako tiranin, demokrata par ekselans za Murtu. Kako to dok ste bili u opoziciji, kako to da ste tada dozvoljavali sebi sve metode parlamentarne borbe? Kako to da ste sebi dozvoljavali opstrukciju sa 70 kilograma amandmana, a sada govor i ukazivanje na propuste i greške sa ove govornice nazivate opstrukcijom. Kako to da jedno govorite 1994. godine, a drugo govorite sada? Predlažete da se u odborima obavlja rasprava o predlozima zakona, o amandmanima i o aktima koje donosi Republička skupština. Evo kako izgleda taj rad u odborima. Nijedan član odbora nije pročitao nijedan jedini amandman, jer da je pročitao video bi da sam ja dao amandman koji kaže da je ukidanjem verifikacione komisije, a to je bila jezička ispravka Poslovnika, koja je formirana komisija koja se nikako ne zove. Zove se komisija. Ja sam predložio da se ta komisija zove komisija za potvrđivanje mandata. Moj amandman je odbijen, ne zbog toga što ta komisija ne treba tako da se zove, nego zbog toga što to niko u odboru nije pročitao. Sada je u Poslovniku to ostalo da bude komisija. Ajde onda da ukinemo nazive i odborima. Neka se Odbor za odbranu i bezbednost zove odbor, neka se Odbor za finansije zove odbor, neka se Odbor za pravosuđe zove odbor. Neka se i Administrativna komisija zove samo komisija, ako se ova komisija zove samo komisija. Pre nego što ste počeli da nam pričate o demokratiji, morali ste da naučite morfologiju ove složenice. Ova složenica je nastala od dve grčke reči: demos (narod) i kratos (vladati). A vi mislite da je morfološki sastav ove reči grčka reč "demos" (narod) i srpska reč kratiti. E, pa nije.
Molim Vas da se držite teme dnevnog reda.
Demokratija je tema svakog dnevnog reda.
Tema dnevnog reda je, da Vas podsetim, Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije.
Otišao je gospodin Jočić, postoji izjava, gospodine Jočiću, Valtazara Bogišića, zaista postoji, dobra je i lepa. Postoji još jedna starija maksima iz Rimskog prava, koja glasi:"Ljui iure suo utitur, nemini facit iniuriam (neminem laedit)", što znači, ko svoje pravo koristi, nikom ne nanosi nepravdu (nikoga ne vređa). Mi ovde samo štitimo svoja prava i vršimo obaveze za koje nas je narod ovde izabrao. Oni koji su nas birali naložili su nam da sa ove govornice štitimo njihove interese. Ovo jeste fabrika. Jeste fabrika, ali reči, moj kolega, slažemo se da ovo bude fabrika, ali se ne slažemo da vi ovde radite vlasničku transformaciju i da je privatizujete. Prošlo je vreme, više u pojedinostima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, gospodin Goran Cvetanović, a sledeći je narodni poslanik, gospodin Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam sa Ginekološko-akušerskog odeljenja leskovačke bolnice odneo kući svoju bebu, novorođenog sina (Glas iz sale: I meni.), i neka je sa srećom kolega, i ono što me je dočekalo kući, to je upravo bila restrikcija struje u Leskovcu. Nešto što je moglo najtragičnije da se desi detetu od pet dana, da počne svoj život sa restrikcijom struje. Na stolu me čekao materijal, samo što je u tom materijalu bio dnevni red, i to Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Bez ikakvog drugog materijala. Kada sam kasnije pogledao taj materijal, u svakom slučaju verovatno ste i vi bili iznenađeni, jer sam siguran da se slažete da nije najvažnije raspravljati u Skupštini ko će gde i kako od narodnih poslanika da sedi. I te kako imamo mnogo bitnije i vitalnije stvari da raspravljamo i da donosimo adekvatne odluke. U svakom slučaju, da Vlada Republike Srbije zaista radi ono što treba da radi, ne bi mi smetalo njihovo odsustvodanas iz Skupštine. S obzirom da donosi samo ovakve predloge, ne znam zaista čemu sve to vodi? Predsednik Skupštine je u toku današnjeg dana rekao da ovaj poslovnik pre svega treba da omogući prednost pameti nad jezikom. Moram da primetim da, u svakom slučaju, onaj koji ima određene verbalne sposobnosti i mogućnosti mora da poseduje intelektualne sposobnosti za te svoje verbalne osobine, da ih manifestuje i da ih iskaže. Tako da u svakom slučaju jedna simbioza i sinteza pameti i jezika mora da bude prisutna. Ne znam na koji način misli predsednik Skupštine da diferencira i da odvoji jezik od pameti. Na kraju, rekao bih da sam razočaran poslanicima, pre svega DSS-a i DS-a, a i ovim drugim poslanicima, ali su oni u manjem broju, naročito posle onoga što je rekao narodni poslanik SRS-a gospodin Stevo Dragišić. Odnosno, što je citirao šta su narodni poslanici ovih stranaka izneli za govornicom ranije, pre par godina, kada su oni bili članovi opozicionih partija. U svakom slučaju, kao poslanik SRS neću glasati za DOS-ov poslovnik zato što predstavlja korak unazad u pogledu već usvojenih demokratskih prava i sloboda. Na kraju, drago mi je da sam posle izlaganja poslanika Jočića, koga trenutno ne vidim da je tu, (glasovi - tu je) člana DOS-a, saznao da oni uspešno sarađuju sa socijalistima. Možda je to jedna naznaka neke proširene koalicije. Doduše, još neki se nude i čekaju poziv za ulazak u koaliciju. To se, pre svega, vidi po tome što glasaju za svaki predlog Vlade, a možda ćete na taj način da ostvarite i da imate kvorum koji uglavnom u toku dana nedostaje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Poštovani potpredsednici, uvaženi poslanici, teško je danas posle ovoliko diskutanata da ne ponovim nešto što su poslanici već izneli, a rekli su dosta toga i smatram da je dosta njih bilo u pravu, jer najverovatnije je da smo se mogli danas naći i na drugom dnevnom redu i na pitanjima koja su od prioriteta za državu i za narod. Mi danas kritikujemo što ovde nemamo red u Skupštini, što vlada nedisciplina, a ja kažem da nam je takvo stanje i u državi, u društvu, i da se to prenosi i ovde u Skupštinu. Kada bi vladao red u državi, kada bi sve bilo dobro, ne bi bilo potrebe da se ovde govori za govornicom. Znači, to je naša istina i takvo stanje praktično imamo na svim nivoima. Danas je na dnevnom redu Poslovnik Narodne skupštine, i to kao po običaju - izmene i dopune Poslovnika i ništa novo. Što znači da Poslovnik, pa makar i bio prepisan u 50 posto slučajeva, a i da je napravljen nov, ne bi izazvao ovoliko polemike. Ovako, otkako smo počeli da radimo u ovom sazivu, još ništa nije novo predloženo. To znači da je u više članova Poslovnikapromenjena po jedna reč ili rečenica, stav Poslovnika, toliko da bismo rekli da smo nešto promenili. Nekoliko članova u Poslovniku je pretrpelo veće promene, u cilju da se umanji narodnim poslanicima pravo da govore o zakonima koje predlažete i da na demokratski način uporedimo predloge, da vidimo da li imamo da predložimo kvalitetniji predlog, a sve u cilju da se donesu kvalitetniji zakoni radi boljeg funkcionisanja države. Predlog za umanjenje prava narodnim poslanicima da govore u Narodnoj skupštini predlaže stranka i verovatno Vlada, a poslanici biraju Vladu, pa se tu očito nešto ne slaže. Ne verujem da je ovaj poslovnik dobar iz više razloga. I to - zbog toga što ste nam i do sada predlagali ovako nešto. Ništa do sada nije bilo valjano predloženo. Ukinuli ste Ministarstvo za sport i omladinu i pripojili ga Ministarstvu za prosvetu, pa sada nemamo ni dobro Ministarstvo za prosvetu, niti imamo Ministarstvo za sport. U Ministarstvu za prosvetu nije dobro, nema ličnih dohodaka, nisu povećani onako kako je obećano. A mnogi klubovi su ugašeni, vidite kakva nam je situacija i u vrhunskom sportu. Rezultati vašeg predloga su - predložili ste Zakon o amnestiji, koji takođe ide na štetu Srba, jer treba da oslobodi Albance koji su ubijali Srbe i sada to čine, dan-danas.
Molim vas da se držite teme dnevnog reda. Zakon o amnestiji je bio na drugoj sednici tema dnevnog reda.
To jeste tema dnevnog reda, ovo nam predlažete kao što ste nam i ono predložili i mi moramo da sumnjamo, pa zbog toga i upoređujemo. Zakon o televiziji i informisanju nam je doneo to da građani imaju utisak da je televizija pretvorena u tužilaštvo i sud. Na dnevniku je svaka treća reč Haški sud, i po broju - koliko puta se pomene može ući u Ginisovu knjigu rekorda. Zbog svega toga vam ne verujemo da je ovaj poslovnik dobar. Prvo, smatram da smo danas imali mnogo važnija pitanja od poslovnika koja smo mogli da uredimo, nego da se bavimo koliko će poslanik da govori, da li tri ili pet minuta, da li ima pravo na repliku ili nema, u kom redu ćemo sedeti. Ako govorimo kvalitetno i u interesu građana ove zemlje, neka govorimo i 20 minuta, jer ima prostora. Neki poslanici nikada neće ni govoriti za ovom govornicom. Poslovnik nije prioritet. Građani bi bili zadovoljniji da je danas na dnevnom redu problem isključenja struje. Da li je prioritetniji Poslovnik od pripreme za prolećnu setvu. Važniji li je Poslovnik od problema u školstvu? Važniji li je Poslovnik od stanja na jugu Srbije, u Bujanovcu i Preševu? Da li ne znači povlačenje Prištinskog korpusa da ćemo se povući i sa juga Srbije. Da li danas treba razgovarati o Poslovniku ili o preduzećima koja ne rade i radnicima koji primaju po 2.000 dinara platu? Da li je danas važniji Poslovnik ili kako nam žive građani i šta mogu da kupe od plate po današnjim cenama?
Gospodine Periću, opominjem vas na vreme i na temu dnevnog reda.
Ukinuli smo taksu na brojilo a računi za struju su još veći. Potvrdilo se ono što sam prošlog puta rekao za ovom govornicom "Ako ne platiš na kapiji, platićeš na kapijici". Na kraju, ovo što želite da ukinete i suzite pravo poslanicima odnosi se na gubljenje pravog naziva narodnog poslanika, ali gube i građani koji ne mogu da čuju pravu istinu. Znam da ćete reći da je to zbog toga da bi bili racionalni. Tvrdim da nismo racionalni kad zakazujemo Skupštinu zbog jedne tačke i to - izmena Poslovnika o radu Skupštine, a vi predsedniče i predsedavajući bolje znate koliko košta narod ovaj dan u Skupštini. Da ne ispadne ona narodna, "veća dara nego maslo". Prioritet nad Poslovnikom bi bio da kao predsednik Skupštine...
Opominjem vas drugi put da ste prekoračili vreme. Već ste u sedmom minutu.
Prioritet nad Poslovnikom bi bio da se gospodin predsednik Skupštine založi, da založi svoj autoritet, da u prvi red dovede nekog od ministara ili članova Vlade, jer šta su njihovi prioriteti i kome oni polažu račun. S kim se dogovaraju oko ove države ako neće da dođu i da kažu ovoj skupštini šta se dešava u ovoj zemlji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, imamo Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i jedan od mojih prvih komentara je da kada god nova demokratija dođe na vlast ona vrši izmene i dopune Poslovnika o radu Narodne skupštine. Prvo je, prethodno, kada je bila u koaliciji sa SPS-om izvršila izmenu ovog poslovnika 1994. godine, Poslovnika koji je mnogo veća prava davao narodnim poslanicima. Tim poslovnikom su ta prava smanjena i on se koristio šest do sedam godina. Međutim, sada, još jedna veća restriktivnost u pogledu prava poslanika je uvedena ovim predlogom poslovnika. Šta se želelo uraditi ovim poslovnikom? Da se isprave neke jezičke ili gramatičke greške ili da se jednostavno neki termini, koji nisu odomaćeni, zamene našim izrazima. Na primer - verifikacija se zamenjuje rečju - potvrđivanje, a inače imaju isto značenje. Postavio bih međutim pitanje - da li je to razlog za hitnost ovog predloga odluke? Ako se podsetimo Poslovnika, zakon se može izuzetno doneti po hitnom postupku, ali po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku može da prouzrokuje štetne posledice. Ne vidim nikakav razlog za donošenje ovog zakona po hitnom postupku, s obzirom da imamo samo još jedan dan do redovnog zasedanja ovog parlamenta. Sledeće što je želelo da se uradi ovim zakonom jeste da se ingerencije predsednika Skupštine jako uvećaju, čak i dotle da predsednik Skupštine ubuduće, ne znam da li će biti predsedavajući ovog parlamenta ili će biti vaspitač, ili nastavnik, ili će biti oficir, ili pak upravnik nekog zatvora. Kako drugačije da odredim ovaj predlog, gde se pošlo od alineje 5, u članu 21. i dodaje nova - raspored sedenja narodnih poslanika. To je nešto što je stvarno bruka i sramota da se predlaže ovom parlamentu i da narodni poslanici baš o tome raspravljaju. Ili pak misli ova nova vlast da od ovog parlamenta napravi bioskopsku salu, pa će kada ulazimo u Skupštinu da daju karte, numerisane, da bismo znali gde ćemo da sedimo. To pravo ova odluka pravda kao veća prava predsedavajućeg, odnosno predsednika Narodne skupštine, a ogleda se predlogom člana 22, u članu 74, gde predsednik Narodne skupštine može angažovati naučne ili stručne institucije, kao i pojedine naučne ili stručne radnike, što je sasvim bespotrebno i predsednik Narodne skupštine uopšte nema potrebe za takvim predlogom. Represivnost ove odluke prema narodnim poslanicima ogleda se u tome da narodni poslanici skoro nemaju nikakva prava. Oni nemaju pravo na reč, nemaju pravo na repliku, na predlog dnevnog reda itd. To dokumentuje član 27. koji menja član 100. postojećeg Poslovnika gde se kaže da ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o drugom poslaniku, da poslanik na koga se izlaganje odnosi traži repliku dizanjem ruke, čime se daje pravo predsedniku skupštine da on odluči, dakle da arbitrira, kada će poslanik ili šef poslaničke grupe imati pravo na repliku, a replika je mnogo širi pojam nego uvreda ili iznošenje neke ružne reči, bilo koje poslaničke grupe. Ovim predlogom narušavaju se i neka ustavna prava, a to je u članu 29. gde se član 122. postojećeg Poslovnika menja i kaže - tajno se glasa upotrebom elektronskog sistema. To je prosto nemoguće, jer tada tajnost nije zagarantovana. Upotreba elektronskog sistema je moguća, ali je isto tako moguće i tačno znati koji je poslanik za šta glasao. To nema nikakve veze sa tajnim glasanjem. Samo da kažem još jednu rečenicu, pošto je ovo jedini način da se obratimo narodu, ja sam pre dva dana pročitao izjavu ministra Kneževića, gde on komentariše šta uraditi sa Prištinskim univerzitetom.
Prekoračili ste vreme, to nije na dnevnom redu.
Izvinjavam se, samo jednu rečenicu, kaže da treba ukinuti Prištinski univerzitet jer nije po Rezoluciji 1244. Moram da kažem da je to jedna nenormalna izjava i, nadam se, normalnog ministra, koji ne može da daje takve izjave i da unosi paniku i pometnju među građane Kosova i Metohije.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, a posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvinite, molim vas, gospodin Dragan Marković se javio sa pravom da dobije reč kada god zatraži.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, vi znate da se SSJ u protekle četiri sedmice nije često javljala za diskusiju i nismo imali nameru ni danas da diskutujemo pošto je diskutovao predsednik naše stranke, gospodin Borisav Pelević. Izgubismo još jedan dan, dame i gospodo, oko tačaka dnevnog reda koje se ne tiču građana Srbije, niti imaju ovi poslanici koji sede ovde koristi od toga. SSJ je podržala Vladu. Imali smo konsultacije kod predsednika Skupštine pre dva tri dana i predsednik Skupštine je predložio, odnosno rekao da će predložiti amandman o interpelaciji. Tog amandmana nema u materijalu. Ne vidim razloga zašto nema amandmana i zašto građani ne čuju ovaj amandman iz prve ruke, šta je to Vlada do sada radila i šta će uraditi u nekom narednom vremenskom periodu. Neko iz DOS-a je rekao da je bivša vladajuća partija u 2000-toj godini imala samo šest sednica. To je za godinu dana. Mi za mesec i po dana, ovo nam je peta sednica, a možemo da imamo i 500 ovakvih sednica, a da nikakav zaključak od interesa za građane Srbije ne donesemo. Takođe je neko od poslanika iz DOS-a rekao - ovo su mali akti. Gospodo poslanici, (ajmo da pređemo da radimo nešto drugo. Gospodo, vi imate skupštinsku većinu i od vas zavisi taj predlog šta će biti to nešto drugo i šta će ova skupština raditi. Kada bi danas prihvatili ovaj amandman ili da je ovaj amandman bio u Poslovniku, danas bi građani Srbije mogli da čuju iz prve ruke zašto prosvetni radnici imaju male plate. Čujemo da će ovog dana biti štrajk u prosveti, a znamo dasmo imali rat i da nam deca tada nisu išla u školu, znamo da zbog restrikcija deca nisu išla u škole. Moram da vam kažem da je zahtev prosvetnih radnika opravdan i da je Vlada tu ona bi objasnila zbog čega neće da poveća prosvetnim radnicima platu. Da nam je Vlada tu, ona bi takođe rekla zašto zdravstveni radnici imaju male plate. Znamo kakva je situacija u zdravstvu. Da nam je Vlada tu, ona bi rekla zašto penzioneri imaju male penzije i da ne mogu da žive od svojih penzija. Zašto radnici, koji su zaposleni u fabrikama, takođe imaju male plate i zašto je proizvodnja opala od 40 do 80% u pojedinim fabrikama u Srbiji. To bi Vlada mogla iz prve ruke da objasni građanima Srbije, a ne da se mi prepucavamo ovde i da pametujemo i da pričamo, ako nam to nisu ingerencije. Često je Vlada pominjala, kao i DOS u izbornoj kampanji, transparentno. Sve će biti transparentno, građani će znati šta je to transparentno. Ja sam imao priliku da objasnim građanima Srbije, sa onima sa kojima sam se sreo ovih dana, i ne znaju šta je to - transparentno. Međutim, jedino je transparentno bilo hapšenje, Hag. To je gospodo - transparentno.
Ja Vas molim da se držite teme.
Ja se pridržavam teme. Kažem da se prihvati ovaj amandman i da Vlada kaže šta bi građani mogli da čuju. Znači, govorim o amandmanu. Stranka srpskog jedinstva se zalaže da budu uhapšeni svi koji su vršili politička ubistva i koji su se ogrešili o zakon, ali se zalažem i tražim da se što pre otkrije i ko je ubio Željka Ražnatovića - Arkana. Ne možemo, gospodo, na RTS pričati samo o tri ubistva, o tome gde je Ivan Stambolić, šta je sa Ibarskom magistralom i još nekim ubistvima. Ne možemo odvojiti ubistva i reći da su jedna prvog reda, a druga nisu, ova su politička, a ona privatna. Takođe, DOS koristi reč "transparentno" da prikaže kako su teroristi hteli da kidnapuju Čovića. Tako je radila bivša vlast. Neću pomenuti imena ljudi koji su to radili. Navodno, jedna grupa je htela da kidnapuje predsednika države, da ga stavi u gepek za skije i da ga odnese u Nemačku ili Švajcarsku. Zabavljali su narod danima i mesecima.
Vreme, gospodine poslaniče.
Ja bih da iskoristim i drugi deo, pošto se nisam javljao za reč. Dame i gospodo, Stranka srpskog jedinstva ne bi kritikovala dnevni red u protekle četiri sednice i u vezi sa ovom, petom, sednicom, da bar Savezna vlada diskutuje i brine o građanima Srbije i građanima Jugoslavije. Moram da kažem, a i vi ćete se, poštovani poslanici, saglasiti s tim, mada je veliki broj vas koji sedite ovde u neka četiri zida to i rekao, ali građani Srbije to nisu čuli, naime, ne može Savezna vlada - izvinjavam se što to pominjem, ali je u kontekstu dnevnog reda i amandmana - da diskutuje u trenutku kada rat na Kosovu nije prestao, kad je počeo rat na jugu Srbije, o povratku imovine porodici Karađorđević. Čime su to Karađorđevići zadužili Srbiju u poslednjih 10 godina? Zašto smo podvojili ostale građane koji su, isto tako, ostali bez svoje imovine 1945. godine? Stranka srpskog jedinstva moli dosovsku većinu u ovom parlamentu da tačke dnevnog reda vanrednih sednica budu upućene građanima Srbije, jer građani Republike Srbije nemaju više vremena da čekaju i slušaju šta je ko ukrao. Ako je neko nešto ukrao, mora da ide u zatvor. Dolazi dan i vreme, draga gospodo, kada ćete morati da kažete šta je to izveštaj o radu.
Ima reč narodni poslanik Bojan Pajtić. Posle njega ima reč narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovani predsedniče, drage dame i gospodo poslanici, za razliku od svojih prethodnika, ja ću govoriti o Predlogu odluke o izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Ovaj akt ima tri grupe odredaba. Prva grupa odredaba odnosi se na normativno usaglašavanje Poslovnika, odnosno odredaba Poslovnika sa zakonima koji su doneti nakon Poslovnika. To je obaveza Skupštine da usaglasi Poslovnik sa odredbama zakona koje se odnose na određenu materiju. To se, pre svega, odnosi na Zakon o izboru narodnih poslanika pri utvrđivanju mandata, to se odnosi na Zakon o izboru saveznih poslanika u Veće republika, pošto se taj izbor vrši neposrednim izborima i to se odnosi na Zakon o unutrašnjim poslovima. Čuli smo mnogo lamentiranja nad nadležnostima Odbora za odbranu i bezbednost. Naime, Odbor za odbranu i bezbednost je imao na osnovu prethodnog Poslovnika - pravo da kontroliše rad službe bezbednosti, što je golo pravo, jer ne postoji nikakav mehanizam koji je predviđen Poslovnikom u ostvarivanju takve kontrole, niti je ikada iko u Srbiji pod Miloševićevim režimom koristio skupštinski odbor da bi kontrolisao službu bezbednosti. Ono što mi ne želimo, to je donošenje ispraznih normi koje niko neće primenjivati. Osim toga, ta odredba Poslovnika je bila u potpunosti neusaglašena sa Ustavom i zakonom. U članu 73. tačka 11. Ustava piše da Skupština vrši kontrolu nad radom Vlade, a Vlada po članu 90. tačka 7. Ustava i članu 21. Zakona o Vladi Republike Srbije vrši nadzor nad radom ministarstava. To se posebno odnosi na službe sekretarijata i uprave koje su u okviru ministarstava, što su još niži organi od samog ministarstva. Ovaj predlog preuzima i određene odredbe Ustava i Zakona o Vladi, zatim odredbu Ustava koja se odnosi na predlagače zakona, odredbe Zakona o radnim odnosima u državnim organima, itd. Nije neuobičajeno da se u potpunosti preuzimaju celovite odredbe zakona i Ustava. I ovo je primenjeno kao tehničko rešenje upravo zbog celovitosti uređenja skupštinske procedure. Naravno, Ustav je najviši pravni akt. Ali, protivljenje pravnom sistemu i Ustavu bilo bi samo kada bi Poslovnik na drugačiji način regulisao tu oblast. U ovom slučaju, potpuno doslovno preuzimanje tih odredaba ne potpada pod ovu kritiku. Druga grupa odredaba odnosi se na efikasnost, odnosno na poboljšanje. Mi vidimo na šta liče sednice Skupštine. Nadamo se da će ove izmene Poslovnika uroditi plodom. I dosledna primena Poslovnika bi već do sada urodila plodom. Naime, pravo na repliku imaju samo oni poslanici o kojima se drugi poslanik uvredljivo izrazio i oni poslanici koji su pogrešno protumačeni. Na žalost, ovde je bila praksa da se, čini mi se, reč daje svakom poslaniku koji je pomenut u kontekstu u kojem je pomenut, nezavisno od toga da li je pogrešno protumačen. Možda bismo i o tome trebalo da razmislimo - da se replika daje u određenim poslovničkim situacijama, eksplicitnim, a isto tako besmisleno je bilo nagrađivati poslanika koji je svojim uvredljivim izražavanjem o drugom poslaniku dovodio do toga da stekne pravo na repliku, nagrađivati ga, opet, pravom odgovora na repliku, budući da se ovim poslovnikom replika tretira u onim odredbama koje se odnose na disciplinsku odgovornost koju primenjuje predsednik Skupštine Republike Srbije. Inače, predsednik Skupštine Republike Srbije nije spiker Skupštine, kao što je to u Velikoj Britaniji. Praktično, predsednik Skupštine ima mnogo više ovlašćenja, posebno nakon opoziva ili ostavke predsednika Republike. Predsednik Skupštine Republike Srbije je drugi čovek u Srbiji, odmah nakon predsednika Republike Srbije. Nije spiker, nipošto nije prvi među jednakima. On je biran neposredno od poslanika, ali su njegova ovlašćenja neuporedivo veća nego ovlašćenja spikera u britanskom parlamentu. Odredbe koje se odnose na repliku sankcionišu se onim odredbama Poslovnika u kojima se predviđa disciplinska odgovornost - znači opomena, oduzimanje reči, čak i udaljavanja sa sednice Skupštine, kao konsekvenca višestrukog ponavljanja istog prekršaja. Dosadašnji Poslovnik je praktično nagrađivao onoga ko je dovodio do prava na repliku. Dobro je što smo predložili ukidanje ovakve odredbe ...
Vreme, gospodine poslaniče.
To u normalnim zemljama sa demokratskom tradicijom, to je incident, a nije pravilo. Što se tiče amandmana, bilo bi apsurdno dalje dozvoliti svim poslanicima da govore o određenom članu zakona. Jedan poslanik podnese amandman na određeni član zakona, a svi poslanici hipotetički koriste svoje pravo, a da pritom ostane definisano vreme za diskusiju kao što je bilo do sada u Poslovniku, praktično bi rasprava o jednom amandmanu na jedan član jednog poslanika mogla trajati dve i po hiljade minuta, znači 40 radnih sati, tj. 5 radnih dana. Ako prosečni zakon ima 50-ak članova, hipotetički, mogla bi rasprava trajati 250 radnih dana, što znači celu godinu. To je i hipotetički i praktično lako zamisliti. Treća grupa odredaba se odnosi na kontrolu Skupštine nad Vladom.To je ono što je obećala Demokratska opozicija Srbije u svojoj kampanji, dakle skupštinska kontrola, skupštinskih odbora nad vođenjem politike u određenim oblastima, transparentnost i skupštinska kontrola nad izvršavanjem zakona.
Pošto smo ovde čuli od strane predlagača na čemu se insistira pri predlogu novog poslovnika, bilo bi dobro da i na starom primenimo to što insistira predlagač, a to je preciznost Poslovnika. U članu 118. se precizno kaže - "da su narodni poslanici dužni da identifikacione kartice nose sa sobom pri izlasku iz sale Narodne skupštine. Ako narodni poslanik napusti salu Narodne skupštine i ostavi identifikacionu karticu, Služba Narodne skupštine će odmah tu karticu dostaviti sekretaru Narodne skupštine". Evo vam primer, potpredsednik nije izvukao karticu, evo vam u drugom redu, nije izvučena kartica, evo u drugom redu sa druge strane, pogledajte, dovoljan je jedan primer kada ste kršili Poslovnik. Hajte, pokažite baš na ovom poslovniku kako ćete ubuduće biti precizni i pridržavati se ovog drugog dela koji vi promovišete. Drugo, hteo sam da iskoristim priliku da pitam, čisto kao narodni poslanik, nemojte ovo da shvatite kao lično, predsedniče, nešto ste često odsutni. Baš sam zabrinut. Iskreno sam zabrinut šta je sa Vama, zašto Vas mesto ne drži? Ili je nervoza, ili, čisto pitam, da nije neka zavisnost, ili bolest. To je ranije bio slučaj sa predsednikom Poslaničke grupe DOS, pa smo i mi bili zabrinuti.
Što se primedbe na Poslovnik tiče, u pravu ste. Molim Službu da povremeno izvrši svoju obavezu i kontroliše gde su ostavljene poslaničke kartice. Što se tiče Vaše brige, nemojte se brinuti, ima ko se o meni brine. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ova sednica Skupštine i sam dnevni red je opet farsa i marketing u režiji DOS-a. Farsa i marketing, jer DOS posle više od mesec dana konstituisanja njihove Vlade, nijedan jedini zakon nije doneo koji je obećavao u svojoj izbornoj kampanji. Konstatacija mog dole kolege iz DOS-a da su ova vlada i ova skupština, na proteklih pet zasedanja, izuzetno produktivna fabrika je u najmanju ruku smešna, da ne kažem, i budalaština. Zakone koje ste doneli su zakoni koji se ukidaju. Ukidate Zakon o TV taksi, ukidate Zakon o javnom informisanju, ukidate Zakon o posebnim pravima bivšeg predsednika Republike Srbije, ukidate sada i Poslovnik, za koji se izgovarate i to ukidanje objašnjavate time da novi zakoni, koje imate u planu da predložite ovde, neće moći da budu izglasani zbog samog Poslovnika. To je vrlo čudno i u neku ruku pomalo neobjašnjivo. Ukidanje prava na diskusiju poslanicima po bilo kom osnovu je ukidanje dva osnovna demokratska prava u svakom normalnom demokratskom društvu. Narodne poslanike bira narod. Što znači da ukidanjem prava na diskusiju, ukidate pravo i građanima koji su glasali za opozicione partije, da se njihova reč čuje i njihovo mišljenje uvažava. To nije više demokratija. To postaje diktatura. I, ono što je važnije, ukidanjem toga prava na diskusiju na amandmane, ako se nekim čudom i desi da DOS-ova Vlada napravi neki kvalitetan predlog zakona, pa opoziciji budu vezane ruke da u načelu kritikuje takav zakon, pa ga onda zatrpa amandmanima i okrene, istumba da on odgovara njima i onima koji su postavili takvu vladu. Svrha diskusije jeste da svaka vlada i svaki predlagač zakona izuzetno dobro vode računa o tome kako će formulisati zakon i kako će ga napraviti. U suprotnom, doći će do toga da ga opozicija napada i rešeta i pred javnošću i građanima Srbije dokaže da to nije ona vlast za koju je narod glasao. Što se tiče Poslovnika, u delu koji se odnosi na mesto sedenja, nije mi samo jasno, da li time želite da Srpsku radikalnu stranku i druge opozicione partije postavite u zadnje redove i na taj način ih sakrijete od lica javnosti ili želite da ih stavite u prve redove, gde sedi Vlada u izbeglištvu, gde bi trebalo da sedi Vlada u izbeglištvu i na taj način popunite mesta Vladi,a istovremeno i sakrijete poslanike DOS-a iza Srpske radikalne stranke i da sakrijete time njihovo neprisustvovanje u ovoj skupštini. Jedan kolega je ovde rekao, da je pomalo i dosadno da se ubacuju kartice prilikom skupštinske rasprave i da se proverava kvorum prilikom glasanja i slično. Mislim da je nekim poslanicima DOS-a ne samo to dosadno, dosadno im je i da sede ovde, da učestvuju u raspravi, tako da postavljam pitanje, zašto su oni uopšte i birani.
Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega narodni poslanik Rade Bajić.
Poštovani narodni poslanici, zaista je teško dobro se pripremiti za raspravu kad radimo ovako po hitnom postupku. Ovo pitanje hitnosti, i kad je ova tema o Poslovniku, zaista čovek mora da razmišlja o tome, šta je to tako manje važno. Ako ovaj parlament, koji je birao ovaj narod, pa ste vi tamo u kampanji rekli 200 zakona imamo, samo da dođemo na vlast, a tamo na Kelebiji čeka 40 šlepera punih deviza od jedno 6,5 milijardi dolara, pa će da stigne ovde, pa da se podeli narodu i sve to po redu do izbora ove vlade"sedam sekretara SKOJ-a". Razumem ja vas što se vi plašite kako ćemo mi da govorimo. Nije vas birao narod, Vas je biralo tih "sedam sekretara SKOJ-a" i dalo vam pravo da branite njihov ekspertski rad. A ekspertski rad smo imali prilike da vidimo. Sad taj ekspertski rad hoćete da ukinete ovim poslovnikom, odnosno pravo da mi komentarišemo taj ekspertski rad. Ne bojte se, primenićemo antiposlovnik, to nije uopšte problem. Govorićemo mi sa ove govornice, budite sigurni. A, pošto ste vi iz one Savezne skupštine izneli i stolice i stolove i klupe, evo ja se kandidujem, ja ću poneti ovo čudo (pokazuje na govornicu) pa ćemo izneti u hodnik i odatle ćemo govoriti, ako ne može iz sale. Prema tome, ovde se danas bavimo jednom temom koja je niti hitna, niti važna, već vam je proradila sujeta, zašto smo uopšte komentarisali onih četiri, pet zakona o ukidanju zakona i pravljenju pravnih praznina. Zato pokušavate sada da date pravo predsedniku parlamenta da mu budemo učenici i đaci, kojima će on govoriti da li smo u temi ili nismo u temi, a onda, takođe, ograničavate nam pravo da u pojedinim delovima uopšte možemo da diskutujemo o izveštaju Vlade. Razumem zašto vi ne možete da diskutujete. Oni su vas birali, kako uopšte možete da raspravljate o tome šta oni rade. Mi ćemo to pravo koristiti, budite sigurni, da li u ovoj skupštinskoj sali ili na neki drugi način, a koristićemo da komentarišemo rad Vlade. Kada govorimo o tom radu Vlade, trenutno ga nema. Postoji objektivan pritisak naroda i strah šta će biti sa ovom državom Srbijom, šta će biti sa Jugoslavijom? Svašta ste najavljivali. Od onog prethodnog što sam govorio, do plata silnih, ali ono što se događa - nama se ubrzano dostavljaju predlozi zakona vojvođanske skupštine, u kojima se već najavljuje, posebno kad govorim o finansijama,jedno ozbiljnije otcepljenje tog dela teritorije, kad se uzmu finansije.
Ja Vas molim da se držite teme.
Ovo je o temi.
Kakve veze imaju zakoni koji još nisu ni pristigli na razmatranje sa današnjom sednicom?
Ovo je o temi, gospodine predsedniče, zato što vi hoćete da usvojite Poslovnik, kojim nam nećete dozvoliti da diskutujemo o tim zakonima, koje pokušavate da pripremite za ovu skupštinu. Takođe, nećemo moći da govorimo ni o onome što se događa na jugu Srbije. Vidite da ne možemo da pričamo ni o temi koja se dešava u Kladovu, uBeloj Palanci, vi tamo pretite ljudima, linčujete ih, pretite im porodicama, deci, to ste vi radili, i u decembru ste radili. Danas ovde pokušavamo da ovim izmenama Poslovnika ograničimo sva prava da u ovoj skupštini govorimo, diskutujemo i da zahtevamo. Takođe se osporavaju prava narodnih poslanika da mogu učestvovati u raspravi u pojedinostima. Kad se priča o efikasnosti rada Skupštine, to može da ima smisla kada ta skupština stvarno nešto donosi, neke zakone. Kad se radi o sistemskim zakonima, pa, recimo, mi sigurno nećemo vama doneti 70 kg amandmana, jer nikada to nismo ni radili. Mi ćemo se baviti onim suštinskim pitanjima, koja su važna za ovaj narod. Mi znamo da se vi time ne bavite. Vama je bio propagandni motiv da dostavite 1.000 amandmana i da pričate kako ste pametni, pa ste doneli 70 kg ovde.
Vreme.
Ovo je tema, nemojte me više prekidati.
Nisam rekao tema, nego vreme.
Ovo što ste me prekidali, to ulazi otprilike u ono što ću ja da prekoračim. Znači, razmišljam o konceptu šta sada vi hoćete - definitivno hoćete da sprečite ozbiljniju raspravu u parlamentu, jer vam se poslanici nerviraju kad mi iznosimo argumente. Oni što sede u sali, a manje ih sedi u sali, više tamo sedi na pultu kod bifea. Čuli smo ovde sa govornice upotrebljene termine i to sigurno nije bilo u temi o Poslovniku, govorili ste o svedocima i akterima prethodne četiri sednice Skupštine. Pa, možda ste vi bili svedoci, ali mi smo sigurno bili akteri onih prethodnih sednica Skupštine. Govorite o kulturi duha i dijaloga u ovoj skupštini. Kakav ćemo to dijalog imati ako ćete nam zabraniti diskusiju sa ove govornice, apsolutno ste nam ograničili vreme trajanja diskusije. Zato stalno možete da prigovarate. Mi smo vama omogućili da govorite 10 minuta. I znate, ovaj poslovnik koji smo mi usvojili, najveći deo je onoga što ste vi tražili, gospodo, dok ste bili opozicija. Danas neki vaši poslanici kažu, kad su bili na Zakonodavnom odboru, kažu - promenili smo Vladu. Pa, pretpostavljam da ste promenili mnogo toga, i filozofiju i Vladu, i način oblačenja, ali sigurno ono što niste promenili, niste promenili glavu, već ste i dalje opozicija. Ne mogu da shvatim, vi ste vlast u ovoj državi i morate da vladate u korist ovog naroda. Samo da prokomentarišem još jedan član koji predlažete član 8. kaže: "Narodna skupština može da radi i odlučuje kad je potvrđen mandat više od polovine narodnih poslanika". Kada Skupština u takvom sastavu radi, onda postoji ozbiljan problem - šta je sa onom manjom polovinom, da li su uopšte ugrožena biračka prava tih birača koji su birali te narodne poslanike,a ovde možemo govoriti o apsolutnom kršenju Ustava, u članovima 74, 75. i 76. Ustava Srbije.
Molim Vas, gospodine poslaniče, ukoliko odmah ne završite, moraću da Vam oduzmem reč, osam minuta je prošlo.
Evo još jednu rečenicu i završavam. A kada govorimo o radu parlamenta, vi, gospodo, imate dvotrećinsku većinu. Parlament o najvažnijim pitanjima, kao što su prava predsednika države i ustavna pitanja, rešava dvotrećinskom većinom. Zašto nam treba polovina? Zašto ugrožavate to, nikome nije jasno.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić.
Uvaženi predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, prva moja zamerka, kad sam dobio Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika o radu Skupštine Republike Srbije je bila manjkavost i neozbiljnost u dostavi materijala. Jer, zaista, kad se dobije materijal danas pred sednicu, ili u najboljem slučaju sinoć, onda je neobjektivno tražiti da se kvalitetno daju primedbe ili sugestije i da se elaborira ovaj predlog odluke. Sledeće moje ukazivanjepored toga što je zaista osnovna intencija ovog predloga odluketa da se suzi pravo poslanika, jer kako drugačije protumačiti, kad smo čuli iz citiranja, da je ranije opozicija smatrala da ovaj poslovnik dosta skraćuje prava poslanika, a sada se još ide na redukciju, a smatra se da će biti demokratski, pa vi onda sami zaključite ko je upravu. Ja ću sada ukazati na manjkavost,možda ću malo izaći iz teme, jer ću nešto reći o jednom članu, i samo o njemu, u pojedinostima, a to je član 34. ovog Predloga odluke. Član 34. kaže da posle završene rasprave u pojedinostima i posle rasprave o amandmanima završnu reč ima predlagač, odnosno član Vlade koji zastupa taj zakon, a posle toga nastaje glasanje. Praksa ovog kratkog zasedanja nas uči da ovaj član, ako se ne bude zaista smestio u okvir koji uređuje Poslovnik, može dovesti do niza incidentnih slučajeva, do nesporazuma, a verujem da niko moralan ni niko realan to ne bi želeo u ovoj skupštini. O čemu se radi, vi znate i u prethodnim izlaganjima, kada je predstavnik Vlade izlazio da da završnu reč, da je u stvari to bio jedan predizborni miting, da je to bilo blaćenje ili bolje reći, jedan ulični rečnik, kad je u pitanju prethodna vlast ili SPS, a ovaj sada poslovnik predviđa da mu se ne može replicirati. Zato, jednostavno, molim predsednika Skupštine, na njemu je veliki teret i obaveza, da, koristeći članove 104. 105. i 106. Poslovnika, pogotovu 110. koji govori da se sve odredbe o dnevnom redu na ovoj skupštini odnose i na prisutne koji nisu poslanici, odnosno na predstavnike Vlade, da svojim autoritetom i obavezom kao predsednik Skupštine ne dopusti da dođe do kršenja ovoga člana, odnosno, do neželjenih scena i posledica koje može proizvesti. Isto me tako zabrinjava - zbog čega mi uvek idemo na taj hitan postupak? Mnoge stvari u Srbiji su danas trebale da se nađu ovde zaista kao hitan postupak. Ja ću reći samo dve - jug Srbije, nije potrebno da poslanici saznaju iz dnevne štampe, sa televizije, nije potrebno da čujem da je juče bio relativno miran dan, a od ljudi koji tamo žive čujem da je na to područje palo preko 200 granata, pa se pitam - a kakav je to dan koji nije relativno miran? S druge strane, molio bih sve ovde, i predsednika Skupštine, i vas kao najviše zakonodavno telo u Srbiji, i Ministarstvo pravde i Ministarstvo unutrašnji poslova, da zaustave ovu političku harangu koja se vodi u nekim opštinama, a plediramo da smo pravna država i hoćemo demokratiju. Zato smo se i u predizbornim aktivnostima zalagali, pogotovu članovi DOS-a, da u pojedinim opštinama dolazi do takvog apsurda da na izborima koji su se desili, od 40 odbornika, 35 odbornika ima SPS i samo 4 DOS.
Ja Vas molim da se držite dnevnog reda.
Ja se predsedniče izvinjavam, ovo je samo jedan mali izlet, a mislim da ćete mi dopustiti. Mislim na kraju krajeva i da Vi morate reagovati, jer ja sam video da danas odbornici sede ispred Skupštine i da ih niko nije primio. Moram reći, a ja inače ne pribegavam da upotrebim neke teške reči, ali moram reći da je to jedna grupa huligana koja je došla da istera 35 od 40 odbornika SPS-a, da im zabrani rad pod fizičkom ucenom i pretnjom, likvidacijom njima i njihovim porodicama. Mislim da će ova skupština zaista onda pledirati da bude Narodna skupština, kada demokratski odlučuje da spreči takve slučajeve, a ne samo u Kladovu, nego i u mnogim mestima gde su socijalisti pobedili. Ako želimo pravnu državu, zasita se mora tome stati na put. Da su socijalisti to uradili...
Vreme.
Isto bi reagovale UN, i SB i NATO i Evropska unija i svi bi već mediji govorili kako se vrši teror u Srbiji. Predsedniče hvala.
Samo da vas obavestim, nije replika, samo da vas obavestim. Nije tačno to što ste rekli, primljeni su narodni odbornici. Bila je ovde grupa od oko dvadesetak. Otišla je i određene aktivnosti su pokrenute, otišlo je saopštenje s tim u vezi.
Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a zatim narodni poslanik Ljubiša Maravić.
Poštovano predsedništvo, narodni poslanici, prvi put sam poslanik u Narodnoj skupštini i prvi put prisustuvujem raspravi o ovakvom jednom dokumentu, kakav je Poslovnik o radu. Predložene izmene i dopune Poslovnika o radu Narodne skupštine, prema obrazloženjima predlagača, motivisane su sa dva osnovna razloga. Jedan je da se poveća efikasnost rada ovog parlamenta, drugi da se spreči opstrukcija od strane opozicionih partija u Parlamentu. Imajući ta dva momenta u obrazloženju predlagača, želeo bih da ukažem na nekoliko, po meni, spornih činjenica u svemu tome. Naročito ne mogu da se složim sa tim da su SPS i poslanici te stranke, odnosno partije u dosadašnjem radu Skupštine vršili bilo kakvu opstrukciju, da su se za ovom govornicom ponašali neprimereno ili da su bilo na koji način vređali bilo kog pojedinca, ministra, pripadnika bilo koje političke stranke u ovom parlamentu. Otuda to obrazloženje u najmanju ruku ne stoji za pripradnike, odnosno poslanike SPS-a. Drugo što mi se čini važnim, a kada je u pitanju efikasnost, mi naravno nismo protiv efikasnijeg rada, ali se mora znati da i predlagač mora činiti takve predloge zakona i odluka za ovaj parlament, koji će naići na odobravanje i većine, ali i naići na razumevanje opozicionih stranaka u ovom parlamentu. Moramo da priznamo i sebi i drugima, a javnost nas gleda i uočava da su dosadašnji predlozi zakona koje smo razmatrali u ovom parlamentu bili nedovoljno kvalitetno pripremljeni i da su upravo iz tih razloga izazivali pojačanu raspravu. S druge strane, gospodine predsedniče, molio bih Vas da mi omogućite da govorim, jer ovo mi se već više puta dešava za ovom govornicom, da nisam u mogućnosti da kažem ono što imam pravo, kao narodni poslanik. Sasvim sam siguran da u dosadašnjim diskusijama nisam nikoga povredio, niti bilo koga ometao u njegovoj diskusiji. Govorim vrlo konkretno, govorim o Poslovniku, a zadržaću se i na nekoliko odredbi koje se nalaze u članu 1. i u članu 8. ove odluke. Član 1. odluke predviđa da se Narodna skupština, odnosno predsednik ranijeg saziva mora pozvati Narodnu skupštinu najkasnije narednog dana od dobijanja izveštaja izborne komisije o završenim izborima. Iako nisam pravnik, čini mi se da taj član omogućuje da se pod izgovorom brzine konstituiše Republički parlament, a da se time onemogući dalja pravna procedura u pogledu eventualnih žalbi ili tužbi Vrhovnom sudu na regularnost izbora. Nezavisno od toga ko će jednog dana i kada biti većina u ovom parlamentu, čini mi se da ta odrednica omogućuje da se i zloupotrebi. S druge strane, član 8. takođe predviđa da ovaj parlament može odlučivati sa samo 126 narodnih poslanika. Nemam nameru da optužujem predlagača da je izmislio nešto što nije u redu, ali u svakom slučaju mogu da pretpostavim da je u bilo kojoj varijanti moguće doći i do zaključka da postoji mogućnost zaloupotreba i manipulacija. Da se raznoraznim formalno-pravnim začkoljicama dođe do toga da u dužem vremenskom periodu Parlament zapravo radi sa samo 126 narodnih poslanika, koji predstavljaju nekakvu većinu. A da ostali poslanici zapravo i ne mogu učestvovati u radu i odlučivanju ovog parlamenta dok se ona većina od 126 poslanika ne smiluje. Sledeće što želim da kažem odnosi se na odredbe koje se tiču mogućnosti podnošenja izveštaja Vlade o pojedinim pitanjima. Bio bih vrlo zadovoljan da se u tim odredbama, između ostalog, nalazi obaveza članova Vlade, ministara, pa i predsednika ako hoćete, da prisustvuju ovim sednicama naše Skupštine. Danas nemamo nikoga iz Vlade verovatno je to i opravdano, obzirom da je na dnevnom redu Poslovnik o radu. Iskustvo koje imamo iz prethodnih sednica govori da u najvećem vremenu održavanja sednica, ministri i predstavnici Vlade nisu prisutni na ovim sednicama. Onda kako ćemo mi poslanici govoriti o nekim pitanjima koja su bitna za budući i kvalitetniji rad Vlade, ukoliko nema ko iz Vlade da nas čuje. S druge strane, nisam primetio nikakva ograničenja za ponašanje ministara na sednicama ove skupštine. Vi znate da ima ministara koji nam i dobacuju za ovom govornicom, koji nas ometaju. Ima li neka poslovnička odrednica koja govori o tome da se i ministar mora ponašati u skladu sa Poslovnikom, onako kako se to zahteva od narodnih poslanika.
Vreme.
I na kraju, na samom kraju, nekoliko rečenica. Drugovi iz DOS-a, odnosno gospodo i dame iz DOS-a, morate razumeti da smo u ovom parlamentu svi ravnopravni narodni poslanici. Da iza svakog od nas, prema mojoj nekakvoj skromnoj računici, stoji bar 15.000 glasova. Dakle, imamo otprilike podjednak broj glasova, prema broju poslanika u odnosu na biračko telo koje smo imali na ovim prethodnim izborima. Tu činjenicu morate uvažiti, a pre svega zbog razloga da postoji i potreba, ali i obaveza narodnog poslanika da zastupa interese građana koji su glasali za njegovu političku stranku, pa i za njega lično na ovim parlamentarnim izborima. Otuda mi se čini da je vrlo rigorozno ograničenje koje se odnosi na narodne poslanike, da ne mogu učestvovati u raspravi o pojedinačnim amandmanima podnetim na određene zakone. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Maravić, a posle njega narodni poslanik Božidar Vujić.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege poslanici, od konstitutisanja novog saziva Skupštine Srbije ušli smo evo u drugi mesec rada, ovo je peta vanredna sednica rada srpskog Parlamenta. Ustavni osnov za donošenje ove odluke sadržan je u članu 52. Ustava Republike Srbije, a prema kome Narodna skupština uređuje rad, organizaciju i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika. Razlozi za donošenje odluke sigurno proizilaze iz potrebe da se izvrši usaglašavanje odredbi Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije sa odredbama zakona. Nesumnjivo je da je ovo pitanje značajno, ali u ova dva meseca rada, u trenutcima izuzetno teške situacije na jugu Srbije, teške situacije na Kosovu i Metohiji, katastrofalnog stanja u privredi, štrajka u prosveti, a što rezultira socijalno-patološkim virusom, koji je zahvatio sve društvene kategorije, nismo imali prilike da kažemo svoje mišljenje sa ove skupštinske govornice i svoju reč o tako značajnim pitanjima. Vlada Republike Srbije je ponudila Skupštini na usvajanje Zakon o amnestiji, koji omogućava da se amnestiraju krvnici srpskog naroda, dok se njihove žrtve istovremeno pokušavaju staviti na optuženičku klupu. Direktna posledica donošenja ovog zakona su i najnoviji zločini koji su se desili na prostoru Kosova i Metohije, a zatim krvavi masakr nad nedužnim civilima, tj. putnicima autobusa kod Podujeva, ubijanje policajaca. Dakle, po Srbiji, dok teroristi kopaju rovove, mi kopamo grobove za naše srpske mladiće, za naše građane i za našu nejač, a dokle će to više da se dešava, a da Parlament ove zemlje o tome ne raspravlja. O planu potpredsednika Vlade Nebojše Čovića raspravljaju NATO moćnici u Briselu, a srpski parlamentarci o tome samo saznaju iz novina. Donošenje odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije doprineće, nadam se, da se stvore uslovi za blagovremenu i bolju pripremu sednica Narodne skupštine, s obzirom da vidim da je danas veliki broj poslanika na ovoj sednici dobio materijal, kako bi mogla da se pojača aktivnost u vezi donošenja većeg broja zakona i drugih akata iz nadležnosti, kao i preciznije utvrde rokovi za vršenje pojedinih radnji. Jedan od ciljeva za donošenje ove odluke o izmenama i dopunama Poslovnika o radu je i izvršenje određene redakcijske izmene koja se sastoji u terminološkom ujednačavanju i postizanju veće jasnoće odredbi. Poštovane kolege poslanici, da vas podsetim da višepartijski parlamentarizam u novijoj istoriji Srbije nije počeo konstituisanjem ove skupštine, već sada daleke 1990. godine, na prvim višestranačkim izborima koji su usledili nakon političkih promena u Srbiji, koje je inicirala i sprovela SPS, koja je dobila 196 mandata, što prilično prevazilazi sadašnju većinu u parlamentu od 176. A ovaj poslovnik koji danas menjamo je usvojen 1994. godine. Podsećam vas da je takođe tadašnja opozicija bučno najavljivala osvajanje vlasti. Sasvim je prirodno u višestranačkom sistemu da se to čini, kao što je sasvim prirodno da aktuelna vlast omogući slobodno delovanje opozicije u parlamentu, koji je vrh piramide političkog života. U procesu predlaganja izmena i dopuna Poslovnika o radu Skupštine Republike Srbije trebalo je takođe ugraditi jedan član po kome su predsednik, ili potpredsednici Vlade, ili ministri, u obavezi da prisustvuju sednicama Skupštine, s obzirom da oni od dana njihovog imenovanja, osim pojedinaca, više nisu bili prisutni ovde. Jer da su danas ovde sigurno je da bi kolega Kragović, kolega Mitrović, Trajković, Jakšić ili bilo koji poslanik sa Kosova i Metohije pitao danas ministra Gašu Kneževića koji su to razlozi koji ga rukovode da se ukine Univerzitet u Prištini, ako znamo da pored odlučnosti srpskog naroda da ostane i opstane na prostoru Kosova i Metohije ključnu ulogu u ostanku srpskog naroda su odigrali i prosveta i zdravstvo. Kaže, čujemo, da to nije u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti 1244. Da li je u skladu sa tom rezolucijom ubijanje i kidnapovanje Srba ili drugi terorizam ... (predsednik - molim vas da se vratite na temu)... svuda u svetu parlamentarne tradicije se čuvaju i nikada se ne menjaju na brzinu kao što to možda mi danas radimo. Neke traju čak i desetlećima. Čuli smo danas šta su pojedini vaši lideri izjavljivali prilikom promena Poslovnika 1994. godine. Nije sporno da se učine tehnička poboljšanja Poslovnika, ali se to nikako ne sme svesti na uskraćivanje elementarnih prava poslanika da govore, jer i sama reč parlament dolazi od reči parlare, što znači govoriti. Drugim rečima, ono što je Ustav za zemlju, to je poslovnik za parlament. Zato treba imati uvek na umu da je priroda višestranačja da se uloga vlasti i opozicije s vremena ne vreme menjaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo, nemerljiv je doprinos DOS-a razvoju demokratskih odnosa u društvu i uspostavljanju pravne države od konstituisanja ovog doma pa sve do danas. U svih pet zasedanja, kroz zakone o poništavanju zakona, a sa druge strane nenuđenja novih zakonskih rešenja, i odluke o izmeni i dopuni Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, imamo priliku da na jedan plastičan, transparentan način svi i mi ovde u Skupštini, a i javno mnenje vidimo domete vašeg poimanja i poznavanja demokratije. Voljom DOS-ove parlamentarne većine i ovaj put će se poništiti pojedine odredbe Poslovnika, s tim što je evidentno da se ovaj put nude rigidnija i restriktivnija rešenja. Korak unazad u razvoju demokratije. Očito DOS ima rak. Ono što je transparentno i nadasve i simpatično ali i simptomatično jeste da i kroz ovaj predlog poslovnika vidimo na delu sukob unutar Nove demokratije. Potpisnik Predloga za izmenu Poslovnika je gospodin Leković, a jedan od donosilaca Poslovnika, koji menjate, jeste Žarko Jokanović. Rigidnost i restriktivnost novog poslovnika ogleda se u favorizovanju predsednika Skupštine u odnosu na narodne poslanike i preuzimanju diskrecionog prava odlučivanja, čime se povređuje ustavno načelo ravnopravnosti narodnih poslanika. Najdrastičniji primer je kod dobijanja prava na repliku, a naročito odgovor na repliku onoga koji je istu izazvao. Ništa manje ponižavajuće za poslanike nije ni odredba da ministri elaboriraju raspravu koju su u ovom domu vodili narodni poslanici. Formulacije DOS-ovih poslanika u pokušaju pravdanja donošenja novog poslovnika su nemušte, nesuvisle i u svakom slučaju izuzetno puno doprinose nastojanjima poslanika iz SRS u dokazu vaše nesposobnosti pred javnošću. Opravdana nastojanja prosvetara da reše svoj materijalni status kroz štrajk i pregovore sa DOS-ovom vlašću iskoristio je predsednik Skupštine da nam za ovom istom govornicom, on lično, održi besmisleni pokušaj pedagoškog predavanja o demokratiji. Slušajući njega došao sam do ličnog uverenja da između vaše demokratije i komunizma nema razlike. Sva je sreća da će narod na narednim izborima glasati za demokratiju, ali ne vašu. Mnogi su govornici za ovom govornicom pokušali da ospore način vođenja ove skupštine, kako je to radio gospodin predsednik Maršićanin. Evo, ja ću ga braniti. Sreća je vaša što donosite sada ovaj nov poslovnik i nadam se da će u novom poslovniku stručna tumačenja i pravno razumevanje da jednom nauči i sekretar ove skupštine. Na taj način on će svojim stručnim savetima pomoći gospodinu predsedniku ove skupštine da pravilnije i bolje vodi Skupštinu, a ne ovako kako on to danas radi, kako je danas vodio, na jedna loš način, pokušavajući nemušto da nam pokaže svoje lično poimanje postojećeg poslovnika. Danas više nego ikad veoma aktuelni Radoje Domanović jednom je zapisao: "Raznih čuda biva u svetu, a naša je zemlja, kao što mnogi vele, plodna čudima u tolikoj meri da već i čuda nisu više čuda". Stoga vam velim da čuda prolaze, gospodo iz DOS-a i doći će novi izbori, hvala Bogu.
Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov.
Poštovani predsedniče, poštovani poslanici, vidim da nas je opozicija uveseljavala i veoma sam srećan što je ovako konstruktivno diskutovala, što je ovoj temi dala duboki značaj, gde je htela da iskaže svoje retoričke sposobnosti. Samo bih hteo da podsetim kako je to bilo kada smo mi bili opozicija i kada su oni nama u devet sati uveče poslali, tj. telefonirali samo da će biti promena Ustava, pa smo u jednom danu promenili Ustav na vanrednoj sednici, evidentirali kandidata i izabrali predsednika Jugoslavije. Mi smo tada omogućili tog dana da se urade sve tri stvari, pokušavali smo da im kažemo da je to najgore poniženje koje može da se desi za nas. Jeste da smo govorili i da smo pokušavali da ih ubedimo, ali oni tada nisu imali da kažu ni jednu reč, da učestvuju u diskusiji, nego su smatrali da treba tako uraditi. Ne želim da ističem njih, oni znaju da odvoje šta je bitno od nebitnog. Tada nisu upotrebili ni pet minuta diskusije povodom te tri vanredne sednice, samo su pustili nas da govorimo. Tako vas i ja molim da ih pustimo, ljudi shvataju da je ovo jako važan akt, važniji od promena Ustava, od izbora predsednika i oni moraju jedino to da pričaju, njihov mentalni sklop je takav, jedino to mogu da pričaju i da usreće, da uveseljavaju Srbiju. A samo sam hteo da kažem, da u javnosti predstavim kako je to bilo kada smo mi bili opozicija, a kako to sada oni rade.
Molim vas za repliku. Ja ću da vam objasnim, gospodine predsedniče, prethodnik je govorio o mentalnom sklopu nas koji diskutujemo ovde o Predlogu odluke. Trebalo bi da se zamisli nad svojim mentalnim sklopom. Obmanuo je Narodnu skupštinu, gospodine predsedniče i rekao je da je za noć u Saveznoj skupštini promenjen Ustav i da je odmah izabran predsednik Savezne Republike Jugoslavije. Nije tačno, predsednik je posle izabran na direktnim izborima i taj predsednik se zove Vojislav Koštunica, a vi malo upotrebite mozak kada izlazite za govornicu.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo nije skupština predsednika poslaničkih klubova, ovo je skupština narodnih poslanika. Ima nas 250, izabranih voljom naroda. O svemu što se nađe na dnevnom redu u ovoj skupštini treba da ima pravo svaki narodni poslanik da kaže svoju reč. Podnosilac sam amandmana na član 22. Predloga o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, da se član 22. Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije briše, evo zbog čega - nadležnosti predsednika Narodne skupštine taksativno su nabrojane u članu 32. Poslovnika i to ću vam pročitati: predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika narodne skupštine, stara se o blagovremenom usklađivanju rada radnih tela narodne skupštine, vrši i druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom. To je neshvatljivo, sem ako nije u pitanju apsolutna nestabilnost i neukost predsednika Narodne skupštine, da mu je za ovakav oblik ovlašćenja neophodno da konsultuje pojedine naučne i stručne radnike. Gospodine predsedniče, dosadašnjim skupštinskim radom ispoljili ste veliku nestručnost, a onda Vam je verovatno potrebna ovakva izmena člana 74. Dame i gospodo, na žalost, ne mislim da je ovo način, u ovoj meri da govorim o važnim pitanjima. Govorim malo usput povodom nekog incidenta, a nikada se ozbiljna rasprava o državi i nacionalnoj politici u ovoj skupštini nije ostvarila, niti je bilo ičega, što naravno ne može ova skupština da obuhvati i to su temelji ozbiljne rasprave svih političkih faktora u ovoj zemlji o nacionalnoj politici. Ova izmena je ipak karakteristična. Moram da kažem da postoji jedna tendencija, da se ova skupština u celini u svom radu shvati kao isključivo zakonodavna. Mi nismo ovde samo da bismo donosili zakone, nego da bismo kontrolisali sprovođenje zakona. Ovde se samo naglašava još jedanput, na jednom vrlo važnom mestu, da imamo pravo te kontrole.
Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić, a posle njega narodni poslanik Sreten Mitrović.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zaista nisam želeo da moj prvi nastup u ovom časnom domu bude ovakvog karaktera, ali sam prosto prinuđen i moram da kažem sledeće. Tokom prethodnih sednica od strane nekih kolega narodnih poslanika, u nekoliko navrata, veoma ružno je govoreno o mom narodu i predsedniku moje partije, ministru Rasimu Ljajiću. Da kažem onima koji su tako loše govorili o mom predsedniku, da je to čovek koji je svojom političkom edukacijom, svojom prirodnom inteligencijom, pa ako hoćete i svojim izgledom, tipičan predstavnik svog naroda.
Molim Vas, držite se dnevnog reda.
Vi veoma ružno govorite o njemu. Ja se izvinjavam, gospodine predsedniče, ali ovde je bilo mnogo odstupanja od dnevnog reda i dozvolite i meni, biću kratak, iskoristiću vreme koje mi je dozvoljeno. Jedna druga stvar koja Vas tera da tako ružno govorite o njemu, ne samo zato što je Rasim Ljajić, je to što on nije jedan koji je po vašoj volji. Vi ste zaista bili naučili u prethodnom periodu da dovodite one, ne samo ispred mog naroda, već ispred ostalih naroda, koji vama odgovaraju. Na vašu žalost, a na moju veliku sreću, to nam se nikada više neće desiti. Što se tiče ružnih govora o mom narodu, o tome će biti reči na narednoj redovnoj sednici kada bude na dnevnom redu. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Koji je to tvoj narod?) Moj narod su Bošnjaci Savezne Republike Jugoslavije.
Molim vas da ne dobacujete i molim govornika da se vrati temi.
Neposredno pre početka ove sednice dobio sam telegram od porodica onih koji su oteti tačno pre osam godina, 27. februara 1993. godine, u mestu Štrpce. Imam informaciju da je isti telegram dobio predsednik Skupštine, a on će reći svoje mišljenje o tome. Godinu dana nakon te otmice, 1994. godine, kada sam povodom jedne nove tragedije mog naroda bio kod tadašnjeg predsednika Republike Srbije, gospodina Slobodana Miloševića, rekao mi je, vezano za tu tragediju, da je svaki kamen prevrnuo u Bosni i Hercegovini, da ih nema ni pod kamenom. Nadam se da će sadašnja vlast shvatiti da tonisu ni zmije, ni gušteri, ni crvi i da ih neće tražiti ispod kamenja, već gde se nalaze svi mrtvi, duboko pod zemljom. Time će omogućiti njihovim nesrećnim porodicama da izvrše ekshumaciju i da koliko toliko ublaže svoj bol. To se nikada ne može zaboraviti. Ja se, uz sav rizik koji sam preuzeo da budem možda i prekinut zbog ove digresije, i zbog kršenja Poslovnika, izvinjavam, a ujedno se zahvaljujem gospodinu predsedniku što mi je ipak dao reč i dozvolio da ovo kažem, i vama, gospodo kolege, hvala puno.
Dame i gospodo narodni poslanici, trebalo je da predsednik Narodne skupštine upozori prethodnog govornika. Ja sam jedan od najdisciplinovanijih u ovoj sali. Skoro najviše sedim u poslaničkoj klupi. Nisam čuo da je bilo ko uvredljivo govorio o bilo kom narodu, o bilo kojoj narodnosti ili manjini. Trebalo je, gospodine predsedniče, da zaštitite dostojanstvo Narodne skupštine, to je član 103. Poslovnika, gde kaže: "Narodni poslanik ima pravo da izađe za govornicu". Mi smo baš učinili ono što gospodin nije očekivao, sa pažnjom smo saslušali šta ima da kaže. Ovde se potkrala stara priča upućena srpskom narodu, vi vređate druge narode, vi ste zločinci prema drugim narodima i sa vama niko ne može da živi. Zato pravimo nove države. Vi ste svi ovde to pročitali. Zašto, gospodo? Gde su sada predsednici poslaničkih grupa? Tvrdim u ime poslanika Srpske radikalne stranke da od kako je gospodin u Skupštini, a to je jedino vreme kada je on mogao da čuje bilo koju uvredu na račun svog naroda, takva uvreda od poslanika Srpske radikalne stranke nije izgovorena. Na koje ste onda poslanike mislili, gospodine poslaniče? Na poslanike DOS-a? Na poslanike SPS-a? Na poslanike Stranke srpskog jedinstva? Ja vas molim da ovde ne optužujete an blok.
Vi to pretvarate u repliku, iako niste pomenuti. Javili ste se za Poslovnik.
Da Vam kažem, gospodine predsedniče, ovo je toliko teško da se ja naježim.
Nije ništa teško. Vi reklamirate povredu Poslovnika. Nema potrebe da se ježite.
Ako Vi ne vidite ono što se valja iza ove izjave, ja vidim. Ja sam svedok svih srpskih tragedija.
Ja sam poslanika prekidao, kao i druge poslanike koji su odstupili od teme o kojoj se danas raspravlja, ne ulazeći u to šta izgovaraju. Ja sam učinio šta sam mogao. Ima reč narodni poslanik Sreten Mitrović. Posle njega ima reč narodni poslanik Dušan Budišin.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, tema je, na žalost, Poslovnik o radu Narodne skupštine. Ono što se ja pitam, kao narodni poslanik koji živi na Kosovu, jeste koji će Poslovnik da nam vrati dostojanstvo življenja u ovoj zemlji. Nas koji živimo na Kosmetu, a još više one stotine hiljada koji žive u izbeglištu u sopstvenoj zemlji, interesuje kada ćete, gospodo, da izglasate svojom dvotrećinskom većinom da je ovo zemlja u kojoj žive Srbi da oni nemaju rezervnu otadžbinu. Što se tiče teme koju stalno pominjete, vi ste ti koji ste promašili temu, jer se bavite time kako ćete bolje udovoljiti onima koji su nas zasipali bombama, a ne kako ćete braniti onaj deo teritorije - moram da kažem, na svoju veliku žalost - tzv. uže Srbije ...
Molim Vas, govorimo o Poslovniku. Držite se teme.
Kad god se pomene Kosovo, Vi tražite teme.
To nije tema rasprave.
U vreme kad su socijalisti bili na vlasti, bila je neprikosnovena. I, tako, dok mi pričamo o Poslovniku, nama se na jug Srbije dovode novi Vilijami Vokeri, spremaju neki novi izmišljeni masakri u nekom novom selu Račak. Masakriranje naših žena i dece u autobusu Niš-Ekspresa ...
Ja Vas molim da se vratite na temu.
Vratiću se kad ovo završim. Naše žene i deca su išli da obiđu grobove svojih mrtvih na Dan zadušnica. Ta gospoda izbegavaju da nazovu stvari pravim imenom. Umesto toga, oni govore o velikim protestima Albanaca na teritoriji koja do sada nikad nije bila sporna. Bojim se da dok se mi bavimo ograničenjem prava poslanika da govore u ovom parlamentu. Šiptari već razmišljaju kako će doći do Niša. Kao Srbin koji živi i želi da ostane na Kosovu, želim svima mnogo sreće u raspravi o Poslovniku. Mene je moj narod birao da ga zastupam o životnim i nacionalnim interesima za ovom govornicom, a ne da učestvujem u sopstvenom zamajavanju dok nam neprijatelj otima pravo na život. Hvala, gospodo, na tome što ste me saslušali. Stalno napominjem da je narod Kosova ogorčen. Samo kad se spominje Kosmet, vama smeta.
Ima reč Dušan Budišin.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo brižljivo sam slušao dosadašnje izlaganje. Da smo sve vreme govorili o temi, imam utisak da bismo bili gotovi pre 2 i više sata. To je samo još jedan dokaz da je postojeći Poslovnik morao da se menja. Da je svaki neutralni posmatrač pratio diskusiju, došao bi do istog zaključka. Zašto je trebalo toliko žuči na predloženu izmenu odluke o Poslovniku, zaista mi nije jasno. Predloženi poslovnik, to moramo shvatiti, nije uperen ni protiv jedne političke stranke. Nije uperen ni protiv jednog naroda, kako smo to malopre čuli. Uperen je samo protiv opstrukcije. Imamo za sobom mali period višestranačja. Rekao bih da je to bilo kvazivišestranačje. U tom periodu smo, valjda, nešto naučili. Trebalo je da naučimo, jer zaista - neko od mojih prethodnika je to rekao - u ovoj skupštini zauvek treba da se eliminišu neke pojave, bez obzira na to od koga dolaze. U srpskoj Skupštini, konačno, treba da vlada red. Ako treba da radimo na jednom zakonu ili odluci, ili bilo kom aktu koji treba da donesemo, to treba da radimo ozbiljno i treba da radimo sa puno pripreme. Pitam se samo otkuda to da najviše primedaba dolazi upravo od onih koji nisu uzeli učešća u radu skupštinskih odbora. Nemam veliko iskustvo u radu tih odbora za ovih mesec dana. Međutim, uveravam vas da se na sednicama odbora može dosta toga uraditi, dosta toga predložiti, vrlo se konstruktivno prilazi svim problemima. Bilo je amandmana koji su iznošeni na samoj sednici i uglavnom su uvažavani. To bi samo uštedelo nama ovde vreme i to bi samo dovelo do toga da brže i efikasnije radimo. Nije potrebno, čak je i štetno, a mislim da je to i nepoštovanje dužnosti narodnih poslanika, ako prilikom diskusije o odluci, kojom menjamo Poslovnik govorimo o temama koje moraju, doduše, biti u ovom parlamentu, ali im nema mesta ako govorimo o jednoj određenoj oblasti. Kosovo je sigurno tema koja je aktuelna i o njoj će biti mnogo reči potrošeno u ovoj skupštini. Kosovo je problem koji nas sigurno peče. Međutim, ako govorimo o Poslovniku, onda se ostavimo Kosova i završimo prvo to što je pred nama. Mislim da je to dužnost narodnih poslanika i mislim da je krajnje vreme da završimo ovaj posao i pristupimo glasanju.
Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, izuzetno uvažavam kolegu Budišina, ali dva dela njegovih rečenica su me navele da izađem za govornicu. Rekao je da konačno u Skupštini treba da vlada red. I rekao je, na kraju, da treba da završimo diskusiju i da pristupimo glasanju. Otprilike, da prevedem, rekao je - mi u DOS-u smo odlučili da se ovaj poslovnik usvoji kako je predložen i dajte ljudi da više ne pričamo džabe, biće onako kako je u DOS-u odlučeno. Dame i gospodo poslanici, prinuđen sam da vas podsetim da je u novembru 1994. godine usvojen Poslovnik o radu Skupštine. Tada je Socijalistička partija Srbije imala 123 poslanika u Skupštini i sa koalicionim partnerom činila je većinu idonela je Poslovnik koji vi sada vašim izmenama, na određen način, činite restriktivnijim značajno u odnosu na ono vreme. Znači, ponavljam, taj poslovnik je bio toliko demokratski orijentisan, toliko je davao prava narodnim poslanicima, da kao predstavnici građana o svakoj tački dnevnog reda i o svakom članu zakona kažu šta misle, pa i ako je taj zakon o Kosovu, ima da svi govore o Kosovu i Metohiji, jer ovde jeste priča i o Kosovu i Metohiji, i o platama prosvetara, i o restrikcijama električne energije, o nesposobnosti koja želi da ima jednoumlje u Skupštini. Prema tome, u tom i takvom poslovniku, vi koji se smatrate demokratama, sada reducirate prava narodnih poslanika i shvatate i dalje da je demokratski.Onda je onaj prethodni bio zaista i te kako demokratski. Dame i gospodo, mi smo ovde predstavnici građana. Nas su ovde građani izabrali, da bi se radeći u ovoj skupštini svako od nas maksimalno angažovao. Može i da se greši, mogu i ružne reči da se iskažu, a to pripada onome koji to čini, njegovom vaspitanju, kvarenju ugleda njegovog imena i prezimena i njegove porodice. Ne mogu svi da se trpaju u isti koš. Svako ovde ima zadatak da se maksimalno angažuje i da pomogne da predlagač zakona dobije zaista žestoku kritiku. Nije to samo u njegovom interesu, nego u interesu građana Srbije koji će na osnovu tog zakona morati da se vladaju, koji očekuju da naša zakonodavna rešenja poboljšaju rad privrede, da povećaju standard, da se bolje živi u zemlji, da plate idu redovno. A, gde smo mi? Tema jeste Poslovnik. Tema je Poslovnik i pravo da se govori za ovom govornicom onoliko koliko poslanik proceni da o određenoj tački može da kaže nešto što može poboljšati ono o čemu se govori. Prema tome, mi smo razgovarali sa predsednikom Skupštine. Predsednik Skupštine je nama predstavnicima Socijalističke partije Srbije izneo određene ideje. Ovde ima dobrih izmena, nužnih izmena zbog zakonskih rešenja. Ali, moramo reći istinu, vi iz DOS-a recite istinu, ovde nema interpelacije. Vi ste se kao opozicija za interpelaciju zalagali. Da objasnimo šta je to interpelacija? Pravo, koje daje, pre svega u ovoj situaciji opozicionoj grupi, pravo da 20 poslanika postavi direktno, bez mišljenja većine u Skupštini, pitanje Vladi o tome šta je, u stvari, plan za jug Srbije? Šta znači sada dolazak OEBS-a? Da li je to stvarno neki novi Vilijam Voker ili neki novi Račak na pomolu ovde? Da li će oni koji su zamutili sad da dođu da rešavaju? Imamo pravo da postavimo pitanje bez vaše dozvole. To je interpelacija. I, obavezu Vlade da dođe u Skupštinu i da objasni da nismo u pravu zbog toga i toga i da budete mirni vi i da budemo mirni i mi. Ili, ako nismo zadovoljni, da kažemo da se glasa o poverenju. Interpelacije nema. Znači, ovaj poslovnik, pored dobrih izmena, mi to moramo reći, nužnih izmena, ima restrikciju. Restrikcija je, to treba iskreno reći, za koju ste se vi u DOS-u odlučili, u raspravi o pojedinostima. Zabranjeno je svim poslanicima da se jave i dozvoljeno je samo predlagačima amandmana, predlagaču zakonskog projekta, na naš predlog prihvatio je predsednik Skupštine i to je ušlo, može i predsednik poslaničke grupe i šef matičnog odbora. Vi smatrate da je to dosta. Zašto? Zato što ste se u DOS-u unapred dogovorili da se tako radi. Pozivam vas, apelujem na vas, slušajte i poslanike iz opozicionih grupa, ima tamo znanja, ima dobrih sugestija, nemojte ad hoc, a priori odbijati sve što dolazi izvan DOS-a.
Da li se još neko javlja za reč? (Replika.)
Dame i gospodo, biću vrlo kratak. Nisam rekao to što mi je stavljeno u usta. To me podseća na neka davna vremena Brozova kada su drugi mislili i govorili za mene. Samo sam apelovao da se ovo privede kraju. Nisam rekao ni da se izglasa, ni kako da se glasa. Svi rezultati su bili u komunističkom vremenu poznati unapred. U demokratiji to nije slučaj. Još nešto, ako je pomenuto Kosovo, znate, gospodo, trebali ste vi to Kosovo staviti u ovoj skupštini na dnevni red, pa bi možda bilo drugačije nego što je sada.
Branislav Ivković, replika.
Izvinjavam se, ali svako od vas može da pogleda stenografske beleške. Gledam kolegu Budišina u oči i tvrdim, rekli ste - vreme je da se uvede red u ovoj skupštini. Takođe, rekli ste - hajde da prestanemo sa diskusijom i da se krene na glasanje. Apel je jasno upućen: prestanite da pričate radikali, nešto malo socijalista i da mi ovo izglasamo i da idemo kući. Što se tiče Kosova, kolega Vučić se seća, on je bio poslanik, ovde se raspravljalo o Rambujeu, ovde se raspravljalo o planu Ahtisari-Černomirdin. Prema tome, sve što je bilo bitno u državi, ovde se raspravljalo, da čuju poslanici i da čuje narod preko televizijskih ekrana.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dakle, pre svega bih rekao nešto oko ovih poziva da se završi i oko nestrpljenja koje vlada kod poslaničke većine. Čini mi se da je to zaista neprimereno i ne znam gde se kome žuri, da li mi imamo neku drugu tačku na dnevnom redu, gde treba da raspravimo o situaciji na jugu Srbije, a pošto se ne može menjati dnevni red u vanrednom zasedanju, to govorim zbog građana koji to, verovatno, ne znaju, a nemaju ni obavezu da znaju. Dakle, o tome nećemo raspravljati. Ne znam gde se kome žuri i zašto bismo završavali raspravu koja ne može da donese bolje rezultate. Nemojte da zaboravite da mi u raspravi o pojedinostima tek planiramo da pokušamo da ubedimo da prihvatite neke od naših amandmana, posebno amandman o interpelaciji. Uzgred da kažem onima koji to ne znaju da nisu dobro primetili, interpelacija nema apsolutno nikakve veze sa izveštajem o radu Vlade, a koji su to ovde sa ove govornice izgovarali, i još nešto, da odgovorim gospodinu Ivkoviću na ovo što je rekao - tačno je, raspravljali smo o situaciji na Kosovu i Metohiji, moglo je to i mnogo češće da se čini, ali moram nešto da kažem, i to je razlika u odnosu na ovo što se danas dešava. Danas se ne raspravlja gotovo ni o čemu osim o onome što je bilo i kako je bilo. Nema problema, sve vreme može da se raspravlja o tome, sve novine, sve televizijske stanice samo o tome raspravljaju, raspredaju, i to kako im padne napamet i šta im padne napamet, bar pola toga izmisle, dodaju kome stignu, šta stignu, falsifikuju pola toga, ali nije to naročito ni važno. O onome što će se zbivati, o budućnosti zemlje, o onome što su naši problemi, nigde, niko i ništa ne govori, ni o Kosovu i Metohiji. A podsetiću vas, na stranu zašta je sve ko i kako kriv, mi radikali smo bili protiv plana Ahtisari-Černomirdin, ali vi ste u izbornoj kampanji rekli da će se vratiti vojska i policija na Kosovo i Metohiju, je li tačno, i zbog toga ste dobili deo srpskih glasova u Republici Srbiji. Vojska i policija nisu se vratile na Kosovo i Metohiju. Da vidimo zbog čega, kako ćemo to da rešimo? Valjda ima pametnih ljudi u ovoj Skupštini, koji tu mogu nešto da učine, ili da pomognu, ili da iskažu svoje mišljenje, ili makar protivljenje onome što se dešava u našoj zemlji. Da vidimo šta se dešava na jugu Srbije? Nije to bilo ranije ili bar nije imalo takve razmere. Znalo se da ih ima nešto u Dobrosinu, ali nisu zauzeli toliku teritoriju. To su zauzeli tek u novembru mesecu prošle godine, kada su pučisti već bili na vlasti, u tom trenutku. Pa da vidimo šta se sada dešava, kakav je to plan, zašto se o tome uopšte ne raspravlja, zašto o tome ne želi niko da govori? To je i suština onoga o čemu sam danas govorio. Dakle, tu mora da se zamažu oči javnosti, da se "baci koska narodu", da razmišlja o tome da li je uhapšen Milanović zbog toga ili nije. Na kraju, kad ga puste, prećutaće sve to, ili neki drugi, ili neki treći, neki peti ili deseti. Dakle, ne govorim o onima koji su optuženi, i eventualno da se dokaže za ubistvo, već govorim o onome što je očigledno, da su ljudi nevino uhapšeni. Dakle, to je suština - bavite se time, ali nemojte se baviti suštinom problema. To je ono što je zaista istina. Iskoristio bih ovu priliku, pre nego što krenemo na raspravu u pojedinostima, da zaista apelujem na to da u narednom periodu razgovaramo o važnim stvarima, o ozbiljnim temama, o onome što muči građane Srbije i da se vidi kako tu, i šta možemo mi, kao najviši zakonodavni organ, da pomognemo i na koji način te probleme možemo da rešimo. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Pal Šandor.
Poštovane kolege, dozvolićete mi dve - tri reči oko Poslovnika, mislim da zaslužujem. Ono što bih hteo da kažem je sledeće - mislim da se opstrukcija naše opozicije ovde eventualno mogla rešiti na drugi način, a ne ograničavanjem rasprave na dva ili tri minuta, nego onako kako je uređeno u poslovnicima drugih parlamenata, a to je određivanjem ukupnog vremena za raspravu o pojedinom zakonskom pitanju. To je moglo da se uradi, da bi se Poslovnikom odredilo, recimo, dva ili tri sata, koje predviđa rasprava i mislim da je možda moguće o tome razgovarati, zato to iznosim javno, da bi Poslovnik garantovao minimalnu raspravu o pojedinom zakonskom aktu, a onda bi svi ostali predlozi eventualno bili stvar rasprave, ali bi ukupno vreme bilo deljeno prema političkoj snazi poslaničkih grupa. Tako zasigurno ne bismo dolazili u situaciju da opozicija opstruira rad parlamenta, jer će sada pribeći drugoj vrsti opstrukcije, a to je da će svako podnositi pojedinačne amandmane na određeni član zakona, tako da ćemo u stvari biti otprilike u istoj situaciji. Prema tome, zaista mislim da je možda mogao jedan drugi pristup da se uradi. Što se tiče interpelacije, isto mislim da bi bilo potrebno uvesti interpelaciju, ako smo rekli da će DOS omogućiti kritiku parlamenta i kontrolu Vlade, ali ne da interpelaciju može, recimo, da potpiše deset ili dvadeset poslanika. Taj broj, da bi bila ozbiljna interpelacija, mi smo sa gospodinom Simonovićem predlagali još 1991. godine, recimo, 50 ili 60 poslanika, a to znači da je potrebna neka ozbiljna tema i ozbiljan razlog da se povede rasprava, a niko, koliko znam, od naših opozicionih partnera u ovoj skupštini to nema. Prema tome, dići cenzus za podnošenje interpelacije bi bilo razložno, bila bi, eventualno, prilika da se i Vlada sama izjasni o nekim pitanjima. Osim toga, moguće je i ono što se zove naručena interpelacija, da mi sami sebi postavljamo interpelaciju, kako bismo dovodili Vladu u situaciju da objašnjava pojedine predmete. Osim toga, u onom našem predlogu (nažalost, nisam stigao da ga podnesem) zvanično je predviđen prost prelazak na dnevni red i predviđeno je, kao što se može uraditi, glasanje o poverenju Vladi. To je suština svake interpelacije. Onaj ko interpelira, dužan je da u tome navede način na koji bi želeo da se ta interpelacija završi. Prema tome, mislim da ima razloga da razmislimo o tome da pooštrimo uslove za interpelaciju, da se ona ne izvrgne u svoje ruglo i u ono što joj nije svrha, da tu stavimo potreban broj, dovoljan broj, kvalifikovan broj poslanika, da bi, kada se takva situacija stvori, eventualno o tome mogli razgovarati. Zbog čega to govorim - govorim zbog toga što ima nas tu, kolega, koji smo bili u prvom, drugom, trećem, četvrtom sazivu, pa smo to stalno pričali, i sada se nalazimo u nezgodnoj situaciji, da budemo protiv sebe. Ono što smo želeli i ono za šta smo se borili svih onih godina, kada smo mislili da parlament nije dovoljno demokratski, bilo bi dobro da to barem omogućimo, ali kažem još jedanput, sa dovoljnom, sa kvalifikovanom većinom, da se povodom bilo kog pitanja, u bilo kom trenutku zaista ne može postavljati interpelacija. I samo još trenutak, oko člana 39. Predloga, jedna konkretna sugestija, pre nego što pređemo na raspravu u pojedinostima, kaže se ko ima pravo rasprave o pojedinom amandmanu, i tu je izostavljen član Vlade. Nažalost, ovim članom 92. u poslednjem pasusu se kaže da član Vlade ima pravo rasprave kada zatraži. Očigledno je da se član 33. i član 92., poslednji stav, Poslovnika nalaze u međusobnoj koliziji, jer, ako ograničimo, pa kažemo da ima pravo onaj ko je podneo amandman, predlagač akta, izvestilac Odbora, predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe i ovlašćeni predstavnik Vlade, onda smo izbacili običnog člana Vlade, koji po Poslovniku, ako ostane ovako formulisan član 92., ima pravo učešća u raspravi, ili ovaj član 33. treba dodati i dopuniti tako da i član Vlade ima pravo, a biće da je razložno da svaki član Vlade ima pravo učešća u raspravi o pojedinim amandmanima, a ne samo onaj ko je ovlašćen. Videli smo tu da je bilo pokušaja da se pojedinim članovima Vlade na taj način zabrani ili onemogući učešće u raspravi, to je gospodin Nikolić predlagao, ali zasigurno bi bilo dobro da svaki član Vlade ima pravo rasprave o pojedinom amandmanu. Ako, naravno, prihvatimo da mogu, slažem se s tim da se opstrukcija na taj način smanjuje, da učestvuje predlagač i svi oni koji učestvuju u procesu donošenja, ali i drugim članovima Vlada sprečavati da učestvuju u raspravi o pojedinim amandmanima zaista je loše rešenje, odnosno u koliziji su član 92. Poslovnika i član 33. Predloga o izmenama. Hvala.
Tomislav Nikolić, pravo na repliku.
(Poslanik iz sale: Na šta ovo liči?) Jeste li Vi nervozni, gospođo? Kako na šta liči, liči na skupštinski rad. Pomenut sam i tražio sam repliku. Kako ne liči gospođo, šta biste hteli, da me tučete? Hteo sam samo da pomognem kolegi, poslaniku Palu, zato što najverovatnije da nije stigao da pogleda amandmane koje sam podneo na Predlog odluke i posebno amandman koji se odnosi na interpelaciju. A, amandman je istovetan predlogu koji smo zajednički, kao grupa poslanika, svojevremeno kao grupa opozicionih poslanika, podnosili Narodnoj skupštini, u vreme kada su socijalisti bili u većini, i u stavu 2. tog predloga rečeno je da je podnosilac interpelacije dužan da napiše kako traži da se pretres završi. Dakle, predviđeno je ovim amandmanom da li se traži ostavka Vlade, ministara itd. Da li ste se malo smirili?
Ako se više niko ne javlja za reč, a ja vas molim da prekinete diskusiju sa mesta i da pređemo na odlučivanje o amandmanima na član 3. Predloga odluke,odnosno na novi tekst člana 6. Poslovnika amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Šta je bilo? (Glas iz sale: Povreda Poslovnika.) Jedinstveni pretres? Pa, draga gospodo, da li smo mi krenuli da radimo i radimo već ceo dan sa jedinstvenim pretresom, ako je ovo jedinstveni pretres, na kraju ćemo posle razmatranja amandmana usvojiti i predlog. Ako ima neko nešto da prigovori, ja sam krenuo sa amandmanima, pa ako ima neko primedbu na Poslovnik, nema jedinstvenog pretresa, ne može se sada glasati, molim vas da nastavimo sa radom. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li predlagač amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo, malopre sam govorio o ovom amandmanu. On je čisto tehničke prirode. Daje ime i prezime komisiji koja se formira umesto verifikacione komisije. Ne vidim zašto smeta. Što se mene tiče, ne mora da se zove nikako. Pošto svi organi ove skupštine imaju svoje nazive, svoja imena, ne vidim šta smeta da se ova komisija zove na primer, komisija za potvrđivanje mandata, kada se zaista i bavi potvrđivanjem mandata. Stvarno mi nije jasno.
Prelazimo na odlučivanje po ovom amandmanu. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 50, protiv 126, uzdržanih dva, nije glasalo pet, ukupno prisutno 183 narodna poslanika. Konstatujem da amandman nije dobio dovoljan broj glasova. Na član 3. Predloga odluke, odnosno na novi tekst člana 8. Poslovnika, amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Lazar Marjanski, Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Prihvata.)
Povlačimo amandman.
Gospodin Nikolić povlači amandman, izvolite.
Procedura u ovoj skupštini je prepuna začkoljica, pa morate da reagujete na vreme. Narodni poslanik može da diskutuje samo za govornicom, u ovoj sali. To su naši amandmani. Dakle, povlačim ovaj amandman, zato što me je sramota da vi prihvatite ovaj amandman. Podneo sam 16 amandmana. Svi imaju neki sled, svi imaju neku logičnu vezu, svi amandmani se trude da ovaj predlog, sa kojim uopšte nisam saglasan, barem na neki način učine boljim. To, da prihvatite jedan amandman, koji je zaista ispravljanje jedne grube greške predlagača, a da ne prihvatite nijedan amandman kojim se trudim da narodnim poslanicima omogućim prava u Narodnoj skupštini, koje im garantuju Ustav i zakoni, meni to, pravo da vam kažem, ne odgovara. Zašto bih ja tehnički popravljao vaše predloge? Odgovarajte sami za njih, povlačim ovaj amandman.
Da li se još neko javlja od predlagača za reč? Aleksandar Vučić povlači, Lazar Marjanski povlači. Konstatujem da smo ovde rešili problem bez glasanja. Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je deo onoga na šta smo vam ukazivali danas, a samo malo pažnje, ovo sada vrlo kratko traje tako da nećete morati mnogo vremena da izgubite. Vidim da je nekima mnogo dosadno što su izabrani za poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Verovatno će morati da se naviknu na to. Dakle, mi smo predložili da se brišu reči "na predlog predsednika". Prosto ne razumemo zašto bi uopšte pisalo "na predlog predsednika"? Zašto bi se takve prerogative, odnosno takve ingerencije stavljale u ruke predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije. Ne znamo šta je to smetalo dosadašnjim odredbama Poslovnika? Zašto bi se broj potpredsednika određivao posebnom odlukom na predlog predsednika? Pa, zar nije mnogo logičnije da se to radi po dogovoru poslaničkih grupa ili da to bude posebno propisano Poslovnikom? Nego, onoliko koliko to padne i kako to padne na pamet predsedniku Narodne skupštine, tako će i da bude. Ne razumem da li se to danas pravi neka nova posebna funkcija. Kada je reč bila, a ne znam, neko je od DOS-ovih poslanika govorio o posebnim ovlašćenjima i ingerencijama predsednika Narodne skupštine, jeste, ali u posebnim i specifičnim okolnostima. A ne ovde, unutar Narodne skupštine Republike Srbije. Vi sada pokušavate da na određene načine, da na silu date mnogo šira i mnogo veća ovlašćenja i mnogo veće ingerencije predsedniku Narodne skupštine, koje uopšte nije imao po ranijem Poslovniku. Molim vas da prihvatite ovaj naš amandman.
Gospodin Nikolić.
Imate vi u DOS-u stranku u kojoj se čak i poslanici tim poslom bave, ne morate mene da.... Kroz čitav ovaj predlog provlači se jedna ideja da se predsednik Narodne skupštine novim pravima izdvoji od ostalih narodnih poslanika. Sada postoje neke odluke o kojima će glasati Narodna skupština, na koje pravo predlaganja ima isključivo predsednik Narodne skupštine. To je zaista neshvatljivo. Ne može nas 250 poslanika narod ovde da izabere, a onda da nam neko kaže unutrašnjim aktom, e sada niste vi ravnopravno, iako nam Ustav kaže da smo ravnopravni. Član Ustava, a evo citiraću - član 78. kaže, gospodine predsedniče, da Vas biramo iz redova narodnih poslanika. Znači, Vi ste narodni poslanik. Vi samo vršite još neke poslove vezane za organizaciju, za predstavljanje Narodne skupštine, koji nemaju veze sa zakonodavnom aktivnošću. U pogledu zakonodavne aktivnosti, predlaganja zakona, učešća na sednici, Vi imate ista prava i obaveze kao i svaki drugi poslanik. Zašto vam je to bilo potrebno, gospodo predlagači? Skupština ima pet potpredsednika, broj potpredsednika bira se pri svakom konstituisanju. Zašto da predloži predsednik Narodne skupštine? To je sada vezano verovatno sa Zakonom o Vladi, koji ste promenili, gde predsednik Vlade predlaže broj potpredsednika Vlade. Predsednik Narodne skupštine nije kancelar. On je samo jednak, jedan od nas. I, da ne bih, pošto tu ima još dva amandmana koja su istovetna po svojoj formi, da ne bih objašnjavao, neću se ni javljati po tim amandmanima, ali zaista je neshvatljivo, na primer, zamenika sekretara Narodne skupštine predlaže predsednik Narodne skupštine. Sekretara Narodne skupštine predlaže predsednik. Pa, nije on sekretar predsednika Narodne skupštine. On je sekretar Narodne skupštine. Može predsednik da ga predloži, naravno on je poslanik, ali može da ga predloži i gospodin Jočić ako je sposoban (Jočić, s mesta - vazdan). Dobro, nećemo o tome. Očito je da nešto nije u redu. Može da ga predloži bilo koji poslanik. Sada sprečavate poslanike, oduzimate im prava koja im, da ne kažem, garantuje Ustav, ne mora čak ni da piše u Ustavu, pa valjda se vidi da smo ravnopravni, sa izuzetkom što je neko na vlasti, neko u opoziciji, pa onaj ko je na vlasti misli da ima više prava, a onaj ko je u opoziciji mora grčevito da se bori da ostvari deo svojih prava. Dakle, ništa ne gubite amandmanom na ovu tačku. Samo to da predsednik Narodne skupštine zaista shvati da je on jedan od nas. Ako počnete ovako da ga izdvajate od nas, ko zna šta ćete mu još omogućiti da radi, a da to ostali poslanici ne mogu, ne smeju, a da o tome glasaju. Zato vas molim da ovu grešku, nadam se grešku, ispravite. Može vam se desiti da se predsednik Narodne skupštine otrgne od volje većine koja ga je izabrala. Onda više ovo nećete moći da ispravite. Hvala najlepše.
Molim da pre glasanja utvrdimo kvorum. Reći ću vam, zato što je jedinstven pretres. Konstatujem da imamo kvorum. Molim vas da glasate o predlogu. Za 39, protiv 124, uzdržanih 15, nije glasalo 5, ukupno je prisutno 183 narodna poslanika. Na član 9. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Božidar Vučurović, Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo predložili ovim amandmanom da se ne daju ovoliki prerogativi vlasti predsedniku Narodne skupštine, jer se u članu 24. stav 1. kaže da kandidata za sekretara Narodne skupštine predlaže predsednik Narodne skupštine. Zašto smo ovo uradili i zašto je ovo još jedna od stvari koje su suprotne ili neuporedivo manje demokratske od onih koje smo imali u postojećem pozitivno - pravnom poslovniku, kao podzakonskom pravnom aktu. Pre svega, ovim se oduzima pravo Narodnoj skupštini, odnosno skupštinskoj većini da izabere sekretara po istoj proceduri po kojoj se bira i predsednik Narodne skupštine, kao što je to bio slučaj do sada, već se to sada čini na predlog predsednika. Objasniću povodom sledećeg amandmana zašto je ovo učinjeno i koji je u stvari motiv, posebno vezano za zamenika sekretara i priču o kojoj smo mi govorili u Narodnoj skupštini. Naravno, javnost u Srbiji nije bila obaveštena, jer to nikoga od silnih hapšenja nije interesovalo. To je bilo pitanje zamenika sekretara Marice Savić, koja nije razrešena u Narodnoj skupštini, a dobili smo jedno nemušto tumačenje, nepismeno pravnički, sekretara Narodne skupštine, koji kaže da je konstituisanjem nove Narodne skupštine, odnosno novog saziva republičkog parlamenta njoj prestala funkcija. To je apsolutno nemoguće, i sada se to predlaže i sledećim članom u izmenama i dopunama, dakle u ovoj odluci koju DOS predlaže da danas usvojimo. Zato smatramo da je to potpuno nelogično i da je bilo neuporedivo uređenije u pozitivnom poslovniku i da bi to trebalo da ostane onako kako je bilo. Zato smo predložili da se ovaj član briše. Hvala najlepše.
Da li se još neko javlja za reč od predlagača amandmana? (Nataša Jovanović, s mesta - Da li može svaki poslanik?) Pa ne može svaki poslanik. Ne, ovo je ... da li imate primedbu na Poslovnik? Izađite, nemojte s mesta, imate govornicu pa izložite, navedite član, pa sve kako treba.
Molim vas, gospodine predsedniče, mi smo ovde konstatovali da imamo jedinstvenu raspravu. Član 145. Poslovnika kaže da Narodna skupština odlučuje o podnetim amandmanima po redosledu članova Predloga zakona. Ako je podneto više amandmana na isti član Predloga zakona, prvo se odlučuje o amandmanu kojim se predlaže brisanje odredbe tog člana, a zatim o amandmanu kojim se predlaže izmena celog člana. Amandmani koje je podneo predlagač zakona, a koje su prihvatili nadležni odbori i Vlada, kao i amandmani koji su prihvatili predlagač zakona, nadležni odbor i Vlada, postaju sastavni deo predloga zakona i o njima Narodna skupština posebno ne odlučuje. O ostalima posebno odlučuje. Narodna skupština posebno odlučuje o svakom amandmanu koji predlagač zakona, nadležni odbor ili Vlada nisu prihvatili. Gde to piše, pogotovu kada je javna rasprava ovde jedinstvena, da ne možemo da uzmemo učešće u diskusiji po pitanju svakog amandmana. Vi mi pročitajte taj član Poslovnika.
Vi mi kažite koji sam član Poslovnika prekršio.
Molim vas, recite vi meni na osnovu kog člana Poslovnika onemogućavate da izađem za govornicu i iznesem svoj stav po pitanju ovog amandmana. Da li postoji takav član Poslovnika?
Postoji.
Pročitajte ga, molim vas.
Postoji, a to je član, mada nije obavezno da vam citiram taj član, nego vi treba da kažete koji sam prekršio, pa da se pozovete na taj i da kažete da ga nisam primenio.
Evo, vi mene poučite kao predsednik Skupštine.
Dopustite mi da vam odgovorim. To je član kojim se utvrđuje da narodni poslanik može da govori u okviru jedne tačke dnevnog reda samo jedanput i ukoliko se nije iscrpla diskusija da može i po drugi put da dobije reč. Pošto je ovo jedinstveni pretres, pošto se vrši pretres ne u načelu, pa zatim u pojedinostima, narodni poslanik ima pravo da govori u okviru jedne tačke jedanput. To je jednostavno tako.
E, upravo smo došli, gospodine predsedniče ...
Ako mi vi nađete gde piše drugačije, ja ću to uvažiti, naravno.
Upravo smo došli na ono, gospodine predsedniče, zbog čega je pet minuta malo da se govori o zakonu u načelu, ako već nemamo mogućnosti da govorimo o zakonu u pojedinostima. Eto unapređenja poslovnika upravo u tom pravcu, koji vodi demokratizaciji i koji hoće očigledno da samo onemogući poslanike da daju svoj doprinos. Ima među nama ovde i stručnih, vi ste rekli da ste nestručni, ali ima i stručnih koji bi mogli da doprinesu poboljšanju teksta poslovnika. Nažalost, vi nemate sluha za to.
Da li ste zadovoljni mojim objašnjenjem ili tražite da se Skupština izjasni? Nema potrebe, hvala. Onda možemo nastaviti sa radom. Da li se još neko od podnosilaca amandmana javlja za reč? Izvolite.
Ako se ne usvoji amandman na ovaj član, ako se ne briše, dobićete istog momenta jedan apsolutno nezakonit Poslovnik. Predsedniku Narodne skupštine se ne mogu dati ova ovlašćenja pošto vašim poslovnikom nije predviđena promena člana 32., koja govori šta sve predsednik može da radi. Član 32. se ovim izmenama i dopunamaPoslovnika nigde ne pominje. Član 32. kaže - da predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, a Ustav mu ne daje to pravo. Predsedava sednicama narodne skupštine, stara se o promeni Poslovnika Narodne skupštine, stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine, vrši druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom. Zakon, ni jedan dosadašnji zakon, ne daje prava predsedniku Narodne skupštine da predlaže broj potpredsednika, sekretara narodne skupštine, osim ako ne promenite i član 32. ovog poslovnika. Ako ga ne promenite, onda će predsednik imati ovlašćenja koja mu poslovnik ne daje, ne daje mu član 32. koji jasno definiše koja su njegova prava i obaveze.
Hvala vam. Da limožemo da pređemo na odlučivanje o ovom amandmanu? Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim da se izjasnite glasanjem o predloženom amandmanu. Za 46, protiv 124, uzdržano 13, nije glasalo 8, a ukupno je prisutan 191 narodni poslanik. Konstatujem da amandman Narodna skupština nije prihvatila. Sada je deset minuta do 21,00 čas, imamo li neki predlog da preispitamo odluku .... Možemo, ali vaša će volja biti, nemam tu sugestiju, sada je 21,00 čas i imamo 34 amandmana. Možda postoji mogućnost da vaši napori daju dovoljno vremena za obrazlaganje amandmana večeras, da večeras kasno na noć završimo ovo. Znači, jedan predlog bi bio da nastavimo sa radom i da pokušamo da ne zakazujemo sutra novu sednicu, a drugi ćemo sada čuti.
Gospodine predsedniče, mi smo ovde od 10 sati ujutro, neki od nas su krenuli jutros u pet ili šest sati od kuće i mi koji stalno budno pratimo sve ovo, za obrazlaganje pojedinih amandmana, mi nemamo snage da to fizički izdržimo. Samo se vi smejte, a u međuvremenu vaši poslanici napuštaju salu, odlaze kući, a gospodin koji sedi u prvom redu je pijan i tako dalje. Dajem predlog da radimo do 21,00 čas.
Prvo Poslovnik, a zatim sledeći predlog.
Danas smo razmatrali dalji tok sednice. Bila su tri predloga. Vaš predlog je usvojen - da Skupština nastavi sa radom u popodnevnom delu zasedanja do 21-og časa. Ja sam se javila za reč da bih predložila da to bude nešto kraće, da radimo do 19,30 časova, imajući u vidu (evo, sad se pokazalo da je tako) kako veliki broj amandmana koji su podneli narodni poslanici, naročito iz Srpske radikalne stranke, zahtevaju i daju mogućnost da poslanici obrazlažu, svaki pojedinačno, amandmane. Upozorila sam vas da ne kršite Poslovnik oko 21-og časa, što Vi sada upravo radite ili nameravate da uradite, tj. član 83. Poslovnika, gde se tačno kaže: "Sednice Narodne skupštine održavaju se u vreme od 10 do 17 časova, sa prekidom od jednog sata i 30 minuta, ako Narodna skupština za pojedine dane izuzetno ne odluči drugačije. Ta odluka donosi se, po pravilu, na početku radnog dana". Gospodine predsedniče, Vi ste svoju poslovničku mogućnost iskoristili. Dali ste predlog za odluku. Odluku je Vaša većina donela. Nema više igranja. Jednom ste obavestili poslanike. Dali ste predlog. Imali ste većinu. Morali ste danas drugačije da procenjujete, a ne da smuljate Skupštinu na brzinu i da završavate kad Vi hoćete. Vi ne možete - po Poslovniku - da dajete novi predlog da Skupština produži sa radom.
Moram da Vam odgovorim.
Nemojte da mi odgovarate.
Moram da Vam odgovorim, jer u Poslovniku piše da sam dužan da Vam odgovorim. Ja tu dužnost poštujem, pa Vam odgovaram. Već dva puta smo u toku današnjeg dana, na Vašu istovetnu primedbu, vodili istovetnu raspravu. Dobili ste istovetno obrazloženje - da je, po Poslovniku, moguće, doduše, zaista piše "po pravilu", ali vi vrlo dobro znate da to ne znači i obavezu, nego se ostavlja mogućnost u skladu sa okolnostima, da Skupština odluči drugačije. Zaista nemam jasnu sugestiju. Samo predlažem da se predsednici poslaničkih grupa, bez našeg udaljavanja iz sale, dogovore o tome. Postigli su konsenzus. Imajući u vidu da svaka sednica košta 7 hiljada nemačkih maraka, potreban je naš mali napor da ostanemo još dva sata. To predstavlja znatnu uštedu.
Nisam zadovoljna Vašim odgovorom. Molim Vas, stavite na glasanje moj predlog.
Staviću na glasanje. Pre glasanja, molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog Nataše Jovanović, narodnog poslanika, odnosno prigovor da je prekršen Poslovnik. Za 44, protiv 134, uzdržanih četiri, nije glasalo 9, ukupno je prisutan 191 poslanik. Reč je tražio gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista moram da se obratim predsedniku Narodne skupštine. Postoje, gospodine predsedniče, odredbe o kojima se ne glasa, odredbe potpune jasne, potpuno čiste. Da biste ih ignorisali morali biste da promenite Poslovnik Narodne skupštine. Ova odredba je potpuno jasna. Ova odredba kaže da je radno vreme od 10 do 17 časova. To je po pravilu, a dozvoljava mogućnost da se za pojedine dane promeni radno vreme po pravilu na početku radnog dana. Znači, ne mora na početku radnog vremena. Vi ste to pravo, koje član 83. Poslovnika daje, danas iskoristili u 17 časova. Ovde ne piše da ćete vi svakog sata, ili svakih 2 sata, imati pravo da povređujete ovaj član koristeći to isto pravilo. Ovo pravo je jednokratno. Vi ste to iskoristili, gospodine predsedniče. Samo jednom imate pravo da, eventualno, ne na početku, nego kasnije odredite novo vreme. Ja sam vas upozoravao i na prošloj sednici. Ne možete unedogled, svakog časa predlagati da radimo još jedan sat, pa još jedan sat. Ne znamo ni kad ćemo završiti, ni koliko će trajati. Drugo, mora nešto da bude jasno, gospodine predsedniče. Postoje fizičke mogućnosti čoveka. I da nisu takve poslovničke mogućnosti, evo, predvideli smo da radimo osam sati efektivno. Po vašem predlogu izmena Poslovnika, osam časova i sat i po, to je devet i po sati u Narodnoj skupštini. Kad počnete u 10, to je do 19 časova i 30 minuta. Mi danas radimo do 21 čas. Nemojte sad, u 21 čas, da nam kažete da sednica košta 7 hiljada nemačkih maraka i da zato moramo da radimo dok ne završimo. Ne može tako. Naravno, može sve. Nama je Radoman Božović govorio da sa 48 poslanika može da dokaže da je zemlja četvrtasta. Ali, bio je omrznut u narodu. Samo još jedno kratko vreme možete da radite ono što su radili pojedinci iz redova SPS-a i JUL-a, a da za to ne budete kažnjeni. Izbori su vam dali pravo da jedno vreme koristite to pravo. Jer, narod će da kaže: Stani, tražio sam od tebe da bolje živim. Tražio sam da spaseš jug Srbije. A, jedino što Vi umete, to je da pravite greške koje je pravila dosadašnja vlast. Jedino što nauči pačurlija ta, to je da pravi greške. Ima li kod vas nešto dobro, narodni poslanici?
Sad prelazimo na neke replike. Dužan sam da vam odgovorim. Mislim da je taj član potpuno jasan. Vi se stalno obraćate meni kao da ja donosim odluke, kao da ja upućujem predloge. Samo sam tražio da ko hoće predloži. Možda me niste čuli. Rekao sam da postoji ideja. Rekao sam da postoje predlozi poslaničkih grupa. Rekao sam da se poslanici poslaničkih grupa sastanu i dogovore. To bi trajalo kraće nego ovo zamajavanje sa kršenjem Poslovnika, iako prigovarači tačno znaju da kršenja Poslovnika nema, jer u članu 83. postoji odgovor. Sednice Narodne skupštine održavaju se u vreme od 10 do 17 časova, i to sa prekidom od jednog sata i 30 minuta, ako Narodna skupština, izuzetno za pojedine dane, ne odluči drugačije. Ta odluka se, po pravilu, donosi na početku radnog dana. [[Žagor.]] Mogu da konsultujem i stenogram. Rekli smo da ćemo, kao na prethodnim sednicama, ponovo odlučivati. Evo, gospodin Jović kaže da može. Zamolio bih da, ako možete, pripomognete.
Ja bih, prvo, govorio principijelno, a onda izložio jedan stav. Molim vas, zaista, od 18. marta 1994. godine, kao član Vlade Republike Srbije, pošto smo mi, kao Vlada, uvek prisustvovali sednici Skupštine, zapravo prisustvovali mnogim sednicama Skupštine, u Poslovniku jasno piše: "Po pravilu na početku sednice donosi se odluka". To pravilo na početku nismo iskoristili, nego smo pred kraj sednice doneli odluku. Do sada se nikad nije dogodilo ovo što se sad događa, odnosno da se predlaže da se razmotri kao mogućnost. Nije ispoštovano pravilo. Doneta je odluka pred kraj sednice. Po Poslovniku, kako je do sada tumačeno, treba da završimo posao u 21 čas. Drugo, po Poslovniku treba da radimo od 10 časova do 17 časova. Tako je po sadašnjem Poslovniku, koji je još na snazi. Predviđena je pauza u trajanju od sat i po. Moram da primetim da nemamo redovnost te pauze, da se pauza "šeta" u 13 časova, u 14 časova, u 14,30 časova, tako da svaki od nas koji ima druge obaveze, jer imamo različite obaveze po različitim pitanjima, apsolutno ne može da planira kad je sednica Skupštine svoje vreme. Pošto je odluka doneta pre 17 časova, da ćemo završiti u 21 čas, ljudi su na određen način planirali svoje vreme i obaveze. Nije poštovano pravilo. Doneta je odluka pred kraj radnog vremena, ali je doneta. Želim da kažem da je ovaj posao koji radimo ozbiljan. Ako zaista želite da se to smandrlja kako ste vi rešili, ostaćemo večeras, smandrljaćemo to, ali poštujte ljude koji žele da žive organizovano. Smatram da je moralna obaveza svakog u Skupštini i gospodina predsednika, koga izuzetno uvažavam, da jasno i glasno kaže da će Skupština, sem nekih užasnih situacija - ratne opasnosti, novog Vokera na jugu Srbije, itd. - ubuduće isključivo zasedati od 10 časova do 19,30 časova i da će se znati, na primer, da je pauza od 13,30 časova do 15 časova i - tačka, da se od toga neće odstupati. Ovako, ljudi se mogu osetiti apsolutno potcenjenim. Molim da se ispoštuje odluka i da u 21 čas završimo, a da sutra normalno nastavimo u redu i miru. Ako insistirate i ako tako odlučite, ostaćemo ovde, ali ostaje mučan utisak da je sve smandrljano, jer ste vi rešili da bude smandrljano.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da vam ukažem na pogrešno tumačenje, ali to bi trebalo da sekretar Narodne skupštine učini, da ukaže predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije da je povređeno jedno od osnovnih pravnih načela baš u članu 83. U dva navrata, gospodine predsedniče, pominje se izraz "po pravilu" i "izuzetno". To je jedno opšte pravno načelo, jedan poznati pravni princip od najstarijih vremena, od kad postoji pravo kao oblik društvene svesti, ako hoćete. [[Žagor.]] Ove dame iz ženske političke mreže su zaista veoma nestrpljive. Vama je, izgleda, osim Skupštine, nešto drugo mnogo potrebnije. Ja vas molim da se upristojite i da slušate narodne poslanike koji rade. To pravno načelo jeste da izuzetke treba usko tumačiti. Da bih vam potvrdio i pokazao da ovo nije izuzetak, da ovo nije izuzetan slučaj, podsetiću vas na prethodne sednice Narodne skupštine Republike Srbije, na kojima ste, takođe, to činili. Upotrebljavali ste i zloupotrebljavali to izuzetno, a ovo prenebregavali. Nemoguće je da se to događa na svakoj sednici. Hoću da vam kažem jednu praktičnu stvar. Nije problem, ostaćemo mi i do jedan čas, i do dva časa po ponoći, ali hoću da vam ukažem na to da ima ljudi koji su danas radili u Narodnoj skupštini. Meni je ovo, otprilike, 20-ti put da sam izašao na govornicu. Više ne znam ni da li spada u Poslovnik ili u predlog inicijalnog akta koji je DOS predložio. Ali, ako vi tako hoćete, nema nikakvih problema. Ne sumnjam da je lako onima koji su sedeli, ili išli na kafu, pa malo navratili, niti ih je šta interesovalo od rasprave, niti ih je šta zanimalo, a posebno ih nije interesovalo šta poslanici koji drugačije misle imaju da kažu.
Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, o kvalitetu našeg današnjeg zajedničkog rada sudiće građani. Oni koji su bili očevici i naravno mi kao akteri imamo svoje mišljenje. Uz puno onoga što je rečeno od strane predstavnika bivše vlasti, osvrnuo bih se samo na pitanje suspenzije slobode i prava koja su nam postavljena kao predlagačima izmena i dopuna postojećeg Poslovnika. Sloboda i prava podrazumevaju obaveze, slobode i prava koje vi kao opozicija uživate u ovom parlamentu takođe podrazumevaju obavezu i elementarnu odgovornost. Kada govorite, gospodine Ivkoviću, o smandrljavanju, red je da kažete da mi ovde raspravljamo o amandmanima koji su identični u velikom slovu, malom slovu, rasporedu reči u rečenici, apsolutno identični, koji su primer klasične destruktivne opstrukcije Srpske radikalne stranke. I gospodin Vučić i gospodin Nikolić, svi radikali su predložili identične amandmane i potpisali se kao pojedinačni predlagači (radikali demantuju). S obzirom da ste se ovde danas zalagali za poštovanje i uvažavanje potreba našeg društva za efikasnijim radom, mi smo spremni i da prebrojimo broj svojih poslanika i da proverimo da li možemo bez vas da nastavimo ovaj rad i u svakom slučaju da završimo ovu sednicu po hitnom postupku. Predlažem da nastavimo rad sve dok se u potpunosti ne završi rasprava i ne usvoji Predlog izmena i dopuna Poslovnika.
Ima reč Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da sam iznenađen ovakvim istupanjem gospodina Jovanovića, jer je očigledno da on uopšte nije slušao on što smo mi danas govorili. Nije slušao, nije ga ni interesovalo šta su radili odbori Narodne skupštine Republike Srbije, a nije ga ni interesovalo kakve smo to amandmane predlagali. Uopšte nije istina da se radi o istovetnim amandmanima. Postoji jedan broj istovetnih amandmana, ali nisu svi isti. I, ne radi se o velikom i malom slovu, jer ste u početku današnje rasprave kao jedan od razloga naveli jezičke ispravke, tehnička redakcija, što bi se reklo stručnije, a tu tehničku redakciju ste sproveli na tako katastrofalan način da smo mi morali da sprovodimo tehničku redakciju u našim amandmanima na vaše izmene i dopune ove odluke o Poslovniku. Dakle, to je nešto što je potpuno neverovatno. Sa druge strane, sve vreme smo vam govorili o vrlo ozbiljnim stvarima, pre svega, o tome da hoćete da uskratite pravo poslanicima da govore o amandmanima, što je mnogo ozbiljnije od onoga da li ste napravili pleonazam, ili neku drugu jezičku omašku. Takođe, govorili smo da hoćete poslanike da stavite u kavez, jer će Administrativni odbor da određuje gde će koji poslanik u Narodnoj skupštini da sedi. Govorili smo o mnogim drugim stvarimakoje su neuporedivo ozbiljnije od toga da li je malo ili veliko slovo, a o malom i velikom slovu ste počeli vi da govorite, a mi smo vam samo ukazali na to da neki u stručnim službama i oni koji su zaduženi za to, ne znaju gde treba da bude malo i veliko slovo. Nismo mi za to krivi. Nema nikakvih problema, nastavićemo dokle treba da se radi i nije ni malo strašno to što ćemo da nastavimo rad. Ali, sledeći put slušajte to, a ja sam vam dao priliku danas i sada vam dajem ponovo priliku, izađite pa kažite jednu jedinu normu koja jeste demokratska i koja daje šira ovlašćenja i veća prava narodnim poslanicima, bilo da pripadaju vlasti, bilo da pripadaju opoziciji. Samo jednu normu navedite. Nema nijedne norme. To je problem danas vladajuće većine, predložila je jedan akt sa kojim se intimno i veliki deo njenih poslanika ne slaže. Nema ničega. Mi predlažemo interpelaciju na ozbiljan način, sa isto onoliko poslanika predlagača koliko je to bilo u ranije vreme, kada je to podržavao i Pal Šandor. Danas kaže, to ne može, nego možda će da prihvate 70 ili 80, pa da izvrgnu ruglu interpelaciju, pošto to ne može opozicija ukupno da skupi, pa će to oni sami sebi da postavljaju. To je suština našeg današnjeg rada i delovanja.
Replika - Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, izuzetno uvažavam šefa poslaničke grupe DOS-a, gospodina Čedu Jovanovića, ali ovaj put moram da mu zamerim. Moram da mu zamerim zbog toga, istina je ima nekoliko sličnih amandmana, ali ogromna je većina amandmana o kojima se raspravlja različita i vrlo dobro obrađena. Gospodin Pal Šandor se dobro seća da je on upravo radio na tim predlozima amandmana, posebno kada je reč o amandmanu o interpelaciji. Upravo i njegovo istupanje, gde je tada predloženi broj od 20 poslanika, odmah sada uvećao na 60 i 70, govori o tome kako se čovek menja, zavisno od toga da li se nalazi u opoziciji ili poziciji. Verovatno i to ukazuje na to kako se čovek menja ako se iz pozicije prebaci u opoziciju. Međutim, nije dobro za rad ovog parlamenta ona jedna pretnja na kraju - prebrojaćemo se mi, pa ćemo raditi sami. Jer, moram reći, u istupima vas, uvažene koleginice i kolege iz Demokratske opozicije Srbije, danas sve vreme provejava nervoza i nestrpljenje, što neko uopšte dobija ideju da se uključuje u raspravu o nečemu što ste vi već odlučili. Budite mudri u toj situaciji. Bolje da čujete još ovu razliku od 250, manje 176, jer ti predlozi koje usvoji ova skupština nosiće pečat vas. Ja neću da nosim pečat što je ukinuta taksa o televiziji, kada je druge zemlje u Zapadnoj Evropi uvode i što se zna da će sada da se broje pare u Vladi Republike Srbije. Neću da nosim pečat o Zakonu o svojinskoj transformaciji, vi ga nosite, vi ste to ukinuli. Ali, saslušajte neke stvari, ima želje kod ovih poslanika da se poprave, biće bolje i uostalom, uvaženi gospodine predsedniče, naša odluka je u 9,00 sati stupila na snagu i ova skupština više ne zaseda.
Replika - Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas se u ovoj sali oseća želja pojedinih poslanika vladajuće većine da opozicija napusti salu i da se posao obavi brže. Možda je to i normalna želja, ali nju ne sme da izgovori šef poslaničke grupe DOS-a. Ne liči na ono "D" od demokratije. Ne može vama da bude drago da mi sada izađemo odavde, da biste vi završili posao koji ste namerili da završite. Ima tu jedna druga stvar. Meni se dešavalo, kao opozicionom poslaniku, do pola tri ujutru da radimo u ovoj skupštini, ali su socijalisti mudrije to obavljali. Oni su u predlogu za produženje tražili da radimo dok se ne završi tačka dnevnog reda. Da ste vi tako mudri, da je mudar ovaj ko vodi poslaničku grupu, mogao je da izađe za govornicu u 17,00 sati i da kaže - gospodine predsedniče, predlažem da radimo dok ne završimo ovu tačku dnevnog reda. Mi sada to uopšte ne bismo pominjali. Ali, vi ste ovde izašli, smatrajući da rasprava neće moći da bude okončana i predložili jedno normalno racionalno radno vreme do 21,00 uveče, jer i sami znate da dalje ne može efikasno da se radi. Sada kada vidite da bi možda moglo za sat vremena da se završi, sada kažete - da ispitujemo odluku o radnom vremenu. Ja vam kažem - imam još 15 amandmana i svaki imam pravo da obrazlažem pet minuta. Zaista su važni, moraću dobro da ih obrazložim. I još jedna neistina koja je izgovorena o poslaničkoj grupi - nismo se uopšte dogovarali o obliku amandmana, niti smo ijednom poslaniku sugerisali sinoć na koje će članove podneti amandmane, kada smo i mi to sinoć videli u šest sati prvi put, i nije tačno, ovo zbog javnosti govorim, koja nema pred sobom amandmane, a ne zbog vas narodni poslanici, zbog javnosti koja nema pred sobom amandmane - nije tačno da pred sobom imate istovetne amandmane poslanika SRS. Imate potpuno različite. Jednom smo samo u ovoj skupštini imali 70 kg istovetnih amandmana, ali ih je tada podnela Demokratska stranka. Nemojte o nama da sudite na osnovu toga kakvi ste vi bili. Gospodine predsedniče, imate veoma jasan zadatak, da konstatujete da je devet sati prošlo i da mi sada ovo pričamo, da kažem, neformalno. Još uvek se lepo ponašamo, postoji neki red na sednici, ali ovo više nije sednica, sada je već 9,15. U devet smo vas upozorili na to i Vi ste rekli - imam ja sat. Znam da Vi imate sat, ali pogledajte nekada u njega.
Ima reč narodni poslanik Pal Šandor, replika.
Ne menjam se ja, gospodine Ivkoviću, tako kao što Vi mislite. Ja sam uvek bio za to da institut interpelacije postoji u Poslovniku, a i sada sa za to, samo sam malo evoluirao, proučavajući poslovnike jedno desetak parlamenata, pa sam zato i predložio da je možda broj od 20 potpisnika mali, a da je broj od 50-tak ili 60-tak potpisnika za ozbiljnije teme, koje je možda potrebno raspraviti u parlamentu, ona kvalifikovana većina koja je za to potrebna. Prema tome, nisam nedosledan. Vi ste nedosledni, jer kad smo tražili svojevremeno interpelaciju, onda niste dozvolili. Ja sam i sada za to i mislim da je to jedan demokratski institut i da bi ga na neki način možda trebalo ugraditi, ali zaista nije prilika da Vi mene optužujete damenjam svoje mišljenje. Ne menjam svoja mišljenja, svako ima pravo da u određenim nijansama dograđuje svoje predloge i mislim da je ova vrsta predloga, ako bi bilo potrebno 50 ili 60 potpisa za neku ozbiljnu temu, takva da bi o tome moglo da se raspravlja.
Ima reč gospodin Jovanović.
Nije moj posao da odgovaram predstavnicima bivše vlasti. Ipak, oni koji sumnjaju u poštovanje demokratskog načela Poslovnika Demokratske opozicije Srbije, neka razmisle o glasanju koje je održano tokom današnjeg zasedanja, na kome su poslanici DOS-a svojim glasovima i stavom jasno iskazali svoje mišljenje o opoziciji. Podsetio bih da je tada predsednik SRS imao jedan predlog, koji mi nismo prihvatili, a koji se ticao dislokacije poslaničke grupe SRS. Što se tiče obraza sa kojim izlazimo pred javnost i poslanike, imam dva dokumenta. Oni su potpuno identični, sa velikim slovom, sa malim slovom, sa zarezom, datumom, vremenom u kome su podneti, samo se razlikuju u potpisima, 16 amandmana Tomislava Nikolića i Aleksandra Vučića, 16 identičnih amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što se neki osmehuju, trebalo bi nešto da znaju - ja sam rekao, neki su istovetni, a samo su dva istovetna i ja sam ih jutros odneo u pisarnicu, jer su kasno sinoć stigli amandmani, a jutros u isto vreme, što da dvojica idemo u pisarnicu, jedan je odneo u pisarnicu, a ostali su svi amandmani različiti. I opet ste izmislili, gospodine Jovanoviću. I nemojte, kada nemate argumente, da mislite da ćete vikom nešto da postignete. Nema ništa od toga. To su dva, a ja sam rekao, mislio sam da ih čak ima više, a svi ostali su potpuno različiti, zato što su ih svi ostali donosili u drugačije vreme i drugačiji je tekst tih amandmana. A vi ste svojevremeno, 1995. godine, u ovu Narodnu skupštinu doneli preko 75 kg istovetnih amandmana, potpuno istovetnih, Demokratska stranka. Što ste nervozni, što se sekirate toliko? Preko 75 kg, i to je bila demokratija, i niko nije imao ništa protiv, a sada ćete zbog dva lista da kažete da to nije demokratski. Suština je u tome da to zaista jesu različiti amandmani, a i to što je istovetno, i to nije loše, i dobro je da to bolje proučite i da čujete dva puta, pa možda nešto od toga što je veoma pametno i usvojite. Hvala vam.
Gospodo narodni poslanici, posle ravno 27 minuta rasprave o tome - da li ćemo odlučivati o nastavku rada ili ne, dolazimo do toga da ćemo o tome odlučivati. Od 20,50 časova vodimo ovu raspravu. Dakle, imamo predlog da se nastavi rad. Da li je bilo pre toga predloga? (Milorad Mirčić, sa mesta: Povreda Poslovnika). Izvolite, gospodine Mirčiću, povreda Poslovnika.
U potpunosti razumem želju većine u ovoj skupštini da završi što pre posao, da se usvoji novi predlog Poslovnika po kome će Skupština da radi. Jednim delom imam razumevanje i za nastojanje predsednika ove skupštine za nastavkom rada.
Molim Vas, citirajte član Poslovnika.
Čekajte, citiraću, polako, što ste nestrpljivi? Ova sednica je završena, ali očito, predsedniče, da ste prevideli član 83. Poslovnika.
O tome smo odlučivali, gospodine narodni poslaniče.
E, odlično.
Molim Vas onda da napustite govornicu i da nastavimo sa radom.
Samo polako.
Ja Vam oduzimam reč. O tome smo odlučivali, molim Vas siđite. Ne mogu Vam dati reč, o tome smo odlučivali.
Nemojte, molim Vas, otkuda Vi znate da ću ja obrazloženje dati?
Ne radi se o obrazloženju, radi se o članu. Molim Vas, napustite govornicu.
Prvo da uključite mikrofone, da obrazložim, jer imam to pravo po Poslovniku.
Molim Vas da napustite govornicu.
Ili ćete mi omogućiti pravo po Poslovniku, ili ćeto to morati malo drugačije da uradite. Moram da obrazložim, u skladu sa Poslovnikom.
U skladu sa Poslovnikom, dajem pauzu od pet minuta, a zatim ćemo nastaviti sa radom. [[Posle pauze - 21,50.]] Molimo vas da ubacite vaše kartice da utvrdimo kvorum. Još jednom vas molim da ubacite kartice da bismo mogli da nastavimo sa radom. Molim vas da ubacite svoje kartice. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Zahvaljujem se gospodinu Mirčiću što smo na ovaj način rešili problem. Pitam gospodina Jovanovića, da li ostaje pri predlogu da nastavimo sa radom? Ostaje. Onda izvolite.
Povreda Poslovnika. Gospodine predsedniče, od Vas samo tražim da priznate da ste prekršili odluku ove skupštine da se radi do 21,00 čas. Pre devet sati niste stavili na glasanje predlog da radimo duže. Bili ste dužni da u devet sati konstatujete da je rad završen i da više onemogućite ijednom poslaniku da govori. Vi konstantno krište Poslovnik i tumačite onako kako Vama odgovara.
Naravo, o ovome ćemo se izjasniti. Mi smo raspravu, odnosno razmatranje predloga o produžetku rada, počeli u deset do devet. Mi smo imali raspravu o tom pitanju više od pola sata. Dakle, mi nismo mogli da odlučimo do devet sati, jer rasprava još traje. To je predloženo deset minuta pre isteka vremena koje smo odlukom Skupštine odredili kao kraj rada. Jednostavno, moramo okončati time što ćemo se o tome izjasniti. Drugi način ne postoji. Da li ste zadovoljni objašnjenjem? Molim narodne poslanike da se izjasne o tome, da li je prekršen član 83. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog, molim da se izjasnimo, da li je prekršen Poslovnik po članu 83. Molim vas da glasate. Za 23, protiv 130, uzdržanih tri, nije glasalo 12, ukupno prisutno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da smo zaključili da nije bilo povrede Poslovnika. Možemo nastaviti rad. U pravu ste, nismo doneli odluku, najpre treba da stavim na glasanje predlog gospodina Čedomira Jovanovića da nastavimo sa radom do okončanja ove tačke dnevnog reda. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo o predlogu nastavka rada do okončanja. Za 126, protiv 18, uzdržanih 11, nije glasalo 11, ukupno prisutno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se radi do okončanja ove sednice. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne prihvata.) Da li predlagač amandmana želi reč? (Vezano je za prethodni.) Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom amandmanu i da utvrdimo kvorum. Odustajete od amandmana? Dobro. Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne.) Da li predlagači amandmana traže reč? (Da.) Izvolite, gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi naši amandmani imaju za cilj da poboljšaju Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine, pa tako i ovaj. Naime, ako je predlagač odluke video da u stavu 1. član 27. nedostaje reč "svakog", onda smo i mi videli da nigde nije obezbeđena srazmerna zastupljenost poslaničkih grupa u pogledu izbora predsednika i potpredsednika odbora, kao i potpredsednika Narodne skupštine. Ako jedna poslanička grupa ima snagu obezbeđenu brojem poslanika koji je sačinjavaju i ako srazmerno toj snazi učestvuje u odborima, onda treba da srazmerno toj snazi učestvuje i u funkcijama predsednika i potpredsednika odbora, kao i u funkciji potpredsednika Narodne skupštine. Evo zašto. Prilikom konstituisanja Narodne skupštine u ovom sazivu došlo je do izigravanja Poslovnika od strane poslaničke većine. Nesvesno su u tome učestvovale i poslaničke grupe opozicije. Posle je bilo kasno za vađenje. Naime, poslanička grupa DOS je tražila da se samo nekoliko odbora konstituiše da bi Skupština mogla da počne da radi, a onda će u nastavku, kako koji odbor bude zatrebao, tako i da bude konstituisan. Mi smo tražili, ono što je potpuno normalno, da odjednom konstituišemo sve odbore, da utvrdimo koliko članova koja poslanička grupa daje u koji odbor, u kom odboru će koja poslanička grupa imati predsednika, u kom potpredsednika. I, da utvrdimo kojim poslaničkim grupama pripadaju mesta potpredsednika Skupštine i koliko je to mesta. Novo rukovodstvo Skupštine, predsednik poslaničke grupe vladajuće većine nije želeo da o tome razgovaramo. Posle toga je počela svojevrsna diskriminacija poslaničke grupe SRS. U naše prostorije je neko upao popodne, odnet je iz njih nameštaj, odnet kompjuter, odneta i neka tehnička roba. Ni dan danas ne znam gde se to nalazi. Zamenik sekretara Narodne skupštine, koji je izabran od strane poslanika na sednici Narodne skupštine, bez razrešenja dobio je obaveštenje, kao i bez izbora novog zamenika, da više nije u radnom odnosu u Narodnoj skupštini. Mi smo shvatili da poslanička grupa DOS ne želi da po pitanjima organizacije rada Narodne skupštine sarađuje sa poslaničkom grupom SRS. Mi ne očekujemo da sarađujemo na izradi predloga zakona, u raspravama o predlozima, o amandmanima, ne očekujemo da istovetno glasamo, nije prirodno, izuzev nekih predmeta po kojima ćemo se složiti, ali očekujemo da u ovoj skupštini nema presedana u pogledu prava poslaničkih grupa ili narodnih poslanika, posebno kada su u pitanju prava koja se tiču onoga što se uređuje Poslovnikom, koji je naš dogovor o zajedničkom radu. Zbog toga smo predložili ovaj amandman. Smatramo da odmah treba članom Poslovnika urediti obavezu i pravo poslaničkih grupa da u odborima budu zastupljene u skladu sa svojom snagom. Ali, ne samo u članstvu u odborima, nego i na mestima predsednika, potpredsednika i potpredsednika Skupštine. Srpskoj radikalnoj stranci pripadaju dva mesta predsednika odbora, dva mesta potpredsednika odbora, jedno mesto potpredsednika Skupštine. Dok to ne bude ostvareno, komunikacija između nas, pa čak i ova na hodniku, u kojoj bismo se dogovarali o toku sednice, uopšte nije moguća. Zbog toga predlažemo da se ovaj amandman prihvati.
Da li se gospodin Vučić javlja kao drugi predlagač? (Ne.) Hvala. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 45, protiv 130, uzdržanih nema, nije glasalo 7, ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, imajući u vidu način na koji je sazvana sednica i kada smo dobili materijal koji nam je predlagač dostavio, mi poslanici SRS iskoristili smo, pošto smo juče po podne kasno preuzeli materijal da podnesemo određene amandmane. Podnela sam dva amandmana na Predlog izmena i dopuna odluke o Poslovniku i član 16. se odnosi na zamenika sekretara Narodne skupštine. Naime, gospođa Marica Savić, ilustrovaću to primerom, je bila zamenik sekretara u prošlom sazivu, voljom skupštinske većine tog saziva, izabrana na tu odgovornu funkciju i ona je savesno i marljivo kao jedan od dobrih pravnika, obavljala tu dužnost i onda se desilo to da se konstituisala nova skupština, došla je nova DOS-ovska vlast, pokazala takvu demokratiju da do dana dnašnjeg gospođa Marica Savić nije razrešena sa te funkcije i njen status se dalje ne zna. Možda bi neko od vas mogao da nam da dodatno objašnjenje zbog čega je to tako. To je verovatno sve u skladu sa vašom politikom i sa onim što proklamujete i zbog toga sam podnela ovaj amandman, jer ako Narodna skupština većinom poslanika bira i predsednika, i sekretara, i zamenika, kako ste vi to predvideli odlukom o izmeni Poslovnika, najnormalnije je da Narodna skupština razreši zamenika sekretara i naravno da onda vidimo, mi poslanici koji imamo mogućnosti da ga imenujemo, gde je zamenik sekretara grešio, u čemu je to bila njegova odgovornost, odnosno neodgovornost, a ne ovako jednom čisto političkom odlukom, kao što se desilo u ovom slučaju, da se ljudi bez ikakvih razloga, a to je vaš manir po Srbiji svuda i po javnim preduzećima, po fabrikama, uklanjaju sa svojih odgovornih funkcija, a za to su bili voljom poslanika izabrani i smatram da voljom poslanika treba da se razreše sa te funkcije. Hvala.
Hvala. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 26, protiv 154, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, ukupno prisutna 183 narodnia poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko želi reč? Izvolite.
Predložio sam da se član 17. Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine briše iz prostog razloga što je funkcija sekretara veoma važna za rad Skupštine. U stvari, do sada je bila važna. Sada izgleda apsolutno nije bitno da li sekretara ima ili nema. Vakuum koji može trajati nekoliko meseci, a ovim rešenjem koje ste vi predložili može trajati neograničeno do izbora novog sekretara, stvorio bi ozbiljne probleme u funkcionisanju ovog doma. To sve pod uslovom da je sekretar ovog doma sposoban. Pošto vi znate da on ne služi ničemu, onda je sasvim jasno zbog čega ste stavili da se on nikada ne mora izabrati i da njegovu funkciju može raditi zamenik sekretara. U nekom novom sazivu koji će raditi po ovom poslovniku, a na to mesto će doći sposoban i kvalifikovan čovek, ako njemu iz nekih razloga prestane dužnost, onda će brisanje ove odluke o izboru sekretara iz starog poslovnika, uticati na rad Skupštine.
Molim da pređemo na odlučivanje. Pre toga da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 40, protiv 142, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, a ukupno su prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li predlagač amandmana traži reč? Izvolite. Kao govornik Božidar Vučurović.
Mislim da bi bio red da jednom nešto u ovoj skupštini uradite kako valja. Izbacili ste stav da Narodna skupština može obrazovati anketne odbore i komisije. Narodna skupština može to obrazovati, ali ste vi to izbacili. Shvatam zašto ste ga izbacili, jer postoji poglavlje tri koje se zove "Anektni odbor i komisija", ali to poglavlje tri niste ispravili. Sada poglavlje tri stoji -"Anektni odbor i komisije", a članom 19, u stvari iz starog stava Poslovnika ste izbacili stav koji kaže da Narodna skupština može obrazovati anketne odbore i komisije. Onda izbacite komisije iz poglavlja tri ili vratite stav gde kaže da Narodna skupština može obrazovati anketne odbore i komisije. Ne može u jednom članu Poslovnika da postoje anketni odbori i komisije, a u drugom da ne postoje.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim da se izjasnimo o ovom amandmanu. Za 28, protiv 144, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 8, a ukupno je prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne.) Da li predlagač amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman jer smo želeli da Odbor za odbranu i bezbednost zadrži jednu od svojih ranije utvrđenih obaveza. Mislimo da je to veoma važno zbog same prirode Narodne skupštine Republike Srbije, kao vrhovnog tela u našoj zemlji, da je važno da preko tog odbora Narodna skupština vrši kontrolu rada Službe bezbednosti unutar Narodne skupštine. Imali smo prilike, posebno u ranijem periodu, 1995. i 1996. godine, da vidimo kako može da izgleda zloupotreba, ali smo takođe znali ko je odgovoran za to i na koji način, odnosno kome da postavimo pitanje odgovornosti za sve što se događa u ovom domu i zna se ko je odgovoran. Mislimo da taj princip odgovornosti treba zadržati, ne znamo zbog čega su ovi delovi Odbora za bezbednost uskraćeni predlogom, odnosno onim što je predlagač ovde izneo. Mislim da bi to bilo dobro, ne znam zašto bi neko imao protiv da se takav naš predlog usvoji. Čini mi se da bi za sigurnost i bezbednost svih u ovoj skupštini to bilo veoma značajno. Ne mislim zbog činjenice da se bilo ko koga plaši, ali videli ste juče na kako kukavički, podmukao i pokvaren način je neko u stanju da priđe nekome, ko ne može ni ruku da izvuče, da ga udari i još se predstavlja za ministra. Prosto zato, a ne zato što neko ne bi mogao da se brani. Zato mislimo da bi bilo dobro da postavite pitanje odgovornosti, a podsetiću one koji se ne sećaju kada smo bili izbacivani iz ove sale Narodne skupštine, mi smo znali kome ćemo da postavimo pitanje odgovornosti i tražili smo smenu predsednika Narodne skupštine Dragana Tomića. On je bio najodgovorniji za sve posledice koje su imali poslanici SRS i za takozvani linč unutar sale. Oni koji ne znaju, podsetiću ih, a možda ni tada to nije objavljeno do kraja, ovde se osim ovih redovnih momaka, koji uobičajeno, korektno i dobro obavljaju svoj posao, pojavilo nekih, ispraviće me oni koji su tu bili sa mnom, bilo je tu kolega iz različitih stranaka, 40 ili 50 batinaša i mislim da je gospodin iz Demokratske stranke Janković bio sa nama. Ušli su gore na zadnji ulaz, 40, 50 njih i da nismo imali ovu mogućnost, ne bismo znali, u patikama su bili sa nekim torbicama, je li tako bilo, a nismo znali ni ko su, ni šta su i da nismo imali tu vrstu mogućnosti da posle toga tražimo, da zatražimo odgovornost predsednika Narodne skupštine, ne znam od koga bismo tražili, možda od ministra unutrašnjih poslova. Šta nama znači ministar unutrašnjih poslova unutar Narodne skupštine, ako se to desi u najvišem našem zdanju zakonodavnom i mislim da je to jedna prosta stvar i da poslanička većina ne bi trebala da ima ništa protiv onoga što sam sada predložio.
Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač odluke je izvršio dve izmene, dva skraćivanja u bivšem članu 51. Poslovnika i sadašnjeg verovatno, a to je njegov član 21, odnosno 20. odluke. Prvo, postavlja se pitanje zašto se odbor zove Odbor za odbranu i bezbednost. Odbrana Republike Srbije je u sklopu odbrane Savezne Republike Jugoslavije. Republika Srbija nema ingerencije nad Ministarstvom odbrane i Vojskom Jugoslavije. U opisu delokruga rada odbora za odbranu i bezbednost ne pominje se ni jednom tačkom pravo narodnih poslanika da raspravljaju o odbrani Republike Srbije. Postavlja se pitanje zašto se predlagač nije umešao i u naziv odbora. Zašto se odbor ne naziva Odbor za bezbednost. S druge strane, kad ukinete pravo odboru, kao što je predlagač uradio, da vrši kontrolu rada službi bezbednosti, postavlja se pitanje šta će uopšte da radi taj odbor, čak i ako se zove Odbor za bezbednost. Šta je uopšte izbačeno iz bivšeg člana 51? Tamo je Odbor za bezbednost razmatrao i druga pitanja iz oblasti odbrane i bezbednosti Republike Srbije i njenih građana. Sad više nema tih građana Srbije u opisu poslova kojima se bavi novi odbor za bezbednost. Sad imamo veliki problem. Naravno, treba sve da se obavlja izvan očiju javnosti. U stvari, u javnost se pušta to da se pokaže kako određena služba bezbednosti ne samo da je obavljala svoj posao kako treba, nego je - to čitam u novinama i slušam na državnoj televiziji - učestvovala u likvidaciji nekih građana Srbije. DOS tvrdi da se služba državne bezbednosti otela, čak i ako je Odbor za odbranu i bezbednost imao, na papiru, pravo da raspravlja o radu službe bezbednosti. Nama sad DOS sugeriše da će taj rad službi biti otrgnut iz kontrole Skušštine i da čak neće ni pisati na papiru. Narodni poslanici, Narodna skupština više neće moći da kontroliše rad službi bezbednosti. Na koji će drugi način moći da radi? Preko Odbora za bezbednost. U toku današnje rasprave govorili ste da prebacujete mnoga prava, raspravu prebacujete u odbore, a važnim odborima skidate prava koja su do sada imali, pod vlašću za koju tvrdite da je bila autoritarna. Nešto se tu ne uklapa, dame i gospodo narodni poslanici. Vi čak možete da izbegnete da Odbor za odbranu i bezbednost ne kontroliše rad službi bezbednosti, ali nemojte to da izbacite sa papira. Možete iz ove skupštine da izbacite demokratiju, ali ne valja da to napišete. Ne valja da izađe predsednik poslaničke grupe vladajuće većine i da to izgovori za govornicom. Postoje neke stvari koje se ne izgovaraju. Naravno, rade se, radićete ih, ali nemojte da nam pokazujete onim što napišete, iza čega ostaje trag, nemojte da nam pokazujete da je nastupila nova nedemokratska vlast i da ta vlast ne želi kontrolu koju bi nad njom mogao da vrši odbor, a to praktično znači i Narodna skupština. To je bio razlog da predložimo da popravite ovaj predlog. Naravno, slepom namigivati i gluvom šaputati, ne vredi.
Replika. Gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, predlagači ovog amandmana bili su dužni da pomenu obrazloženje ovakvog stava poslaničke grupe DOS-a. U postojećem Poslovniku, koji mi usklađujemo sa zakonom, nadležnosti Odbora za odbranu i bezbednost nisu usklađene sa zakonom. Ako smo mi poslanici ti koji nastupaju u ime najvišeg zakonodavnog tela ovog društva, dužni smo da kažemo da u ovom trenutku u ovom društvu ne postoji zakon po kojem možemo legalno delovati. Možda je to moglo da stoji pre 10 godina u Poslovniku o radu Narodne skupštine, ali više ne može. Mi ćemo ili uvažiti činjenicu da je nešto u skladu sa zakonom, ili priznati da u ovom trenutku tako nešto nije moguće uraditi, uz poštovanje propisa. Nikada se više neće ponavljati ono o čemu mi možemo danas da govorimo jedni sa drugima ili da se upoznamo kroz medije. Ono što se dešavalo u ovom društvu, između ostalog, ne ide u prilog poslanicima koji su bili članovi Odbora za odbranu i bezbednost, koji su imali pravo, formalno, da vrše kontrolu rada službi bezbednosti na osnovu ovog poslovnika. Mi, kao poslanici DOS-a, kažemo da nema zakona po kojem možemo da radimo taj posao valjano. Dužni smo da aktivnost ovog odbora prilagodimo postojećem zakonodavstvu. Ako neko želi da kontroliše rad službe državne bezbednosti, resora javne bezbednosti, to može učiniti u okviru Odbora za odbranu i bezbednost tako što će zahtevati od nadležnog Ministarstva unutrašnjih poslova da podnese izveštaj o aktivnostima, a potom će taj odbor oceniti valjanost tog izveštaja i izaći pred ovu skupštinu sa jasnim stavom.
Ovo je bila replika na izlaganje gospodina Nikolića.
Ja sam mislio da uzmem reč.
Ako je završeno sa replikom, gospodine Nikoliću, ima pravo gospodin Vučić kao predlagač amandmana.
Ne, hteo sam da govorim, ali ako mi ne dajete reč, u redu.
Molio bih vas da utvrdimo kvorum i pređemo na izjašnjavanje ...
O čemu se glasa?
O amandmanu, koji ste podneli Vi i gospodin Vučić, na član 20.
Postoje i drugi amandmani.
Različiti su amandmani. Moramo odlučivati posebno o svakom amandmanu koji je podnet. Imamo kvorum za odlučivanje. Molim da se izjasnimo o amandmanu na član 20., koji su podneli gospodin Tomislav Nikolić i gospodin Aleksandar Vučić. Za 43, protiv 130, jedan poslanik se uzdržao,nije glasalo 12, ukupno je prisutno 186 poslanika. Konstatujem da Narodna skupštine nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Pavlović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne prihvata.) Ima reč narodni poslanik Slobodan Pavlović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas prvi put izlazim za govornicu. Iskren da budem, posle ovoga što smo čuli u prethodnom izlaganju povodom amandmana koji su podneli gospodin Nikolić i gospodin Vučić i odgovor gospodina Jovanovića, ne znam da li sam u prednosti ili sam hendikepiran. Očigledno je ovo drugo. Svejedno, reći ću nekoliko rečenica u vezi sa ovim što sam predložio. U suštini, to ide za ovim što su i predlozi gospodina Nikolića i gospodina Vučića, iako nismo mogli da se dogovaramo, pošto pripadamo dvema različitim poslaničkim grupama. U suštini, ja sam u članu 20. Predloga odluke predložio da se nakon stava 1. doda stav 2. koji glasi: "Odbor za odbranu i bezbednost vrši kontrolu nad radom službi bezbednosti, u skladu sa zakonom koji reguliše ovu materiju". Stav 2. postaje stav 3. Dao sam i kratko obrazloženje u vezi sa tim. Zašto sam to predložio? Uvažavajući ovo što su prethodnici govorili, podržavajući i tu ideju koju su imali, pošao sam od toga da je ovo pravo Odbora za odbranu i bezbednost bilo prisutno i u postojećoj odluci. Neću reći da je to neka tekovina, ali je to jedna praksa za koju ne vidim valjane razloge da se ukida, bez obzira na to u kojoj meri i na koji način je to pravo Odbor koristio i da li je ili nije u dovoljnoj meri uspeo u tome. Zato mislim da to nije razlog da se to isključi iz nove odluke. Drugo, mislim da Odbor mora da ima pravo da vrši kontrolu nad radom Službe bezbednosti. Potpuno sam razumeo da je i Odbor za zakonodavstvo i ovaj drugi odbor, jedan nije prihvatio, a jedan odbio. To mu u suštini znači isto. Predlagač, takođe, nije prihvatio. Razumem obrazloženje koje je dato od Zakonodavnog odbora na strani 2. pod 6., da se tu uvodi ovo o čemu je gospodin Jovanović govorio, i da Vlada treba da kontroliše ministarstva, a da Skupština kontroliše Vladu. Ne mislim da bi to bio veliki greh, ili suprotno, ili neki pleonazam, ili neka nepreciznost, ili nekorektnost, ako bi i odbor zadržao to pravo, jer ne vidim koji drugi organ, osim ovog odbora, treba ovim stvarima da se bavi. Čak mislim da time ne bismo bitno, kako da kažem, poremetili odnose kako je utvrđeno u našem Zakonu o unutrašnjim poslovima. Treća stvar, pošao sam zaista, uopšte ne govorim formalno, govorim suštinski, pošao sam od onoga što sadašnja parlamentarna većina zagovara, i u svojim predizbornim aktivnostima, i o radu i predlaganju, ono što sam i napisao, a to je da treba da vlada pravna država. Drugo, da svi poslovi treba da budu javni, sve službe, sve institucije, pa naravno zašto ne i službe bezbednosti. Tu je i vaša čuvena krilatica, transparentnost, ne bih da o tome raspredam, ali sve to zaista upućuje u osnovanost predloga moga amandmana i to treba da stoji, pod uslovom da se vi za to zalažete zaista suštinski, a ne formalno. Hoću da verujem da se vi zalažete suštinskii zbog toga bi parlamentarna većina trebalo da prihvati ovaj amandman. Naravno, posle glasanja, znam koji će biti ishod, prosto sam bio dužan i žao mi je što to nismo istovremeno objasnili, jer ukoliko se i ovo neće prihvatiti, a očigledno neće,hteo sam bar da kažem. Onda, ne samo član 20., nego i čitava odluka će u određenom delu biti u oceni onako kako je najveći broj narodnih poslanika SPS i SRS govorio da će ići na sužavanje prava poslanika i da će to posebno biti izraženo kod parlamentarne opozicije. Mislim da smo se objasnili da to nije demokratski, da ne kažem, da je to nedemokratski, da to nije na platformi onoga zašto se vi kao parlamentarna većina zalažete. Mislim da bi bilo mnogo bolje i za vas da ste prihvatili ovaj amandman kako smo ga mi predložili.
Ima reč gospodin Jovanović - replika.
Ne može se odnosom prema predloženom amandmanu dovoditi u pitanje naša iskrenost za uspostavljanje pravne države. U ovom trenutku ne postoje zakonske mogućnosti za kontrolu Službe državne bezbednosti kroz rad Odbora za odbranu i bezbednost. Transparentnost u radu nema nikakve veze sa tim. Vi ste imali 10 godina vremena da to precizno zakonima ostvarite i da definišete. To niste uradili. Mi smo sada dužni da ovde priznamo pred parlamentom i pred građanima, da se taj posao ne može raditi odgovorno, jer nema zakona na osnovu koga bi se taj posao radio. U najkraćem roku Vlada će biti dužna da pred parlament izađe sa predlogom o reformi rada Ministarstva unutrašnjih poslova, između ostalog, predlogom zakona na osnovu koga bi se regulisale rad i aktivnosti Službe državne bezbednosti i one podredile parlamentu i kontroli koju će sprovoditi Odbor za odbranu i bezbednost. Radi se samo o tome, prosto o potrebi da konstatujemo činjenicu da nakon 10 godina parlamentarizma u Srbiji, mi imamo Odbor za odbranu i bezbednost koji ne može na osnovu zakona da radi onaj posao koji je sam sebi zadao kroz Poslovnik o kome mi večeras ovde razgovaramo.
Rekao sam da potuno razumem ovo što piše u obrazloženju Odbora i razumeo sam ovo što gospodin Jovanović obrazlaže u ime predlagača. Samo sam apelovao na razumevanje za našu inicijativu. Ako ima razumevanja, onda nije sporno da se to može, to sam namerno i rekao, u skladu sa Zakonom koji reguliše ovu materiju. Pošto vi to najavljujete, moja ideja i moj predlog jeste da se zadrži u Predlogu odluke da to Odbor radi, a da se novim zakonom koji predlažete to sankcioniše. Mislim da to nije sporno i čak mislim da je i malo različito u odnosu na ovo što su radikali predložili i zbog toga molim da parlamentarna većina prihvati moj amandman.
Molim vas da se izjasnimo o ovom amandmanu. Predlažem da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo većinu i uslove za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo o ovom amandmanu. Za 38, protiv 134, uzdržan jedan, nije glasalo sedam, ukupno prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Na član 21. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Božidar Vučurović, Goran Cvetanović, Nataša Jovanović, Ljubomir Kragović i Dragoljub Stamenković. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko od predlagača želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, kao što ste videli, nekoliko poslanika Srpske radikalne stranke, naravno, ne dogovarajući se, podnelo je amandman na ovaj član Predloga izmena i dopuna Odluke o Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. Kada smo dobili materijal za ovu sednicu i kada sam pogledala koje su to odredbe Poslovnika koje se menjaju i šta njima precizirate, napravljena je i tehnička greška kada je predlagaču upućen sa moje strane ovaj amandman, odnosno i drugih. Prioritet sam dala ovom amandmanu o izmeni člana 21. stav 2. i predložila, da se alineja 1. briše, u kojoj se na određen način precizira rad Administrativnog odbora, a u kome se kaže - da Administrativni odbor, pored nadležnosti koje ima i precizno definisanih poslova, treba da određuje mesta poslaničkih grupa u sali za sednice. Moraću da vas podsetim na jedan nemio događaj koji se desio odmah po konstituisanju Narodne skupštine Republike Srbije. O tome je danas govorio moj kolega gospodin Stevan Kesejić i to je zaista nešto zbog čega sam najpre podnela ovaj amandman, a pre svega, što će to biti presedan da Administrativni odbor, dakle jedna skupštinska komisija, odbor, radno telo utvrđuje gde poslanici sede u sali, što nije zabeleženo u parlamentarnoj praksi i što je svakako želja poslanika DOS-a, da i na ovaj način vrše diskriminaciju, pre svega opozicije i da na taj način određuju mesta poslanika u sali. Danas ste čuli od predsednika naše stranke na vaše primedbe da to postoji i da vi već imate takva saznanja, da je to inače zabeleženo samo u Velikoj Britaniji, s tim što je raspored sedišta, odnosno stolica u kojima sede poslanici, preciziran tako što su sa jedne i sa druge strane sučeljeni poslanici vlasti i poslanici opozicije. U ovom slučaju to nije bila namera predlagača, jer, da nisam bila svedok događaja od pre mesec dana, ne bih tako jasno ustvrdila ovo o čemu ću u nastavku da govorim, a to je da je namera poslanika DOS-a bila, i to su demonstrirali, na ivici icidenta, gotovo silom, pred nama dvema, koleginicom Gordanom Pop - Lazić, i nekoliko kolega SRS, koji su u mnogo većem broju, i samo je to ono što vi imate, samo taj veći broj, pukim slučajem i zbog greške birača koji su vas doveli ovde u tom broju, nismo se tog dana našli u sali na mestima na kojima, dame i gospodo poslanici, srpski radikali sede unazad deset godina. Mnogi od vas tada nisu bili članovi političkih partija, mnogi od vas nisu mogli ni da sanjaju da će taj puki slučaj da ih dovede u ovu salu i da na takav način, kao što to činite, od konstituisanja Skupštine, predstavljate građane koji će o tome da sude, i mislimda je zaista neophodno da predlagač prihvati ovaj amandman i da se zbog povrede Ustava, koji kaže, a ja sam to navela i u obrazloženju, da narodni poslanik predstavlja građane izborne jedinice u kojoj je izabran (Ustav Republike Srbije, član 76.) i niko nema pravo da na osnovu političke odluke vladajuće većine određuje raspored sedenja narodnih poslanika u sali za sednice po poslaničkim grupama, jer sasvim je logično da mogu da budu poslanici, od 250, izvestan broj, koji ne žele da budu i da rade u okviru poslaničke grupe. Hvala.
Dame i gospodo, po mišljenju SRS neumesno je da se rasporedom sedenja poslanika u sali Narodne skupštine bavi Narodna skupština ili Administrativni odbor. Vidite sada, građani očekuju da donesemo neki zakon, da žive malo bolje, da imaju veće plate prosvetni ili zdravstveni radnici, a mi određujemo ko će gde da sedi u sali Narodne skupštine, i sada, moramo na neki način da vidimo kakve su posledice ako ja ne prihvatim da ustanem sa svog mesta i da odem tamo gde me neko rasporedom odredi. Hoćete li da me bijete, da me tučete, policiju da zovete? Pa znate šta, pa nisu uspeli ni prošli put da me izbace, ostao sam tu, nećete ni vi sigurno. Vi iz ženske političke mreže u tim godinama mene mladog da izbacite, teško. Znači, moraćemo da znamo da li postoji neki redar koji će to kontrolisati, ili "grupenfirer", nije važno. Ja bih mogao da prihvatim da to bude predsednik Administrativnog odbora, gospodin Aleksandar Krstić, može on to. Može da bude i u upravnim odborima, i predsednik odbora, i poslanik, i sve, on je previše sposoban. Ali, ako je njemu previše obaveza, možemo da uzmemo i neko tehničko lice, koje nema puno posla, koje ništa ne radi, recimo sekretara Skupštine, možda bi on bio potpuno sposoban da obavlja te poslove. I, s obzirom da je za pisanje ovakvog člana zakona bilo potrebno puno raditi, duboko razmišljati, potrošiti mnogo energije, ne verujem da je vaš šef, Čeda Jovanović, sam pisao ovaj član odluke. Verovatno ste mu svi pomagali, tako da ste uspeli da dođete do toga. Predlažem da se manemo ćorava posla, da se Skupština ne bavi rasporedom ko ćegde sedeti u Skupštini. Je li vam stalo do ovih prvih mesta, je li tako? Pa što ne stavite ovde stolicu, eto tu, bićete ispred i onda vas svi vide. E, znate šta, što je babi milo, to joj se i snilo, a da je Džekiju volja, sa gazdom bi spavao.
Ima reč narodni poslanik Miroljub Veljković, kršenje Poslovnika.
Gospodine predsedniče, u celom toku današnje sednice krše se dva člana Poslovnika, i to član 103. i član 105. U članu 103. se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem i nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao i iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica, a u članu 105. se definiše vaša obaveza da opomenu izričete narodnom poslaniku, pored ostalog, i ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika, ili na neki drugi način ugrožava slobodu govora. Posebnu verbalnu agresivnost, i na prethodnim sednicama i na ovoj, pokazuje par vremešnih gospođa iz ove ženske političke grupe. Kako je problem očito apstinencijalne prirode, insistiram da na osnovu člana 105. izreknete opomenu predsedniku Poslaničke grupe DOS-a da, zarad jedne mirne i tolerantne atmosfere u ovom parlamentu, hitno pristupi rešavanju ovog izuzetnog teškog problema. Ukoliko Poslanička grupa DOS-a nije u stanju to da uradi, u ime, Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, a zarad mira i tolerancije u parlamentu, predlažem da se uključe i druge poslaničke grupe.
Gospodine narodni poslaniče, Vi ste u pravu da se krši Poslovnik i da povremeno poslanici treba da budu opomenuti, a bogami i izbačeni, zbog kršenja odredbi člana 103. Ali, između ostalih, u grupi onih koji bi bili pod tom sankcijom, bili biste i Vi, zbog ovog izlaganja koje ste maločas imali za ovom govornicom, jer ste uvredili narodne poslanike i održali jedno za narodnog poslanika vrlo neumesno predavanje, tako da prihvatam da je bilo kršenja Poslovnika u delu koji se odnosi na rigidniju primenu ovog poslovnika, a bojim se da bismo ostali bez narodnih poslanika u ovoj sali.
Da pojasnim samo, ne znam našta ste Vi mislili.
Gospodine poslaniče, nemate pravo da pojasnite, možete samo da se izjasnite da li ste zadovoljni odgovorom. Ukoliko ne, da se Narodna skupština izjasni. Ćutanje je odobravanje, možemo da nastavimo sa radom. Izvolite. Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika. Znači, replika povodom amandmana. Moramo onda završiti ovaj krug replika, pa onda nastavljamo sa raspravom.
Pravo poslanika, između ostalog, ne obavezuje na poštovanje svojih kolega. Naime, poznato je da institucija imuniteta štiti svakoga od nas od svega što izgovori za ovom govornicom i stoga Vam ja, gospodine iz Srpske radikalne stranke, dajem uveravanje da Vam se ništa neće desiti zbog onoga što ste Vi izrekli ovde, niti ste time povredili čast i obraz DOS-a i poslanika koje ste, na način kako ste to uradili, pomenuli. Ja bih se stideo da je neko iz Poslaničke grupe DOS-a na takav način razgovarao o poslanicima SRS i o damama koje nas ovde predstavljaju. U svakom slučaju, postoji red u ovom parlamentu, red koji će biti dopunjen i pravom i obavezom da svako od nas sedi na svome mestu. Pošto ste pokazali da niste sposobni da shvatite gde vam je mesto, odlukom Administrativnog odbora to će vam biti stavljeno do znanja. Ukoliko tako nešto ne uvažite, Poslovnikom su predviđene i druge mere kojima ćete se privesti redu. U svakom slučaju, demokratija nije bezvlašće.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumeo bih gospodina Jovanovića da je ovo danas bio prvi primer. Pre dva sata oćutao sam incident koji je učinio predsednik Narodne skupštine. Tada Vam to nije smetalo gospodine Jovanoviću, kada je predsednik Narodne skupštine gospođici Nataši Jovanović rekao da takvi treba da nestanu iz srpskog parlamenta, sa političke scene. Znate, ni meni se ne sviđa ova vaša ženska mreža. Nikada neću da im uputim nijednu ružnu reč. Neću da ih uvredim. Dovoljno je to kako se ponašaju da više ne mora dalje niko da ih vređa. Imajte isti aršin. Nisam reagovao danas zato što našu Natašu i ne treba mnogo čovek da štiti, ona ume sama, kopa, grebe, bori se, tako ide kroz život već godinama. Ali, razmislite malo, nisu samo vaše dame, dame, imamo i mi dama. Kada primimo udarac, mi oćutimo, pa čekamo priliku kada ćemo ponovo da ga zadamo. Vaše dame, koje branite, opomenite da ipak ono što čine i kako nam dobacuju, ne dolikuje damama. Hvala.
Zar niste odustali od replike? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam takođe podneo amandman na član 21. S obzirom da su narodni poslanici, tj. Nataša Jovanović i Dragoljub Stamenković dosta rekli o tome, biću kratak, koncizan i jasan. S obzirom da se šef Poslaničke grupe Čedomir Jovanović već javio i da je najavio određene sankcije, upravo bih postavio njemu pitanje, jer je sve u redu. Video sam da on govori u toku današnjeg dana, a već sam rekao šta mislim o tome, o rasporedu poslanika u poslaničkim klupama, baš me interesuje kako će gospodin Čeda Jovanović da uredi da svako sedne na to mesto koje on misli da treba da neko zauzme. Baš me interesuje koje su to sankcije, koće da ih odredi i ko će da ih sprovede. Svaki zakonmora tačno da definiše na koji način mogu da se regulišu uslovi i odnosi koje uređuje. U osnovnoj školi sam dosta putovao po svetu, kako na Istok, tako i na Zapad. Pa i u Londonu, čak u Grin parku ili Hajd parku, ako hoćete da bacite otpatke, morate da platite 100 funti. Znači, nije stavr u kulturi, na Zapadu. Više je stvar u tome da li se sankcije plaćaju ili se ne plaćaju. Baš bih želeo da čujem od šefa Poslaničke grupe na koji će način da uvede sankcije koje je namenio. Hvala.
Hvala. Možemo. Da, pročitao sam, čak smo ostali u dilemi da li je gospodin Marjanski, pa smo odlučili da nije. Javite se onda. Pročitao sam, pa valjda znate da ste podneli ovaj amandman. Ne znate da li ste podneli? Kako ćete znati da diskutujete?
Nisam znao koji je na redu. Nema šta da se govori više, ali vi zaista zahtevate od poslanika opozicije da se bave više opstrukcijom, nego analizom vaših zakona i propisa, drugih akata. Ako hoćete da nas sednete u klupe kao đake sednite nas. Ja vam obećavam, da onaj Japanac koji je išao sat i po vremena do govornice, da će da bude svetski prvak za mene.
Samo se više niko od predlagača ovog amandmana ne javlja, da li Gordana Pop-Lazić kaže da se javlja ili ne javlja? Vaš amandman nije sad na redu, on će doći na red. Polako. Možemo da pređemo na odlučivanje. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo o ovom amandmanu. Za 35, protiv 123, uzdržanih četiri, nije glasalo šest, ukupno prisutno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandmane na isti član, na član 21., a u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne.) Izvolite, reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo predložili ove amandmane vrlo smisleno i čini nam se da je ovo jedan od onih članova zbog kojih se ovakve izmene i dopune, zbog kojih se u stvari ovakva odluka i donosi. To je pokušaj predlagača odluke da na takav način ponizi narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije i ugrozi njeno dostojanstvo, kakav do sada nije primećen. Neumesno je poređenje sa đacima prvacima ili uopšte sa đacima. Koliko me uopšte pamćenje služi, možda ne dovoljno, ali jednim delom svakako, uvek sam želeo da sedim u poslednjoj klupi i nekako sam to uspevao. Nije mi to učiteljica određivala. Ne znam na koji način mislite da ponižavate narodne poslanike, koje je narod birao, koji bi trebalo da predstavljaju narod, da budu poštovani od svih, bez obzira na kojoj su strani, da li pripadaju vladajućoj većini ili opozicionoj manjini. Kako mislite da ih ponizite na takav način, što će Administrativni odbor, skupštinsko telo, odrediti gde će oni da sede. Na osnovu čega ćete to da odredite? Evo, ima ovde simpatičnih dama, ja odmah biram da sedim pored njih. Hoće li to Administrativni odbor da mi uvaži? Šta to znači? Šta će da se dogodi ako budem želeo da sednem gore u poslednji red ili ovde u treći red? Ko će da nas izbaci odavde? Ko će da nas skloni? Ko će da kaže da smo prekršili bilo kakav,u ovom slučaju, podzakonski pravni akt i ko to može da kontroliše? Hoćete li Vi, gospodine predsedniče, da zapamtite gde sedi, ili gospodin sekretar možda, gde sedi 250 poslanika i gde je svakome mesto ili će to da piše na stolici? Hoćete li posebne kaveze da napravite za poslanike? Možda ne bi bilo loše. Pošto primećujem, a nisam uspeo adekvatno da razumem ono što je mumlao sekretar Narodne skupštine iza mene, a čujem da će on da pravi nekakve kaveze, ne sumnjam, nije to nemoguće, ne bi bilo čudo, samo znajte da u taj kavez, gospodine sekretaru Narodne skupštine možete Vi da uđete mi nećemo. Gospodine predsedniče, hoćete li umiriti poslanike vladajuće koalicije?
Ne, ne mogu, gospodin Nikolić ...
Nije stvar u gospodinu Nikoliću, to se čuje sa svih ostalih strana, niste opomenuli sekretara Narodne skupštine, sekretara koji sedi pored Vas, a koji nema nikakvo pravo da učestvuje u debati. Dakle, ne interesuje mene to što je on nepristojan, to što se nije ni sredio za sednicu Narodne skupštine. To je njegova stvar i govori više o njemu, nego o bilo kom drugom. [[Žagor.]] Onoliko koliko sam mogao, žena mi je opeglala i košulju, bar mi je tako rekla, a ja se ne razumem u peglanje, pa ne mogu da vam kažem. A, i vas bi vaša mogla da pogleda malo. A što se tiče drugog stava (predsednik zvonom opominje na red)... a, kod vas u stranci žene ne peglaju. Iz ženske političke mreže ne peglaju žene, pa šta radite vi. Evo, gospodine predsedniče, molio bih vas, zaista je neverovatno šta dobacuju ove dame iz ženske političke mreže ...
Molim sve poslanike da saslušamo govornika. Mi ipak raspravljamo o amandmanima.
Mislim da se Vi, gospodine predsedniče, slažete sa mnom da je neverovatno šta dobacuju dame iz ženske političke mreže, ali zaista nekada mi se čini da je varjača iz raja izašla. Što se tiče ovog ozbiljnijeg pitanja i drugog stava, za koji smo tražili da se briše, koji je mnogo ozbiljniji, a tiče se Administrativnog odbora i njegovih ingerencija, vi znate da smo u ovoj Narodnoj skupštini imali mnoga neprijatna iskustva i prekoračivanje onih zakonskih, u skladu sa podzakonskim aktima, ingerencija koje je imao Adminsitrativni odbor. Ni po ranijem Poslovniku Administrativni odbor nije mogao da utvrđuje, ni da ukida imunitet. Ali, to je Administrativni odbor radio. Tako su Tomislav Nikolić i Jovica Stojmenović završili iza rešetaka gnjilanskog zatvora, zato što je jedne vampirske noći socijalistička većina, uz Novu demokratiju, to izglasala (predsednik - vreme), to je bio jun 95. godine, zato što su na ovakav način zloupotrebljena pravila Poslovnika. Mi samo tražimo da se to izbaci, da se stav broj 4. izbriše, da bi takva zloupotreba u budućem periodu bila nemoguća. To je ono što mislimo da je logično i da je dobro. Narodna skupština je ta koja o tome donosi odluku, koja utvrđuje, koja ukida imunitet, ukoliko je predviđena kazna za krivično delo veća od 5 godina, to može i na drugačiji način i mislim da je to za vas nešto što je prihvatljivo. Zato očekujem da to prihvatite. Ako mi dozvolite, pošto nisam imao mogućnosti, 30 sekundi da kažem u vezi sa onim što je govorio gospodin Jovanović i za kontrolu Službe državne bezbednosti. Podzakonskim pravnim aktom, kao što je ovaj koji usvajamo, ne možemo da menjamo i on ne može da bude u suprotnosti sa Zakonom o unutrašnjim poslovima, to je tačno, ali možemo da dopunimo i možemo da uradimo nešto čime ne remetimo suštinu zakona. To je ono što je ovde traženo. Time bi se ovo svakako popravilo i što uopšte ne bi smetalo, a ovakva kontrola suštinski ne postoji. Nije to pitanje šta je ko radio pre 20 ili 30 godina. To je pitanje akata, to je pitanje prava, to je pitanje zakona. To je pitanje čisto kao suza. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u ovaj član Predloga odluke intervenisali dva puta. Najpre da odmah raščistimo. Nema smisla da Administrativni odbor određuje gde će sedeti poslanici. To nije bio predmet sporenja u Narodnoj skupštini i zato ne možete da kažete da je otezalo rad sednice Narodne skupštine. S druge strane, nas u Srbiji ima samo 250 narodnih poslanika. Svaki predstavlja ogroman broj građana i ozbiljan je toliko koliko su ozbiljni građani koji su za njega glasali. Nismo deca. Posebno, iskreno da vam kažem, ne sviđa mi se ideja da o tome gde ću da sedim odlučuju oni koji mogu da budu moja deca. Zašto bi to regulisao Poslovnik, Administrativni odbor, pa da kaže, e ti ćeš Tomislave Nikoliću da sediš tu i tu. A ja kažem dobro, sedeću onamo i onamo. Koja je sankcija? Ko će meru da sprovede? Koja je sankcija? Ako to košta 5.000 dinara, razmisliću da li sa tim da se šalim. Ako će neko da uđe da me tuče, kao u zlatno vreme Nove demokratije, razmisliću i o tome. Ali, ako nema sankcije, ako će to da bude povod da Skupština počne 10 sati kasnije, 10 dana kasnije, vrlo rado ću da iskoristim priliku koju mi pružate ovom izmenom Poslovnika. Zato mislim da nije u redu. Nikada se evo za 10 godina nismo sporili oko toga gde će ko da sedi. Otkud sada to ustrojavanje, ko vojske, kao šume što ovi šumari ustrojavaju, po četama, vodovima, odeljenjima. Zaista nema smisla. Ono što je ozbiljnije u ovom članu, što naravno kada imate Predlog odluke o izmenama i dopunama, vi ne možete da menjate sve što vam se u aktu ne sviđa. Ali, iskoristio sam priliku da ste dirali ovaj član zakona, pa sam onda mogao da predložim i nešto što odavno tišti poslanike opozicije, mene lično priznajem više nego neke druge, a to je jedno široko postavljeno pravo Administrativnog odbora da razmatra pitanje primene ili uskraćivanja imuniteta narodnih poslanika i drugih funkcionera u slučajevima predviđenim Ustavom. Čovek bi pomislio, kada vidi ovakvu odredbu, da će Administrativni odbor da razmatra, pa će onda predložiti Narodnoj skupštini, a Narodna skupština je po Ustavu Srbije jedina merodavna da odluči da li će biti uskraćen imunitet poslaniku ili će mu biti uspostavljen na njegov zahtev ili će Narodna skupština sama bez zahteva poslanika da uspostavi imunitet. Odjednom, 1995. godine, na jednom mitingu u Gnjilanu, uletela je policija, pretukla poslanike, uhapsila ih, odvela u stanicu milicije. Tamo su nas držali do ujutru, izvodili me pred sud. Mi smo rekli da imamo imunitet, vratili su nas u stanicu milicije. Te noći je zasedao Administrativni odbor.Sednicu je sazvao Žarko Jokanović, tadašnji predsednik Administrativnog odbora. Svaka mu čast. Ja više ne bih mogao da budem javna ličnost da sam učinio to što je on učinio te noći. I, ujutru sudije su dobile odluku Administrativnog odbora da se nama uskraćuje umunitet. Dame i gospodo narodni poslanici, Ustav Republike Srbije je potpuno jasan. Ne razlikuje redovno i vanredno zasedanje i traži da se Narodna skupština izjasni o imunitetu narodnih poslanika. Zato što nas, ponavljam, ima samo 250. Tako je to prekršeno. Negde 40-tog dana zatvora u Gnjilanu pročitao sam u "Politici" da je Ustavni sud pokrenuo pitanje našeg hapšenja. Obratio se Narodnoj skupštini zahtevom da Zakonodavni odbor utvrdi da li je ta odluka bila u skladu sa Ustavom, čak je "Politika" rekla da može da se desi da mi sutradan budemo na slobodi, to je rekao i sudija izvestilac, ali dok nije prošlo 60 dana mi nismo izašli iz zatvora, a ni dan danas Ustavni sud Srbije više nije raspravljao o tom predlogu. To znači da može da se desi, kada se nekome osladi vlast i kada se osili, da može ponovo da posegne za tom merom. Zbog toga smo samo dodali nekoliko reči u ovoj alineji koja rešava nadležnosti Administrativnog odbora po pitanju imuniteta, a to je da kada Odbor razmotri pitanje za uskraćivanje ili uspostavljanje imuniteta, da o tome obavesti Narodnu skupštinu. Onda je sve u redu. To bi i trebalo da bude normalan put, ali kada opozicija smeta vlastima, ja vam to tvrdim, onda se posegne za različitim tumačenjima zakona i Ustava, pa čak se posegne i za tim da se potpuno pogazi Ustav, a da se sudijama naredi da se o tome ne izjašnjavaju. Što se tiče bezbednosti, o čemu nam je pridiku održao gospodin Jovanović, svi izveštaji koje bude dostavljala Služba bezbednosti Narodnoj skupštini biće lažni i fiktivni. Potrebno je da Odbor uradi ono što je uradio Goran Vesić, da uđe u službu, da dođe do dokumenata, da otvori dosijee i da po tome kopa. To je prava kontrola rada Službe i državne i javne bezbednosti.
Ja vas molim da se izjasnimo o ovom Amandmanu, a pre toga da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 45, protiv 113, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, a ukupno su prisutna 163 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Marjanski.
Gospodine predsedniče, da postavim jedno pitanje, šta znači 20 časova i 15 minuta, to znači kada je poslanik predao amandman i verovatno treba da ide po redu. Drugo, opomenite vašeg sekretara da ne spominje da ćemo ići u kaveze. Mi nećemo ići u kaveze, a on je sigurno izašao iz kaveza. U članu 21. predložio sam, alineju treba brisati u celosti, a novi tekst treba da glasi: narodni poslanici imaju prava da sede u Skupštini po svom izboru. To da li će sesti, a ja bih samo upozorio na neke stvari. Prvo, iz iskustva znam da se to neće dobro završiti. Srpski radikali neće popustiti sigurno i već znaju svoja mesta gde sede. To što gospodin Čeda Jovanović preti, a imali smo i taj scenario, i oni su pretili, i tukli su nas, i palicama i tako dalje, i vi ćete biti u toj situaciji, gospodine Čedo. Kada Vama budu pretili, kada Vi budete doživeli, sigurno tako nećete govoriti. Hteo bih još da pomenem da treba i DOS da vodi računa, na pomolu je da se DOS raspadne, a šta ćemo sa onim mini-kolibri stranakama koje su u DOS-u, sa tim izdajničkim stranakama koje su izdale i koje su zajedno, a budite ubeđeni Čedo da Nova demokratija za 5.000 maraka ići će na Vas. Gde ćete Vi naći onda nešto, a sada je DOS jedna celina, a isto tako ćete sigurno da se raspadnete u najskorije vreme. Upravo sam to i predložio. U skladu sa ovim amandmanom predložio sam da narodni poslanici ne sedaju na mesta koja su određena za članove Vlade, jednostavno da li su članovi Vlade tu ili nisu, to je njihova kultura i njihov problem. Mesta koja su određena za članove Vlade, nije higijenski i nije lepo da narodni poslanici koji nisu to, da sede. Kada sam to pre dva sata rekao, ljudi koji sede u prvom redu su se uvredili. Kada vi budete ministri, kada budete potpredsednici Vlade, onda ćete imati to mesto prazno.
Molim vas da odlučimo o ovom amandmanu, a pre toga da utvrdimo kvorum. (Milorad Mirčić, sa mesta: Da odlučimo da li je pobegao iz kaveza ili nije?) Konstatujem da imamo kvorum. Molim da se izjasnimo o ovom amandmanu. Za 29, protiv 124, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva,ukupno je prisutno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Na član 22. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić, Tomislav Nikolić i Srboljub Živanović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko od predlagača želi reč? Gospodine Nikoliću, izvolite.
Evo, večeras ću povodom ovog amandmana poslednji put da budem začuđen, gospodine predsedniče, zašto ste dozvolili da izmenom poslovnika Vi zamenite Narodnu skupštinu. Da bi narodni poslanici, posebno oni koje uopšte ne interesuje današnja rasprava, znali o čemu se radi, predvideli ste da u postupku angažovanja pomoći za razmatranje ili izradu nekih akata, za angažovanje institucija ili pojedinaca, da to više ne čini Narodna skupština, kao što je bilo do sada, nego predsednik Narodne skupštine. Sada ćete Vi to, gospodine predsedniče, subjektivno, po svom nahođenju, ne znam ni ja po kojim kriterijumima, bez rasprave odrediti ko je u ovoj zemlji najstručniji ili najpodobniji da Skupštini pomogne u razmatranju nekoliko predloga ili nekog predloga, koji je mnogo bitan. Ko je taj stručnjak bez koga Skupština ne može da radi i mora da se angažuje? Dalje, koliko će to koštati? Dosadašnji Poslovnik, čiji sam bio autor ja, ova tačka nije menjana ni ranije, zbog kontrole je predvideo da Narodna skupština angažuje pojedince. Vi znate kako to izgleda sa angažovanjem pojedinaca. To sve košta. Iz blagajne Narodne skupštine, iz budžeta Republike Srbije, odlazi novac za angažovanje tih lica. Mnogo je dobro kad Skupština zna ko je angažovan i koliko je to koštalo, nego kada ovako an blok date ovlašćenje predsedniku Narodne skupštine i više nema nikakve kontrole. Zato mislim da zbog Vas, gospodine predsedniče, da ne ostane neka sumnja, da Vam se ime ne povlači u novinama, čim bude u ovom DOS-u došlo do rascepaonih koji sada optužuju socijaliste po novinama i spremaju im hapšenja, krenuće na Vas. Želim da Vas malo zaštitim, Vaš autoritet, integritet i da Vam pomognem da mirnije provodite dane. Hvala najlepše.
Ima reč gospodin Maršićanin. Koristi pravo na repliku.
Molim vas, gospodine Nikoliću, da me ne branite. Nema potrebe. Niste pažljivo pročitali. Izašao sam da to objasnim, da ne bi neko ostao u nedoumici. Ne daje se nikakvo ovlašćenje predsedniku da bilo koju grupaciju ili stručnjake samostalno odredi i sačuvaj bože da mu se i to pravo da. On pravi jedan spoj sa odborom. Odbor Skupštine predlaže predsedniku. Predsednik bez predloga odbora to ne može da učini, ali, bogami, ni odbor ne može bez predsednika. Uspostavlja se neka veza. Sadašnje rešenje, koje narodni poslanici u prethodnom sazivu nisu koristili, a možda bi bilo bolje da su koristili, jer da su dolazili pametni ljudi možda bi u Srbiji bilo bolje, zahtevalo je da Skupština odlučuje. Dakle, da se angažuje neki stručnjak iz bilo koje oblasti života i rada ili zbog potrebe da ga Narodna skupština angažuje, bila je potrebna odluka Narodne skupštine. To je krajnje neracionalno. Ni odbor, ni predsednik Skupštine ne mogu samostalno doneti tu odluku.
Ova priča, gospodine predsedniče, ne stoji zato što je Poslovnikom regulisano da su odbori pomoćna tela Narodne skupštine, a ne pomoćna tela predsednika Narodne skupštine. Koji to odbor u popisu svojih poslova i nadležnosti ima obavezu da predlaže predsedniku Narodne skupštine angažovanje pojedinih lica i institucija za različite vrste pomoći? To ne piše nigde. Zašto bi se odbor sastajao da bi nešto predlagao predsedniku Skupštine - ponavljam - jednom od nas, ravnopravnim sa nama. Ovo jeste bio duh izmena Poslovnika. Ovo je već četvrti član izmena u kojem vi preuzimate prerogative Narodne skupštine. Narodna skupština će to izvagati. Vi ćete natovariti sebi još jedno opterećenje, koje vam nije bilo potrebno, ali ja ne odustajem od ovog amandmana.
Da li se još ko od predlagača javlja za reč? Pošto se niko ne javlja za reč, pristupićemo glasanju. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim narodne poslanike da isključe mobilne telefone i glasaju. Za 19, protiv 139, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno su prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo Lazar Marjanski, narodni poslanik. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne prihvata.) Da li Lazar Marjanski želi reč? Ima reč Lazar Marjanski.
Ukratko, član 23. stav 1. je u celosti besmislen. Ako je Narodna skupština dobro organizovana (povezao sam ovo sa članom 35, a objasniću kad dođe na red), ako je predsednik ažuran, ako gospodin koji je otišao u kavez dostavi sve na vreme, nema potrebe da predsednik Skupštine odlaže Skupštinu zbog amandmana, jer odbori ne mogu doneti rešenje. Ima dovoljno vremena, tri dana pred početak rada Skupštine, da se dostave amandmani. Odbori mogu da završe posao. Svi amandmani koji su dostavljeni rešeni su, osim ako predlagač ima slučaj iz 1993. ili 1994. godine kada je Demokratska stranka podnela 70 kg amandmana, a i onda se rešilo. Nema potrebe za članom 23.
Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim da se izjasnimo o amandmanu. Za 15, protiv 139, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, ukupno je odlučivalo 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne prihvata). Da li predlagač amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, član 24. izmena i dopuna govori o drukčijem vremenu rada Narodne skupštine. Zbog toga što ni jedanput nismo počeli na vreme, ni na početku, ni posle pauze, treba da se radi brže. Vi koji pripadate većinskoj opoziciji Srbije treba da obezbedite da sednice počnu na vreme, pa ćemo dobiti vreme koje nedostaje da završimo poslove. S druge strane, nekad su nadničari u Sremu kopali kukuruz12 sati, a posle se to svelo na 10 sati i u tih 10 imali su pola sata za doručak i u podne sat vremena da ručaju i da malo odmore. Vi ste kopanje kukuruza i rad u Narodnoj skupštini ovim predlogom izjednačili. Međutim, kako vi iz većinske opozicije Srbije radite, jer vi to u ovu skupštinu donosite, dok nismo uveli ovu elektroniku, samo prst koji je, između ostalog, prisutan samo kad se glasa, a sve ostalo vreme imate preča posla, bircuz vam je najomiljenije mesto, za takav vaš rad i trud i za toliko naprezanje mogli bismo uvesti da radimo mnogo duže. Priznaćete i sami da korišćenje prsta, pa da traje i 18 sati na dan, nije baš tako veliki napor.
Molim vas da se izjasnimo o amandmanu. Prvo, da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Molim da glasamo. Za 31, protiv 118, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno prisutno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li gospodin Marjanski želi reč?
Gospodo narodni poslanici, smatram da bi trebalo da prihvatite ovaj amandman, a pročitaću vam o čemu se radi: "Izbrisati reč do 19,30" i uneti novi tekst "do 18,00 časova, bez prava produžetka sednice". Naime, član 24. kaže da treba da se radi do 19,30. Znate, da bi normalan rad bio za jednog čoveka, to je osmočasovno radno vreme. U tom osmočasovnom radnom vremenu čovek se iscrpi fizički i psihički. Ne bismo doživljavali ovakve scene, da radimo do beskonačnosti, dok neko ne padne u nesvest itd. U tom osmočasovnom radnom vremenu bi i poslanici DOS-a imali snage i volje da sede u svojim klupama i da imaju kvorum. Naši poslanici, Srpske radikalne stranke, su tu i sede u klupama. Ako bih sada tražio kvorum, vas uopšte ne bi bilo, mislim na DOS.
Možemo da pristupimo glasanju. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo glasanjem o ovom predlogu. Za 32, protiv 127, uzdržanih nije bilo, nije glasalo dva, ukupno prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24, amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li podnosioci amandmana žele reč?
Priznajem da je omaškom izostavljen čitav jedan stav, koji glasi: "Član 24. menja se i glasi". Ali, vi ste ga prepoznali i mogli ste i da ne prihvatite ovaj amandman kao uredan. Ali, vidi se našta se odnosio. Videli ste, i danas i pre nekoliko dana imali smo isti problem sa određivanjem završetka rada sednice. Dve reči, "po pravilu", stvaraju čitavu zbrku. Iako je to izuzetak, znači, trebalo bi svakog jutra unapred da se odredi dokle će Skupština da traje, predviđen je izuzetak da može i u toku rada sednice, znači, kasnije da dođe do predloga dokle će Skupština da radi. To bi bilo sve u redu. Međutim, vi zaista to tumačite na način da u toku jednog dana više puta može da se određuje dokle će Skupština da radi i sve vezujući za prava iz te dve reči, "po pravilu". Prihvatam da Skupština radi do 19,30. Zaista je to neko normalno radno vreme. Ali, predlažem da te dve reči "po pravilu" izbacimo i da se zna, Skupština radi do 19,30. Ako treba da radi duže, onda će na početku rada predsednik Narodne skupštine pitati narodne poslanike, da li neko predlaže da se tog dana radi duže. Poslanička većina će o tome odlučivati i sve će biti u redu. Zaista, gospodine predsedniče, prvi put otkako vi vodite sednicu Narodne skupštine poslanici ne znaju kada se završava sednica Narodne skupštine.Čak to nije ni odluka u smislu, kada se iscrpi ta tačka dnevnog reda. To nije odluka u smislu do 23, do 24. Vi kažete - do devet, pa ćemo razmotriti, pa do 10, pa ćemo razmotriti. To je neozbiljno. Postoje obaveze koje poslanici moraju da vrše mimo ovih obaveza u Narodnoj skupštini. Postoji nešto što se zove biologija. Sad, vama je lako, vi ne učestvujete u raspravi, vi se ponašate kao SPS doskora, služite tu da bi glasali. Ali, mi radimo. Mi ćemo o svakom predlogu zakona imati šta da kažemo. Mi ćemo pokušati da vam pomažemo da donosite što bolje zakone, pokušati da vam odmažemo da donosite loše zakone, ali nam za to treba da znamo, otprilike, kako to izgleda radno vreme. Nema radnika u Srbiji, ovo sad nema ni jednog, koji ozbiljno radi otkako ste vi došli na vlast, ali nema onoga ko ne zna koliko mu traje radno vreme u toku dana. Jedino narodni poslanici. Tobož, izabrani od naroda, počastvovani da budu narodni poslanici, a ovamo ih dočeka neko ko kaže, e, sada kada te uteramo u ovu salu, izaći ćeš tek onda kada mi budemo doneli odluku da možeš da izađeš. Mislim da je obrazloženje dobro.
Da li gospodin Vučić, kao drugi predlagač, želi reč? (Ne.) Molim vas da utvrdimo kvorum pre izjašnjavanja o ovom amandmanu. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo glasanjem o ovom predlogu. Za 38, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, ukupno prisutno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandmanjepodnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li podnosioci amandmana žele reč? Odustaje od predloga. Konstatujem da je predlagač odustao od amandmana. Na član 26. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić.Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li podnosioci amandmana žele reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u ovom amandmanu ukazali, odnosno želeli da ukažemo na moguće propuste u budućem radu Narodne skupštine Republike Srbije, ukoliko se prihvate ovi članovi predlagača. Naime, predloženom izmenom predlagač akta koji nije uvršćen u dnevni red, a koji je ispunio sve poslovničke uslove, dakle, ukoliko se dogodi, sada nam počinje redovno zasedanje od 1. marta, da podnesemo u skladu sa zakonom, u skladu sa svim ostalim opštim pravnim propisima određeni pravni akt Narodnoj skupštini Republike Srbije na usvajanje i to se ne nađe na dnevnom redu, mi uopšte nećemo moći da zatražimo čak ni objašnjenje, ni obrazloženje od predsednika Narodne skupštine i od Narodne skupštine Republike Srbije zašto se ne nalazi u dnevnom redu. To je jedan od suštinskih problema sa ovim članom i mislim da to ne bi trebalo da smeta vladajućoj većini, ne vidim zbog čega bi to predstavljalo neki veći problem, a predstavlja jednu dodatnu garanciju svim opozicionim poslanicima, onima koji misle da bi njihova prava mogla biti ugrožena takvim ponašanjem vladajuće većine. U stavu 2. mi smo predložili (možete to videti), radi se, dakle, o učešću u pretresu. Za oni koje ne prate, pročitaću da je predviđeno ovim i dalje važećim Poslovnikom da učešće u pretresu, pri odlučivanju o dnevnom redu, traje pet minuta. Svojim predlogom odluke, svojim izmenama i dopunama predložili ste da to traje tri minuta, a mi ovim amandmanom pokušavamo da ponovo vratimo to, da traje pet minuta. Ne znamo zbog čega, posebno što ovo ne predstavlja neki značajniji deo u skupštinskoj raspravi, a ne može da predstavlja nikakvu ni pretnju, ni smetnju vladajućoj većini, ne znamo zbog čega oni to ne bi mogli da prihvate. Mi smatramo da bi bilo vrlo logično, posebno zbog činjenice da pet minuta, ukoliko neko želi da obrazloži sva pitanja oko sačinjavanja dnevnog reda, je sasvim dovoljno, ali istovremeno mislimo da je tri minuta malo. Ne razumem tu potrebu stvaranja takve vrste restriktivnih odredbi, restriktivnih mera prema poslanicima u Narodnoj skupštini, gde za to nema apsolutno nikakvograzloga.
Da li se drugi predlagač javlja? Ima reč gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zašto pokušavamo da promenimo ovaj član Predloga odluke? Zato što član 80. Poslovnika kaže da predlog dnevnog reda sednice Narodne skupštine priprema predsednik Narodne skupštine. Narodni poslanici imaju i prava, a ne samo obaveze, imaju čak i dužnosti. I pravo i dužnost narodnog poslanika je da predlaže akte koje usvaja Narodna skupština. Među njima i zakone, razne odluke, deklaracije. Predlog mora da bude pripremljen u skladu sa Poslovnikom. Poslovnik jasno određuje kako treba da izgleda predlog. Predlog mora da stigne najmanje tri dana (bilo je 72 sata), tri dana, nije bitno, pre održavanja sednice. I kada predlog ispuni sve uslove iz Poslovnika, ostaje arbitriranjepredsednika Narodne skupštine - hoće li da uvrsti u dnevni red ili neće. Poslanici dolaze na sednicu, imaju utvrđeni dnevni red. Biće nas koji ćemo imati predloge, koji će biti potpuno u skladu sa Poslovnikom, a neće biti uvršćeni u dnevni red. E, sada vas pitam, gospodo predlagači, i vas koji ćete glasati za ovaj predlog - a kako ćemo ostvariti svoje pravo da se predlog tačke dnevnog reda nađe na dnevnom redu? Kada prelistate ceo Poslovnik, nećete više naći nikakvu obavezu predsednika Narodne skupštine da nešto uvrsti u dnevni red i nećete naći pravo poslanika da sugeriše izmene i dopune dnevnog reda, da ih predloži na samoj sednici i da ih obrazloži u trajanju od tri ili pet minuta. Vi ste ovde predložili tri minuta, a ranije je bilo pet. U šta će onda da se pretvori Narodna skupština - u pričaonicu samo o onome o čemu predsednik Narodne skupštine misli da treba da se govori. Kakva su sada tu prava opozicionih poslanika, kada će se naći na dnevnom redu neki predlog koji podnesu opozicioni poslanici, ili, kako će kazati predsedniku Narodne skupštine da je povredio Poslovnik, time što ne uvršćuje nešto u dnevni red. Vi ćete odmah reći da nemate obavezu da uvrstite za tu sednicu u dnevni red i izglasaćete da Poslovnik nije povređen. Mi čak nismo mogli, zato što ti članovi Poslovnika nisu menjani, nismo mogli da odredimo rok u kome nešto mora da se nađe na dnevnom redu, ali pokušavamo brisanjem ovog člana predloga da vas vratimo na stari poslovnik, u kome je barem pravo poslanika da traži, da podnese predlog za izmene i dopune predloga dnevnog reda, i da to obrazloži, bilo predviđeno. I nemojte da nas ubeđujete da je dolaskom tzv. demokratskih stranaka u Narodnu skupštinu došlo do demokratizacije Narodne skupštine. Ovo bi pre ličilo na sužavanje prava narodnih poslanika, ovo pre liči na tiho ukidanje parlamentarizma. Ovo pre liči da će Skupština biti mesto na kome će samo da se glasa o predlozima, a onda to neće biti parlament, onda će politički parlamentarni život da se preseli na ulice. Tako je bilo i ranije, kada je jedna većina mislila da je dovoljno to što ovde ima minimum 126 poslanika. Zbog situacije u zemlji nas čeka mnogo problema, koje nećete moći sami da rešavate, koliko god da vas ima u ovoj Narodnoj skupštini. Zbog problema za čije rešavanje će vam trebati i pomoć građana, koji su glasali za druge političke opcije, ja vas samo zbog toga upozoravam da bi trebalo da sarađujemo u ovoj Narodnoj skupštini. Ako se od prvih sednica osetimo kao neko za koga misle da je bolje da bude izvan ove sale, nego u njoj, onda od saradnje, a i od građanskog mira i reda, sigurno neće biti ništa.Hvala najlepše.
Molim vas da pre glasanja utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo o ovom amandmanu. Za 42, protiv 114, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, ukupno je prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Lazar Marjanski i Ljubomir Kragović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata? (Ne.) (Poslanik Lazar Marjanski odustaje od amandmana.) Znači, odustajete. A Vi? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan primer kako vladajuća većina uvodi represivne mere prema manjini i ono izborno pravo ukida narodnim poslanicima. U stavu 2. reč: "pet", zamenjuje se rečju: "tri", pa da pročitam obrazloženje člana 26. Predložena je izmena u članu 89. Poslovnika, kojom se precizira u kom slučaju predlagač akta može da učestvuje u pretresu o predloženim izmenama i dopunama dnevnog reda i utvrđeno je kraće vreme za učešće u pretresu. Da bih sve to pojasnio, pročitaću i kako je izgledao taj član 89. - O predloženim izmenama i dopunama dnevnog reda obavlja se pretres u kome mogu učestvovati samo ... (nabraja po Poslovniku). Zato se smatra da je vreme od tri minuta jako nedovoljno da predlagač predloga može to da obrazloži na sednici Narodne skupštine Republike Srbije. Uvođenje ove represivnosti znači da će u Srbiji, ili da i sada u Srbiji vlada mrak. Znači, da ne može da se čuje drugačije mišljenje ili da se drugačiji predlozi predlože na ovoj sednici Skupštine Srbije. Smatram da ovaj član povređuje prava, izborna prava narodnih poslanika i predlažem Narodnoj skupštini da usvoji ovaj amandman na ovaj član Predloga odluke o izmenamaPoslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Hvala.
Molim vas da se izjasnimo o ovom amandmanu, da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Molim vas da se izjasnimo o amandmanu glasanjem. Za 41, protiv 112, uzdržanih nije bilo, nije glasalo pet, ukupno prisutno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandmane u istovetnom tekstu su podneli narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? Ne. Da li predlagač amandmana želi reč? (Da.) Molim vas da utvrdimo kvorum. Molim službu da pozove poslanike. Konstatujem da imamo kvorum.
Meni je zaista žao što neki smatraju da nije potrebno da čuju ono što mislimo, da nije potrebno da čuju naše predloge i naše amandmane, pa svaki put radimo na ivici kvoruma iako vladajuća većina ima 176 poslanika. Dobro, to govori o njihovom odnosu i prema Narodnoj skupštini i prema građanima Srbije. Mi mislimo da je ovaj amandman, koji su podneli poslanici SRS-a, veoma važan. To je drugi od ona tri ključna amandmana o kojima smo govorili. Ovo je druga od ključnih restriktivnih odredbi koje donosi Predlog novog poslovnika koji je učinio DOS danas. Naime, član 100, koji se predlogom DOS-a menja, ukida se pravo na odgovor na repliku, ukida se pravo dakle dvostrukog replikovanja ili repliciranja, kako hoćete, ili duplika. Ukida se ono što predstavlja ne samo imidž svake narodne skupštine, već to predstavlja temelj demokratije. Narodna skupština jeste ne samo najvažniji zakonodavni organ, već državni organ u koji građani Srbije imaju najveće poverenje, ili obično imaju najveće poverenje zato što ona na najbolji način predstavlja ili preslikava biračku volju naroda Srbije. Zato je bilo važno da se dozvoli narodnim poslanicima da imaju mogućnost u međusobnoj kritici, a ja vas molim, gospodine predsedniče, da pokušate da obezbedite mir u sali.
Mislim da je ipak prihvatljiv mir u sali. Molim vas da nastavite.
Dobro, ako vi kažete. Dakle, smatramo da je veoma važno da se obezbedi pravo poslanicima da iznose drugačije mišljenje, da izlaze na replike jedni drugima, jer nema ničeg važnijeg za narod i za građane Srbije nego da u razmeni mišljenja, da u razmeni argumenata, da u razmeni političkih činjenica sami vide ko su ti koji zastupaju njihove političke stavove, političke ciljeve, da na takav način mogu da vide ko najbolje radi u njihovom interesu i da na takav način mogu da ih podržavaju ili kritikuju. Ovo je nešto što će osakatiti parlamentarizam u Srbiji. Osakatiće ga zaista i to posle mnogo godina ipak nekakvih pravila i prava svakog od narodnih poslanika. U ovoj skupštini sam već osam godina, pa znam kako je to izgledalo i ranije, kada su postojale neke druge restriktivne mere. Ovo je, ipak, sada apsolutno najrestriktivnije i nešto čemu se nismo ni nadali. To je nešto što smo mislili da ćete, gospodine predsedniče, i vi reći u onim brojnim obraćanjima javnosti. Mi smo mislili da stižu neke demokratske promene, neke fantastične nove tekovine, neka čuda od demokratije, od prava koja nam se pružaju. Ustanovili smo da nam se ukida ono što je predstavljalo, do danas, elementarno pravo narodnih poslanika. Još nešto što je veoma važno da istaknem po ovom pitanju. Teško je da umirite, gospodine predsedniče, neke, koje uopšte ne interesuje šta ko govori i šta se dešava, koji samo čekaju da izglasaju ono što moraju i da odu kući. Suština je u tome da se daje pravo arbitrarnosti predsedniku Narodne skupštine da odluči kada će nekome dati pravo na repliku, kada ne. Već sam rekao da odgovor na repliku, prema vašem predlogu uopšte ne postoji. Naime,mogu sada da govorim o nekome, da svi znaju o kome se radi - a ovo govorim zbog javnosti, pretpostavljam da većina poslanika zna o kom članu pričamo - dakle, mogu da govorim o nekome najgore moguće stvari, samo da mu ne pomenem ime i da ne kažem njegovu funkciju, taj nema pravo na repliku, verovali ili ne. Mogu da govorim, ne znam, o saveznom ministru odbrane, mogu da kažem da je kukavica, da je pokvarenjak, da je podao i da je ovakav i onakav, i da svi znaju na koga se odnosi. On nema pravo da izađe za govornicu, zato što nisam rekao tačno njegovu funkciju, jer mu nisam rekao ime i prezime. Ako će to biti metod, takva vrsta arbitrarnosti u davanju prava na repliku pojedinim narodnim poslanicima, onda mi ulazimo u nešto što nema nikakve veze, nikakve sličnosti sa parlamentarizmom. To je nešto što mi se čini da je danas možda čak i neuporedivo opasnije od one priče gde ćete nam staviti kaveze da sedimo i tako dalje.
Vreme.
Evo, završavam. Čini mi se da bi bilo dobro da se ovaj član briše, da se ukine, kako naš amandman predlaže, a posebno zato što, ukoliko ste želeli da dograđujete Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije, mogli ste da to učinite u dva stava. U trećem i četvrtom stavu ste mogli da doprinesete nekim povoljnijim promenama. Naime, nejasno je, ukoliko nema predsednika poslaničke grupe, da li predsednik Narodne skupštine Republike Srbije ponovo ima arbitrarno pravo da odlučuje da li će istupiti zamenik predsednika ili predstavnik u ime poslaničke grupe, kao što je to do sada činio. Imam pravo na opravdanu sumnju da to ubuduće neće činiti, jer to ne stoji jasno u ovom poslovniku. Mislim da ova prva dva stava o kojima sam sada govorio - pre svega na to ko će imati pravo na repliku, ukidanje odgovora na repliku, ukidanje druge replike - kao jedna vrsta ukidanja parlamentarizma mogu biti veoma pogubni po Narodnu skupštinu Republike Srbije. Mislim da ništa dobro neće doneti, samo će stvarati dalju netrpeljivost između narodnih poslanika. Verujte mi, i budite sigurni, i unutar naroda i biće sve većih i sve žešćih sukoba. Umesto da ih bude ovde u Narodnoj skupštini, gde je to prirodno i normalno, plašim se da će ih biti na nekim drugim mestima. Hvala.
Da li se drugi predlagač javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, eto kad imate loš predlog odluke pa mora dugo da traje rasprava. I to takva rasprava, u kojoj predlagač ne nalazi za shodno celog dana ni dve rečenice da izgovori u odbranu svog predloga. Sedi, čeka kada će da se završi rasprava i kada će da pogleda da li ima dovoljno glasova da se odluka izglasa. Ne valja. Možda nije bio dobar ni član 100. Poslovnika, ali ne valja ova izmena. Stvoriće haos u Skupštini. Stvoriće mržnju i neprijateljstvo. Stvoriće loše odnose u ovoj skupštini. Ko će onda da arbitrira? Počećemo ovde da se vređamo svesno znajući da onaj kome smo uputili uvrede nema pravo na repliku. Možete sa ove govornice sve loše o nekome da kažete, i o nekoj od dama ovde, da joj ne pomenete ime, ... zato što mi dobacuju... da joj ne pomenete samo ime i funkciju i onda ona nema pravo na repliku. Ranije je bilo dovoljno da se poslanik prepozna i da predsednik shvati da je poslanik u pravu što tvrdi da se prepoznao. I to je bila neka kočnica, ali ne mogu da kažem, do sada su predsednici Narodne skupštine uglavnom poštovali pravo poslanika da proceni da li se o njemu radi ili ne. Sada ne. Sada morate da kažete ime i prezime, pa i funkciju. Cela država, gledajući televizijski prenos, može da shvati o kome je reč, a taj sedi u klupi i ćuti i ispada da je kriv, da je istina sve što ovaj o njemu govori, zato što on neće da izađe da opovrgne to što je ovaj o njemu govorio. Pa, čak i kada izađe, recimo pomenut je po imenu, izađe, pa onda izvređa ovoga što ga je pomenuo po imenu, ali mu ne pomene ime i predsednik kaže, završene su replike, vi nemate pravo na repliku. Jeste li vi bili glupi, vi ste pomenuli njegovo ime, a on je bio pametan, on nije pomenuo vaše ime. Ne valja to. Ne valja i onda ne valja što ste izbrisali pretposlednji stav tog člana, u kome se jasno definisalo koliko puta te replike mogu da budu izvršene i time se završava rasprava. Ali, ne znam zašto, moguće je da vas je naše ponašanje za ovih nekoliko meseci kako ste na vlasti uplašilo da uopšte nećete moći ovde da radite. Tvrdim vam, besprekorno će da funkcioniše Skupština ako vam od preksutra budu dobri predlozi zakona, a ako budu loši, onda vas ne vade ni ove izmene Poslovnika. Ako ovde bude svega i svačega, onda će biti i vređanja bogami. Prvi neću da se krijem, kad budem hteo nekoga da uvredim ja ću da mu kažem ime i prezime. Ja se toga ne bojim. Hoću da čoveku pružim pravo na repliku. Ali znam vrlo dobro, mnogi od vas to pravo drugima neće dati. Da hoćete da ga date, ne biste ovakvu restrikciju uopšte predviđali. Hvala.
Možemo li da pređemo na odlučivanje o ovom amandmanu? Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 123, uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, ukupno, prisutan 171 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko želi reč? Izvolite.
Šta sam predložio u članu 27.? U stavu 2. piše, ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku, čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. U daljem tekstu se kaže - i svaki narodni poslanik iz poslaničke grupe koji smatra da se uvredljivi izraz odnosi na njega. O čemu se tu radi? Ako narodni poslanik vređa poslaničku grupu, u slučaju da predsednik poslaničke grupe nije tu, da li to znači da poslanička grupa treba da trpi uvrede i ostale reči koje su upućene toj poslaničkoj grupi. Smatram da svaki narodni poslanik koji se prepozna ili onaj koji je pravi patriota, pravi poslanik svoje poslaničke grupe, mora da brani i treba da brani svoju poslaničku grupu. Sigurno je da će u daljem radu biti i takvih uvreda i takvih reči. To je jedan predlog. Drugi predlog - u stavu 5. brisati reč "tri minuta" i dodati "pet minuta". Vidite da i ovih pet minuta, koje danas imamo, je veoma malo. Kada ljudi hoće ozbiljno da rade nekima je i tri minuta suviše mnogo. Lako je sedeti u restoranu i piti kafu, za takve poslanike i jedan minut je izuzetno velik. Ali, raditi dva dana, ovo je već drugi dan, sigurno da bi čovek objasnio ono što želi najmanje mu je potrebno pet minuta. Hvala.
Da li je u pitanju Poslovnik? Izvolite.
Dame i gospodo, član 74. Narodna skupština može angažovati naučne ili stručne institucije, kao i pojedine naučne i stručne radnike radi proučavanja pojedinih pitanja iz svog delokruga, odnosno prevedeno, Narodna skupština može tražiti tumačenje, a ja tražim tumačenje ovoga što gospodin Marjanski govori, jer mi stvarno dole ništa ne razumemo šta on priča. Zamolio bih da se Skupština o tome izjasni.
Gospodine poslaniče, molim vas (predsednik zvonom opominje na red).
Ne znam da li vi, gospodine Lekoviću, razumete ili ne razumete, ali je činjenica da predsednik kada govori srpski radikal utiša ove mikrofone [[smeh]] To je činjenica.
Molim vas da saslušamo.
Gospodine Lekoviću, Vi nemojte da zamerite, jer ste svakog dana pijani. I ovog trenutka ste pijani.
Dame i gospodo narodni poslanici, sindrom smeha koji vas hvata je poznat, premor je u pitanju i nije trebalo ovoliko da bude rada. Gospodine predsedniče, ne znam kako ste dali reč gospodinu Lekoviću i šta je on to u stvari tražio, je li to bila povreda Poslovnika, replika, kako ste mu uopšte dali reč. Povredili ste Poslovnik. Ali, da ja Vama kažem nešto, gospodine Lekoviću. Vi ste se usudili da jednog čoveka domaćina, dobrog, uvredite ovde. Vaš fizički izgled i Vaš glas ne mogu nikada da se sastave. Kod mene u Šumadiji, gde ste se Vi doselili, kažu da kada muškarac ima tanak glas, samo jedno može da se pomisli.
Možemo li da pređemo na odlučivanje po ovom amandmanu? Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da možemo da pređemo na odlučivanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 30, protiv 135, uzdržana dva, nije glasalo 7, a ukupno su prisutna 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Administrativni odbor predlaže da se Amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata amandman? (Ne.) Da li predlagač amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se član 28. briše iz prostog razloga što član 28. glasi: "briše se stav 2. u članu 116. Poslovnika, čime prestaje obaveza utvrđivanja kvoruma pre svakog glasanja, budući da je stanje kvoruma evidentno neposredno posle svakog glasanja, kada se iskaže broj glasova, za, protiv i uzdržan, što zbiru daje broj prisutnih narodnih poslanika na sednici". Vi i sami znate da skoro na svakoj sednici, svo vreme nemamo kvorum, da se dešava u toku dana par puta, to sa sigurnošću mogu da tvrdim, da kvoruma nema. U svakom slučaju, mi znamo da svaki narodni poslanik predstavlja građane određene izborne jedinice u kojoj je izabran i to po Ustavu Republike Srbije, članu 76. U svakom slučaju, da li poslanici DOS uopšte predstavljaju svoje građane ako nisu prisutni, odlučite sami. To se svakako ne odnosi na sve poslanike DOS-a, stotinak poslanika DOS-a su u svakom slučaju svo vreme prisutni, ali jedno 70-tak u toku dana, verovatno zbog toga što su na mnogim funkcijama, kako u Saveznoj, tako i u Republičkoj vladi, a istovremeno su i narodni poslanici, pa imaju neke bitnije stvari da rade, tako da nisu svo vreme u Skupštini. U svakom slučaju, postoje narodni poslanici koji ne glasaju samo za, protiv i uzdržani, nego jednostavno o pojedinim predlozima ne žele da glasaju. Interesuje me, na koji način može retroaktivno da se poništi bilo koji predlog zbog kvoruma. Validnost bilo koje odluke se zasniva na tome da se pre svega vidi da li postoji kvorum, a onda na osnovu toga može da se pristupi glasanju i da se kasnije ustanovi da li je neka odluka validna ili nije, a ne ono što vi predlažete, da se prvo raspravlja o svemu, da se izglasa, a tek kasnije da se vidi da li je ta odluka validna ili nije. Hvala.
Izvolite, o Poslovniku? (Pal Šandor, dobacuje: O raspravi, stari Poslovnik je još na snazi.) Ne, jedinstvena je rasprava, nema diskusije po svakom amandmanu. Da li ste vi imali reč u toku sednice, javili ste se za reč, što znači da nemate više pravo. U toku rasprave samo jedanput imate pravo za reč. (Pal Šandor, dobacuje: Sila boga ne moli.) Možemo da pređemo na odlučivanje. Molim da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 26, protiv 140, uzdržanih nema, nije glasalo pet, a ukupno je prisutan 171 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman.
Na član 29. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Ima reč Aleksandar Vučić, narodni poslanik.
Dame i gospodo, ovde se radi o jednoj ozbiljnoj i proceduralnoj primedbi, dakle nije ovo od suštinskog značaja kao što je bilo malo pre o čemu smo govorili. Ni to vas nije naročito tangiralo, pre svega mislim na vladajuću većinu. Moram da pokušam da vas ubedim da shvatite besmislenost ovoga što ste napisali i mislim, odnosno nadam se da postoji kakva-takva šansa da to shvatite. Naime, ovde je rečeno da se tajno glasa upotrebom elektronskog sistema. Moram da primetim, sedim u petom redu, ne vidim baš najbolje, minus 0,75, i ja tako relativno slabog vida, bez problema vidim ko je kako glasao, ne samo poslanike određenih poslaničkih grupa, već sve poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Apsolutno ne postoji nikakva tajnost, a da ne govorim o tome da u smislu arhiviranja možete u kompjuterskom centru Narodne skupštine Republike Srbije izvući listinge, papire sa imenima, o tome ko je kako glasao. O kakvom se tu, onda, tajnom glasanju radi? Da li je to neko novo tajno glasanje, neki novi izum? To je nešto što, izgleda, niko od nas ne može da razume. Niko od nas to ne može da shvati, ali ste vi to shvatili. Molio bih, gospodine predsedniče, da to objasnite. Možda će to gospodin sekretar da nam objasni i obrazloži, da nam kaže kako je to moguće. Ali, on nema pravo ovde da govori, pa će ispred sale da nam kaže. Kako je moguće da je to tajno glasanje i kako će se obezbediti tajno glasanje o pitanjima koja su ključna za rad ovog parlamenta, za koja je predviđeno tajno glasanje? Mogu da pretpostavim nameru predlagača. Možda je namera predlagača - sad se stavljam u njegov položaj - da ubrza svaki postupak i da, u suštini, tajnog glasanja ne bude, zbog toga što ima apsolutnu većinu, kvalifikovanu većinu i može da radi na takav način. Misli da može da radi šta hoće. To je, možda, suština onoga što je predlagač želeo. Ali, nemojte na ovakav način potcenjivati inteligenciju svakog od poslanika, jer svi ovde vide da tu nema ni slovo "T" od tajnog glasanja. Nema smisla da na ovakav način vređate poslanike. Ako mi dozvolite, rekao bih samo još jednu rečenicu. Nisam mogao da verujem malopre kada je jedan od vladajućih poslanika izašao i na onakav način uvredio gospodina Lazara Marjanskog. Zaista, nisam mogao da verujem zato što, prvo, Lazar Marjanski to ničim nije zaslužio, posebno ne time što se trudi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer radi i obavlja svoj posao. Svi koji ga poznaju znaju da je pošten domaćin, dobar i pošten čovek. Zašto je to nekom trebalo? Posebno, zašto Vama, gospodine predsedniče, nije palo na pamet da opomenete tog poslanika? Meni to nije jasno.
Da li narodni poslanik Tomislav Nikolić želi reč? Ima reč Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam čitao Predlog odluke. Mislim da sam uhvatio tu nit koju je sledio predlagač, a koja se potpuno otkriva ovim predlogom, predlogom ovog člana za koji vam nudimo da ga izbrišete. Prvo ste odredili i već usvojili, odbijajući naše amandmane, da ćete utvrditi gde će ko da sedi. Postoji tehnička mogućnost da kartica određenog poslanika samo na tom mestu može da ga legitimiše za rad u Skupštini. Kad utvrdite gde ko sedi, veoma lako ćete na tajnom glasanju utvrditi kako je taj glasao. To nije problem za poslaničku grupu Srpske radikalne stranke. Nama je to generalni problem - zašto se nešto naziva tajnim glasanjem ako će postojati podaci o tome kako je ko glasao? To je problem za poslaničku grupu DOS-a. Ovo neko vama, dragi poslanici poslaničke većine, ustanovljava kontrolu. Vrlo dobro se zna, kakvo god tajno glasanje bilo, kako će poslanici opozicije da glasaju. Na kraju krajeva, izbrojaćete koliko je za, koliko je protiv i znaćete. Ovo vi između sebe imate nekog ko će dobiti listinge za tajno glasanje. E, to je vaš problem. Želim da pomognem da ono što je javno bude javno, da ono što je tajno bude tajno, da ono što je tajno ne bude javno, ako ste shvatili šta je želja Srpske radikalne stranke. Ako niste, onda imajte i tutore, i sajbije. Možda ste vi to sve i zaslužili.
Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Pošto nema kvoruma, molim službu da pozove narodne poslanike koji su ispred sale.
Evo i predsednika Narodne skupštine. Gospodine predsedniče, upravo ste povredili Poslovnik. Elektronski sistem uopšte nije u kvaru. Elektronski sistem funkcioniše. Ali, Vi ste zaista nedisciplinovani i neozbiljno shvatate današnju sednicu. Tražili ste da radimo dok ne iscrpimo tačku dnevnog reda, a nema vas u sali. Koga Vi ovde kažnjavate? One koji hoće da rade! I još tražite da nas prebrojavate, a evo naših kartica. Mi smo tu, u sali. Nećemo kvorum da vam pravimo, gospodo poslanici. Ne možete da nas prebrojavate kad znate da sistem funkcioniše. Ako prebrojavate, mi ćemo izaći, pa ćemo se vratiti.
Da odgovorim. Ovaj slučaj smo imali nekoliko puta. Mislim da uzaludno raspravljamo o istoj stvari. Naravno da je pravo narodnih poslanika opozicionih stranaka da ne učestvuju u radu kad osete da nema kvoruma. Ali, ne mogu čas učestvovati, a čas ne učestvovati. Dakle, po Poslovniku, dužni su da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice kada su u sali. Ne moraju da budu. Kad izađu, dužni su da svoje kartice ponesu. Tako utvrđujemo kvorum. No, utvrdićemo kvorum.
Imam repliku.
Kako replika na objašnjenje?
Vi ste ovde poslanik. Vi ste izneli neki stav. Gospodine predsedniče, kako možete da kažete da je pravo narodnih poslanika opozicije da učestvuju u radu kad hoće, a da ne učestvuju kad neće. Mi ceo dan učestvujemo u radu. U radu ne učestvuju poslanici opozicione većine. Em ne učestvuju u radu, em ih nema u sali. Kako tu nalazite odgovornost poslanika opozicionih stranaka? Ko je danas, osim vas i nas, poslanika Srpske radikalne stranke i pojedinaca iz SPS-a uopšte učestvovao u radu na ovoj sednici? Kako možete da tvrdite da mi ne učestvujemo u radu, ako pri prebrojavanju izvučemo karticu iz poslaničke jedinice? Zaista, to nema smisla. Uostalom, dok ima prenosa, građani vide o čemu se radi.
Pošto je replika, da vam kažem. Zaista je neprijatno sporiti se oko stvari u kojoj se slažemo. Uopšte nisam utvrđivao vašu odgovornost, nego pravo da učestvujete i da ne učestvujete.
Gospodine predsedniče, povredili ste Poslovnik. Ostavili ste karticu u poslaničkoj jedinici, a Vi ste bili odsutni iz sale. Tako ste veštački pravili kvorum i omogućili da to bude zloupotrebljeno, da neko glasa umesto Vas kad niste prisutni.
Gospodine poslaniče, vidite moju karticu. Pogledajte na ekran. Pogledajte rezultat. Šta pokazuje? O tome se radi. Potpuno je irelevantno da li izvlačim ili ne izvlačim karticu da bi sistem radio.
Postoji sistem. Ako se izvuče kartica polagano, onda ....
Evo, lagano izvlačim karticu. Mislim da možemo da nastavimo sa radom. Da li se ko javlja za reč? Ima reč Borislav Pelević.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, ako želimo da zaista dobijemo dobar Poslovnik, predlažem da usvojimo amandman gospodina Vučića i gospodina Nikolića, jer je sadržana svojevrsna kontradikcija u članu 29. Rečeno je da se tajno glasa upotrebom elektronskog sistema za glasanje ili glasačkim listićima, o čemu odluku donosi Narodna skupština. Mi glasamo javno putem elektronskog sistema. Kakvo je onda tajno glasanje? Predlažem da se ovaj amandman usvoji, jer ćemo dobiti zaista loš poslovnik, makar u ovom članu.
Možemo da pređemo na odlučivanje po ovom amandmanu. Molimo vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 55, protiv 109, uzdržano četiri, nije glasalo 9, ukupno prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. Predloga odluke, amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li predlagač amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je već bio predmet rasprave. Videli smo da ne želite da ga usvojite, ali radi javnosti želim samo da kažem da je tajnost nemoguća upotrebom elektronskog sistema. Upotrebom elektronskog sistema moguće je samo javno glasanje. Znači, ovim predlogom obmanjujete i nas poslanike i javnost Srbije da se tajnost može obezbediti upotrebom elektronskog sistema. To je prosto nemoguće. Ne postoji ni jedan čovek na ovoj kugli zemaljskoj koji može da dokaže da se upotrebom elektronskog sistema može garantovati tajnost glasanja. Znači, ne samo da obmanjujete ovu skupštinu, nego obmanjujete i sve građane ove Srbije. Zato predlažem da se uzmete u pamet da za ovaj amandman koji sam predložio glasate, da prihvatite da se ovaj amandman briše i da se tajno glasanje može obaviti samo putem glasačkih listića.
Da se izjasnimo i da najpre utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 35, protiv 122, uzdražnih 5, nije glasalo 14, ukupno prisutno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što je napisano u aktu predlagača jeste prepisana norma iz Ustava, dakle, najvišeg pravnog akta naše zemlje. Naravno, ne bi to predstavljalo neki problem ukoliko bi se u nekom zakonu pojavila neka parafrazirana, dopunjena ili decidnije objašnjena norma koju sadrži leks superior naše zemlje. Ali je neverovatno da vi unosite ustavnu normu u jedan podzakonski pravni akt. (Galama u sali.) Meni je žao što to vas ne interesuje. Neki bi mogli ipak nešto da čuju, pa bar da vide kako stoje pravni akti u hijerarhiji pravnih akata, koji ima suprematiju nad kojim itd. Neverovatno je da se na takav načinpotcenjuju i narodni poslanici, dakle, svi oni koji rade u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da vi iz Ustava uzmete i kompletno, od A do Š, prepišete celu normu u kojoj kažete ko ima pravo predlaganja zakona i pod kojim uslovima. Pa, to nam stoji u Ustavu, dobili smo i Ustav Republike Srbije. Dobili smo, umemo da čitamo. Sada se to unosi u podzakonski pravni akt i nema nikakvih dodatnih objašnjenja, nema nikakvih preciziranja, nema ni jedne jedine novine, nema ni jedne zapete, nema ni nove reči, nove rečenice, ničega. Nema ničega novog. Prosto vas molim da učinite napor da shvatite da je ovo besmisleno. Ne znam kako su Administrativni i Zakonodavni odbor doneli ovakvo rešenje, ili su oni an blok odbijali amandmane SRS, ali ovo je zaista besmisleno, kao i ovo malo pre za javno i tajno glasanje. Jer na ovim mašinicama za glasanje piše - javno glasanje, a vi ste to proglasili tajnim glasanjem. Molim vas, malo samo da se logika uključi.
Jedno od nasleđa sa kojim smo se sreli u parlamentu jeste i uputstvo o upotrebi kartice tokom elektronskog glasanja. Elektronsko glasanje dopušta javni i tajni proces glasanja. U uputstvu koje ste vi dobili, gospodine Vučiću, veoma su jasno precizirani mehanizmi tajnog glasanja. S obzirom da ste propustili da se upoznate sa mehanizmom tajnog glasanja, molim predsednika vaše Poslaničke grupe da od sekretara zatraži objašnjenje, a da nas vi poštedite svog neznanja.
Ne znam šta je nasleđivano, a šta nije nasleđivano. Ali, gospodin Jovanović ili s vremena na vreme prespava, ili ne sluša ono što neko govori, ili ne razume ono što neko govori. Ja sam sada govorio o prepisivanju jedne ustavne norme, što je bilo mnogo važnije. Što se tiče tajnosti glasanja, dobro bi bilo da mi pokažete, kako ćete da izvedete u sali tajno glasanje na takav način. Dovoljno je da vidite samo kako i na koji način su okruženi jedni i drugi poslanici i to je apsolutno nemoguće izvesti. Čudi me, a danas sam nekoliko puta tražioda neko izađe i da kaže jednu dobru normu koju ste predložili i da kaže, da li od ovoga što smo predložili nešto, nije tačno. Na kraju se to svede na to, možete da glasate i ovako i onako, zato što ćemo da zatamnimo ekrane, ali ovi ostali neće da vide ko je i kako pored njega glasao. Pa nemojte. Gde to ima? Žmurke da se igramo, da nam se stave marame na oči, pa da ne vidimo kako ljudi glasaju. To je predviđeno u uputstvima. Mora da je i sekretar Narodne skupštine učestvovao u pripremi takvog uputstva. Izgleda da mu je to posao.
Sve mogu da razumem, ali da predlagač odluke, pet minuta pošto smo glasali o jednom amandmanu, izađe i govori o tom amandmanu, to zaista ne mogu da shvatim. (Čedomir Jovanović: Umorni ste.) Nisam ja umoran, gospodine Jovanoviću, brižljivo pratim i pomno osluškujem sve što se izgovori u ovoj skupštini. Ali, ovo o tajnosti glasanja smo raščistili odavno i već glasali o tome. Zašto, gospodine predsedniče, niste upozorili gospodina Jovanovića, da kad je izašao nešto da kaže, treba da govori o onome što je tog časa na dnevnom redu. Drugo, tajnost glasanja nije obezbeđena, ako već govorite, gospodine Jovanoviću, o tajnosti glasanja, zato što se ti podaci o tome kako je ko glasao slivaju negde. Ljudi nas prisluškuju, prisluškuju naše razgovore sa mobilnih telefona, tako što nam prepoznaju glas, a vi pričate da će ovde, u ovoj zgradi Skupštine, u nekom centru ostati tajna kako je ko glasao i ko je koje dugme ovde pritisnuo, a vas interesuje kako je ko glasao. Nemojte da pričate o tome. Ovo je samo jedan način na koji se i ova skupština pretvara u policijsku stanicu. Tamo neko razgovara sa inspektorom i gleda u ogledalo, a iza ogledala četvorica gledaju, prate šta se dešava u toj prostoriji. Tako će vam biti i sa ovim tajnim glasanjem. Vi ćete šakom da zaokružite ova tri prekidača, a pritisnuti jedan, da vas niko ne vidi, a za to vreme tamo će neko ko liči na gospodina Jovanovića da kaže - o, pazi zašta ovaj glasa.
Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika.
Gospodin Nikolić govori na osnovu ličnog iskustva. Budite sigurni da se nećemo ponašati onako kako ste vi opisali, s obzirom da je Skupština dva puta glasala i jasno rekla šta misli o primedbama na tajnost glasanja putem upotrebe elektronskog sistema. Bio sam dužan da reagujem na izjavu gospodina Vučića, kojom je on obrazlaganje pomenutog amandmana potcrtao pitanjem o logici koju smo mi ispoljili glasanjem o prethodnom amandmanu. Dakle, verujem da ste zbog umora propustili opravdanost mog nastupa.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Tačno da govorim iz sopstvenog iskustva, ali nikada nisam bio u toj sali gde se slivaju podaci. Bio sam objekat koji je prisluškivan, praćen, uhođen, posmatran, naravno. Vi sada svi mislite ono što sam ja mislio pre deset godina, pre dvanaest, kada sam počeo da se bavim politikom, da niste zanimljivi za praćenje i za uhođenje. Nema toga ko za službe kojima sada pripada Goran Vesić nije zanimljiv. Zato ja imam tu bezbednosnu kulturu, znam da me prate i tako se ponašam. Vi koji mislite da vas ne prate, obratite malo pažnju na to.
Možemo da pređemo na odlučivanje o ovom amandmanu. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 43, protiv 130, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, ukupno je prisutno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dragoljub Stamenković, Goran Cvetanović, Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio amandman. Da li predlagač prihvata? (Ne.) Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izmena člana 137. koju ste predvideli vašim izmenama i dopunama u odluci koju predlažete na usvajanje Narodnoj skupštini Republike Srbije, predstavlja i onu treću, suštinsku, restriktivnu meru, uperenu protiv vitalnih interesa narodnih poslanika i protiv njihovih elementarnih prava u ovoj Narodnoj skupštini. Molim vas za samo malo pažnje. Ako ja mogu da izdržim i da se koncentrišem na sve amandmane, Poslovnik i vaše akte, i drugi poslanici koji izlaze i rade, molim vas da i vi imate strpljenja, bar da to saslušate. Znači, ovde se radi o restriktivnim merama pri pokušaju da se spreče poslanici da govore o pojedinim predloženim amandmanima. Dakle, ukoliko jedan (ovo govorim zbog šire javnosti, pretpostavljam da su poslanici to shvatili ili videli u predloženoj odluci), suština je u tome da samo onaj ko je podnosilac amandmana i predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe ima pravo da se izjasni o tom amandmanu. Po dosadašnjem, dakle, po i dalje važećem, po pozitivnom Poslovniku, takvo pravo su imali svi narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Postavlja se pitanje - zašto se ovo pravo uskraćuje narodnim poslanicima? Zašto, ukoliko bi bilo koji drugi poslanik imao neki pametan predlog ili imao neki predlog, nekakav amandman koji bi mogao da se dopuni, koji bi mogao da bude još bolji, a takva ideja nam je na pameti, zašto ne bismo mogli to da učinimo na toj sednici? Ovde se radi o jednoj krutoj, rigidnoj politici, samo da se to završi što pre, jer predlagač je, podrazumeva se, najpametniji, najčešće je to, znate već po parlamentarizmu, Vlada kao izvršni organ, i onda se podrazumeva da tu nisu nikakve primedbe potrebne. Ako su potrebne, one moraju da budu načelno, ali se na samoj sednici ništa ne može izmeniti i niko drugi od narodnih poslanika ne može da utiče na preostale narodne poslanike, ni da prihvate, niti da odbiju takav amandman. Time se značajno uskraćuju prava narodnih poslanika i čini mi se da ove restriktivne odredbe uopšte nisu potrebne. Ne razumem šta će se njima postići. Ako se misli da će se time skratiti sednica Narodne skupštine Republike Srbije, ona može da se skrati i drugačije. Ja ću vas podsetiti, nekada socijalisti (to je bilo 1995. ili 1996. godine, ispraviće me neki), i kada smo imali još preostalih 40 ili 50 amandmana, prekinu raspravu, izađe gospodin Cvetković ili neko drugi, da svoj predlog, prekine se rasprava i kaže - krenuli smo na glasanje. Vi ne stignete da dođete do govornice, ne stignete da kažete ništa, ne stignete da se javite za reč, a zakon izglasan, i u načelu ili u pojedinostima. Možete to danas da uradite, možete to sa svakim zakonom da uradite. Jeste da je to protiv Poslovnika u širem smislu, protivzakonito, ali sve može. I mnogo je lakše to, nego na ovakav način derogirati poslanička prava, dovoditi ih u sve nezavidniju situaciju. Nemamo pravo odgovora na repliku, nema replike na repliku, nema više ni toga da možete da odgovorite, osim ako vas neko direktno ne pomene, a niko nikoga neće direktno pomenuti, osim časnih izuzetaka, koji žele da imaju političke protivnike, pa da im oni odgovore, ali to smo videli danas, da je to zaista redak slučaj. Imamo ovaj problem sada, da nemamo pravo da govorimo ukoliko neko drugi podnese amandman, pa ma kako lepo i pametno o tom amandmanu mislili, i ma šta mislili, nešto loše, pa želeli da to promenimo, čini mi se da ove restriktivne odredbe nikome nisu potrebne i nadam se i verujem da će poslanička većina uvažiti bar neke od naših primedbi, za koje mislim da su zaista smislene. Hvala vam.
Ima reč gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko ne usvojite ovaj amandman, mislim da će troškovi održavanja sednica Narodne skupštine biti veoma povećani. Na to vas je upozorio i poslanik Pal Šandor, koji sada ne prati raspravu, ali, uključiće se on na vreme. Da bi poslanik diskutovao o amandmanu moraće da napiše amandman, a to znači da će oni koji žele da učestvuju u radu Narodne skupštine pisati mnogo amandmana. Te amandmane ćete morati da dostavljate, da štampate, da dostavljate narodnim poslanicima, da pravite troškove za papir, za one koji kucaju, poštanske troškove, a nećete ubrzati rad sednice Narodne skupštine. Šta to znači uskratiti nekome pravo da diskutuje o amandmanu, ako on nije predlagačamandmana? Šta je amandman - amandman je svojevrsni predlog zakona. Ako je usvojen, on ulazi u zakon, kao član ili kao deo člana zakona. Vi sada ne date poslaniku da diskutuje o nečemu što će sutra biti zakon. Ako sledimo tu logiku, onda uskratite pravo poslaniku da diskutuje i ako nije predlagač zakona. Pošto je uglavnom Vlada predlagač zakona, onda uskratite narodnim poslanicima pravo da diskutuju o predlozima zakona koje podnese Vlada. Tobož nisu oni podnosioci predloga. Šta se sada sa tim dobija u kvalitetu rada? U brzini neće biti sigurno ništa dobijeno, barem što se tiče poslanika SRS-a, dokazali su u ovom novom sazivu da su spremni da rade i ubeđen sam da će posle svake sednice poslaničke grupe kod kuće uraditi amandmane na sve članove predloga zakona na koje treba uraditi amandmane. Onda će se ovde pojaviti ravnopravni sa ostalima i moći će da diskutuju. Znam, neko je seo da razmisli kako da sprečimo ovoliku diskusiju, kako da sprečimo radikale, ukini im pravo da diskutuju po amandmanima. Nećete. Evo, neka stupi na snagu ovaj poslovnik,pa predložite ponovo ovaj predlog odluke o Poslovniku, ako ne bude ponovo trajala rasprava od ujutro od 10,00 do jedan noću idućeg dana, ja sam spreman da vam se izvinim. Trajaće sigurno, tim pre što nas sada upućujete da sednice treba da traju što duže. Ovo je sada jedan svojevrstan sukob vlasti i opozicije. Vi otvoreno prikazujete svoj interes da sednice traju što kraće, a mi ćemo otvoreno prikazati da sednice traju što duže. Vi želite da se što manje raspravlja o predlozima zakona, a mi želimo da se raspravlja što više. Raspravom se stiže do boljih predloga. Evo, da vidimo kako će to da izgleda. Hvala.
Da li se još neko od predlagača javlja za reč? U svojstvu predlagača? Niste se uopšte javili. Dobro, da saslušamo prvo predlagače, pa onda.
Dame i gospodo narodni poslanici, sinoć na sednici Savezne skupštine predsednik Veća građana, gospodin Mićunović, u jednom trenutku kada su poslanici opozicije napustili sednicu, ne želeći da glasaju o sramnom zakonu, kada su pored dezertera amnestirani i šiptarski zločinci, reče, nije znao da je uključen mikrofon, dobro je, sada ćemo brzo da smandrljamo zakon, to su svi čuli. To reče Mićunović, obraćajući se sekratru Savezne skupštine, koji je uzgred mnogo lepši od našeg sekretara, ali to nema veze. Dakle, nije smešno. Dakle, vi želite da samandrljate zakone, a mi želimo da donesemo zakone po uobičajenoj proceduri, da se o tome raspravlja, da se nađu najbolja rešenja i da o svakom amandmanu mogu da govore svi poslanici koji to žele. Mnogo različitih mišljenja, biće bolje rešenje, sigurno, a ja pozivam sve poslanike da glasaju za ovaj amandman. I dozvolite mi, na kraju, a propo uvrede gospodina Lekovića našem narodnom poslaniku, poslaniku SRS-a i njegovog glasića koji u Šumadiji asocira na jedno, bar za nas Srbe, protivprirodno ponašanje, poručujem mu, ne sekirajte se Lekoviću, uskoro će to biti legalizovano, bar tako obećava potpredsednik Vlade Žarko Korać.
Izvolite, kao predstavnik predlagača. Izvinite, ja Vas ovde ne vidim kao predlagača. Ne, predlagači su Stamenković, Cvetanović, Vučić i Nikolić. Vaš amandman će doći kasnije.
Pošto je vreme već isteklo, mogli bismo da napravimo pauzu. Mislim da je vreme za pauzu, gospodine predsedniče za doručak. Šalu na stranu, ali doveli smo do apsurda. Nisam hteo danas da diskutujem upravo zbog toga što sam bio uopšte protiv izmene i dopune ovog poslovnika, jer vidi se na osnovu ovih diskusija i odgovora da nismo daleko otišli od demokratije, koliko smo se zalagali. To sada više nije bitno. Mislim da je apsurdna situacija što upravo ovaj amandman na neki način omogućava da mi skratimo diskusiju, jer doći ćemo u situaciju da onoliko koliko ima opozicionih, ako dođe, poslanika, da će toliko biti recimo predloga na svaki član tih 200 zakona, toliko ćemo otprilike podneti amandmana. Prema tome, sigurno je da će sednice trajati duže. Zamolio bih da ima malo razumevanja za ovaj predlog koji se predlaže, da se ne odbija ad hoc upravo zbog toga što dolazi od opozicije. Ima članova koji se mogu prihvatiti. Zbog toga i predlažem, jer će nam upravo ovaj amandman omogućiti da nam sednice traju kraće. Hvala lepo.
Možemo da pređemo na odlučivanje. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam amandman na glasanje. Za 36, protiv 106, uzdržan jedan, nije glasalo 6, ukupno prisutno 149 narodnih poslanika. Na isti član amandman je podneo Administrativni odbor. Zakonodavni odbor je prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Da.) Pošto su amandman prihvatili predlagač i Zakonodavni odbor, konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga odluke. Na član 33. Predloga odluke amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li predlagač želi reč? (Da.) Izvolite.
Gospodine predsedniče, na izlaganje šefa Poslaničkog kluba DOS-a da je moguće tajno glasanje putem elektronskog sistema tražio sam repliku, jer sam ovde izneo činjenicu da ne postoji nijedan čovek na kugli zemaljskoj koji može to da dokaže. To je prosto nemoguće, to vam tvrdim, jer je to meni struka, profesionalna i to ne postoji. Ako to uspete da nađete, bilo kog čoveka, smatram da se vi ne razumete i nemojte tako nešto, sa nekim papirima, ovde piše. Nije bitno šta piše, pitanje je da li je moguće ili je nemoguće. Molim da mi ovo vreme ne uzmete, da ovo bude kao replika na izlaganje, jer čovek prosto govori o nečem što ne razume, a ja ne dozvoljavam da to radi. Ponovo jedan član koji ograničava ono izborno pravo, onu osnovnu slobodu narodnog poslanika da može da govori u parlamentu. Skraćuje mogućnost učešća poslanika u raspravi. Ne vidim razlog zašto se uvodi ovaj član. Malo pre je na predlog jedne grupe poslanika amandman na ovaj član odbačen. Ponovo vam dajem šansu da ipak prihvatite ovaj amandman. Zašto ste ga uveli, kao, biće efikasniji rad. Motiv je efikasniji rad, a šta je u stvari. Pod tim motivom vi narušavate jednu od osnovnih sloboda - slobodu govora. "Znate, postoji priča da je loš parlament u kome se samo raspravlja, a ništa se ne odlučuje, ali je još gori onaj parlament u kome se samo odlučuje, a ništa ne raspravlja. A, vi upravo idete ka tome da taj parlament bude još gori, znači da se samo odlučuje, a da se u njemu ništa ne raspravlja. Ono sa čime se mi suočavamo, u čemu živimo u ovom trenutku, jeste jedan represivno-nedemokratski režim. A, njegova represivnost se pre svega manifestuje u izgledu, karakteru medija, pre svega državnog medija, RTS-a, zatim u velikom materijalnom monopolu vladajuće stranke. Sve u ovom trenutku govori da se Srbija vraća unazad kroz sistem jednostranačke vladavine. Ako je to tako, onda treba da ostane samo jedan mali privid da je ipak ostalo nešto od demokratije, od višestranačja i ovaj parlament jednostavno sa svim ovim izmenama, sa regulisanjem prava manjine, samo tome služi. Ovo je paravan nesposobne neslobode u ovom društvu. Ovaj parlament isključivo, ovakav kakav jeste, sa ovim sastavom, sa svim ovim promenama Poslovnika, sa svim ovim represivnim karakterom Poslovnika, ograničavanjem parlamentarne rasprave, jednostavno samo služi zbog toga da bi se prikrilo da je do te promene došlo. To naravno nije lako izvesti. Treba postići dve stvari. Sa jedne strane, ako ste već zatvorili sve slavine, rad RTS-a, ako ste upodobili na kraju krajeva i "Politiku", način na koji funkcioniše RTS, ako kontrolišete sve medije, gaseći ih jedan po jedan, jedan za drugim, lokalne radio-stanice, ako ste sve to ukinuli i samo privida radi zadržali ovaj parlament sa prenošenjem javnih rasprava, onda vam je, normalno, u zavisnosti od toga kako izgleda manjina u parlamentu, kako ona reaguje, potrebno da i njeno delovanje na neki način ograničite. To se postiže, evo, ovom vrstom Poslovnika koji se nalazi pred nama". Ovo što sam vam sada naveo to su reči gospodina, trenutnog predsednika Jugoslavije, Vojislava Koštunice. To je izlaganje iz 1994. godine, a vi ste još gori od toga. Dame i gospodo narodni poslanici radi, efikasnijeg rada ovog parlamenta predlažem vam da ovaj amandman prihvatite i da glasate za njega.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 34, protiv 116, uzdržana dva, nije glasalo 9, ukupno je prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije... narodni poslanik odustaje. Hvala. Na član 34. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li predlagači amandmana žele reč? Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, da znate o čemu se radi, pošto pretpostavljam da većina ne zna koji je član u pitanju i na šta se odnosi amandman. Naime, ovde se radi o pravu koje se daje predstavnicima Vlade da završe svaku raspravu u Narodnoj skupštini što smatramo prilično neprimerenim zato što Vlada ima podršku u Narodnoj skupštini, ima apsolutnu, ima kvalifikovanu većinu i njeni poslanici su u stanju da se bore sa poslanicima opozicije. Istovremeno, članovi Vlade imaju pravo da učestvuju u raspravi i u svakom trenutku da se jave za reč i da po Poslovniku dobiju reč od predsednika Narodne skupštine. Smatramo da se ova novina uvodi samo zbog činjenice da će predstavnik vlasti davati završnu reč, da će on konačno objasniti građanima i narodu Srbije šta je to što bi trebalo da misle i šta je to što se tog dana usvojilo u Narodnoj skupštini, i da pokuša na izvestan način da diskvalifikuje sve ono što su govorili opozicioni poslanici. Dakle, to je naša namera, pokušaj da zaštitimo ponos i dostojanstvo narodnih poslanika i čini mi se da je prilično opravdana. Hvala.
Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, Narodna skupština po članu 73. stav 1. tačka 11. Ustava Republike Srbije obavlja kontrolu nad radom Vlade i drugih organa i funkcionera odgovornih Narodnoj skupštini u skladu sa Ustavom i zakonom. Ovaj poslovnik nam neće omogućiti da tu funkciju obavljamo kako treba, ali hajd što neće da omogući da kontrolišemo Vladu, nego nas stavlja u podređeni položaj u odnosu na Vladu. Ova Narodna skupština postoji zbog narodnih poslanika. Zgrada Vlade nalazi se u Nemanjinoj 11 i Nemanjinoj 22 i na još nekim lokacijama u Beogradu. Ministarstva su dosta rasuta posle bombardovanja. Ovo nije zgrada Vlade. Sada ćemo mi da raspravljamo o nekom predlogu zakona i taman kada sve završimo izaći će članVlade da poklopi našu diskusiju, da usput ošamari poslanike opozicije, a pojaviće se na početku rasprave, to je praksa u dosadašnjim zasedanjima, i doći će na kraju da održi slovo poslanicima Narodne skupštine, iako Poslovnik jasno kaže da predstavnik Vlade dobija reč kada god je zatraži. Iako Poslovnik kaže da pored ovlašćenog predstavnika Vlade i svi ostali članovi Vlade ako prisustvuju sednici Narodne skupštine imaju pravo da dobiju reč kada god je zatraže, zašto onda, pitam predlagača odluke, i ovako rigorozna odredba da kada svi narodni poslanici kažu ono što su imali da kažu izlazi predstavnik Vlade da da završnu reč. Čemu to služi? Šta ako predstavnik Vlade kaže nešto što izazove poslanike da ponovo govore o ovoj tački dnevnog reda ili, šta to još ima da kaže predstavnik Vlade što nije rekao, ili što nisu rekli narodni poslanici u raspravi koja može da traje danima pre toga. Zbog toga vam predlažemo da sami sebe ne ponižavate, da se ne srozavate toliko i ostavite mogućnost da predstavnik Vlade ovde u ovoj skupštini čeka ishod glasanja o nekom predlogu, a ne da na njega indirektno utiče time što će poslednji da učestvuje u raspravi. Hvala lepo.
Molim vas da pre stavljanja na glasanje utvrdimo kvorum. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 113, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, a ukupno su prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Marjanski.
U članu 35. predložio sam dostavu materijala poslanicima. Naime, predlažem da se materijal dostavi 14 dana ranije pre održavanja Skupštine. Zašto sam to predložio? Jednostavno da bi poslanici mogli da se pripreme za zakone i za raspravu u Skupštini. Hvala.
Pre glasanja, molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 117, uzdržana četiri, nije glasalo pet, a ukupno su prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije usvojila ovaj amandman. Na član 37. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatiio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.) Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, ja sam na član 37. Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine, uložila amandman i zatražila da se briše. Zbog čega? Ovaj član, u izvornom tekstu član 157., koji se tiče hitnog postupka, u stavu 2., kaže da po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice i onda se dodaje ovim izmenama i dopunama - život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje, republičkih organa i organizacija. Ne razumem zašto u ovom članu restrikcija? Ne razumem zašto ovakvo sužavanje razloga za donošenje zakona po hitnom postupku? Da je možda je u obrazloženju ta svrsishodnost na adekvatan način objašnjena, ne bi bilo potrebno da se ulaže amandman, ali smatram da je predlagač zakona taj koji ceni razloge za hitan postupak i dužan je da taj hitan postupak obrazloži i onda su ove odredbe i ova ograničenja potpuno suvišna, pogotovu što u članu 38. ovog istog poslovnika, odnosno dopuna Poslovnika stoji da o svakom predlogu za stavljanje na dnevni red akta po hitnom postupku Narodna skupština prethodno odlučuje bez pretresa prilikom utvrđivanja dnevnog reda, odnosno u toku sednice odmah po prijemu predloga. Podsećam narodne poslanike na to šta je sve u nadležnosti Narodne skupštine. Okolnosti i uslovi u kojima živimo i radimo se tako brzo menjaju i smenjuju, ili bolje reći pogoršavaju, da je neizvesno šta će predlagač u tom trenutku smatrati za razlog za hitan postupak. Šta, recimo, ako treba da se ratifikuje neki međunarodni ugovor, da se odluči o zaduživanju Republike Srbije, o raspisivanju republičkog referenduma. Meni je potpuno nejasna ova odrednica i zbog toga sam ovaj amandman uložila. Smatram da ni Zakonodavni, ni Administrativni odbor nisu uložili napor da shvate razloge podnošenja ovog amandmana. Gospodin Vučić je takođe malopre rekao da mu nije jasno zašto se ovako an blok odbijaju naši amandmani, a ja ću da mu dam objašnjenje, i njemu i svima ostalima. Predstavnici odbora, i jednog i drugog, upoznali su se sa tekstom Predloga odluke tek juče oko 14 časova i očigledno da nisu uspeli da shvate suštinu predloga akta, koji je bio poznat samo jednom uskom broju ljudi van ovog parlamenta koji su ga pripremali. Još nešto, gospodo, vezano za sve restrikcije koje pokušavate kroz ovaj poslovnik da provučete, ja ću da vam poručim jedno - ja sam poslanik, izabrana na listi SRS, u izbornoj jedinici Srbija. Moji birači zahtevaju od mene da sedim u trećem redu ovde gde sedim i ma kakvu odluku doneo vaš Administrativni odbor da me rasporedi na neko drugo mesto, ja ću sesti upravo na ovo, pa neka me neko pomeri.
Molim vas da utvrdimo kvorum pre nego što pristupimo glasanju. Molim vas da pozovete narodne poslanike kojih ima ispred vrata. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 5, a ukupno je prisutno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne prihvata.) Da li predlagač amandmana želi reč? Ima reč Aleksandar Vučić, narodni poslanik.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je poslednji član po kojem se večeras javljamo, poslednji amandman, pa vas molim za malo strpljenja. Mi smo predložili da se član 39. Predloga odluke koji ste nam dostavili menja i da se u glavi 14. doda novo poglavlje koje govori o odnosu Narodne skupštine i Vlade. Posle člana 203. da se doda novo poglavlje 203a, koje bi glasilo (Pročitaću ga, a onda ću ga ukratko obrazložiti. Radi se o uvođenju instituta interpelacija, o onome što smo više puta želeli da se uvede u naš Poslovnik. Čuli smo to i od nekih predstavnika vlasti da to žele, pa bi bilo dobro da to prihvate.): "Najmanje 20 narodnih poslanika mogu da podnesu interpelaciju za pretres pitanja u vezi sa radom Vlade". Ako bi se, eventualno, prihvatio predlog gospodina Pala Šandora - da bude 60-70 ili 80 narodnih poslanika, posebno bi se za ovaj saziv izvrgla ruglu namera srpskih radikala zbog toga što bi u tom slučaju interpelaciju mogla da pokreće samo vladajuća većina, a ni jedna od opozicionih političkih stranaka. "Interpelacija se podnosi u pisanom obliku. Mora da sadrži jasno formulisano i obrazloženo pitanje koje treba da se razmotri, kao i predlog kako će se obaviti pretres". Ovo se umnogome razlikuje od izveštaja o radu Vlade. Mnogi su govorili da je to slično. Ovo je drastično različito i formalno i materijalno-pravno nema nikakve sličnosti sa izveštajem o radu Vlade. "Potpisnici interpelacije posebno navode ovlašćenog predstavnika. Ako to ne učine, smatraće se da je ovlašćeni predstavnik prvi potpisani narodni poslanik". To je nešto što smo već imali u praksi i u delovanju Narodne skupštine Republike Srbije u prethodnom periodu. "Vlada razmatra interpelaciju i dostavlja predsedniku Narodne skupštine svoj stav najkasnije u roku od 10 dana od prijema interpelacije". Smatramo da je to razuman i prihvatljiv rok, da je to normalno vreme u kojem Vlada može da pruži odgovor. "Predsednik Narodne skupštine odmah po prijemu dostavlja stav Vlade narodnim poslanicima". Razradili smo ceo mehanizam interpelacije, način na koji bi trebalo da funkcioniše i da se čitav mehanizam sprovede u delo. "Interpelacija se stavlja na dnevni red sednice Narodne skupštine, koja se mora održati u roku od 15 dana od dana dobijanja stava Vlade povodom interpelacije". "Ako Vlada ne dostavi stav povodom interpelacije u predviđenom roku, interpelacija se stavlja na red prve naredne sednice Narodne skupštine u redovnom zasedanju po isteku tog roka". Zbog čega je pitanje interpelacije ovoliko važno? Govorim nešto što nije u samom aktu. Suština je u tome da mi smatramo da u ovo vreme - kada postoji ogroman broj veoma značajnih pitanja, ključnih pitanja za opstanak naše države, za opstanak naše nacije, pitanja bezbednosti i sugurnosti naših ljudi na jugu Srbije, ali i terotirijalna pitanja na jugu Srbije, naročito u Preševu, Medveđi i Bujanovcu, svim problemima na Kosovu i Metohiji, o sve većim nedaćama naših naroda na severu Srbije ili Vojvodine, kako to neki vole da kažu, dakle o svim tim pitanjima, a da ne govorim o ključnim ekonomskim i socijalnim pitanjima, o svim nedaćama sa kojima se danas suočavamo - mogućno je da ova skupština na najbolji način funkcioniše preko instituta interpelacije. Već 10 godina postoji neka vrsta opšteg prećutnog konsenzusa između različitih političkih struktura i različitih političkih stranaka, da bi institut interpelacije trebalo uvesti u naš poslovnik, pre svega kada se radi o odnosu Narodne skupštine Republike Srbije i Vlade Republike Srbije. Mi smo, naravno, naveli još niz tehničkih činjenica koje moraju biti uzete u obzir i koje se moraju poštovati ako želimo.....
Vreme, gospodine poslaniče.
Brzo ću završiti. Dakle, to mora biti uzeto u obzir jer bez toga interpelaciju ne bi bilo moguće sprovesti. Smatram da je važno da vam pročitam još jedan stav. Ako je od strane predlagača predložena saglasnost o prelasku na narednu tačku dnevnog reda, bez usvajanja zaključaka, a predstavnik Vlade pristane na to, to je nešto što bi bilo veoma značajno, posebno u uslovima u kojima radimo. Ono što je, takođe, značajno da bi se izbegla mogućnost - kako vi kažete - opstrukcije ili težeg vida opstrukcije Narodne skupštine, što je takođe predloženo u tekstu interpelacije, to je da se interpelacija povodom istog pitanja ne može ponovo podneti tokom istog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije. Čini mi se da su na taj način i Vlada i Skupština dovoljno zaštićene od eventualne zloupotrebe. Siguran sam da u Narodnoj skupštini sede odgovorni poslanici koji to nikada ne bi učinili, ni u kom slučaju. Ukoliko predlagač odluke zaista želi da Vladu učini odgovornom i nezavisnom od stavova Narodne skupštine Republike Srbije, što na žalost u dosadašnjoj raspravi prema odbijanju amandmana koje su predložili poslanici Srpske radikalne stranke nije bio slučaj, jer smo videli da se želi po svaku cenu da predstavnici Vlade i počinju i završavaju rasprave, da oni daju konačni sud, da oni budu ti koji će diskvalifikovati opozicione poslanike, kao što smo imali prilike da vidimo jednom prilikom kad je bio prekršen Poslovnik, mislim baš na prethodnoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije, mislim da je ovo najbolji način, nema boljeg načina u pravnoj teoriji i pravno-političkoj praksi .... [[Žagor.]] Završavam za 30 sekundi. Mislio sam da ćete želeti da čujete nešto, pošto vidim da ne radite ništa ceo dan. Jesam umoran, ali ja jesam nešto radio, a vi nemate od čega da budete umorni. Bez obzira na to, vičete i dobacujete s mesta toliko nepristojno da nema nikakvog smisla. Ako mislite da ćete me time ućutkati, nećete. Na vašu sreću, da biste mogli, i pored ovolikog nerada da mirno odete kućama, ja ću upravo završiti i reći da je to najbolji način na koji narodni poslanici utiču na rad Vlade. Ne postoji drugi, ne postoji bolji način u pravno-političkoj praksi, u uporednojpravno-političkoj praksi. Čini mi se da ako odbijete i ovaj amandan i ovo što smo predložili, a mislim da je postojalo neko načelno saglasje između različitih poslaničkih grupa, svima će biti jasno, da smo, nažalost, bili u pravu kad smo na početku današnje rasprave konstatovali da je jedini cilj usvajanja novog poslovnika da se što žešćim i što restriktivnijim merama smanji i uskrati mogućnost opozicionim poslanicima da deluju u Skupštini. Hvala vam.
Ima reč gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na ovaj tekst amandmana, na ovaj opis interpelacije zaista ne može ni jedna reč primedbe da se uputi. Svojevremeno smo skoro svi mi, tada pripadnici opozicionih stranaka, učestvovali u izradi ovog teksta. Ja ga imam u izvornom obliku. To je taj tekst i mislim da nijedna reč niti je suvišna, niti nedostaje. A, sada na vašu savest, koliko su se vaše ličnosti promenile od 5. oktobra do danas, da li ste vi oni isti ljudi koji su se zalagali za interpelaciju u vreme kada je neko drugi bio na vlasti. Pošto je kraj, svi smo veoma umorni, samo želim da čestitam poslanicima SRS. Stavili ste ih danas na veoma težak ispit, da samo u roku od dva sata pročitaju Predlog odluke koji ima više od 40 članova, da na njih pripreme amandmane, stignu da ih otkucaju, predaju u službe Narodne skupštine, pripreme se za diskusiju o amandmanima i provedu više od 15 sati u sali Narodne skupštine Republike Srbije. Po današnjem danu cenite kako ćemo i ubuduće da radimo mi, srpski radikali, u ovoj skupštini. Možda vam se to neće svideti, možda će vas to mnogo nervirati, ali mi drugačije niti možemo, niti hoćemo [[aplauz]]
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv116, uzdržanih 7, nisu glasala četiri, ukupno prisutno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Đura Lazić. Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije. Pošto se Zakonodavni odbor nije izjasnio o ovom amandmanu, molim izvestioca Zakonodavnog odbora da se izjasni. Izvestilac Zakonodavnog odbora ne prihvata ovaj amandman. Da li predlagač prihvata ovaj amandman? (Ne.)
Nadam se da ćete imati strpljenja, pošto je ovo poslednji amandman na današnji predlog izmena i dopuna Poslovnika. Čitava današnja rasprava je pokazala da je Predlog o izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine izuzetno restriktivan i da sužava prava narodnih poslanika da rade posao za koji su ovde izabrani. Ja sam očekivao da će većina u ovom parlamentu, koja sebe naziva demokratskom, uvažiti amandmane poslanika Vučića i gospodina Nikolića, s obzirom na činjenicu da je dosta bilo reči o potrebi uvođenja interpelacije prilikom usvajanja Poslovnika koji je još na snazi. Međutim, pošto taj predlog nije prihvaćen, mislim da bi trebalo da sačuvamo dostojanstvo poslanika u ovom parlamentu i da odbranimo njihovo pravo i omogućimo da oni sprovode i svoju obavezu kao parlament, kada je u pitanju kontrola funkcionisanja Vlade. Moj amandman je vrlo kratak i glasi: u stavu 3. posle izraza "na predlog pojedinog odbora", dodaje se izraz "odnosno poslaničke grupe", a u nastavku tekst ostaje nepromenjen. Dakle, ne radi se ovde o inicijativi 20 poslanika, ni 30, ni 50. Moja želja je bila da omogućimo svakoj poslaničkoj grupi da podnese zahtev za podnošenje izveštaja Vlade, jer samo bi na taj način mogli da utičemo na Vladu da u određenom periodu podnese izveštaj o onome šta radi, o rezultatima svoga rada, o problemima, o stanju u državi i tome slično. Činjenica je da živimo u jednom teškom vremenu. I, pred Vladom i parlamentom su vrlo ozbiljna pitanja, vrlo ozbiljni problemi. Svi ti problemi predstavljaju ozbiljan teret i Vladi i parlamentu. Na taj način mislim da bismo naterali Vladu da se primakne parlamentu, a ne da se otuđuje, kao što pokazuje nekoliko proteklih sednica. Zamolio bih vas da prihvatite ovaj amandman u cilju prave funkcije parlamenta kada je u pitanju odnos Vlade i parlamenta.
Predlažem da utvrdimo kvorum pre glasanja. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 47, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasalo 7, ukupno 182 narodna poslanika. Ovim smo doneli odluku i o poslednjem amandmanu. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Zaključujem jedinstven pretres i molim da utvrdimo kvorum pre izglasavanja Predloga odluke. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Zaključujem glasanje i konstatujem da je Narodna skupština usvojila, većinom glasova, Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. [[Aplauz.]]