Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 139 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Elena Papuga, dr Miljana Nikolić, Miroslav Markićević i dr Ivan Bauer. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i, izuzetno za petak, mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda određenog u zahtevu Vlade za održavanje vanrednog zasedanja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde, pozvala da sednici prisustvuju i Biljana Pavlović, državni sekretar u Ministarstvu pravde, Jovan Ćosić, šef Odseka u Ministarstvu pravde i Zlatko Petrović, viši savetnik u Ministarstvu pravde. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, koje je sazvano na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje Osmog vanrednog zasedanja u 2014. godini, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Osmo vanredno zasedanje Narodne skupštine u 2014. godini, određen je sledeći D n e v n ir e d: 1.Predlog zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa; 2.Predlog zakona o prometu nepokretnosti; 3.Predlog zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama; 4.Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenoj zaštiti; Narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa; Predlogu zakona o prometu nepokretnosti; Predlogu zakona o sudskim taksama; Da li narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutna 163 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tač. 1, 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, Predlogu zakona o prometu nepokretnosti i Predlogu zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama. Da li predstavnik predlagača Nikola Selaković, ministar pravde, želi reč? (Da) Izvolite, ministre.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da vam na početku ove objedinjene načelne rasprave ukratko predstavim najvažnija rešenja koja sadrži Predlog zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, Predlog zakona o prometu nepokretnosti i Predlog zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama, koje je predložila Vlada Republike Srbije, a pripremilo Ministarstvo pravde. Pre svega, istakao bih da je donošenje ova tri predloga zakona po hitnom postupku neophodno iz razloga uvođenja javno-beležničke delatnosti u pravni sistem Republike Srbije. Kao što je poznato, Zakon o javnom beležništvu donet je 2011. godine, a više puta je odlagan početak njegove primene iz razloga što nije bilo dovoljno kandidata koji su položili javno-beležnički ispit, pa samim tim nije ni bilo uslova da se zakon primeni. Poslednji put odlaganje primene Zakona o javnom beležništvu bilo je u proleće 2013. godine, kada je predviđeno da primena ovog zakona otpočne 1. septembra 2014. godine. Kao što znate, taj datum se približio. Velikim naporima Ministarstva pravde, naših stranih donatora koji su pružili veliku podršku, kao i javno-beležničkih komora drugih zemalja, imenovan je dovoljan broj javnih beležnika i stvoreni su drugi uslovi, kako bi Zakon o javnom beležništvu mogao da počne da se primenjuje u roku u kojem je predviđen poslednjom izmenom tog zakona. Kao što sam istakao u svom izlaganju u Narodnoj skupštini u maju mesecu ove godine, prilikom predstavljanja Zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku, da je za potpunu primenu Zakona o javnom beležništvu potrebno izmeniti i druge zakone koji su u vezi sa delatnošću javnih beležnika. Na današnjoj raspravi u Narodnoj skupštini upravo će se razmatrati predlozi tih zakona. Na samom početku, pre ulaska u obrazlaganje svakog od predloga zakona pojedinačno, želim da naglasim da je u najpretežnijem procentu reč o upodobljavanju ovih zakona onim normama koje je propisao Zakon o javnom beležništvu. U nekim delovima izmene Zakona su terminološke, u nekima se upodobljavaju upravo delatnosti javnog beležnika. Suštinski, ono što se predviđa ovim zakonom, predviđeno je Zakonom o javnom beležništvu. Na početku ću predstaviti Predlog zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Podsećam da je važeći Zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa donet sada već daleke 1993. godine, dakle, na osnovu ranije važećeg Ustava Srbije, i da su se u međuvremenu promenile mnoge, kako društvene tako i ekonomske okolnosti. Pored potrebe da se ovaj zakon usaglasi sa Zakonom o javnom beležništvu, postoji i dodatna potreba da se ovaj zakon usaglasi i sa važećim Ustavom Republike Srbije. Kada je u pitanju usaglašavanje sa Zakonom o javnom beležništvu, tim zakonom, između ostalog, predviđeno je da je javni beležnik ovlašćen da obavlja i poslove sastavljanja, overavanja i izdavanja javnih isprava o pravnim poslovima, izjavama i činjenicama na kojima se zasnivaju određena prava, kao i da overava privatne isprave. Upravo ova činjenica predstavlja najvažniju novinu u odnosu na važeći Zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, s obzirom da se odnosi na stvarnu nadležnost za obavljanje ovih poslova. To je jasno istaknuto već u članu 1. Predloga zakona kojim je propisano da je za overavanje potpisa, rukopisa i prepisa nadležan javni beležnik, umesto važećeg rešenja prema kome su za overavanje nadležni osnovni sudovi ili organi lokalne samouprave koji to obavljaju kao poverene poslove. Kako je jedan od najvažnijih poslova javnih beležnika upravo overavanje potpisa, rukopisa ili prepisa, na ovaj način će se doprineti rasterećenju sudova od poslova koji ne predstavljaju suđenje, a da se pri tom ne narušava pravna sigurnost, budući da su javni beležnici visokostručna pravna profesija. Predlogom zakona je predviđen i izuzetak koji se sastoji u tome što je predviđeno da prepis javne isprave može overiti i njen izdavalac. Dva su razloga za ovaj izuzetak. Prvi je taj što ako neko može da izda ispravu, logično je svakako da može da overi prepis iste te isprave, dok je drugi razlog taj što overavanje prepisa od strane izdavaoca učesnicima u prometu donosi uštedu i u novcu i u vremenu, jer ne moraju da idu kod javnog beležnika. Kada je u pitanju mesna nadležnost za overavanje potpisa, rukopisa i prepisa, predviđeno je da ove poslove može obavljati bilo koji javni beležnik, bez obzira na vrstu isprava koje se overavaju, izuzev ako posebnim zakonom nije određeno da pojedine isprave mogu overavati samo javni beležnici sa određene teritorije. Poslovi overavanja obavljaju se u javno-beležničkoj kancelariji, pri čemu su Predlogom zakona propisani slučajevi kada se ovi poslovi mogu obavljati van službenih prostorija javnih beležnika, kao i pravne posledice, povrede principa teritorijalnosti. Kada je u pitanju postupak overavanja potpisa, Predlogom zakona precizno je propisana sadržina klauzule o overavanju potpisa, način sastavljanja te klauzule na ispravi, kao i stavljanja klauzule u slučaju kada se podneta isprava sastoji od više listova. Isto tako, precizno je uređen i postupak za utvrđivanje identiteta lica čiji se potpis overava. U postupku overavanja potpisa postoji ograničena dužnost javnog beležnika da vrši poslove preventivne pravne zaštite. Za razliku od sastavljanja javno-beležničkog zapisa koji je po svojoj celokupnoj sadržini javna isprava, kod overavanja potpisa svojstvo javne isprave ima samo klauzula o overavanju, a ostatak dokumenta ima prirodu privatne isprave. Iz tog razloga, prilikom overavanja potpisa, dužnost javnog beležnika jeste da pruži preventivnu pravnu zaštitu, ali i u velikom broju preventivna pravna zaštita je ograničena. Ovakvo rešenje postoji i u dosadašnjem zakonu, ali i u velikom broju stranih pravnih sistema gde je predviđeno pravilo da javni beležnik prilikom overe potpisa treba da se upozna sa sadržinom isprave samo u onoj meri koja je potrebna da bi popunio upisnik o overama. Na primer, nemački zakon o potvrđivanju isprava propisuje da notar treba da ispituje ispravu samo u onoj meri koja je neophodna da bi se utvrdilo da li postoji osnov da odbije službenu radnju. Na taj način nemačko pravo uvodi ograničenu dužnost preventivne zaštite. Iako postoje i drugačija uporedna pravna rešenja, u ovom predlogu zakona predloženo je rešenje kao u nemačkom zakonu. To konkretno znači da javni beležnik treba da se upozna sa sadržinom isprave u onoj meri u kojoj je to potrebno radipopunjavanja upisnika o overama i potvrdama i da odbije overavanje potpisa ako pri takvom izvršenom predmetu stekne saznanja da postoji razlog za njegovo izuzeće, da podneta isprava sadrži pravni posao čije je zaključenje zabranjeno imperativnim propisima, odnosnoda isprava sadrži pravni posao za koji je kao obavezna propisana posebna forma. Kao i da se overavanjem potpisa potpomaže ostvarivanje nedozvoljenih i nepoštenih ciljeva. Drugim rečima, javni beležnik prilikom overe potpisa ne mora da ispituje ispravu sa onom pažnjom i onako detaljno kako to čini prilikom sačinjavanja javno-beležničkog zapisnika. Zakonsku novinu predstavlja i pitanje overavanja blanko potpisa. Dok neki pravni sistemi takvu mogućnost ne predviđaju, drugi pravni sistemi dozvoljavaju najširu mogućnost overe blanko potpisa. Takav primer je prisutan i u nemačkom pravu, gde je overa blanko potpisa dozvoljena i onda kada stranka kod notara donese prazan papir, s tim što se u klauzuli o overavanju napominje da je reč o blanko potpisu. Načelan stav u ovom predlogu zakona je da srpsko pravo treba da zabrani overavanje potpisa na ispravi čiji pojedini delovi nisu upotpunjeni. Međutim, od ovog pravila postoji izuzetak. Naime, javni beležnik može da overi potpis na ispravi čiji pojedini delovi nisu popunjeni, ako podnosilac isprave može da pruži okvirne podatke o tome kako bi ti delovi mogli da budu ispisani i ako dokaže dapostoje važni razlozi za overavanje potpisa pre nego što se isprava u celosti popuni, a što je javni beležnik dužan da naznači u klauzuli o overavanju potpisa. Kada je reč o pitanju dela zakona koji uređuje postupak za overavanje rukopisa, treba napomenuti da overavanjem rukopisa javni beležnik potvrđuje da je podnosilac isprave čiji je identitet prethodno utvrdio u njegovom prisustvu svojeručno napisao podnetu ispravu, odnosno da je podnetu ispravu ranije svojeručno napisao. U delu predloga zakona kojim je uređen postupak za overavanje prepisa i kopija, pre svega je propisana sadržina klauzule o overavanju prepisa. Overavanjem prepisa javni beležnik potvrđuje da je prepis određene isprave podudaran sa izvornikom, jer javni beležnik je ovlašćen da overi prepis ako poznaje jezik na kome je isprava napisana i ako mu stranka podnese prepis i prepisanu ispravu. Pre nego što sastavi klauzulu na ispravu javni beležnik mora da uporedi prepis sa prepisanom ispravom. Pored toga, javni beležnik može da overi prepis jednog dela isprave ili izvod iz neke isprave samo ako je prepis tako sačinjen da je iz njega jasno vidljivo koji delovi izvornika su ostali neprepisani. Takođe, uređeno je i overavanje izvoda iz javnih trgovačkih i poslovnih knjiga kojim javni beležnik potvrđuje da se podneti izvod u potpunosti slaže sa odgovarajućim delom iz izvorne knjige, zatim način overavanja kopija odštampanog primera elektronskog dokumenta, kao i način overavanja isprava namenjenih za upotrebu u inostranstvu. U pogledu overavanja isprava namenjenih za upotrebu u inostranstvu za razliku od nadležnosti za druge overe propisana je isključiva nadležnost osnovnog suda budući da je takvo rešenje sadržano u zakonu o legalizaciji isprava u međunarodnom prometu. Posebno bih istakao i prelazna rešenja iz Predloga zakona. S obzirom da javni beležnici treba da otpočnu sa radom 1. septembra 2014. godine, predviđeno je da u narednom periodu od šest meseci, pored javnih beležnika, poslove overavanja i dalje obavljaju osnovni sudovi i opštinska uprava kako bi se izbegli mogući problemi koji bi nastali kao posledica prelaska na novu nadležnost za obavljanje ovih poslova. Pored toga, budući da postoji mogućnost da u određenim opštinama u dužem vremenskom periodu ne budu imenovani javni beležnici, prelaznim odredbama je predviđeno da u tim opštinama poslove overavanja obavljaju osnovni sudovi, odnosno opštinske uprave sve do imenovanja javnih beležnika. Na kraju, istakao bih da je predviđeno da ovaj zakon, kao i ostala dva zakonska predloga, stupi na snagu i počne da se primenjuje od 1. septembra 2014. godine, budući da je isti dan određeni za početak potpune primene zakona o javnom beležništvu. Predstavio bih i osnovna rešenja koja sadrži Predlog zakona o prometu nepokretnosti. Važeći Zakon o prometu nepokretnosti iz 1998. godine, takođe je donet na osnovu ranije važećeg Ustava Srbije, koji je kao ravnopravne oblike svojine prepoznavao privatnu, državnu i društvenu svojinu, imajući u vidu da je 2006. godine donet novi Ustav Republike Srbije koji predviđa pretvaranje društvene svojine u privatnu svojinu, kao i postojanje javne svojine koja pored državne svojine podrazumeva i svojinu autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave, a na osnovu koga je donet Zakon o javnoj svojini. Neophodno je izvršiti usklađivanje zakona koji uređuje promet nepokretnosti sa navedenim pravnim aktima. Pored toga, Zakonom o javnom beležništvu predviđeno je, između ostalog, da se ugovori o raspolaganju nepokretnostima sačinjavaju u obliku javno-beležničkog zapisa, kao i da su za ove poslove isključivo nadležni javni beležnici, pa je takođe neophodno izvršiti međusobno usklađivanje zakona o prometu nepokretnosti sa zakonom o javnom beležništvu. S obzirom da je zbog navedenom usklađivanja bilo neophodno izvršiti intervenciju u više od polovine odredaba u važećem zakonu o prometu nepokretnosti u skladu sa jedinstvenim metodološkim pravilima za izradu propisa neophodno je bilo da se predloži novi zakon koji uređuje promet nepokretnosti.U osnovnim odredbama zakona odnosno predloga zakona propisano je osnovno načelo da je promet nepokretnosti slobodan uz izuzetak da se posebnim zakonom mogu predvideti određena ograničenja. Ovakvo rešenje je usklađeno sa odredbom člana 88. Ustava RS, koji predviđa da se zakonom mogu ograničiti korišćenje i raspolaganje kada je u pitanju zemljište. Predlogom zakona definisan je pojam nepokretnosti i pojam prometa nepokretnosti koji podrazumeva prenos prava svojine. Najvažnija novina sadržana u predlogu zakona, a koja je i glavni razlog za njegovo predlaganje odnosi se na formu pravnog posla kojim se vrši promet nepokretnosti. Kao što vam je poznato zakonom o javnom beležništvu predviđeno je da se ugovori o raspolaganju nepokretnostima sačinjavaju isključivo u obliku javno-beležničkog zapisa. To znači da seprestaje sa dosadašnjom praksom sadržanom u postojećem zakonu da ugovore o prometu nepokretnosti sačinjavaju same stranke a da sud overom potpisa ugovornih strana samo potvrđuje da su ugovornici potpisali taj ugovor. Pri tome uopšte ne ulazeći u sadržinu samog ugovora. Rešenje sadržano u Predlogu zakona da se ugovori o prometu nepokretnosti sačinjavaju u obliku javno-beležničkog zapisa ide za tim da se postigne veća pravna sigurnost budući da te ugovore sačinjavaju nosioci specijalizovane pravosudne profesije za sastavljanje takvih akata, odnosno javni beležnici. Na ovaj način će se izbeći eventualne sporne situacije koje mogu nastati u slučaju kada same ugovorne strane sastavljaju ugovor, a koje bi mogle da rezultiraju u vođenju sudskih postupaka kako bi se protumačile sporne odredbe tako sastavljenog ugovora. Pored toga, javni beležnik je dužan, kako u skladu sa zakonom o javnom beležništvu, tako i sa javno-beležničkim poslovnikom, da u postupku sačinjavanja javno-beležničkog zapisa uzme u obzir interese obe ugovorne strane kao i da ih upozori na eventualne manjkavosti njihovih predloga. Kao dodatni kvalitet ovakvog rešenja treba istaći i da je prema zakonu o javnom beležništvu javni beležnik profesionalno i materijalno odgovoran ako se pojave određeni nedostaci u javno-beležničkom zapisu koji je sam sačinio. Kao i važećim zakonom. Predlogom zakona uređuje se način ostvarivanja prava preče kupovine. Kada je u pitanju promet nepokretnosti, takođe propisan je i način ostvarivanja pravne zaštite prava preče kupovine koja se ostvaruje podnošenjem tužbe kod nadležnog suda u slučaju prodaje nepokretnosti koja nije prethodno ponuđena na prodaju imaocu prava preče kupovine, odnosno ako je nepokretnost prodata pod uslovima povoljnijim nego što je ponuđeno imaocu prava preče kupovine. Predmetnom tužbom imalac prava preče kupovine, kome je povređeno to pravo, može zahtevati da se ugovor o prometu nepokretnosti oglasi bez dejstva prema njemu. U posebnim odredbama Predloga zakona propisana je ništavnost ugovora o prometu nepokretnosti ako je zaključen pod pritiskom, ili usled nasilja. Takođe, odredbama ove glave predloga zakona uređena su pitanja koja se odnose na otuđenje nepokretnosti u javnoj svojini, sticanje nepokretnosti u korist Republike Srbije u slučaju kada se vlasnik nepokretnosti jednostranom izjavom volje odrekne prava svojine, a pored toga uvodi se i obaveza za javnog beležnika da javnobeležnički zapis, kojim se otuđuje nepokretnost iz javne svojine, obavezno dostavi nadležnom pravobraniocu koji može da podnosi pravna sredstva u cilju zaštite prava svojine. Prelaznom odredbom Predloga zakona uređuje se pravna situacija koja je posledica mogućnosti predviđenih u Zakonu o javnom beležništvu da se taj zakon primenjuje iako nisu u svim opštinama imenovani javni beležnici. Imajući u vidu da Predlog zakona predviđa isključivu mesnu nadležnost za sačinjavanje javnobeležničkog zapisa, o ugovoru o prometu nepokretnosti prema službenom području javnog beležnika na kojoj se nepokretnost nalazi, neophodno je da se za područja gde nisu imenovani javni beležnici predvidi da te poslove obavljaju sudovi do imenovanja javnih beležnika, kako bi se sprečilo nastajanje povećanih troškova za građane i pravna lica koji su učesnici u pravnom prometu u vezi sa nepokretnostima. Na kraju, dozvolite mi da vas upoznam sa Predlogom zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama. Zakonom o javnom beležništvu predviđeno je da određeni pravni poslovi moraju biti zaključeni u obliku javnobeležničkog zapisa za čije sačinjavanje su nadležni javni beležnici. Međutim, imajući u vidu da prema Zakonu o javnom beležništvu za početak primene tog zakona nije neophodno da se imenuju javni beležnici u svim opštinama u Republici Srbiji, kao prelazno rešenje predviđeno je da u opštinama za koje nisu imenovani javni beležnici poslove za koje su oni isključivo nadležni obavljaju osnovni sudovi. Budući da poslovi sačinjavanja javnobeležničkih zapisa predstavljaju novinu u našem pravnom sistemu, neophodno je da se odredi sudska taksa za obavljanje tih poslova od strane osnovnih sudova koji će ih obavljati do imenovanja svih javnih beležnika. Iz tih razloga, dopunjuje se taksena tarifa Zakona o sudskim taksama tako što se uvodi novi tarifni broj 13a, kojim se određuje visina sudske takse za sačinjavanje pravnih poslova u obliku javnobeležničkih zapisa. Kao osnov za određivanje visine sudske takse za sačinjavanje pravnih poslova u obliku javnobeležničkog zapisa merodavna je vrednost imovine koja je predmet pravnog posla. Pored toga, predviđeno je i umanjenje sudske takse kada je u pitanju ugovor o poklonu između roditelja i deteta, a takođe i uvećanje sudske takse u slučaju da se javnobeležnički zapis sačinjava za veći broj stranaka. Za sačinjavanje predugovora, odnosno dopunu ili raskid postojećeg ugovora sačinjenog u obliku javnobeležničkog zapisa, plaća se polovina predviđene takse. Kao što sam rekao i ovde, predviđeno je da Zakon stupi na snagu 1. septembra 2014. godine. Ovim bih završio svoje uvodno izlaganje. Zahvaljujem se narodnim poslanicima na pažnji i izražavam nadu da će nakon rasprave u načelu i pojedinostima predloženi zakoni biti usvojeni u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala, ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima dr Vesna Besarović, izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, kolege poslanici, uvezi Predloga zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa smatram da je donošenje ovog predloga zakona zaista veoma važno za delotvornu i efikasnu primenu javnobeležničke delatnosti koja treba za nekoliko dana da počne da se primenjuje, istina, kao što smo čuli i kao što znamo, sa velikim zakašnjenjem u Republici Srbiji. Ova tri zakona koja treba da stupe na snagu 1. septembra, koja prate Zakon o javnom beležništvu, će zapravo omogućiti efikasnu primenu samog Zakona o javnom beležništvu. Predlogom zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa uređuje se materija, zapravo tri materije - materija overe potpisa, overa rukopisa i overa prepisa od strane javnih beležnika, s tim što u onim opštinama u kojima nisu izabrani javni beležnici tu će delatnost i dalje obavljati sudovi, odnosno imaćemo do 1. marta dualitet kako bi se uveli u rad javni beležnici. Prema Zakonu o javnom beležništvu predviđeno je da javni beležnik, pored ostalih poslova, obavlja i poslove overe izjava i privatnih isprava. Dosadašnja nadležnost za obavljanje ovih poslova bila je deo nadležnosti osnovnih sudova i opštinskih uprava, a od stupanja na snagu ovog zakona ova nadležnost prelazi na javne beležnike. Overavanje potpisa, prepisa i rukopisa može vršiti bilo koji javni beležnik, izuzev ako posebnim zakonom nije određeno da se pojedine isprave mogu overavati kod određenih beležnika, odnosno beležnika na određenoj teritoriji. Po pravilu, poslovi se obavljaju u javnobeležničkoj prostoriji, ali izuzetno oni se mogu overavati i van njih. U vezi sa ovim, ja imam jedan profesionalni komentar. Naime, ako je potpis, rukopis ili prepis bez opravdanog razloga overen izvan javnobeležničke kancelarije, što predviđa član 4. predloga zakona, to nije razlog, kaže se u predlogu zakona, za nepunovažnost overe, niti klauzuli o overavanju oduzima svojstvo javne isprave. Da li to onda znači da su javni beležnici slobodni da overavaju izvan svojih kancelarija, po svom diskrecionom ovlašćenju, da li se time ne dovodi u pitanje pravna sigurnost i stvara proizvoljnost u ocenjivanju opravdanih razloga? Moj bi predlog bio da se razmisli o dopuni ili preformulaciji tog dela člana 4. U članu 11. normirana je ograničena dužnost javnih beležnika da vrši poslove tzv. „preventivne pravne zaštite“ u postupku overavanja potpisa, pri čemu kod overavanja potpisa svojstvo javne isprave ima samo klauzula o overavanju, znamo da sam dokument zadržava karakter privatne isprave. Prihvatajući nemački sistem u potvrđivanju isprava, javni beležnik treba da se upozna sa sadržinom isprave. Mi bi smo to rekli „prima facie“, znači „na prvi pogled“, u onoj meri u kojoj je to potrebno radi popunjavanja upisnika overama, tj. on nije odgovoran za sadržinu i za tačnost podnete isprave, niti je dužan da utvrđuje da li podnosilac ima pravo da potpiše podnetu ispravu. U zakonu su navedeni slučajevi kada javni beležnik ima pravo da odbije overavanje potpisa. U svakom slučaju, on ne mora da ispituje ispravu sa onom pažnjom kako to čini prilikom sačinjavanja javnobeležničkog zapisa. Da li bi trebalo da se, na primer, to je takođe jedna sugestija za član 11, da se to odbijanje overavanja potpisa od strane javnog beležnika zato što je pregledom „prima facie“ utvrdio da ta isprava ima neke nedostatke, da se ta ocena javnog beležnika konstatuje na ispravi koju je podnosilac podneo ili da se konstatuje u spisima koje ima javni beležnik? Meni se to čini sa stanovišta pravne sigurnosti da bi bilo dobro, jer onda podnosilac može sa tom ispravom da se pojavi kod drugog javnog beležnika koji će možda biti tolerantniji, imati drugačije kriterijume i prihvatiti da overi tu ispravu. Sledeća stvar je član 27. Overavanje odštampanog primerka elektronskog elementa čini mi se takođe jednom veoma važnom stvari danas u eri elektronskih komunikacija. Tu imamo situaciju da javni beležnik potvrđuje da je odštampani primerak podudaran sa izvornim dokumentom, izvornikom u elektronskoj formi pod uslovom da je štampanje tog primerka obaljeno pod nadzorom javnog beležnika. Član predviđa da pre nego što overi štampani primerak javni beležnik mora da ispita da li je upotrebljen kvalifikovani elektronski potpis. Iz toga ja izvlačim zaključak da kod onih dokumenata, mejlova, prepiske između stranaka gde nema elektronskih potpisa, da li to znači da se takvi dokumenti ne mogu overiti od strane javnog beležnika, tj. da li to znači da se nepotpisani elektronski dokumenti, naprimer prepiska, ne mogu biti predmet overe od strane javnog beležnika? Zakonom je predviđen i jedan izuzetak u pogledu overe javne isprave. Predviđeno je da prepis javne isprave može overiti njen izdavalac. Potpuno se slažem sa gospodinom ministrom. To je i ranije bila dilema da li se to može dopustiti. To jeste sa stanovništva pragmatičnosti dobro rešenje. To je rešenje koje možda trpi neku kritiku sa stanovišta pravne sigurnosti, ali mislim da razlozi pragmatičnosti su jači, da oni prevaliraju. Međutim, ja bih onda, polazeći od toga da izdavalac javne isprave ima moralni kapacitet da izvrši prepis, valjani prepis takve isprave, predvidela da on mora da poseduje i tehnička sredstva koja su potrebna za overavanje takve isprave, jer overavanje isprave pretpostavlja i posedovanje nekih tehničkih sredstava. Prema tome, da bi on mogao da izvrši tu delatnost, on mora da zna kako se vrši ta overa, da ima odgovarajući pečat, da ima odgovarajuću knjigu itd. Što se tiče drugog zakona, Zakona o prometu nepokretnosti, kao što smo već imali prilike da vidimo i da čujemo, najveća novina ovog zakona odnosi se na formu prenosa prava svojine na nepokretnostima, bez obzira da li je reč o naknadi ili bez naknade i takođe na prenos prava korišćenja kada je reč o nepokretnosti u javnoj svojini. Po uskoro važećem zakonu od 1. septembra, ugovor o prometu nepokretnosti moraće da se zaključi u obliku javno-beležničkog zapisa. To više neće biti mogućnost, to je sada obaveza. Za zaključenje toga ugovora biće nadležan javni beležnik na čijem se području nalazi nepokretnost koja je predmet ugovora. U suprotnom, takvi ugovori neće proizvoditi pravno dejstvo. Meni se čini zaista da je to jedno dobro rešenje koje je potvrdila praksa ne samo u regionu, ne samo u EU, nego može se reći danas u većini zemalja u svetu. Prednost ovog rešenja je u tome što se zaista povećava mera pravne sigurnosti, što javni beležnik nije advokat koji štiti jedne strane, već je neutralan. On štiti interese obe strane. On je predstavnik države, on je javni službenik na neki način i on obezbeđuje veći stepen pravne sigurnosti i profesionalnosti. Ono što je veoma važno, javni beležnik odgovara profesionalno i imovinski za eventualne pravne nedostatke zapisa koji je sačinio i kojim se vrši promet nepokretnosti. Bilo je kritike i biće kritike vezano za ovu promenu u prometu nepokretnosti, pre svega zato što će to smanjiti promet zaključivanja ugovora u advokatskim kancelarijama, u Agencijama za promet nepokretnosti itd. Kada kažem promet, mislim na smanjenje zarade. Međutim, zaista mislim da će se obezbediti daleko veći stepen pravne sigurnosti. Naročito mi se čini važno što će javni beležnik imati obavezu da taj zapis odmah dostavi sudu mesno nadležnom, odnosno sudu na čijoj se teritoriji nalazi nepokretnost koja je predmet prometa. On će takođe biti obavezan da to dostavi Upravi za javne prihode, odnosno poreskim organima, na osnovu čega će poreski organ moći odmah da dostavi rešenje o plaćanju poreza na promet nepokretnosti. Treće, ako je predmet nepokretnosti javna svojina biće obavešten pravobranilac koji će kao zaštitnik javnih dobara imati tačnu evidenciju i mogućnost kontrole promet javne svojine. Treći zakon je zakon o dopunama Zakona o sudskim taksama. Naime, Zakonom o javnom beležništvu predviđeno je da se određeni pravni poslovi zaključuju u obliku javno-beležničkog zapisa i njih sastavljaju javni beležnici. Međutim, kao što smo upoznati, negde oko 100 je izbrano, odnosno postavljeno javnih beležnika. To znači da oni ne mogu da prihvate celokupnu delatnost koju su do sada obavljali osnovni sudovi. Prema tome, osnovni sudovi će nastaviti da obavljaju svoju delatnost pre svega na onim područjima gde nisu izabrani javni beležnici. Da bi ta delatnost mogla da bude adekvatno honorisana, moraju se odrediti sudske takse za obavljanje takvih poslova osnovnih sudova. Osnov za određivanje visine sudske takse je vrednost imovine u konkretnom predmetu. Prema tome, s obzirom da se Zakon o javnom beležništvu počinje primenjivati 1. septembra, neophodno je da ovaj zakon stupi na snagu takođe 1. septembra kako bi sudovi koji obavljaju javno-beležničke poslove kao poverene poslove mogli da naplaćuju određene takse. U vezi sa tim ja ima jedno pitanje koje nije baš direktno vezano, a odnosi se na tarife na javno-beležničke usluge. Koliko je meni poznato, te tarife nisu još objavljene. Interesantno je pitanje da li će oni odgovarati visini sudskih taksi koje su predložene u Predlogu ovog zakona ili će kriteriju za određivanje usluga koje pružaju javni beležnici, zavisno od vrste usluga, biti drugačije i po kom kriterijumu? Naravno, to nije pitanje za vas, gospodine ministre, ali je prosto nešto što želim u sklopu ove teme da kažem. Ovim bih završila izlaganje. Na kraju želim da obavestim parlament, našu Skupštinu, da će SDPS podržati predloge sva tri zakona, odnosno zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, zakona o prometu nepokretnosti i zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Srđan Kružević. Izvolite.
Uvaženi ministre, uvažena predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, na samom početku želim da kažem da će poslanička grupa svakako podržati ova tri zakona. Ne bih se obazirao suviše na svaki zakon pojedinačno, ali ono što moramo da konstatujemo, da kažemo vezano za 1. septembar koji dolazi za koji dan i stupanje na snagu Zakona o javnom beležništvu, svakako je neophodno da se upodobe i usklade ovi zakoni koji danas stoje pred nama da bi posao notara mogao da počne da se odvija konačno i u Srbiji. Imajući u vidu da je to jedna praksa koja već 50 ili 60 godina u razvijenim evropskim zemljama funkcioniše, mogu da kažem da sam ponosan, kao i moja poslanička grupa, na upodobljavanje i usvajanje ovih zakona. Ono što evropski notari rade, a od 1. septembra verovatno i srpski notari, jesu ostavinske rasprave, overavanje ugovora, overavanje ugovora za registraciju preduzeća i svih onih stvari koje su do sada radili sudovi po opštinama i gradovima. Ono što je simptomatično u svemu tome jeste da smo mi prolazili kroz jedan period u kojem je svakako bilo zloupotreba svih ovih stvari. Prilikom te veće transparentnosti koju sada notari imaju, koju mogu da prikažu vezano za kupovine objekata, stanova koji su u prethodnim godinama, posebno pre 2010. godine pravili problem, a građani Srbije se svakako sećaju toga da su u više navrata prodavani isti stanovi, više kupaca koji su uzimali kredite, prodavali svoje nekretnine, pa u velikom broju slučajeva ostali na ulici. Taj jedan stan koji je prodat je jedan i može da se ustupi samo jednom kupcu. Siguran sam da će se ove stvari sprečiti i da će zakoni koje treba da usvojimo na ovoj sednici sprečiti takve stvari. Na primer, Predlog zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa i Predlog zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama trpe neke tehničke izmene, dok kod Predlog zakona o prometu nepokretnosti, koji sam iščitao dosta pažljivo, primetio sam, postoji još jedna dodatna sigurnost strankama koje sklapaju ugovore o kupovini nepokretnosti, a to je da se kod notara overavaju i predugovori. To znači da će se smanjiti broj parnica koje imamo u sudovima gde kupci uglavnom dokazuju da su platili neku kaparu prodavcu, a prodavac to u neretkim situacijama spori, tako da ćemo ipak ući u jednu situaciju da ljudi žive od svog rada, a ne od prevare. To je nešto što će Jedinstvena Srbija svakako podržati. U osnovi ovo rasterećenje sudova, koji su radili uglavnom ne sudske poslove, će svakako ovaj zakon doprineti tome, a mogućnost transparentnosti notara, koji će moći da izađu na teren i da utvrde o čemu se tačno radi, će svakako smanjiti veliki broj zloupotreba koji se dešavao do sada u ovim poslovima. Još jednom da ponovim, Jedinstvena Srbija će svakako dati podršku ovim zakonima i u danu za glasanje ćemo glasati za ova tri zakona.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala, predsednice. Uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje nesumnjivo podržati predloge zakona o kojima danas raspravljamo. Nakon uvodnog izlaganja od strane predlagača, konkretno ministra Selakovića, poslanička grupa SPS smatra da bi trebalo sa jednom posebnom analizom pristupiti opservaciji svega onoga o čemu danas raspravljamo, a pri čemu treba istaći da je poslanička grupa SPS, radi poboljšanja kvaliteta ovog zakona, podnela određeni broj amandmana, a za koje smatram, uvaženi ministre, da ćete imati određeno razumevanje i da ćete, shodno tome, neke od tih amandmana uvažiti, odnosno usvojiti. Kada već raspravljamo o ovom setu pravosudnih zakona, jer ih tako možemo nazvati, najpre ću poći od jednog zakona za koji smatram da ima poseban značaj, a to je Zakon o prometu nepokretnosti. Usvajanjem Zakona o prometu nepokretnosti, poslanička grupa SPS smatra da se ne postižu samo ciljevi koji su deklarativno navedeni u obrazloženju Predloga zakona, već se postižu i drugi ciljevi, a prevashodno jedan od ciljeva koji je nesumnjivo najznačajniji u svakoj pravnoj uređenoj državi, a to je pravna sigurnost građana kao učesnika u pravnim poslovima prometa nepokretnosti. Ispunjenjem ovog cilja Republika Srbija se približava EU, odnosno članstvu u zajednici evropskih država, jer se na taj način ispunjenjem ovog cilja postiže ono što odavno želimo, a to je da se kroz povećan stepen pravne sigurnosti privuku investitori i da investitori ne zaobilaze Republiku Srbiju, a naročito u situaciji kada je njihov dolazak u našoj državi nešto što je neophodno. Poslanička grupa SPS snažno podržava promene u predloženom Zakonu o prometu nepokretnosti, tim pre što se ovim zakonom konačno brišu arhaični i prevaziđeni pravni instituti. Konačno se definišu oblici, vidovi svojine. Konačno je iz zakonske regulative, ovim zakonom, izbrisana društvena svojina, koja je ne samo prevaziđena, već nepostojeći oblik svojine, pa na taj način dolazimo do usaglašavanja sa onim korpusom zakona koji regulišu ovu oblast, a tu pre svega mislim na Zakon o javnoj svojini, mislim na Ustav Republike Srbije, tu mislim i na neke druge zakone koji takođe regulišu ovu materiju. Međutim, treba istaći da je ovo samo početak, gospodine ministre, jednog zakonodavnog procesa koji treba nastaviti. Zašto? Zbog toga što oblici svojine ne mogu biti samo definisani ovim korpusom zakona, već se mora pristupiti i izmena ostalih zakonskih akata. Poznato je da je u proceduri izrada građanskog zakonika. Poznato je da taj zakonik definiše i pitanja koja su upravo predmet današnje rasprave u vidu raspravljanja, u pogledu Zakona o prometu nepokretnosti, a naročito se vezuje za ono što je krucijalno. To je da se privatna svojina afirmiše na najbolji mogući način, kako bi građani kroz prepoznavanje tog pravnog instituta i primenu pravnog instituta obezbedili svoju pravnu sigurnost, odnosno sigurnost svoje imovine. Bez obzira da li će se usvojiti građanski zakonik ili zakonik o javnoj svojini, zatim zakon o hipoteci, nesumnjivo je da je to korpus zakona koji je potreban i poslanička grupa SPS očekuje da će se taj korpus zakona uskoro naći u skupštinskoj proceduri. Takođe, poslanička grupa SPS podržava izmene i dopune ranijih sistemskih rešenja kroz ovaj zakon, a koji se vezuju za pravo preče kupovine. Ovde bih se na kratko zadržao na obrazloženju ovog pravnog instituta. Uveren sam da delimo mišljenje da se preciznijim definisanjem prava preče kupovine, daleko boljom zaštitom prava preče kupovine ostvaruje ono što je građani odavno žele. Zašto? Zato što su naši sudovi pretrpani tužbama, gde se upravo pojavljuju vidovi nezakonitosti kroz ugrožavanje prava preče kupovine, ništavost pravnih poslova koji su posledica ugrožavanja ili povrede prava preče kupovine. Čini mi se da je sada ovim zakonom to daleko jasnije i preciznije definisano. Ono što je poslanička grupa SPS podržala jeste upravo taj trend da se konačno sudovi oslobode velikog balasta sporova, koji proističu zbog povrede prava preče kupovine, gde će se poštovati načela suđenja u razumnom roku, gde ćemo izbeći da sudovi uzimaju u meritorno odlučivanje nešto što se može preduprediti, a preduprediće upravo javni beležnici, imajući u vidu da će biti i te kako u njihovoj nadležnosti ono što je osnovno, a to je sprečavanje korupcije, sprečavanje zloupotreba, upućivanje stranaka na određene povrede prava preče kupovine, kako u pogledu nezakonitog raspolaganja suvlasničkim delom, povrede prava imaoca prava preče kupovine ukoliko je nepokretnost prodata suprotno odredbama ovog zakona, kao i u svim drugim slučajevima koji su ovde propisani. Ono što, čini mi se, nije u uvodnom delu istaknuto, a možda bi bilo dobro da se posebno prokomentariše, jeste prenos prava svojine, da se prilikom prenosa prava svojine na nepokretnosti istovremeno prenosi pravo raspolaganja i sa zemljištem na kome se nepokretnost nalazi i to u obimu u kome to zemljište predstavlja zemljište za redovnu upotrebu objekta. To zemljište za redovnu upotrebu objekta reguliše se i drugim zakonima, a pre svega Zakonom o planiranju i izgradnji. Radi podsećanja treba istaći da je Zakon o planiranju i izgradnji jasno precizirao koji je to obim zemljišta koji, kao zemljište za redovnu upotrebu objekta, može biti prenet uz pravo svojine na nepokretnu imovinu, a to je upravo ono zemljište koje odgovara minimalnoj površini za formiranje jedne građevinske parcele. U zakonu je navedeno da se takva odredba primenjuje u slučaju ako ugovorom nije drugačije definisano. Naravno da se tu poštuje autonomija volja ugovornih strana i da ugovarači imaju pravo da definišu koji je to obim zemljišta koji se prenosi uz nepokretnost kao zemljište za redovne upotrebe. U svakom slučaju, tim pravom ugovarači ne mogu raspolagati većim pravom nego što ga sami imaju, odnosno ne mogu preneti na drugoga nešto sa čim ne mogu raspolagati. Sve ove kvalitativne promene Zakona o prometu nepokretnosti nesumnjivo ukazuju da dolazimo do jednog dobrog zakonskog rešenja. Međutim, gospodine ministre, želim da vam ukažem na dva problema koja sam istakao i na Odboru za pravosuđe i na Odboru za zakonodavstvo i ustavna pitanja, jer mi se čini da je potrebno da ih posebno analiziram. Naime, u prelaznim i završnim odredbama Zakona o prometu nepokretnosti definisano je da poslove javno -beležničke delatnosti nastavljaju da obavljaju sudovi i to u onim gradovima i opštinama gde javni beležnici nisu imenovani, i da će to sudovi činiti sve do imenovanja javnih beležnika u tim gradovima i tim opštinama. Ono na čemu poslanička grupa Socijalističke partije Srbije posebno insistira, jeste da se povede računa da li na taj način dolazimo u situaciju da povređujemo jednu od ustavnih, a samim tim i zakonskih nadležnosti sudova, a to je nezavisnost sudova, nezavisnost sudija i nespojivost sudijske funkcije sa bilo kojom drugom funkcijom. U konkretnom slučaju, nije sporno da li sudije imaju kvalifikacije, da li imaju stručne reference. Nesumnjivo je da ih imaju, nesumnjivo da ovaj posao sudije mogu jako kvalitetno da obave, ali se može dovesti u sumnju činjenica da javno- beležničke zapise overavaju sudije. Sudija overava nešto što je u isključivoj nadležnosti shodno odredbama Zakona o javnom beležništvu u nadležnosti javnog beležnika. U ovom slučaju, javno-beležnički zapis je pravni institut koji je precizno i jasno definisan odredbama Zakona o javnom beležništvu. Da li u toj situaciji, tzv. prenesena ovlašćenja, pri čemu nismo uspeli da izmenimo Zakon o uređenju sudova, nismo izmenili odredbe Zakona o sudijama, da li u toj situaciji ta prenesena ovlašćenja podrazumevaju istovremeno mogućnost suprotnog delovanja u odnosu upravo na odredbe ovih zakona koje sam pomenuo? Dakle, kao u odnosu na odredbe Zakona o uređenju sudova, tako i u odredbe Zakona o sudijama. Ukoliko potpisuje javno-beležnički zapis, sudija ga potpisuje kao sudija, a ne kao javni beležnik. Nisam siguran kako bi ustavotvorci posmatrali ovu pravnu situaciju. Na Odboru za pravosuđe i Odboru za zakonodavstvo smo imali polemiku u odnosu na ove činjenice, ali sam siguran da poslanička grupa SPS smatra da vi treba da imate u vidu ove krajnje dobronamerne sugestije, da ih ne doživljavate kao kritike, nego jednostavno da posmatramo to kroz prizmu nečega što možda može prouzrokovati posledicu. Šta ukoliko se odredbe ovog zakona podvedu pod inicijativu ustavnosti od strane Ustavnog suda i šta ukoliko se oglase neustavnim, a imamo ogroman broj overa koji će javni beležnici do tada ostvariti? Mislim da bi trebalo imati u vidu upravo ove dobronamerne sugestije, jer poslanička grupa SPS u tom pravcu je kroz amandmane ponudila i druga rešenja. U poslaničkoj grupi SPS smo svesni da je i Vlada RS i Ministarstvo pravde opterećeno jednim zaista velikim problemom, a to je da još uvek ne postoji dovoljan broj javnih beležnika koji su položili javno-beležnički ispit i koji su imenovani da bi mogli da obavljaju javno-beležničku funkciju. S toga pojedini gradovi i pojedine opštine uopšte nemaju javne beležnike jer se niko nije ni prijavio za polaganje javno-beležničkog ispita, kao što je recimo slučaj u mom gradu u Užicu. Ali, ono što bi moglo da bude rešenje, pa vas u tom smislu i molim da ga razmotrite, jeste da se ovi poslovi ne poveravaju sudijama i sudovima bez obzira što su sudovi i sudije u postupku edukacija kako bi se ovi poslovi mogli blagovremeno obaviti, već da se ovi poslovi poveravaju imenovanim javnim beležnicima susednih gradova i opština i to onim koji se nalaze na evidenciji javnih beležnika i koji ispunjavaju uslove za obavljanje javno-beležničke delatnosti shodno odredbama Zakona o javnom-beležništvu. Ukoliko pak nema takvih javnih beležnika u susednim gradovima i opštinama bilo bi logično da se takvi poslovi povere vršiocima dužnosti javnih beležnika ili javno-beležničkim zamenicima, za šta postoji nesumnjivo uporište u odredbama Zakona o javnom-beležništvu. Na kraju krajeva, upravo ove odredbe Zakona o javnom-beležništvu ukazuju da javni beležnik svoje poslove može da obavlja i van mesta, odnosno sedišta rada, van prostorija njegove javno-beležničke kancelarije i na taj način može se doći u situaciju da se barem po principu analogije izbegne situacija da se poveravanje poslova javno-beležničke delatnosti sudijama i sudovima podvede pod prizmu ustavnosti. Sledeći problem koji želim da afirmišem, a afirmisao sam ga na oba odbora, Odboru za pravosuđe i Odboru za zakonodavstvo i ustavna pitanja, vezuje se za odredbu člana 4. Zakona o prometu nepokretnosti koji ukazuje na tzv. isključivu nadležnost javnog beležnika za sastavljanje javno-beležničkog zapisa kada se radi o prometu nepokretnosti, odnosno sastavljanju ugovora koji će biti u formi javno-beležničkog zapisa. Struka je već do sada iznela svoj stav i advokatura i sudovi su stali na stranu da to ne treba da bude isključiva nadležnost javnih beležnika, da postoji tzv. solemnizacija ili pravni institut solemnizacije privatnih isprava, a da bi građanima bilo jasnije, to je potvrđivanje privatnih isprava i da postoje uporedno-pravna koja smo mogli i mi da primenimo u konkretnoj situaciji, kao što su rešenja koja su doneta u nekim sistemskim odredbama u Hrvatskoj, a naročito u Crnoj Gori, gde u članu 51a. Zakona o notarima CG, pročitaću ga, nedvosmisleno stoji – učesnici pravnog posla mogu privatnu ispravu o tom poslu da potvrde kod notara ukoliko je privatna isprava u saglasnosti sa odredbama ovog zakona o formi notarskog akta i sadržini notarskog zapisa. Notar će ispravu iz stava 1. ovog člana potvrditi bez sastavljanja posebnog notarskog zapisa na način što na ispravi unosi podatke koji su zakonom za to predviđeni, u kom slučaju potvrđena isprava ima svojstvo notarskog zapisa. Imamo situaciju da smo uporedno-pravno mogli i ovu jednu odredbu da sistematizujemo i na taj način relaksiramo i advokaturu, nadam se da će se predsednica Skupštine samnom potpuno saglasiti, i medijatore i pravne klinike i službe pravne pomoći, dakle sve one koji pravnu pomoć ukazuju. Zašto na ovo ukazujem? Zbog toga što postoji potpuna autonomija i ustavna sloboda svakog građanina da se za pravnu pomoć obrati bilo kome ko tu pravnu pomoć može kvalifikovano da mu pruži, a to znači da to mogu da budu i advokati i pravne klinike i javni beležnici i medijatori i službe pravne pomoći na nivou lokalnih samouprava. Ako je to tako, a jeste tako, onda dolazimo u situaciju da isključivom nadležnošću javnih beležnika u konkretnom slučaju uzurpiramo prava građana da ovu svoju slobodu kada je upitanju sastavljanje pravne isprave ne iskoriste. Zašto bi građanin morao da beži od advokata ili pravne klinike ako se na kvalifikovan način može sastaviti jedna privatna isprava i odlaziti u javno-beležničku kancelariju gde će mu to biti omogućeno, odnosno gde će taj pravni posao biti realizovan? U svakom slučaju dolazimo po malo i do sukoba sa odredbama Zakona o advokaturi. Bojim se da ćemo doći i do sukoba sa Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći, naročito tamo gde se pruža tzv. primarna besplatna pravna pomoć, gde bilo ko od navedenih subjekata može bilo kom građaninu RS da ovu pravnu pomoć pruži upravo na način kako sam objasnio, a to je sastavljanjem privatne isprave. Mislim da bi u tom pravcu mogli sagledati ovaj moj predlog kao nešto što bi moglo da bude dobro sistemsko rešenje. Na kraju, kada govorimo o ovim zakonskim rešenjima treba istaći da nije spor da se i Zakon o overi potpisa, prepisa i rukopisa na neki način upodobljava ka Zakonu o javnim beležnicima i to je suština. Suština je da sada kroz upravo overe prepisa, rukopisa i potpisa javni beležnici dobijaju sa ovim zakonom puni kapacitet i da se daleko preciznije i jasnije definišu njihova ovlašćenja, prava, nadležnosti, a u svakom slučaju, u praktičnom smislu njihov kvalitet rada će biti daleko, daleko bolji. Ono što je takođe važno istaći jeste da se kroz, opet ću se vratiti na Zakon o prometu nepokretnosti, da se kroz ovaj zakon afirmiše još nešto što je bitno. Bitno je da se ovim zakonom konačno reguliše pitanje odricanja prava svojine na privatnoj imovini, na imovini u vlasništvu fizičkog lica, odnosno građanina u korist države, odnosno Republike Srbije. Do sada u postojećim zakonskim rešenjima mi nismo imali jednu takvu normu i mislim da je dobro što je takva norma sada sadržana u odredbama Zakona o prometu nepokretnosti i to je jedan kvalitativan pomak. Međutim, ponovo ću ukazati sa aspekta zaštite svih onih na koje sam ukazao kao pružaoce pravne pomoći, prevashodno mislim na advokaturu pošto potičem iz advokature i svih ostalih vidova pružanja pravne pomoći, molim vas gospodine ministre da još jednom imate u vidu sve ovo što je poslanička grupa Socijalističke partije istakla i da se kroz amandmane pokuša naći kvalitetno rešenje kojim će se postojeći predlog zakona u svakom slučaju poboljšati. Još jednom ću ponoviti da će poslanička grupa SPS, a naročito nakon analize naših amandmana, u svakom pogledu podržati ovaj zakon u Danu za glasanje, i to ne samo ovaj nego kompletan set zakona, dakle, i Zakon o sudskim taksama, odnosno izmenama i dopunama tog zakona, Zakon o overi potpisa, prepisa i rukopisa, kao i Zakon o prometu nepokretnosti. Hvala vam.
Reč ima dr Sulejman Ugljanin, izvolite.
Uvaženi ministre, poštovani poslanici, ovaj set zakona koji je danas na dnevnom redu koji razmatramo predstavlja jedan veliki korak naše zemlje ka EU, prvenstveno u smislu uspostavljanje vladavine prava u našoj zemlji, koja je još uvek na niskom nivou. Usvajanje seta ovih zakona trebalo bi da doprinese većoj pravnoj sigurnosti, sigurnosti investicija, sigurnosti u prometu nepokretnosti, prometu roba i usluga i opštoj efikasnosti našeg pravnog i sudskog sistema. Ovi zakoni u stvari, osim Nemačke koja je lider u ovoj oblasti, predstavljaju pravu tekovinu drugih ekonomskih razvijenih evropskih zemalja i ekonomski razvijenih zemalja sveta. Zato Stranka demokratske akcije Sandžaka ima čestitke predlagaču ovog seta zakona i mi ćemo u Danu za glasanje glasati za usvajanje ovog zakona. Hvala na pažnji.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč od šefova poslaničkih grupa? (Da) Reč ima narodni poslanikSlobodan Homen.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane kolege, sa pažnjom sam slušao izlaganje gospodina ministra i predstavnika vladajućih stranaka i bojim se da mogu da se složim samo delimično sa njihovom vizurom primene ovog zakona. Nesporna je činjenica da su ovi zakoni važni, da su ovi zakoni deo primene Zakona o javnim beležnicima i nesporna je činjenica da to u Srbiji treba da postoji. Podsetiću vas da pripreme za donošenje i funkcionisanje ovih zakona traju već godinama. Smatram da, bez obzira što je možda predugo trajalo, još od prethodne Vlade, pa kroz ovu Vladu, pa više odlaganja zakona, da kada se toliko čekalo, treba to uraditi na pravi način, a ne na način koji će da napravi potpuni haos u pravnom sistemu. Konkretno, šta je suštinska zamerka? Svi znamo da ovi zakoni se odnose na veliki deo sfera društva, od budžeta, naplate sudskih taksi od koji živi pravosuđe, do velikog broja građana koji overavaju raznorazne dokumente, koje su do sada overavali opštinama ili sudovima sada će to raditi kod javnih beležnika, znači, na privredu, sačinjavanje ugovora, na naplatu poreza na promet od nepokretnosti itd. Situacija prethodnih dana, makar kada pričamo o beogradskim sudovima, je najblaže rečeno zabrinjavajuća, pošto su građani skeptični oko primene novih zakona. Recimo, juče se u jednom beogradskom sudu čekalo četiri do pet sati na overu, iz nekog nejasnog razloga radio je samo jedan šalter. Upravo vam pokazuje koliko su važni ovi zakoni i njihova primena, jer direktno se tiču života građana. Ono što pre svega meni nije jasno, zašto danas raspravljamo o ovom zakonu? O zakonu danas, o kome ćemo, pretpostavljam, amandmane raditi u nedelju, a da bi u ponedeljak zakon stupio na snagu. Mislim da je to skandalozno. Zašto nemamo nijedan normalan rok? Mi ga nećemo objaviti ni u „Službenom glasniku“, a zakon će stupiti na snagu. Zašto nismo radili prethodne nedelje? Zašto ne radimo 25 dana kao Narodna skupština, da bi seli u petak, u nedelju da budu amandmani, znači radićemo vikend, a zakon stupa na snagu u ponedeljak? To su stvari naravno koje se ne tiču ministra pravde, ali se i te kako tiču Narodne skupštine koja je mogla da bude sazvana ranije, a ne na vrat na nos da odlučujemo o ovim zakonima. I pitanje – šta ako Narodna skupština ne usvoji ove zakone? Druga tema se tiče Ministarstva pravde, a to je meni nejasna stvar kod po meni ovde najvažnijeg zakona, to je Zakon o prometu nepokretnosti. Zašto isključivo ovlašćenje javnog beležnika za overu ugovora o prometu nepokretnosti mora da stupi na snagu 1. septembra? Šta će se to desiti ako se postavi paralelna primena do 1. marta kao i za sve ostale overe? Sada vam kažem, i videćete da sam u pravu, da u ponedeljak, ni narednih dana neće biti nijedne overe ugovora o nepokretnosti u celoj Srbiji. Sudovi će prestati da rade, a javni beležnici koji su izabrani i dalje je pitanje da li imaju kancelarije, da li imaju opremu. Pokušali smo juče, moja advokatska kancelarija, imamo neke overe ugovora za ponedeljak, da nađemo na sajtu notara, bilo gde, koja je adresa, gde, kako da dođemo da bi klijent koji dolazio overio ugovor. Ne postoji takav podatak ni na jednom sajtu do koga možete da dođete pretraživačima. Prema tome, u ponedeljak neće biti overe. Moja suštinska zamerka i zamerka Nove DS i predlog jeste da konceptualno tekstovi ovih zakona jesu dobri, ali nemojte da ih upropastimo na taj način što to sve neće funkcionisati i što ćete smanjiti poverenje građana. Da kaošto za sve ostalo postoji paralelna primena do 1. marta, da bude i za overu nepokretnosti. Na kraju krajeva, takav amandman smo i podneli i mislim da bi bilo dobro. Iz prostog razloga, ne vidim šta bi bio interes da se ovaj zakon ne usvoji, osim što će možda javni beležnici manje zaraditi, ali dovoljno će zaraditi i kroz paralelnu primenu ili kada od 1. marta sledeće godine budu postali isključivi korisnici. Druga stvar zašto je ovo vrlo važno, opet o Zakonu o prometu nepokretnosti, nešto što se opet tiče velikog broja građana. Mislim da se ova skupština dobro seća da smo do skoro imali ogroman problem sa duplim overama stanova, znači sa prevarama. Desetine hiljada stanova su ljudi koji se bave građevinom, ali se očigledno kriminogeno bave građevinom, preprodavali više puta i prevarili ogroman broj građana. U sudskom sistemu kada sudovi rade overe postoji jedinstvena baza podataka gde sudski overivač kada otkuca podatke o stanu ne može dva puta da se overi ugovor i na taj način je sprečen veliki broj prevara. Pričam vam nešto što će pokušati da se dešava od ponedeljka, za šta će ova skupština na kraju krajeva snositi odgovornost. Da li je javnim beležnicima, pitanje za gospodina ministra, omogućen pristup takvoj bazi podataka? Ako bi javni beležnici imali pristup toj bazi podataka, ako bi oni zauzimali broj, ako oni ne bi mogli da rade duple overe, u tom slučaju ne bi bilo ni prevarenih građana. Mislim da je interes građana Republike Srbije da se to ne dešava. Molim za odgovor i predlažem da ako to ne postoji da se opet primeni period do 1. marta, gde bi se softver, program dao svim javnim beležnicima i na osnovu toga bi se sprečile duple overe ugovora. Ovo su stvari koje će zaista izazvati velike probleme u realnom životu. Mi kao Narodna skupština možemo da izglasamo šta god želimo, ali to neće biti realno primenjeno. Drugi zakon koji mi je interesantan i na koji imam pitanja, ali, to je pitanje odluke i ministra i Vlade, jeste Zakon o sudskim taksama. Ono što me zanima – na koji način i kako i zašto je utvrđena ova visina taksi, kada su u pitanju overe ugovora odnosno sastavljanje javno-beležničkog zapisa oko prometa nepokretnosti? Građanima ću pročitati o kojim se iznosima radi, pošto to ministar nije uradio: - tarifni broj 13a, sačinjavanje pravnih poslova koji imaju oblik javno-beležničkog zapisa plaća se taksa prema vrednosti imovine koja je predmet pravnog posla, i to: do 600.000 dinara – 9.000 dinara; od 600 hiljada dinara do dva i po miliona dinara – 15 hiljada dinara; od dva i po miliona do pet miliona dinara – 21 hiljada dinara; od pet do sedam miliona – 30 hiljada dinara; od sedam do 10 miliona – 36 hiljada dinara; od 10 do 14 miliona dinara – 42 hiljade dinara, a to je neki stan koji se kreće od 90 do 120, 130 hiljada evra; preko 14 miliona dinara, što su retki slučajevi, - 42 hiljade dinara uvećan za hiljadu dinara za svaki započeti sat, za svakih započetih milion dinara vrednosti a najviše do 600 hiljada dinara. Zanima me na osnovu kojih kriterijuma su uvređene ove cene i ovi iznosi? Smatram da su previsoki, iz prostog razloga što ljudi koji kupuju stanove, nepokretnosti, zemljište, nije bitno šta, oni već plaćaju ili porez na promet, a on je veći ako je veći iznos nepokretnosti, ili, naravno, porez na dodatu vrednost ako su u pitanju nove nepokretnosti, itd. Zanima me zašto su ovako velike cifre i koji je bio kriterijum? Da li ste uradili, ono što je sada daleko važnije za samu državu, naplatom ovih taksi Republika Srbija će da ostane bez ozbiljnih prihoda, odnosno pravosudni sistem i pravosuđe, jer znamo da se dobrim delom finansiralo upravo iz sudskih taksi, i ono što mene zanima je koliko će manje sredstava dobiti pravosuđe za svoje funkcionisanje kada krene ova naplata i da li deo ovih sredstava će plaćati Republici Srbiji ili ne kao deo taksi ili je ovo sve taksa, kao što se ovde kaže, za sačinjavanje javno-beležničkog zapisa odnosno, koliko ja shvatam, ako dobro razumem, ovo je sve njihova zarada. Mislim da su sve ovo vrlo ozbiljna pitanja, na koja nismo dobili odgovor u izlaganju gospodina ministra, niti od predstavnika vladajuće koalicije. Što se tiče Nove demokratske stranke, nećemo podržati ove zakone, osim u slučaju da se usvoje naši amandmani, a ključni amandman je da se dozvoli paralelna primena kompletnog sistema do 1. marta, što mislim da bi bilo dobro i za sudove i za javne beležnike i za ceo sistem. Kada je u pitanju Zakon o overavanju potpisa, tu smo generalno saglasni sa samim tekstom, ali postoji jedna stvar koja je vrlo važna, a to je da zakon predviđa oslobađanje, odnosno da javni beležnici i dalje naplaćuju određene takse od kojih su prema Zakonu o republičkim javnim taksama, administrativnim taksama, građani oslobođeni naplate tih taksi. U tom smislu ću vam izneti detalje iz amandmana. Smatram da je vrlo važno za građane da ako se uradi shodna primena propisa, da se građani oslobode naplate taksi i kod javnih beležnika za određene izuzetne slučajeve. Predlog bi glasio ovako: U postupku overavanja potpisa, rukopisa i prepisa, shodno se primenjuju propisi koje regulišu republičku administrativnu taksu. Lice koje je prema propisima iz stava 1. ovog člana oslobođeno obaveze plaćanja republičke administrativne takse, ne plaća nagradu za rad javnog beležnika niti naknadu troškova nastalih u vezi sa overom potpisa, rukopisa i prepisa. Znači, to su te kategorije. Inače, slažem se da treba pomoći, ako je to do sada bilo besplatno, nema razloga da ne ostane besplatno i ubuduće, kada svoje zahteve budu ostvarivali pred javnim beležnikom. Naglasio bih gospodinu ministru da se trenutno ne plaća taksa za overu prepisa u slučaju prijave na konkurs za zapošljavanje, dokumenta u vezi sa socijalnim osiguranjem ili obrazovanjem, znači, neće se niko obogatiti niti osiromašiti zato što se neće naplaćivati javno-beležnička taksa na overu ovih dokumenata. Sve u svemu, načelna podrška za koncept uvođenja javnog beležništva. Kao što sam rekao na početku, kada smo toliko čekali, dajte da to uradimo kako treba – odložite primenu za 1. mart, dovoljno će biti da se javni beležnici pripreme, da dobiju neophodne kompjuterske programe, 1. mart je blizu, a do tada možda i javno-beležnička komora popuni ostale notare koji nedostaju pa dobijete odjednom jedan potpuno funkcionalni sistem. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, poslanička grupa NS će u Danu za glasanje podržati sva tri predloga zakona. Kada je reč o Predlogu zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, kao i o ostala dva zakona, mislim da oni omogućavaju i dovode do rasterećenosti sudova, sigurnosti građana u overama sudskih taksi i pre svega transparentnost. Mislim da su rasterećenost, transparentnost i sigurnost građana tri veoma bitna momenta kada su u pitanju ovi zakoni i zbog toga će, kao što sam i rekla, poslanička grupa NS podržati ove zakone u Danu za glasanje. Kada je reč o Predlogu zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, rok je 1. septembar 2014. godine, kada u skladu sa odredbama Zakona o javnom beležništvu, prvi javni beležnici posle 70 godina u Srbiji treba da stupe na svoj posao, moram da izrazim zadovoljstvo zbog toga i mislim da će oni kao pravnici, kao stručnjaci, u interesu građana raditi svoj posao i obezbediće pre svega sinhronizovanost u veoma bitnom i svakodnevnom sistemu ukupnog pravnog prometa, a to je overa potpisa. Mislim da je uloga javnih beležnika veoma važna i sa aspekta elementarne pravne sigurnosti. Prema evidenciji koju sam ja mogla da pronađem, mislim da je do sada na neki način imenovano 94 notara a da postoji potreba još za 277 pravnih stručnjaka. Ovaj zakon je, sa aspekta struke a i po mom mišljenju, veoma jasan, precizan, koncizan, nema mnogo članova. Po mom mišljenju, ne treba očekivati neke poteškoće u njegovoj primeni. Odredbom u članu 2. Predloga zakona mislim da se postiže maksimalna efikasnost kada je u pitanju sam čin overe potpisa, jer se predviđa da pravnu radnju može obaviti svaki javni beležnik nezavisno od mesta prebivališta odnosno boravišta stranke. Ovo fleksibilno rešenje je svakako u interesu građana, kao i logičan izuzetak u članu 1. stav 3. zakona, da prepis javne isprave može overiti i sam izdavalac isprave. Odredba u članu 4. zakona takođe vodi računa o interesima stranaka, kao i o opštoj sigurnosti u pravnom prometu, tako što propisuje da overa potpisa ostaje na snazi, iako ju je učinio mesno nenadležni javni beležnik. Kod navedenog člana imam jednu ličnu dilemu. Pre svega bih vas pitala da li u ovom slučaju, pri ovako definisanom članu, javni beležnik može da snosi bilo kakvu odgovornost ako overava potpis van svoje nadležnosti? To vas pre svega pitam zbog toga što vidim da je u Predlogu zakona o prometu nepokretnosti kaznenom odredbom u članu 15. u vidu novčane kazne konkretizovana prekršajna odgovornost javnog beležnika. Član 10, po mom mišljenju, je veoma dobar zato što daje javnom beležniku diskreciono pravo da odbije da overi ispravu, čak i u slučaju da mu je dostavljen na uvid službeni dokument koji inače standardno služi za utvrđivanje identiteta. Ovde posebno treba da dođe do izražaja iskustvo javnog beležnika, jer nemamo malo primera u praksi da postoje manipulacije sa ličnim dokumentima. Kada govorim o diskrecionim ovlašćenjima koje zakon dodeljuje u javnim beležnicama, moram da pomenem i odredbu člana 11. stav 3. tačka 4. kojim se javnom beležniku nalaže da odbije da overi potpis ako je očigledno da se overavanjem pomaže ostvarivanje nedozvoljenih i nepoštenih ciljeva. Kada je u pitanju ovaj zakon, gospodine ministre, mi smo samo kao poslanička grupa reagovali u ovom zakonu sa jednim amandmanom i predložili da se izbriše termin „nepošteni cilj“, jer smatramo da je dovoljno reći „nedozvoljeni“, jer kategorizacija „nepošteni“ nije baš najjasnija. Logično je da nešto što je nepošteno istovremeno je i nedozvoljeno, odnosno zakonom sankcionisano, tako da očekujem da ćete uzeti u obzir ovaj amandman koji je podnela poslanička grupa Nove Srbije u cilju samo razjašnjenja odredbe ovog člana na način na koji sam objasnila. Kada je u pitanju ovaj zakon, takođe sam htela davam predložim da možda treba razmisliti o modifikovanju i odredbe u članu 13. stav 4. kojom se predviđa da javni beležnik utvrđuje identitet sudskog tumača koga ne poznaje lično i po imenu na osnovu uvida u standardni identifikacioni dokument sa fotografijom. Sudski tumač je lice koje poseduje i nosi pečat i u ovakvim situacijama i mislim da bi stoga pravno konzistentnije bilo rešenje da javni beležnik, po mom mišljenju, utvrđuje identitet sudskog tumača na opisani način, jer sa aspekta apsolutne pravne sigurnosti mislim da u standardnoj proceduri koja važi za sve stranke, odnosno svedoke identiteta treba da važi ista situacija i kada su u pitanju i sudski službenici, jer ovo ne iziskuje puno vremena a logično je da sudski tumač kao službeno lice sa sobom nosi neki identifikacioni dokument. I član 14. vrlo precizno definiše postupak overe blanko potpisa. Što se tiče stvarne nadležnosti prilikom overe isprava, praktično celokupan posao ovim zakonom i prelazi na javne beležnike, sa jednim izuzetkom predviđenim u članu 28. gde se propisuje da osnovni sudovi zadržavaju svoju nadležnost prilikom overe isprava namenjenih upotrebi u inostranstvu, što je u svakom slučaju u skladu sa propisima koje uređuje legalizaciju isprava u međunarodnom pravnom saobraćaju, te stoga mislim da je i ovo dobro rešenje. Što se tiče Predloga zakona o prometu nepokretnosti, ovaj predlog zakona je sadržan u svega nekih 15 članova i po mom mišljenju je od suštinske važnosti za pravno uređivanje oblasti prometa nepokretnosti. Zašto kažem pravno uređivanje? Zato što je ovo samo jedan ali veoma važan segment kada je u pitanju tržište nekretnina u Republici Srbiji. Da bitržište nekretnina u Srbiji počelo da deluje na pravi način, mislim da je potrebno uraditi još mnogo toga. Nedavno sam kada smo ovde raspravljali i posle toga i usvojili Zakon o posredovanju u oblasti nepokretnosti i rekla, ponoviću to i danas, da bih volela da naše tržište nepokretnosti izgleda kao u Velikoj Britaniji. Za ovo je naravno potrebno puno vremena a pre svega poboljšanje ukupne ekonomske, privredne i finansijske situacije. Ne mogu da ne pomenem period od 2006. do 2008. godine, kada smo na neki način u nekoj novijoj našoj političkoj istoriji od 2000. godine do danas imali određenu vrstu ekspanzije u ovoj oblasti kada su nam i povezane privredne grane, a pre svega građevinarstvo, itekako uspešno poslovali u ovoj oblasti. Kako reafirmisati tržište nepokretnosti a samim tim i oporaviti je je pitanje na koje mi i ovde u parlamentu i zajedno sa Vladom RS treba u narednom periodu da damo odgovore. Ne mogu ovom prilikom da ne pomenem i svakodnevne informacije u medijima o najrazličitijim problemima i spornim situacijama, moram da izdvojim najnoviji slučaj sa kompletnim zgradama na Novom Beogradu u naselju, u ulici Mileve Ajnštajn i kao građanina me posebno pogađaju pojedinačne sudbine ljudi koji su seu većem broju zadužili kreditno kod banaka da bi rešili svoje stambeno pitanje, a sada su u veoma očiglednom problemu. Poseban problem sa aspekta poverenja je što se pominje Građevinska direkcija Srbije. Ona u stvari predstavlja državu i ono što je u svemu poseban problem je što neke pojedinačne odgovornosti nema. Kako sada stvari stoje, bez obzira što je Građevinska direkcija Srbije ponudila alternativna rešenja kupcima, jednostavno nema pojedinačne odgovornosti, niko nije kriv niti investitori, niti Građevinska direkcija Srbije, ni izvođači radova. Mislim da ovakve situacije ne smeju više da se događaju, da odgovornost mora da bude individualizovana i mora da se utvrdi, u suprotnom država može i dalje na papiru da stvara najrazličitije moguće ideje i predloge zakona u afirmaciji tržišta nekretnina, ali mislim da pomaka neće biti. Dakle, evidentna je potreba da se ovaj predlog zakona usvoji, počne da se primenjuje od 1. septembra kako ne bi došlo do vremenske neusklađenosti u oblasti prometa nepokretnosti. Po ovom zakonu isključiva nadležnost je na javnom beležniku na čijem se području nalazi nepokretnost koja je predmet ugovora. Mislim da je dobro što se na ovaj način, što javni beležnik može da proverava i da li je prodavac imao pravo svojine, što se na taj način afirmiše određena pravna sigurnost, što ima obavezu obaveštavanja poreskih organa,što mislim da će doprineti ukupnoj efikasnosti utvrđivanja i naplate javnih prihoda. Vrlo ću kratko samo reći nekoliko rečenica o Predlogu zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama. Potpuno je logično i prirodno da se izvrši dopuna sudske tarife kako bi postojao pravni osnov za naplatu sudskih taksi za ovakve poslove, u suprotnom bi smo došli u situaciju da se ne zna koliko koja od ovih radnji preduzetih pred sudom košta. Svakako ne bi bilo osnova da se primenjuje direktna analogija sa tarifama po kojima će iste pravne poslove obavljati javni beležnici. Uviđajući u potpunosti potrebu da se ovi zakoni usvoje pre 1. septembra, poslanička grupa NS će u danu za glasanje podržati sva tri zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Izvolite, narodni poslanik Borislav Stefanović.
Gospodine ministre, gospodine predsedavajući, imam ovde tri akta koja suštinski upotpunjuju jednu oblast za koju nam se čini da je davno trebala biti regulisana. Mi smo sa ministrom Selakovićem više puta o tome razgovarali ovde u Skupštini Srbije. Naravno da naša zamerka ne ide toliko u smislu same sadržine, mada ćemo i o tome govoriti koliko apsolutno se slažemo i sa nekim prethodnim kolegama da je tajming vrlo nesrećno izabran, da se ovaj propis donosi u poslednjem momentu, da vaša vlast još i na jedan način pokazuje da je spremna i da želi da derogira potpuna ovlašćenja Skupštine Srbije, da je pretvara u jedan protočni bojler koji služi samo da dođu poslanici u poslednjem momentu da glasaju za neki predlog koji se naravno po običaju donosi po hitnom postupku. Svi rokovi su prošli, ovo je trebalo i moglo biti urađeno davno. Nije urađeno. Donosite ga u poslednjem momentu i donosite ga, čini mi se, na način koji nije baš adekvatan, dakle u saglasju sa onim što ste obećali, niti suštinski može da reši ovaj problem. Iako mi podržavamo mogućnost i činjenicu da uvodimo u naš pravni sistem ovaj institut, koji će u jednoj značajnoj m eri olakšati funkcionisanje pravnog prometa, obligacionih odnosa u Srbiji, prodaje nekretnina i svega ostalog što se reguliše ovim izmenama, međutim, ima tu nekoliko stvari na koje svakako želimo da ukažemo pažnju, pre svega vama, ministre. Mi smo dobili dopis od grupe građana kandidata koji su se javljali na konkurs za javne beležnike i koji su nas obavestili o određenim nekonzistentnostima, manjkavostima samog procesa procedure i ishoda ovoga konkursa. Ja se neću zadržati previše na svim detaljima, ali ću samo neke stvari da kažem. Naime, poštovani građani, ministre, uvažene kolege, svi članovi konkursne komisije su istovremeno bili i članovi ispitne komisije u ovom procesu. Ista lica koja su od aprila 2013. godine ispitivala i ocenjivala na javnobeležničkom ispitu odlučivala su i ko ispunjava uslove da postane javni beležnik u Srbiji. Time se u neravnopravan položaj stavljaju lica koja nisu polagala pred članovima ove konkursne, odnosno ispitne komisije.
Gospodine Stefanoviću, molim vas, vratite se na temu. Mislim da ovo što govorite nije tema.
Kako to mislite, nije tema? Kako mislite da objasnim? Ako mi dozvolite…
Pogledajte Predlog zakona. Nastavite, ali pokušajte da se uklopite u Predlog zakona.
Ja moram da objasnim kako smo došli u ovu situaciju. Mi sada, u poslednjem momentu, menjamo propis koji će se primenjivati od 1. septembra, zato što Vlada koristi situaciju da ne dozvoli javnu raspravu, da ne dozvoli da govorimo o problemima koji postoje u funkcionisanju ovog inače potrebnog instituta. Nama nije jasno zašto se ovo ovako dešava? Zašto ministar mora kod vas da interveniše da ne bi čuo ovaj problem sa kojim je on upoznat? On vrlo dobro zna o čemu pričam. Sada nećemo o tome da pričamo, da građani to ne čuju, jer to nije tema. Ja mislim da jeste tema, jer se reguliše do detalja ono što nije urađeno vezano za rad javnih beležnika. Dakle, molim vas, menjani su kriterijumi. Komisija je dobila kriterijum ocenjivanja na osnovu toga da li im se neko sviđa, bukvalno. U tom smislu su čak delili i bodove. Ono što je najgore i što je vezano za ovu izmenu zakona, vi ste, ministre, malopre takođe rekli da ranije nije bilo moguće formirati javnobeležničku komoru, jer nije bio dovoljan broj ljudi izabran na tu funkciju. Danas u Srbiji bi trebalo da imamo najmanje stotinu beležnika ili notara koji će u Srbiji da funkcionišu. U ovom trenutku, pošto niste uspeli, ali meni je važno da to građani znaju, imamo 94 javna beležnika. Dakle, nije ispunjen zakonski uslov. Vi ste formirali komoru sa 94. Šest vam nedostaju. Zašto onda niste to uradili pre šest meseci? Zašto to niste uradili 2012. godine, kada je 55 kandidata, dakle većina, položilo ispit? Mene to zanima. Šta ste čekali? Dakle, ovaj argument vam pada u vodu. Druga stvar, smatram da je apsolutno nedovoljan ovaj broj i vi to znate. Takođe smatram, kao što su i neke kolege govorile, da od ovih 94 čoveka, uglavnom su ljudi birani po tome kako vama odgovaraju, tj. po partijskoj liniji i to svi u Srbiji znaju. Vi me demantujte ako to nije tačno. Neki su ljudi primljeni u poslednjem momentu kada su položili sve što treba. U poslednji rok su primani ovo da rade. Neće ih biti u svim opštinama. Sudovi će nastaviti da obavljaju te radnje u onim opštinama gde ih ne bude. Vi ovim predlogom koji ste nam sada dostavili oduzimate ovlašćenje lokalnoj samoupravi. Dakle, lokalna samouprava više neće biti ovlašćena da vrši overu i na taj način građanin koji je u nekoj opštini u Srbiji plaćao 200, 300 dinara za overu, sada će višestruko više da plaća kod javnog beležnika. To ste uradili. Oduzeli ste opštini i to malo prihoda koje su imali. Oduzeli ste i to malo ovlašćenja koja su imali. Prenosite sve isključivo preko kolena na javne beležnike, kojih nema dovoljno, uvodite tarifu koja je previsoka za građane Srbije i oduzimate mogućnost da prođu jeftinije u nekim slučajevima, naravno, u pravnom prometu, gde je do sada to bilo moguće. Nije mi jasno zašto ovo više nije moguće? Mi ćemo amandmanom tražiti da pokušamo da vratimo tu mogućnost da građani i dalje u lokalnoj samoupravi određene pravne poslove mogu da urade. Mi smo takođe primetili da u kancelariji javnog beležnika sada je ovlašćen da i pripravnik overava potpise, kao što znate. Javnobeležnički pripravnik je ovim dobio, po nama, jedno ovlašćenje koje nam je izuzetno čudno kada znamo da postoji i pomoćnik javnog beležnika. Pomoćnik javnog beležnika, za čije je imenovanje nadležan ministar, nema ovo ovlašćenje, a pripravnik ima ovo ovlašćenje. To je još jedna, po meni, nekonzistentnost i loše rešenje koje ste predvideli na ovaj način. Nije nam jasno kako je moguće da pomoćnik nema ovlašćenje, a pripravnik ima ovlašćenje, a pomoćnika birate vi? Ukoliko nije data mogućnost samostalne overe potpisa, rukopisa i prepisa pomoćniku i za čiji izbor su propisani prilično loši kriterijumi, kao što znate, propisuje se da se prilikom izbora pomoćnika mora naročito voditi računa o uspehu koji je završen na pravnom fakultetu itd. To sve ne stoji vezano za pripravnike. Čini mi se da je to vaš propust i nadamo se da ćete ga ispraviti. Mi smatramo da treba da se izdvoji poseban član u ovim izmenama i dopunama zakona koji će regulisati pitanje overe isprave ispisane na stranom jeziku zato što mislimo da je to moguće, takvu ispravu doneti kod javnog beležnika i zatražiti njenu overu. Vrlo bi se lako taj postupak sproveo. Ukoliko javni beležnik ne razume jezik na kome je napisana isprava, zatražiće prevod sudskog tumača. Nakon prevođenja ispravu će overiti i naznačiti da je prethodna isprava bila prevedena. To je još jedna stvar koju ste mogli, čini mi se, na bolji način ovde da rešite. Ove tri stvari su neke od promena koje ćemo mi kroz amandmanski proces pokušati da promenimo. Ima ih još. Smatramo da bi ova promena zakona mogla biti bolja, da bi bila kvalitetnija, da bi bila više u duhu vremena i onoga što su potrebe građana. Naročito vas molim da se osvrnete na potrebu da se zadrži mogućnost overe pred organom lokalne samouprave. Ne shvatamo motiv zašto se to oduzima opštini taj prihod koji inače, kako stoji u cenovniku ovde ili tarifa, deluje da je višestruko jeftiniji po građane nego ovo što ste predvideli promenom zakona. Za sada toliko o ovome u nadi da ćete odgovoriti na neka od ovih pitanja i da ćete nam objasniti nekoliko stvari - zašto je ovo urađeno tek sada, zašto se radi u poslednjem momentu, zašto se Skupština Srbije dovodi u ovakvu situaciju da ne može kvalitetno da raspravlja o zakonima, da ne možemo kvalitetno da imamo javnu raspravu, da se sve radi u poslednjem momentu, da Vlada želi na svaki način da izbegne neprijatna pitanja koja bi neko postavio? Zanima me kakav je vaš osvrt na činjenicu da cela Srbija priča da su ljudi koji su izabrani vrlo bliski SNS? Ne bih voleo da je to istina, ali, evo, vi ste ministar čija će se reč čuti i čija će reč ostati zapisana kao potvrda ili negacija nečega od ovoga što je danas izrečeno. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Za reč se javio ministar u Vladi gospodin Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kao i uvek, trudim se da sa visokim nivoom pažnje pratim izlaganja uvaženih koleginica i kolega narodnih poslanika. Kada se u tim izlaganjima izrekne nešto što nije tačno, nešto što je poluistina ili nešto što je loše interpretirano, nalazim za potrebu da se javim, nešto opovrgnem, dokažem da nije tačno, ukažem da je u pitanju poluistina ili na drugačiji način iskritikujem ili podržim ono što je neko od mojih prethodnika govornika iz poslaničkih klupa i rekao. Da krenem od onoga što je često prisutno u raspravama koje vodimo o zakonima, makar kada sam u prilici da budem ovlašćeni predstavnik predlagača. Zaista, kada građanin sluša izlaganje uvaženog prethodnika, onda bi mogao da kaže – da, kako je to moguće da javnobeležnički pripravnik može nešto da radi, a javnobeležnički pomoćnik ne može nešto da radi, a reč je, recimo, o overi potpisa, prepisa, rukopisa. Zvuči nelogično, složićemo se svi sa tim, ali ja onoga ko tako nešto tvrdi uputim lepo da pročita Zakon o javnom beležništvu, pa u članu 42. toga zakona vidi koja je to nadležnost, odnosno koje poslove može da obavlja javno-beležnički pomoćnik, pa da vidi da javno-beležnički pomoćnik može da obavlja sve vrste poslova kao javni beležnik, osim sastavljanja javno-beležničkog zapisa ili solemnizacije. Dakle, krovnim zakonom o javnom beležništvu predviđeno je da to javno-beležnički pomoćnik može da radi. Zakon, odnosno Predlog zakona o overi potpisa, prepisa i rukopisa daje mogućnost da te poslove koje danas u najvećem broju slučajeva obavlja šalterski službenik, koji najčešće ima srednju stručnu spremu, može da obavi i javno-beležnički pripravnik. Složićemo se da je to sasvim u redu, jer javno-beležnički pripravnik je lice koje mora da ima završen fakultet pravnih studija. Kada je reč o, kako je rečeno, oduzimanju ovlašćenja lokalnoj samoupravi, vrlo jasno stoji da je reč o onim ovlašćenjima koja su lokalnim samoupravama, ali i sudovima poverena. Samim tim, kao poverena ovlašćenja, ona mogu da se prenesu na nekoga drugoga, ako država donese takvu odluku. Mislim da je svakako u korist zakonitosti pravnog prometa da to pređe u nadležnost javnog beležnika, jer upravo to je najosnovnija i svakodnevna delatnost javnog beležnika. Upravo to. Da ne govorim o stavu koji je zauzet još prilikom stručnih priprema kandidata za javne beležnike gde je njihov, hajde da kažem, neki neformalno zauzet stav da u planu imaju da u svojim javno-beležničkim kancelarijama zapošljavaju lica koja danas u jedinicama lokalnih samouprava ili u sudovima rade na poslovima overa. Mislim da je to za državu i te kako dobro, jer se i na takav način stvaraju preduslovi da razvijamo našu elektronsku upravu, da se rastereti državni budžet izdataka koji odlaze u tom smeru, a da se svakako poveća nivo zakonitosti pravnog prometa. Od strane istog prethodnika rečeno je nešto sa čim ja nemam apsolutno nikakav problem, jer jedini interes koji imam jeste da posao, koji radim, radim apsolutno zakonito, da zastupam na prvom mestu interes države i da kao državni funkcioner ne znam za partijski interes. Možda je neko drugi nekada imao sasvim drugo gledište. Možda je nekome to smešno. Ja mislim da to nije smešno. Onaj ko se na to smeje svedoči svoju neozbiljnost kada kažem da javni državni funkcioner ne sme da zna za partijski, već za opšti državni interes. Ubedljivu većinu kandidata, koji su imenovani za javne beležnike, nikada u životu pre toga nisam video. Moram da priznam, znam neke ljude koji su iz samog pravosuđa pristupili polaganju tog ispita i ne bih ih znao da nisam svojim poslom bio upućen na to. Citirani dopis ovde narodnim poslanicima mogu da razmotrim sa velikom pažnjom kada se ispod njega nađe potpis. Anonimne pritužbe i dopise, koji su u prirodi našeg naroda, mogu da pročitam, da procenim njihovu ozbiljnost i da na osnovu toga reagujem. Dobio sam dopis 10 kandidata koji nisu imenovani, upriličio im prijem u prostorijama Ministarstva pravde, razgovarao sat i po vremena sa njima i imam utisak da su otišli zadovoljni korektnim odnosnom koji sam imao na tom sastanku prema njima. Postavio sam im jedno pitanje i mogu slobodno u oči da pogledam svakoga od tih kandidata i da pitam – da li mislite da vi koji niste imenovani da ste imenovani, a oni koji jesu imenovani da nisu da bi situacija bila nešto drugačija? Odmah vam kažem – ne bi bila. Nisu menjani nikakvi kriterijumi, jer kriterijume propisuje zakon. Da bismo jednu veliku i važnu stvar za pravni sistem Srbije radili kako treba, molim vas da to ne bude tema za političko potkusurivanje, već ću uputiti jednu dobronamernu poruku koju sam uputio onima koji su bili odvažni da stave svoj potpis i da kažu da su nezadovoljni odlukom, a to je da iskoriste pravna sredstva koja im stoje na raspolaganju. Onaj ko nije zadovoljan, onaj ko misli da je nešto urađeno suprotno slovu zakona, ima pravo da se obrati Upravnom sudu Republike Srbije i da podnese tužbu za pokretanje upravnog spora. Mislim da je to fer i korektan odnos prema ovome. Takav pokušaj podmetačine da je vršeno partijsko imenovanje, molim vas donesite to i dokažite. Ima jedan stav koji je zauzet i reći ću to prvi put javno, nisam izlazio sa tim podatkom u javnost. Postoji značajan broj nezadovoljnih, koji neće da stave svoj potpis, a koji dolaze iz reda izvršitelja koji su u prethodnom periodu… Mislim na jedan deo onih koji su se kandidovali. Takvim ljudima niko nije mogao da zabrani pravo na polaganje ispita i nikome to nije ni zabranjeno. Bilo je izvršitelja koji su u prethodnom periodu i to neposredno pred sprovođenje ovog procesa, dva, tri, četiri meseca, zadužili izuzetno veliki broj predmeta, koji su se kandidovali za javne beležnike. Jedinstven stav je bio da neko ko je ušao u jednu novu, mladu pravosudnu profesiju u Srbiji, svakako sa ciljem da je razvija, da unapređuje tu profesiju i sebe u njoj, ne može biti prihvatljiv da izađe iz te profesije posle šest meseci, godinu dana ili dve godine, da ostavi za sobom veliku količinu ne završenog posla i da uđe u drugi posao. Ako to bude smatrao Javno-beležnička komora kada ona bude sprovodila ovaj konkurs, ona će zauzeti takav stav. Molim vas da u jednoj stvari budete maksimalno korektni, jer ovde je reč o državnom poslu i ja ga, kao takav, shvatam i nijednog jedinog trenutka ga nisam shvatao kao partijski. Da li je u Srbiji postojeća sklonost da, kada se ovako nešto sprovodi, postoji mogućnost ili pokušaj vršenja političkog uticaja? Nije tajna. Jeste. Svako ko bi prišao da me pita nešto na temu imenovanja javnih beležnika u toku trajanja konkursa ili nakon konkursa, kada sam bio dužan da o ovome odlučujem, od mene je mogao da dobije samo jedan odgovor, a ja pod punom ličnom, moralnom, materijalnom i krivičnom odgovornošću tvrdim i pred vama u Narodnoj skupštini, da ono što bude rađeno u postupku imenovanja biće rađeno na osnovu zakona i ništa više. Svaki dalji razgovor sa moje strane je bio prekinut. Bilo je takvih pokušaja ne samo kod ljudi koji pripadaju stranci u kojoj ja jesam. Bilo je pokušaja i od strane ljudi koji su članovi opozicionih političkih stranaka. Dakle, odgovorno tvrdim, to što je rečeno – imenovani po partijskoj liniji, apsolutno je neistina. Apsolutna je neistina. Razgovarao sam od 10 ljudi koji su potpisali dopis kojim su tražili prijem kod mene sa osmoro koji su došli na taj sastanak. Ni jedan to nije rekao. Apsolutno ni jedan. Molim vas zarad interesa države i sigurnosti pravnog poretka i pravosudnog sistema RS, dopustite da ovo razreši jedina institucija koja je za to nadležna, jedina, a to je Upravni sud Republike Srbije. Što se tiče odrednice od 100 kandidata, odnosno 100 imenovanih javnih beležnika država je sa svoje strane učinila sve da 100 javnih beležnika bude imenovano. Bilo je imenovano i svih 100 da nije bilo kandidata koji su rekli – ja samo tu mogu da budem javni beležnik i ne pada mi na pamet nigde drugde da se kandidujem. Daću vam primere. Imamo dva primera u Srbiji gde su ljudi konkurisali za drugi grad, izabrani za taj grad i počeće da rade kao javni beležnici. Neko od prethodnika je izgovorio- ne postoji nigde spisak, ne znamo gde će biti sedišta javnobeležničkih kancelarija itd. Danas u 14,00 časova taj spisak će biti na sajtu, internet stranici Ministarstva pravde, internet stranici beležnik.org i nakon toga biće prosleđen svim jedinicama lokalnih samouprava, svim gradovima i opštinama da na svojim internet stranicama objave taj podatak. Razumem, i često za kritike, a volim da čujem argumentovanu kritiku, pojedinih kolega narodnih poslanika stoji dobra želja, nekada stoji i politikanstvo, a nekada i ono čisto političko podbadanje, danas sam opozicija pa mi je posao da kritikujem, i sa tim mogu da se složim. Nije tu ništa sporno. Tamo gde čujem argumentovanu kritiku vrlo rado odgovorim na nju i osvrnem se. U nekim sredstvima javnog informisanja prethodnih dana mogli smo da vidimo tendenciozne tekstove koji su išli na to da će nastupiti potpuni haos. Urađena je jedna analiza kada je u pitanju cena nagrade za rad javnog beležnika i ona cena koju je građanin morao da plati, odnosno imao da plati u prethodnom periodu. Iznenadiće vas. Za ono što dotiče prosečnog građanina Srbije u najvećim pravnim poslovima je cena niža. Ta cena je niža. Za koga je ta cena viša? Za onoga ko sklapa pravne poslove koji su izuzetno visokih vrednosti, za onoga ko sklapa pravni posao koji je vrednosti preko 14 miliona dinara ta vrednost je viša. To je negde linija koju ne prati samo Republika Srbija. Onaj ko više zarađuje plaća više porez i onaj ko sklapa pravni posao veće vrednosti plaćaće više. Poslednja stvar što se tiče onog imenovanja, prvi, jedini i poslednji put, to je sprovodila komisija ministarstva. Da sam učestvovao u izradi zakona 2011. godine znatno drugačije bih predvideo te odredbe. Nasleđene su. Neću sada da ih kritikujem. Vrlo otvoreno ću da kažem da je ovaj Zakon o javnom beležništvu, koji je donela Vlada u periodu od 2008. do 2012. godine dobar zakon. Ima nekih stvari koje su njegove manjkavosti, neke koje su njegova nepreciznost, nedorečenost, ali to je dobar zakon. Što bih se stideo da to priznam i kažem? Sve ono što sledi nakon njega govori koliko mi u Srbiji imamo sistemski problem da čak i kada na papiru dobar zakon donesemo ako ne učinimo svoj maksimum da ga sistemski uvedemo u život, da pripremimo njegovu primenu, tada i na papiru najbolji zakon može da postane loš zakon, odnosno kao zakon on će i dalje ostati dobar, ali mi ćemo upasti u onu situaciju u kojoj se u Srbiji često nalazimo, a to je kada mi institucionalno ne damo maksimum za uvođenje jednog zakona često nakon toga kažemo da ne valja zakon. Nije tačno da ne valja zakon. Imamo mi mnogo zakona koji su pravno teorijski dobri zakoni, čiju primenu loše realizujemo i oni dovode do loših rezultata i na kraju opet krivimo zakon. Često i u najboljem automobilu možete da se vozite loše ako imate lošeg vozača. To je uzrok naših velikih problema iz prošlosti. Moda je postala da se u poslednjih iks godina kritikuje Ustav Srbije. Sebe smatram jednim od retkih koji će uvek da kaže bez ikakvih problema da nije problem Ustav, nego je problem kako je taj Ustav primenjivan, šta je činjeno da se taj Ustav uvodi u život. Postoje neke odredbe oko kojih možemo politički da se slažemo ili ne slažemo, ali to je činjenica. Ako još uvek imamo rokove iz ustavnog zakona koji nisu ispoštovani, nije to problem Ustava. To je možda problem momenta kada je pisan Ustav zašto je napisan tako. Neću da ulazim u to. Ovde vrlo odgovorno tvrdim da te stvari koje su rečene kada je u pitanju postupak samog imenovanja apsolutno ne stoje. Ima tu još sijaset detalja iz tog dopisa koje nisu pomenute. Neću ih citirati. Ima nekoliko stvari koje moram da pomenem. Neću da se koncentrišem samo na jedno izlaganje jednog narodnog poslanika. Bilo je konstruktivnih primedbi i kritika sa više strana. Moja uvažena profesorka je recimo skrenula pažnju da overavanje od strane javnog beležnika van njegovog sedišta nije osnov za ništavost takve overe, ali je osnov za disciplinsku odgovornost javnog beležnika, što mislim da upotpunjava sistem i da ima neku svoju logiku. Rekao sam da će u toku dana biti objavljene adrese sedišta javnobeležničkih kancelarija koje će biti spremne da 1. septembra počnu sa radom. Takođe, javni beležnici imaju pristup evidenciji prometa nepokretnosti koja je vođena u osnovnim sudovima i naravno da nam je tendencija da u jednom trenutku kada budemo imali toliko prisutnih u našem pravnom sistemu na gotovo čitavoj teritoriji javnih beležnika vođenje takve evidencije u jednom redefinisanom obliku pređe i u samu nadležnost javnobeležničke komore, recimo. O tome ćemo razgovarati u budućnosti, ali imaju organizovan pristup ovim podacima i svaki pristup bazi podataka biće registrovan. Vođena je velika i široka rasprava i u okviru samog ministarstva kada je u pitanju prihod koji se ostvaruje iz sudskih taksi. Moram da se osvrnem na to jer to jeste predmet predlog dopune Zakona o sudskim taksama. Mi generalno u našem pravosudnom sistemu dugi niz godina, nevezano za mandat ovog ministarstva već i pre toga, imamo problem sa ažurnošću naplate sudskih taksi. Ministarstvo pravde zaista vredno radi na traženju dobrog rešenja da se naplata sudskih taksi uvede u red, jer iz godine u godinu naplata sudskih taksi jeste sve manja, nedostaje nam zakon o besplatnoj pravnoj pomoći koji će razgraničiti gde je sud vezan naplatom sudske takse za preduzimanje određenih procesnih radnji. Ne zaboravite jednu stvar, a to je da jeste istina da deo sudskih taksi, odnosno prihoda od sudskih taksi sud neće više ostvarivati tamo gde radi javni beležnik, ali će država i te kako povećati naplatu PDV, jer će svi javni beležnici morati da budu u sistemu PDV, jer javni beležnici neće moći da primaju novac u gotovini. To je nešto što je u zemljama u okruženja, kada je dopušteno, napravilo ogromne probleme. Ovde nećemo imati situaciju, u toku sam razgovora stalnih koji traju sa predstavnicima advokature u Srbiji. Imamo problem, dakle, ali to je problem koji traje više od decenije, regulisanja poreskih obaveza advokata. Imamo i taj problem što je država slabo šta činila da obaveže advokate da počnu da vode poslovne knjige i da zaista realno prikazuju svoj promet. Dakle, sa jedne strane, poboljšati sistem naplate sudskih taksi koje ostaju u isključivoj nadležnosti sudova, sa druge strane, povećava se naplata PDV, što mislim da je izuzetno dobro. Možete vi sada da kažete – da, ali sudska taksa je javni prihod koji je sopstveni prihod pravosuđa, iz koga se finansira niz aktivnosti u pravosuđu. Istina je, ali odmah da znate, pitanje je dana kada više nećemo moći da računamo na to. Neću da se stekne nikako utisak, jer nije ni približan istini, da jednostavno otpisujemo taj deo svoga prihoda, a ništa ne radimo na drugoj strani. Radimo i te kako dobro i mislimo na ovo. Još jednom tvrdim, dakle, javni beležnici će 1. septembra početi sa radom, imaju pristup evidenciji prometa nepokretnosti, informacije o sedištima javno-beležničkih kancelarija će biti u toku dana objavljene na sajtu Ministarstva pravde i sajtu „beležnik.org“, a prosleđene jedinicama lokalnih samouprava za koje su imenovani javni beležnici. Konkursni postupak je, izvinjavam se što govorim duže, ali znate šta, mogao sam da biram da se javljam posle svakog od prethodnika koji je govorio, a mogao sam i da izaberem da se osvrnem na sva izlaganja u jednom trenutku. Ako mislite da nije dobro da govorim i ako mislite da ovo što govorim nije korisno, pa da, ali znate kako…
Nastavite gospodine ministre. Smatramo da je ovo veoma korisno za narodne poslanike Narodne skupštine i za građane Srbije.
Dakle, pre mene je govorilo sedam predstavnika, ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Da sam se posle svačijeg izlaganja javljao i govorio pet minuta to bi bilo duže od ovoga koliko govorim sada. Tako da i na ovakav način se trudim da štedim vreme. Na kraju, što se tiče pokušaja politizacije imenovanja javnih beležnika, nemam problem da se sastanem sa bilo kim od kandidata, da razgovaram na tu temu. kao što sam to i učinio sa svakim ko je došao i obratio mi se. Konkurs će ubuduće sprovoditi Javno-beležnička komora i taj teret će biti, a oni neka taj posao rade u skladu sa zakonom i u skladu sa sopstvenim poznavanjem prava, pravnih načela i propisa. U Srbiji ostaje još preko 270 slobodnih javno-beležničkih mesta, dostupna su svakome ko ispunjava uslove za njih. Jedino za šta sam rekao da mislim da je princip koji ne treba menjati jeste kada su upitanju ljudi koji su nedavno postali izvršitelji, da nije ni profesionalno, na neki način ni moralno napustiti tu profesiju i preći u drugu, a ostaviti dosta nedovršenog posla. Takvih ljudi je bilo preko deset. Šta da uradite u jednoj situaciji, to moram da vam prenesem, šta da uradite u situaciji kada vam dolazi kandidat na razgovor koji vam daje podatak o sopstvenom statusu koji jednostavno nije tačan, nije istinit? Legitimiše se kao sudija, a on nije sudija. Da li je takvo lice dostojno obavljanja profesije? Onda vam to lice sutra napiše jedan anonimni dopis i pokušava da baci senku sumnje na čitav postupak. Mislim da oko ovakvih stvari nije zgodno voditi političke rasprave. Konačan sud o ovome, odnosno konačnu odluku o ovome kako je sprovođen ovaj postupak daće sud, a svako treba da snosi konsekvence, uključujući i predstavnike Ministarstva pravde i normalno onoga ko je na čelu ministarstva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim studente iz Republike Srpske i sa Čukarice, koji trenutno prate današnji deo sednice sa galerije velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravite goste. Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu? (Borislav Stefanović, s mesta: Replika.) Mislim da je gospodin ministar pravde krajnje profesionalno dao objašnjenja i odgovore na izlaganja prethodnih govornika i bez i jedne uvredljive kvalifikacije, tako da smatram da nemate mogućnost za repliku. (Borislav Stefanović, s mesta: Nije stvar u uvredljivosti, nego je replika.) Gospodine Stefanoviću, saslušajte me. Molim vas, budite parlamentarni da me saslušate šta kažem. Smatram da imate mogućnost, pošto vam je ostalo devet minuta, da na kraju kažete ono što ste želeli, tako da vam u ovom trenutku ne mogu dati reč. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS, narodna poslanica Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege poslanici, imamo danas tri predloga zakona iz oblasti pravosuđa koji pre svega imaju za cilj usklađivanje postojećih propisa, a radi započinjanja sa radom javnih beležnika. Čulo se danas tokom rasprave da je ministarstvo zatajilo, da se nije pripremilo, da će nastati haos zato što ovi zakoni nisu doneti ranije, zato što ne postoje uslovi za rad javnih beležnika da počnu sa radom od 1. septembra. Znate, kada se sprovodila reforma pravosuđa 2009. godine, 1. januara 2010. godine je nastupio haos, tada smo svi bili nepripremljeni zato što je grupa ljudi iz bivšeg režima sprovodila reformu pravosuđa na takav način da ni sudije, ni stranke, ni advokati nisu znali šta ih je snašlo. E, to je nepripremljena reforma pravosuđa i to je haos u pravosuđu. Ovo danas što imamo na dnevnom redu, primena Zakona o javnim beležnicima konačno jeste bez haosa, jeste pripremljena i Ministarstvo pravde je na ovome radilo dugo. Imali smo odložene primene zakona. O ovim danas predlozima zakona se govorilo prethodna dva meseca. Za razliku od toga, posledice reformskog eksperimenta bivšeg režima je vraćanje na rad preko 800 sudija i 200 tužilaca odlukom Ustavnog suda, koji su podneli ustavne žalbe, koji su vraćeni na radi i koji sada vode parnice radi naknade štete i tuže Republiku Srbiju, sve zbog haosa i nepripremljene reforme, za razliku od ove reforme koja je u skladu sa nacionalnom strategijom, koja je sistemska i koja se radi u sklad sa evropskim propisima. Za rad javnih beležnika sve je pripremljeno. Beležnici su registrovani pre mesec dana, objavljena su imena svih javnih beležnika njih 94 koji će početi sa radom. Donet je pravilnik o radu kojim je utvrđeno njihovo radno vreme od 9.00 do 17.00 časova. Današnjim predlozima zakona samo se usklađuje sa Zakonom o javnim beležnicima, prirodno je da postoji bojazan kako će sve to da funkcioniše, jer je to novina. Mi nismo imali javne beležnike sedam decenija ako se ne varam, našla sam tu informaciju, a od ponedeljka počinju sa radom. To je jedna nova pravosudna profesija. Ovi predlozi zakona doprineće pravne sigurnosti i efikasnosti u obavljanju pravnih poslova, jer uređuju delovanje i rad javnih beležnika. Sudovima nedostaje još oko 200 sudija. Sudije imaju u radu veliki broj predmeta i ne mogu sve da postignu na teret građana opet. Radom javnih beležnika konačno će se rasteretiti rad sudova, sudovi će prestati da rade poslove koji nisu sudeći, nego će se samo baviti suđenjem, konačno će im to postati prioritet i građani će u razumnom roku dolaziti do pravosnažnih presuda. Predloženim zakonima stvaraju se uslovi da javni beležnici počnu sa radom u ponedeljak. Konkretno predlogom zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama uređuje se kolika će taksa biti plaćena za sačinjavanje javno - beležničkog zapisa. Nemojte građane dovoditi u zabludu onim što ste mu rekli u toku današnje rasprave da su takse skuplje, da će građani više plaćati. To nije tačno. Građani su i do sada plaćali overu u sudu. Svako je neki dokument overavao i svako zna na koji način je to funkcionisalo. Konkretno, u Novosadskom Osnovnom sudu pri overi dokumenta koja je bila procedura? Overa počinje u 8.00 ujutru, a broj se deli od 7.30 časova, a već u 7.45 časova više brojeva nema. Ko hoće da overi neki dokument, mora da overi u naredna dva ili tri dana, da čeka. Uvedeno je elektronsko zakazivanje, mada se i dalje čeka na overu dokumenata u Osnovnom sudu, trči se da se uplate takse stoji se u redu, čeka se po čitav dan. Zbog preopterećenosti je počelo da se radi dva puta nedeljno u Osnovnom sudu u Novom Sadu, takođe na overi do 17.00 časova. Dužni smo da kažemo i građanima da overa dokumenata hoće biti jeftinija i ministar je naveo da će overa preko 48 miliona, ukoliko se overava ugovor o prenosu nekretnine, preko 48 miliona, ako je vrednost, da će biti skuplja za 9.000 dinara u odnosu kako je ranije bilo. Izvinite, ko ima novca, da kupi nekretninu u toj vrednosti, mislim da mu 9.000 dinara neće značiti puno, u konkretnom slučaju. Imali smo po ranijoj tarifi, ukoliko se kupuje nekretnina, čija je vrednost tri miliona, iznos takse sada će biti 21.000 dinara, a kada se saberu advokatski troškovi i sudska taksa, sada bi taj iznos bio 36.000 dinara. Obratite pažnju na socijalni momenat, što je skuplja nekretnina, to je veća taksa. Ne vidim u čemu je tu problem. Što se tiče predloga Zakona o prometu nepokretnosti, bliže se određuje, a to su već moje kolege rekle i posao prometa nepokretnosti, odnosno kako i na koji način se zaključuje ugovor o prometu nepokretnosti i da se isti zaključuje u formi javno – beležničkog zapisa. Bitna odredba koja je propisana da je javni beležnik dužan da obavesti ugovornike, ukoliko utvrdi da je u sudu već overen potpis ugovora, da se to upozorenje unese u javno – beležnički zapis, čime se doprinosi pravoj sigurnosti građana. Ovaj zakon doprinosi usklađivanju sa Zakonom o javnim beležnicima i sa Ustavom, jer naš pravni sistem više ne poznaje društvenu svojinu i najavljen je pre dva meseca, tako da ne vidim razlog zašto se priča o tome, zašto se tek danas raspravlja o njemu. Neki su kritikovali član 4. Predloga zakona o prometu nepokretnosti, gde je predviđeno da je za overu ugovora o prometu nepokretnosti, isključivo nadležan javni beležnik i da će advokati ostati bez posla. Ja kao advokat smatram da neće ostati bez posla, niti će advokati koji su se bavili zastupanja stranaka u sudskim postupcima ostati bez posla, jer oni advokati čije je pretežna delatnost bila sastavljanje ugovora, imali su mogućnost da odu za javne beležnike, odnosno da polože javno – beležnički ispit i tu mogućnost imaju i dalje, pošto postoji preko 250 slobodnih mesta. Od 94 javnih beležnika koliko je imenovano, od 94, 50 su advokati, što znači da su izabrali koju će delatnost da vrše, da li će da budu javni beležnici ili će da budu advokati. Ministar je napomenuo da postoje opštine koje nemaju javne beležnike, a ljudi su imali mogućnost da se jave, a ministarstvo je više puta pozivalo ljude da se jave, da polože javno – beležnički ispit. Imamo primer opštine Kikinda, koja nema javnog beležnika ili opštine grada Kraljeva, koja ima jednog beležnika, čoveka iz Beograda. Niko se nije iz te opštine prijavio, nijedan advokat, nije smatrao da treba da radi u Kraljevu kao javni beležnik, pa je čovek iz Beograda otišao da radi tamo kao javni beležnik. Takođe, smatram da je Predlogom zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, dobro uređena procedura koja se odnosi na samu overu javno – beležničkog zapisa. Spomenuli ste pripravnika koji će moći da overava, a ja ne vidim zašto je to problem kao neko ko je bio advokatski pripravnik, jer advokatski pripravnik može da ide na suđenje kao advokat, zašto ne bi mogao javno – beležnički pripravnik da vrši overu. Overavanje potpisa, rukopisa i prepisa, tamo gde nema javnog beležnika, vršiće se u sudu i mislim da je to dobro rešenje, jer imamo zemlje u okruženju gde je to povereno javnom beležniku u susednom mestu, tako da je na taj način ograničeno pravo, nije mu toliko dostupna pravda, a na ovaj način moći će da ode u sud i da overi svoja dokumenta i neće moći da putuje do narednog mesta. Nadležno ministarstvo radilo je na tome da javni beležnici konačno počnu sa radom, da se na taj način poboljša naš postojeći pravni sistem. Na rad javnog beležnika čekalo se od 2011. godine, a do tada smo odlagali primenu zakona i smatram da sada postoje svi uslovi da konačno počnu sa radom. Nadam se da nadležno ministarstvo neće zapustiti javne beležnike i da će voditi računa o njima i vršiti kontrolu nad njima, za razliku od privatnih izvršitelja, što se u praksi pokazalo da pomalo izlazi iz okvira Zakon o izvršenju i obezbeđenju, ili rade u okviru zakona, ali mislim da građani dosta ispaštaju radom privatnih izvršitelja i da bi nadležno ministarstvo trebalo da donese izmene postojećeg Zakona o izvršenju i obezbeđenju i da malo više vodi računa o privatnim izvršiteljima. Predloženi zakoni su dobri, u skladu sa evropskim tekovinama, sa usvojenim zakonima. Poslanička grupa SNS će sa zadovoljstvom glasati za predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik, prelazimo sada na listu… Po kom osnovu gospodine Živkoviću? (Narodni poslanik Zoran Živković, sa mesta: Po osnovu javljanja za reč. ) U redu je. Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu tražite repliku? (Narodni poslanik Borislav Stefanović, sa mesta: Ja sam se javio za repliku. Nema osnova? Jasno onda.) Gospodine Stefanoviću, nisam primetio osnov da biste vi mogli dobiti repliku. (Narodni poslanik Borislav Stefanović, sa mesta: Spominjala je bivši režim. Prethodnica je citirala sve što sam rekao.) Bivši režim? Da li je pomenula vaše ime i prezime? Ja mogu da pogledam u stenogram, ali nisam čuo da je pomenula vaše ime i prezime. Prihvatam da se vi možda prepoznajete u bivšem režimu, ali nije pomenula vaše ime i prezime, a stranaka bivšeg režima ima još. Imaćete mogućnost kroz vaših devet minuta na kraju da kažete. Reč po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč, ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Poštovani ministre, gospodo narodni poslanici, poslanički klub SPS će podržati u Danu za glasanje sva tri zakonska predloga, ali ono što sam želeo da kažem na samom početku, jeste da je o tome već govorio ovlašćeni predstavnik, gospodin Neđo Jovanović, ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba SPS, gospodine ministre, mislim da treba da sagledate i analizirate i sugestije i predloge koje smo u formi amandmana i gospodin Jovanović i kao poslanički klub uputili na ova tri zakonska predloga, jer i vi i mi imamo jedan zajednički cilj, a to je da imamo što kvalitetnija zakonska rešenja. Kao što ste rekli u uvodnom izlaganju, danas govorimo o tri zakona koja jesu neophodna za konačno i praktično uvođenje javno-beležničke funkcije u Srbiji. Tačno je da je više puta odlagana primena ovog zakona. Nije bilo dovoljno kandidata. Nisu ispunjeni ni neki drugi uslovi. Danas postoji dovoljan broj beležnika. Ispunjeni su i drugi uslovi i dobro je, kao što ste rekli u svom izlaganju, da je država učinila sve, kada je reč o imenovanju beležnika. Da bi se obezbedila potrebna primena ovog izuzetno važnog zakona, Zakona o javnom beležništvu, važno je menjati i uskladiti i druge zakone, poput ova tri zakonska predloga o kojima danas govorimo i koji će imati podršku poslaničkog kluba SPS u Danu za glasanje. Mislim da je dosta toga već rečeno, ali u nekoliko rečenica želim da iskažem i razloge za takav stav poslaničkog kluba SPS. Kada je reč o Predlogu zakona o prometu nepokretnosti, što se tiče poslaničkog kluba SPS, za nas su tri stvari od suštinskog značaja i važnosti. Prva – preciznije i jasnije definisanje i regulisanje oblika svojine, druga – preciznije, jasnije, definisanje prava preče kupovine i treća – usklađivanje ovog zakona sa već važećim i postojećim zakonima. O tome je već bilo reči, ali ću samo u jednoj rečenici ponoviti, jer mislim da je izuzetno važno. Naime, neophodno je uskladiti Zakon o prometu nepokretnosti sa Zakonom o javnoj svojini, sa Ustavom Republike Srbije koji je usvojen 2006. godine, koji predviđa, kao što ste i vi rekli, pretvaranje društvene u privatnu svojinu, uvodi novu kategoriju javne svojine, a aktuelni zakon koji uređuje ovu veoma važnu oblast usvojen je 1998. godine, pre nego što je usvojen i donesen Ustav Republike Srbije, pre 2006. godine i on predviđa kao ravnopravne oblike svojine i privatnu i državnu i društvenu. Druga stvar koja je po našem mišljenju od izuzetne važnosti jeste zakon o kojem danas govorimo, stupa na snagu 2014. godine, a tada počinje da se primenjuje i Zakon o javnom beležništvu, koji je usvojen maja 2011. godine i, kao što ste vi rekli, jedan veoma dobar, važan i značajan zakon. Po tom zakonu, određene nadležnosti od sudova lokalnih samouprava preuzimaju javni beležnici i to jeste veoma dobro. Ugovori o raspolaganju nepokretnosti sačinjavaju se u formi javno-beležničkih zapisa. Za taj posao nadležnost i odgovornost imaju javni beležnici. Zato i jeste veoma važno uskladiti ova dva zakona – Zakon o prometu nepokretnosti sa Zakonom o javnom beležništvu. Treća stvar koja je po našem mišljenju takođe veoma važna, a tiče se Predloga zakona o prometu nepokretnosti, jeste da se kroz ovaj zakonski predlog, po našem mišljenju, jasnije i preciznije definiše pravo preče kupovine kada jedan od suvlasnika želi da proda deo svoje nepokretnosti ili, recimo, kada je reč o poljoprivrednom zemljištu. Smatramo da je dobro i mislim da ste o tome govorili i u uvodnom izlaganju, dakle, ovde je reč o usklađivanju ovog zakonskog predloga sa Zakonom o javnom beležništvu i kada govorimo o usklađivanju dva zakona i kada imate situaciju da je neophodno, upravo zbog usklađivanja, promeniti više od 50% odredbi ili članova, uvek je dobro ići na novi zakonski predlog nego predlagati izmene i dopune zakona. Što se tiče Predloga zakona o overavanju prepisa, rukopisa i potpisa, ovo je još jedan zakon koji u celosti treba da obezbedi potpunu primenu Zakona o javnom beležništvu, ali i Zakona o prometu nepokretnosti i drugog seta reformskih zakona koje je ova Vlada postavila za cilj na jednom putu uspešne reforme pravosuđa. Naravno, ovaj zakonski predlog jeste i usklađivanje ovog zakona sa Ustavom iz 2006. godine. Inače, zakon koji danas uređuje ovu oblast, mislim da ste i o tome govorili, usvojen je 1993. godine. Suština predloga zakona o kojem danas govorimo jeste da određene nadležnosti, poslove koje su do sada obavljali sudovi, koje su do sada obavljale lokalne samouprave, preuzimaju javni beležnici i složićemo se sa vama u potpunosti, na ovaj način hoće biti rasterećeni sudovi od onoga što jesu nesudski poslovi, a na drugoj strani postoji jedan garant, dakle, nije ugrožena pravna sigurnost građana. Naše je mišljenje da ovim predlogom građani svakako dobijaju, pre svega garant jedne pravne sigurnosti, smanjenje birokratskih procedura, veću efikasnost i uštedu, i kada je reč o novcu i kada je reč o vremenu. Važno je istaći da mislimo da je to takođe važno da javni beležnici imaju mesne nadležnosti, da će svoje poslove moći da obavljaju i van službenih prostorija, naravno, ne van granica Srbije jer poslovi tada ne bi proizvodili pravno dejstvo. Smatramo da je ovo važno jer su jasno i precizno uređene odredbe koje se odnose na overu isprava kada stranka zbog zdravstvenih problema nije u mogućnosti da dođe u službene prostorije. Podržavamo i odredbu koja zabranjuje overavanje blanko potpisa, kao i način na koji je ova procedura regulisana. Smatramo da je dobro da i to da pored utvrđivanja identiteta, beležnik ima obavezu da se upozna i sa sadržajem isprave koju overava i to u onoj meri koliko je neophodno da se utvrdi da posao nije zabranjen, da nije reč o poslu kojim se pomaže ostvarivanje nekih nedozvoljenih i protivpravnih ciljeva. Naravno da ovo i sprečava korupciju i onemogućava zloupotrebe i omogućava puno poštovanje prava, što i jeste cilj. Mislim da, kada je reč o ovom zakonskom predlogu, jesu prepoznate i neke praktične stvari, nešto što se dešavalo u praksi, a što na pravi način, rekao bih sada, jeste rešeno kroz ovaj zakonski predlog. Tu pre svega mislim na overavanje kopija javnih isprava na nekom stranom jeziku, ukoliko je taj jezik nepoznat javnom beležniku, ili ukoliko je reč o nekim usko stručnim izrazima sa različitim grafičkim prikazima ili kada je reč o dokumentima u elektronskoj formi. Na samom kraju, predložene dopune Zakona o sudskim taksama jesu i logičan sled koji nastaje usvajanjem Zakona o javnom beležništvu. Već sam rekao, pošto će se odrešeni pravni poslovi obavljati u formi javno-beležničkog zapisa, a te poslove će za određene lokalne samouprave i dalje obavljati nadležni sudovi. Naravno da je neophodno utvrditi i taksu i da osnova za određivanje naknade te vrednosti imovine, je vrednost imovine koja je zapravo i predmet pravnog posla. Još jednom, uz sugestiju da sagledate amandmane koje je predložio poslanički klub SPS na ova tri važna zakonska predloga, ponoviću da će u danu za glasanje poslanički klub SPS podržati ove zakonske predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. Kada se neki zakon ili grupa zakona koji se predstavljaju kao sistemski, napredni, evropski i reformatorski, podmetnu Skupštini po hitnom postupku, a kad pored toga imamo i jedno predugo, dosadno izlaganje ministra u kome on govori da je on pošten i da misli samo na interese države a nikako na partijske interese, onda svakom poštenom građaninu Srbije dođe na pamet da se zabrine nad situacijom. Imamo tri zakona koji su u objedinjenoj raspravi. Imaju veze, ima smisla da ta rasprava bude zajednička, ali nema nikakvog razloga da bude po hitnom postupku. To što je za neki dan 1. septembar, tome nisu krivi poslanici u ovom parlamentu. Taj 1. septembar bi inače bio tu, jer to zavisi od kalendara a ne od volje ove ili one većine, nego je kriva Vlada zato što nije ove predloge zakona uputila na vreme i kriva je zato što nije izabrala adekvatan broj javnih beležnika ili notara koji bi mogli da preuzmu ozbiljno taj posao od ponedeljka. Koliko sam čuo, tri stotine i nešto notara je potrebno za celu Srbiju, ako imam dobar podatak. Izabrano je devedeset i nešto, to znači da ulazimo u sprovođenje zakona sa manje od jedne trećine potencijala logistike za sprovođenje tog zakona. Mislim da to nije dobar početak i da to neće da izazove dobre posledice, posebno ako imamo u vidu i onaj deo da se u javnosti se govori, imamo tu i neke papire koju su potpisani i nepotpisani kao pritužbe nekih kandidata za notare, koji kažu da je taj izbor bio, blago rečno, čudan i ne samo sad, nego od kad su počeli ti izbori, znači i od prošle vlasti. Da ne bude da je počelo od pre dve godine, kada je ova politička garnitura preuzela vlast. Ima vrlo interesantnih izabranih notara. Recimo, imamo jednog izabranog kandidata koji je šurak ministra zdravlja, pa onda imamo sina predsednika suda, pa sekretara apelacionog suda, pa direktor „Infostana“, pa sudiju, pa pomoćnik ministra, pa zamenik direktora agencije. Zamislite da ljudi koji obavljaju tako važne funkcije, osim šuraka koji još uvek nije funkcija, da sve to zapostave i da odu da budu javni beležnici? Ja uz sve poštovanje tog posla, siguran sam da ćemo se složiti da posao sudije i posao notara ne mogu da se mere i da je posao sudije ili sekretara suda ili pomoćnika ministra mnogo je važniji posao u jednoj državi nego što je to posao notara, da je to posao koji daje veću inspiraciju onome ko to treba da sprovode u delo. Bilo kako bilo, odgovor na to zašto se to dešava je u jednom zakonu koji se tiče sudskih taksi, gde vidimo da su te takse tako zamašne da je praktično taj veliki prebeg u notare posledica toga što se tu očekuje puno para, a onda se tu stvaraju i uslovi za sumnje u to da li su ti ljudi koji su izabrani, izabrani tu zato što su baš najbolji za taj posao ili zato što imaju neke specijalne kvalitete, kao što je bliskost aktuelnoj vlasti ili prethodnoj vlasti ako su izabrani pre tog. Generalno, Nova stranka neće podržati ove zakone. Mislimo da je zakon o prometu nepokretnosti u suštini dobar zakon, ali da ne postoje uslovi da počne njegovo sprovođenje od 1. septembra. Mi smo amandmanom predložili da se odloži primena tog zakona do 1. jula sledeće godine, da zakon počne sa sprovođenjem od 1. jula sledeće godine, a do tada da ministar, država, vlada, obezbede uslove za sprovođenje tog zakona, a to je izbor svih notara koji bi bili neophodni za sprovođenje tog zakona i takođe da ove sudske takse, koje u stvari nisu sudske takse nego su to takse koje će da naplaćuju posebno izabrani notari ili javni beležnici, da budu smanjene, odnosno primenjene onome što je ekonomska situacija u našoj državi sada. Mislim da ćete dobiti amandman brzo i mislim da ćete videti da to smanjenje ide tako da se startuje sa 5.000 dinara, a završava sa 35.000 plus 1.500 po svakih narednih milion više. Mislim da je loš običaj da se čak i sa najboljom namerom prezentirani reformski zakoni ili zakoni koji treba da unaprede jednu oblast guraju po stoti put po hitnom postupku. To izaziva sumnju u najmanju ruku, a vrlo često se pokazuje da to nije samo sumnja.
Reč ima ministar u Vladi gospodin Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kućno vaspitanje i pristojnost mi ipak ne dozvoljavaju da kvalifikujem izlaganja svojih sagovornika kao dosadna kakva god da su ona, ali moram da se osvrnem na nešto kada se izrekne što veze nema sa mojim izlaganjemni jednom jedinom rečju, a tražiću i, ako mi budu dostupne, stenografske beleške, uvid u to. Ja nisam rekao da je ovaj zakon sistemski, da je napredan, da je evropski. Vrlo jasno sam rekao da je reč o tehničkom usklađivanju sa Zakonom o javnim beležništvu. Sve ono što se predviđa ovim predlozima, a nije bilo predviđeno važećim zakonima koji regulišu istu materiju, tiče se usklađivanja sa Zakonom o javnom beležništvu. Drago mi je što kažete – tako je, a malo pre rekoste da sam rekao da su ovo sistemski napredni evropskizakoni, što veze nema. Da li je izbor nekome bio čudan ili ne, to je lični utisak. Ja i dalje ostajem pri onome što sam rekao. Opet je rečena jedna stvar koja je materijalna neistinita, da je posao sudije važniji od posla notara. Nekog sudije da, recimo sudije apelacionog suda, recimo sudije Vrhovnog kasacionog suda, recimo sudije Privrednog apelacionog suda, ali onome ko tako nešto izrekne očigledno nije poznato da je za notara potrebno ispuniti veće uslove nego za sudiju osnovnog suda, a to nije baš tako za odmahivanje glavom kada se nešto dopadne ili ne dopade. Voleo bih kada bi neko bio toliko iskren i otvoren da prizna kada nešto pogreši, kada kaže nešto što je netačno, baš onako kao što sam to spreman da kažem i ja sam, a ne da dezavuiše sa namerom čistog dezavuisanja, pa i ako kaže nešto što nije tačno, nije važno, samo reci, zalepi. Ja to u ovoj Skupštini poslednjih 24 meseca nisam nikada radio. Ko tvrdi suprotno može da mi donese i da mi dokumentuje. Za sve što sam rekao, dao sam argumentaciju, kao što sam malopre bio u stanju da kažem dobar zakon koji je donet na predlog prethodnog ministarstva pravde, tako mogu da kažem i da je nešto loše. Naravno, to nije obaveza. Da je moguće obezbediti izbor svih notara, onda bi to uradila svaka država u našem okruženju, a države koje su ovaj sistem uvele pre 11 godina, još uvek nemaju izabrane sve javne beležnike, što govori da je za neka područja teško obezbediti kandidate koji će ispuniti uslove, konkurisati i javiti se na konkurs, što ne znači da mi kao država nećemo izaći i sa određenim podsticajnim zakonskim normama da u nedostupnijim, udaljenijim područjima, ne samo u velikim gradovima, obezbedimo prisustvo javnog beležnika. Malopre je neko od prethodnika pomenuo da je, recimo, advokat iz Beograda konkurisao za beležničko mesto u drugom gradu. Ako pravnici u drugim mestima Srbije… Kolega Jovanović je pomenuo Užice, u kojem sam i ja rođen, u kojem se nije prijavio nijedan od kandidata u prethodne dve godine da polaže ispit. Ako ne bude Užičana koji će to da urade, pa prijaviće se neko iz Beograda, ispuniće uslove i biće tu javni beležnik, a onda će oni izgubiti svaki mogući argument pritužbi na njega, jer nisu iskoristili vreme koje im je stajalo na raspolaganju da taj ispit polože i prijave se za kandidate. Slučajno sam dao ovaj primer zato što to znam. Ista situacija je u Vranju. Ista situacija je u Kruševcu. Ista situacija je u Kikindi. Mislim da je ista situacija, nemojte me držati za reč, u Pirotu. Desiće se to, sasvim legitimno, sasvim u redu. Interes države je da ima tu javnog beležnika, da on ispunjava uslove i da je kvalifikovan da taj posao obavlja. Raspitajte se malo pa ćete videti da se, recimo, notarom u jednoj Nemačkoj, u kojoj Notarijat ima višedecenijsku tradiciju, notarom se smatra čovek koji je bolji pravnik čak i od sudije. On je kontrolor zakonitosti pravnog prometa. Vrlovažna uloga. Kod sudije dolazite kada dođe do spora. Ovaj čovek mora stvari da učini takvim da do spora ne dođe. Nekada je za to potrebno veće umeće. Dakle, ne važniji od svih sudija, ali od prekršajnog sudije, od sudije osnovnog suda. Treba da ispunjava veće uslove nego za ove dve važne funkcije. Još jednom kažem, ne vidim zaista potrebu da mi se ubacuje u usta nešto što nisam rekao. Ono što sam rekao, u redu, ali kada se kaže nešto što nisam rekao, nalazim potrebu da reagujem. Hvala vam na onome što ste rekli da je zakon dobar. To znači da smo dobro radili na njegovoj izradi, a ništa manje dobro nećemo raditi i na njegovoj pripremi. To da će javni beležnici da sačinjavaju javnobeležnički zapis koji će biti jedini pravni oblik za promet nepokretnosti, pa to se zna od trenutka donošenja Zakona o javnom beležništvu. Da li je to nešto novo? Ne, a taj zakon je donet 2011. godine. Da li je nešto novo da će javni beležnici vršiti poslove overa? Pa, ne. To je definisano Zakonom o javnom beležništvu. Dakle, reč je o jednom usklađivanju, kao što sam to rekao i na početku rasprave, samo očigledno da nekom ili to nije jasno ili želi da to izvitoperi i prikaže drugačijim, zato ovako i reagujem. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. (Zoran Živković, sa mesta: Replika. Hoćete li mi dati da objasnim.) Nisam razumeo, niti čuo na bilo koji način da je ministar pomenuo vaše ime i prezime. (Zoran Živković, sa mesta: Niste razumeli?) Da li je pomenuo vaše ime i prezime? (Zoran Živković, sa mesta: Svi znaju da je mislio na mene.) Gospodine Živkoviću, nemojte na takav način da polemišete sa predsedavajućim. Molim vas. Moraću da primenim Poslovnik, ako nastavite. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, a neka se pripremi narodna poslanica Vesna Marjanović. (Vladimir Pavićević, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Povreda Poslovnika? Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani ministre, poštovani gosti, smatram da ste vi, poštovani predsedavajući, danas, evo upravo sada, povredili član 104. našeg Poslovnika Narodne skupštine. Evo, da vam kažem kako ste to uradili. U prvom pasusu člana 104. piše sledeće: „Ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje“, a to se onda odnosi ne samo na narodne poslanike nego i na naše goste ovde u sali, onda na osnovu člana 104. svaki narodni poslanik ima pravo na repliku. Dakle, gospodin Živković, poštovani predsedavajući, ovde je intervenisao i tražio pravo na repliku, jer je smatrao da je gospodin ministar pogrešno interpretirao nešto što je on prethodno rekao i na osnovu člana 104. gospodin Živković očigledno ima pravo na repliku. Molim vas da se pridržavamo poslovnika Narodne skupštine naročito kada je ministar pravde ovde prisutan. Hvala vam.
Gospodine Pavićeviću, vi Poslovnik čitate i tumačite ga onako kako vama odgovara. Znači, upravo ste pročitali – ako narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo se izrazi o narodnom poslaniku. To nije bio slučaj. Takođe, niste pročitali na kraju da o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine ili predsedavajući, tako da mislim da nije bilo uslova za repliku i reč sam dao narodnom poslaniku Vladimiru Đukanoviću. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, moram da priznam da sam inače fasciniran u životu kada neko ko se poprilično ne razume u neku oblast želi pošto-poto da to objašnjava, čak se uporno javlja i pokušava da kroz obične političke fraze, generalno, kaže nešto što nije istina. Znate, elementarni je red da makar propitate nešto o javnom beležništvu, pa da to komentarišete. Priznajem, nikada ne bih imao tu hrabrost da se javim da polemišemo o vinogradarstvu sa uvaženim stručnjacima preko puta i zato to nikada ne bih sebi ni dopustio. Pročitao bih možda nešto. Elem, prosto je neverovatno da neko tvrdi kako javno beležnički posao nije važan, nije bitan i da je, recimo, posao sudije ili, ne znam, posao tužioca bitniji posao. Ne znam ko to tako gradira, ali mogu da kažem da je pravnicima, pre svega onima koji su u praksi, koji su u pravosuđu, vrhunac karijere da budu javni beležnici. Vrhunac karijere je da budete javni beležnik i verujte mi iskreno u životu bih možda voleo to da budem, ali nisam siguran da ću ikada uspeti da položim pre svega javno beležnički ispit, zato što da biste bili javni beležnik morate da završite pravosudni ispit koji je jako težak, a mora da ga ima svaki sudija, tužilac ili advokat, a potom javnobeležnički koji je daleko teži od pravosudnog ispita, jer javni beležnik, kod njega je sve i nož i pogača. Ako već neko kritikuje možda ovakav zakon, zašta gospodine ministre možda ima uporište, ali morao bi da kritikuje one koji su donosili Zakon o javnom beležništvu 2011. godine, jer tada smo potpuno nepripremljeni ušli u sve ovo. Tada je to navrat-nanos doneto. Zato danas trpimo ovakav haos. Jedan od uvaženih kolega je svojevremeno ovde citirao, ne znajući naravno o kome se radi, ja mu to i ne zameram, ali citirao je čuvenu izreku Valtazara Bogišića u opštem imovinskom zakoniku za Crnu Goru – što se grbo rodi, vreme ne ispravi. Baš je ovo tako. Teško ćete ovo ispraviti. Možete vi da donesete najbolji mogući zakon na svetu, ali ako nemate adekvatnu pripremu da se taj zakon primenjuje, vi više unosite haos, nego što ćete nešto korisno napraviti. Mi smo u našem pravosuđu takvu reformu imali da nam je i Venecijanska komisija to zamerala. Sada vraćamo neke sudije i tužioce na posao, a iz budžeta moraju da se obezbede plate zato što ih je neko eliminisao kako mu je palo na pamet. Pri tom donet je ZKP, sećate se, gospodine ministre, tužilačka istraga je tražena, zahtevana. Vrlo nepripremljeni smo u sve to ušli i danas morate da ispravljate sve ono što je neko radio navrat nanos kako bi se nekome dodvorio ili pokušao da prikaže kako smo mi zemlja koja nešto može da održi. Tako je i ovaj zakon o javnom beležništvu donet tada kada je donet. Sada kroz ove tehničke mere, na neki način, sve ovo ispravljate. Moram sada, čitao sam pažljivo i jedan i drugi zakon, vezano za promet nepokretnosti, ali i za overavanje potpisa, rukopisa i prepisa, da vas pitam, možda kao laik ću ući u celu priču, i voleo bih da nam odgovorite. Recimo, član 3. Zakona o prometu nepokretnosti, kaže se – prenosom prava svojine na zgradi, odnosno drugom građevinskom objektu istovremeno se prenosi i pravo svojine na zemljištu na kojem se zgrada nalazi, tj. na zemljištu koje služi za redovnu upotrebu zgrade. Nemam ništa protiv, ali bih voleo da mi kažete – da li se razmišljalo, dužni smo, ako idemo ka EU, da donosimo određene zakone vezane za restituciju, šta ćemo ako se to zemljište vrati prvobitnom vlasniku, a zgrada je sazidana, pa je neko prodao zgradu i zemljište? Imaćemo veliki problem tu. Mislim da je moralo da se povede računa o tome – šta u toj situaciji da radimo? Drugo, vezano za član 4, mislim da bi ovo moglo da se ispravi. Zašto? U članu 4. stav 4. kaže – ako javni beležnik na osnovu izvršenog uvida u posebnu evidenciju o ugovorima o prometu nepokretnosti utvrdi da su u sudu već overeni potpisi na ugovor o prometu iste nepokretnosti, odnosno da je kod javnog beležnika ili u sudu sačinjen javno-beležnički zapis o prometu iste nepokretnosti, a prodavac je isto lice, dužan je da o tome upozori ugovornike i da to upozorenje unose u javno-beležnički zapis, a ako se ugovornici protive unošenju upozorenja, javni beležnik odbije da sačini javno-beležnički zapis. Mislim da ovo nije dobro. Mislim da je trebalo pooštriti. Ako neko više puta prodaje nepokretnost, to je krivično delo. Ne može da ih upozori, nego mora odmah da im kaže – ne možete ovako nešto da overiti. Možda bi bio dužan da krivičnu prijavu podnese protiv takvog lica. Najčešće su to prevaranti, koji na taj način više puta prodaju stanove. Mislim da je trebalo biti oštriji u ovom segmentu zato što javni beležnik je dužan da kada sastavlja ugovor, jer je kod njega sve, nož i pogača, da proveri da li je taj stan već prodavan ranije. Ako to utvrdi, da kaže da ovo ne može da se overi, ne da ga upozori, nego da ne može da se overi i da ne postoji mogućnost overe ovako nečega. Takođe, vezano za posebnu evidenciju, isti član, poslednji stav, propis kojim se bliže uređuje vođenje posebne evidencije stava 7. ovog člana, donosi ministar nadležan za pravosuđe. Slažem se i verujem da ćete vi to brzo doneti. Nikad nisam voleo takve zakone koji ostavljaju taj prostor da se nešto naknadno uredu, jer to stvara veliki prostor za razne probleme, za rupe u zakonu. Mislim da je ovde ipak trebalo voditi računa da se te evidencije već donesu, a ne da ostavljamo prostor. Nije isto da li ćete to doneti za šest meseci, deset dana, jer nekome je ovo možda veoma važno. Mogu donekle da se složim sa primedbom da tamo gde nema beležnika, a tu naravno ne krivim vas krivim one koji su nepripremljeno ušli u čitavu ovu fazu, a to govorim o ljudima koji su 2011. godine na vrat na nos doneli Zakon o javnom beležništvu, veliki problem se stvara tamo gde su ostavljene prelaznim i završnim odredbama da to sud overava, jer znate postavlja se pitanje, mislim da je to uvaženi kolega na Odboru za pravosuđe lepo primetio, kako će se sudija potpisati kao beležnik ili kao sudija? Kako, ako je izričito propisano da javni beležnik je taj koji može to da overi? Kako će onda sudija da se potpiše? Mislim da tu može da nam se stvori veliki problem. Razumem vas da ovo mora da se prosto donese. Mi, ljudi, kasnimo u mnogo čemu, i ovo je nešto našta smo prinuđeni ne našom voljom ovako da sve ovo radimo, nego zato što kasnimo u mnogim stvarima. Zašto to neko ranije nije vodio računa? Pa, ne znam. Morate njih da pitate, ali generalno haos u pravosuđu nam je stvoren upravo negde u tom periodu 2009, 2010. godina pa na ovamo. Gotovo je nemoguće neke stvari ispraviti. Zaista je nemoguće. Ja vam se divim kako ovo radite, ali ćemo imati verujem tu dosta problema. Što se tiče Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, primetio sam jednu stvar vezanu za član 3. i član 4. uvaženi ministre, gde recimo članom 3. jako dobro se definiše princip teritorijalnosti i da ne može da se potpis i rukopis overava van javno-beležničke kancelarije osim izuzetno što je članom 3. definisano kada možete izuzetno to da radite, ali onda u članu 4. u prvom stavu se derogira prethodni član, pa se kaže – ako je potpis, rukopis ili prepis bez opravdanog razloga overen izvan javno-beležničke kancelarije ili izvan službenog sedišta javnog beležnika to nije razlog za nepunovažnost overe, niti klauzili overavanju oduzima svojstvo javne isprave. Zašto je onda u prethodnom članu striktno propisano kako mora? Mislim da bi bilo čak dobro da se ovaj stav izbriše, ako me iskreno pitate. Nema razloga ako je nešto striktno propisano da sledećim članom potpuno derogirate. Još sam neke primedbe, tehnički prirode, prosto uvideo, i mislim da u cilju poboljšanja samog zakona ne bi bilo loše da eventualno uzmete da ovo razmotrite. Vezano je za član 27. Zakona o overavanju odštampanog primerka elektronskog dokumenta, gde se kaže – javni beležnik može potvrditi da je odštampani primerak podudaran. Znate - to može da znači ali i ne mora. Mora da se kaže - javni beležnik potvrđuje ili ne potvrđuje, ali sada znači može da potvrdi. Malo je neprecizno, a šta ako ne potvrdi? Šta ako odbije da potvrdi? Pročitao sam i nastavak, znam šta kažete, ali mislim da bi čisto radi preciznosti trebalo razmisliti o tome. Vezano za član 14. istog zakona gde se kaže – overavanje blanko potpisa nije dozvoljeno, što se slažem, ali onda se recimo definiše pod kojim uslovima to može, odnosno da se pruže neki okvirni podaci. Šta su okvirni podaci? Trebalo bi ipak reći i definisati koji su to okvirni podaci koji bi možda mogli da omoguće da se tako nešto omogući, odnosno da se overi. U svakom slučaju, zakoni kao zakoni su plod i vremenskog cajtmonta i nečega što vi sada morate da ispravljate ni krivi ni dužni zato što je neko bio neodgovoran u ranijem periodu. Prosto, i ja i kolege iz SNS ćemo ovo podržati. Tako nešto moramo da podržimo. Smatram da je bolje imati i ovakvu vrstu definicije šta i kako da se radi u državi nego nemati ništa. Mislim da u nekom narednom periodu bi ovo sve moralo da sazri i da se bolje upotrebi. To što nemamo danas dovoljan broj beležnika, znate, kada je neko 2011. godine doneo zakon pa punih godinu i po dana, koliko već, nije imao ni jednog jedinog beležnika, niti se potrudio da išta uskladi kako bi taj zakon mogao da se primenjuje, danas ipak ova država ima 94 beležnika, što je veoma važno. Njima savetujem da budu časni i pošteni ljudi, jer se kaže da onaj ko je beležnik tri svoje generacije naredne može da obezbedi. U Hrvatskoj ste imali slučaj da su mnogi javni beležnici bili pohapšeni zbog svojih malverzacija. Nadam se da ovde to niko neće raditi i da će zaista služiti državi i da će poštovati ovu državu, a javni beležnik je zaista zvanje koje bi svako trebao sa velikom čašću da prihvati. Iskren da vam budem, svaki pravnik može da zavidi onome ko postane javni beležnik zato što to jeste vrhunac u pravosudnoj karijeri.
Zahvaljujem gospodine Đukanoviću. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Neka se pripremi narodna poslanica Suzana Spasojević.
Uvaženi građani, dame i gospodo narodni poslanici, predsedavajući, gospodine ministre, kada pričamo o Predlogu zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa već na samom početku u članu 1. stav 1. potpis, rukopis i prepis overava javni beležnik ako zakonom nije drugačije određeno. Nije nam sasvim jasno zašto su organi lokalne samouprave potpuno isključeni iz poslova koji su do sada obavljali. U samom obrazloženju, da bi građanima bilo jasnije, želim da ponovim ono što je ministar u jednom delu izbegao da kaže da je za overavanje potpisa, rukopisa i prepisa nadležan javni beležnik umesto važećeg rešenja prema kome su za overavanje nadležni osnovni sudovi i organi opštinske uprave koji to obavljaju kao poverene poslove. Time se zakon koji uređuje materiju overe usklađuje sa Zakonom o javnom beležništvu kojim se u RS uvodi jedna nova pravosudna profesija, a čiji je jedan od najvažnijih poslova upravo overavanje potpisa, rukopisa i prepisa. Na ovaj način će se doprineti rasterećenju sudova od poslova koji ne predstavljaju suđenje, a da se pri tom ne rešava pravna sigurnost budući da su javni beležnici visoko stručna pravna profesija. Određene izmene koje su predložene ovim zakonom podrazumeva se da su stigle kao preporuka Komiteta ministara Saveta Evrope i taj deo nije sporan. Taj deo naravno da uvažavamo i podržavamo. Slažem se da treba rasteretiti sudove od svih poslova koji ne predstavljaju suđenje, ali kakve to veze ima sa organima opštinske uprave koji su do sada vršili ove poverene poslove? Da li su oni do sada bili zatrpani ovim poslovima? Ovde nam se čini da je u pitanju nešto sasvim drugo. Ono što je u pitanju jeste da je predviđeno ekskluzivno pravo javnog beležnika u postupanju u ovim stvarima, a to će naravno odgovarati javnim beležnicima imajući u vidu njihove tarife koje su makar u regionu i te kako velike. To naravno neće odgovarati građanima s obzirom da će dosadašnje overe biti neuporedivo skuplje nego što su to mogli da plate u organima lokalne samouprave. Radi se o još jednom nametu u moru poskupljenja ove Vlade koje je donela u poslednje dve godine. Kada je u pitanju član 1. stav 2. potpis, rukopis i prepis kod javnog beležnika može overiti javnobeležnički pripravnik. Ponavljam, javnobeležnički pripravnik. Ne vidimo opravdan razlog da se u poslove overavanja potpisa, rukopisa i prepisa uvodi javnobeležnički pripravnik. Obrazložiću. U članu 36. Zakona o beležništvu nije predviđena mogućnost javnobeležničkog pripravnika da samostalno vrši overe i da na takve overe stavlja pečat javnog beležnika. Šta više, u kancelariji javnog beležnika radi i pomoćnik javnog beležnika za čije imenovanje, kao što znate gospodine Selakoviću, je nadležan ministar, odnosno vi, pošto ste viša instanca u odnosu na Komoru. Za razliku od javnobeležničkog pripravnika koga bira samo Komora, a ne vi, ukoliko nije data mogućnost samostalne overe potpisa, rukopisa ili prepisa pomoćniku koga ipak postavlja nakon određene provere resorno zaduženi ministar, što je dodatna garancija pravnoj sigurnosti i za čiji su izbor propisani mnogo strožiji kriterijumi, član 39. Zakona o javnom beležništvu propisuje da se prilikom izbora pomoćnika mora naročito voditi računa o uspehu kojim je završen pravni fakultet, uspehu na pravosudnom ispitu i na javnobeležničkom ispitu. Deluje čudno da pripravnik javnobeležničke kancelarije, pri čijem izboru se uopšte ne proveravaju napred navedene stručne kvalifikacije, ima tu privilegiju. To je nešto što u najmanju ruku začuđava nas novopredstavnike građana u parlamentu. Ono što bih takođe još naveo za kraj jeste da je ovo još jedna od stvari koje poprilično, kao i moj prethodnik iz vladajuće većine je negde naglasio, uvode dodatni nered, a ne red u pravni sistem. Mislim da je posle današnje rasprave i sednice koja traje već nekoliko časova sasvim jasno da ni vaši koalicioni partneri nisu baš u saglasnosti sa ovim predlogom zakona, pa čak i vladajuća većina koja je najavila da će se zakon menjati amandmanima, što znači da je ne tako dobar. Ono što želimna kraju da podvučem jeste da moramo voditi računa u ovim vremenima i o onima koji će koristiti ovaj zakon. Ovoga puta pri overama moraćemo da povedemo računa više o onima koji to plaćaju, to su građani Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić po Poslovniku.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Reklamiram povredu Poslovnika, član 107. stav 1. gde je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, a iznošenje neistina je grubo kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Naime, bukvalno od promene 2012. godine skupštinske govornice često od strane narodnih poslanika bivšeg režima služe za širenje panike, za širenje straha najčešće korišćenjem neistina. I tada smo bili bombardovani da ćemo biti isključeni iz svih međunarodnih tokova, da ćemo biti u izolaciji samo ako se glasa za SNS i za vladu SNS, a onda kada se ti tokovi ubrzaju, ti isti nastavljaju sa širenjem neistina. Sada je prethodni govornik rekao nešto što zaista nema nikakve veze sa istinom, da se ovim zakonima nameću neki novi troškovi. Znate šta, moram da vas, na vašu žalost, ali na radost građana Republike Srbije, moram da vas demantujem. Ti troškovi su manji, ali ukoliko neko ne želi da gleda i neko ne želi da sagleda istinu, naravno da će koristeći se govorom neistina pokušati da dobije neke sitne političke poene. Ono što je istina, za ugovore čija je vrednost do 450.000 dinara do sada je taksa i tarifa bila 11.220 dinara. Poštovani građani Srbije, za iste te ugovore po ovim zakonima koje je predložila Vlada Republike Srbije i za koje je dobila saglasnost svih narodnih poslanika koji podržavaju Vladu Republike Srbije, sada je iznos i naknada javnog beležnika 9.000 dinara ili 2.220 dinara manje. Za iznose i ugovore do 750.000 dinara razlika je 720 dinara i biće jeftinija 720 dinara.
Povreda Poslovnika dva minuta.
Po onome što su predvideli ovi zakoni ne da neće biti veći namet nego će namet građanima biti smanjen.
Hvala poslaniče, mislim da smo ušli u repliku. Povreda Poslovnika da li se odnosi na mene ili na potpredsednika koji je vodio, jer u ovom delu kada sam ja uzela da predsedavam poslanik Balša Božović zaista nije rekao čime bi povredio dostojanstvo. Po kom osnovu, jer ne mogu repliku na povredu Poslovnika? Ovo je vrlo vešto izvedeno, moram da priznam, da ne mogu da vam dam sada repliku. Reč ima ministar Nikola Selaković, možda on uspe da izazove vašu repliku.
Hvala uvažena predsednice. Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, mislim da sam vrlo jasno u svom uvodnom izlaganju rekao da su poslovi overa prepisa i rukopisa do sada bili poverena nadležnost jedinica lokalnih samouprava i osnovnih sudova. Dakle, nije pristojno citirati samog sebe, ali sam to rekao, sa naglaskom, a znajući da mogu da izazovem repliku jednog pravnika još, da su to povereni poslovi. Overa potpisa, prepisa i rukopisa nikada, podvlačim – nikada nije bila izvorna nadležnost jedinica lokalne samouprave, već povereni posao. U svakom sistemu gde postoji javno beležništvo latinskog tipa to je nadležnost javnog beležnika. Mogu samo da se složim sa nečim što je i kolega Babić rekao, kada su u pitanju troškovi i da ne vidim čemu, osim sticanju političkih poena priča da će nastupiti haos i da će nešto biti neuporedivo skuplje. Žao mi je što jedan od uvaženih prethodnika na čije se izlaganje i osvrćem nije malo pre bio prisutan kada sam sa jednim drugim uvaženim kolegom raspravljao upravo o nadležnosti javnobeležničkog pomoćnika, odnosno javnobeležničkog pripravnika. Javnobeležnički pripravnik koji ima završene pravne studije da ne može da overava, a da to može da radi sudski overitelj koji ima srednju školu, ne vidim tu nikakvu logiku. U Zakonu o javnom beležništvu je predviđeno da javnobeležnički pomoćnik može da obavlja svoje poslove koje može i javni beležnik osim sastavljanja javnobeležničkog zapisa i solemnizacije, odnosno prevođenja privatne isprave u javnu. Samo mi je krivo što niste bili tada tu da čujete, vrlo korektno i dobro smo kolega Stefanović i ja o tome raspravljali i mislim da je to sasvim u redu. Sada imate sudskog overitelja koji ima završenu srednju školu i koji će i dalje to raditi do 1. marta, a ovamo imate javnobeležničkog pripravnika koji ima završen fakultet. Naravno, zna se koju vrstu overa, on ne može da sastavlja javnobeležnički zapis, to ne može ni javnobeležnički pomoćnik, to može samo da radi javni beležnik. Rekao bih, iako to treba ostaviti više za raspravu u pojedinostima, kolega Đukanović je skrenuo pažnju na par stvari koje su vrlo važne za građane. Moram ukratko da se osvrnem na to. Jedna primedba se ticala, vrlo važna primedba, na Predlog zakona o prometu nepokretnosti i to na situaciju kada javni beležnik utvrdi uvidom u evidenciju o ugovorima o prometu nepokretnosti da su u sudu već overeni potpisi na tom ugovoru za promet iste nepokretnosti kod javnog beležnika ili kod suda, da je sačinjen javnobeležnički zapis o prometu nepokretnosti, a da je prodavac isto lice. Koja je suštinska razlika? Dalje se kaže da je on dužan da o tome upozori ugovorne strane, da unese taj podatak u javnobeležnički zapis, a ako oni ne prihvate da se unese u javnobeležnički zapis da se odbije sačinjavanje javnobeležničkog zapisa. Razumem vašu bojazan i razumem vašu brigu za sigurnost pravnog poretka, ali jedno od osnovnih načela javnog beležništva jeste dužnost javnog beležnika i to je ono što ga razlikuje od advokata. Javni beležnik je dužan da izađe stranci u susret i samo pod jasno navedenim i obrazloženim razlozima da odbije da izvrši svoju obavezu. Šta ga ovde razlikuje od recimo današnjeg sudskog overitelja koji overava potpise na ugovore o prometu nepokretnosti? Prvo, razlikuje ga to što moraju da budu prisutne obe strane ugovornice koje mora do detalja da upozna sa svim detaljima pravnog posla koji sklapaju i koji će za svaku manljivost tog posla da odgovara sam sopstvenom profesijom i sopstvenom imovinom. Dakle, on je dužan da kaže kupcu – ovaj prodavac sa kojim sediš ovde ispred mene je već zaključio ugovor o prometu nepokretnosti u obliku javnobeležničkog zapisa i ja to unosim u ovaj javnobeležnički zapis. Ako on kaže – nemoj to da uneseš, on kaže – ja ne sačinjavam javno-beležnički zapis. Sad pazite šta mora da se stekne od uslova. Prvo, da javni beležnik nešto radi protiv sebe samog, to je prva stvar, a on tu mora da bude najpažljiviji. Drugo, da je taj kupac ne toliko bistre svesti da prihvata tako nešto da zaključi. Da li je teoretski moguće da imamo situaciju u kojoj je isti prodavac zaključio u obliku javno-beležničkog zapisa već jedan ugovor i danas dolazi da zaključi drugi? Teorijski, moguće je. Kada? Recimo kada kupac nije isplatio kupoprodajnu cenu, a nije došlo do poništaja toga ugovora, ali je to bitan element ugovora. Naći ću vam sponu sa ovim što sam rekao – ne može javni beležnik da odbije. To je isto kod principa teritorijalnosti. Ne sme stranka da trpi zbog toga što je neku ispravu, recimo roditelji hoće da pošalju svoje dete na ekskurziju, na more, potrebna je overena saglasnost kod nadležnog organa. Otišao je kod, odnosno sreo je javnog beležnika van njegovog sedišta, ovaj mu je overio tu ispravu. Ta isprava, pravno je u potpunosti valjana. On je platio nagradu javnom beležniku za tu uslugu koju mu je pružio, ali ne može građanin da trpi zbog toga što se nije ponašao javni beležnik savesno. Zbog toga će trpeti javni beležnik koji disciplinski odgovara ako to učini, ali građanin ne sme. Građanin to ne sme da radi. Dakle, opravdana bojazan sa vaše strane ali sam ovo morao da kažem jer znam da građani prate ovu raspravu i da je to svakako u njihovom interesu da znaju. Da li su zaštićeni ovim predlogom zakona na adekvatan način? Jesu. Normalno, ja sam čak iz usta pojedinih opozicionih poslanika čuo da je ovaj zakon dobar. Čuo sam da je zakon dobar, nisam čuo argumentovano zašto nije dobar. Takođe, znate šta, ministar ne može da oduzme pravo nikome u Narodnoj skupštini, hvala Bogu, da amandmanima pokuša da interveniše u tekst zakona. To je posao narodnog poslanika. Time i treba da se bavi. Koliko puta su i opozicione poslaničke grupe dale neke dobre amandmane, ja sam ih vrlo rado usvajao. Evo ga i dr Milosavljević je tu i zajedno smo i u medijima maltene nastupili posle toga i srećan sam zbog toga. Pa dužnost Narodne skupštine, dužnost, pravo, jeste da poboljša predlog zakona koji u nju dolazi. Nemam nikakav problem sa tim. Bilo je nekih zakona koje smo predlagali, na koje nismo imali nijedan amandman. Možda je to svedočanstvo toga da su ti zakonski tekstovi bili odlični. Imamo primer Zakona o vanparničnom postupku iz maja meseca i nije bio nijedan jedini amandman na njega. Izvinite što sam odužio, ali mislim da je bitno ovo što sam rekao. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu sada? Dobro, ništa. Magistar Aleksandra Jerkov, po kom osnovu? Po Poslovniku.
Smatram da je povređen član 103. Poslovnika koji obavezuje poslanika da kada reklamira povredu Poslovnika, da želi da ukaže na povredu Poslovnika, obrazloži zašto on smatra da je do te povrede Poslovnika došlo. Gospodin Babić, ne samo da to nije učinio, nego je od vas još i dobio pohvalu da je vešto izveo to što je izveo, znate, nije gospodin Babić vešt, nego ste mu vi dozvolili da zloupotrebi Poslovnik i da očigledno iskoristi povredu Poslovnika, da bi replicirao narodnim poslanicima iz DS. Ukoliko je vaša ideja da ova rasprava danas teče tako da poslanici opozicije nikada ne dobiju pravo na repliku, a već nekoliko puta od početka današnjeg rada smo bili u ovakvoj ili sličnoj situaciji, vi onda tako recite, ali nemojte da vodite Skupštinu na način da se odredbe Poslovnika odnose samo na poslanike opozicije, a da poslanici vladajuće koalicije budu u mogućnosti da govore sve što im padne na pamet i da koriste svaku priliku da iznose optužbe na račun onih koji su danas u opoziciji, pa makar i to činili pod plaštom povrede Poslovnika. Ukoliko vi budete svakom od nas dozvoljavali da na takav način zloupotrebljavamo Poslovnik, molim vas, bićemo svi podjednako vešti kao gospodin Babić, ali mislim da nas to neće odvesti daleko i da će ovoj raspravi dati ton koji prosto ona ne treba da ima. Mislim da ste vrlo svesno čuli da gospodin Babić, umesto što reklamira povredu Poslovnika, replicira onome što je rekao narodni poslanik Balša Božović, da ste mu vrlo svesno dozvolili da to čini i umesto da dobije opomenu zbog takvog ponašanja, on je dobio konstataciju da je nešto uradio na vešt način.
Zahvaljujem i vama, prošle su dve minute i vi ste vrlo vešto rekli šta ste želeli, ali ne delim ja nikakve pohvale. Mislim da ste me pomešali sa Igorom Bečićem, fizički, jer sam ja ušla na kraju, a i vama sam dala povredu Poslovnika posle izlaganja ministra 15 minuta, ja sam ćutala, on je izlagao, tako da bi stalno mogli. Pošto vidim da poslanici imaju nameru da pričaju o povredi Poslovnika ovde po prijavljenima, ja određujem pauzu od sat vremena koja nam sledi za ručak, da razmislite svi da nastavimo diskusiju po listi, a neću vam reći ko se sve javio, jer jedna i druga strana je pritisla da priča o povredama Poslovnika kojih nije bilo. Hvala vam. [[Posle pauze]] Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite. Tu je ministar za sekundu ulazi.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege poslanici, barem ovi koji su u sali, set zakona o kojima danas raspravljamo, a koji zajedno sa usvojenim Zakonom o javnom beležništvu predstavljaju jednu celinu od značaja su pre svega za dobro funkcionisanje javnobeležničke službe i za kvalitetan i efikasan rad javnih beležnika. Potrebno je doneti novi Zakon o prometu nepokretnosti, pre svega zbog promenjenog sistema i neophodnosti da se izvrši i usklađivanje Zakona o prometu nepokretnosti sa Ustavom sa Zakonom o javnoj svojini i sa Zakonom o javnom beležništvu. Svi današnji zakonski predlozi i uvođenje sistema javnih beležnika za cilj, pre svega, imaju povećanje nivoa pravne sigurnosti građana i rasterećivanje i efikasniji rad sudova. Najveća novina ovog predloga zakona odnosi se na pravnu proceduru u prometu nepokretnosti. Naime, zakonom je predviđeno da se ugovori sačinjavaju isključivo u formi javnobeležničkog zapisa čime se dosadašnja praksa da su stranke mogle same da sačine ugovor o prometu nepokretnosti, bez obzira da li je reč o ugovoru o kupoprodaji ili ugovoru o poklonu ili nekom drugom ugovoru kojim se prenosi pravo svojine sa jedno na drugo lice, bez obzira na to da li je uz naknadu li bez naknade, takva se mogućnost sada isključuje i nameće se obaveza da javni beležnik isključivo taj koji sačinjava i overava ugovore u prometu nepokretnosti. Sa druge strane, javni beležnici moraju da se staraju o zaštiti prava stranaka, da im pruže veću sigurnost o pravnoj valjanosti ugovora i da zaštite interese svih ugovornih strana podjednako, što znači i što je predlogom ovog zakona i predviđeno i obaveza javnih beležnika da ugovori koje sastavljaju budu pravno tačni i punovažni i da nijedna strana ugovornica ne bude u tom pravnom poslu oštećena. Prelazne odredbe Predloga zakona o prometu nepokretnosti predviđaju da se u gradovima gde nema, odnosno gde nisu imenovani javni beležnici ugovore sastavlja i overava nadležni Osnovni sud. Plašim se da na ovaj način nećemo postići efekat koji smo želeli i koji se tiče rasterećenja sudova, već naprotiv nastaće, moguće je u stvari da nastane jedno zagušenje u radu sudova, pre svega zbog nedovoljnog broja sudija da se bave i ovim poslom jer sastaviti i pre toga proveriti sve činjenice koje su potrebne i koje se tiču predmeta ugovora i da bi taj ugovor bio pravno valjan iziskuje zaista dosta i vremena i rada. Zatim ni broj predmeta, odnosno ugovora koje dnevno treba sastaviti i overiti nije zanemarljiv. Takođe, plašim se da može doći do neke vrste konfuzije na strani stranaka, jer procedura koja prethodi samoj overi, odnosno sastavljanje ugovora nije baš tačno navedena. Na koji način se stranke obraćaju sudu kada žele da zaključe ugovor i da im nadležni sudija sastavi ugovor? Da li je to putem zahteva molbe? Da li je moguće u istom danu kada se zahtev ili molba za sastavljanje overu ugovora podnesu nadležnom sudu, da li je moguće tog istog dana i overiti ugovor, jer je to najveći problem može da stvori strankama koje ne žive u Srbiji ili ne žive u mestu u kojem se ugovor o prometu nepokretnosti sastavlja? To su pitanja na koja žele odgovor da čuju i stranke i svi učesnici u prometu, ali i sudije. Zakonom o javnim beležnicima predviđeno je da je za teritoriju Srbije potrebno 375 beležnika. Imenovano je samo 94. Veliki broj gradova i opština koje nemaju beležnike, primer je i Smederevo i ceo Podunavski okrug gde nije imenovan nijedan beležnik. Plašim se da će u celom okrugu doći do prevelike opterećenosti sudija i sudova i da će se u jednom momentu postaviti pitanje efikasnosti rada tih sudija, a plašim se da možemo doći i u situaciju neuravnoteženosti u količini posla koje dobijaju pojedine sudije, a vezano za sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti. Sledeći u nizu zakona je Predlog zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama. Predlogom ovog zakona zbog novonastalih okolnosti vezanih za Zakon o javnom beležništvu postojeći zakon dopunjen je propisanim taksama koje će stranke plaćati, već počev od 1. septembra za sačinjavanje ugovora koji imaju oblik javnobeležničkog zapisa od strane Osnovnog suda u opštinama i gradovima gde nisu imenovani javni beležnici. Članom 1. dopunjuje se taksena tarifa stavom koji predviđa umanjenje sudske takse kada su u pitanju ugovori o poklonu između roditelja i dece i dobro je što je ta taksa u odnosu na dosadašnju dosta umanjena. Takođe, istim članom predviđa se da za sačinjavanje predugovora, plaća se taksa u visini i 50% od takse koja je predviđena tim tarifnim brojem. S obzirom da svaki predugovor ne mora da znači da će iz njega proisteći i sigurno zaključenje ugovora, a kada su naročito u pitanju ugovori o kupo-prodaji, do sada sigurno znate da je bila praksa da se taksa računa na visinu kapare. U slučaju da je velika kupoprodajna cena, a da ne dođe da se taksa obračunava u odnosu kako je predviđeno u tarifnom broju i ne dođe do zaključenja ugovora, to bi za stranke bilo neko malo veće opterećenje nego što je bio slučaj do sada. Ovo govorim jer je sigurna sam cilj svima nama da što manje opteretimo građane i nađemo najbolje i najefikasnije rešenje za njih kada su u pitanju pravni poslovi u prometu nepokretnosti. Zakon o overi prepisa, potpisa i rukopisa koji je donet pre više od 20 godina, takođe je potrebno uskladiti sa Ustavom i Zakonom o javnom beležništvu. Predviđeno je da i ovaj zakon stupi na snagu 1. septembra, s tim što je ovim zakonom predviđeno da tek nakon šest meseci od stupanja na snagu ovog zakona poslovi na koje se zakon odnosi prelaze u isključivu nadležnost javnog beležnika, što praktično znači da u onim opštinama u kojima su imenovani beležnici građani mogu u prvih šest meseci da koriste i usluge javnih beležnika i da svoje isprave, potpise, prepise, overavaju kao i do sada, u nadležnim lokalnim samoupravama i osnovnim sudovima. Sva ti zakona o kojima danas govorimo predstavljaju temelj dobroj primeni Zakona o javnom beležništvu. Obaveza nam je da dobrim zakonima doprinesemo unapređenju kvaliteta pravde, efikasnosti i efektivnosti pravosuđa, s jedne strane, a ipak sve u interesu građana i udovoljavanju zahtevima građana za poštovanje vladavine prava, za nepristrasnim i efikasnim pravosudnim sistemom. Kao što je to danas i rekao ovlašćeni predstavnik SPS Neđo Jovanović, Socijalistička partija Srbije će podržati predloge ovih zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre Selakoviću, poštovani gosti, danas ovde raspravljamo o sadržini dva nova predloga zakona, o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa i o prometu nepokretnosti i o jednom predlogu zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama i mi, poslanici Nove stranke, nećemo moći da glasamo za ove predloge zakona ukoliko ministar i Vlada Srbije ne prihvati naše predloge za izmene sadržine ovih predloga zakona koji su stigli u Skupštinu. Gospodina ministra Selakovića posebno molim da pažljivije sada sluša, jer ću ja pokušati konkretno i vrlo precizno da saopštim šta su naše primedbe na ne tako loše predloge zakona. Budući da je gospodin Selaković napravio jednu malu grešku, jer je pogrešno razumeo u jednom delu ono što je govorio gospodin Živković, nadam se da sada ta greška neće da se ponovi. Zato ću ja vrlo precizno i konkretno. Kada govorimo o Predlogu zakona o prometu nepokretnosti, Vlada Srbije je predložila da se ovaj predlog zakona donese po hitnom postupku, a mi, poslanici Nove stranke ovde smatramo da je preuranjeno da se ovaj predlog zakona usvoji sada i da stupi na snagu 1. septembra. Dakle, očigledno je i na osnovu ove teze da imamo vrlo različite pozicije u odnosu na ovaj predlog zakona. Ja ću pokušati da ponudim tri, ja mislim dobra argumenta, gospodine Selakoviću, na osnovu kojih tvrdim da je ovo preuranjeno. Naša je procena da će ovim predlogom zakona, ukoliko bude donesen i stupi na snagu za dva dana, u ponedeljak, da će se ovim predlogom usporiti i dodatno komplikovati ionako smanjen promet nepokretnosti. Smatram da je predlagač zakona trebalo da napravi jednu analizu i oko ovih mogućih efekata. I zato vas pitam, gospodine Selakoviću, da li ste pravili takvu vrstu analize? Naša procena je da će ovo da bude jedan od efekata, vrlo loših. Drugo, primena ovog zakona jeste u direktnoj vezi sa primenom Zakona o javnom beležništvu. Gospodine ministre, to ste vi ovde, ne jednom nego nekoliko puta, saopštili. Vi ste rekli da je reč o upodobljavanju Zakonu o javnom beležništvu. Kao što vidite, ja to vrlo precizno beležim, šta se kaže, kojim povodom i kada. I ja mislim da upravo tu imamo jedan veliki problem, upravo oko primene Zakona o javnom beležništvu i to i jeste naša tema takođe ovde danas. Šta je tu problem? Problem je što postoji sumnja da je u jednom delu oko primene ovog zakona o javnom beležništvu postojala povreda zakona tokom organizovanja javno-beležničkog ispita, na primer, u pogledu sastava ispitne i konkursne komisije, u pogledu neprimenjivanja zakonskih kriterijuma za izbor kandidata ili, na primer, u pogledu toga što nemamo dovoljno beležnika, a imamo komoru beležnika koja sada počinje da dobija neke nadležnosti a nemamo onoliko beležnika koliko je neophodno da bi ona te nadležnosti mogla da sprovodi. Gospodine Selakoviću, kada govorimo o povredi zakona, u pogledu predloga zakona koji dolaze od Ministarstva pravde, odnosno od Vlade, a koje vi branite ovde danas, i oko primene jednog zakona za koji ste vi takođe nadležni, ja smatram da to jeste veliki problem. Treća stvar, oko Predloga zakona o prometu nepokretnosti, pre usvajanja ovog zakona, i zato smatramo da je ovo preuranjeno, trebalo bi usaglasiti sadržinu i značenje pojedinih termina u nekim drugim zakonima. Na primer, u Zakonu o planiranju i izgradnji, Zakonu o legalizaciji objekata, itd. Gospodine Selakoviću, mislim da imamo jedan dobar predlog za vas i nadam se da ćete razmisliti o tome. Naš predlog je da se primena ovog zakona, i to je jedan od amandmana koji smo uložili, odloži za 1. jul 2015. godine. To je vreme kada efekti primene ovog zakona mogu da budu dobri. Druga stvar oko Predloga zakona o sudskim taksama. Ja smatram, poštovana gospodo, da je previsok iznos takse za sačinjavanje pravnih poslova koji imaju oblik javno-beležničkih zapisa. Saglasan sam da ono što je bila cena takve vrste takse ili nečega što je ekvivalentno toj taksi sada, nešto malo skuplje, ali cena za taksu, za nepokretnost čija je vrednost do 600 hiljada dinara a kažemo da je taksa devet hiljada dinara koja se plaća, ja smatram da je to mnogo. Ovde gospodin Babić, na primer, iz SNS stalno koristi prilike da govori da je vreme štednje, domaćinskog ponašanja. Čovek kada ga sluša, pa evo i ja, može da pomisli, jao u pitanju je neka skromnost, biće nešto jeftinije, a sada imamo devet hiljada. Naš predlog je da za takse za vrednost nepokretnosti do 600.000 dinara bude 5.000 dinara i onda tako redom. To su neke moje primedbe.
Potrošili ste vreme od pet minuta. Hvala. Reč ima narodni poslanik VesnaSimić. Izvolite.
Uvažena predsednice, uvaženi ministre, kolege narodni poslanici, obzirom da smo danas već dosta raspravljali o setu zakona koje treba da usvojimo, ja ne bih da se ponavljam sa svojim kolegama, tako da ću da se osvrnem u svom izlaganju samo na pojedine odredbe iz Zakona o prometu nepokretnosti, koje su meni kao advokatu i osobi bile interesantne i zaparale uši. Predlog zakona o prometu nepokretnosti u delu u kojem obrazlaže razloge za donošenje ovog zakona navodi kao jedan od ključnih razloga i usaglašavanje ovog zakona sa Zakonom o javnom beležništvu, a koji inače stupa na snagu 01. septembra 2014. godine. Donošenje Zakona o javnom beležništvu je zaista bila velika potreba i neophodnost, obzirom da je jednog momenta stvoren pravni haos na tržištu nepokretnosti. Ugovor o prometu nepokretnosti sačinjavali su advokati, ali su ih u velikom broju slučajeva sačinjavale i same ugovorne strane. To je dovelo do toga da su ugovori bili nedovoljno pravni zaokruženi s jedne strane. S druge strane, nije se vodila nikakva evidencija o overenim ugovorima. Mnogi ugovori su samo overavani pred sudom, bez potpunog prenosa, odnosno ugovarači nisu znali ili su smatrali za nepotrebno da istovremeno izvrše i kompletan prenos nepokretnosti preko Uprave prihoda i službe za katastar nepokretnosti. Sudovi nisu vodili posebnu evidenciju, iako su imali mogućnosti, o zaključenim i pred njima overenim ugovorima, što je sve rezultiralo time da su pojedine nepokretnosti, a posebno stanovi, kako postojeći, tako i oni u izgradnji, prodavani i po više puta, avlasnici, odnosno pošteni kupci su uglavnom ostali nasamareni i bez mogućnosti da povrate uloženi novac u kupoprodaju i pored vođenja dugogodišnjih i iscrpljujućih sudskih procesa. Zakonom o javnom beležništvu Ugovor o prometu nepokretnosti zaključuje se u obliku javno-beležničkog zapisa. Za njegovo sastavljanje isključivo je nadležan javni beležnik. U protivnom, isti ne proizvodi pravno dejstvo. Javni beležnik koji je sačinio javno-beležnički zapis o ugovoru o prometu nepokretnosti dužan je da overen prepis tog javno-beležničkog zapisa odmah dostavi sudu koji je nadležan za vođenje posebne evidencije javno-beležničkih zapisa o ugovorima o prometu nepokretnosti, kao i organu nadležnom za utvrđivanje i naplatu javnih prihoda u roku od deset dana od sačinjavanja. Ono što je po meni najbitnije u mom osvrtu na novine koje unosi ovaj zakon je činjenica da osnovni sud vodi posebnu evidenciju javno-beležničkih zapisa o ugovorima o prometu nepokretnosti koji se nalaze na njegovom području, a javni beležnici sa područja tog suda imaju pravo uvida u posebnu evidenciju javno-beležničkih zapisa. Na ovaj način stvaraju se uslovi za uvođenja reda upromet nepokretnosti i istovremeno štite savesni građani od eventualnih zloupotreba prilikom kupovine, a što sve vodi daljoj pravnoj sigurnosti u jednoj po jednoj sferi društvenog života. Zato ću ja u danu za glasanje podržati set zakona o kojima smo danas raspravljali, a ubeđena sam da će to učiniti i sve ostale kolege iz SNS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala, predsednice. Uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, imajući u vidu da sam danas kao ovlašćeni predstavnik u uvodnom izlaganju izneo sve ono što predstavlja stav poslaničke grupe SPS, sada ću se dotaći nečega što podrazumeva reakciju na pojedina razmišljanja i diskusije koje su iznesene u dosadašnjem toku rasprave, prevashodno po Predlogu zakona o prometu nepokretnosti. Čini mi se da su se u nekim raspravama čak desila i udaljavanja od suštine zakona, pa se raspravljalo o navodno lošoj proceduri za imenovanje javnih beležaka. Pre svega, treba istaći da javno-beležnički ispit jeste po svojoj prirodi jako kompleksan i zahtevan, što podrazumeva visoke kriterijume za ocenu rezultata rada svakog kandidata za javnog beležnika. To opet znači da javni beležnik mora imati najmanje stručnu referencu sudije osnovnog suda, kažem najmanje, imajući u vidu da se na njega prenosi jedan veliki deo materije koja je bila u sudskoj nadležnosti, a to je vanparnična materija. Da se ne bih udaljavao od rasprave, ja ću kao prijavljeni u daljem izlaganju pokušati da kroz zahteve, pre svega branše iz koje ja potičem, a to je advokatura, afirmišem jedno pitanje koje sam danas načeo. Radi se ne samo o advokaturi i o zaštiti advokatske profesije, već se radi i o ostalim pružaocima pravne pomoći, počev od posrednika u prometu nepokretnosti, jer smo mi nedavno usvojili i Zakon o posredovanju u prometu nepokretnosti koga sada faktički realizujemo usvajanjem ovog zakona, a uskoro donosimo ili ćemo doneti zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Sa jedne strane postoje potpuno legitimni zahtevi advokature i ostalih pružalaca pravne pomoći da oni vidovi pravne pomoći koji su do sada bili u nadležnosti advokature ostanu i dalje, bez obzira na primenu i usvajanje ovog zakona, nešto što podrazumeva izvornu nadležnost advokature, a to je da se kroz pružanje pravne pomoći građanima, koji se obraćaju advokatima, pruži ono što oni zahtevaju, a jedan od tih zahteva može biti i sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti. Tu apsolutno nema ničeg nelogičnog, nelegitimnog i nema ničeg spornog. Sporno je ono što sam ja danas istakao da je u zakonu navedeno, a što isključuje ovo pravo i nezavisnost advokature i ostalih pružalaca pravne pomoći, a to je isključiva nadležnost javnih beležnika za sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti. Advokatura, kao nezavisna profesija, i sa stanovišta Ustava, i sa stanovišta Zakona o advokaturi ne može prihvatiti ovakvo rešenje kao sistemsko rešenje. Ne želim da budem samo branilac advokata, jer sam sam advokat, već i onih koji pružaju besplatnu pravnu pomoć, a ja sam ih danas legitimisao. To su medijatori, javni beležnici, službe pravne pomoći, svi oni kojima se građani obraćaju sa tim zahtevom. Kada govorimo o odredbama Zakona o posredovanju u prometu nepokretnosti, moramo poći od činjenice da je u tom zakonu sistematizovana jedna norma da i posrednik ima pravoda u ime nalogodavca preduzme aktivnosti na zaključenju ugovora, odnosno pravnog posla koji može biti manifestovan kroz promet nepokretnosti. Ne bi trebalo to pravo uskraćivati, niti ograničavati. Zbog toga i dalje apelujem, gospodine ministre, da jedna norma, kao što je norma uporedno pravnih rešenja, bude sistematizovana u našem zakonu, odnosno u ovom zakonu o kome raspravljamo, a to je Zakon o prometu nepokretnosti. Ono što se danas pojavilo kao jedno pitanje jeste pitanje koje je postavio kolega Đukanović, izražavajući određenu dozu opreza na postupanje javnih beležaka prilikom, ne samo provere identiteta, već i prilikom mogućnosti zloupotreba koje se pojavljuju ukoliko su ugovori dva puta sastavljeni. Postoji mogućnost da dođe do činjenice da jedan javno-beležnički zapis sa identitetom stranaka, sa legitimacijom koja je potpuno identična, bude ponovljena. Na to pitanje odgovor sadrži sam zakon, jer je javni beležnik obavezan, odnosno shodno odredbama zakona, dužan da pored svih ostalih provera ostvari proveru uvidom u sadržinu ugovora, odnosno pravnog posla u vezi koga treba da sačini javno-beležnički zapis, pa na osnovu toga da se odredi da li taj ugovor, odnosno pravni posao, po svojoj sadržini, odgovara onome što je zakon propisao, odnosno da spreči eventualne zloupotrebe, pa čak i mogućnost koruptivnog delovanja. Ono što je danas postavljeno kao pitanje od kolege Đukanovića, ja sam to pitanje afirmisao na sednicama oba održana odbora, na sednici Odbora za pravosuđe i na sednici Odbora za zakonodavstvo i ustavna pitanja, je podrazumevalo, gospodine ministre, vaš odgovor dai sudija može potpisati javno-beležnički zapis. Nažalost, tu se nećemo moći složiti i tu ćemo ostati na različitim pozicijama, odnosno imaćemo različita razmišljanja i različita tumačenja. Po stanovištu onih koji stručno referentno posmatraju i analiziraju ovaj zakon i ove delove zakona nesumnjivo je da se takav stav neće podržati, mada prihvatam da postoje i drugačija tumačenja i drugačija razmišljanja, da se sudija može legitimisati kao sudija u potpisu javno-beležničkog zapisa, i to iz dva jednostavna razloga. Prvi razlog je što je Zakon o javnom beležništvu veoma jasno definisao kako se sačinjava javno-beležnički zapis i da jedino javni beležnik taj javno-beležnički zapis može potpisati, odnosno verifikacijom da ga stavi u pravni saobraćaj i da on ima odgovarajuću pravnu snagu. U konkretnom slučaju, ako bi to uradio sudija, danas sam to istakao, pa ću ponoviti, dolazi u dva problema. Prvi je problem sukob svoje funkcije sa drugim funkcijama, imajući u vidu nespojivost sudijske funkcije sa bilo kojom drugom funkcijom, a drugo što je to isključivo ovlašćenje javnog beležnika. To ne može biti preneseno pravo i ne može biti preneseno ovlašćenje, a naročito ne može biti preneseno na sud. Iz tog razloga smatram da amandman, koji je poslanička grupa SPS podnela preko mene, kao potpisnika tog amandmana, sadrži rešenje koje može da prevaziđe jednu takvu situaciju i da na taj način izbegnemo neke dalje posledice. Na kraju, s obzirom da vreme poslaničke grupe ističe, želim da ukažem da svi pružaoci pravne pomoći u ovoj situaciji apeluju na Ministarstvo pravde da odredbu člana 4. Zakona o prometu nepokretnosti, kroz amanmdane, revidira, odnosno izmeni i prilagodi zahtevima, legitimnim pravima svih pružalaca pravne pomoći, a tu mislim na advokaturu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pošto smo materijal za ovu sednicu dobili par dana pre održavanja sednice, bilo je dovoljno vremena da se pažljivo pročitaju predloženi zakoni, a ja sam ih upoređivala sa tekstovima važećih zakona koji regulišu materiju i utvrdila sam da su tekstovi manje-više istovetni, neke formulacije su doslovce prepisane, neke odredbe jezički i formalno pravno korigovane, ali suština je potpuno ista, s tim što jedina promena koja je vredna pomena, a o kojoj su moje prethodne kolege govorile, jeste promene stvarne nadležnosti u vezi sa overavanjem potpisa, rukopisa i prepisa i u vezi sa izradom i overom ugovora o prometu nepokretnosti, pa ja to sada neću ponavljati. Dakle, lako se zaključuje da je namera Vlade da praktično predloženim zakonima ispuni i zakonske pretpostavke za zakonit rad javnih beležnika koji bi trebalo da počnu sa radom u ponedeljak, dakle, za tri dana. Za mene tu, u stvaranju zakonskih pretpostavki, ništa nije sporno. Sporno je to što smo čekali praktično tri dana pre početka javnih beležnika da donosimo zakone bez kojih javni beležnici neće biti u stanju da obavljaju delatnost zbog koje su osnovani. Mislim da je sada u stvari glavni teret neažurnosti Vlade prebačen na narodne poslanike, a to nije prvi put i mislim da to nije korektno, ali, na stranu pitanje da li je nešto korektno ili ne, nego je pitanje da li je nešto u skladu sa Ustavom Republike Srbije ili nije. Ustav Republike Srbije jasno propisuje da svaki zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, sem u situacijama kada postoje opravdani razlozi da to bude u nekom kraćem roku. Mi smo jedan izuzetak pretvorili u pravilo, što mislim da nije dobro i što sam sigurna da ne doprinosi izgradnji i jačanju pravne države za koju verujem se svi zajedno zalažemo. Mislim da je Zakon o javnom beležništvu donet 2010. godine, dakle pre četiri godine. Rok za početak rada javnih beležnika je u više navrata produžavan, pa je to prvobitno bilo propisano za 1. septembar 2012, pa za 1. mart 2013, pa evo sada za 1. septembar 2014. godine. Danas je petak, sutra subota, pa nedelja i u ponedeljak javni beležnici počinju sa radom, a ja pitam sa kojim radom? Mi još uvek danas raspravljamo o zakonima koji oni od ponedeljka treba da počnu da primenjuju. Ti zakoni će verovatno biti izglasani u nedelju, stupiće na snagu istog dana i u ponedeljak će početi da se primenjuju. Nije sada samo problem da li će se javni beležnici snaži ili ne. Javni beležnici su pravnici i verujem da im neće biti problem da na osnovu svog nekog stručnog znanja i iskustva nekako prevaziđu ovaj vremenski problem u koji ih je uvela Vlada Republike Srbije svojom neažurnošću. Ono što je za mene ključni problem jeste to što građani, većina građana ni ne zna da postoje javni beležnici, a još manje zna čemu javni beležnici služe. Umesto da vlast blagovremeno informiše građane o postojanju javnih beležnika, o tome šta je njihova nadležnost, umesto da se na vreme donesu propisi koje će javni beležnici primenjivati, mi sada imamo situaciju da od ponedeljka se primenjuju propisi o kojima mi tek danas raspravljamo. Ako mi ministre ne verujete da će ovo izazvati pometnju u sudovima i kod građana, ja vas pozivam da u ponedeljak bez najave i bez kamera posetite bilo koju prijemnu kancelariju bilo kog suda u Srbiji i da vidite na šalterima overe kakav će haos, nesnalaženje i zabunu izazvati ovakav tajming donošenja zakona. Ako neko u ponedeljak bude želeo, na primer, da overi prepis svoje diplome, da li mislite da taj neko zna gde treba da ode, u sud, u opštinu ili kod javnog beležnika i ako i zna kod kog javnog beležnika treba da ode, gde se taj javni beležnik nalazi. Ili, hajde da ne spominjem diplome, da se ne bi pogrešno razumelo. Hoće da zaključe prodavac i kupac ugovor o prometu nepokretnosti. Ista situacija. Ljudi nisu blagovremeno obavešteni o tome šta ih očekuje od 1. septembra ove godine. Ja zaista očekujem od vas da se postarate pre svega da javnost Srbije bude na vreme obaveštena o promenama koje slede, ne u minut do dvanaest, ne da se donose danas a primenjuju od sutra, jer praktično time ne samo da pokazujemo nepoštovanje u odnosu na građane Srbije, nisu nam oni krivi zbog neažurnosti, nego pokazujemo i nepoštovanje onoga što sam Ustav Republike Srbije propisuje, a to je poštovanje roka od osam dana za stupanje na snagu zakona, osam dana pre objavljivanja. Ako nam Ustav ne odgovara, on može da se menja, ali dok god važi, on obavezuje sve nas. Ja sam sigurna da ćete vi uložiti sav napor i autoritet koji imate da se postarate da se ovakve situacije više ne ponavljaju. Hvala vam.
Reč ima Dragan Nikolić.
Gospođo predsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, gospodine ministre, nisam vaš administrator ali otprilike imam neku grubu evidenciju da ste 25 ili 26 put u ovoj Skupštini za ova 24 meseca koliko ste ministar u onom starom sazivu a i sada i kad god ste došli i zastupali neki od predloženih zakona, iza kojih naravno stoji čitava Vlada, svi ministri na čelu sa predsednikom Vlade, vi ste bili napadani ako hoćete da nešto uradite brže da bismo rešili neku situaciju koja je akutna zašto to radite tako brzo. Ako odložimo nešto što ne može da se primeni, a to smo u 2013. godini morali da konstatujemo da ne možemo da počnemo sa aktivnostima javnih beležnika, pa smo primenu Zakona o javnim beležnicima morali da odložimo za prvi septembar, onda je rečeno zašto je to odloženo za godinu dana, pa moglo je to da bude šest meseci. Neki su svojim eksperimentima predlagali da to bude sledeće dve godine. Uglavnom mnogo nezadovoljnih, ali sa druge strane znate da iza vas stoji ogromna većina u ovom parlamentu poslanika koji su odgovorni i koji shvataju da mi kasnimo možda i 20 godina iza Slovenije, sedam, osam godina iza BiH, a sve ostale republike bivše SFRJ su usvojile notarski sistem ili sistem javnih beležnika i mi smo neko ko kasni i ko je poslednji u Evropi uveo notare i to nakon 70 godina od kako su oni ukinuti u nekadašnjoj komunističkoj Jugoslaviji. Zbog toga mogu da vam dam punu podršku kao profesionalcu i kao ministru jer ste se veoma bodro zauzeli i izborili da iznedrimo 94 javnih beležnika da učinimo da ispit za javne beležnike bude i transparentan da se napravi komisija koja je nezavisna pred kojom će položiti, a njihovo znanje, njihovo interesovanje je van vaših moći. Nijedan od nas poslanika, niti bilo ko od ministara pa i čitava Vlada ne može da utiče na to ko će čime da se bavi u ovoj državi i ko će da nakon položenog pravosudnog ispita i određenog broja godina sa iskustvom u određenom poslu se prijavi i polaže taj notarski ispit. Znamo da smo taj zakon usvojili, ali smo danas više o tome pričali nego o ovim pratećim zakonima koji jednostavno, hteli mi to ili ne hteli, moramo da donesemo, sviđalo se to nekome ili ne. Naravno da oni upodobljavaju jedno stanje koje će od prvog septembra važiti i ovde nema ničega što je epohalno, nečega što ne zna čak i laička javnost i o čemu nije obaveštena. Naravno, notari koji će primenjivati ove zakone za koje sam siguran da ćemo ih u nedelju usvojiti, a radi se o Predlogu zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, Predlogu zakona o prometu nepokretnosti i Predloga zakona o dopunama Zakona o sudskim taksama, to će primenjivati notari, dakle, ljudi koji su položili te ispite, koji to znaju i koji su dužni da građanima kojim se obraćaju za određene pravne radnje iz njihovih nadležnosti objasne i urade ono što je potrebno. Naravno, kada se nešto novo uvodi u sistem da postoje problemi. Svestan sam toga da će biti i nesnalaženja i da će biti u prvih nekoliko dana, hajde neka bude i u prvih mesec dana toga da će ljudi lutati i neće im biti jasno da li ima notara u Vranju, a nema ga, ili će sve overe i dalje biti kod Osnovnog suda u Vranju ili će to biti i dalje u Bujanovcu, u Surdulici, Vladičinom Hanu, ali i ovi skupštinski prenosi služe za to da mi edukujemo građane da oni prate ono što mi ovde radimo, a ne poznavanje zakona ne izvinjava nikoga, svako je dužan da poznaje, da prati pravne propise države u kojoj živi, to svako ko ima 18 godina mora da zna i onaj naravno koji ima manji broj godina mora da prati šta se to tiče njega ili da to čine njegovi zakonski zastupnici. Ono što je veoma važno i o čemu sam hteo najviše da pričam to je Zakon o prometu nepokretnosti. Od 1. septembra javni beležnici će biti ti koji će overavati te ugovore o kupoprodaji, ugovore o prometu nepokretnosti u širem smislu. Neće oni to raditi na taj način što će sastavljati to nekakvim mašinama kucaćim, iako toga i danas imamo, neće to raditi poput nezainteresovanih advokata koje interesuje samo naplata za sastavljanje ugovora, nego će morati da budu apsolutno zainteresovani za svako slovo, za svaki pasus, za sve ono što piše u tom ugovoru, jer su odgovorni i profesionalno svojoj komori, a odgovorni su takođe i materijalno za svaku grešku koju budu napravili u slučaju da se proda stan sedam ili 17 puta, kao što se do sada događalo. Prema tome, ovde se radi o jednoj situaciji gde ćemo imati potpunu pravnu sigurnost, gde ćete biti kod čoveka, notara koji je odgovoran svojom čašću, svojom profesijom, svojom kancelarijom, a u krajnjoj liniji za svu štetu koju pretrpite ukoliko ste sastavili ugovor kod njega, on je dužan da to nadoknadi. Imao sam neku sreću i zadovoljstvo da zastupam jednog klijenta u Bugarskoj, gde smo zaključili ugovor kod notara. Verujte da je to izgledalo mnogo bolje nego što se to ovde čini. Nemate tamo broj u pola osam čekate, pa dobijete broj u petnaest do osam, pa čekate u toku dana kada ćete stići na red. Obično se to radi na šalterima ili u nekim neuslovnim prostorijama, to mislim na ono kako se do sada kod nas događalo. Od ponedeljka, odnosno od 1. septembra pa nadalje te overe ugovora će biti u kancelarijama koje su komotne, koje su uslovne, gde neće biti ulaska drugih stranaka, ometanja, zvonjave telefona. Notar je dužan da vam iščita sve od prvog do poslednjeg slova, da vam ukaže na sve nepravilnosti. Vi to potpisujete i ono što je najvažnije, sve što plaćate morate da uradite preko banke. Kada plaćate sve preko banke i kada uplaćujete mora na sve to da se plati PDV. Prema tome, potpuno ste u pravu da će ovo učiniti i da budžet Republike Srbije bude popunjeniji. Garantujem da kada budete pravili uporednu analizu do 1. septembra i od 1. septembra videćete koliko će taj PDV, odnosno uplaćivanje i sudskih taksi i svega ostalog da poraste. S druge strane, znam da su notari koji su se odlučili da ovo rade potpuno spremni. Imaju svoju notarsku komoru. Naravno, u zakonu kaže da treba da bude minimum 100 notara u Srbiji da bi se napravila komora, ali ova 94 stručnjaka mislim da mogu da naprave jednu komoru koja je respektabilna. Očekujemo da se u narednom periodu broj notara poveća i da oni već imaju svoje pečate. Oni su napravili svoje prostorije, što je takođe uslov po Zakonu o notarima, odnosno javnim beležnicima. Očekujem da su se prijavili poreskoj upravi vezano za evidenciju plaćanja poreza i svega ostalog. Tako da, ne stoji ni jedan argument na putu usvajanja ovog seta zakona. Postoje određene primedbe kolege Jovanovića, čije mišljenje cenim i mislim da ćemo kroz amandmane i u danu za amandmane malo više o tome popričati, možda dati i vama jednu sugestiju da imate i vremena da o tome razmislite, da li tu može nešto da se promeni, a ja mislim da može, jer će to doprineti boljitku ovog zakona. Onako kako je koncipirano i onako kako ste vi to napisali i Vlada nama predložila za poslaničku grupu SNS je prihvatljivo i mi ćemo u danu za glasanje dati svoj glas. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, pred nama je set zakona iz delokruga rada vašeg ministarstva, a reći ću samo nekoliko rečenica o Zakonu o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Dozvolite odmah da kažem da je to još jedan u nizu pozitivnih uspeha kako ministra pravde tako i Ministarstva pravde u celini. Ovo je zakon koji je jako bitan. Danas smo ovde čuli od gospode iz opozicije da on tolik i nije važan. Dozvolite samo da kažem da je još Kraljevina Jugoslavija, znači 1930. godine bio je prvi pokušaj uvođenja javnog beležnika ili ti notara Republike Srbije. Evo, dame i gospodo, prošlo je 84 godine od tada do danas i jedino je vama gospodine ministre od svih ministara pravde do danas uspelo da uvedete u pravosudni sistem Srbije instituciju javnog beležnika, veoma važnu, veoma bitnu koja ima tradiciju na području Srbije još iz srednjeg veka. Vi ste u ovom visokom domu prošle godine gospodine ministre rekli da će javni beležnici početi sa radom 1.9.2014. godine, pred svima nama ovde, narodnim poslanicima, a i pred građanima Srbije. Znao sam tada, kao i sada da će se to desiti, jer vi radite po sistemu dogovoreno-urađeno, kao što radi čitava SNS. Pošto u skladu sa Zakonom o javnom beležništvu prva 94 javna beležnika treba da otpočnu sa radom 1.9. gospodnje 2014. godine, znači u ponedeljak, neminovno je bilo po hitnom postupku doneti ovaj zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Do danas važeći Zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa donesen je daleke 1993. godine, a Ustav Republike Srbije 2006. godine. Naravno da ga je trebalo usaglasiti sa Ustavom. To oni koji danas kritikuju, gospoda iz bivšeg režima, nisu to učinili. Zakon o javnom beležništvu predvideo je da je javni beležnik ovlašćen da obavlja poslove sastavljanja, overavanja, izdavanja javnih isprava o pravnim stvarima, pa je neophodno doneti ovaj novi zakon koji uređuje overu potpisa, rukopisa i prepisa. Odmah da naglasim, što je najvažnije, da se najveća i najznačajnija novina ovog predloženog zakona odnosi na nadležnost za obavljanje overe potpisa, rukopisa i prepisa. Sada ovim predloženim zakonom koje je vaše ministarstvo predložilo nadležnost za overu poslova preuzima javni beležnik, umesto kao što je do sada bilo nadležni sudovi i organi opštinskih uprava. Tako ovim činom mi Zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa usklađujemo sa Zakonom o javnom beležništvu, što je bila i jedna od obaveza. Zakonom o javnom beležništvu Republike Srbije uvedena je jedna nova pravosudna profesija, izuzetno važna kao što sam rekao, čiji je jedan od najvažnijih zadataka i overa potpisa, rukopisa i prepisa. Poštovani građani Srbije vi više nećete ići za overu potpisa, prepisa i rukopisa u sud ili organ opštinske uprave, nego kod javnog beležnika. Zakon je ostavio i mogućnost, kao izuzetak da prepis javne isprave može overiti i njen izdavalac, što je tekovina još od srednjeg veka. Naravno još jedno upozorenje građanima Srbije. Narednih šest meseci, a to znači do kraja marta 2015. godine predviđeno je da pored javnih beležnika poslove overavanja obavlja i dalje osnovni sudovi i organi opštinske uprave da bi se izbegli eventualni problemi koji bi se mogli javiti kao posledica uvođenja ove funkcije i nema bojazni da će nastati haos, kao što reče prethodni govornik. Ovim zakonom mi pridonosimo ubrzanju uspostavljanja i funkcionisanja jednog veoma važnog pravosudnog organa, dakle javnog beležnika, čime ćemo pridoneti u prvom redu rasterećenju sudova od poslova koji ne predstavljaju suđenje, a time se pri tom ne narušava pravna sigurnost, pošto su javni beležnici visokostručna pravna profesija, kako su danas neki naglasili stručnija od advokata i nekih sudaca u nižim sudovima. Usvajanjem ovog zakona ima svoje uporište i u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, koji je na stranici 24 ekspozea prilikom izbora Vlade aprila 2014. godine posebno podvukao, citiram – završetak reforme sudstva kao jedan od bitnih stubova za normalno funkcionisanje kako privrede, državne uprave, tako i stvaranje sigurnog ambijenta za ulaganje, završen citat. Na kraju, usvajanjem ovog zakona i nastupom rada javnih beleženika postiže se, dame i gospodo, više bitnih momenata za građane Republike Srbije. Ja ću spomenuti samo četiri. Prvo, rasterećuju se sudovi poslova koji ne predstavljaju suđenje, što na neki način osigurava efikasniji i bolji rad sudova. Drugo, građani Republike Srbije plaćaće daleko manje takse za ove overe, potpise, prepise i rukopise, a ne više kao što su gospoda iz opozicije rekla, čini mi se da nisu pročitali materijal. Treće, građani će brže doći do overe svojih dokumenata. Četvrto, postiže se veći protok nekretnina, a ne manji kao što su rekli. Zato vas dame i gospodo, na kraju pozivam, posebno vas gospodo kolege i koleginici iz opozicije, da date svoj glas u danu za glasanje za ove zakone. Time ćete dati svoj mali doprinos u modernizaciji Srbije za koju se tako zdušno zalaže naš premijer Aleksandar Vučić, i predsednik Srbije Tomislav Nikolić, kao i Vlada Republike Srbije, a građani Srbije nesebično podržavaju. Hvala.
Milanka Jevtović Vukojčić. Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, uvaženi ministre, sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije. Pred nama je set pravosudnih zakona koji svakako proizilaze, pre svega iz Nacionalne strategije za reformu pravosuđa, koja je planirana za period 2013/2018. godine, ali takođe proizilaze iz Akcionog plana, Nacionalne strategije za reformu pravosuđa gde je poseban značaj dat daljem unapređenju i radu javnih beležnika. Ovi zakoni su temeljni. Oni su pripremani temeljno. Korišćena su iskustva evropskih zemalja i evropskog zakonodavstva, što je i sam ministar u svom uvodnom izlaganju izneo, pre svega evropsko zakonodavstvo Nemačke, Austrije, a takođe koje javno beležništvo imaju razvijeno vekovima, a takođe korišćena su i iskustvo kako pozitivna, tako i negativna zemalja iz našeg okruženja, odnosno zemalja iz bivše SFRJ, jer sve one već gotovo duže od jednu deceniju imaju notare, odnosno javne beležnike, odnosno notare. Moram da napomenem da ova Vlada, kao odgovorna, prepoznala je, i nadležno ministarstvo prepoznalo je sav značaj uvođenja javnih beležnika u pravosudni sistem. Moram da napomenem da je daleke 1930. godine u Kraljevini Jugoslaviji, javni beležnici su postojali i funkcionisali. Znači, trebalo je da prođe čitave 84 godine pa da Vlada odgovorna prepozna i pred narodne poslanike uputi ovaj Predlog zakona koji se odnosi na otpočinjanje rada javnih beležnika. Da ovo nije ni preuranjeno, ni ishitreno, govori i podatak da je 1. avgusta 2014. godine rešenje dobilo 94 javna beležnika koji pokrivaju nadležnost 37 osnovnih sudova. Naravno, stvorene su pretpostavke za otpočinjanje rada komore javnih beležnika, a naravno planira se da se i dalje popunjava broj javnih beležnika. Naravno, Nacionalnom strategijom reforme pravosuđa planirano je da javni beležnici, ali korak po korak, preuzmu kompletan vanparnični postupak. Trebalo bi negde u doglednoj budućnosti da bude u delokrugu javnih beležnika. Ono što današnji zakoni, koji su pred nama, ciljevi koji se u stvari žele postići predloženim zakonima to je pre svega povećanje pravne sigurnosti građana. Povećanje pravne sigurnosti građana jeste prioritet, jedan od najvažnijih prioriteta svake odgovorne vlade, a ova Vlada i nadležno ministarstvo jesu odgovorni i jeste im pravna sigurnost građana na prvom mestu. Sem povećanja pravne sigurnosti građana predloženi zakoni i te kako doprinose smanjenju administriranja sudova, a samim tim i povećanju dostupnosti pravde građana i naravno poštovanja jednog od osnovnih načela građana, a to je suđenje u razumnom roku. Sem ova dva cilja, jedan od ciljeva koji se predloženim zakonom želi postići je svakako podizanje pravne kulture građana. Ono na šta bih htela da stavim akcenat, to je najpre prvi Predlog zakona koji se odnosi na overavanje potpisa, prepisa i rukopisa. On je temeljan, jasan, precizan. On u prvom članu govori ko je nadležan za overavanje potpisa, rukopisa i prepisa i kaže da su nadležni kako javni beležnici, tako i javnobeležnički pripravnici, ali takođe daje nadležnost i izdavaocima isprava da mogu overiti prepis onaj koji su oni izdali. Tu se polazi od načela ko može više, može i manje, a sem tog načela svakako smanjuju se troškovi građanima koji mogu da prepis dobiju i od organa koji je dokument izdao. Takođe, ovim predlogom zakona utvrđuje se da svaki javni beležnik može da overi prepis, rukopis i potpis, bez obzira na mesto prebivališta podnosioca te pravne isprave. Takođe, ovim predlogom zakona, ono što ga razlikuje od ovog drugog zakona, a to je Zakon o prometu nepokretnosti je taj da u ovom zakonu samo klauzula koja se odnosi na overavanje potpisa, rukopisa i prepisa ima snagu javne isprave, dok u Zakonu o nepokretnostima javnobeležnički zapis kompletno ima snagu javne isprave. Ono što prvi zakon, takođe predviđa je utvrđivanje identiteta lica koje je podnosilac isprave, na koji način se utvrđuje identitet, zatim ukoliko nije moguće utvrditi identitet, koji je to postupak i na koji način se može overiti potpis, rukopis i kod lica kod koga nije moguće utvrditi identitet, a to su zakonom predviđeni svedoci identiteta. Zatim, zakonom je takođe propisano na koji način se overava potpis kod lica koja nisu u mogućnosti da stave otisak prsta, a zakonom je predviđeno da to budu pozvani svedoci i zakonom se takođe jasno precizira ko ne može da bude pozvani svedok. Zakon takođe jasno precizira, ima u vidu i one građane koji ne mogu da govore ili ne mogu da čuju i zakon je jasan da u tim slučajevima je neophodno tim licima omogućiti tumača i tumači da verno prenesu podnosiocu isprave, da mu sve pročitaju i u klauzuli o overavanju, naravno potpisuje i tumač koji je bio prisutan kod javnog beležnika. Takođe, ono što se tiče dokumenata overe prepisa, Predviđeno je tačno šta treba da sadrži klauzula o overavanju prepisa, a takođe predviđeno je da i osnovni sudovi nastavljaju sa overavanjem do 1. marta 2015. godine tamo gde su izabrani javni beležnici, a u onim sredinama gde nisu izabrani javni beležnici, tu nadležnost i dalje preuzimaju osnovni sudovi ali i organi uprave lokalne samouprave kome su ovi poslovi povereni. Što se tiče drugog zakona, to je Zakon o prometu nepokretnosti. Posebna vrednost tog zakona je član 4. koji precizno i jasno utvrđuje javnobeležnički zapis, njegovu formu, ali takođe i te kako utvrđuje i odgovornost javnog beležnika, odnosno njegove obaveze kome je dužan da dostavi javnobeležnički zapis, kao i odgovornost sudova da vode evidenciju svih javnobeležničkih zapisa. Što se tiče člana 4, što se tiče odgovornosti javnih beležnika prilikom sačinjavanja javnobeležničkih zapisa, predviđene su i kaznene odredbe za javne beležnike koji se odnose na to da ukoliko javni beležnik ne dostavi odmah sudu javnobeležnički zapis i ne dostavi u roku od 15 dana javnobeležnički zapis organu koji je zadužen za naplatu, poreskoj upravi za naplatu javnih prihoda, slede kaznene odredbe. Takođe je predviđeno da se javnobeležnički zapis dostavi kada je upitanju javna svojina, dostavi i pravobraniocu kako bi u zakonskom roku mogle da budu preduzete pravne radnje u cilju zaštite javne svojine ako je došlo do neke povrede. Takođe, ovim zakonom se precizira pravo preče kupovine, kako poljoprivrednog zemljišta, vlasnika poljoprivrednog zemljišta, tako i suvlasnika i naravno daje se i pravna mogućnost da preko tužbenog zahteva imaoci prava preče kupovine ostvare svoje pravo ako im je to pravo povređeno. Naravno, SNS u danu za glasanje, podržaće sva zakonska rešenja, jer ona svakako idu u korak evropskog zakonodavstva i u korak modernih evropskih zakona. Hvala.
Reč ima Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospođo predsednice, kao što su rekle moje uvažene kolege poslanička grupa SNS će podržati sva tri predloga zakona koja su danas na dnevnom redu zato što mislimo da su to predlozi zakona koji sadrže dobra rešenja. To su predlozi zakona koji će omogućiti sigurnost pravnog saobraćaja u RS. Da se ne bi ponavljao sa drugim mojim kolegama, ja ću izneti samo nekoliko napomena, nekoliko opservacija vezano za predlog zakona o overi prepisa, rukopisa i potpisa, i na predlog zakona o prometu nepokretnosti. Iskoristiću ovo vreme da pokušam da polemišem sa nekim kolegama iz vlasti, ali i sa nekim kolegama iz opozicije i prosto da razdvojimo sumnje u kvalitet ovih predloga zakona. Kao što je rekla i moja uvažena prethodinca, gospođa Vukojičić, institut javnog beležnika nije baš potpuna novina u našem pravnom sistemu, zato što smo mi javne beležnike imali i u periodu postojanja Kraljevine Jugoslavije. Oni su nestali iz pravnog sistema 1945. godine i pre nekoliko godina taj institut je ponovo obnovljen. To je dobar institut, to je institut koji postoji u svim dobro uređenim evropskim državama i nema razloga da ne postoji i u Republici Srbiji. Gde je nastao problem? Problem je nastao zbog toga što u Republici Srbiji očigledno nema dovoljno javnih beležnika, odnosno nema onoliko javnih beležnika koliko to iziskuju potrebe pravnog prometa. Da li je za to odgovorna država, odnosno da li je za to odgovorna Vlada, bilo koja Vlada? Mi mislimo da nije zato što je dobra volja svakog onog ko ispunjava uslove za javnog beležnika da odluči da li hoće da bude javni beležnik ili ne. U tom smislu, ni jedna vlada ne može da snosi odgovornost zbog toga što u Srbiji trenutno imate 94 javna beležnika, a nemate ih otprilike 370 koliko je to optimalno, odnosno koliko bi to zaista bilo potrebno. Vlada Republike Srbije je u takvoj situaciji pribegla jedinom mogućem rešenju, a to je da u opštinama i gradovima gde ne postoje javni beležnici, sa jedne strane overu potpisa, rukopisa i prepisa vrše osnovni sudovi, odnosno vrši opštinska uprava kao povereni posao, odnosno u opštinama i gradovima gde ne postoje javni beležnici da sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti vrše osnovni sudovi. Mi smo danas i na plenarnom zasedanju ali i jutros na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu imali jednu vrstu vrlo kvalitetne pravničke rasprave o tome da li su pojedina rešenja iz ova dva predloga zakona dobra ili ne. Sa nekim stavovima od nekih mojih kolega, od kojih neki pripadaju i vladajućoj koaliciji ja nisam mogao da se složim ni na Odboru za pravosuđe, a ne slažem se ni sada. Hoću da podržim i gospodina Selakovića i Vladu Republike Srbije u odbrani onoga što piše u Predlogu zakona o overavanju prepisa, rukopisa i potpisa, kao i onih rešenja koja su sadržana u Predlogu zakona o prometu nepokretnosti. O čemu se naime radi? Pre svega, postavljena je teza od nekih naših kolega da sudije nisu dovoljno kvalifikovane za sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti sa čime se ja apsolutno ne slažem, jer ako neko može da rešava u parničnom postupku ili da postupa u krivičnim stvarima, ne vidim zašto ne bi bio kompetentan da sastavi ugovor o prometu nepokretnosti. Sudija je čovek koji je završio pravni fakultet, koji mora da ima određeni broj godina radnog iskustva i naravno da je položio pravosudni ispit. Uz svo dužno poštovanje prema profesiji javnog beležnika, ne mislim da je teže biti javni beležnik, nego da je teže biti sudija. U tom smislu nije tačna teza kolega koji tvrde da je sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti posao koji mogu da rade samo i isključivo javni beležnici. O čemu se ovde zapravo radi? Ovde se radi o tome da u Predlogu zakona stoji da se ugovor o prometu nepokretnosti sastavlja u formi, odnosno u obliku javnobeležničkog zapisa. Dakle, predlagač zakona je imao na umu formu. Forma je u stvari pismena forma. Kada pogledate Zakon o obligacionim odnosima, videćete da postoje i ugovori koji ne moraju da budu u pisanoj formi, da postoje i usmeni ugovori. Radi sigurnosti pravnog prometa i ovim zakonom, odnosno ovim predlogom zakona kao i postojećem Zakonu o prometu nepokretnosti iz 1998. godine, propisano je da ugovori o prometu nepokretnosti moraju da budu sastavljeni u pisanoj formi i to je praksa koja takođe postoji u svim dobro uređenim evropskim državama. U opštinama i gradovima gde ne postoje javni beležnici zaista ne vidim ko bi drugi mogao da sastavi ugovor o prometu nepokretnosti nego sudija. Pojavila se jedna druga teza sa kojom se ja takođe ne slažem, nisam se slagao ni jutros na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, a to je da overavanje potpisa, prepisa i rukopisa ne bi trebao da bude posao sudova, odnosno da sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti ne bi trebao da bude posao u sudova. Zašto ta teza nije tačna? Zato što i posle donošenja ovih zakona postojaće određeni poslovi koje rade pre svega osnovni sudovi, a koji se ne sastoje u sudovanju, u onom najosnovnijem smislu te reči. Dakle, sudovi će i posle donošenja ovih zakona raditi određene poslove koji se ne sastoje u rešavanju sporova, odnosno koji se ne sastoje u izricanju krivičnih sankcija. Ja sam taj argument i jutros upotrebio na sednici Odbora. Na primer, prema Zakonu o vanparničnom postupku, sudovi i danas, kao što će i od 1. septembra, i ubuduće rade jedan posao koji nije sudovanje u smislu rešavanja sporova. Na primer, to je davanje dozvole maloletniku da stupe u brak. Kada se posmatra čisto juridički, sa stanovišta jurisprudencije, to nije klasičan sudski posao. Dakle, kada sud daje dozvolu maloletniku da stupe u brak, on ne rešava nikakav spor, nikome ne izriče bilo kakvu sankciju, on nekome daje pravo da stupi u bračnu zajednicu. Ako sudovi to već rade i ako će to sudovi nastaviti da rade i posle 1. septembra, ne vidim u čemu je problem da sudovi tamo gde ne postoji javni beležnik overavaju prepise, rukopise i potpise, odnosno ne vidim u čemu je problem da sudija bude taj koji će da na papir stavlja, a to u stvari znači forma javnobeležničkog zapisa, da bismo izbegli svaku moguću mistifikaciju oko toga šta to u stvari znači, ne vidim zašto sudija ne bi mogao da radi taj posao. Naravno, idealno bi bilo da sve ono što nije sudovanje u klasičnom smislu te reči izmesti iz sudova, ali očigledno je da to u ovoj situaciji u kojoj se pravosudni sistem Republike Srbije nalazi, a javni beležnici jesu deo pravosudnog sistema Republike Srbije, jednostavno nije moguće, s obzirom da ne postoje u svim opštinama, odnosno u svim gradovima javni beležnici. Ono što se postavlja kao pitanje šta je alternativa onome što piše u predlogu ova dva zakona, dakle, šta ako ne postoje javni beležnici, a niste omogućili osnovnim sudovima da s jedne strane vrše overu potpisa, prepisa i rukopisa, a sa druge strane niste im omogućili da sudija sastavlja ugovor o prometu nepokretnosti, onda se postavlja pitanje ko će to da radi ako želite potpunu sigurnost pravnog prometa, a iz sadržine Predloga zakona o prometu nepokretnosti je potpuno jasno šta je intencija Vlade – da se spreči ono što se u pojedinim sredinama dešavalo, a to je da se jedna nekretnina prometuje dva, tri ili više puta, pa onda neka od ugovornih strana jednostavno bude dovedena u zabludu, plati nešto što je već neko pre njega kupio. Dakle, Vlada je postupila na jedna potpuno ispravan i jedini u stvari mogući način. Dakle, omogućila je da osnovni sudovi vrše proveru potpisa, prepisa i rukopisa, odnosno da sudije sastavljaju ugovore o prometu nepokretnosti sa stanovišta Ustava, sa stanovišta našeg pravnog sistema. Ja to kažem i kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. SNS u tome ne vidi apsolutno ništa sporno. Ono što se pojavilo kao teza, to je da nije ustavno to što u predlogu ova dva zakona piše da oni stupaju na snagu 1. septembra 2014. godine. Tačno je da Ustav kaže da je redovna situacija da zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“, ali je isto tako tačno da u članu 196. stav 4. decidno stoji da oni mogu da stupe i ranije ako za to postoje opravdani razlozi koji su utvrđeni u postupku donošenja zakona. Apsolutno je opravdano da ova dva predloga zakona, odnosno zakona kada ih izglasamo, stupe na snagu 1. septembra 2014. godine, opet u interesu građana da bi se u potpunosti obezbedila sigurnost pravnog saobraćaja. Ono što takođe jeste argument u prilog i Vlade Republike Srbije koja je predložila ove zakone, a i svih onih poslaničkih grupa koje će da glasaju za ove predloge zakona, odnosno nešto u čemu kolege iz opozicije nisu u pravu to je da se kao problem postavilo pitanje zašto će overu potpisa, prepisa i rukopisa da vrši opštinska uprava kao povereni posao. Pa, u mnogim situacijama opštinska uprava je to i do sada radila i nikome zbog toga nije pričinjena bilo kakva šteta. Ono što takođe u Ustavu Republike Srbije piše, a to je takođe argument predlagača ovih zakona, to je da Republika Srbija ima pravo da pojedina javna ovlašćenja poveri između ostalog i jedinicama lokalne samouprave. U ovoj konkretnoj situaciji radi se o opštinskoj upravi. Dakle, Vlada Republike Srbije ni na koji način ne krši Ustav Republike Srbije. Naprotiv, ona konzumira ustavna ovlašćenja, a to je da jedan javni posao, odnosno jedno javno ovlašćenje, u ovom slučaju to je overa potpisa, prepisa i rukopisa, poveri nekome ko nije državni subjekti. U ovoj situaciji radi se o opštinskoj upravi. Dakle, sa stanovišta SNS ovo ne samo što su dobra rešenja, ovo su jedina moguća rešenja u ovom trenutku kada Srbija ne raspolaže dovoljnim brojem javnih beležnika. Naravno, u interesu je svih poslaničkih grupa, u interesu je svih građana Republike Srbije, na kraju krajeva, u interesu je i samih sudova da u Srbiji bude javnih beležnika mnogo više nego što ih je sada prosto da se sudovi rasterete jednog dela posla koji se ne sastoji u sudovanju u pravom smislu te reči. Ali, dok se ne postigne to da imamo optimalan broj javnih beležnika, ja zaista ne vidim šta je alternativa onome što piše u Predlogu zakona o prometu nepokretnosti, odnosno, šta je alternativa onome što piše u Predlogu zakona o overavanju potpisa, prepisa i rukopisa. Srpska napredna stranka će glasati za sva tri predloga zakona o kojima je danas bilo reči. Hvala.
Narodni poslanik Riza Halimi nije tu. Reč ima narodni poslanikBiljana Hasanović – Korać. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo predloge zakona koji su neophodni za punu primenu Zakona o javnom beležništvu i istovremeno moram da naglasim predloge zakona koji će se na ovaj ili onaj način ticati većine građana Srbije, jer većina građana tokom života ima potrebu da overi neki dokument, njegovu fotokopiju ili prepis, da zaključi neki ugovor i da ne nabrajam sve slučajeve koji su obuhvaćeni ovim zakonima. Zbog ovako široke primene u pogledu broja građana na koje se odnosi, ovi zakoni imaju veliki značaj. Zbog svoje važnosti, ovi zakoni i treba da budu doneti. Oni delom regulišu novu materiju, a delom regulišu materiju koja je bila regulisana zakonima koji su već prevaziđeni, jer je prošlo dosta vremena od njihovog donošenja i treba tu materiju uskladiti sa novodonetim propisima i sa promenama koje donosi sam život. Kad se ima u vidu važnost ovih zakona i broj građana na koje će se primenjivati, moram da konstatujem da je neprihvatljivo što se stavljaju u proceduru u Narodnu skupštinu na ovakav način. Zakon o javnom beležništvu je donet još 2011. godine, pa je odlagana primena, ali je bilo dovoljno vremena da se po redovnoj proceduri pripreme, da se održi javna rasprava i da se dostave Narodnoj skupštini na razmatranje po redovnom postupku. Šta je razlog da se opet koristi hitan postupak? Ova vladajuća većina već dve godine vodi Srbiju. To je dovoljno vremena da se upoznaju sa svim obavezama i potrebama, pogotovo što se tiče zakonodavne delatnosti. Da li je u pitanju neodgovornost i nesposobnost ministarstava i Vlade da blagovremeno sagledaju šta je neophodno činiti i kako po redovnoj proceduri predložiti donošenje zakona Narodnoj skupštini, ili je u pitanju omalovažavajući i bahat odnos prema Narodnoj skupštini, računajući da imaju komotnu većinu i da će biti izglasano sve što se predloži i po postupku po kome se predloži. Tako smo došli u situaciju da pored toliko proteklog vremena donosimo zakone za vreme vikenda. To je u suprotnosti sa principima transparentnog demokratskog društva, a postavlja se i pitanje da li postoji zloupotreba u tumačenju pojedinih ustavnih odredbi koje predviđaju izuzetke a ne pravila za hitan postupak. Neću ponavljati ono što je već rečeno o ovim predlozima zakona, a rekli su dosta, i moje kolege poslanici i gospodin ministar kao predstavnik predlagača. Govoriću samo o dve stvari. Ponoviću ono što je rekao moj kolega Homen, da smo kolege iz Nove demokratske stranke i ja podneli amandman na Predlog zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa kojim predlažemo da se produži rok da do 1. marta 2015. godine osnovni sudovi odnosno opštinske uprave mogu da obavljaju poslove overe potpisa, rukopisa i prepisa, što bi sprečilo stvaranje zastoja u pravnom prometu. O amandmanu ću govoriti kada bude rasprava u pojedinostima više. Kao drugo, govoriću o pitanju o kome je govorio i kolega Neđo Jovanović. Zašto se ugovori o prometu nepokretnosti zaključuju u obliku javno-beležničkog zapisa za čije sastavljanje je isključivo nadležan javni beležnik na čijem području se nalazi nepokretnost? Tačno je da ova oblast do sada nije bila regulisana. Sastavljanjem ugovora o prometu nepokretnosti bavili su se i advokati i agencije za promet nepokretnosti, pravnici koji su negde bili zaposleni i oni koji nisu nigde radili, ali i neuke stranke. Zato je bilo puno sporova pred sudovima koji su bili izazvani time što su bili nekvalitetno sastavljeni ugovori o prometu nepokretnosti. Toj pojavi treba stati na put. Dobro je da se uvodi posebna evidencija javno-beležničkih zapisa u ugovorima o prometu nepokretnosti. Ali, po mom mišljenju, neophodno je bilo predvideti i mogućnost da javni beležnik overi potpise na ugovorima o prometu nepokretnosti koje su sastavili advokati, pod uslovom da na ugovoru postoji pečat advokata. Ovo iz razloga što su advokati i stručni i odgovorni za svoj rad i u krajnjom slučaju plaćaju porez na svoj rad. Time bi se izbegla mogućnost da ugovore sastavljaju neuke stranke ili pravnici koji nisu za to ovlašćeni. Postoji tradicija da porodica ili preduzeće imaju svoje advokate koji vode pravne poslove i mislim da tu lepu tradiciju treba održati. Ovakvim zakonima brišete sve to. Zbog svega što sam iznela, poslanici Nove demokratske stranke u Danu za glasanje će se izjasniti o ovim predlozima zakona u zavisnosti od toga da li budete prihvatili naše amandmane ili ne. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, gospođo predsedavajuća, naravno da ću podržati ovaj zakon. Odmah na početku da kažem da ne verujem da će sprovođenje ovog zakona ići lako. Verujem da će, kao i sve drugo u Srbiji, ići teško, pomalo kasnimo. Ovaj Zakon o javnim beležnicima, ovi zakoni koji su kompatibilni sa tim zakonima, je započet 2010. godine i neka bivša garnitura u parlamentu, neka bivša garnitura Vlade, neki bivši režim je trebao ovaj zakon o javnim beležnicima, ove prateće zakona da dovede u red davno. Srbija je ostala bez tog zakona. Danas slušamo kritiku koja ide iz tih redova upravo od onih ljudi koji su propustili da pre dva saziva ove skupštine Zakon o javnim beležnicima i prateće zakone dovedu u red. Danas se mi ne bi bavili ovim poslom i gospodin Selaković bi radio sasvim neki drugi posao, a naravno i mi bi možda petak, subotu i nedelju posvetili nekim drugim poslovima, a ovako zbog nečijeg nemara, ne rada, danas moramo da zasedamo u petak, subotu i nedelju, kako bi onaj zakon upotpunili i prateće zakone doneli, kao i da bi ispratili jedan zakon koji je davno trebao biti donet i primenjen. No, imamo sreće što su na vreme pali. Danas smo slušali o nekim neviđenim taksama. Uvek sam protiv povećanja takse, protiv dažbina. Narod je, dok se manjina iživljavala, jedva preživljavao. Dok se ovaj zakon nije donosio, prava običnih ljudi, njihova ekonomska snaga, njihov socijalni status je padao. Siromaštvo u koje su oni uvaljeni postalo je neodrživo. Sve posledice koje su proistekle su ostavljene nama, kao što je ostavljeno i ovo da ovaj zakon dopunimo. Da je narod imao sreće, što su ipak pali 2012. godine, navešću samo nekoliko podataka. Dakle, ovde je bilo mnogo primedbi oko taksi, oko javno beležničkih naknada, kako su one drastično povećane itd, a upravo od onih koji misle da svi ljudi u ovom parlamentu imaju kratko pamćenje. Dužan sam da podsetim građane, narodne poslanike, koji su bili tada aktuelni, kao i narodne poslanike koji su kasnije izabrani, na koji način se to vladalo i kakve drakonske takse i nagrade javnim beležnicima je predviđao bivši režim i njihova ministarka pravde. Navešću nekoliko primera. Danas su se bunili oni koji su tada podržavali 2011, pa i 2012. godine predlog zakona o tarifama. Dakle, on je predviđao ovako. Potvrda o životu 2011, 2012. godine, kako je predvideo bivši režim i njihova ministarka pravde je trebala da košta 3.000 dinara. Dakle, ukoliko ste želeli da dokažete da ste živi za vreme bivšeg režima, oni su u sklopu Zakona o javnim beležnicima i tarifama želeli da predvide da potvrda o životu košta 3.000 dinara. Svaka overa po tom predlogu tarife iz 2011. i 2012. koji je predložila gospođa Malović, je trebalo da košta oko 3.000 dinara. Svaka odluka organa upravljanja bilo kog privrednog društva, overa takve vrste je donosila javno-beležničku nagradu javnim beležnicama od 90.000 dinara. Toliko su bili predvideli 2011. i 2012. godine da uzmu od privrede koju su oni bili uveliko umrtvili. Zapisnik sa osnivačkih sednica društava, u zavisnosti da li su bila privredna društva sa jednim vlasnikom ili su bila akcionarska društva, taksu odnosno javno-beležničku nagradu koju su oni bili predvideli za takvu vrstu posla za overu jednog zapisnika trebalo je da košta od 120 do 500.000 dinara. Upravo od onih koji su predvideli takvu vrstu drakonskih taksi i javno-beležničkih nagrada danas slušamo kako su neke takse daleko manje neprimerene današnjem društvu. To bih shvatio, verujem da je siromaštvo veliko, verujem da je pet dinara za neke veliki novac, verujem da je 50 dinara veliki novac za neke, ali to ne mogu da prihvatim kada se oni koji su debelo napunili svoje džepove prazneći džepove običnih ljudi, koji su doveli do siromaštva koje je neizdrživo za gledanje, kada se oni danas zalažu za prava na manju taksu, na manju javno-beležničku nagradu iako su predvideli te javno-bežničke nagrade koje su se kretale od 3.000 do 500.000 dinara i prava je sreća da su na vreme oboreni sa vlasti, odnosno da građani 2012. više nisu hteli da daju poverenje takvoj političkoj grupaciji i još jednom da podvučem da je gotovo nemoguće da su želeli da predvide da jadnog, siromašnog čoveka samo potvrda o životu je trebala da košta 3.000 dinara. Verujem da te javno-beležničke nagrade neće biti tolike, verujem da će biti duplo manje. Usudiću se da kažem, a to ćemo videti kad nova vlast donese nove tarife, da verujem da će te javno-beležničke nagrade biti pet puta manje od onih koje je predvidela gospođa Snežana Malović svojim predlogom javno-beležničkih tarifa. Ono što želim još da komentarišem, a što meni nije dovoljno jasno, kada su u sudovima i opštinama povereni poslovi, a molim gospodina ministra pošto ga ne vidim da obrati pažnju, overe, molim za tumačenje, ko će, s obzirom da je drugim zakonom utvrđeno da ugovore isključivo prave javni beležnici, i ukoliko se ti ugovori sklapaju na teritorijama opština i gradova gde javnog beležnika nema, pitam za tumačenje - ko će te ugovore sastavljati u gradovima i opštinama gde nemamo sada javne beležnike, s obzirom da po Zakonu o overama potpisa itd, je predviđeno da sudovi i opštine, odnosno opštinski organi to rade kao poverene poslove, pa stoga pitam, a pitam i vas – ko će u takvim situacijama sastavljati ugovore o prometu nepokretnosti koji spadaju u javno-beležničku ispravu i koje po članu 4. Zakona isključivo rade javni beležnici? Molim za to tumačenje čisto gledalaca radi. Moram reći da zbog nekih obaveza pred sudovima nisam bio u prilici da pratim celu sednicu, pa dozvoljavam da je ministar to već objasnio, a da ja to nisam čuo. Takođe, ono što želim da pitam, data su po meni malo šira prava javnim beležnicima da kada u ugovoru, a to je bilo predviđeno nekim ranijim nacrtom, pa ne znam da li će to biti ponovljeno, posumnja u vrednost navedene u ugovoru može sam da utvrdi tržišnu vrednost na osnovu određenih parametara, pa nije teško pretpostaviti da će javni beležnici kada je to negde na ivici od 500.000 dinara pokušavati to da prebace na neki veći iznos čisto da bi dobili veću javno-beležničku nadoknadu i uvećali svoju taksu. S tim u vezi može doći do problema. Predložio sam amandmane s obzirom na ogromnu sirotinju i često prometovanje zemljišta gde se radi o jako sitnim parcelama koje nasleđuju pravni sledbenici i predložio sam da se po pitanju prenosa taksena promet nepokretnosti prilikom overe za područja i katastarske opštine i gradove,naseljena mesta, odnosno ona koja imaju manje od 5.000 stanovnika da se prepolove i da se na njih odnose odredbe kao na poklone gde se plaća samo 50% od te takse. Takav amandman sam predložio s obzirom da smatram da zbog česte promene vlasništva, zbog izumiranja sela gde u mnogim selima nema pas da zalaje, pa jednu parcelu nasledi pet sledbenika i dolazi do prometa svake godine, te parcele često ne koštaju ni 100 evra, a da iz javno-beležničke nagrade i takse može proisteći trošak prilikom prenosa samo za te svrhe oko 30.000 dinara i stoga sam amandmanom predvideo da takve takse budu prepolovljene u situacijama kada se promet vrši na poljoprivrednom zemljištu i na seoskim područjima. Za taj amandman ću svakako glasati. Ne znam da li će ga Vlada prihvatiti. S tim u vezi što javni beležnik ima pravo da utvrdi cenu veću od navedene u ugovoru navešću i primer zašto verujem da je Vlada imala razlog da u takvom nacrtu predvidi da javni beležnik ima pravo da posumnja u tržišnu vrednost. Navešću za vreme vlasti jednog režima, koji sam delimično podržavao 2000. godine pa sam morao da ga se odreknem, došlo je do prometa određenih šećerana koje su uprkos tome što su vredele više desetina miliona evra prometovane za tri evra. Pitam se da se to danas desi da li bi javni beležnik imao pravo da recimo na šećerani u Kovačici ne prihvati ugovornu vrednost koju je država uspostavila u ugovoru sa „MK Komercom“, finansijskim direktorom stranke bivšeg režima. Ukoliko javni beležnik posumnja u takvu vrstu, da je tada postojao mogao je da posumnja i da kaže – stanite malo vi drugovi iz te i te stranke, jeste da vam je to finansijski direktor, ali jedna šećerana koja na zalihama ima osam miliona evra šećera, koja na računu ima tri miliona evra, kao što je to imala šećerana u Kovačici. U takvim situacijama javni beležnik je mogao u taj ugovor da unese tržišnu vrednost koja se kretala u više desetina miliona evra i da kaže – stani, jesi ti finansijski direktor određene stranke, jesi ti kum nekih lidera u toj koaliciji, ali što je puno, puno je i ne može nešto što je koštalo 10 miliona evra da se proda za tri miliona evra. Drugi primer zašto je javni beležnik trebao da postoji jeste kada neki bivši premijer reši da uzme 525.000 evra od države protivno propisima za prolećnu sadnju 2007. godine vinograda. Ukoliko je on to želeo da isprometuje iako ga subvenciija nije sledovala jer se zakup zemljišta desio tek u novembru 2007. godine pa se proleće u Srbiji ne može desiti u novembru, dakle protivno propisima je to povučeno i kada želi da to otuđi, recimo, šta će biti gospodine ministre, ako se to desi sada pa se neki ugovori o prometu pola tih vinograda izvrše na Devičanskim ostrvima, pa bivši premijer uzme i pola vinograda prevede na vlasnika koji se zove Vinous Venturis Devičanska ostrva, u takvim situacijama – koja će javno-beležnička služba biti nadležna, jer smo danas videli od takvih lica najviše primedbi na javno-beležničke poslove iako su njihove overe veoma sumnjivih ugovora davno završeni. Očekujem odgovore na ova pitanja, otprilike – šta će se desiti sa ugovorima koje budu pravili na teritorijama opština gde nema javnih beležnika? Tu će sudovi overavati te ugovore. Pitam s obzirom da su po drugom zakonu javni beležnici za to nadležni, ko će u tim opštinama sastavljati ugovore, hoće li to advokati? Nemam ništa protiv toga da to rade kao i do sad. Da li će to stranke međusobno da sastavljaju ugovore? Nemam ništa protiv toga. Čisto radi građana koji su već u redovima pred sudovima želeći da iskoriste poslednji dan overe želim odgovor na ta pitanja. Naravno, mislim da su građani razumeli da će se i nadalje vršiti overa pred sudovima i da ovog trenutka nema razloga za prevelike gužve pred sudovima. Na kraju da pitamo, ukoliko ugovor bude kakav sam rekao, ukoliko overu budu vršili opštinski organi, pitam takođe ministra da li će u skladu sa Zakonom o taksama i nekim drugim zakonima njima pripadati javnobeležnička nagrada, ili ne? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, postaviću par malo jednostavnijih pitanja u odnosu na mog prethodnog kolegu, a tiče se više ovog predloga zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Gospodin ministar je dao obrazloženja danas na početku da tamo gde neće biti notara, s obzirom da tu i tamo poprilično se kasni sa polaganjem ispita za notara, da će u tom periodu tranziciono nastaviti i sudovi, lokalne samouprave da overavaju potpise. Međutim, sada je ovde po meni otvoreno pitanje – šta ako nakon određenog roka koji Predlog zakona određuje, ne budu u određenim sredinama stručni notari sa položenim ispitom obezbeđeni, šta će se u takvim situacijama uraditi? Po meni je još važnija situacija – kada će biti određen jedan notar u Preševu, jedan u Bujanovcu, ako budu u međuvremenu polagali? Meni je stvarno nejasno da stručnjaci i pravnici sa položenim pravosudnim ispitom još uvek ne mogu da polože ispit za notara. Ako se u međuvremenu i to uradi i obezbede ti notari, ako ostane isti Zakon o parlamentarnim izborima i obaveza kod nacionalnih manjina da obezbede 10.000 potpisa, sudski overenih potpisa za podršku izbornoj listi i manjinskoj, onda u našem slučaju biće najmanje 5.000 potpisa overenih u Preševu i 5.000 u Bujanovcu, to je obiman posao. Do sada smo tražili od ministarstva pomoć da se ojačaju sudovi da bi više overivača bilo na terenu da bi se stigao ovakav obiman posao, u jednoj opštini 5.000 ili više potpisa. Kod velikih stranaka u stotinak opština po 100 potpisa, veoma brzo se pokupe, ali u jednoj opštini da uradiš to, u jednoj srednjoj opštini da pokupiš preko 5.000 sudski overenih potpisa, to je ogroman posao. Da li može kancelarija jednog notara da uradi ovakav obiman posao? Ovo ostaje poprilična dilema. Imali smo sada muke na poslednjim izborima, jer vi znate gospodine ministre da nakon toga što nam je Osnovni sud otišao u Vranje, a sudska jedinca u Bujanovcu, predsednik suda iz Bujanovca je morao vozača, održavaoca grejanja i slično da angažuje za overavanje potpisa prilikom poslednjih izbora. Ne mogu u ovim trenucima da zamislim, da li tako obiman posao može jedna kancelarija notara da obavi? Hvala.
Hvala. Na listi više nema prijavljenih govornika. Pitam pre zaključivanja pretresa da li predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa žele da iskoriste pravo iz člana 96? Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Nemojte se ljutiti molim vas. Bio sam onemogućen da repliciram ministru, pa sam hteo čisto da preciziram određene stvari vezane za ove predloge zakona i da se složim sa ministrom oko nekoliko stvari. Naravno da se mi slažemo da je ovaj institut koji se uvodi u naše pravosuđe i koji je ovim zakonima dodatno preciziran neophodan. Takođe, smatramo da tu nema nikakve dileme. Ispričali ste nešto u poluanegdotskom smislu, kako deluje kada neko dođe pa se lažno legitimiše kao sudija, ako se dobro sećam, podsećam vas, što ste naveli kao primer. Koliko je to strašno i koliko pokazuje često očajno stanje u nekim segmentima našeg pravosuđa, ali ne samo pravosuđa nego našeg društva. Takođe se slažem sa vama. Mislim da ko god se lažno legitimiše i predstavlja je čovek bez suštinske časti i ne može da obavlja svoju dužnost, pa bio on i ministar policije ili bio neko ko se predstavlja kao sudija, a nije sudija. Rekli ste da su prihodi od PDV nešto što će svakako dobro doći državi. Slažem se sa vama, ali moram i vas i građane Srbije i kolege da obavestim da su samo u julu mesecu prihodi od PDV u Srbiji manji za 3% zato što je vaša Vlada povećala sve poreze, a prihodi su nažalost značajno opali. To pokazuje stanje naših javnih finansija, tako da je ne verujem da to u suštini nešto značajno doprinosi u sadašnjoj situaciji u kojoj se Srbija nalazi. Mislim da ste rekli u jednom momentu da će imenovanja biti i bila su rađena isključivo na osnovu zakona. Naravno da će svako pristojan, normalan i svaki građanima ove zemlje podržati takav stav, ali podsećam vas i podržavam u vašoj želji da razgovarate sa ljudima još jednom koji su imali određene zamerke za proces imenovanja. Drago mi je da ste sa njima već imali sastanak i molim vas da to ponovo uradite zato što je za mene neverovatna stvar, koja se kosi sa vašim stavom, da će sve biti rađeno isključivo na osnovu zakona zato što se ovde kaže da Ministarstvo pravde ne donosi podzakonska akta kojim bi se bliže razradili zakonom predviđeni kriterijumi za izbor javnih beležnika. Umesto toga, u nepostojanju jasnih i preciznih pravila konkursna komisija je derogirala kriterijume predviđene zakonom, svoje mišljenje donosi na osnovu parametara i opštih ocena koje sama kreira i primenjuje na podnete prijave. Sada vam čitam ovde šta piše u dopisu, u upitnoj formi, ne tvrdeći ništa ministre, ali me svakako ovo zabrinjava. Zabrinjava me i to da je prvi uslov predviđen zakonom uspeh na pravosudnom ispitu, a na strani četiri – mišljenja komisije, kaže se doslovno – uspeh na pravosudnom ispitu nije mogao da bude značajan kriterijum, kraj citata. Ovo mene zaista brine. Ako je ovo tačno, a to se nalazi na strani četiri, mišljenja komisije, onda mi imamo ozbiljan problem, onda vaš stav o tome da će sve biti rađeno po zakonu i po propisima nije u liniji sa onim što se desilo prilikom odabira kandidata, tj. odabira budućih javnih beležnika. To sam hteo da vam kažem. Mislim da je ostalo nejasno pitanje opšteg utiska članova komisije, kakav je to kriterijum opšti utisak članova komisije koji se boduje od 0 do 15, a razgovarali su sa kandidatima, sa 20 u jednom danu od dva do četiri časa poslepodne? Slažem se sa vama za ono, ako se sećate, za javnog beležnika, za pripravnika. To se slažem i mislim da je vaše objašnjenje adekvatno, ali molim vas onda, zašto to ne bi naveli u tom članu? I vi i ja kao pravnici mislim da ćemo se složiti da je uvek bolje kada nešto piše nego nešto što se podrazumeva ili se izvlači iz drugih članova. Ne mislim da bi to stvorilo neku pravnu konfuziju, naprotiv. Ništa vas ne košta u političkom ili stručnom smislu da tako nešto uradite, a mislim da bi to bio jedan iskorak koji bi bar jednu nedoumicu koju ste videli kako se lako stvorila ni iz čega. Vi ste jako dobro taj deo objasnili. Takođe, ja moram da kažem da ono što ste vi rekli, a što je sada vidim dobilo i medijsku pažnju, a to je da niko od javnih beležnika nije politički postavljen na tu funkciju, ja vam verujem, nego je problem što smo u međuvremenu od kada smo vi i ja imali tu razmenu stavova i informacija do mene je stiglo jako puno informacija iz cele Srbije građana koji me zovu i koji me ubeđuju da je to tačno. Dakle, da su većina tih ljudi partijski, ne direktno imenom, ja ne mislim da je tu bila neka partijska komisija ili da ste vi lično, čak sumnjam da ste vi znali ko je član SNS ili nije član SNS, ali mislim da bi bilo dobro da bi izbegli onaj problem sa 600 sudija o kojima smo pričali, da vi sada nama kažete, ne vi lično, da li vi imate saznanja da li su ti ljudi članovi SNS ili nisu? To bi bilo dobro za građane Srbije. Ovde se spominje jedan poslovni čovek malopre, vlasnik MK Komerca, gospodin Kostić u jednom, čini mi se onako na jedan adekvatan način, a naročito ako znamo da je on čovek koji je sad vrlo blizak Vladi i vrlo blizak gospodinu Vučiću, i čovek kome se nudi da vodi javna preduzeća u Srbiji, i nije mi nekako prijalo kada neko iz SNS proziva gospodina Kostića. Čini mi se da ne razumemo politiku Vlade…
Samo da mi objasnite u kontekstu overe ugovora, o nepokretnosti.
Prema tome ja hoću da vas pitam oko ugovora o nepokretnosti. Imam još par minuta.
Svejedno, ali samo da budemo u temi. Hvala.
Dakle, recite, mi ministre uzimajući u obzir moju neukost i nepoznavanje svih detalja i unapred se izvinjavam, ali recimo, kod projekta „Beograd na vodi“ zamolio bih gospodu iz većine i uvažene dame, ako mogu tiše, ne čujem sebe …
Poslaniče, znate ko vodi sednicu tako da zamolite mene pa sve njih.
Ugovor, tj. projekat „Beograd na vodi“, mene zanima ko će sada te predmete nepokretnosti u ovom slučaju da vrši, da napravi isprave o prenosu prava nepokretnosti, recimo, u okviru tog projekta, ako znamo da ima 10 ljudi u Beogradu koji to mogu da rade. Kako će na primer biti odlučeno ko će od tih javnih beležnika, taj vrlo lukrativan posao da dobije i po kom kriterijumu, da li će biti neki tender ili će prosto vlast odlučiti koje od tih javnih beležnika eventualno član ili blizak SNS, a da vi to ne znate. Recimo, to bi bilo zanimljivo znati. To je recimo, konkretna stvar. Kako ćete odlučiti ko će to da radi, i kako oni drugi koji to neće dobiti da rade za „Beograd na vodi“ kako oni da se osećaju? Zašto? Dakle, tu stvaramo, ja se slažem da je ovo jedan osetljiv teren, nešto novo za naš pravosudni sistem, jedna propuštena šansa, višedecenijska koja nije postojala u našem sistemu koja se ovim ispravlja, ja isto tako se na slažem sa vama da je sve u redu i da će sve super da funkcioniše. Smatram da je bilo jako malo vremena da su ljudi nepripremljeni da ne znaju gde mogu da ostvare svoja prava i kontakt sa javnim beležnicima, bez obzira što vi ulažete napor i stavljate, kako ste rekli adresu i telefon i ljudi iz cele Srbije, na vaš sajt Ministarstva, jer plašim se da će ovo izazvati dodatne probleme našim građanima, nenaviknutim na ovaj institut, a i samim javnim beležnicima, koji se tek uhodavaju u ovaj posao. I na kraju, niste mi odgovorili kako tumačite činjenicu da je Komora napravljena javno-beležnička, sa 94 beležnika, a potrebno je 100 po zakonu i zašto to onda nije urađeno pre godinu dana kada ih je bilo 55, da bi bilo po zakonu. Da li to znači da ovo što je urađeno, da je nezakonito, a ja mislim da jeste. Dakle, kako mislite da to ispravite i kada ćete i na koji način ljude pospešiti da bude više javnih beležnika, da bi pokrili celu Srbiju? Kako vi tumačite činjenicu da ih je danas samo toliko, a toliko vremena je bilo za njihovu pripremu i postavljenje i sve ostalo što je zahtevalo formiranje ovog važnog pravosudnog instituta.
Ministre, da li želite reč, na kraju ćete? Dobro, u redu. Zoran Babić, isto član 96. Izvolite isto 10 minuta i 30 sekundi.
Zahvaljujem se.
Da objasnim samo poslanici, po članu 96, ne čujem vas, šta kažete po članu 96? Tu nemam šta da dozvolim.
Zahvaljujem se još jednom na tom objašnjenju, mada se povela neka čudna polemika i u ovom parlamentu, ali i našem društvu da, kao da postoji želja da se glas SNS utiša, u najboljem i da se ugasi. Sve što se kaže i sve što kaže SNS, pretnje su tužbama da ućutimo, pretnje su svakakve prirode, samo da ne nastavimo sa reformama, a čini mi se postoji i neka želja i da se izbacimo iz parlamenta i iz našeg društva. To je jako čudno gledanje demokratije i definisanje gde samo jedna strana koja je 12 godina kreirala našu državu, dovela na rub propasti, želi sada da utiša i da ugasi i da uništi sve druge. Srpska napredna stranka kao što su uvažene kolege iz poslaničke grupe SNS rekle, mi ćemo glasati za sva tri predloga zakona i o overavanju potpisa, rukopisa, prepisa i Predlog zakona o prometu nepokretnosti i dopune Zakona o sudskim taksama. Smatramo da uz amandmane koje smo kao poslanička grupa podneli, koje će izvršiti jedno dodatno brušenje ovih predloga zakona, ovi zakoni doneti jednu novu vrednost, odnosno vratićemo se korenima koje je jako lepo elaborirala i moja koleginica Biljana Pantić Pilja, da je uvođenje notara u stvari jedna vrednost koja je bila u našem društvu decenijama unazad. Na taj način, smatramo da će se sudovi rasteretiti i da će sudovi raditi onaj posao za koji su ovlašćeni po zakonu i po Ustavu, da nećemo imati sudske sporove koji se vode godinama, da ne kažem i decenijama i da će dostupnost pravdi, građanima, biti mnogo brža i lakša. Cenimo napore, gospodine ministre, koje ste kroz ove predloge zakona i predvideli, napore kojima uviđate sve specifičnosti našeg društva, uviđate da mi u Srbiji trenutno imamo 94 notara koji su položili ispit. Tu bih se složio sa mišljenje i sa aspektima koje je izneo uvaženi kolega Martinović, kada je rekao, po čemu je Vlada odgovorna, zato što je 94 ljudi položilo ispit na notara? Da li je posao Vlade bio da utvrdi sve kriterijume ili da te kriterijume spušta, pa da dobijemo ljude koji će raditi taj posao, ali nedovoljno kvalifikovane? Smatram da je posao Vlade da napravi dobre zakonske okvire, kao što su ovi zakonski okviri, da definiše ispite koji neće biti laki, koji neće biti takvi da svako može da položi, već će moći da polože i da rade oni najkvalitetniji, zato što je za SNS prioritet kvalitet, kvalitet za građane Republike Srbije, a ne članstvo u stranci ili bilo kojoj drugoj, ili poznanstvo, ili broj telefona bilo kojeg ma koliko moćnog pojedinca u našoj državi. Zbog toga mislim da kriterijumi koje ste propisali i lestvica koju ste podigli gospodine ministre, prilikom polaganja ispita za notare, mora da ostane na istoj visini i neka je preskaču najkvalitetniji. Sa druge strane, to povezivanje notara koji su položili ispit sa članstvom u SNS, znate, SNS ima, ne želim da budem bahat u toj hvali, ali SNS ima toliko članova da možemo notarima da pokrijemo ne celu Evropu, nego i dobar deo sveta. U ovom trenutku, 94 ljudi je položilo ispit za notare. Devedeset četvoro ljudi može da radi taj posao. Nadam se da će oni stručni, oni koji nisu do sada polagali ili koji su polagali, ali nisu dali dovoljno znanja, da će se potruditi i da ćemo popuniti i ostalih 280 mesta koliko ste gospodine ministre i procenili. Mislim da smo dovoljno govorili i o nekim boljim uslovima za građane Srbije koji ovakva rešenja donose. Ranije smo imali situaciju da su takse motivisali da što je krupnija i što je skuplja nekretnina da su obaveze i takse bile manje. Sada je okrenuto. Sada su ovi zakoni okrenuti običnim ljudima, na žalost onima koji su spremni i primorani da prodaju dedovinu, da prodaju parče zemlje kako bi sinove, ćerke, unuke, unuka školovali, kako bi im omogućili pristojan i normalan život, da takvi ljudi koji prodaju ili kupuju te male nekretnine, te manje vrednosti, kako bi plaćali manje. Za kraj, uz još jednom potvrdu da će SNS poslanička grupa SNS u punom kapacitetu glasati za ova predložena rešenje, uz zahvalnost svim kolegama iz poslaničke grupe SNS na jako kvalitetnim diskusijama danas. Jednu stvar ću reći, koju prosto ni sam sebe ne mogu da ubedim da ću to reći, a to je da ću se složiti sa prethodnim govornikom u jednoj stvari. Složiću se da je lažno predstavljanje loše. Loše je kada se neko predstavlja za pokrajinskog premijera, a ima 6% podrške kod građana Srbije i kod građana Vojvodine. E to je zaista loše. I po tome ću se saglasiti…
Molim poslanika Babića da se vrati na temu. Nemojte da širimo političke teme.
Vraćam se na temu, uz tu jednu konstataciju da se po tome slažemo…
Prihvatam primer, kao i za „Beograd na vodi“, ali nemojte.
….. oko lažnog predstavljanja i time završavam. U svakom slučaju gospodine ministre još jednu poruku da sa ovakvim kriterijumima, sa ovako visokim standardima i sa radom u interesu građana Republike Srbije samo dalje nastavite.
Moram da dam repliku Borislavu Stefanoviću, pomenut je predsednik stranke, koliko sam razumela. Izvolite.
Ne koliko predsednik koliko sama stranka.
Svakako ima osnova.
Ne treba tako da reagujete. Ja to kažem baš zato da bi vas podstakao, dakle većinu da ne reaguju kada se spomene premijer, zato što je to ličnost premijera. Ona nije nikada napadnuta direktno i lično, ali kada se spomene vaša politička organizacija, svakako. To je više molba. Vi možete naravno da uradite kako hoćete. Dakle, mi smo ovde izneli, uvaženi kolega, neke rekao bih dosta precizne stvari, s kojima ne morate da se složite. Izneli smo određene nejasnoće. Izneli smo pitanja koja građani postavljaju. Vi na to odgovarate na način kako je ovo dobar zakon i kako svi koji kažu drugačije kleveću i lažu. To je u vašem stilu. Isto tako kažete kako vi imate dovoljno izvršitelja da pokrijete celu Evropu, toliko imate članova. Ja ne znam, da vam pravo kažem, da li bi iko išta bolje sročio o vašoj političkoj organizaciji od vas samog što ste ovo rekli. Vi imate zaista toliko izvršitelja da biste mogli da pokrijete celu Evropu, s obzirom na to da se svaki dan učlanjuje otprilike 1.000 građana Srbije u vašu organizaciju da bi došlo do posla.
Samo mi objasnite kakav je ovo replika?
Ono što je rekao gospodin Babić. Zašto kakva je? Pitate me kakva je replika?
Da. Posle kažete nemamo pravo na repliku. Samo izvolite. Daću i drugima.
Ovo je pristojna replika i rekao bih kvalitetna.
Ne zbog toga nego replika se odnosi na tačno iznošenje onoga što je neko rekao. Imate vi vaše vreme. Vraćam sekunde.
Može neko u Srbiji neko vreme da ustane i da viče na političke oponente mnogo manje od njih, kako iza nas stoji ogromna snaga i ogromna podrška. Može nekoliko puta to jako glasno da izgovori, ali to od toga neće napraviti večnu vrednost, napraviće privremenu vrednost, zato što dela …
Sada je isteklo i tih 18 sekundi što sam uzela.
Samo rečenicu. Zato što dela demantuju ono za šta se deklarativno, gospodo pozivate.
Replika Zoran Babić.
Koliko je ko u temi i nije u temi govori činjenica da je uvaženi kolega prethodni govornik, govorio o izvršiteljima, a podsetio bih ga da je ovo sada Predloga zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, ali i glavna tema o notarima i beležnicima, tako da nema nikakve veze sa izvršiteljima. Ono što bih još jednom ponovio, ja znam da postoje ljudi koji menjaju mišljenje preko noći, po potrebi, pa čas je neko prihvatljiv, pa čas nije prihvatljiv i da je ta prihvatljivost, odnosno neprihvatljivost vezana za zadržavanje funkcije i za zadržavanje fotelja i za zadržavanje beneficija, ali ne treba tako u desetak - petnaest minuta da menja mišljenje. Mišljenje koje je izrečeno da je lažno predstavljanje loše, sad je odjednom postalo lažno predstavljanje dobro. Ja i dalje tvrdim da gospodin Bojan Pajtić još uvek premijer AP Vojvodine, se lažno predstavlja.
Nemojte, molim vas, on je još uvek premijer Vojvodine izabran u parlamentu, moram da reagujem.
Ne kažem, još uvek je, ali se predstavlja tako svako ko ima samo 6% podrške građana Srbije koji živi u Vojvodini, a predstavlja se i ima svu vlast i svu moć i sve poluge vlasti koje pokazuje i preko Razvojne banke i preko Fonda za kapitalna ulaganja i preko svih vrednosti koje su devastirane u AP Vojvodini, po meni čini lošu stvar ne za sebe, ne za svoju organizaciju, čini lošu stvar za građane Srbije koji žive u Vojvodini.
Zahvaljujem. Da li ne se neko javlja po članu 96. još? (Ne) Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da nikada nisam pokazao neku vrstu bahatosti u Skupštini koja bi ukazala na to da postoje zabranjena pitanja koja mogu da mi se postave. Ne postoje i mislim da to nije dobro da postoji ni u jednom predstavničkom domu, pa ni u našoj uvaženoj Narodnoj skupštini. Kriterijume za vrednovanje kandidata za javne beležnike propisao je zakon. Tak zakon donela je parlamentarna većina 2011. godine. Stranka kojoj imam čast da pripadam nije učestvovala u pisanju tog zakona. Tokom današnje rasprave rekao sam da i pored nedostataka koje taj zakon ima, u svojoj suštini on je dobar. Kaže lepo naš narod – krivo sedi, ali pravo besedi; to ćete od mene uvek moći da očekujete. Istina je da je taj zakon prepisao kriterijume koji su uspeh na pravosudnom ispitu, pri tome sam zakonodavac prenebregnuo činjenicu da se naš pravosudni ispit ocenjuje opisnom ocenom „položio“ ili „položio sa odlikom“. Dve ocene. „Položio sa odlikom“ među onima koji su imali prilike da polažu pravosudni ispit ili da prisustvuju polaganju pravosudnog ispita, vrlo dobro znaju da predstavlja u Srbiji pravu retkost, što je dobro. Znači da za taj najveći uspeh na pravosudnom ispitu još uvek postoji jedan kriterijum. Nije mi poznato da postoji kandidat za javnog beležnika koji je pravosudni ispit položio sa odlikom, a da nije izabran za javnog beležnika. Drugi kriterijum je uspeh na javnobeležničkom ispitu. U dopisu koji je ovde citiran, stoji nešto što je apsolutni non sens. Imao sam priliku da jedan deo svog radnog, kratkog ali radnog veka provedem u akademskoj sredini i znam da je neuporedivo teže kada vas ispituje više od jednog ispitivača. Odredbe o polaganju javnobeležničkog ispita koje se osporavaju, u trenutku kada sam postao ministar pravde, su bile takve da je ispitnu komisiju činilo pet šest članova, a da su jednog kandidata ispitivala samo tri člana. Izmenama i dopunama zakona to je promenjeno u propis da komisija ima pet članova i da svih pet članova ispituje jednog kandidata. Dakle, tamo je komisija od šest članova, tri ispituju jednog, a ovde je komisija od pet članova i svih pet, bez mogućnosti podešavanja kao što je tamo bilo moguće, ne kažem da je činjeno ali bilo moguće, imate šest, pa kažete – ova tri će ispitivati ovoga, a ona tri onog drugog kandidata. Ne, ovde isti ispitivači, svi zajedno ispituju jednog kandidata. Svakome ko je polagao ispite, a pogotovo ovako teške ispite, jasno je da je tako teže položiti ispit. Ja sam ponosan na jednu činjenicu, a to je da sam tražio od članova konkursne komisije da od svih kandidata pre obavljanja razgovora zatraže pismenu saglasnost kandidata da se razgovor tonski snima. Svaki razgovor koji je sa kandidatima obavljen je snimljen i svakom kandidatu su inicijalno bila postavljena identična pitanja. Sramota je šta su neki od njih odgovarali. Zato sam rekao da potpuno mirno mogu svakoga da pogledam u oči kada je upitanju bilo kakva priča, bilo da je to narodni poslanik, bilo da je to neizabrani javni beležnik, bilo da je izabrani javni beležnik, bilo da je Zaštitnik građana, jer sve o čemu se razgovaralo postoji dokumentovano. Šta da kažete kada vam dođe kandidat koji bi trebalo da je imenovan od 1. septembra da počne da overava potpise, ako se sa vama posvađa kada ga pitate zašto nije potpisao sopstvenu prijavu na konkursu? Šta da kažete kandidatima koji vam pišu anonimnu pritužbu na rezultate izbora, a da nisu dobro ni pročitali Zakon o javnom beležništvu u kome vrlo jasno stoji da ne postoji pravo na pritužbu, već isključivo pravo na tužbu Upravnom sudu kojem se inicira upravni spor? Šta da kažete onome ko je došao i rekao da je sudija, a da vam je pri tom rekao potpunu neistinu i ne što je rekao, nego je to i napisao u svojoj biografiji koju je dostavio? Šta da kažete kandidatu koji dođe i kaže vam u lice da mu je neki član porodice fiktivno uplaćivao radni staž četiri, pet ili osam godina, a onda dođe i buni se što nije među izabranima ili možda neko smatra da je takve ljude trebalo imenovati? Kada sam rekao – nisam učestvovao u donošenju zakona, mislio sam na to što sam po odredbama ovoga zakona, bez obzira na mišljenje konkursne komisije, po zakonu koji nisam pisao, imao pravo kao ministar da izaberem koga god sam hteo, a to je zakon koji je donela većina u periodu 2008. do 2012. godine. Dakle, ministar pravde, ko god da je u trenutku imenovanja javnih beležnika, mogao je da izabere svakoga ko ispunjava uslove, odnosno bilo koga od lica koji ispunjavaju uslove. Ima jedna lepa Sokratova rečenica, ne tiče se direktno ovoga ali može da se primeni, kaže: „Ko uđe u brak kajaće se, ko ne uđe u brak kajaće se“. Ko god da je sprovodio ovaj postupak, bio bi suočen sa ovakvim pričama. Izjavili ste, odnosno jedan od prethodnika je izjavio da je konkursna komisija derogirala kriterijume. Apsolutno netačno. „Audiatur et altera pars“ - ne čuste drugu stranu, a donesoste sud. Citiran je nepotpisani dopis. Neko nije u stanju da svojim imenom i prezimenom staje iza nečega što odgovorno tvrdi, a tvrdi prilično važne stvari. Svako ko je potpisao dopis i tražio sastanak, dobio ga je i dobiće ga. To nikada kod mene u kabinetu nije bilo sporno. Niko od neizabranih kandidata ko je došao mi nije rekao – ljudi su birani po političkoj liniji, a po zakonu koji je donela neka druga većina čak je i to bilo moguće. Neko je svojevremeno birao sudije, tužioce i zamenike tužilaca po političkoj liniji ili po rođačkoj liniji, nije to bilo toliko davno, ima skoro pet godina od tada, pa je doneo Zakon o javnom beležništvu kojim je isto to mogao da radi, ali se izgleda nije nadao u tom trenutku, ponesen tim zanosom, da će doći neko drugi na vlast i da taj neko drugi ko dođe na vlast neće razmišljati na takav način. Ne postoji kriterijum opšteg utiska o tome kako neko izgleda ili priča. Kandidatima su se postavljala tačno formulisana pitanja koja su se ticala kriterijuma za izbor. Kada nekoga birate za javnog beležnika, valjda je normalno i da ga pitate kako misli da će organizovati svoju javno-beležničku kancelariju. Da bismo izbegli svaku vrstu pokušaja političke podmetačine, uz unapred izrečeno izvinjenje, ko će sastavljati ugovore kada se bude trgovalo nekretninama sagrađenim u okviru Projekta „Beograd na vodi“, tu će biti javni beležnici koji pokrivaju područje suda na čijoj teritoriji se nalaze i te nekretnine. Koliko mi je poznato, Projekat „Beograd na vodi“ treba da se realizuje na području koje pripada, saglasno sudskoj mreži, području Prvog osnovnog suda i području Trećeg osnovnog suda. Dakle, jedan deo je sa južne strane Save, drugi deo je sa severne strane Save. Koliko mi je poznato, za ta dva područja imenovano je preko 20 javnih beležnika. Ko će od njih to raditi, to će da odluči sama stranka. Ako na području jednog suda imate pet javnih beležnika, a jedna ste od strana ugovornica, sa drugom stranom ugovornicom sami ćete odlučiti kod koga ćete da idete. To je nešto što stranci apsolutno stoji na raspolaganju. Možda bi pokušaji insinuacije koja je ovde izrečena i te kako imala smisla da vi za područje Prvog osnovnog suda imate samo jednog javnog beležnika. Da imate samo jednog, onda bi vas sve upućivalo samo na tog čoveka, pa bi taj pokušaj insinuiranja mogao da bude uspešan. Ovako, bojim se da je apsolutno neuspešan. Nijednog jedinog trena nisam rekao sve je uredu i sve će savršeno da funkcioniše, ali one insinuacije koje su se namerno pojavile juče u jednim novinama, da bi jedan organ vlasti danas izašao, pozivajući se isključivo na informacije bez izvora, i pokušao da produkuje neku vrstu hajke, apsolutno su netačne. Onaj ko je rekao da se ne zna gde će raditi, mogao je već danas od 15.00 časova da prati vesti uglavnom na svim televizijama sa nacionalnom frekvencijom, upućuje se na podatke gde možete naći, dakle, čitav imenik javni beležnika, i to klasifikovan po sedištima od, ako se ne varam, Bačke Palanke ili Bačkog Petrovca nisam siguran koji je prvi do Šapca, po azbučnom redu navedeni svi javni beležnici i adresa njihovog sedišta. Ima jedna stvar koju sam saznao u razgovoru sa kolegama koji su predstavnici javnobeležničkih komora, ali i ministarstava pravde država iz okruženja. Gotovo svi su mi rekli jednu stvar koja, kada se prvi put susrećete sa ovom delatnošću, zvuči neverovatno. Recimo, kolega iz Crne Gore mi je rekao - nećete verovati za manje od tri godine koliko su građani postali pravno obrazovaniji i pravno pismeniji, zahvaljujući javnom beležništvu. Postavljeno je jedno pitanje na kome mogu samo da se zahvalim - kada ćemo da podstaknemo ostale kandidate ili diplomirane pravnike, koji ispunjavaju uslove, da se kandiduju za druga slobodna javnobeležnička mesta? Imaćete i vi prilike kao narodni poslanici da, odlučujući o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, date i svoj doprinos u tom pogledu. Već sam izašao sa predlogom da se u mestima u kojima više nemamo sudske jedinice, u kojima više nemamo nekadašnji opštinske, odnosno osnovne sudove, a imamo prostorije, odnosno nepokretnosti koje su u svojini Ministarstva pravde, odnosno Republike Srbije, a korisnik je Ministarstvo pravde gde su do juče bili sudovi i sudske jedinice, da u tim pasivnim područjima država izađe sa predlogom i kaže kandidatu za javnog beležnika nudimo da pet godina bez naknade koristi ove prostorije plaćajući troškove redovnog održavanja i da tu ima svoju javnu beležničku kancelariju. Moram da vam priznam da je taj predlog naišao na mnogo veće odobravanje upravo u ovim državama u kojima beležništvo već funkcioniše, nego što je kod nas. Ja od toga neću odustati. Druga podsticajna mera biće da kandidat koji, recimo, prihvati da ide za javnog beležnika u Boljevac i obavlja svoju javnobeležničku delatnost u Boljevcu ili u Plandištu ili u Baču ili u Arilju, takav javni beležnik će nakon određenog perioda, prilikom narednog izbora za beležnika u većem gradu, imati prednost. Naravno, pod uslovom da se ta postojeća kancelarija ne gasi. To je nešto što postoji u zemljama u kojima je beležništvo ustrojeno i ima već neku tradiciju svoga postojanja. Postavljena su pitanja vezana za overe. Hteo bih jednu nedoumicu da razrešim. Jedan uvaženi kolega iz opštine sa jugoistoka Srbije ili juga centralne Srbije, kako hoćete, je postavio pitanje – šta sa opštinama u kojima čak ni do 1. marta ne bude imenovan javni beležnik, ko će nastaviti redovne poslove overe koje danas rade sudovi i jedinice lokalne samouprave? Sudovi i jedinice lokalne samouprave. Niste me možda najbolje razumeli, ali do 1. marta postojaće u tim poslovima dualizam. Građanin, recimo, u Zrenjaninu će moći sam da izabere da li će otići u sud, u zgradu gradske uprave ili kod javnog beležnika. U istom tom Zrenjaninu od 1. marta moći će da ode samo kod javnog beležnika, a recimo u Bujanovcu, ako ne daj bože, ni 1. marta ne budemo imali javnog beležnika i dalje će odlaziti u opštinu i u sud dok ne bude imenovan javni beležnik. Moram da vam prenesem, gledajući kako smo koncipirali delokrug nadležnosti, način delovanja beležnika u Srbiji, da iz mnogih država okruženja nam kažu da je neuporedivo bolje nego kako je krenulo kod njih. To ne znači da mislim da će ovo biti besprekorno i sjajno. Potrebno je jako savezništvo Komore i Ministarstva i ne odustajanje Ministarstva, kao što reče koleginica Pantić Pilja, od sprovođenja kontrole nad radom beležnika. Tu će morati da se radi, jer su dobili jedan važan posao kojim će se baviti. Pre nego što okončam svoje izlaganje, dodao bih, jedna od uvaženih koleginica je rekla da ljudi nisu blagovremeno obavešteni o promenama koje slede. Mislim da sam od početka ove godine sigurno imao oko 30-ak izjava u javnosti koje su se ticale isključivo javnih beležnika. Može neko da kaže da je to nedovoljno. Koristio sam svaku priliku da o tome govorim, i ne samo ja, već moji saradnici iz Ministarstva. Još jednom ću da se vratim na bitan detalj. Zašto nije imenovano 100 beležnika? Ko me nije dobro čuo, ja ću još jednom vrlo rado da ponovim. Nije zato što nisu konkurisali za tih 100 mesta. Kandidati koji su položili javno-beležnički ispit i ispunjavaju uslove da budu birani za javne beležnike, tu ću ispraviti kolegu Babića, nehotice je napravio jednu grešku, ima gotovo 180. Naš problem je što tih, ako se ne varam, 178, koji su konkurisali, nisu konkurisali za određena mesta uopšte. U Aranđelovcu nije konkurisao niko. U Gornjem Milanovcu nije konkurisao niko. U Čoki nije konkurisao niko. U Požegi nije konkurisao niko. Može da se postavi pitanje - što ste raspisivali konkurs za mesta gde neće konkurisati niko? Raspisali smo konkurs za mesta gde je bilo kandidata koji su ispunjavali uslove, ali se oni nisu prijavili na taj konkurs. Dakle, sve što je bilo na državi, odnosno na ministarstvu je urađeno. Apsolutno sve. Ne možemo da poredimo tu situaciju kada imamo gotovo 180 ljudi koji ispunjavaju uslove sa situacijom od pre godinu i po dana kada ih je bilo 55. Jednostavno su neuporedive. Reč je o odredbi koja je u prelaznim i završnim odredbama zakona. Moram da vam priznam da kada sam došao na mesto ministra pravde gotovo svaka od tih odredbi je bila prekršena, što znači da prethodni saziv Ministarstva gotovo ni jednu obavezu iz tu predviđenih i propisanih nije ispunio. Ne znam da li ste me ovde jedan jedini put čuli da sam nekog od svojih prethodnika zbog te konkretne stvari jedan jedini put napao. Ovo nije bio napad, ovo je bila konstatacija. Kako izgledaju i kako će izgledati prijemne kancelarije, odnosno prostorije za overu u sudovima 1. septembra. To smo mogli da vidimo koliko građani ne znaju šta ih čega 1. septembra, pokazala nam je gužva na šalterima u beogradskim sudovima u prethodnih nekoliko dana, jer su znali da od 1. septembra više u sudu neće moći da obavljaju tu vrstu overe. Da nisu znali ništa, verovatno bi situacija bila kao i svakog 20-og, odnosno poslednje nedelje avgusta u godini. Da li su svi građani upoznati sa time šta je posao javnih beležnika, ja ću da vam kažem na to da nisu ni svi pravnici u Srbiji upoznati sa tim. Ako date maksimum da upoznajete ljude sa tim, a opet ponavljam da sam nebrojeno puta, neću da pričam o prošlim godinama, u ovoj godini govorio o tome, animirao ljude da se prijavljuju da polažu ispit. I danas kada bismo sve kandidate koji ispunjavaju uslove, koji imaju položen javno-beležički ispit, kada bismo i njih imenovali, opet bismo imali slobodnih mesta. Ima u ovome, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, malo i ljudske sujete ili negde malo više. Neko se pita kako sam ja to vrednovan, a onaj drugi je vrednovan drugačije. Mislim da ima slučaj dvoje ljudi koji su, a pojavili su se i u komori, u ministarstvu, izuzetno dobri prijatelji. Jedna od te dve osobe je imenovana, a druga nije. Sada ne govore. Sve je to negde deo našeg mentaliteta koji u tom pogledu izgleda da ćemo teško da menjamo. Još jednom odgovorno tvrdim i time zaključujem, svako ko pokuša da kaže, da tvrdi da je imenovanje javnih beležnika vršeno po nekom političkom kriterijumu, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ne govori istinu. Apsolutno ne govori istinu. Mislim da i među kandidatima koji su imenovani ima i članova nekih opozicionih stranaka. Mislim. Ne mogu krajnje da tvrdim, ali mislim da ih ima. Da li me je to zanimalo? Nije me apsolutno zanimalo. Ako je takvo lice ispunjavalo uslov, moglo je da dođe na to mesto. Pripadam stranci koja nije imala problem čak i da za ministarsku funkciju kandiduje ljude koji pripadaju nekim od tih stranaka, a ne vidim, ako smo bili u stanju da predlažemo nekoga iz potpuno suparničkog političkog tabora za ministarsku funkciju, što ne bi takav neko mogao da postane javni beležnik? Ima ljudi koji su u prvom ispitnom roku kada nisam bio ministar položili ispit koji su imenovani za beležnike. Hvala bogu da ih ima. Zahvaljujući tome, mogu mirno da kažem da li je to diskriminacija o kojoj neko pokušava da priča. Takođe mislim da Narodna skupština uz svo uvažavanje ovom visokom domu nije prava adresa koja treba da razrešava eventualno pravnu grešku prilikom ovakvog procesa. Može o tome da se razgovara uvek, ali pokušaj da se ovde optužuje sud kada se u ovakvim domovima optuživalo i sudilo, to se nije dobro završavalo. Uveren da ćemo imati dobru raspravu u pojedinostima, uveren da ćemo i pregledom predloženih amandmana biti u prilici da poboljšamo kvalitet teksta zakona i uveren da ako nastavimo da radimo kao što smo radili do sada da će javno beležništvo u Srbiji funkcionisati izuzetno dobro, pozivam vas da podržite ova tri predloga zakona i da u Danu za glasanje glasate za njih. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru Nikoli Selakoviću na učešću na današnjoj sednici. Zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tač. 1, 2. i 3. dnevnog reda. Nastavljamo sutra po dnevnom redu u 10.00 sati. Zahvaljujem.