Dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 228 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad, molim narodne poslanike da ubacite svoje identifkacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je prilikom utvrđivanja kvoruma utvrđeno da je prisutan 161 narodni poslanik. Dakle, imamo kvorum. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Miloš Lučić, Petar Mišić i Jon Čizmaš - pre podne. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta "Otpor", Nacionalnog demokratskog instituta, Udruženja univerzitetskih profesora i nastavnika Srbije - Sekcija "Kolubara" i USAID-a . Pozdravljam prisutne goste. Saglasno članu 80. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godine sazvala u kraćem roku od roka utvrđenog u članu 80. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe raspisivanja izbora za predsednika Republike, nakon neuspelog drugog kruga glasanja i ponavljanja celog izbornog postupka, a kome treba da prethodi donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini došlo do promene imena poslaničke grupe Demokratska opozicija Srbije, tako da ona sada broji 95 članova i zove se Poslanička grupa DOS - Reforma Srbije. Dužnost predsednika poslaničke grupe i dalje će obavljati narodni poslanik Čedomir Jovanović, dok će dužnost zamenika predsednika obavljati narodni poslanik Siniša Mitrović. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom Poslanička grupa DOS - Socijaldemokratska partija, koju sačinjava 13 narodnih poslanika. Za predsednika ove poslaničke grupe određena je narodni poslanik Nataša Milojević, a za njenog zamenika narodni poslanik Vlatko Sekulović. Dostavljen vam je zapisnik Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini, održane 9, 10, 11, 15, 16, 17. i 18. jula 2002. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnik sa prethodne sednice. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini, održane 9, 10, 11, 15, 16, 17. i 18. jula 2002. godine. Za 108, protiv niko, uzdržan jedan, nije glasalo 89, ukupno prisutno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku. (Poslanik Šešelj sa mesta: po Poslovniku.) Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam da ukažem na kršenje četiri odredbe Poslovnika Narodne skupštine, pa predlažem da odmah iznesem sve četiri reklamacije, s obzirom da se sada Skupština ne izjašnjava, nego nadležni odbor. Tako je sada po novom Poslovniku. Prvo, obaveštavam vas da je danas sprečen ulazak u salu Narodne skupštine 19 narodnih poslanika SRS. Njima je u maju mesecu izrečena kazna udaljavanja sa sednice Narodne skupštine. Na dve godine izgleda, dobro Milka kaže. Po članu 108. Poslovnika ta kazna može da se odnosi na 20 radnih dana zasedanja Narodne skupštine. Ne samo da je proteklo tih 20 dana, nego je proteklo i celo zasedanje. Ne može kazna da se prenosi sa jednog na drugo zasedanje. U međuvremenu je bilo i jedno vanredno zasedanje. Protivposlovnički su poslanici SRS sprečeni da učestvuju na današnjoj sednici. To je jedno kršenje Poslovnika. Drugo kršenje Poslovnika. SRS je podnela još 23. aprila 2000. godine predlog za izglasavanje nepoverenja ministru unutršanjih poslova i potpredsedniku Vlade Republike Srbije Dušanu Mihajloviću, a dopunu predloga 13. septembra 2001. godine i 26. februara 2002. godine. Predlog i dve dopune su umnoženi i, dostavljeni blagovremeno narodnim poslanicima. Ni do danas ta tačka nije stavljena na dnevni red, iako je morala biti najkasnije u roku od 15 dana po podnošenju predloga. Zatim, podneli smo predlog za izglasavanje nepovrenja ministru prosvete i sporta Gaši Kneževiću 30. maja 2001. godine i dopunu predloga 14. februara 2002. godine. Ni do danas ta tačka nije stavljena na dnevni red, iako je morala u roku od 15 dana. Zatim, 6. septembra 2002. godine, podneli smo predlog za izglasavanje nepoverenja potpredsedniku Vlade Republike Srbije Nebojši Čoviću. Taj predlog je umnožen i blagovremeno dostavljen svim narodnim poslanicima. Iznosi oko 300 kucanih strana. Moralo je u roku od 15 dana da se i to pitanje stavi na dnevni red. Mi smo 21. maja 2002. godine podneli predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije. Taj predlog ni do danas nije uvršten u dnevni red, iako je to moralo da se uradi u roku od 15 dana. Treće kršenje Poslovnika. Mi smo podneli 11. oktobra 2002. godine po hitnom postupku predlog za donošenje deklaracije o miru na Bliskom istoku i sprečavanju eventualne agresije na Irak. Taj predlog je tek danas podeljen narodnim poslanicima, a nije uvršten u dnevni red, iako je podnesen po hitnom postupku. Četvrto kršenje Poslovnika - za današnju sednicu predviđena je jedna tačka dnevnog reda. To je u predlogu. Možda se i dopuni, ali pretpostavljam da ta tačka ostaje. Mi smo podneli amandmane kao poslanička grupa SRS, odnosno pojedinačno naši poslanici na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Po članu 143. Poslovnika, predlagač zakona, nadležni Odbor i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine, dakle pre ove sednice koja je već počela, razmotre amandmane koji su podneti na Predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Mi nikakav izveštaj o sudbini amandmana narodnih poslanika SRS po pitanju ovoga zakona nismo dobili. Naši amandmani još nisu umnoženi. Možda su umnoženi, ali nisu podeljeni narodnim poslanicima. Da bude interesantno, dobili smo izveštaj nadležnog skupštinskog odbora o njegovom stavu o amandmanima DSS-a, iako ni te amandmane još nismo videli, ni oni nisu podeljeni narodnim poslanicima. Dakle, sva ova kršenja odredbi Poslovnika pokušao sam da grupišem u četiri osnovne grupe. Smatram da ovako flangrantno kršenje Poslovnika ne može da bude održivo u srpskom parlamentu.
Pošto sam kao predsednica Skupštine dužna, da vam dam obrazloženja na vaše primedbe o kršenju Poslovnika. Za prvu primedbu - 19 poslanika SRS imaju još jedan dan zabrane učestvovanja u radu Narodne skupštine. Već sledeći dan će biti ovde. Odredba člana 108. - "20 dana rada Narodne skupštine", odnosi se i na redovno i na vanredno zasedanje. Drugo pitanje, za stavljanje na dnevni red predloga o razrešenju potpredsednika Vlade Dušana Mihajlovića, ministra prosvete Gaše Kneževića i potpredsednika Vlade Nebojše Čovića; oni nisu pripremljeni u skladu sa članom 79, odnosno nisu u skladu sa Ustavom i Poslovnikom. Kada vi te predloge uredite, biće stavljeni na dnevni red. Što se tiče vašeg trećeg pitanja, u vezi predloga deklaracije o miru na Bliskom istoku i sprečavanju eventualne agresije na Irak, pre svega, mislim da je to nadležnost Savezne skupštine i da ste takav predlog trebali podneti Saveznoj skupštini, ali staviću na glasanje i narodni poslanici će se izjasniti da li će se o ovom predlogu voditi rasprava u Skupštini. Što se tiče vaše četvrte primedbe, ona nije u skladu sa članom 159. Poslovnika Narodne skupštine, koji kaže: "Ako nadležni odbori ne podnesu izveštaj u utvrđenom roku, pretres predloga zakona može se obaviti u Narodnoj skupštini i bez izveštaja odbora"; i: "Ako Vlada u utvrđenom roku ne da mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez mišljenja Vlade". Prelazimo na razmatranje po hitnom postupku. Grupa od 77 narodnih poslanika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, koji su podneli Narodnoj skupštini 2. novembra 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog grupe od 77 narodnih poslanika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Za 157, protiv 45, uzdržanih nema, nije glasalo pet, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Lazar Marjanski predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Zakona o vodama, koji je podneo Narodnoj skupštini 26. aprila 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Lazara Marjanskog, da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Zakona o vodama. Za 36, protiv 152, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o zabrani prometa cigareta koje proizvodi Tvornica duhana Rovinj na teritoriji Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 17. maja 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Marijana Rističevića. Za 30, protiv 102, uzdržana četiri, nije glasalo 73, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada Repbulike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Saveznoj Republici Jugoslaviji za otplatu obaveza po zaduženju kod Međunarodnog udruženja za razvoj radi finansijske podrške strukturnog prilagođavanja privrede Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 3. juna 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije. Za 30, protiv 94, uzdržan 61, nije glasalo 27, od ukupno 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vojislav Šešelj predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog deklaracije o miru na Bliskom istoku i sprečavanju eventualne agresije na Irak, koji je podneo Narodnoj skupštini 11. oktobra 2002. godine. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Vojislava Šešelja. Za 30, protiv 153, uzdržana dva, nije glasalo 27, od ukupno 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dejan Mihajlov predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, koji je podneo Narodnoj skupštini 24. oktobra 2002. godine. Stavljam na glasanje Predlog narodnog poslanika Dejana Mihajlova. Za 55, protiv 137, uzdržana tri, nije glasalo 18, od ukupno 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dejan Mihajlov predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 24. oktobra 2002. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog narodnog poslanika Dejana Mihajlova. Za 55, protiv 142, uzdržana dva, nije glasalo 14, od ukupno 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima za hitan postupak, molim narodne poslanike da se izjasnimo o dnevnom redu sednice u celini. Stavljam na glasanje Predlog dnevnog reda u celini. Za 162, protiv 44, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, od ukupno 213 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O IZBORU PREDSEDNIKA REPUBLIKE Poštovane dame i gospodo, pre nego što počnemo raspravu po ovoj tački dnevnog reda, želim da vam se izvinim zbog zakašnjenja do koga je došlo usled rada odbora i političkih konsultacija i predlažem da rad nastavimo bez pauze. Stavljam predlog na glasanje. Zaključujem glasanje i konstatujem da je za glasalo 110 od ukupno 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvtila predlog da radimo bez pauze. Primili ste Predlog zakona koji je podnelo 77 narodnih poslanika, poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli Bojana Aleksić, Vladimir Dobrosavljević, Đorđe Mamula i Srđan Petrović; Gordana Pop-Lazić, Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić, Joca Arsić, Rajko Baralić, Branko Ružić, Dragan Todorović, Jovan Todorović, Petar Petrović, Dragan Marković, Adam Urošević i Miloš Lukić. Amandmani koji u skladu sa Poslovnikom budu podneti do otvaranja načelnog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, sa amandmanom. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu iznosi pet časova i ono se raspoređuje srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim narodne poslanike da dostave listu sa prijavljenim govornicima o ovoj tački dnevnog reda. Pošto Vlada Republike Srbije nije dostavila mišljenje o razmatranju Predloga zakona, predlažem da Narodna skupština, saglasno članu 159. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, pretres Predloga zakona obavi bez mišljenja Vlade. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 91, protiv 38, uzdržan jedan, nije glasalo 76, od ukupno 206 poslanika. Konstatujem da Narodna skuština nije prihvatila predlog da se razmatranje Predloga obavi bez mišljenja Vlade. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Pauza dok ne stigne mišljenje Vlade.) Poništavam ovo glasanje. Uopšte nismo trebali da glasamo, došlo je do greške, u skladu sa članom 159, otvorite Poslovnik, piše, to je ono što sam vam malo pre čitala: "Ako Vlada u utvrđenm roku ne da mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez mišljenja Vlade". Prema tome, postoji odredba u Poslovniku, imamo izveštaje Zakonodavnog i Administrativnog odbora, biće vam dostavljeni dok stignemo do rasprave u pojedinostima. Prema tome, poništila sam glasanje. Saglasno članu 136. stav 1. ... (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku.) Po Poslovniku je to član 159. stav 3. Izvolite.
Dame i gospodo, povređen je ponovo Poslovnik Narodne skupštine, predsednik Narodne skupštine nema pravo da poništava glasanje. Skupština je glasala i donela odluku. Odluku može promeniti samo Skupština. Ne može predsednik Narodne skupštine po donošenju odluke da poništava glasanje. Ako vi mislite da može, vi izglasajte da može, ne bi bilo prvi put. Ali, ni po Poslovniku, ni po Ustavu, niko nema pravo da poništi odluku Narodne skupštine, samo Narodna skupština ima pravo da promeni svoju odluku.
Može da se poništi glasanje ako je glasanjem povređen Poslovnik u članu 159. stav 3. Prema tome, radićemo po Poslovniku član 159. stav 3, koji jasno i nedvosmisleno kaže da se može raditi i bez izveštaja Vlade. Izvršena je povreda Poslovnika... (Glasovi iz klupa: Neka Administrativni odbor to kaže.) Dobro, pozvaćemo Administrativni odbor da to konstatuje. (Poslanik Vojislav Šešelj reklamira novu povredu Poslovnika.) Izvolite.
Po Poslovniku Narodne skupštine, predsednik Narodne skupštine ne može da utvrđuje povredu Poslovnika, nego Administrativni odbor. Prvo Administrativni odbor treba da konstatuje da je ovim glasanjem povređen Poslovnik, a nije povređen, a to nije ni bitno, bitno je da bez odluke Administrativnog odbora vi bukvalno sada ništa drugo ne možete da radite. Proglasite pauzu od tri minuta da se sastane Administrativni odbor. Neka on zauzme svoj stav o tome da li je povređen Poslovnik ili nije, a nema u čemu da nađe da je zaista povređen Poslovnik, jer se Skupština slobodno izjasnila hoće li da radi bez stava Vlade ili neće. Vi sami ne možete da kažete da je povređen Poslovnik odlukom koja je doneta glasanjem.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Vojislava Šešelja da Administrativni odbor odluči o povredi Poslovnika. (Glasovi: Ne može o tome da se glasa; nema glasanja...) Piše i u Poslovniku da se može raditi bez izveštaja Vlade u članu 159. Došlo je do povrede Poslovnika tako što je to uopšte stavljeno na glasanje. Određujem pauzu od 10 minuta i molim Administrativni odbor da odluči o povredi Poslovnika. [[Posle pauze 14,15]] Poštovane dame i gospodo, molim vas da, radi nastavka rada, utvrdimo da li imamo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Administrativni odbor je dao mišljenje i ono će vam biti uručeno. Administrativni odbor je mišljenja da je glasanjem povodom Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike prekršena odredba člana 159. stav 3. Poslovnika i da odluka ne proizvodi pravno dejstvo. Odbor je mišljenja da Narodna skupština treba da nastavi sa radom povodom prve tačke dnevnog reda u skladu sa odredbom navedenog člana Poslovnika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč? (Ne.) Ima reč narodni poslanik Dragan Marković, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram tri člana Poslovnika - 81, 112. i 159. Početak rada parlamenta je u 10,00 časova. Mi smo danas počeli u 13,30 časova. Dame i gospodo, vi iz DOS-a i vi iz DSS-a, imali ste tri i po meseca da se dogovorite kako ćete da podelite to malo što je ostalo u Vladi Srbije, a ne da danas zamarate građane Srbije. I još jedan razlog što smo kasnili i što ova sednica nije počela u 10,00 časova je što je 305 poslanika bilo ispred ove sale, jer nisu ljudi znali ko ima pravo da uđe, a ko nema. Pa valjda su neke crvene pečate na poleđini, na kartici udarali, da se zna ko može da uđe u salu, a ko ne. Stranka srpskog jedinstva smatra da je mnogo vitalnija pitanja posle tri i po meseca rada trebalo danas na ovoj sednici da raspravljamo. Ovo je cirkus koji se dešava između vladajuće koalicije DOS-a i DSS-a, u izbornoj kampanji, dame i gospodo. A Vojislav Koštunica je imao slogan "Zna Srbija", ali Srbija je tek danas saznala da je Vojislav Koštunica znao za sve ono što se radilo u Srbiji, dame i gospodo. Stranka srpskog jedinstva smatra da treba da se raspišu vanredni izbori na svim nivoima, pod hitno.
Gospodine Markoviću, upozoravam vas da ste dobili reč po povredi Poslovnika.
Imam predlog, obrazlažem predlog. Pošto ste me podsetili, moram da pročitam jednu rečenicu, da bih mogao da obrazložim predlog. Napravljena je jedna zajednička izjava, a ja ću pročitati samo jednu rečenicu: "DSS i DOS će podržati donošenje sistemskih zakona, koji proističu iz izbornih ..."
Gospodine Markoviću drugi put vas upozoravam da ste dobili reč po osnovu povrede Poslovnika. Vi niste dobili reč za predlog, nego za povredu Poslovnika.
Pa imam pravo.... "donošenje sistemskih zakona, koji proističu iz izbornih programa DOS-a i DSS-a, uz aktivno učešće u njihovom predlaganju, pripremi i skupštinskoj raspravi". To znači, kao i do sada, da će se dešavati da DOS i DSS donose odluke u ovoj sali. Sve te odluke su bile štetne za građane Srbije. SSJ će napustiti ovu sednicu, jer smatra da ova tačka dnevnog reda nije bitna za građane Srbije. I ono što je važno, da je na poslednjim izborima gospodin Vojislav Koštunica dobio dva miliona glasova, jer je to bio referendum protiv Vlade Srbije, kao što se desilo 5. oktobra, što je DOS dobio onoliki broj glasova, jer je bio referendum protiv Slobodana Miloševića. Nadamo se da će na sledećim vanrednim izborima na svim nivoima, koji su neophodni, DOS biti opozicija, na čelu sa Vojislavom Koštunicom. Zahvaljujem.
Gospodine Markoviću, pošto i pored dva upozorenja da se držite osnova po kome ste dobili reč, a to je povreda Poslovnika, niste se toga pridržavali, izričem vam opomenu na osnovu člana 102. Poslovnika Narodne skupštine. Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Moram priznati, gospođo Mićić, da ste me malo pre doveli u nedoumicu povodom Vaše izjave da su naše inicijative za smenu ministra unutrašnjih poslova, ministra sporta i prosvete i potpredsednika Vlade, Nebojše Čovića, vraćene zato što nisu u skladu sa zakonom i Poslovnikom, odnosno nisu uređene ili uredne, kako ste rekli. U trenutku sam pomislio - možda ste vi to zaista vratili, pa nisam obavešten, možda negde u kancelariji, možda na nekom mestu postoji taj akt. Sada sam u ovoj pauzi proverio i ustanovio da vi nikada niste izdali nikakav akt kojim se te naše inicijative za smenu pojedinih ministara i za smenu Vlade vraćaju jer nisu u skladu sa zakonom i Poslovnikom. Uostalom, vi ste sve te inicijative za smenu ministara umnožili, a vi ih ne biste umnožavali da ste ustanovili da one nisu u skladu sa zakonom i Poslovnikom, nego biste odmah vratili. Pošto ste ustanovili da je to sve u skladu sa zakonom i Poslovnikom, vi ste ih umnožili i dostavili poslanicima. Nigde ne postoji, ni u protokolu Narodne skupštine, ni u službama, ni u poslaničkim grupama, ni u Vašem kabinetu, apsolutno nigde ne postoji akt kojim ste Vi ustanovili da naše inicijative nisu u skladu sa Poslovnikom i zakonom i da se zbog toga ne uvršćuju u dnevni red.
Gospodine Šešelj, ne znam odakle vam informacija da sam uopšte trebala da vam uputim akt. To što sam uradila jednom čisto sam htela da vam dam pravni savet, da znate za sledeći put. Prema članu 79, u predlog dnevnog reda sednice Narodne skupštine mogu se uvrstiti samo oni predlozi akata koji su pripremljeni u skaldu sa Ustavom i ovim poslovnikom. Prema mojoj oceni, vaši predlozi nisu u skladu sa ovim poslovnikom, ni sa Ustavom i iz tog razloga ih nisam stavila na dnevni red. Nastavljamo rad po 1. tački dnevnog reda. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč? Izvolite.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da smo dužni da odgovorno i argumentovanom raspravom pokušamo da izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike otklonimo sve političke i pravne prepreke koje parlament može otkloniti, kako bi naša ustavna i - po tumačenju, mada ne jasnom - zakonska obaveza u ponovljenom izbornom procesu, bila ispunjena u Ustavom definisanom roku, dakle do 5. januara naredne godine. Imajući u vidu ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o izboru predsednika Republike, koji je poslanička grupa Demokratske opozicije Srbije predložila republičkom parlamentu, dužan sam da odgovorim na dva logična pitanja. Prvo je zbog čega poslanička grupa Demokratske opozicije Srbije nije ranije predložila izmene i dopune Zakona o izboru predsednika Republike. To pitanje su postavljale i političke stranke koje su kandidovale predsednika u neuspelom izbornom ciklusu; to pitanje je bilo prisutno u javnosti i mislim da bi bilo neodgovorno kroz ovu raspravu zaobići odgovor na jednu takvu temu. Drugo logično pitanje jeste kakve su izmene koje se unose u postojeći zakon, u kojoj meri su one usaglašene sa Ustavom, u kojoj meri nas one približavaju međunarodnim konvencijama, koje smo kao političari, stranke i parlament sasvim sigurno dužni da poštujemo. Dakle, zašto Demokratska opozicija Srbije, odnosno naša poslanička grupa nije predložila izmene i dopune Zakona o izboru predsednika Republike pre nego što je postalo jasno da su problemi koji su sistemski, koji su deo postojećeg zakona, nerešivi i da su sasvim sigurno delimično proizveli političku situaciju u kojoj se danas nalazimo i koju pokušavamo da rešimo. Demokratska opozicija Srbije je poštovala dva principa. Prvi princip je bio da se u toku izborne godine ne može menjati izborni zakon. Mi smo kao opozicija žestoko kritikovali svaku izmenu izbornog zakona koja je prethodila raspisivanju izbora. Drugi princip, koji smo takođe poštovali i o kojem želim otvoreno da govorim, jeste da niko od onih koji su se kandidovali pre nego što su raspisani izbori, koji su otvoreno govorili o takvoj vrsti ambicije, nisu predložili izmene i dopune Zakona o izboru predsednika Republike. Imajući u vidu te dve karakteristike i obavezu da izaberemo predsednika Republike u Ustavom utvrđenim rokovima, izbori su raspisani odlukom predsednika parlamenta i na osnovu konsultacija koje su obavljene u okviru naše koalicije. Jasni su ishodi predsedničkih izbora i jasne su okolnosti koje su zapravo dovele do neizbora predsednika Republike. One su političke i te političke okolnosti mi ne možemo menjati izmenama i dopunama zakona, ali postoje izvesne zakonske norme koje se mogu popraviti, kako bi ta prepreka bila niža i kako bi predsednički kandidati, koji se kandiduju i uđu u tu izbornu trku, mogli uz podršku birača da savladaju tu zakonom definisanu prepreku. Zbog toga smo izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike predvideli nekoliko korenitih promena koje su naravno potpuno podložne kritici. Ta kritika treba da bude argumentovana i mi smo imali u vidu argumente koji su govorili za i argumente koji su govorili protiv takve vrste inicijative. Dakle, najozbiljnija prepreka i ona koju smo delimično otklonili jeste pitanje cenzusa i kriterijuma od 50% birača koji izlaze na izbore u drugom izbornom krugu, ukoliko želimo da bude izabran predsednik Republike. Druga bitna promena dodatno precizira i reguliše pažljivije sam izborni proces kroz isticanje nove uloge opštinske izborne komisije, odnosno izborne komisije jedinice lokalne samouprave, što je norma utvrđena Zakonom o izboru u lokalnoj samoupravi, kojom se otklanjaju sve one sumnje koje su ostale u domenu sumnje, koje su bile deo političke kampanje, a ne kritike na sam rad Republičke izborne komisije i njoj podređenih biračkih odbora, odnosno radnih grupa. Podsetiću vas na onu obavezu Republičke izborne komisije da formira ad hoc radne grupe, odnosno radna tela, koja bi potom bila ta međustepenica između biračkog odbora sa jedne strane i Republičke izborne komisije sa druge strane. Ta proizvoljnost nije dobra i mi smo tako nešto eliminisali precizno obavezom da takvu vrstu posla ubuduće obavlja opštinska izborna komisija, odnosno izborna komisija jedinice lokalne samouprave koju formira opština i u čijem sastavu se nalaze kako predstavnici stalnog, odnosno izabranog predstavništva od strane lokalnog parlamenta, tako i predstavnici predsedničkih kandidata koji učestvuju u izbornoj trci. Dakle, isti princip kao i na nivou Republičke izborne komisije i to je važno upravo zbog posla koji ta opštinska izborna komisija obavlja. Treći nivo korekcije jeste korekcija koja nas je približila standardima međunarodne zajednice. To su korekcije kojima se na pažljiviji način definiše nova uloga Republičke izborne komisije i afirmiše rad Republičkog zavoda za statistiku, odnosno nadležnog republičkog organa za pitanje statistike, koji će tokom samog izbornog dana pružati neophodne informacije za obaveštavanje javnosti i pratiti sam izborni cenzus. Dakle, ustavne kategorije su one koje su našu političku volju u tom domenu delimično limitirale. Mi smo se odlučili da cenzus iz drugog kruga premestimo u prvi krug. Činjenica da smo kao država imali izborni sistem koji je poznavao i poštovao normu o cenzusu u drugom izbornom krugu je egzeplarna i nema takvog primera u modrenim demokratijama, ali zato postoji puno primera u modernim demokratijama u kojima postoji cenzus od 50% u prvom krugu. To je veliki korak unapred. On, po nekim analitičarima i kritikama sa kojima se suočavamo, ali i inicijativama koje su prisutne kroz amandmane podnete na ovaj predlog zakona, nije dovoljan. Međutim, mi moramo voditi računa o nekoliko činjenica. Pre svega o činjenici da je status predsednika Republike delimično definisan zakonom kojim se utvrđuje procedura njegovog izbora, a potpuno definisan Ustavom. Mi imamo predsednika koji se danas teško bira, ali imamo predsednika koga je praktično nemoguće smeniti, predsednika koji ima velika ovlašćenja i onaj ko želi takvu vrstu privilegije mora biti sposoban da ispuni i onu vrstu norme koja je u ovom trenutku definisana našim predlogom zakona, cenzusom od 50% u prvom izbornom krugu. Tačno je da nema puno logike isticati cenzus u drugom izbornom krugu i mi smo tako nešto prihvatili. Mislim da je to ona vrsta političke podrške koja je neophodna za eliminisanje te zakonodavne prepreke u ponovljenom izbornom procesu, kako bi izbori i uspeli i kako bi Srbija dobila predsednika Republike u ustavnim rokovima. Što se tiče uloge opštinske izborne komisije ona je veoma važna i mislim da kada analiziramo sve ono što je rečeno u izbornoj kampanji tu ima nekog osnova za kritiku, jer smo grubom primenom postojećeg Zakona o izboru predsednika Republike, odnosno Zakona o izboru narodnih poslanika zapravo omogućili tu proizvoljnost koja nije bila danas zloupotrebljena, ali svaka vrsta proizvoljnosti u tako delikatnim poslovima nije dobra i nju treba isključiti. Mi smo to uradili, dobili za tako nešto podršku unutar naše koalicije i mislim da smo kroz raspravu na Odboru za pravosuđe i upravu dobili podršku i drugih stranaka članica republičkog parlamenta, tako da je to jedan veliki pozitivan korak kojim se reformiše naše izborno zakonodavstvo kroz preciziranje dužnosti, obaveza i prava svakoga od onih koji organizuju izborni proces u našoj zemlji. Ono što je neizostavno bilo prisutno kao, ne bih rekao kritika, ali kao analiza neuspelog izbornog procesa jeste pitanje finansiranja, odnosno pitanje troškova ponovljenog izbornog procesa. Da li je za Srbiju skuplje da nema predsednika ili da unedogled pokušava da ga dobije? I jedno i drugo ima svoju neprihvatljivu cenu i zbog toga smo odlučili da onu zakonsku obavezu kojom se u ponovljenom izbornom procesu država obavezuje da finansira predsedničke kandidate sa hiljadu neto zarada mi izmenili novom kategorijom koja obavezuje državu da sa petsto zarada finansira izbornu kampanju predsedničkog kandidata i na takav način vršimo uštedu od 50% u odnosu na ona sredstva koaj su bila do sada trošena. Dakle, ponašamo se štedljivo i pokušavamo na takav način da rešimo tu vrstu problema ionako skromna sredstva sačuvamo za neku drugu namenu. Mislim da poslanička grupa Demokratske opozicije Srbije ne može prihvatiti onu vrstu inicijative koja od nas traži da u prvom izbornom krugu utvrdimo cenzus od 25%, odnosno da pristanemo na ideju da predsednik Republike bude izabran podrškom 25% birača koji su izašli na birališta. To je neprihvatljivo iz dva razloga. Pre svega zbog toga što mi želimo, kao poslanička grupa, da dobijemo predsednika Republike koji će biti izabran zbog toga što dobija podršku onih koji su politički faktori u Srbiji,ne zbog toga što sticajem okolnosti može da iskoristi zakonske pogodnosti i da besumučnom kritikom i kampanjom protiv svakoga i svega dobije onaj minimum koji je potreban da bi bio izabran za predsednika Republike. Mi mislimo da je taj minimum od 25% upravo takav i da bi se izborna kampanja pretvorila u kampanju obračuna, najmanje bi se vodilo računa o interesima građana, interesima društva i potpuno bi se zaobišla činjenica da je nemoguće normalno živeti u Srbiji, politički delovati, ako ne postoji spremnost na političke razgovore i prihvatanje argumenata i uvažavanje kontraargumenata. Dakle, ne pristajemo na izborni cenzus od 25% i insistiramo na izbornom cenzusu od 50%. Ponavljam, to nije presedan, to je dobro pravilo prisutno u mnogim modernim demokratijama koje treba poštovati zbog ustavnog statusa predsednika Republike. Ono što je takođe veoma važno, to je pitanje ponavljanja izbora. Postojećim Ustavom je precizno definisana obaveza raspisivanja izbora. Utvrđeni su i rokovi u kojima se tako nešto čini, ali je potpuno netaknuta okolnost i situacija u kojoj ne dolazi do izbora predsednika Republike. Zbog toga smo imali nekoliko problematičnih tumačenja i još jedna otežavajuća okolnost u samom zakonu koja nas obavezuje da raspišemo izbore, a da pritom ne vodimo računa o činjenici da postoji razlika između izbora i ponovljenih izbora. Imajući tako nešto u vidu i činjenicu paralelnu sa tim da je naša politička realnost takva da se ne može ignorisati, DOS je odlučila da predloži izmenu Zakona o izboru predsednika Republike, odnosno preciznije, dopunu kojom se predsednik parlamenta ovlašćuje da odluči o datumu održavanja izbora. Dakle, ne da raspiše nego da odluči. Bilo je dosta razgovora o tom pitanju na Odboru za pravosuđe i upravu. Tamo sam ponudio argumente koje sam dužan da ponudim i vama. Ustavom nije definisano pitanje osobe ili institucije koja odlučuje o raspisivanju izbora. Rečeno je da se vanredni izbori raspisuju na inicijativu republičke vlade, ali ukoliko te inicijative nema, ne definiše se osoba, odnosno institucija koja donosi odluku o raspisivanju izbora. Zna se ko ih raspisuje, raspisuje ih predsednik Republike. Mi ni u Ustavu, ni u bilo kojem postojećem zakonu koji tretira tu oblast našeg političkog života, odnosno delovanja, nemamo utvrđenu kategoriju osobe koja o tome odlučuje. Zbog političke realnosti koja je takva kakva je, činjenica da imamo jedan neuspeo izborni proces i činjenica da ponavljamo izborni proces, da su pred nama izbori za parlament zajednice Srbije i Crne Gore, odlučili smo se za tu vrstu širine koja, s jedne strane, traži poverenje parlamenta u predsednika parlamenta i, s druge strane, spremnost predsednika parlamenta da konsultuje pre svega Skupštinu, a potom i sve druge političke faktore u našem društvu. Dakle, mi predlažemo izmenu zakona kojom se predsedniku parlamenta daje da sam odluči kada će biti održani izbori, a naravno uz dogovor sa nama da precizno bude utvrđen datum. Zbog čega je tako nešto važno? Zbog toga što bi krutom normom i obavezom da izbori budu održani 60 dana po eventualnom neuspehu predstojećih, a što naravno ne bi bilo dobro, ali o tome moramo otvoreno razgovarati, jer ne znamo danas ni ko su predsednički kandidati, ni kakve su opcije koje su spremne da učestvuju u izbornoj trci, mi Srbiju guramo u jednu vrstu političke agonije koja sama po sebi ne može biti afirmativna ni za parlament ni za stanje u našoj zemlji. Kroz konsultacije u našoj poslaničkoj grupi mi smo se odlučili za takvu vrstu širine koja, naravno, mora biti strogo kontrolisana i koja može biti kontrolisana od parlamenta, jer niko nije ni pomislio da će predsednik Skupštine samovoljno odlučiti kada će biti održani izbori. Ta sloboda i širina je potrebna da bismo imali dovoljno prostora da reagujemo u skladu sa interesimagrađana Srbije i činjenicom da izbore ne treba ponavljati unedogled i da bi bilo dobro da eventualno novi izbori budu organizovani zajedno sa izborima za federalni parlament nove državne zajednice Srbije i Crne Gore. To su najkrupnije izmene koje smo uneli u ovaj zakon o izboru predsednika Republike, imajući u vidu pre svega činjenicu da nije moguće izmenama i dopunama u toj meri reformisati izborno zakonodavstvo i da je nama potrebna ustavna redefinicija statusa predsednika Republike, kako bismo potom mogli bez tih krutih normi, na koje nas danas obavezuje Ustav, da utvrdimo proceduru izbora predsednika Republike i njegove funkcije,ovlašćenja i obaveze. U modernim demokratijama u svetu tačno je da građani biraju predsednika Republike bez ikakvog cenzusa. Takođe ga veoma lako smenjuje parlament. Prethodni predsednik SAD bio je podvrgnut jednoj takvoj proceduri i imala je ishod kakav je imala, ali to je jedan dobar primer. Tamo ne postoji cenzus, ali parlament veoma lako može da kontroliše osobu koja je izabrana za predsednika Republike. Te dve velike neproprocije od nas su tražili neku vrstu ravnoteže i balansa koja je pronađena u izmenama i dopunama zakona koji smo predložili. Bilo je nekoliko amandmana koje smo prihvatili i to je pre svega amandman kojim se omogućava građanima koji su između prvog i drugog izbornog kruga kroz punoletstvo stekli svoje biračko pravoda se upišu u birački spisak. Razdvojeni su rokovi konačnog formiranja biračkog spiska i podele biračkog materijala. Oni su se poklapali, tako da je u prethodnom izbornom ciklusu bilo nelogičnih situacija u kojima su birački spiskovi formirani u istom trenutku u kome je štampan birački materijal. Dakle, to je jedan paradoks koji je sada izmenjen i to je takođe jedan dobar pozitivan otklon u pravcu regulisanja te izborne atmosfere i ambijenta u kojem se organizuje sam proces izbora za predsednika Republike. Prihvatili smo razmišljanja, ali nažalost ona nisu amandmanski precizno dorečena, kojima se u potpunosti utvrđuju nadležnosti opštinske izborne komisije, odnosno izborne komisije lokalne samouprave i definiše da ona ima svoj stalni sastav i svoj prošireni sastav. Tako nešto je razumljivo. Međutim, taj amandman, a mislim da je reč o amandmanu SRS, formalno nismo prihvatili zbog toga što je tako nešto već definisano Zakonom o izboru narodnih poslanika. Dakle, ne namera da se izigra amandman stranke koja je imala predsedničkog kandidata u poslednjem izbornom ciklisu, već zapravo potreba da se tako nešto potvrdi, ali uz konstataciju da je već sadržano u Zakonu o izboru narodnih poslanika. Dakle, ovo je maksimum koji u ovom trenutku možemo da učinimo kako bi bio izabran predsednik Republike. Ovo je izraz dobre političke volje. Čini mi se da su otkrivene sve one političke prepreke koje u ovom trenutku stoje na putu izbora predsednika Srbije, a da one zakonske i ustavne uslove koji su nezaobilazni i nepremostivi ne možemo kao parlament menjati, već moramo učiniti sve kako bi dobrim programima, aktivnom izbornom kampanjom i jednim korektnim odnosom prema biračima bio omogućen izbor predsednika Republike. Hvala.
Zahvaljujem. Pitam, da li žele reč izvestioci nadležnih odbora? Gospodin Pajtić? Gospodin Hiber? Ne. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Dame i gospodo poslanici, uvaženi građani, naš povratak u Skupštinu je zasigurno pokazatelj da ova zemlja ima budućnost, jer je pravda ipak dostižna i da se volja građana poštuje. Za nama su neuspeli predsednički izbori koji nisu uspeli iz više razloga. Jedan je što jedan dobar deo stranaka, uključujući i one koje su te izbore raspisale, bojkotovale te izbore,što nismo imali ažurirane biračke spiskove i što dijaspora nije imala pravo glasa. To su sve stvari koje smo prilikom dolaska na vlast obećali građanima da ćemo ostvariti i te stvari su bile deo izbornog programa nekadašnjeg DOS-a. DSS je insistiralada se isti zakoni donesu i da se izbori raspišu po novom zakonu. Kako do toga nije došlo, direktna posledica jednog takvog odnosa je i činjenica da smo izašli na izbore po zakonu koji je bio suprotan evropskim standardima i standardima OEBS-a i onog trenutka kada je donet, a da ne kažemo koliko je u suprotnosti sa tim standardima sada. Zakon o izboru predsednika Republike ima institute koji su suprotni međunarodnom pravu, odnosno normama međunarodnog prava koji se odnose na izbor predsednika Republike. Cenzus koji se traži i u prvom i u drugom izbornom krugu ne poznaje ni jedna država u Evropi u ovom trenutku i on je kao takav neprimeren. Interes pre svega građana Srbije je da se promeni postojeći zakon, da se omogući izbor predsednika države i stabilizacija prilika u državi, kako bi moglo da se nastavi sa daljim promenama u društvu. Tu pre svega mislimo na donošenje Ustavne povelje, izradu novog ustava Srbije i nakon toga svih ostalih zakona koji će omogućiti da dođe do novih izbora koji će stvarno odslikati po demokratskim principima novu Skupštinu Srbije. Stabilizacija države je nešto što nam je neophodno. Kao što nam je bila neophodna normalizacija rada ove skupštine, tako nam je potrebno da se stabilizuje država i prilike u kojima se država nalazi. Mi ne znamo šta će biti sa SRJ, a rad na Ustavnoj povelji se privodi kraju. Treba ga dovršiti, treba usvojiti Ustavnu povelju i u skladu sa njom doneti novi Ustav Srbije. Zato je važno dobiti predsednika Republike Srbije, zaokružiti izgradnju demokratskih institucija u Srbiji. Na jedinom mestu gde je neko ko je predstavnik, da kažemo, starog režima, treba izabrati i rešiti i zatvoriti taj izborni proces. Ovo je jako važno zbog položaja Srbije i Jugoslavije u međunarodnoj zajednici, zbog završetka izgradnje demokratskih institucija i tog izbornog procesa. Ovo je zakon koji će, verovatno, odraditi posao, ako može tako da se kaže, samo jednokratno za ove izbore,pošto ćemo posle novog Ustava Srbije i Ustavne povelje imati jedan sasvim nov zakon, nov korpus izbornih zakona. Nepostojanje cenzusa u drugom izbornom krugu je nešto što je potpuno prihvatljivo i normalno u međunarodnoj zajednici. Ne vidimo da tu postoji ikakva prepreka, ako se uzmu u obzir i ovlašćenja koja predsednik Republike ima. Ono što je sporno, to je da se ostavlja u članu 5i izmena i dopuna ovlašćenje predsedniku Skupštine da odluči da li će raspisati ili neće raspisati izbore. To je potpuno neprihvatljivo, da predsednik Skupštine odlučuje ne o tome kog će datuma raspisati izbore u jednom određenom roku i kolika će kampanja za te izbore biti, već odlučuje da li će te izbore raspisati, tako da se ostavlja samovolja koja rađa nezrelu situaciju, nestabilnost. Zato je potrebno taj rok ograničiti. Na primer, evo šta se dešava. U roku od 60 dana predsednik Skupštine odlučuje kada će raspisati izbore. On može da odluči da te izbore, pošto u Ustavu ne postoji ograničenje, raspiše za šest meseci, kako bi on što duže obavljao funkciju predsednika države ili v.d. predsednika države. Zato je potrebno ovim izmenama i dopunama Zakona precizirati sve vremenske rokove, sva ovlašćenja predsednika Skupštine, koji bi zamenjivao predsednika Republike u slučaju da ne bude izabran na ponovljenim izborima i kako bi na taj način otklonili sve neizvesnosti kojih može da bude ukoliko imamo jedno ovako zakonsko rešenje u ovom članu. Mi ne želimo bilo kome da verujemo na reč, pošto se ovde predlaže - verujte vi nama na reč, pa ćemo mi onda učiniti tako. Da još uvek važi pravilo verovanja na reč, ne bi nam trebali zakoni, sudovi, ne bi nam trebala država, već bi svi jedni drugima verovali na reč i na taj način bi sve funkcionisalo. Naravno da niko ovde više nikom ne može i ne treba da veruje na reč, već sve odredbe i sve ono što je važno mora da bude utvrđeno zakonom. Ono što je jako važno i što, nažalost, neće biti urađeno po volji ove skupštine za naredne predsedničke izbore, to je da se neće ići značajno ka uređenju biračkih spiskova i da se neće omogućiti našim državljanima koji nisu u našoj zemlji, koji su u inostranstvu, da glasaju. Veoma je važno da se svi građani ove zemlje osete kao ravnopravni, da svi imaju pravo glasa i da svima bude omogućeno da glasaju za onu političku opciju za koju žele. Skidanjem ili nestavljanjem na dnevni red Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je DSS predložila, onemogućava se da se bitnije ažuriraju birački spiskovi, te mi sada na biračkim spiskovima imamo oko 500.000 ljudi više nego što ima realno glasača u Srbiji i ne omogućava se da naši građani u dijaspori i naši državljani glasaju. Veoma je važno da to učinimo, da se prvi put u višepartijskom dobu nove države dozvoli da ti građani izađu na izbore i glasaju, da se oni ne osete kao građani neke druge zemlje, koja će oberučke da im pruži pravo da glasaju, neke strane zemlje, bilo da je to Kanada, Amerika, Nemačka ili neka druga zemlja. Oni treba da se osete državljanima ove zemlje i mi te građane moramo da vežemo za našu zemlju. Tu leži potencijal za razvoj naše zemlje, i finansijski i kadrovski, a mi tih ljudi ne smemo da se odreknemo. Odbijanjem da se stavi ovaj zakon na dnevni red, da se omogući dijaspori da glasa, mi smo upravo to i učinili. Dijaspora može da glasa i u Francuskoj, i u Nemačkoj, i u Poljskoj i u mnogim evropskim državama, da ne kažemo u državama bivše Jugoslavije, gde je taj slučaj poznat i u Hrvatskoj i u BiH. Dijaspora ne može da glasa samo u Srbiji. To je loše, odgovornost za to je na ovom parlamentu i to smo obećali svima njima da ćemo promeniti. Demokratska stranka Srbije će odlučiti da li će podržati ili neće podržati ovaj predlog zakona u skladu sa odlukom koja će biti doneta po pitanju amandmana koje smo podneli na ovaj predlog zakona, jer ne smemo dozvoliti da ponovo ovaj zakon koji donosimo ima puno nejasnoća i puno neodređenih normi koje opet ostavljaju određenu samovolju nekom, pa bio to i predsednik Skupštine, čiji smo mi članovi. Sve treba precizirati zakonom kako bi se što pre došlo do države koja će biti uređena i omogućiti da izaberemo predsednika Republike, usvojimo ustavnu povelju, donesemo novi ustav, izborne zakone; i, naravno, izaberemo po svim tim zakonima sve te organe, od predsednika Republike do parlamenta, i na taj način stavimo tačku na osnovne i primarne promene sistema u ovoj državi koje smo, da se podsetimo, obećali našim građanima još pre dve godine.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Narodni poslanik Žarko Obradović.
To pitanje je rešeno i nema razloga da ga postavljate. Rešiće ga i Administrativni odbor, vi to dobro znate, samo je pitanje kada ćete konstatovati to što pitate. Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, poslanička grupa SPS neće podržati predložene izmene Zakona o izboru predsednika Republike Srbije, jer se njima izborna pravila menjaju u toku izbora i time suštinski unosi neravnopravnost u izborni proces, kao i zbog toga što predložene izmene zakona nisu potpune, tj. nisu obuhvatile za promenu sve ono loše što je uočeno u ovogodišnjim predsedničkim izborima tokom njihovog sprovođenja. Protiv smo da se menjaju odredbe Zakona o izboru predsednika Republike sada, u toku izbornog procesa, između dva izborna ciklusa, praktično na polovini izborne trke. Protiv smo smanjenja cenzusa glasova potrebnih za izbor nekog od kandidata u drugom krugu, kao i drugih preldoženih promena. Promene, ako i treba da budu, trebalo je izvršiti pre raspisivanja izbora. To se moglo, naravno, da je DOS želeo, jer ova skupština postoji već skoro dve godine, a i znalo se poodavno da će ove jeseni biti izbori za predsednika Republike Srbije. Zašto se sada od DOS-a naknadno pametuje da su postojeća rešenja o izboru predsednika Srbije anahronizam, da su ostaci prošlog vremena, da ovakva rešenja ne postoje u drugim državama, da su nedemokratska itd? Zašto je broj glasova potrebnih za pobedu, taj famozni cenzus, iznenada postao tako važan? Moram reći i podsetiti neke od kolega da je u vreme usvajanja ovog zakona o izboru predsednika Republike Srbije, baš od strane pojedinih čelnika tadašnje opozicije, od kojih su sad neki u DOS-u, bila izneta tvrdnja da cenzus od 50% upisanih birača, kao uslov validnosti izbora i pobede nekog od kandidata, jeste primeren ovlašćenjima koja Ustav Srbije daje predsendiku Srbije. Tada je bilo rečeno da predsednik Srbije ima cezaristička ovlašćenja i da je, shodno tome, logično da najmanje 50% birača stoji iza takvih ovlašćenja izabranog predsednika, da je zakon pravljen po meri predsednika Miloševića itd. Sada se predlažu izmene vezane za broj birača. To je u ovom novom članu 5z. Niko od predlagača, mi nismo čuli ni od gospodina Jovanovića, ne pominje velika ovlašćenja predsednika Srbije, ne predlaže izmenu Ustava Republike Srbije, a pogotovo se ne kaže po čijoj se meri ove izmene predlažu, odnosno kome iz DOS-a izmene zakona najviše koriste. Potrebno je da se zna još jedna činjenica vezana za taj famozni cenzus čije se ukidanje predlaže - da je on u periodu između 1997. godine, kada su održani prethodni izbori za predsednika Republike Srbije i ovogodišnjih septembarskih izbora, faktički umanjen i to za preko 670.000 glasova. Godine 1997. biračko telo Srbije je brojalo 7.220.000 birača, a ove godine je broj birača iznosio nešto preko 6.550.000 birača. Smanjenjem broja, logično, smanjen je i cenzus potrebnih glasova za izbor predsednika, ali ne i onoliko koliko je potrebno kandidatima DOS-a da pobede. Zato se sada i taj cenzus ukida, jer da je 13. oktobra pobedio gospodin Koštunica ili gospodin Labus, Zakon bi sigurno bio nesporan do sledećih izbora i ne bi se ništa menjalo, pogotovu cenzus. Moram podsetiti da su izbori za predsednika Republike Srbije raspisani sredinom jula uz veliku žurbu, uz obrazloženje da je to krajnji rok, a u međuvremenu vidimo da imamogućnosti za još jedan izborni ciklus, jer je DOS bio apsolutno siguran da će njegov kandidat pobediti i tada nije bilo reči o potrebi izmene ovog zakona na način na koji je predložen. Desilo se da je DOS sam poverovao u ono što putem medija plasira građanima Srbije, da je u Srbiji sve u redu, da teče med i mleko i da je potrebno samo raspisati izbore, a pobednik se unapred zna. Građani očigledno nisu imali isti stav o reformama koje se sprovode, niti o učinku DOS-a, naprotiv, očigledno je da građani Srbije smatraju da stvari nisu onakve kakve se predstavljaju, da ne postoje institucije pravne države, da se ne poštuje pravo, da je izvršna vlst preuzela svu vlast u zemlji, da se uvećava i ekonomsko i duhovno siromaštvo građana, da se budzašto prodaju privredna bogatstva ove zemlje, da se povećava broj nezaposlenih lica i tako dalje. Građani zato i nisu dali podršku, većinsku kandidatima DOS-a, niti glasali u drugom krugu izbora. Kampanja medija da se glasa u drugom krugu izbora nije dala rezultate, kao ni poziv gospodina Pavla u ime Srpske pravoslavne crkve, koja se i ovog puta umešala u svetovne stvari. I zato što nije pobedio na izborima po postojećem Zakonu, to jeste nije dobio potrebnu većinu građana, DOS menja izborne zakone da bi se osigurala potrebna pobeda kandidata. Da izborni cenzus, sada ova naknadna pamet, ne treba da postoji, zdušno nas ubeđuju i predstavnici nekih zapadnih zemalja, pozivajući se na njihova iskustva i tvrde nam da tako ne treba, niti je to praksa. Svi za DOS i sve za DOS, naravno. DOS je predložio izmene Zakona koje su preuzete i od CeSID-a, nazovi nevladine organizacije, i skoro od a do š, a ko u to sumnja može da pogleda predloge izbornih zakona koje je predložio CeSID. Doduše, DOS je dodao nešto svoje, ali o tome kasnije. O simbiozi DOS-a i CeSID-a takođe nešto kasnije, ali je bilo vidljivo tokom sprovođenja izbora da postoji apsolutna saradnja i u radu RIK-a, a pogotovu u činjenici da CeSID u ovim izborima nije bio neutralni posmatrač kao što se predstavlja. Zanimljivo je da tokom sprovođenja izbora, atvrdi da je imao preko 10.000 posmatrača nije konstatovao nijednu, ali baš nijednu, povredu izbornog procesa širom Srbije. Nemojte mi reći da toga nije bilo. Predloženim izmenama Zakona, posebno smanjenjem cenzusa potrebnih glasova za izbor predsednika Srbije, narušava se i princip jednakosti u izbornom procesu, oko izbora predsednika i njegovog opoziva. Logično je da se neko i bira i razrešava na isti način i pod istim uslovima. Ustavna odredba vezana za opoziv predsednika Srbije glasi - da je predsednik opozvan akoza to glasa većina ukupnog broja birača i naravno da se o opozivu odlučuje neposredno i tajnim izjašnjavanjem birača. Ako usvojimo ponuđene izmene Zakona, onda predsednik Srbije može biti i sigurno će biti izabran sa jako malim brojem glasova birača, svakako daleko manjim nego što je potrebnoza njegov opoziv. Isti čovek, ista funkcija i potpuno različit uslov izbora i opoziva. Predlog za izmenu Zakona, pored direktnog smanjenja broja glasova potrebnih za izbor, sadrži i odredbu, takođe sadržanu u stavu 5z stav 2, kojom se indirektno na mala vrata smanjuje broj glasova potrebnihza izbor, na način da se broj birača koji su glasali računa samo na osnovu glasačkih listića koji se nalaze u glasačkoj kutiji. I ova odredba je nešto izmenjena, preuzetatakođeod CeSID-a. Do sada je važilo pravilo da se ukupan broj birača koji su glasali utvrđuje na osnovu biračkog spiska, a taj broj po praviluje bio nešto veći od broja glasačkih listića, jer je postojala mogućnost da birač i građani dođu na biračko mesto, upišu se, uzmu glasački listić i jednostavno ne glasaju. Sada se ovom izmenom i dopunom Zakona i ta mogućnost ukida. Poštovane kolege poslanici, naša poslanička grupa SPS ne može prihvatiti predložene izmene Zakona o izboru predsednika Republike i zato što su neke od predloženih izmena krajnje neprecizne, daju osnove za različita tumačenja i odluke; druge izmene unose neravnopravnost među kandidatima u izbornom procesu, kao i zato što nisu obuhvaćene odredbe koje u ovim izborima praktično nisu poštovane, odnosno bile su predmet posebnog tumačenja RIK-a ili drugim rečima, RIK je smatrala da nam ti članovi ne trebaju, da uopšte ne treba da se primenjuju. Smatramo da ne treba prihvatiti član 5i u predlogu koji smo dobili, jer sadrži stav koji je suprotan Ustavu Republike i može biti različito tumačen, a koji se odnosi na obaveze predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ustav Srbije povodom toga je jasan. U članu 78. Ustava Srbije stoji: "Predsednik Narodne skupštine Republike Srbije raspisuje izbore za narodne poslanike i za predsednika Srbije". Predlog koji smo dobili proširuje ovlašćenja predsednika Skupštine. U stavu 2. pomenutog člana se kaže da predsednik Skupštine u roku od 60 dana, od dana kada su održani neuspeli izbori, odlučuje o raspisivanju novih izbora za predsednika Srbije.
Narodni poslaniče, da li koristite narednih deset minuta kao šef?
Da. Jasno je da je obaveza predsednika Skupštine da raspiše nove izbore i da on ne može o tome da odlučuje. Ako odlučuje, predsednik Narodne skupštine može odlučiti da nove izbore i ne raspiše. Ukoliko se želi izbegnuti različito tumačenje oko novih predsedničkih izbora, mogući politički voluntarizam ili politička kriza, odredba o novim izborima mora biti jasna, mora se istaći vremenski okvir u kome se ceo izborni postupak ponavlja, a za predsednika Skupštine, kao nekoga ko raspisuje izbore treba da stoji odredba - mora, obavezan je, dužan je da raspiše nove izbore, a ne da o tome odlučuje. Nije prihvatljiv ni član koji se odnosi na rokove raspisivanja i održavanja izbora. Smanjenjem donje granice od raspisivanja do mogućeg održavanja izbora sa 45 na 30 dana, uvodi se apsolutna nejednakost među kandidatima za predsednika, kako u delu koji se odnosi na utvrđivanje kandidature, tako i u delu predstavljanjakandidata u javnosti. Pošto smo već čuli da se u javnosti novi izbori očekuju početkom decembra, o tome nam je svoj stav ili sud dao i Ustavni sud, iako o tome zvanično nije pitan, znači da ćemo za nešto više od 30 dana imati nove izbore. Po postojećem Zakonu, kandidature se moraju predati najkasnije 20 dana pre održavanja izbora i jasno je da ostaje svega desetak dana da se skupi 10.000 potrebnih potpisa birača i da će to biti objektivna prepreka za veći broj kandidata da se uključe u izbore, posebno za one koji nisu kandidati DOS-a, tj. vlasti. Oni kandidati koji pak uspeju i dalje će biti u neravnopravnom položaju u pogledu mogućnosti predstavljanja u javnosti u odnosu na kandidate iz prvog kruga ovogodišnjih predsedničkih izbora. Jasno je da još uvek traje eho političke i medijske kampanje koja jeod početka prethodnih izboradrastično favorizovala kandidate vladajućih partija DOS-a i njihove miljenike. U tom smislu, novi izbori su samo nastavak favorizovanja kandidata ovih političkih opcija, nastavak proteklih izbora sa trećim odnosno četvrtim krugom. Na ovaj način startna pozicija ostalih predsedničkih kandidata u novim izborima nije i neće biti ni približno ista, nije ni fer ni poštena, a samim tim neće biti ni legitimna. Takva politička utakmica ne pruža legitimitet pobedniku na tim izborima i time se ne postiže ni politička stabilnost zemlje za koju se mnogi očigledno verbalno zalažu. Kandidati drugih političkih stranaka u ovim izborima treba očigledno da posluže kao pravni i politički dekor DOS-u. Ovaj predlog za izmene i dopune izbornih zakona po našem mišljenju nije obuhvatio i druge članoveo kojima je bilo reči u prvom krugu predsedničkih izbora. Trebalo je predložiti da se briše i član 47. Zakona o izboru narodnih poslanika, koji se primenjuje i u slučaju izbora predsednika Republike. Tim članom, podsetiću, svaki podnosilac liste odnosno predloga kandidata ima pravo da u roku od 48 sati nakon utvrđivanja zbirne izborne liste, preko svog predstavnika, izvrši uvid u sve izborne liste i utvrdi da li su one uređene na pravi način. Ta zbirna izborna lista se objavljuje u "Službenom glasniku" i to najkasnije 10 dana pre dana određenog za održavanje izbora. Shodno ovim odredbama, pošto je objavljena zbirna izborna lista, predstavnik SPS-a izvršio je uvid u dokumentaciju jednog od kandidata, koji je sticajem okolnosti isključeni član SPS-a, i konstatovao da postoji najmanje 6-12 izjava koje nisu u skladu sa zakonom, koje su bez potpisa, bez pečata, bez potpisa ovlašćenog lica, sa pogrešnim nazivom predlagača i sl. Tražili smo od RIK-a da usvoji prigovor i poništi rešenje o kandidaturi tog kandidata i dobili odgovor da se na njih član 48. Zakona koji se u ovim izborima primenjuje ne odnosi. Zato bi ovaj član trebalo u celini, a u najgorem slučaju odredbu o zbirnoj listi i pravima ovlašćenih lica, ukinuti. Moram reći i to da je Republička izborna komisija u ovim izborima sprovodila i tumačila zakon, da je i sama stvarala uslove za neregularnost u izbornom procesu, da ne pominjem kandidate koji su naknadno uvršćeni na izbornu listu, da im je data mogućnost da skupljaju potpise i van vremenski utvrđenog roka, da nisu bili podneli odgovarajući broj potpisa kao uslov da jednostavno budu konstatovani kao kandidati. Takođe moram reći da Republička izborna komisija nije raspravljala ni o zvaničnom izveštaju MUP-a, po kome je do 7. septembra od tada 10 utvrđenih kandidata svega pet ispunilo zakonom predviđeneuslove da upošte mogu biti kandidati, odnosno nisu imali 10.000 potrebnih potpisa da bi se ta kandidatura mogla prihvatiti. Da ne pominjem da je RIK mimo zakona i svog Poslovnika isključila posle prvog kruga izbora iz svog rada i predstavnike partija koje su imale svoje kandidate i činili prošireni sastav komisije. Želeo bih vašu pažnju da zadržim na još dva kratka pitanja. Birački spiskovi - to je tema koja je mnogo rabljena u proteklom periodu. Birački spiskovi su neuredni. Oko toga se gotovo svi slažu. Ono oko čega se ne slažu jeste - zašto su takvi kakvi jesu i ko je za to odgovoran. Priča o prethodnoj vlasti kao razlogu zašto spiskovi nisu uredni je suštinski skidanje odgovornosti sa DOS-a za biračke spiskove. Uređenje biračkih spiskova je u nadležnosti SO, a time i DOS-a, jer DOS drži lokalnu vlast u ogromnom broju opština od septembra 2000. godine, a od 1996. u 50 najvećih opština i gradovima, a u jedno 30-tak još od 1992. godine. Bilo je, znači, očigledno dovoljno vremena da se birački spiskovi do kraja urede ako se želelo, a očigledno je da nije, jer su birački spiskovi, pokazalo se, zgodni kao opravdanje za izborne rezultate u zavisnosti od toga kako kome to odgovara. Na kraju, smatramo takođe da je veliki nedostatak održanih izbora i to što nije radio Nadzorni odbor, zbog čega se nije od kompetentnog organa mogla čuti ni jedna ocena o uslovima u kojima su se izbori održavali. Naravno da mi kao partija ne prihvatamo ocene koje je davao CeSID, jer je on odobravao sve ono loše što se događalo tokom izborne kampanje i sve ono loše što su elektronski i štampani mediji radili. Nadzorni odbor treba da bude deo izbornog procesa, da bude sastavljen, odnosno ako perosonalni sastav ne odgovara da Narodna skupština izabere novi nadzorni odbor, kako bi mogao da oceni uslove u kojima se izbori održavaju, kršenje izborne tišine, zastupljenost učesnika izbora u medijima, kao i druge stvari od značaja za izborni proces i potrebu poštovanja jednakosti i ravnopravnosti svih kandidata i stranaka u izborima. Dakle, kako je za izmenu izbornih zakona predložen mali broj članova i to ne tako da obezbeđuje iste uslove za sve kandidate, kako se ne predlažu za izmenu i brojni drugi članovi čija se primena pokazala lošom u prvom krugu izbora za predsednika Republike Srbije, i što je najvažnije - zato što se izborna pravila menjaju u toku izbora i unosi neravnopravnost u izborni proces kako bi se stvorili uslovi za pobedu nekog od kandidata DOS-a, poslanička grupa SPS-a neće podržati predložene izmene Zakona o izboru predsednika Republike. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, za ključunu izmenu Zakona o izboru predsednika Republike postoje veoma validni, opravdani razlozi, za odredbu koja se tiče izlaska birača u drugom izbornom krugu. I, da nije nekih drugih faktora mi bismo možda i glasali za ovaj vaš zakonski projekat, ali ne možemo da glasamo zbog jednog važnog i jednog manje važnog razloga. Prvo ću vam reći taj manje važan razlog. Ovaj zakon je trebalo menjati pre godinu i po dana, pre godinu dana. Trebalo ga je na vreme menjati. Pa onda izaći, po takvom zakonu, na izbore. Zato što se pokazalo svuda u civilizovanom svetu, gde je više demokratije i gde je razvijenija demokratija, da je manji procenat građana koji izlaze na izbore. Pa, to se svede nekad i na 30%, a izbori su validni. Postoje države gde je obaveza građana da izađu na izbore. U Turskoj postoji novčana kazna za neizlazak, paotprilike 80% izađe. U Grčkoj postoji obaveza da se izađe na izbore, pa se ipak ne izlazi u nekom većem procentu od ovog koji se ostvari u Turskoj. Reč je o zemljama parlamentarne demokratije. Kod nas je za očekivati - ako se demokratija bude razvijala i ako se srede jednog dana stvari u državi, ako ne bude dolazilo do ovakvog organizovanog haosa u parlamentu, u ustavnim institucijama, da će takođe slabiti interes naroda za izbore i da će manji procenat izlaziti na izbore. I zbog toga ne treba postavljati ovaj cenzus izlaznosti građana, odnosno glasanja. Glasač ima pravo koje može a ne mora da iskoristi i tu mu obavezu ne treba postavljati. Međutim, najvažniji razlog što nećemo glasati za ovaj zakon je što ste danas potpuno protivzakonito, protivustavno i protivposlovnički sprečili 19 narodnih poslanika SRS da učestvuju u radu sednice Narodne skupštine, na Prvoj sednici novog redovnog zasedanja. Ovde postoje, naravno, i neke stvari koje ne možemo prihvatiti. Pre svega postoji činjenica da se ovaj zakon donosi između dva izborna turnusa zbog neuspeha izbora u prvom turnusu. Nije kriv zakon što nije izabran predsednik Republike, nego su krivi kandidati koji nisu mogli da privuku građane da za njih glasaju. Priznajem - poražen sam u prvom izbornom krugu, ali sam pobedio u drugom izbornom krugu i zbog toga sam veoma zadovoljan. Važnije je pobediti u drugom nego u prvom krugu. Odmah..... odavno sam ja Milka predsednik, samo ti to još ne razumeš, polako, polako. Ko mi privremeno čuva tu predsedničku fotelju nije toliko bitno. Šta je ovde osnovni problem. Čim je pravosnažno konstatovano da nisu uspeli izbori za predsednika Republike, predsednik Narodne skupštine je odmah morao da zakaže nove izbore. Ono što su vaši pravnici objašnjavali - nema roka; kad nema roka to znači odmah, a ne može se prolongirati čitavu večnost; ako ne postoji rok od nedelju dana, onog trenutka kada je konstatovano da nisu uspeli izbori. Ovde se ne kasni sa aspekta Ustava, sa aspekta ustavne obaveze, u roku u kome se moraju zakazati izbori, sve je poštovano. Izbori su zakazani na vreme, čak i malo ranije nego što je bilo neophodno. Sve što je šest meseci pre isteka mandata, to nisu prevremeni izbori, i kad je reč o predsedničkim i kad je reč o parlamentarnim. Vidite, u Americi se mnogo ranije vrše predsednički izborinego što predsednik stupa na funkciju, na dužnost. Ali, ovde je problem u tome što predsednik Narodne skupštine nije istoga dana, kada je okončan postupak po žalbama pred Vrhovnim sudom, zakazao nove izbore. Naravno, vi se možete pozvati na princip oportuniteta, bilo vam je potrebno da promenite zakon. To je vama bilo potrebno, ali nije nama i nije državi; i nije Ustavu. Da biste zadovoljili tu svoju potrebu, vi ste na određeni način pogazili ustavne i zakonske norme. Nije to neko strašno gaženje, ali je veoma važno da se upečatljivo žigoše u javnosti. Jer, izbori moraju doći kad-tad, pa ko živ dočeka, je li tako? Možda se ne ide baš po redosledu sa spiska u onim likvidacijama, nego se promešaju karte, pa kad koga stigne. Dalje, ovde je nepotpuno analizirana ta izborna problematika. Nije problem što je samo 45% građana izašlo u drugom izbornom krugu na glasanje. Mnogo je veći problem što nije bilo jedinstvenog biračkog spiska i za očekivati je da predlagač ovog zakonskog projekta, a to je poslanička grupa DOS, ova nova poslanička grupa - Reforma Srbije, predloži kaznenu meru za nekoga ko je kriv što nije bilo jedinstvenog biračkog spiska. Svi znamo da nije bilo jedinstvenog biračkog spiska, a državne institucije se pravile kao da se to njih ne tiče. Bez jedinstvenog biračkog spiska izbori ne mogu biti validni. Nažalost, samo smo mi, srpski radikali, na to na vreme ukazivali. U DSS su se setili tek kada im je propao izbor njihovog kandidata u drugom krugu, a tada je bilo kasno, jer posledica nije mogla da bude ona njihova, željena, da se proglasi Koštuničin izbor. Koštunica je jednom tako proglašen, pa misli može svaki put. Posledica je mogla biti samo poništavanje izbora i ponovno zakazivanje. Druga posledica nije bila moguća. To su neki ozbiljni pravnici morali da vam rastumače. Drugo, imamo problem nefunkcionisanja nadzornog odbora. Nadzorni odbor je zakonom predviđen organ iste važnosti kao i izborna komisija. Bez nadzornog odbora izbori nisu mogli da budu validni, nisu mogli da budu regularni. Izbori bez nadzornog odbora su nezakoniti. Nadzorni odbor je formiran za praćenje i predsedničkih, i parlamentarnih izbora. Brutalnom silom sekretara Narodne skupštine sprečen je rad nadzornog odbora u zgradi Narodne skupštine, tako da je predsednik nadzornog odbora morao konferenciju za štampu da drži pred zgradom Narodne skupštine. Dalje, morala je ovde biti propisana kaznena odredba za onoga ko na osnovu falsifikovane dokumentacije ubaci neke kandidate na birački listić. Samo pet kandidata je bilo regularno na proteklim izborima. Pored mene, to su bili Koštunica, Labus, Bata Živojinović i Vuk Drašković. Bilo je šest neregularnih kandidata, sa falsifikovanom dokumentacijom. To su ljudi kojima je falilo između dve i pet hiljada potpisa. Nebojši Pavkoviću je falilo pet hiljada potpisa, a mnogi potpisi su glasili na Labusa, pa precrtani, pa upisano Pavković. Onom lažnom profesoru Peleviću falilo je dve hiljade potpisa. Zatim, Vuku Obradoviću je falilo više od hiljadu, Draganu Radenoviću, Tomislavu Laloševiću i Branislavu Ivkoviću. Branislavu Ivkoviću je falilo više od hiljadu potpisa. Podneli smo prigovor, Komisija je odbila. Policija je potvrdila naše navode, policija je dala svoj zvanični izveštaj, jer je policija dobila nalog da proveri u svom registru da li svi oni potpisnici imaju pravo da budu potpisnici. Kod Pelevića su našli crnogorske državljane ili neke koji nisu ni državljani SRJ, i mnogo ljudi koji su mu dva puta overili. Verovatno je nešto davao za tu overu, pa su ljudi išli, stajali u redu tamo, tamo kapa, tamo ovo, tamo ono, i tri puta mu je neki čovek overio. To se dešavalo, a bilo je nemoguće sprečiti, jer se oglušila RIK i oglušio se Vrhovni sud Srbije. Šta je bio interes RIK-a - pošto svaki kandidat ima pravo na svoje predstavnike u proširenom sastavu, RIK je nakvasala zahvaljujući 11 kandidata i uvek su stalni sastav RIK-a i njeno rukovodstvo mogli da računaju na predstavnike bar ovih šest falš - kandidata, da će glasati kako se od njih zatraži, kako se poželi, i uvek je tako bilo.
Gospodine Šešelj, da li ćete koristiti narednih 10 minuta?
Da, još 10 minuta koristim, pošto mislim da je dobro da se iznese tih nekoliko pravnih problema, sa kojima smo se suočavali na prethodnim predsedničkim izborima, kako se to ne bi ubuduće ponavljalo. Trebalo je uneti kaznene odredbe za ponašanje medija. Mi na nekim medijima oka nismo mogli otvoriti u prvom krugu od protežiranja Labusa, u drugom krugu od protežiranja Koštunice. To je bilo neverovatno. Ne znam kako su oni sa nepunih milion dinara, koliko su dobili od države, mogli da finansiraju toliko spotova i toliko emisija. To bi trebalo Labus i Koštunica da nam objasne i, naravno, političke partije koje su podupirale njihovu kandidaturu. Ovde se za ponovljene izbore predviđa dvostruko manja suma na ime finansiranja predizborne kampanje, što znači da bi to, ako bude opet 11 kandidata, bilo ispod 500 hiljada dinara, a za overu deset hiljada potpisa potrebno je tačno 500 hiljada dinara. Dakle, ne može ni da se pokrije trošak overe potpisa. Intencija je svih demokratskih društava da političke partije prekinu finansiranje od strane sponzora, da ih finansira država, jer je onda mnogo ispravnija pozicija političkih partija sa aspekta prava i sa aspekta morala. Naravno, doći ćete u situaciju - prosto se lepe sponzori oko vas dok ste vladajuće partije, a kada opet jednoga dana budete opozicione, videćete šta znači oseka sponzora. Vi samo nađete jednoga sponzora, uplati vam 100 hiljada dinara na račun, a sutradan finansijske inspekcijene izlaze mu po šest meseci iz firme. Loše je i to. Ja sam govorio i onima pre vas - kada ste na vlasti, morate se ponašati onako kako biste želeli da se vlast prema vama ponaša kada budete opozicija. Naravno, možda vam ova pouka neće ništa značiti, ali dobro bi bilo da se o tome malo razmisli. Nije potrebno uopšte da se finansiraju troškovi kampanje, ali trebalo je sada, ovo je bila prilika da se ovaj propis uskladi sa osnovnim potrebama i da se propiše svim elektronskim medijima da svakom kandidatu moraju dati određenu kvotu besplatnih termina, besplatnih spotova, a da se zabrani plaćanje spotova. Jer, mi ne smemo doći u situaciju da na izborima pobedi onaj ko ima više para. Valjda to nije smisao demokratije. Doći će neki, koji imaju ogromne količine para, Cane Žabac ili Majkl Đorđević, ili ko zna ko, zakupiće sve televizije. Izbori u Crnoj Gori su pokazali koliko je to opasno u uslovima jedne male državice, gde je moguće potkupiti skoro polovinu birača, bukvalno potkupiti, sa 10-20 evra, kako će ko glasati. Kod nas ne mora da se potkupljuje birač, ali mogu da se blokiraju sve televizije. Vi ste videli, na svim televizijama u Srbiji prestale su normalne političke emisije kada je počela predizborna kampanja, mogli su se dobiti samo plaćeni termini. Moramo izbeći da izbore dobija onaj ko ima najviše para, a to se može postići tako što će se pooštriti uslovi kandidovanja, može i 15, i 20 hiljada potpisa. Ne treba, dovoljno je 10 hiljada overenih u sudu, ali da nema nijednog falsifikovanog među njima. Jer, pokazalo se - da je to striktno poštovano bilo bi samo pet kandidata. A ovako, bilo je 11, jer je šest bilo sa falsifikovanim potpisima. Dakle, šta bi tu moralo da se uradi? Da se promeni ovaj zakon, Zakon o izboru narodnih poslanika i da se kaže da svaka televizija mora da odvoji toliko i toliko prostora, svaka radio stanica toliko i toliko, svaka dnevna novina toliko i toliko i zabranjeno je ono što se plaća preko toga, pa neka neko ubedljivošću poruke zadobije poverenje glasača, a ne brojnošću i agresivnošću emitovanja, jer jedna ubedljiva poruka ako se veoma retko emituje nema nikakvih šansi protiv onih poruka koje mogu biti najgluplje, najpraznije, ali se neprekidno ponavljaju i vrte na svim televizijama. To je što se tiče finansiranja izbora. Što se tiče glasanja, video sam da tu ima priličan broj amandmana oko korišćenja biračkog prava. Nemojte se ljudi igrati. Nemoguće je glasanje dijaspore, ljudi iz dijaspore, dok se ne obezbede uslovi za kontrolu tog glasanja. Vi koji ste predlagali takve amandmane niste naveli da li ćemo mi iz Beograda slati kontrolore u Nemačku, Francusku, Ameriku, Kanadu i Australiju, u naša diplomatsko-konzularna predstavništva ili moramo našu stranku formirati po svim zemljama sveta, pa tamošnje članstvo da nam obavlja funkciju kontrolora. To je apsolutno nemoguće. Ako ćemo kontrolore slati iz Beograda onda ti kontrolori neće moći da glasaju na svom biračkom mestu. Ko će plaćati avionsku kartu za te kontrolore? Ko će im tamo plaćati smeštaj? Bolje je da se ne glasa nego da se glasa bez kontrole. Kada smo donosili ovaj zakon, a on je donesen konsenzusom svih političkih partija i DOS je u tome aktivno učestvovao, iako ste imali vrlo malo poslanika, mislim samo Kasina stranka i Veselinov, ali smo svi zajedno učestvovali u tome, imali smo u vidu i ove specifične slučajeve. Postavila se alternativa da li će osuđenici glasati ili neće. Mogu glasati, poželjno je da glasaju ako političke partije van zatvorskih zidina mogu da pošalju svoje kontrolore u zatvor. To su rekli da ne može, Ministarstvo pravde, zatvorske vlasti, da im je to nemoguće i onda je bolje da se ne glasa u zatvorima nego da se glasa bez kontrole. Naravno, postoji jedna kategorija građana koji su nepokretni, invalidi, ne mogu da dođu na biračko mesto. Ako je država u stanju da im obezbedi bolnička vozila, sanitetsku pomoć, osoblje koje će ih doneti na biračko mesto, oni treba da glasaju, ali da neko ide njihovoj kući da bi oni glasali bez kontrolora svih političkih partija, to je besmisleno i čemu onda to glasanje, kada se unapred zna kako će ko glasati. Što se tiče vojske, tu smo našli srećno rešenje, vojska da glasa na najbližem biračkom mestu do svoje kasarne. To je najbolje rešenje. Inače, ako se glasa u kasarni, nema te kasarne gde je moguća saglasnost da dođu kontrolori političkih partija van kasarne. To je već politizacija vojske. Znam da vi na drugi način vršite tu politizaciju, ali sada ste i sastanak DOS-a držali u vojnom objektu. Od Tita i 1971. godine, 21. sednice Izvršnog biroa Centralnog komiteta SK Jugoslavije u Karađorđevu, ja se ne sećam te sednice. Štampa je objavila da je to vojni objekat. Možda nije, možda je neko za tri evra to već odavno kupio, a mi ne znamo. Možda je to, ali nas obavestite da znamo i nemojte onda to nazivati vojnim objektom. Kažite, objekat Caneta Žabca, Čumeta, Limuna, Make, Čovića, ima tu razne gospode koja se bavi otkupljivanjem. Ja sam pristalica dijaloga i meni možete slobodno da upadate u reč, ništa mi to ne smeta. Prema tome, nije dobro praviti nove komplikacije. Nađite rešenje. Osnovni je problem kontrole. Možemo na Mesecu organizovati glasanje, na Marsu, ako mogu stranački kontrolori da budu prisutni. Nećete valjda da nam u Americi Majkl Đorđević kontroliše glasanje. On je u stanju čuda da kupi, potkupi itd. Ko će to da organizuje? Besmisleno je da to radite. Onaj ko bude ministar inostranih poslova i jaku kontrolu poseduje nad Ministarstvom, nad diplomatijom, imaće sve glasove za sebe po diplomatsko-konzularnim predstavništvima. U Crnoj Gori Predrag Bulatović je Srpskoj radikalnoj stranci ukrao 2000. godine dva poslanička mandata u Veću građana i jedan poslanički mandat u Veću republika sa 30.000 glasova iz koverata. Ljudi glasali, ko zna kakvi ljudi, a on ima sve koverte na gomili. To smo mi iznosili na konstitutivnoj sednici, niste imali sluha za to. Imali smo argument, ukrali su nam mandate, kao što su se u svakom izbornom turnusu sa time služili. On je bio ekspert u vreme kada je DPS bio jedinstven. Za Mila i za Momira on je obavljao taj posao, izveštio se čovek. Da ne bi ta njegova veština bila presudna kod izražavanja narodne volje treba jednostavno eliminisati takvu mogućnost. Šta znači glas iz koverte? Ko to može da kontroliše? Može da putuje sa kovertom od mesta glasanja do mesta gde se koverat otvara i koliko se puta taj koverat može promeniti ili njegov sadržaj istresti i staviti neki drugi. Zato sve ono što nije podložno objektivnoj kontroli na licu mesta, proceni nepristrasnosti, ne treba uključivati u izborni zakon. Ovaj zakon i te kako bi imao da pretrpi temeljite promene, međutim vi se očigledno time niste bavili. Vama je bilo ključno jedno pitanje i to je ovo pitanje cenzusa izlaznosti na drugi izborni krug. To pitanje se može vrlo lako razjasniti, ali ostaju mnoga druga pitanja. Vi ste ovim zakonskim projektom dali posebna prava opštinskim izbornim komisijama. One stiču prava, ali kome će polagati odgovornost? To nisu komisije koje je formirala Republička izborna komisija pa da njoj polažu odgovornost. Možemo izraditi kompletansistem izbornih komisija na nivou države, ali neko mora biti na čelu, nekome se moraju polagati računi. Svaka izborna komisija podnosi izveštaj o svom radu isključivo skupštini opštine koja je izabrala. Tu se može napraviti dodatni haos. Moguće je da se zamole za pomoć te opštinske izborne komisije, da se one angažuju, ali da imaju ovako važnu ulogu u sprovođenju izborne procedure ne bi bilo pametno i nemojte da se sada iz ovih razloga dese novi problemi i da se te opštinske izborne komisije ponašaju prema tome u kojoj je opštini u Srbiji koja stranka na vlasti.
Reč ima Čedomir Jovanović, predsednik poslanička grupe DOS - Reforma Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo u najkraćem da odgovorim na primedbe koje su iznete u ovim uvodnim raspravama predstavnika poslaničkih grupa, kako bi možda rasprava bila jasnija. Primedba koja se tiče biračkog spiska; znači, formiranje biračkog spiska je proces koji traje, koji nije prekinut okončanjem izbora i najbolja potvrda našeg ozbiljnog odnosa prema biračkim spiskovima jeste, između ostalog, činjenica da smo od decembra meseca 2000. godine pa do septembra, kada su organizovani izbori, dakle u periodu nešto kraćem od dve godine mi iz biračkih spiskova izuzeli oko 40.000 osoba koje su upisane dva i više puta. Drugo, tačno je da postoje problemi u biračkim spiskovima, ali suštinski nesporazum jeste u tumačenju uloge države, odnosno aktuelne vlasti u sređivanju biračkih spiskova. To nije jednosmeran odnos. Dakle, ako želimo u potpunosti korektan birački spisak, bez greške, onda sa jedne strane moramo imati državu koja je aktivna u tom procesu, koja ga kontroliše, ali sa druge strane moramo imati građane koji su spremni takođe da u jednakoj meri budu aktivni učesnici u izradi ažurnog biračkog spiska. Mi nažalost nemamo takav sistem i objektivne procene u ovom trenutku govore da nam je potrebno najmanje četiri godine za izradu centralnog biračkog spiska koji bi bio korektan i koji bi istovremeno takođe bio u izvesnoj meri nedorečen, u meri u kojoj zavisi od građana koji ga čine. Dakle, neopravdane su one zamerke koje zapravo ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike smatrajunedovršenim i nekorektnim zbog toga što se ne pominje centralni birački spisak, niti mi uvodimo obavezu izrade centralnog biračkog spiska. Sa ili bez ovog zakona, centralni birački spisak se mora napraviti. On se radi, ali verujte da je to proces koji ne može biti završen ni za godinu dana, ni za dve godine; najmanje u ovom trenutku nama trebaju četiri godine da bismo formirali centralni birački spisak koji je korektan. Uloga lokalne samouprave u izradi biračkih spiskova na nivou lokalne samouprave je velika. Takođe je isti problem, koliko god bila aktivna lokalna samouprava, ona ne može u potpunosti izraditi dobar birački spisak ukoliko u isto vreme nisu aktivni građani koji recimo menjaju boravište, koji stiču pravo izbora, pa potom to svoje pravo ne koriste zbog toga što negde otputuju, odu na studije u inostranstvo, ali ostaju upisani u biračkom spisku. Otuda ta razlika između onih koji imaju pravo glasa i onih koji to svoje pravo efektivno i koriste. Dakle, ne radi se ni o kakvoj zloupotrebi i mislimda su ta pitanja adekvatno raščistili i predstavnici u RIK-u i Vrhovni sud Srbije. Reč je o jednom procesu koji je takav kakav je i koji traje. Uloga medija u izboru predsednika Republike; u republičkom parlamentu je potpisan sporazum svih učesnika u izbornom procesu koji je obavezivao javni servis, odnosno RTS i Radio Beograd, na korektan odnos prema predsedničkim kandidatima. Taj odnos je podrazumevao strogo definisan broj spotova koji se mogu emitovati, strogo utvrđen broj besplatnog propagandnog prostora i definisan prostor u informativnim emisijama koji je bio ravnopravan i ujednačen prema svim učesnicima u izbornom procesu. Drugi problem je problem aktivne uloge pojedinih predsedničkih kandidata koji istovremeno obavljaju određene državne funkcije. Taj problem je prisutan i on će uvek biti prisutan, jer je nemoguće isključiti aktivnost predsednika Republike ili potpredsednika Savezne vlade i strogo njegov prostor u medijima definisati kroz ono što ona radi u izbornoj kampanji. Čini mi se da je napravljen veliki pomak, pogotovo u odnosu RTS prema predsedničkim kandidatima. Što se tiče privatnih medija, moguće je da tu nema ujednačenosti, ali to pre svega zavisi od karaktera tog medija.Ne postoji u ovom trenutku mogućnost da se, u meri u kojoj bi to određeni predsednički kandidati želeli, odnosno koji su želeli, izvrši uticaj i pritisak na elektronske ili štampane medije ukoliko su oni u privatnom vlasništvu. Predlažem da predsednički kandidati koji učestvuju u narednim izborima iznesu svoje primedbe na sednici Odbora za kulturu i informisanje, koji će verovatno ponuditi novi dokument kojim će se regulisati odnos medija prema predsedničkoj kampanji i uopšte ponovljenom izbornom ciklusu. Na kraju, glasanje dijaspore i pitanje ljudi koji se nalaze u inostranstvu; tu postoji očigledna protivrečnost. S jedne strane se traži korekcija biračkih spiskova sve do mere u kojoj bi se u biračkom spisku nalazili samo oni koji mogu da glasaju u samom danu izbora predsednika Republike. Kao argument u kritikama i republičke administracije i RIK-a tokom neuspelog izbornog procesa često je korišćena činjenica da se u jednom biračkom spisku nalazi toliko i toliko građana, a da je svoje pravo iskoristilo 10, 15 ili 20% manje. Ne možete tražiti korekciju biračkog spiska, s jedne strane, sve do nivoa do koga se neće doći samo do onih ljudi koji konkretno glasaju, as druge strane, tražiti pravo glasa za ljude u dijaspori. To je i suviše ozbiljno, kompleksno i političko pitanje koje zadire u suštinu političkog sistema. Da li imaju pravo glasa oni koji isključivo insistiraju na svom pravu bez ikakve obaveze prema državi u kojoj kreiraju organe vlasti. Ako postoji neka obaveza, kakva je ona? Da li je ona normirana nekim zakonom ili ona zavisi isključivo od nečijeg odnosa i otklona prema državi, nacionalnom biću i svemu onome što je u ovom trenutku karakteriše odnos dijaspore prema matici. Na kraju, opet ponavljam, tu su međunarodne konvencije. To nije u skladu sa, recimo, preporukama Kancelarije za demokratske institucije i ljudska prava i ne postoji takav primer u svetu, osim ukoliko se dobrim primerom ne drži recimo primer Hrvatske, a to smo malopre u nekoj raspravi i konstatovali zajednički, u kojoj je OEBS suspendovao pravo dijaspore da utiče na izbor poslanika i ima svoje predstavnike u parlamentu, odnosno Saboru Republike Hrvatske. Postoji problem sa Gračkom, ali je i suviše specifičan. Ne mislim da bismo tim putem došli do dobrih rešenja. Status dijaspore treba na drugi način rešavati i svakako se ne može rešiti Zakonom o izboru predsednika Republike. Dakle, ovo je maksimum onog što smo mogli da uradimo. Ako postoji, ta nekorektnost prema kandidatima koji su učestvovali u jednom izbornom ciklusu zbog izmene pravila u drugom je ozbiljna i nemamo potpuno zakonit odgovor. Vrlo dobro se sećam, i to ne možemo da izbegnemo, našeg insistiranja da se ne menjaju izborna pravila tokom izbornog procesa 1997. godine. Tada smo kruto insistirali na poštovanju cenzusa i u drugom krugu. Tadašnja vlast je problem rešavala na drugi način, sa 400.000 glasova Albanaca sa Kosova i Metohije, ali nije menjala izborna pravila. Međutim, mi nismo spremni da računamo na te glasove, oni realno nisu za nas birači, jer ne mogu da ostvare svoje biračko pravo i mi ne možemo da obezbedimo izborni proces na tom delu naše teritorije. Zbog toga moramo primeniti ovakvu vrstu izmene zakona kojom bi se zapravo deblokirao pre svega jedan politički problem. Dugo možemo o tome da raspravljamo, ali mi smo izabrali ovo rešenje koje je mnogo više politički nego pravno pokriveno. Mislim da je to očigledno jasno i tako nešto ne treba izbegavati. Želimo predsednika i do njega ćemo doći uz političke kompromise, pa čak i po cenu suočavanja sa činjenicom da se ovakva vrsta inicijative žestoko kritikovala pre pet godina, kada smo bili opozicija i bojkotovali izborni proces. Oni predsednički kandidati i one stranke koje danas tako nešto traže, ukidanje cenzusa u drugom krugu, pre pet godina tumačili su ubistvom demokratije. Mislim da ne idemo tako daleko ovog puta i da omogućavamo građanima da dobiju predsednika Srbije, a da tu ozbiljnu zakonsku normu zadržavamo u prvom izbornom krugu, kako bi se poštovale ustavne kategorije koje zaista dopuštaju puno toga predsedniku Republike kroz ovlašćenja koja su velika, ovlašćenja koja moraju konačno biti potkrepljena i sa validnim brojem birača koji su nas za tako nešto podržali, izabrali na takvu funkciju. Hvala.
Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša, ispred Socijaldemokratske partije - DOS. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, drage kolege, ja sam Nataša Milojević. To naš kolega ne zna, a od danas šef poslaničke grupe DOS - Socijaldemokratska partija. Prethodna rasprava i diskusija o predlogu izmenama i dopuna Zakona o izboru predsednika Republike Srbije je možda izazvala i neku zbunjenost, da ne kažem i konfuziju brojnih gledalaca skupštinskih prenosa, s obzirom da zasedanja nije bilo dugo. Pa, da koristimo priliku da smo bar još danas u centru pažnje iz nekoliko razloga. Jedan od razloga je što je posle dužeg vremena na političkoj sceni Srbije postignuto nešto što se zove koegzistencija ili minimalni konsenzus oko bar rada parlamenta. U ime Socijaldemokratske partije spremnost na koegzistenciju pozdravljam. Drugo je sama tema. Dana 13. oktobra drugim krugom izbora mi nismo dobili predsednika Republike Srbije, nismo izabrali još jednu polugu i instituciju sistema kao što je institucija predsednika. Šta to zapravo znači? Znači da je demokratija i funkcionisanje ne samo političkog sistema, nego i društva u celini, dovedena u pitanje. Time Socijaldemokratska partija nije zadovoljna i otuda je već 14. oktobra podnela inicijativu, odnosno predlog izmena Zakona o izboru predsednika Republike Srbije kao poslanička grupa, odnosno kao deo poslaničke grupe tada DOS. Otuda i odluka da danas formiramo poslaničku grupu i da podržimo predlog izmenama i dopuna Zakona o izboru predsednika Republike. Ima nekoliko ključnih tačaka u ovome. Prvo, kriza koja je za sada samo politička, ne sme da se produbljuje i ne sme da se nastavlja. Izborom predsednika Republike ćemo, nadam se, sprečiti produbljivanje i pretvaranje političke krize u nešto više, u društvenu krizu ili čak sukob. Bez obzira kog predsednika Republike ili predsednicu ćemo dobiti na ovim izborima, dobićemo instituciju sistema kao jednu od osnovnih uslova da sistem funkcioniše i da ne samo funkcioniše, nego da ide u onom pravcu u kome smo se 2000. dogovorili, a to je u pravcu ukupnih reformi. Drugo, ono što možda nije jasno građanima Srbije, to je da li je važno da imamo predsednika Republike više od činjenice da smo postigli neki raniji unutarkoalicioni sporazum ili konsenzus. Mislim da je i jedno i drugo podjednako važno. Socijaldemokratska partija će, kao i uvek do sada, zbog toga ne likuje, samoto potcrtava, biti upravu i insistirati da je uvek u pravu kada hoće da se demokratski princip sprovodi i da se poštuje ustavnost i zakonitost. U slučaju mandata, izbora predsednika i izbora narodnih poslanika, SDP je bila dosledna, angažujući se da ovaj parlament konačno radi u svom sastavu koji je izabran na izborima 2000. godine. Treće nadamo se da će izbori za predsednika Republike staviti tačku na sve prethodne izborne sisteme i otvoriti ozbiljnu, odgovornu široku političku i društvenu raspravu u, izgradnji novog ustavnog sistema, a samim tim i donošenju svih ili celog korpusa izbornih zakona. Da završim, bez obzira na odsustvo pažnje kolega iz opozicije, bilo je mnogo primedbi na Predlog zakona. Mislim da skoro sve primedbe ne stoje. Naročito ne stoji primedba o tome da dijaspora treba da glasa, iz nekoliko razloga, ali prvi razlog je ustavni. Dijaspora - koja? Ukoliko niste građanin Republike Srbije, vi nemate pravo glasa. To mora biti jasno svima koji koketiraju sa dijasporom i koji se, naravno, pozivaju na zakonitost i ustavnost.
Da li se još neko od predstavnika javlja za reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Anđelković.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobili smo još jedan predlog zakona vladajuće većine, mada je danas teško znati ko je sve u toj vladajućoj većini. Možda će od danas i mnoge stvari biti jasne, pa će se sve to vratiti negde na 5. oktobar i na one koji su tada dolazili na vlast paleći federalnu Skupštinu i zgradu RTS-a. Moram da ukažem na nekoliko formalno-pravnih nelogičnosti prilikom predlaganja ovakvog zakona, a to je da se zakon predlaže u trenutku kada izborni postupak već traje, kada je izborni postupak u toku, kada imamo samo ponovljene izbore. Ne smeju se menjati pravna pravila i pravna procedura u toku samog postupka. To nalaže elementarni princip pravne sigurnosti, princip koji je, inače, ova Narodna skupština, a da ne govorim o Vladi Republike Srbije kao izvršnom organu vlasti, desetinama ili stotinama puta već pogazila. To je nešto što bi trebalo da predstavlja ključnu primedbu. Ne bi bilo ili bi bilo mnogo manje problema da je ovakav zakon predložen tri, četiri, pet ili šest meseci pre početka izbornog postupka, ali vaša muka vas je naterala dakle, razlozi oportuniteta, da pribegnete, ovakvim izmenama Zakona o izboru predsednika Republike. Nije slučajno, pre svega zato što je vladajuća većina izgubila poverenje većine naroda u Srbiji i nije u stanju, obe frakcije vlasti u Srbiji nisu bile u stanju da izvedu više od 45% birača u drugom krugu. Moram da kažem da smo mi iz poslaničke grupe SRS podneli nekoliko amandmana, a zarad javnosti je potrebno reći da je reč o vrlo malim izmenama i vrlo malom broju članova, na one članove za koje smatramo da u potpunosti krše ustavna prava građana, pa čak i onih koji se kandiduju za predsednika Republike. Tako, na primer, Čedomir Jovanović razlozima oportuniteta objašnjava smanjenje iznosa koji treba da dobiju predsednički kandidati. Dakle, dvostruko manje u ponovljenom izbornom postupku, iako je reč o istom procesu, iako je reč o nečemu što bi moralo da bude potpuno jednako i u čemu bi predsednički kandidati morali da imaju ista prava. Da sad uzmemo, rekao bih, nešto što je logično ponašanje. Ako je svima jasno da ćemo sada na predsedničkim izborima u Srbiji imati, najverovatnije,dva ozbiljna kandidata, jednog kandidata vlasti - pošto vidim da ste se lepo danas dogovorili, vi Đinđićevci i vi Koštuničini, da će sve da funkcioniše, da se zaboravilo na odluku Administrativnog odbora o oduzimanju mandata, o svemu drugom; rekao je Montgomeri juče da morate da se dogovorite, kao što gospodin Bogdanović kaže - lepo je družiti se, da budu fleksibilni; dve, dve i po godine ste zamajavali i zavitlavali narod, ništa nam od svega toga ne smeta, drago nam je da to konačno građani Srbije vide, drago nam je da to građani Srbije shvataju - i, tu je drugi, opozicioni kandidat. Sigurni smo, posebno posle rezultata prvog izbornog kruga, kada više neće moći da bude onih laži navodnih agencija za javno mnjenje, koje opozicionom kandidatu daju tri, četiri, pet procenata, pa dobije 24%, da će se svi glasovi sliti na ta mesta i da će tu biti vođena odlučujuća bitka. Sada se postavlja pitanje da li su ti koji su bolje prošli krivi, pa će ići na te izbore, pa sad treba da budu kažnjeni, da ne dobiju ni onoliko finansijskih sredstava kojima mogu da plate potpise koje će ponovo morati da skupe. Nemojte da zaboravite, svi predsednički kandidati će ponovo morati da skupe 10.000 potpisa, sudski overenih, a to je taman onoliko koliko će sada, po vašem Predlogu zakona, moći da dobiju. Za kampanju ništa. Mi u prethodnoj kampanji za našeg predsedničkog kandidata nismo plaćali ni jednoj lokalnoj televiziji, osim, eventualno neki naš odbor po jednu ili dve emisije, ali ništa nismo plaćali iz centrale. Nismo plaćali spotove ni na jednoj televiziji, nismo želeli da ih emitujemo na Televiziji Pink zato što niko od srpskih radikala nije mogao da gostuje godinama na toj televiziji i na mnogim drugim televizijama. Moram da kažem jednu stvar, zašto izmenama ovog zakona neko nije rekao - ajde da napravimo ravnopravne uslove; a ne Labus nam je izlazio, samo što nam iz šporeta još nije izašao i iz frižidera kad ga otvorite, kao i u drugom krugu Koštunica, nikakve razlike nema, ali zato pojedinih predsedničkih kandidata nigde nije bilo. Sada će da vam bude samo jedan. Neka vam bude samo jedan predsednički kandidat. Baš je lepo da naš predsednički kandidat, opozicioni predsednički kandidat, do nogu potuče jednog kandidata režima i da to bude jasno. Da li će da bude tako ili ne, to ćemo da vidimo. Mi se tome nadamo, mi to očekujemo, a, naravno, volju birača, volju naroda ćemo u svakom slučaju poštovati. Ono što predstavlja ključni problem jeste centralni, jedinstveni birački spisak, o kojem smo stalno govorili. Navešću vam jedan neverovatan primer. Sin Tomislava Nikolića, pošto znam da on o tome neće da govori, koji je dva puta glasao na istom biračkom mestu, sada ga više nema u biračkom spisku, verovali ili ne. Zašto ga nema u biračkom spisku? Nema ga u biračkom spisku samo zato što taj čovek, znali su, glasa za opozicionog kandidata, ne za kandidata vlasti. To nije beznačajno. Objasniću vam zašto. Tu je u pitanju igra velikih brojeva, nije u pitanju jedan čovek na jednom biračkom mestu, nego po 30 ljudi na svakom biračkom mestu. Pomnožite to sa 10.000 biračkih mesta u Srbiji. Tu je reč o igri velikih brojeva i to je mnogo ozbiljnije nego što biste vi to želeli da predstavite javnosti. Svuda se izbace oni za koje ste sigurni da neće glasati za režim, da neće glasati za vlast ili bilo kojeg od kandidata vlasti, a onda, naravno, bez jedinstvenog biračkog spiska mi ne možemo i ne kontrolišemo ko sve glasa. O tome nema ni jedne jedine reči, o tome nikome ovde ne pada na pamet da govori, niti predstavnici vlasti, odnosno, kako se već zove ova nova poslanička grupa - DOS - Reforma Srbije ili Reforme Srbije, kako su oni to predložili. Dakle, poslanička grupa SRS insistira na tome. Ne može se u toku izbornog postupka skraćivati vreme za izbornu kampanju. Kako ćemo za 30 dana, kad sutra Nataša Mićić, ako joj još objasne da će biti još koji dan predsednik Skupštine, dok ovaj dogovor u potpunosti ne isposlujete, zakaže izbore za 8. decembar i mi unapred znamo da nas nema nigde, ni na jednoj televiziji, osim onoga što će biti 45 minuta na RTS-u, osim ako se neki genije ne doseti da i to vreme skrati na pola sata, da obiđemo sve gradove u Srbiji, a posebno kako da obiđemo veći deo sela u Srbiji? Mi nemamo televizije kao što ih vi imate, u tome je ogromna razlika. Ali, bez obzira na sve to, siguran sam da sve ovo što činite, sve ovo što pokušavate neće vam uroditi plodom, da će narod znati to da oceni na najbolji mogući način, da će ljudi umeti da kazne i sva ta zamajavanja, i sve te prevare koje su trajale već više od dve godine, gde ste glumili jedni drugima vlast; i opoziciju, pa na kraju se posle dve godine ponovo dogovorili da ste svi vlast; čestitam vam na tome, hvala vam, ali bih voleo da vam kažem još jednu stvar. Moram da kažem hvala, jer sad ću da vam kažem zašto, kažu neki, a poslednjih dana je to u novinama učestalo, kažu - Šešelj sluga novog gospodara, glavna meta mu je Koštunica. Sada moram da vam kažem nešto, hvala Bogu da se sada vidi da mi imamo gospodara, jednog jedinog, to nam je srpski narod, a vidi se da i Koštunica i Đinđić imaju istog gospodara, a zove se Vilijem Montgomeri i nikakve razlike između Đinđića i Koštunice nema i zato će na predstojećim predsedničkim izborima pobediti Vojislav Šešelj. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, a neka se pripremi narodni poslanik Đorđe Mamula. Da podsetim da je vreme poslaničke grupe SPS-a 44 minuta i 24 sekinde.
Dame i gospodo, danas smo ovde povodom ovog zakona čuli da je on u stvari izraz političke volje i da se iz tih razloga, iz razloga izraza političke volje, on predlaže ovom parlamentu i predlaže se naravno da se usvoji. Naravno, zakoni mogu biti izrazi političke volje i jesu prilikom preglasavanja i glasanja u parlamentu neka vrsta izraza političke volje. Međutim, postavlja se pitanja kada i koji zakon može u parlamentu biti predložen i u kom trenutku kao izraz političke volje i da li taj zakon ima neko utemeljenje i da li se u jednom takvom trenutku on može prihvatiti i razmatrati u ovom republičkom parlamentu. Naravno, prihvatam da je sve moguće, moguće je da i danas, evo, skoro pri kraju radnog vremena, u 16,00 sati tačno, amislim da većina ovde poslanika kada bi ih pitali ko je poslanik, ne bi znali tačno ko je poslanik, koji su to poslanici, da li su poslanici neki od 12. juna, ili 28. avgusta, ili 10. oktobra; pokušao sam da budem iskren i da saznam od stručne službe, a rekli su mi - ma to su oni od pre 12. juna, a ne ovi posle 12. juna, ali dobro, to je jednostavno tako. Važno je da postoji neki spisak od 250 poslanika i da je to Skupština Srbije koja razmatra. Ovo kažem sa te pozicije da se, naravno, i ovaj zakon danas može usvojiti kao izraz političke volje, ali čak je i predlagač ovde, šef poslaničkog kluba DOS-a, rekao da takav jedan izraz političke volje nije bio moguć čak ni 1997. godine, kada smo mi imali jedan promašeni izborni proces, kada kažem promašeni, znači građani Srbije nisu ga prihvatili i nisu dali dovoljan broj birača da se završi taj izborni proces i naravno u tom drugom izbornom procesu se morao završiti postupak po izbornom zakonu koji je tada važio. To je bilo 1997. godine. Ova vlast ili DOS je obezbedio parlamentarnu većinu 2000. godine u oktobru. Ovde smo od predlagača takođe čuli da namera ili želja nije bila da se menja izborni zakon u godini izbora i to je u redu. U redu je da se ne menja izborni zakon u toku izborne godine jer se naravno može prilagođavati trenutnim uslovima političke atmosfere u javnosti i slično. Ali, ako nije bila namera i ako nije namera da se menja izborni zakon u toku izborne godine, onda je i još veći razlog, teže ga je menjati u toku izbornog procesa. Znate kako bi to bilo, to bi značilo, kao kada traje fudbalska utakmica i važno je da pobedi domaća ekipa i sada imate slobodan udarac i sudija kaže - e, sada pošto je u prvom šutu promašio igrač koji je šutirao, on kaže - nema više živog zida, sada se živi zid sklanja i evo, fudbaler koji šutira, šutira bez živog zida, ili pak u produžecima utakmice odluči i potpuno promeni pravila igre da gostujuća ekipa može svaki prekršaj da kažnjava penalom. Ovde se u stvari želi to, da se po svaku cenu legalizuje ili izvrši neka kompenzacija u okviru DOS-a i obezbedi da se bolje reći proglasi predsednik Republike Srbije. Naravno, akohoćeteda ga proglasite, onda bolje donesite zakon ovde sada kao izraz političke volje i proglasite predsednika Republike Srbije, onoga koga odredite, imate parlamentarnu većinu, to je čak korektnije nego da se smanjuje izborni cenzus na način koji mi ne znamo, jer po ovome kako je predloženo o izbornom cenzusu, moguće je čak da samo predsednički kandidati izađu na izbore i da bude nerešeno, ili da izađe samo onaj ko misli da će da pobedi i da sa jednim glasom faktički bude predsednik Republike Srbije. Bilo je neophodno, čak i kada bi se prihvatilo da razmatramo na ovaj način ovaj zakon, da se odredi neki minimum cenzusa za izlazak birača na izborima kako bi došli do toga šta je logično. Znači, mi kao socijalisti ne bežimo od potrebe da se razgovara o izbornim zakonima i ne samo o izbornom zakonu za predsednika Republike; ali, naravno, potpuno smo sigurni da građani Srbije ne mogu da prihvate da se u jednom izbornom procesu promene pravila igre i da od onih koji su se toliko zdušno zalagali da se ta pravila igre ne mogu menjati u izbornom procesu sada dođemo u poziciju da oni predlažu upravo promenu pravila igre kako bi se obezbedila pobeda kandidata za kojeg je u DOS-u dogovoreno da treba da bude predsednik Republike Srbije. Zato ne možemo jednostavno da podržimo ovaj zakon. Naravno, ima i ovaj predlog drugog zakona ili je bolje reći amandman, gde se kaže da 25% treba da proglasi predsednika Republike Srbije i možda je bilo bolje da piše i 2%, i šta znam koliko, ako već hoćete po svaku cenu da zakon u tom smislu postoji. Drugo što moram da kažem oko broja birača, ako već govorimo o tome pošto se ovde otvara to pitanje, znate, ne može, nije birački spisak zbir opštinskih biračkih spiskova, birački spisak u Republici Srbiji mora biti ne jedinstven po nazivu, on mora biti jedinstven po tome što jedna institucija odgovara za celinu biračkog spiska i ona zna šta je ta celina i šta predstavlja birački spisak u Republici Srbiji, a naročito kada je reč o predsedniku Republike ili kada je reč o republičkim poslanicima. Može zbir biračkih spiskova da bude kada bi bili lokalni izbori i to je zbir biračkih spiskova, a kada su izbori za predsednika Republike Srbije ili za republički parlament onda to mora biti jedinstveni birački spisak i za njega mora da se stara Republička izborna komisija. To ko će njoj u tome da pomaže, da li lokalna samouprava, to je drugo pitanje, ali to je stvar pomoći, a ne stvar prenošenja ovlašćenja i skidanja odgovornosti sa Republičke izborne komisije. Naravno, ovde se sada u ovom članu predlaže, u ovom članu 2, tačnije rečeno u ranijem članu 5. menja i da biračke odbore organizuje lokalna samouprava. Ni birački odbori ne mogu biti zbir biračkih opštinskih odbora, birački odbori za republički parlament i za predsednika Republike mogu biti samo jedinstveni birački odbori. Može lokalna samouprava da predlaže kandidate za biračke odbore, ali ne može lokalna samouprava da im potpiše rešenja kao konačna bez toga da je Republička izborna komisija verifikovala te izbore. Naravno, ako bi sada trebalo da dorađujemo to, onda bi barem trebalo da se ugradi ovde obaveza da lokalne samouprave vode računa o proporcionalnoj zastupljenosti odbornika u lokalnoj samoupravi i da se na osnovu toga formiraju birački odbori na toj teritoriji lokalne samouprave. Prema tome, jednostavno ovo je samo pokušaj da se legalizuje postojeće stanje i da se skine odgovornost po principu - pređi brigo na drugoga, ako hoće neko da bude predsednik, neka bude, nije bitno kako. Ali, kada je reč o ukupnom broju birača, moram da kažem još jednu stvar, ovde je bilo reči o tome da se neće kao 1997. godine upisivati Albanci i tako dalje, međutim, u biračkom spisku, jedinstvenom, mora svaki birač u Republici Srbiji da se upiše i mora da postoji, uključujući tih milion birača na Kosovu i Metohiji koji su izbrisani. Ako se želelo da se legalizuje stanje da oni ne mogu da glasaju, onda je mogao da bude drugi član, da broj birača koji se računaju u kvorum, ako možemo tako da kažemo, bude onaj broj birača gde su biračka mesta otvorena shodno odluci RIK-a. Prema tome, ako biračko mesto nije otvoreno negde na Kosovu i Metohiji, ako nije otvoreno za milion birača, ono se ne računa, ali u ukupnom broju birača mora da se zna da je to sedam miliona i 200 ili 300 hiljada birača, a ne šest i po miliona, jer nikonema pravo, pa ni RIK, da na bilo koji način sada kaže - ovih milion birača ne priznajem. Ako ne priznaješ zato što nije otvoreno biračko mesto, onda nije otvoreno biračko mesto na nekim mestima u Preševu i Bujanovcu i ko onda kaže da moraju ta biračka mesta da se tretiraju i ti birači sa tog biračkog mesta u biračkom spisku. Onda je logičnije i poštenije da se kaže - tamo gde biračka mesta nisu otvorena, gde birački odbori nisu radili to ne ulazi u ukupan broj birača koji se računaju, kada je reč o 50% izlaska na birališta. Naravno, ne bih da otvaram ova druga pitanja, šta je neophodno ako želimo jedan celoviti zakon. I ako se želelo da se menja ovaj zakon, onda je trebalo da bude celovit kada već imate većinu i kada želite da ga menjate, a ne ovako samo pokušaj da se legalizuje i obezbedi jedna potreba ili želja valjda,po svaku cenu, da se neko proglasi predsednikom Republike Srbije. Rekao sam - ako to želite onda ga bolje proglasite u Parlamentu bez toga da u izbornom procesu menjate pravila igre. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Nikolić. Podsećam vas da je vreme za diskusiju DSS dva sata i 37 minuta.
U državama u kojima biračko pravo uopšte nije postojalo nije bilo problema sa izlaskom na izbore, veće ili manje izlaznosti. Kada je uvedeno opšte biračko pravo za sve punoletne građane pojavio se problem kako da se građani privole da u što većem broju izlaze, jer se onda javljao i problem bojkota i nezainteresovanosti. Tada je u nekim državama uvedeno kažnjavanje birača koji ne žele da učestvuju u izborima. Kod nas biračko pravo nije dužnost i prema Ustavu i zakonu, pa i prema ovom predlogu, vidi se da i neizlazak na izbore je takođe učestvovanje i da to neučestvovanje omogućava izbor ili neizbor, a poslednji izbori su pokazali da je neizlazak na izbore koštao u visini vrednosti 400 stanova. Zato je bilo nužno zaista da se izvrši promena zakona, jer je izlaznost kod nas u skladu sa svetskim prosekom, tako da je izuzetno visok cenzus i omogućio da poslednji izbori prođu tako kako su prošli. Ako uporedite ova rešenja koja se odnose na izbor predsednika Republike sa nekim drugim zakonima i nekim drugim odredbama Ustava, videćete da se u ovom pogledu ovaj uslov za izbor predsednika približava onom uslovu koji se traži za izmenu državne granice. Argument da će visok cenzus omogućiti da predsednik ima veći autoritet i da će to pokazati kakva je snaga njegove političke ličnosti nije iskren, jer u poslednje vreme na javnoj sceni čujemo i argument da bi predsednika republike trebalo da bira parlament, tako da smatram da je predlog koji ste kroz amandmane dobili, a koji su potpisali predstavnici poslaničkog kluba DSS,pokazuje pravu realnost i da četvrtina biračkog tela može da bude sasvim dovoljan osnov za legitimitet funkcije predsednika republike, jer se po sadašnjim uslovima može videti da se predsednik bira kao da je reč o referendumu. Pored toga, mislim da je veoma važno da se usvoji i predlog da se može između dva biračka kruga omogućiti biračima koji nisu upisani u birački spisak da to svoje pravo zaštite tako što bi preko suda ostvarili pravo da se upišu u birački spisak. Iz komentara na Zakonodavnom odboru, kao i na Odboru za pravosuđe, vidi se - bilo je primedbi da je to suviše kratak period od 15 dana. To nije tačno, jer ako bi taj postupak počeo pre prvog izbornog kruga mogao bi da se završi između dva izborna kruga, tako da bi veći broj građana mogao da ostvari svoje pravo - da bude upisan u birački spisak. Toliko.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Podsetiću da je preostalo vreme SRS 18 minuta. Neka se pripremi narodni poslanik Branko Ružić, ispred SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, odnosno vi koji sačinjavate ovde većinu i koji ste predložili i možda ćete i glasati za ovaj zakon, očigledno da vas je uspeh jednog predsedničkog kandidata dr Vojislava Šešelja i u prvom i u drugom izbornom krugu naterao da povučete veoma hitne i nedovoljno promišljene poteze. U prvom krugu Vojislav Šešelj je, uprkos medijskoj blokadi i uprkos angažovanju desetina angencija koje su mu davale do 10% biračkog tela, osvojio skoro 24% glasova i time pokazao, uz pobedu u drugom krugu, kada je naš poziv na bojkot prihvaćen, da će ponovljeni izbori odslikati potpuno drugačije raspoloženje birača. A kako i ne bi bilo tako. Mesec dana sam putovao Srbijom i samo sam po masovnom odzivu policajaca u pojedinim gradovima mogao da zaključim da u tim gradovima, tog dana, miting drže Labus ili Koštunica. Naroda nije bilo. Bilo je policije. Kod nas je bilo naroda, a nije bilo policije. I šta sada? Umesto da Vlada radi dobro, da predsednik Jugoslavije radi dobro, vi menjate zakon i smanjujete cenzus. To se nadovezuje na poteze koje ste vukli pre raspisivanja izbora. To se nadovezuje na ovde izmenjeni sastav, kompletan sastav RIK-a na mesec dana pre raspisivanja izbora, tako da vam RIK, u stvari, čini DOS. To se, zatim, odnosi i na nepostojanje jedinstvenog biračkog spiska. Nikada ne bih ovo izgovorio što ću sada, ali imam obavezu, zamoljen sam od porodice Vitaković, mojih prijatelja iz Kragujevca, da bar na neki način pokušam da ublažim njihov bol time što ćete svi saznati šta vam rade opštinske uprave kada sačinjavaju biračke spiskove. Trećeg oktobra 2002. godine Gradska uprava u Kragujevcu, Sekretarijat za opštu upravu, sekretar Sekretarijata Slavica Nikitović donela je rešenje da se upisuje u birački spisak grada Kragujevca Vitaković Neda po osnovu sticanja punoletstva. To rešenje je dostavljeno porodici Vitaković, a mala Neda je poginula 1991. godine u saobraćajnom udesu. To je izazvalo šok u kući, teške traume, a to vam je još jedan upisani birač više od onih koji nikada neće moći da izađu na izbore. Da ne pominjem slučajeve u mom komšiluku, imena mogu da govorim neprekidno, nije ni važno, uglavnom biračke spiskove vodite kako vam to odgovara. A sada amandmanom, odnosno Predlogom zakona uvodite izbornu jedinicu, jedinicu lokalne samouprave u igru, dajete joj u četiri tačke ovlašćenja, prava. Jedno od njih je da vrši tehničke pripreme za izbore, a to je ovlašćenje RIK-a, a onda u dve tačke kažete da izborna jedinica lokalne samouprave dostavlja izvod iz biračkog spiska biračkom odboru. U drugoj tački da izborna komisija jedinice lokalne samouprave izborni materijal sa biračkog mesta i izvod iz biračkog spiska dostavlja posle obavljenog glasanja RIK-u. Amandmanom koji ste danas usvojili nezakonito - jer ne postoji osnov da Odbor za pravosuđe sada dok traje rasprava, nije ni počela rasprava o Predlogu zakona, daje amandman na Predlog zakona, i vi to vrlo dobro znate, odbori mogu da daju samo amandmane kojima se usklađuju već prihvaćeni amandmani - amandmanom Odbora za pravosuđe, koji ćete vi valjda da prihvatite ili nećete, ali ako ga je prihvatio predlagač, postao je i sastavni deo Predloga zakona, proširuju se prava izborne komisije jedinice lokalne samouprave. Olako ste čitali amandmane SRS. Nama nije bio cilj da osporimo zakon, potrebu donošenja zakona. Mi nismo imali mogućnosti da proširujemo ono što ste vi predložili, samo smo vam tehnički sređivali ono što ste predložili. Pa valjda je normalno da ta izborna jedinica lokalne samouprave postupa po aktima RIK-a. Odbor za pravosuđe kaže - između dva izborna kruga, RIK, na osnovu rešenja opštinskih sudova, upisivaće birače koji su stekli punoletstvo ili nisu bili upisani. Kako će kada su birački spiskovi kod izborne komisije jedinice lokalne samouprave, i šta je onda RIK, ako sve poslove preuzme izborna komisija jedinice lokalne samouprave. Šta se još dešavalo u ovim izborima - RIK je pokušala da obrazuje kolegijum RIK-a, da ga sačinjavaju predsednik, zamenik predsednika, sekretar, zamenik sekretara i dežurni član RIK-a, da taj kolegijum izdaje saopštenja i da drži konferencije za štampu. RIK, neki članovi RIK-a, a lako je ustanoviti koji, sakrili su od RIK-a izveštaj MUP-a Srbije, koji je po službenoj dužnosti pregledao dokumentaciju kandidata za predsednika Srbije i ustanovio da šest kandidata ne ispunjavaju uslove da budu na izbornoj listi. Tek kada smo mi, verovatno i neki drugi predstavnici nekih kandidata, dobili iz policije izveštaj da su oni to poslali RIK-u, ali da to neko tamo krije, i kada smo alarmirali na RIK-u, pojavilo se to mišljenje - tobože, kasno, po odluci Vrhovnog suda Srbije. Jedinstveni birački spisak ne postoji. A onda, u RIK je stigao neki CD, za koji je rečeno, bez oznake, bez potpisa, bez overe, da je to CD iz Ministarstva za upravu, kako se već zove, za koji je rečeno da je to jedinstveni birački spisak. Kada su pozvali stručno lice iz Narodne skupštine da na kompjuteru otvori taj spisak, on je ustanovio da je to bezvredni CD, da on ne može da se otvori i da na njemu najverovatnije nema ništa. To je rad RIK-a. Najlakše je smanjivati cenzus, ali ako dva kandidata vladajuće strukture, jedan koji simboliše vlast na nivou federacije i drugi koji simboliše vlast na nivou Republike Srbije, ne mogu da izvedu 45% birača na izbore, a odlučuje se o jednom od njih, onda je to znak da treba menjati vlast, a ne da treba smanjivati cenzus i menjati izborna pravila. Mi vam se u ovome na glasanju nećemo mešati. Mi ne želimo da ispadne da smo protiv smanjivanja cenzusa i da bismo želeli da se to oteže u nedogled. Mi imamo kandidata, mi imamo pravoga kandidata. Želeli bismo da zakon bude u skladu sa Ustavom, ali jedva čekamo raspisivanje novih izbora. Ali, pokušali smo da vam to popravimo amandmanima, da jednu reč koristite kroz ceo predlog zakona. Ako koristite izraz - birači koji su glasali u prvom, u drugom i trećem stavu istoga člana ne može da se kaže - na izbore izašli, nego - birači koji su glasali. Ako kažete - ponovljeno glasanje u jednom stavu, u drugome ne može da se kaže - u drugom krugu izbora. Ovo je pravno-tehnički nepismeno napisano i nismo mi tek tako tražili da se Vlada izjasni o ovom predlogu zakona i da se izjasni o amandmanima koje smo podneli. Razgovarali smo i u klupama. Postavlja se pitanje - šta je to većina onih koji su izašli, zašto nije napisano - više od polovine onih koji su glasali, pa bi svima sve bilo jasno. I još samo jednu rečenicu - pa neshvatljivo je da, ako jednom ne uspeju izbori, pa moraju da se ponove, da oni kandidati koji se ponovo kandiduju ili oni koji se tek prvi put kandiduju, imaju duplo manje sredstava za predizbornu kampanju, od onih koji su jednom učestvovali na izborima, pa su izbori propali. Koga vi to kažnjavate, može li kandidat za predsednika Republike da bude kažnjen zato što izbori nisu uspeli? Ili, može li da bude onaj ko uopšte nije bio kandidat, nego se na ponovo raspisanim izborima tek sada kandiduje? I gde je tu ravnopravnost i jednakost i može li to da prođe na Ustavnom sudu, kada se bude ocenjivalo?
Reč ima narodni poslanik Branko Ružić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, osnovna intencija predlagača i suštinsko pitanje ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike praktično se barziraju na podršci naroda, koju nema ni DSS, ni DS. Dakle, ono što je takođe slučaj, to je da je jedan izborni ciklus završen, međutim, izborni proces traje, što znači da bi trebalo i drugi izborni ciklus da se sprovede pod jednakim uslovima. Ali, ovim predlogom za izmene i dopune Zakona o izboru predsednika Republike se uvodi neravnopravnost među kandidatima. Takođe, član 88. Ustava Republike Srbije jasno definiše način opoziva predsednika Republike, gde se jasno kaže da je za opoziv predsednika Republike Srbije potrebna dvotrećinska većina u parlamentu, a nakon toga, 50% plus 1 od ukupnog b roja upisanih birača u Republici Srbiji, tako da bi se moglo reći da je i ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o izboru predsednika Republike Srbije uslovno u koliziji sa Ustavom Republike Srbije, jer se način izbora umnogome razlikuje od načina opoziva predsednika Republike Srbije. Naravno, tu se pre svega radi o dnevno-političkom interesu DOS-a, gledano, u onoj integralnoj verziji, s obzirom da je DSS-urealno potrebno mesto predsednika Srbije, iz razloga što je aktuelni predsednik SRJ uspeo da zajedničku državu svojom neaktivnošću dovede pred raspad, pa mu je verovatno potrebno novo radno mesto. Što se tiče DS, njima je potrebno usvajanje Ustavne povelje, kako bi definitivno otpočeli proces atomizovanja Srbije i rastakanja njenog državnog jedinstva. Da li će oni takođe sprovesti prikriveni bojkot predsedničkih izbora, kako njihov novi, odnosno stari koalicioni partner, ne bi dobio dovoljan broj glasova, to je pre svega pitanje za predsedništvo DOS-a. Naravno, građani Srbije, nakon današnjeg trulog kompromisa DS-a i DSS-a, konačno su, nadam se, shvatili da se radi o dve strane jedne iste medalje. Predložena ad hoc promena Zakona o izboru predsednika Republike Srbije ne može biti podržana od strane SPS-a pre svega iz principijelnih razloga, jer su ove promene samo rezultat interesa DS-a i DSS-a, a nisu rezultat zainteresovanosti za boljitak građana Srbije. SPS, naravno, po pitanju uređivanja izbornog zakonodavstva, ali na sveobuhvatan, celoviti način i pre svega na način koji je u interesu svih građana Srbije, otvaren je za razgovore; u taj korpus pitanja trebalo bi inkorporirati i pitanje učešća dijaspore na izborima, zašta se SPS inače i zalaže; zatim, pitanje racionalizacije izbornog cenzusa, celovito ažuriranje jedinstvenog biračkog spiska i pitanje modaliteta kontrole izbornog procesa. Ovde nas je predstavnik predlagača u uvodnoj reči obavestio da se praktično radi o uklanjanju ili otklanjanju nekih navodnih prepreka. Naravno, velikoj većini građana Srbije je jasno da i DS i DSS imaju jednu objektivnu i njihovu zajedničku prepreku, a to je nedostatak većinske podrške građana Srbije. Da se, naravno, radi o dve strane iste medalje, pokazaće vreme, a to govori i ovaj truli kompromis ove dve nazovisuprotstavljene političke opcije, po kome će DSS najverovatnije do 2004. godine samo deklarativno zahtevati raspisivanje parlamentarnih, odnosno vanrednih parlamentarnih izbora u Srbiji. Ovakvim političkim zamešateljstvom, za štapre svega odgovornost snose DS i DSS, produbiće se politička, ekonomsko-socijalna i državna kriza u Srbiji i zato bi bilo zaista dobro da se malo razmisli o interesu građana Srbije i da što pre raspišete vanredne parlamentarne izbore, a ne da razmišljate o interesu vaših političkih tutora.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević, a sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da je od izuzetne važnosti što se ceo paket izbornih zakona, nažalost ne u celini, ali makar svojim jednim delom, danas našao pred poslanicima Skupštine Srbije. Naime, izborni uslovi, kao što bi rekao jedan od najvećih politikologa današnjice Đovani Sartori, jeste najspecifičnije manipulativno oružje politike. Izbornim zakonom vi zapravo otkrivate kakva je prava zamisao zakonodavca, da li je želja da izbori uspeju, da li je želja da se na izborima pokaže stvarna biračka volja svih struktura u okviru jedne države ili je želja prosto da se nametne apsolutna volja vladajuće većine. U tom smislu menjanje izbornog zakona, koji se odnosi na izbor predsednika Republike Srbije i predlog kakav imamo danas, a i prethodni zakon kakav smo imali, u mnogo čemu je u suprotnosti, u potpunoj suprotnosti sa uporednim izbornim zakonima koje možemo videti u zemljama Evropske unije, a isto tako i u zemljama iz našeg neposrednog okruženja. Naime, od 15 zemalja Evropske unije tri na neposredan biraju predsednika republike: Austrija, Irska i Portugalija. Nijedna od tih zemalja ne poznaje uslove, ne poznaje cenzus u prvom biračkom krugu na način na koji smo ga mi postavili, kako je do sada bilo ili kako se predlaže sada. Naime, jedina Irska ima cenzus od 40% upisanih birača. Sa druge strane, ni zemlje tzv. bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, koje takođe biraju predsednika, Slovenija ili Hrvatska, nemaju tu vrstu uslova, nemaju takvu vrstu cenzusa. Jedina zemlja iz našeg neposrednog okruženja koja ima uslov u prvom izbornom krugu je Makedonija. Na taj način, uz svo poštovanje demokratskih dostignuća u toj zemlji, ne može nam biti adekvatan reper, na osnovu onog zbog čega mi treba da prihvatimo ovakav predlog. Ovde je već nekoliko puta otvoreno pitanje koje se odnosi na potrebu birača da izlaze na izbore. Ona može biti iz više razloga i u tome je ogromna razlika između demokratskih, totalitarnih ili autoritativnih društava. Naime, u demokratiji svako ima pravo; da izađe ili da ne izađe na izbore. Međutim, nijedno pravo ne može poništavati tuđe pravo, pravo birača da ne izađe na izbore, da ne glasa, ni na koji način ne sme ugroziti pravo ljudi koji žele aktivno da učestvuju u političkim odlukama koje donosi jedna organizovana zajednica, odnosno država. U tom smislu nikada ne smemo kvantitetu prepustiti apsolutnu dominaciju, odnosno mogućnost da se izbornim cenzusima država dovede u mogućnost da ne funkcioniše, makad u jednom svom segmentu, makar u segmentu izbora predsednika Republike, jedinog inokosnog organa. Moramo isto tako biti svesni jedne stvari. Naime, kada govorimo o izboru predsednika u Srbiji danas i ovako kakva jeste, mi govorimo o našoj sopstvenoj sposobnosti, nas kao političke elite, kao predstavnika građana Srbije i celokupnog našeg naroda koji se ogleda kroz nas, da sami vodimo računa o sebi, da sami upravljamo svojom političkom sudbinom. Ne treba da imamo iluzije, niko od nas. Dakle, Savezna Republika Jugoslavija i Republika Srbija su već dugi niz godina pod manjom ili većom pažnjom međunarodne zajednice. Kakvu poruku mi možemo da pošaljemo međunarodnoj zajednici ako se striktno držimo zakona, ovakvih kakve sami propisujemo, a koji nam na neki način vezuju ruke, osim da nismo sposobni kao država, kao građani i kao narod da se staramo o sebi samima i da sami upravljamo svojom sudbinom. Međunarodna zajednica na ovim prostorima je više puta pokazala da nismo sposobni sami da upravljamo svojom sudbinom, da će nam ona doći i usmeriti nas kojim putem treba ići. Kada se toliko insistira na cenzusu u prvom krugu, a razlog za to je što bi u slučaju ukidanja cenzus bio mnogo lakši način izbor predsednika Republike od njegovog opoziva, zaboravljamo samo jednu činjenicu. Zakon koji je donet na ovakav način, dakle zakon koji je u sadašnjem Ustavu predviđen, odnosno metodologija za opoziv predsednika Republike Srbije je doneta u Miloševićevo vreme i to je ostatakUstava iz 1990. godine, koji je bio pravljen za Srbiju kao samostalnu državu, sa jakim predsedničkim sistemom. Donošenjem Žabljačkog ustava 1992. godine jedan veliki deo nadležnosti predsednika Republike Srbije je prešao u nadležnost predsednika savezne države i zato pozivanje na takve odredbe, gde je onda mnogo teže smeniti predsednika nego ga izabrati, ne može biti validno u ovom trenutku, jer nikome od nas u ovoj sali, nadam se, nije cilj da ovaj ustav traje još dugo. Cilj je da ga u što kraćem i u što hitnijem roku korenito promenimo i donesemo potpuno novi ustav, koji će odgovarati sadašnjim potrebama građana i države Republike Srbije. Na kraju, još jedna vrlo važna stvar. Bilo je više razgovora i dijaloga koji su ukazivali da je Srbiji zapravo potreban potpuni parlamentarni sistem, da potreban predsednik koji će se birati u parlamentu. Moram reći da ja lično i stranka kojoj pripadam, Demokratska stranka Srbije, ne delimo to mišljenje. Mislim da je Srbiji upravo potrebna jedna vrsta polupredsedničkog sistema kakav je ovaj danas koji postoji u Srbiji, sa nešto manjim ingerencijama, daleko manjim nego recimo u polupredsedničkom sistemu u Francuskoj, jer će na taj način predsednik Republike Srbije biti zapravo ravnoteže, biće balansa, personalna vrsta balansa između sva tri oblika vlasti - izvršne, zakonodavne i sudske. Na kraju krajeva, izborom i postojanjem predsednika Republike koji se bira na neposrednim izborima mi kao građani, kao predstavnici jedne organizovane političke zajednice, odnosno države, pokazujemo drugu stvar, a to je ono što je svrha svake politike, veru u ličnost, veru u čoveka, stajanje iza čoveka za koga će narod prepoznati da je on adekvatan predstavnik njihov u jednom vremenskom periodu i daon kao takav može biti simbol svih građana, bez obzira na sva njihova uverenja, kako politička, tako etnička ili konfesionalna. Zato je predsednik države neophodan Srbiji, jer na taj način Srbija i građani Srbije pokazuju jednu neprikosnovenu veru, veru u ličnost čoveka.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Preostalo vreme poslaničke grupe je osam minuta. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovane kolege poslanici, konačno dočekasmo da se posle četiri i po meseca ponovo sastanemo, da parlament počne da radi, a na dnevnom redu ove sednice je samo jedna jedina tačka dnevnog reda i to na zahtev 77 poslanika poslaničke grupe koja odnedavno sebe naziva poslanička grupa DOS - Reforma Srbije. Nekada 176, a sada samo 77 poslanika. Valjda ste uspeli sa ovim drugim delom DOS-a, koji se opet zove DOS - DSS Vojislav Koštunica, da se nagodite samo oko ove tačke dnevnog reda. Kao odgovorna osoba evo mesecima dolazim u Narodnu skupštinu svakodnevno, pogledam da li na oglasnoj tabli ima neko obaveštenje, da li neki odbor radi, da li neki materijali stižu u poslaničku grupu. Nema ništa. Sećate se, u junu mesecu najavljeno nam je da ćemo raditi čitavo leto bez odmora. Onda su raspisani izbori i ovaj jedini prozor u svet, jer se jedino sednice Skupštine prenose tu srpski radikali mogu da se obrate javnosti preko medija, zatvorene za nas i to je najverovatnije bio razlog da građani znaju zašto nismo radili četiri i po meseca. Najzad su se razišli jedan i drugiDOS, ali kada je u pitanju vlast i čuvanje pozicija, vrlo lako se dogovorite. Jedni postave uslove, a ovi drugi se malo nećkaju kao seoska mlada, pa onda pristanu i evo pred nama danas ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Kada ćemo se ponovo sastati da nešto radimo, pretpostavljam tek pred samu Novu godinu, kada izborni postupak bude završen i kada budemo morali da odlučujemo o budžetu. Dotle, verovatno ništa. Tako smo pola godine u izborima, a parlament ne obavlja onu svoju osnovnu funkciju. Jasno nam je da su predsednički izbori pokazali da narod više neće DOS, da je narod shvatio kuda vodite državu, da novi Ustav koji Vojislav Koštunica zagovara vodi daljem slabljenju države, da ne možete da se otrgnete iz kriminalnih krugova, da ćete budzašto da rasprodate sve što u ovoj Srbiji nešto vredi ili možda da pokupujete, jer sama klika ljudi kupuje sve ono što u državi vredi...
Narodna poslanice, molim vas da se držite teme dnevnog reda.
.... kao i da vašoj servilnosti Zapadu i Haškom tribunalu nema kraja. Predsednički izbori su, gospodo, pokazali da je neophodno raspisati parlamentarne izbore, a da ne treba menjati Zakon o izboru predsednika. Ako je tačno da su izbori skupi kao što ste to tvrdili u izbornoj kampanji, zašto onda o jednom trošku ne raspišete i parlamentarne i lokalne izbore, pa da i to obavimo, pa da vidimo kako nard bude rekao, takav će sastav ovog parlamenta i svih skupština opština biti. To što su izbori propali pokazuje da su građani izabrali da neće ni jednog od predloženih kandidata iz DS-a ili DOS-a, jer su svesni da su oni iz istog koša potekli. Sećate se da je Miroljub Labus pošao u izbornu kampanju mesec dana pre Vojislava Koštunice. Tek onda kada se videlo da on nema šta da traži na tim izborima, onda je Vojislav Koštunica otišao u Vašington i tek onda je dobio zeleno svetlo da se kandiduje za predsednika ....
Drugi put vas upozoravma da se vratite na temu dnevnog reda.
Govorim o razlozima za menjanje ovog zakona. Načelna je rasprava i ne vidim zašto me opominjete. Postavlja se osnovno pitanje, zašto predsednik Narodne skupštine do sada nije raspisao izbora i da li je imao pravo da zaustavi izborni proces. Ako je on već jednom krenuo, onda je očigledno bilo jasno, i tako bar Ustav i zakon kažu, da je on morao da se nastavi onog momenta kada je bilo na osnovu izveštaja RIK-a jasno da su izbori propali. Postoje dva razloga, verovatno, za to. Prvo što je bilo neophodno, po vašem mišljenju, da se zakon promeni i da se smanji cenzus ispod 50% izašlih birača, da bi predsednik bio izabran. Drugi razlog je verovatno bio taj, što još uvek ne znate koga od kandidata da suprotstavite Vojislavu Šešelju, koji je izašao kao pobednik sa ovih prethodnih predsedničkih izbora. Nije dakle, problem zakon. Problem je što se zakon nije poštovao i što se verovatno neće poštovati ni u ovom sledećem izbornom turnusu. Nije se poštovao po pitanju jedinstvenog biračkog spiska i zaista dajete olake ocene kada govorite o tome da nam je potrebno nekoliko godina da taj birački spisak uredimo. To mogu da kažu samo oni koji se u to uopšte ne razumeju. A da bi se to uredilo, treba nešto finansijskih sredstava, meseca dobre organizacije i da to pitanje jednom za svagda skinemo sa dnevnog reda. Onemogućili ste u prethodnim izborima rad nadzornog odbora. Vidimo da će to tako biti i na sledećim izborima i da on neće moći da funkcioniše. A da mislite da treba da funkcioniše, danas bismo sigurno birali neki novi sastav nadzornog odbora. Takođe smo na prethodnim izborima imali šest falsifikovanih predsedničkih kandidata. Postavlja se pitanje, koliko će ih sada u ovom turnusu biti; ili je neophodno da smanjite procenat onih birača koji bi glasali za najjačeg opozicionog kandidata, za dr Vojislava Šešelja, koga je centralna otadžbinska uprava još u nedelju odlučila da kandiduje i na ovim sledećim izborima koji još nisu raspisani, a koji će neminovno biti raspisani.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Dragan Maršićanin.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, poštovani novinari, kažem poštovani da me neko ne bi, jeste, pogrešno interpretirao, pošto iz grada iz koga dolazim novinare nazivaju narkomanima i huliganima, a to su vaši koalicioni partneri, učestvuju sa vama u vlasti. Izmena izbornog zakona u toku izbornog procesa se čini iz nužde, da bi se promenila izborna pravila za potencijalne učesnike izbora koji nisu kadri da na izborima po postojećim zakonskim uslovima ostvare pobedu. To nije časna odluka. Ona je politička. Treba da se istrči krug po pravilima koja su viđena unapred. Ne treba da se zbog dnevno- političkih ili personalnih potreba jedan zakon menja i da se na taj način prilagođava jednoj političkoj grupaciji ili jednoj politički eksponiranoj ličnosti. A da se ne nalizimo usred izbornog procesa, podržali bismo da se donese potpuno novi zakon i da se pređe na parlamentarni sistem i da parlamente bira predsednika. Od tvrdnje da predsednik ima enormna ovlašćenja i da su najviša u Evropi, nije ostalo ništa. Danas se vidi da je predsednik Republike samo institucija, da ima nekoliko ovlašćenja koja su skromna, ne značajnija od onoga što imaju predsednici republika u najvećem broju evropskih država. Mi naravno nismo imali prilika da razgovaramo o mnogo toga, jer se nismo sastajali 150 dana. Kada se to dešava u nekim malim sredinama, kao što je recimo Priboj, kada se skupština opštine ne sastane samo 20 dana, tamo nadležno ministarstvo raspusti opštinsku skupštinu i uvede privremene mere. Nije dobro da se tako čini. Dobro je da se narodni poslanici sastaju i da razgovaramo o pedesetak zakona koji su u pripremi, jer takođe kao koleginica Gordana Pop - Lazić mislim da se nećemo sastajati dok ne prođe ovaj treći izborni krug. Danas je ovde ipak došlo do izvesnog pomirenja. Upućena je politička poruka građanima Srbije da DOS funkcioniše kao jedinstvena politička organizacija, kao koalicija i na izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike to pomirenje se plasira kao nešto što je nužno, što je važno za građane Srbije i za mnogo toga u Srbiji, iako je, naravno, sve to u ovom trenutku potpuno irelevantno. Vaša je stvar kako uređujete svoje odnose. Naše je da kažemo građanima Srbije da je danas okončan jedan fingirani sukob u DOS-u i da u Srbiji postoji vlast i opozicija i da vlast čine stranke DOS-a. To nije sporno. Hteo bih nešto da kažem o onome što zakon predviđa kod organa koji sprovode kontrolu nad izbornim postupkom. Postavlja se logično pitanje, čemu ovi organi služe, kada u našoj državi postoje paradržavni organi koji se staraju o svim stvarima u izbornom postupku. To je, pre svega, CeSID, koji ne krije na koji način je ta organizacija finansirana, koji učestvuje u radu današnje Skupštine. To je Misija OEBS-a, koja čini ono što čini u svim evropskim zemljama; to nije sporno. To je, ako ovako bude prihvaćen zakon, nedovoljno definisana uloga RIK-a i takozvanih opštinskih izbornih komisija. Tu se slažem sa kolegama koji su danas ovde o tome govorili. Potpuno je nemoguće ustanoviti ko je odgovoran za celinu sprovođenja zakonitosti izbornog postupka, ko je odgovoran za apsolutnu kontrolu biračkih spiskova, za saopštavanje izbornih rezultata i ko je odgovoran za sve drugo što je važno u izbornom postupku i procesu. Narodna skupština može da donese zakon koji ne može biti primenjiv. Ako bude usvojen ovakav kao što je predložen, imaćemo muku da ustanovimo kako opštinske izborne komisije funkcionišu u odnosu na Republičku izbornu komisiju i kako funkcionišu tamo gde ne možemo uopšte da ih izaberemo na način koji se elementarno može kontrolisati. Mislim o onim opštinama, a takvih je tridesetak u Srbiji, koje imaju tzv. privremena veća. Naravno, biće usvojen i ovaj zakon i biće izabran predsednik Republike. No, po načinu kako se predlažu zakoni, kako se usaglašavaju na određenim odborima, kakvu promociju dobijaju u dnevnoj i drugoj štampi, Srbija zaista sve više liči na protektorat. Ovaj zakon može biti nepotreban zato što je jednostavnije da neko izabere namesnika protektorata nego da troši narodne pare, da se biraju tzv. predsednici Republike, koji neće imati nikakvu odgovornost pred svojim građanima i pred svojim poreskim obveznicima, a imaće pred nekim drugim poreskim obveznicima i pred nekim drugim građanima. Ovde postoji nekoliko amandmana koji su smisleni i korektni, koji pokušavaju da poprave zakon koji je iz nužde danas na dnevnom redu i koji nije na dnevnom redu zbog toga što Srbiji treba bolji zakon, već što Srbiji zbog političkih potreba brzo treba predsednik Republike. To je suština. SPS neće podržati izmene i dopune Zakona o izboru predsednika Republike iz razloga koji su ranije izneti, čak ni ako budu prihvaćeni svi amandmani koje smo predložili, jer se amandmanima ne može popraviti sama suština predloženog zakona.
Reč ima narodni poslanik Dragan Maršićanin. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Sreten Mitrović.
Poštovani gledaoci, danas, posle četiri meseca, Privremenom merom Saveznog ustavnog suda, poslanici DSS-a ponovo učestvuju u radu Narodne skupštine. (Glas iz sale: Nije tako.) Biće da je tako. Dobro, možda vam to nije prijatno, ali morate da prihvatite da je pobedila pravna država. To je nekome drago, nekome je krivo. Tu se možemo ne slagati, ali se moramo složiti da je to jednostavno tako. Dakle, time je Narodna skupština Republike Srbije posle četiri i po meseca vratila legitimitet i time je njoj omogućen regularan rad. Da li je time otklonjena kriza u kojoj se Srbija nalazi? Nažalost, nije. Otklonjena je, nadamo se da je otklonjena, tek jedna prepreka koja je stajala na putu da ta kriza počne da se rešava. Tu krizu, naravno, osećaju građani Srbije na svojim leđima. Ne osećaju političari koji su koliko bogati, toliko neodgovorni.
Narodni poslaniče, upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda. Imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike.
Hvala na opomeni, gospođo predsedniče, ali upravo govorim o temi. Izbor predsednika je jedan od poslova koji treba da pomogne rešavanju krize u kojoj se Srbija nalazi, a to što možda nekim narodnim poslanicima smeta kada se kaže da krizu osećaju građani na svojim leđima, a ne političari koji su koliko bogati, toliko neodgovorni, koji su tu krizu prouzrokovali, to je nešto što, čini mi se, takođe ne izmiče temi. Dakle, morao sam ovo da ponovim da bi se bolje razumelo i da bi se bolje čulo. Napravili smo jedan korak priznavanjem i sprovođenjem Privremene mere Saveznog ustavnog suda, ka mogućnosti rešavanja te političke krize. Postoje još mnoge druge stvari. Ne znam zašto vam je to neprijatno. To je sastavni deo zajedničkog saopštenja, možda ga niste pročitali. Još neke poslove je potrebno obaviti da bi Srbija izašla iz te krize. Potrebno je da se donese ustavna povelja, potrebno je da se izabere predsednik, o tome danas ovde govorimo, potrebno je da se donese novi ustav Srbije, potrebno je da se raspišu izbori i da Srbija dobije novu Skupštinu i novu Vladu. Dakle, idemo jednim redom. Jedan korak je učinjen. Sledeći korak treba da bude izbor predsednika Republike. Predlog zakona o izmeni Zakona o izboru predsednika treba da omogući izbor predsednika; svakako to nije zakon koji na celovit i dobar način reguliše pitanje izbora predsednika, već samo zakon za jednokratnu upotrebu, zakon koji treba da bude donet tako da omogući siguran izbor predsednika, jer je to u interesu države Srbije. Da li je ovo takav predlog zakona? Mislim da nije. To možete videti iz amandmana koje je podnela DSS.Čini mi se da na isti način kako su raspisani ovi izbori po starom zakonu, kako je vođena kampanja tokom predsedničke kampanje, da se tako i ovim predlogom izmena zakona zapravo pokazuje stvarni cilj, stvarna želja jedne grupacije, koju sam vrlo često nazivao grupacijom koju odlikuje destruktivan odnos prema institucijama, da izbori ponovo ne uspeju. Kao što je interes bio u prethodnom krugu održavanja predsedničkih izbora da Srbija ne dobije predsednika, takvu istu nameru prepoznajem u ovom predlogu zakona, posebno u onoj odredbi koja dopušta, koja ovlašćuje predsednika Narodne skupštine da ima pravo odlučivanja o raspisivanju ponovljenih izbora. Pođimo od pretpostavke da imamo odgovornog predsednika Skupštine: da li je i u takvim okolnostima moguće dopustiti predsedniku Skupštine da odlučuje o tome, a da nema obavezu i rok u kome će biti održani ponovljeni izbori. Mislim da ova odredba Zakona ukazuje zapravo na stvarne namere predlagača. Koliko je važno imati predsednika države, predsednika Republike, posebno onima koji stalnozagledaju u Evropu, a uvek zažmure kada treba evropska pravila da primene ovde, kazuje i to da evropska praksa najčešće poznaje različite mandate narodnih poslanika u parlamentima i predsednika Republike, upravo da se ne bi poklopilo vreme održavanja izbora i da država ne bi ostala istovremeno i bez predsednika Republike kao institucije, i bez Narodne skupštine kao institucije. Dakle, time rešavaju taj problem. Ovde, čini mi se, da ta želja ne postoji. Amandmani DSS-a se odnose na jedan ovde već pomenuti procenat, 25% plus jedan od ukupnog biračkog telakoje je potrebno dobiti u prvom krugu u kome se zadržava obaveznost izlaska natpolovičnog broja ukupno upisanih birača i to je u stvari ono što proističe iz logike zadržavanjacenzusa. Ukoliko se dobije polovina, 25% ukupnog biračkog tela je ono što bi bilo ostvareno i pod drugim okolnostima, već ovde drugim članovima predloženog Zakona prihvaćeno i to je nešto što proističe iz same logike stvari, te zaista očekujem da svi narodni poslanici koji misle da je zaista potrebno da Srbija dobije predsednika, bez obzira ko to bio, o tome će odlučivati građani Srbije, glasaju za ove amandmane DSS-a. Najzad, želeo bih da izrazim zaista moje čuđenje što nije u dnevni red ove skupštine vašom voljom, gospodo poslanici, uvršten predlog DSS-a o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, koji predviđa da svi oni koji danas nemaju mogućnost da glasaju, svi oni koji ne mogu da glasaju van mesta stalnog prebivališta, to uključuje i naše državljane koji žive u inostranstvu i one koje su sprečeni da odu na biračko mesto, dakle, što taj predlog nije prihvaćen i što o njemu nije mogla da se vodi rasprava i da se po takvom jednom izmenjenom zakonu organizuju i prvi naredni izbori. Samo još nekoliko reči o velikom nerazumevanju koje je ovde, svesno ili nesvesno, namerno ili slučajno, iz ovih ili onih razloga, veći broj narodnih poslanika iskazao u odnosu na zajedničko saopštenje DOS-a i DSS-a. Interesantno je da to nerazumevanje i nesporazumi dolaze od svih stranaka, i DOS-a, i SRS, i SPS-a i najzad SSJ-a, i prosto je neverovatno da jedan vrlo jednostavan papir, koji sadrži samo tri vrlo kratka odeljka, unese toliko zabune. Naravno, znam da vi vrlo dobro znate o čemu se zapravo radi i da je dobro shvaćen, ali pre svega onima koji ga nisu, kažu, razumeli i kojima se priviđa i Montgomeri i nove koalicije i tako dalje odgovoriću tako što ću replicirati premijeru srpske Vlade. On je rekao, takođe pokazujući nerazumevanje onoga što je potpisao, da je danas izvesno - nije tu a treba da je tu, jer Skupština kada zaseda predsednik Vlade treba da bude tu, pa ću eto, njemu iza leđa replicirati, ali izjavu je dao a da ja nisam bio prisutan - no, rekao je da je danas izvesno da izbora neće biti narednih godinu dana. Evo, repliciram i da bismo se svi bolje razumeli, citiraću i samog gospodina Đinđića, između ostalih razloga koje je on opovrgavao, a tema su dakle izbori posle Ustava, dakle, rekao je da Vlada opstaje dok ima većinu u parlamentu. Da li ta vlada ima većinu u parlamentu lako je proveriti; ono o čemu se ovde radi jeste ponavljanje našeg stava da prevremeni izbori treba da uslede po donošenju novog ustava Srbije i to je sadržina i našeg dogovora, ako ga niste razumeli. Ali, ako bude opstrukcije donošenja novog ustava, onda će biti svakako drugačiji redosled.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Razumem da pojedinci mogu da budu nezadovoljni onim što im politička organizacija radi, ali to onda svoje nezadovoljstvo ne treba da prebacuju na druge političke stranke koje u tome nisu učestvovale. Dakle, juče kada je došlo do te svadbe između DOS-a i DSS-a i kada je kumovao Vilijem Montgomeri, mi tamo nismo bili i što mi sada vama smetamo, posebno pojedincima od vas koji shvataju da građani Srbije posle ovakvog sporazuma sa Montgomerijem mogu da glasaju isključivo za Vojislava Šešelja, da Srbija postigne ciljeve koji su joj neophodni. Vi nas ovde zamajavate dve godine svojim sukobima i svojim pomirenjima, a mislim da je previše. Nemam ni gorčine prema vama, ne osećam prema vama nikakvu mržnju, samo se spremam za nove izbore, a da ste malo putovali Srbijom shvatili biste koliko Srbija žudi za novim izborima, a ne za novim labavim brakovima, neprirodnim brakovima. Zato molim sve vas ovde koji niste zadovoljni time što učestvujete u vlasti da svoje nezadovoljstvo izrazite tamo gde se odlučuje o tome hoćete li u vlasti biti ili ne, da u to ne mešate SRS. Evo, dve godine nam je trebalo da građane Srbije uverimo da su napravili jednu grešku koja je Srbiju dosta koštala, evo dve godine nam je trebalo da budemo sigurni da ćemo pobeđivati na svakim sledećim izborima. Pustite nas da na miru radimo svoj posao koji se zove rušenje Vlade Republike Srbije i istovremeno rušenje i predsednika Savezne Republike Jugoslavije i nemojte da nas više ubeđujete da se pojedinci ne slažu sa tim što ste isti. Vi ste isti.
Reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović, preostalo vreme poslaničke grupe SPS-a je 22 minuta, ima još četiri prijavljena za reč, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Srđan Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike Srbije, predlagač u ovom slučaju je grupa od 77 poslanika na osnovu dogovora čelnika DOS-a i uputila je inicijativu za izmenu izbornog Zakona kojim se predviđa ukidanje cenzusa za izlazak preko 50% birača u drugom krugu predsedničkih izbora, kao i menjanje odredbe kojom se smanjuje rok na 30 dana za zakazivanje novih izbora. Realno gledano, ovo bi imalo smisla da se ne radi u toku izbornog procesa što je suprotno Ustavu. Začuđujuće je da se ova inicijativa tek sada pojavila od onih kojima su puna usta zakonskih reformi, a setili se izmene Zakona tek kada protekli predsednički izbori nisu uspeli. Posebno je pitanje za analizu zašto građani nisu u dovoljnom broju izašli na predsedničke izbore, iako su zagovornici reformi mnogo obećavali. Građani su za ove dve godine reformističkog kursa DOS-a osetili mnogo nedorečenosti, gorčine zbog otpuštanja sa posla, zatvaranja nacionalnih i državnih banaka i drugih preduzeća, rasprodaje uspešnih privrednih firmi, povećanja stope kriminala, nedefinisan je državni status i veliki je broj raskola u samoj koaliciji. Sve je to uticalo na opredeljenje građana. Vladajuća koalicija je napravila ozbiljan propust jer nije uspela da uradi valjan i jedinstven birački spisak, zbog čega je veliki broj građana ostao van biračkog spiska, čime im je uskraćeno osnovno ustavno pravo da biraju, odnosno glasaju. Posebno je tragično što preko 30% pripadnika srpske nacionalnosti koji žive na Kosovu i Metohiji, i uz teške muke opstaju na svojim vekovnim ognjištima, a od svoje države Srbije im nije omogućeno da biraju predsednika svoje republike. S druge strane, mnogo je dato pripadnicima šiptarske nacionalne zajednice na jugu Srbije, uz očekivanje da će se privoleti da se uključe u funkcionisanje političkog sistema Republike Srbije. Ispostavilo se da oni imaju jasan politički cilj, a to je bojkotovanje svih procesa koji ih vezuju za Srbiju i težnja ka konstituisanju lokalne samouprave, a kasnije pripajanje budućojKosovo republici, što je inače sadržano u programskim opredeljenjima dve ključne partije Albanaca u Bujanovcu i Medveđi. I ovim potezom su oni potvrdili svoju separatističku nameru koja se samo preslikava sa prostora Kosova i Metohije. Prema tome, smatram da ove izmene zakona nisu dobre, jer po ovom predlogu predsednika Srbije može izabrati vrlo mali broj građana u drugom krugu predsedničkih izbora. Uostalom, vi koji ste sada na vlasti setite se šta su govorili vaši poslanici o inicijativi za ukidanje cenzusa od 50% za predsedničke izbore kada ste vi bili opozicija. Hvala.
Pošto je narodni poslanik Srđan Petrović odustao od diskusije, reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Jovan Todorović.
Neću da ponavljam ono što su rekli moje kolege poslanici DSS pre mene i neću da ponavljam ono što su čisto pravne ocene koje se tiču ovog zakona. Želim da postavim pred građane Srbije, pre svega, jedno za mene osnovno pitanje - zbog čega mi danas raspravljamo o ovim izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike i šta se iza toga krije. Da li je logično da predsednik Narodne skupštine raspiše izbore za predsednika Srbije po starom izbornom zakonu, po zakonu koji je donela jednopartijska komunistička skupština pre višestranačkih izbora u Srbiji 1990. godine, da se održe takvi izbori, da takvi izbori, uslovno rečeno, propadnu. Jer, pored toga što su bili održani po jednom više nego zastarelom zakonu iz jednog više nego prošlog vremena za naš narod, oni su još održani po biračkim spiskovima koji su bili prenaduvani, u čiji uvid nismo imali pravo, ni mi kao predlagači kandidata za predsednika Srbije, a ni građani ove zemlje. Po zakonu koji ne dozvoljava našim ljudima koji žive u dijaspori, a u koje smo se svi zajedno u predizbornoj kampanji 2000. godine, tada kao Demokratska opozicija Srbije, kleli i obećavali čim dođemo na vlast da ćemo našoj dijaspori omogućiti pravo glasa, baš kao i hendikepiranim licima, zatvorenicima; regulisati na pravi način kako će da glasa vojska itd, da ne ponavljam. Očigledno je da oni koji su raspisali izbore kad im vreme nije bilo, na šta je DSS još tada u leto ove godine ukazivala, nisu imali dobre namere. Imali su nameru da ti izbori ne uspeju. Imali su nameru da propadnu velika finansijska sredstva od kojih je, kako smo čuli, moglo da se uradi mnogo štošta, da sada ne ponavljam. Očigledno je da i sada možemo sumnjati u njihovu nameru. Jer, da nije tako, prihvatili bi evropsko zakonodavstvo, prihvatili bi iskustva iz uporednog prava drugih država, prihvatili bi nepostojanje izbornog cenzusa u prvom izbornom krugu. Nažalost, ovakvu situaciju imamo, pa i sve razloge da sumnjamo u dobru nameru predlagača još jednom.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Uvažena gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, da je ovakav predlog zakona koalicija DOS uputila na razmatranje ovoj skupštini pre godinu i po dana, verovatno bih bio spreman da, kao poslanik SPS, razmišljam kako je to u redu. Ali danas kada o tome razgovaramo posle prvih propalih predsedničkih izbora, čini mi se da dolazimo do toga da nam trebaju izbori po tzv. hitnom postupku, kao što i sve drugo što je važno u ovom parlamentu na taj način razmatramo! Sa stanovišta DOS-a, reklo bi se da ovim predlogom zakona pogađa u potpunosti u cilj, ali što bi rekao Lane Gutović - sve ostalo je promašeno, kao što je promašen i način vladanja DOS-a u protekle dve godine! Šta mi zapravo hoćemo da učinimo ovim zakonom? Hoćemo da izaberemo predsednika koji, u suštini, kao predstavnik vlasti i kao najizričitiji predstavnik naroda neće imati odgovarajući kredibilitet. Kada jedni izbori propadnu, onda se opravdano postavlja pitanje - zašto su ti izbori propali? Zašto se, recimo, nije desilo da u prvom krugu nemamo izlazak od preko 50%, a imali smo u drugom krugu, kada su kandidati bili gospodin Koštunica i gospodin Labus, i jedan i drugi koliko god da su se upinjali da se razlikuju po tome da li pripadaju ili ne pripadaju DOS-u - pripadali su DOS-u. Prvi i osnovni razlog neuspelog drugog kruga za mene je odnos građana prema DOS-u, prema vlasti; i ako nije to, onda je odnos prema ljudima, personalno. Dakle, nisu im se dopali ni Koštunica ni Labus! Kada se tako nešto desi, onda je najprirodnije da na ponovljenim izborima ili predlagači zamene kandidate ili što je još prirodnije, kada nemaju poverenje naroda, raspišu parlamentarne izbore pre vremena. Mi, nažalost, na ovu temu nemamo mišljenje Vlade, a mene to zapravo podseća na predizbornu kapmanju u prvom krugu kada, takođe, nismo imali mišljenje Vlade, pogotovo u drugom krugu, jer, da se Vlada nešto žešće angažovala u drugom krugu, onda bi procenat verovatno bio preko 45% i ne bi trebalo ovo da menjamo. I, da li svaki put, dame i gospodo, kada nam se desi da propadnu izbori i kada ne izađe preko polovine birača na izbore treba da menjamo izborne zakone u smislu da smanjimo cenzus potrebnog izlaska građana; pa, kada sledeći put izađe 40% mi ćemo reći - mnogo je 40% hajdemo na 30% i tako do besvesti?! Da li je zaista logično da prema prethodnim zakonima koje smo doneli teže izaberemo predsednika jedne opštine nego predsednika Republike?! Da li je zaista logično da predlagači zakona nemaju sluha za one koji kažu - pa u drugom krugu, hajde sad i da ne bude 50%, ali mora postojati neki cenzus?! Neka bude ispod 50%, ali ne može se sa 5 ili 10% glasova izabrati predsednik jedne republike, pa makar to bila i Srbija. Drugo što je problematično u ovom predlogu zakona je to što DOS nije uspeo da se dogovori u proteklom vremenu. Mi očigledno kasnimo sa tom izbornom procedurom, pa onda, pošto smo u vremenskoj stisci, nemajući drugog izbora, skraćujemo vreme predizborne kampanje sa 45 na 30 dana. Da se nekim slučajem DOS i DSS juče nisu dogovorili, možda bi to bilo i samo 15 dana, i čemu bi to zapravo onda vodilo?! Mislim da to bitno menja uslove na izborima, iako ja to razumem samo kao drugo poluvreme jedne utakmice, koja je započeta 29. septembra. Obrazloženje koje daju predstavnici DOS-a, grupa od 77 poslanika, da je razlog za donošenje ovog zakona to što 13. oktobra nije izašla većina građana na izbore, jednostavno nije suvislo, i ako ništa drugo, ne treba da stoji u dokumentu koji smo dobili kao Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike! Treće, vi ovim predlogom dozvoljavate mogućnost da se birački spiskovi menjaju između prvog i drugog kruga, time što ćemo onim ljudima koji su dobili biračko pravo omogućiti da budu upisani u biračke spiskove! Naizgled, to je u redu, ali u životu će ti ljudi upravo biti ciljna grupa onih koji će, eventualno, pokušati da manipulišu u tom drugom izbornom krugu! To je potpuno jasno. U vezi sa tim postavlja se i pitanje - da li je korektno broj potencijalnih birača, koji treba da izađu na izbore menjati, između prvog i drugog kruga? U normalnim zemljama to se, koliko znam, ne radi. Iz svih tih razloga, smatram da ovaj zakon nije dobar i da ga ne treba prihvatiti. Kad već nismo promenili Ustav, kad nismo promenili nadležnosti predsednika, način eventualne smene tog predsednika, koga ćemo relativno lako izabrati, onda nema svrhe menjati izborne uslove samo zato što građani nisu izašli u drugom krugu u dovoljnom broju na predsedničke izbore! Znači, treba raspisati izbore, ići ponovo, kao što se to već jedanput i desilo 1997. godine, pa smo imali ta ponovljena glasanja, i ništa nije bilo sporno. Prvi put nije uspelo, ali zato drugi put jeste. Zašto ne bismo i sada tako uradili, da bi taj čovek, koji bude izabran za predsednika Republike Srbije, imao taj legitimitet, koji je, po meni, neophodan, da bi mogao u ovom teškom i složenom vremenu da vrši veoma odgovornu dužnost predsednika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Radulović.
Pretpostavljam da su građani Srbije zadovoljni što je posle duže pauze konačno sazvana Narodna skupština i što je na dnevni red Prve sednice stavila rešavanje jednog zaista akutnog političkog problema. Taj akutan politički problem jeste funkcionisanje institucije predsednika Republike Srbije. Ovaj problem se nije pojavio tek nakon neuspeha drugog izbornog kruga na izborima koji su tek protekli. Taj problem je akutan u poslednje dve godine. Naime, mi imamo predsednika Republike koji je sa objektivnih razloga sprečen da koristi svoja ovlašćenja. Promenila se politička volja birača, promenio se odnos političkih snaga u Skupštini. Čovek koji je izabran za predsednika Republike je, izgleda, izgubio i poverenje stranke koja ga je kandidovala na izborima. Promenio se i međunarodni položaj države, tako da taj čovek ne može više da obavlja jednu vrlo važnu funkciju, kao što su odnosi sa inostranstvom. Jednom rečju, institucija predsednika Republike Srbije ne funkcioniše gotovo dve godine. U takvoj situaciji, njegova ovlašćenja, ili bar važniji deo ovlašćenja, stvarno je preuzeo predsednik Vlade. Za razvoj demokratije, koja počiva na načelu podele vlasti, nikada nije dobra situacija u kojoj se dve tako jake poluge izvršne vlasti kakve su predsednik Vlade i predsednik Republike nađu u jednim rukama. To je još jedan vrlo ozbiljan problem i još jedan razlog da se ovakva kriza pokuša prevazići. Ovaj zakon predložila je poslanička grupa DOS sa ciljem, kako je rečeno u obrazloženju, da prevaziđe trenutnu političku situaciju, tačnije rečeno, krizu funkcionisanja jedne vrlo važne političke institucije kakva je predsednik Republike. Međutim, sam naziv ovog zakona sugerisao bi biračima da on treba da nas izvuče ne samo iz trenutnog političkog tesnaca nego da nas izvuče iz istorijske močvare. Zakon o izboru predsednika Republike spada u korpus izbornih zakona. Izborno zakonodavstvo u poslednjih 50-60 godina kod nas je u najvećoj mogućoj krizi. 50 godina nije bilo izbora, pa prema tome nije bilo potrebe ni za izbornim zakonima. Umesto izbora, imali smo glasanje, a pravila po kojima se glasa su nešto drugo od procesa biranja. Bila je dozvoljena samo jedna partija, pa je ona i kandidovala i birala. Prema tome, nikakve potrebe nije bilo da se izbornim zakonom uređuje ova sfera političkog života. Potom smo imali 10 godina u kojima je formalno postojao višestranački sistem, ali u kojima je stranka koja je u tom trenutku imala veliku moć i veoma veliku podršku građana, pokušala da izborne zakone potpuno prilagodi trenutnoj situaciji. Nije dobro kada se izborni zakoni prilagođavaju trenutnoj poziciji bilo koje političke snage. Izborni zakoni moraju da budu klasični zakoni. Oni ne smeju da sadrže u sebi ništa originalno. Moraju da budu jasni i jednostavni, kao što su jednostavna i jasna pravila po kojima se odvijaju sportska takmičenja. Moguće je različito interpretirati ta pravila, ali sama pravila moraju da budu univerzalna, klasična i svima jasna. Zahvaljujući tome što je pokušano da se višestranački sistem opstruiše izbornimzakonima - koje su donosili socijalisti, na osnovu Ustava koji je donela jednostranačka skupština - dobili smo ovu disproporciju o kojoj je danas bilo veoma mnogo reči. Ta disproporcijasastoji se u ovome. Na jednoj strani, za izbor predsednika bila je potrebna natpolovična većina od polovine upisanih birača, a za razrešenje predsednika države bila je potrebna dvotrećinska većina u Skupštini, a potom referendum na kome bi se više od polovine upisanih birača izjasnilo protiv dotičnog predsednika. Imali smo u istom tom Ustavu član po kome se državna granica može menjati tako što će polovina birača, ako ih izađe više od 50%, glasati za predlog. Dakle, lakše je promeniti državnu granicu nego promeniti predsednika Republike. To je apsolutan apsurd, i to je bio jedan od razloga zbog čega je ovaj Ustav trebalo zaista odmah menjati. Ovu disproporciju predloženim izmenama zakona nećemo ukloniti. Pošto je smena predsednika utvrđena Ustavom, Ustav mu garantuje da je praktično nesmenjiv. Ovu disproporciju koja je i do sada bila upadljiva, činimo još većom. Ali sadašnjasituacija treba da se prevaziđe, treba, dakle da se reši jedan akutan politički problem i zato se predlažu izmene sadašnjeg Zakona koji će važiti samo za ovu situaciju, i neće moći da važi više nikada. Naime, biće nužno doneti nove izborne zakone - sve izborne i prateće zakone, kakav je Zakon o političkim strankama - da bismo napisali prvo slovo u azbuci demokratije. Prvo slovo u azbuci demokratije su dobri izborni zakoni. Kada danas razgovaramo o ovom zakonu, pošteno je da konstatujemo da mi to prvo slovo za dve godine nismo napisali. Ne želim da prebacujem krivicu ni na koga zbog toga. Želim javnosti da kažem da svaki narodni poslanik ima pravo da predlaže zakone i da se lično osećam odgovornim što nisam pokušao da predložim zakone kojima se uvode osnovna demokratska pravila. Pedeset godina su građani ove države, oni koji su bili u poziciji unutrašnje emigracije, tražili samo jedno - slobodne izbore. Deset godina mi smo dezavuisali izbore koje je raspisivao prethodni režim, jer smo s pravom tvrditi da oni nisu korektni i slobodni. Obećali smo biračima da ćemo odmah uvesti pravila po kojima će građani moći da izaberu onu vlast koja je po njihovoj volji. Nismo to uradili. I dalje se bira po istim izbornim zakonima. Sad neznatno menjamo jedan izborni zakon koji je utemeljen na socijalističkom Ustavu. Socijalistički Ustav nije nikakva osnova za moderne izborne zakone. Na njemu se ne mogu donositi moderni izborni zakoni. Dakle, mora se menjati Ustav da bismo doneli nove i normalne izborne zakone. Predlagač ovih izmena se nalazi u strašnom tesnacu. Na jednoj strani imamo socijalistički Ustav i na njemu zasnovane zakone, a ti zakoni su uglavnom išli na to ne da preciziraju, nego da ograniče i ponekad suspenduju ustavna prava. Ima dosta takvih slučajeva. Na drugoj strani se nalazi demokratski potencijal građana Srbije, koji traže iskrene demokratske promene, koji traže iskrene reforme; konačno, na drugoj strani se nalazi i demokratska Evropa koja nam pokazuje da standardi u našoj političkoj kulturi i naš politički sistem u celini nisu usaglašeni ni sa evropskim zakonodavstvom ni sa našom tradicijom koja je prethodila socijalizmu. Ukratko, biće neophodno da se socijalistički Ustav zameni modernim demokratskim ustavom, a onda da se donesu novi izborni zakoni koji će omogućiti iskrene i slobodne izbore. Čini mi se da i ovim predlogom o kojim raspravljamo danas nije učinjeno sve što je bilo moguće da se popravi važeći zakon i da se prevaziđe postojeća kriza. Bilo je mogućno prihvatiti amandman Demokratske stranke Srbije koja traži da se uslovi kandidovanja za predsednika malo pooštre. Uslovi za kandidovanje su nekada bili da 100 ljudi skupi potpise i time kandiduju predsednika. Da li namerno ili nenamerno, to je bio način da se institucija predsednika Srbije ismejava i omalovažava. Uslove kandidovanja treba i dalje pooštravati. Isto tako mislim da ništa ne bi smetalo da se usvoji amandman kojim se predviđa da ni u prvom, a ne samo u drugom krugu nema cenzusa; odnosno, da ukoliko nema natpolovičnog odziva birača u prvom krugu pobednik je onaj ko je dobio 25% glasova plus jedan. Suštinski se ništa ne menja zato što i postojeći zakon i predložena izmena zakona predviđaju istu mogućnost. Naime, teorijski je moguće da u prvom krugu izađe 50% plus jedan i da neko dobije 25% plus jedan glas i tako bude izabran. Dakle, ne menja se suština, a praktično se ipak omogućava da ovaj zakon, tačnijerečeno da ova dosetka od zakona koja treba trenutno da razreši jednu političku krizu, postigne svoju punu svrhu, da obavi posao za naredne predsedničke izbore - i da ode u istoriju zajedno sa svim socijalističkim zakonima i socijalističkim ustavima.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a posle njega Joca Arsić, kao poslednji prijavljeni govornik; poslanička grupa Socijalističke partije Srbije ima 12 minuta.
Dame i gospodo, počeću svoju diskusiju jednim pitanjem: da li u ovoj sali ili u Srbiji danas postoji čovek koji može da mi kaže koliko Narodna skupština Republike Srbije ima poslanika?! Ustav Republike Srbije propisuje da ih ima 250. Na platnom spisku ove skupštine nalazi se 308 poslanika. Da li je tačno? Ne znate, proverite. Na taj način direktno je prekršen član 74. Ustava Republike Srbije, koga se sećate po svojoj lošoj navici, da vam Ustav i pozivanje na pravo koristi samo onda kada je u vašem interesu, a da se njega ne hvatate nikada kada treba i, nažalost, pravna rašomonijada pod okriljem DOS-a ovim najnovijim razvojem događaja dodatno se zakomplikovala. Pokušaću slikovito da vam predstavim u kakvim ste se problemima našli nakon odluke da ispoštujete odluku Saveznog ustavnog suda od 26. juna, koliko sam upoznat sa tim, kojom su uvažene žalbe Budišin Dušana i grupe poslanika Demokratske stranke Srbije i kojom je određeno vraćanje oduzetih poslaničkih mandata podnosiocima ustavne žalbe. Naime, samim tim aktom, shodno članu 39. Zakona o Saveznom ustavnom sudu, kada se utvrdi da je pojedinačnim aktom povređena sloboda ili pravo čoveka i građanina, sud će poništiti taj pojedinačni akt i odrediti da se uklone posledice koje su iz tog akta proizišle. Shodno odredbama Zakona o Saveznom ustavnom sudu logično je da se, kada se utvrdi da je radnjom državnog organa ili pravnog lica povređena sloboda i pravo čoveka, određuje da se uklone posledice koje su iz takve radnje proizišle. Iz citirane odredbe odluke Saveznog ustavnog suda i određivanja vraćanja oduzetih poslaničkih mandata proizilazi, dobro me slušajte, mislim da će vam trebati, jer ćete u narednom periodu imati problema sa tim i ostaće zabeleženo u pravnim analima ove države, da je određeno vraćanje oduzetih poslaničkih mandata, što povlači za sobom posledicu da su sve odluke koje je Narodna skupština Republike Srbije donela u međuvremenu nezakonite. Podsetiću vas samo na neke od odluka: odluka o izboru potpredsednika Vlade Republike Srbije i ministra u Vladi Republike Srbije od 19. 6. 2002, u Službenom glasniku objavljena; naročito bitna odluka o izboru predsednika i sudija Ustavnog suda Republike Srbije, što je vrlo komplikovan problem; Odluka o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije itd. Praktično, trebalo bi proveriti sve listinge, sve evidencije prisustva narodnih poslanika i proveriti da li je prilikom usvajanja predloga zakona, amandmana, bilo kvoruma u ovoj skupštini, jer se apsolutno ima smatrati da poslanici koji su prisustvovali sednicama Narodne skupštine Republike Srbije, a na to nisu imali pravo shodno odluci Saveznog ustavnog suda, ne mogu učestvovati u pravljenju kvoruma, niti u pravljenju većine za donošenje zakona i amandmana na te zakone. Dakle, ako su sednicama Narodne skupštine Republike Srbije prisustvovala lica koja su izgubila status narodnih poslanika ovom odlukom Saveznog ustavnog suda, koja deluje, podsetiću vas, unazad, dakle edž tunc, moramo se zapitati da li su ta lica ikada bila poslanici i da li su oni mogli da učestvuju u radu ove Narodne skupštine. No, imaćete dosta prilike i vremena da se bavite tim pitanjima, ali nadam se da će uskoro ta pitanja biti na valjan način procesuirana. Do ovoga što danas raspravljamo i do ovoga o čemu danas pričamo vi ste došli, dakle u bezizlaznu situaciju, tako što niste mogli da izaberete, tačnije niste mogli da dobijete većinu od naroda za izbor predsednika Republike Srbije. Podsetiću vas da narod, taj koji ima neprikosnoveno pravo Ustavom zagarantovano da glasa, jeste dao svojom apstinencijom nepoverenje obojici kandidata koji su se u drugom krugu javili na predsedničim izborima i na taj način i svojom voljom, dakle, narodnom voljom, rekao da ne podržava ni politiku Vlade ni politiku DOS-a, ni politiku DSS-a. Ovaj narod ima pravo, i tom svojom apstinencijom je to svoje pravo iskoristio, da se izjasni po svom mišljenju i o radu Vlade i o radu vlasti DOS-a i DSS-a. On je to i rekao. Sada, ako se vratimo malo unazad, setite se šta ste pričali svojevremeno kada je donošen Zakon o izboru predsednika Republike Srbije, tačnije kako su pričali predstavnici tadašnjih demokratksih struktura u republičkoj skupštini! Kakvi su vaši stavovi tada bili, a kakvi su vaši stavovi danas? Naime, tada ste pričali da je ukidanje cenzusa od 50%, bilo u prvom ili u drugom izbornom krugu, nedemokratski čin. Danas svi predlažete upravo to, dakle tajnedemokratski čin. Da li su vaša shvatanja o demokratiji u međuvremenu toliko evoluirala da ste spoznali nakon sedam - osam godina da to nije dobro ili ste se samo našli u bezizlaznoj situaciji da nemate podršku građana i želite da pošto-poto menjajući i odredbe zakona, a moraćete da promenite i neke odredbe Ustava, priđete realizaciji cilja, a to je održavanje vaše vlasti. Naime, zaista su u nesrazmeri uslovi koji se propisuju novim predlogom za izmenu i dopunu Zakona o izboru predsednika Republike sa ustavnim odredbama koje određuju nadležnosti i način za opoziv predsednika Republike. Tačno je da je cenzus od 50% i u prvom i u drugom izbornom krugu vrlo težak uslov. Međutim, taj uslov je važio od donošenja Zakona o izboru predsednika Republike do danas, tačnije važi i sada. Nadam se da ćete imati malo više smisla za političku realnost da priđete rešavanju ovog problema kompleksnije. Mnogo reči je bilo o tome da radi štednje treba spustiti nivo u drugom izbornom krugu kako bi došlo do izbora predsednika Republike. Kada ste toliko štedljivi, pošto sam Piroćanac, zašto se ne zabrinete oko tih 308 poslaničkih plata koliko plaćate u ovoj republičkoj skupštini?! Kada ste toliko štedljivi, dajte da vidimo koliko smo vremena uzalud potrošili i na neke kvazireformske zakonske projekte koje ste menjali u rokovima od pet - šest meseci. Podsetiću vas na set zakona o pravosuđu: da li je tako bilo? Da li ste usvojili amandmane koje smo mi kao opozicija predlagali, a posle osam meseci ste ih prikazali i potpisivali kao amandmane Vlade; podsetiću vas, moj amandman od 18. oktobra 2001. godine, nakon osam meseci se pojavio kao amandman Vlade. Zbog svega toga, a u cilju podizanja demokratskog nivoa političkog delovanja u Srbiji, treba razmisliti da li je nedemokratski to što, recimo, u nekim zemljama kao što su Grčka ili Turska postoji obaveza glasanja. Mogli ste da uvedete svojom većinom, kojom ste na ovaj posredni način obezbedili, obavezu izlaska na izbore, pa da na taj način obezbedite da ljudi izađu na izbore, da ne apstiniraju. Podsetiću vas isto da ste svojevremeno, 1997. godine, koliko se sećam, upravo vi bili zagovornici apstinencije na predsedničkim izborima. U svemu tome moram da pomenem da će ukoliko bude usvojen ovaj predlog zakona, koji reguliše da se u drugom krugu ne traži cenzus izlaska od preko 50% birača, biti apsolutno u neskladu odredbe koje propisuju opoziv predsednika Republike sa načinom njegovog izbora. A da biste to ispravili, morate pribeći promeni Ustava. Normalno bi bilo da se, ukoliko već želite da promenite način izbora predsednika Republike, onda promenite i njegove odgovornosti i način za njegov opoziv. To je, pravno gledano, jedan ispravan put. Međutim, ne znam koliko ste spremni da se za taj ispravan put i opredelite. Na kraju, zaista nije dobro kada je politika iznad prava, a vi ste današnjim zasedanjem skupštinskog saziva potvrdili da vam je usko politički interes iznad svakog prava; današnjom odlukom i priznavanjem odluke Saveznog ustavnog suda priznali ste da vam Ustav i poštovanje Ustava odgovara samo onda kada je u vašem interesu. To nije ništa drugo nego apsolutno negiranje pravne države, ma čiji da je taj ustav i ma ko da ga je doneo, a to je Ustav Republike Srbije. Nije socijalistički, nije demokratski, to je Ustav Republike Srbije i on se kao takav mora poštovati. U svemu tome, kršili ste taj Ustav kada god ste mogli, a naročito bih želeo da istaknem da ste Ustav Republike Srbije prekšili onda kada ste građane Republike Srbije i SRJ počeli da izručujete, mimo Ustavom regulisane zabrane ekstradicije domaćih državljana. Dakle, ne samoda ste bili spremni na to i da ste tada pogazili Ustav, već ste dodatno obeščastili ovaj narod ekstradirajući bivšeg predsednika Republike Srbije i SRJ u Hag. Na kraju, nije dobro, još jednom ponavljam, da politika bude iznad prava, jer to nije pravna država, to nam ne služi na čast. Niti će nam doprineti da strani investitori, koji se tobož veoma interesuju da ulažu svoje pare u našu zemlju, zaista dođu kod nas, jer u zemlji u kojoj se pravo gazi kada god se nekom prohte ili ćefne, nema pravne sigurnosti i nema i privlačnog ambijenta za strani kapital, niti za stvaranje pravne države. Hvala lepo.
Pošto je narodni poslanik Dragan Todorović iskoristio vreme poslaničke grupe SPS, na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li reč žele predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne žele.) Ako ne, zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Jovan Todorović i Rajko Baralić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege narodni poslanici, predloženim rešenjem ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, predviđeno je u članu 1. (novom članu 4a koji se dodaje posle člana 4.) da od dana raspisivanja izbora do dana održavanja izbora za predsednika Republike ne može proteći manje od 30 ni više od 90 dana. Naš amandman, grupe poslanika SPS-a, ide za tim da se u članu 1. Predloga zakona u novom članu 4a, broj "30" zameni brojem "45", odnosno ovo vreme koje je skraćeno od ranije utvrđenog vremena od 45 dana najmanje, ostane tako. Znači, kao što je predviđeno u starom Predlogu zakona, a iz razloga što je neprihvatljivo skraćivanje ovog roka od 45 na 30 dana, jer nijedna radnja koja je predviđena ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika, takođe ni Zakonom o izboru poslanika, čije se odredbe, shodno, odnose na ovaj predloženi zakon, nisu skraćene, nisu smanjene, te ćemo doći u jedan vremenski tesnac između ovih predviđenih rokova i ovog roka od najmanje 30 dana predviđenog za izbore. Znači, naš zahtev je da taj najmanji rok bude 45 dana, ne 30 dana, a najviše 90, kako je to predviđeno ovim izmenama i dopunama Zakona. Meni je žao što niko nije prihvatio ovaj amandman. Tako ćemo doći u jedan vremenski tesnac i bićemo uklješteni između predviđenih rokova potrebnih za legitimno sprovođenje izbora i ovog datog roka u Predlogu za izmenu i dopunu Zakona. Mislim da će time biti oštećeni učesnici u izborima za predsednika Republike, jer neće moći da u ovako kratkim rokovima zadovolje sve ono što je potrebno i predviđeno Zakonom, a i neće moći da obave kampanju na jedan korektan i legitiman način, pogotovo što se predviđaju i određena druga ograničenja. Stoga, smatramo da ovaj rok treba da ostane 45 dana i predlažemo Skupštini da takvo rešenje prihvati.
Da li se još neko prijavljuje za učešće u raspravi o ovom amandmanu? Narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovane kolege narodni poslanici, amandman kolega poslanika predstavlja jedan skroman pokušaj ili očajnički, kako hoćete, da se, bar malo, stvore pravne pretpostavke za ravnopravan tretman kandidata za drugi krug predsedničkih izbora. Naime, ovaj rok, sam po sebi, ne bi bio uopšte sporan da su ove izmene usledile početkom godine kada se mogao tačno odrediti ne samo ovaj uslov, nego i drugi uslovi vezani za izbore. Međutim, sada, kada se večeras ili sutra očekuje raspisivanje novih izbora, a njihovo održavanje za 30 i nešto dana, logično je da neće moći svi kandidati da budu ne samo ravnopravno predstavljeni, nego će imati i drugih problema. Ako uzmemo da je stvar svakog kandidata i njihove mogućnosti da li će moći ili neće moći da prikupi potpise, to je jedna strana priče. Ono što je važno, to je činjenica da svi kandidati neće biti jednako predstavljeni u ovim izborima. Činjenica je da oni kandidati koji će biti kandidati vlasti, u ovom slučaju DOS-a, za njih se praktično kampanja vodi tokom cele godine, ne samo na državnim medijima, nego i na ovim drugim. Kandidati opozicije nemaju tu mogućnost. Pozivanje na formalne razloge i obrazloženje da će pravilima predstavljanja predsedničkih kandidata svi kandidati biti dovedeni u ravnopravnu poziciju, objektivno ne odgovara stvarnosti, jer je činjenica da mimo tih takozvanih državnih medija postoje i privatni mediji koji su u proteklim mesecima vodili besomučnu kampanju za kandidate DOS-a. Naravno, pokazalo se da ta kampanja nije dala rezultata, ali ona sama po sebi govori o uslovima u kojima se održava kampanja. Mi smo bili svesni i imali smo jednu situaciju da je, praktično, u toku predsedničkih izbora i Vlada Republike Srbije započela svoju kampanju, formalno, pod vidom kampanje Vlade i nezavisnog učešća, ali suštinski, podržavajući jednog od kandidata, u ovom slučaju je bila reč o gospodinu Labusu. Činjenica je da se Vlada tada aktivno uključila u kampanju na svoj način. Praktično je svakoga dana učestvovala u onome što se zove izborna kampanja. Drugi kandidat je imao svoju kampanju, ali je činjenica da su predstavnici opozicije bili apsolutno hendikepirani i nisu imali mogućnost da na adekvatan način, ni na jednom mediju, ni elektronskom, ni štampanom, predstave svoj program na način na koji su to smatrali potrebnim. Činjenica je još nešto, da je 30 dana suštinski malo i da još uvek traje eho ove prethodne kampanje, eho kampanje koja je favorizovala kandidate DOS-a. U takvim uslovima nijedan drugi kandidat, objektivno, nema šanse da učini u tom delu nešto. Zato su i naše kolege narodni poslanici predložili izmenu ovog člana zakona sa pokušajem da se stvore makar minimalni uslovi da svi kandidati budu ravnopravni ili makar kandidati opozicije u odnosu na kandidate vlasti, koji su i onako privilegovani.
Pre nego što nastavimo raspravu u pojedinostima, o amandmanima, predlažem da produžimo radno vreme večeras do završetka rasprave u pojedinostima, a da nakon toga obavimo i glasanje, da odredim današnji dan za glasanje. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Za 132, protiv 32, uzdržanih nema, nije glasalo 23, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog da produžimo radno vreme i da danas obavimo i glasanje. Radi informacije, imamo još osam amandmana. Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 2. Predloga zakona, kojim se menja član 5. Zakona, uspostavlja se još jedan organ za sprovođenje izbora, a to je izborna komisija izborne jedinice. U svom amandmanu tražim da se decidno navede da izborna komisija izborne jedinice radi u stalnom i proširenom sastavu. Može vama da se čini da je to suvišno, da je to jasno, da se to podrazumeva, ali imamo iskustvo da kad god nešto nije decidno napisano, uvek ostavlja prostora za tumačenje, kao što je i sama obaveza raspisivanja izbora kada je jednom izborni postupak pokrenut, ostavila dosta prostora za razmišljanje - da li je predsednik Narodne skupštine morala da raspiše novi turnus izbora ili to može da ide unedogled! Kao što vidimo, još uvek smo u vremenu kada izbori nisu raspisani. Pored toga, pod tačkom 1. predviđeno je da izborna komisija jedinice lokalne samouprave, organizuje tehničke pripreme za sprovođenje izbora, a mi tražimo da, u skladu sa aktima Republičke izborne komisije, organizuje tehničke pripreme za sprovođenje izbora, jer je Republičkoj izbornoj komisiji, Zakonom o izboru narodnih poslanika to stavljeno u nadležnost, kao što je ona ovlašćena i da imenuje biračke odbore. Vašim izmenama sada to prelazi unadležnost izborne komisije jedinice lokalne samouprave. Šta da se desilo da sada imamo i jedne i druge izbore; i parlamentarne i predsedničke izbore? U Zakonu o izboru predsednika Republike stoji da će se, u slučaju da se sprovode i jedni i drugi izbori, primenjivati Zakon o izboru narodnih poslanika. Ko bi u tom slučaju imenovao biračke odbore? A može da nam se desi da do raspisivanja parlamentarnih izbora nemamo nijednu sednicu Skupštine ili barem nemamo izmenu Zakona o izboru narodnih poslanika. Sam amandman otklanja izvesne nedoumice stvorene Predlogom zakona koji od ovog organa za sprovođenje postupka za izbor ili opoziv predsednika Republike ima u stvari najveća ovlašćenja. Precizira se njihov sastav i posebno postupanjem sa izvodom iz biračkog spiska, što je već regulisano članom 23. i 77. Zakona o izborunarodnih poslanika. Član 23. Zakona o izboru narodnih poslanika kaže: "Organ nadležan za vođenje biračkog spiska sastavlja overen izvod iz biračkog spiska za svako biračko mesto, koji se dostavlja Republičkoj izbornoj komisiji u roku od 24 časa." Mi smo dobili i izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu kojim se predlaže amandman, iako Odbor za pravosuđe i upravu ne može na osnovu člana 144. u ovom trenutku da podnese takav amandman i vidimo da ga je predlagač usvojio, što znači da postaje sastavni deo Predloga zakona, gde kažu:"Između dva kruga glasanja upis u izvod iz biračkog spiska vrši Republička izborna komisija, na osnovu odluka koje opštinski sudovi dostave najkasnije 72 časa pre dana ponovljenog glasanja". Kako će to Republička izborna komisija da uradi ako se birački spiskovi nalaze kod jedinica lokalne samouprave?! To je prosto nemoguće! Zbog toga je amandman bio, ne suštinske, nego više tehničke prirode, osmišljen tako da otkloni izvesne nedoumice i olakša sam postupak, da razjasni nešto što je u ovom predlogu bilo nejasno; a ne neke suštinske prirode.
Da li se o ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam vas da malo podrobnije razmislite o amandmanu Gordane Pop-Lazić. Mislim da bi dobro bilo da se njen amandman usvoji, da se ovde ne daje preveliko ovlašćenje opštinskoj izbornoj komisiji, da se ne dodaje nova nadležnost, a nema instrumenta kojim bi se kontrolisao način obavljanja te nadležnosti i što je najgore, nema sankcije ako opštinska izborna komisija odbije da uradi neki posao. Mnogo je bolja formulacija da može da predloži sastav biračkog odbora, a da Republička izborna komisija to prihvati iline prihvati. Verovatno će, skoro uvek prihvatiti, ali ako ne predloži, onda može sama da imenuje. U protivnom, možete doći u situaciju, neka politička partija, na primer Batićeva bojkotuje predsedničke izbore, a on slučajno u nekoj opštini ima vlast i njegovi ideološki sledbenici, ako ih uopšte ima, kažu - nećemo da uradimo taj posao ili ne kažu ništa, ćute. Kako će onda Republička izborna komisija da to uradi umesto opštinske izborne komisije? Nema ovde mogućnosti da Republička izborna komisija uradi posao koji ne uradi opštinska izborna komisija. Opštinska izborna komisija ne odgovara nikome osim SO; ne odgovara Republičkom parlamentu, ne odgovara Republičkoj izbornoj komisiji. Razmislite malo o tome jer je amandman veoma promišljen. Ovako malo šira formulacija iz amandmana Gordane Pop-Lazić omogućila bi da se konkretni problem u praksi razreši. Mora se na tu mogućnost računati. Ona u praksi može da se desi, može da iznenadi. Jedna opština, kaže: nećemo, a gde vam je opštinska izborna komisija - nismo je još izabrali. Što nisteformirali biračke odbore? Nismo stigli. Šta tu da radite? Ovde postoji konkretna odgovornost RIK-a pred Narodnom skupštinom. U izbornom zakonu postoje elementi krivične i prekršajne odgovornosti za određena protivzakonita činjenja ili nečinjenja u toku izborne procedure. Za opštinsku izbornu komisiju ne postoji nikakva sankcija, a daje joj se jedno veoma važno ovlašćenje, prenosi se jedno od najvažnijih ovlašćenja Republičke izborne komisije na opštinsku izbornu komisiju da formira biračke odbore. Može se desiti da ona uopšte ne formira biračke odbore u skladu sa Zakonom, neko mora da interveniše, gde je sada ta mogućnost intervencije? Veoma bi bilo važno da se popravi ovaj član Zakona prihvtanjem amanamdna Gordane Pop-Lazić.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman, sa ispravljenim tekstom, zajedno su podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Dobrosavljević, Đorđe Mamula i Srđan Petrović. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović,nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, u svojstvu predstavnika predlagača.
Ovaj amandman glasi: "Ako na izbore nije izašla najmanje polovina od ukupnog broja birača u Republici, za predsednika Republike izabran je kandidat za koga je glasalo više od četvrtine ukupnog broja birača u Republici". Nema razloga da ovaj amandman ne bude prihvaćen jer, ako bi se insistiralo na ovom cenzusu koji je predviđen u Zakonu, imali bismonešto što predstavlja u stvari jedno nedemokratsko rešenje. U Ustavu ovaj uslov nije postavljen, tako da mislim da se sa ovakvim uslovom od 50% izlaznosti praktično stvara plebiscitarna atmosfera, odnosno referendumska. Kao što sam u načelnoj raspraviistakao, kao kod, recimo, izmene državne granice, traži se da izađeviše od polovine građana da bi se ovaj uslov u pogledu izmene granica ispunio. Smatram da bi se na ovaj način ipak omogućilo da predsednik, na ovakav način izabran, ima legitimitet da zadrži autoritet i da će se u stvarivrednost te funkcije najviše izraziti kroz vršenje funkcije, a ne više samo kroz način izbora i postavljanja uslova i zato vas pozivam da prihvatimo ovaj amandman jer smatram da je to demokratsko rešenje.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, za poslanike SRS neprihvatljiv je amandman gospodina Mamule jer ovde bi bili blaži uslovi, ako bi se prihvatio taj amandman, za izbor predsednika Republike, nego za izbor predsednika opštine. Vi ste izglasali Zakono lokalnoj samoupravi - postoji posebna procedura izbora predsednika opštine. Kod izbora predsednika opštine formulacija je slična kao u ovom zakonu, dakle, u prvom krugu mora da izađe više od polovine, ali predsednik može da bude izabran ako dobije više od polovine izašlih. Uporedite malo sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. Nemoguće je, pravno je neodrživo da strožiji budu uslovi za izbor predsednika opštine, nego za izbor predsednika Republike, s obzirom na nadležnosti, s obzirom na mesto i ulogu u političkom sistemu. Mi moramo da se trudimo da pravni poredak mora da bude i konzistentan i koherentan. U ovom slučaju ne bi bio. Da ste ujedno podneli zahtev da se promeni Zakon o lokalnoj samoupravi, pa da se razgovara da to onda bude opšti uslov koji bi važio za sve inokosne izbore gde se bira nosilac inokosne političke funkcije, a ovako, amandman ne bi imao smisla.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je amandman na jedan član Predloga zakona, ali se tim članom konstituišu tri nova člana u samom Zakonu o izboru predsednika Republike. Mi smo morali da napišemo potpuno novi tekst celog člana da bi sve bilo jasno. Amandman je u prvom delu uslovljen ponašanjem RIK-a u drugom krugu, u ponovljenom glasanju za predsednika Republike, kada je organ nadležan za poslove statistike počeo prvi put da objavljuje privremene rezultate; ali, naša saznanja govore da su ti privremeni rezultati objavljivani na osnovu faksova koji su stizali iz jedinica Republičkog zavoda za statistiku koje se nalaze u opštinama ili okruzima širom Srbije. Prvi deo mog amandmana se tako odnosi na to: da RIK može da objavljuje privremene rezultate posle zatvaranja biračkih mesta, ali samo na osnovu izveštaja, koji će dostaviti nadležni republički organ za poslove statistike, sačinjenog na osnovu zapisnika stiglih u Narodnu skupštinu, u republički organ nadležan za poslove statistike. Ozbiljnije primedbe, tehničke prirode su na član 5z u kome je predlagač zakona koristio za birače koji su glasali dva-tri termina; za ponovljeno glasanje koristio je u jednom stavu - ponovljeno glasanje, u drugom stavu - drugi krug glasanja; u članu 5i koristio je čak i reči - prvi izborni krug, što je nedopustivo pravno-tehnički gledajući kako bi tekst trebalo da glasi, odnosno kakva bi redakcija trebalo da bude izvršena; i ono što je najbitnije, što je suština ovog amandmana, to je novi član 5i, kojim je predviđeno šta se radi ako se izbori smatraju neuspelim. Mi smo mislili da je mnogo lepše napisati da se konstatuje da nije izabran predsednik Republike. U tom slučaju tako je neprecizno napisano šta se dešava - da bi onaj ko tumači zakon, čitajući pravnu normu, mogao da zaključi da predsednik Narodne skupštine uopšte više nije dužan da raspiše neke nove izbore, iako ga na to Ustav obavezuje. Ako ga Ustav obavezuje da raspiše izbore za predsednika Republike, onda je valjda minimum koji bi u zakonu trebalo da stoji ono što je predloženo amandmanom; da u slučaju da ne bude izabran predsednik Republike, predsednik Narodne skupštine raspisuje nove izbore i izbori moraju da se održe u roku od 60 dana od dana kada je RIK konstatovala da nije izabran predsednik Republike. Predlagač zakona je napisao: "Predsednik Narodne skupštine Republike Srbije u roku od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori, odlučuje o raspisivanju, novih izbora za predsednika Republike." Kada mu date mogućnost da odlučuje o raspisivanju, on može da odluči i da ne raspiše. Kada mu date mogućnost da odlučuje o raspisivanju, on može da razmišlja i o tome kada će da raspiše, kao što u ovom slučaju aktuelni predsednik Skupštine još razmišlja o tome kada će da raspiše izbore za predsednika Republike, a zakon bi trebalo da bude jasan i da mu kaže - u tom i tom roku raspisuješ, u tom i tom roku izbori moraju da budu održani! Ovaj amandman poboljšava Predlog zakona i o njemu treba ozbiljno da se razmisli.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod pravnog normiranja moraju se poštovati i određena pravila koja propisuje stilistika i kultura govora. Kada počinje pravna norma onda ona u prvom stavu ne može imati neki svojevoljni redosled osnovnih elemenata u strukturi rečenice. Ne sme ta rečenica izgledati onako kako neko u jednom trenutku poželi ili kako mu se omakne pri pisanju. Bar prva rečenica mora imati onu osnovnu strukturu tako što počinje subjektom pa se nastavlja predikatom, objektom i ostalim odrednicama. Mi sada ovde imamo u ovom članu nakaradno, sa tog aspekta, konstituisanu rečenicu. Stoji: "Rezultate izbora", dakle objekat, za predsednika Republike, "Republička izborna komisija", dakle, subjekat, "objavljuje," predikat, "u roku od 96 časova od časa završetka glasanja. Ovo su priloške odredbe za vreme. Je lÄ tako?! I ti Milka to znaš! E, šta mora... kako mora da glasi ovaj prvi stav - Republička izborna komisija. Zašto? Zato što se ova pravna norma odnosi na taj važan državni organ. On je ovde subjekat. Jedan državni organ koji ima prava, dužnosti, obaveze i odgovornosti. Onda je mnogo logičnije da stoji - Republička izborna komisija, šta radi, objavljuje rezultate izbora za predsednika Republike u roku od 96 časova od časa završetka glasanja. Ima još nešto što je ovde nakaradno. U članu 5i kaže se: "Ako u prvom izbornom krugu nije izašla najmanje polovina birača". Gde to birači izlaze? Pazite, to može biti kolokvijalni izlaz, može biti žargonski izraz, ali ne može biti u pravnoj normi sadržan, jer glasači ne izlaze po zakonu, glasači po zakonu glasaju. Šta su glasači? Ko su glasači? Građani koji imaju pravo glasa. Šta oni rade? Izlaze. Gde izlaze? Iz autobusa, iz tramvaja, iz stanova, iz kuća? (Negoduju.) Pa, ne može jedna pravna norma da to sadrži. Možda je nepismenim ljudima to svejedno, ali u ovoj zemlji tradicionalno se vodilo računa sve negde do iza Drugog svetskog rata, kako će izgledati pravne norme, pa su u pravnom normiranju pored pravnika učestvovali i jezički stručnjaci. Ovo bi morali da ispravite. Što se tiče suštinske pravne primedbe, ona se odnosi na član 5i, treći stav, u kome stoji da, predsednik Narodne skupštine u roku od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori, odlučuje o raspisivanju novih izbora! Ne u roku od 60 dana da odlučuje, nego u roku od 60 dana mora biti određen novi termin održavanja izbora! Pa, da li će predsednik Narodne skupštine sebi da da malo predaha, pa da čeka mesec dana i da ostavi samo mesec dana knap kampanje ili će raspisati odmah, pa ćemo imati kampanju dužu od mesec dana, to je već u ovom zakonu postavljeno kao stvar diskrecione procene predsednika Narodne skupštine! Ali, da mu se ostavi rok od 60 dana da razmišlja kad će, pa da onda pred sobom ima nove zakonske rokove koji se odnose na predizbornu kampanju, malo je preterano, suviše. Pogotovo ako imate u vidu da posle, slučajno, nesrećno, neuspelih sledećih predsedničkih izbora, predsednik Narodne skupštine preuzima obavljanje dužnosti predsednika Republike; a sada mu vi dajete dva meseca da razmišlja, pa još može da rastegne u maksimalnom zakonskom roku predizbornu kampanju. Onda to nije kompetentan organ za raspisivanje novih predsedničkih izbora, ako mu ti rokovi nisu kraći, onda bi se morala razdvojiti nadležnost vršioca dužnosti predsednika Republike, koju ima predsednik Narodne skupštine, od nadležnosti državnog organa, koji raspisuje predsedničke izbore. Jer, suštinski gledano, predsedniku Narodne skupštine, koji želi da obavlja i funkciju predsednika Republike, odgovaraju što duži rokovi. A zašto mu onda u zakonu ostavljati takvu mogućnost?
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, prihvatio je ovaj amandman. Nemamo mišljenje Zakonodavnog odbora. Da li se neko javlja za reč, od ovlašćenih učesnika u raspravi o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za pravosuđe i upravu nije nadležan da podnosi amandmane, bar ne u ovoj fazi. Odbor za pravosuđe i upravu može, ako se već usvoji jedan amandman, svojim amandmanom da usklađuje sledeće zakonske članove, ali da samostalno podnosi amandmane, to ne može! Oni samostalno podnose amandmane, jer su ovo podneli pre nego što je usvojen bilo koji amandman. Je li tako? Ovde tek treba da se odlučuje pre rasprave. Ovo je i pre rasprave dostavljeno. To je pravno nemoguće! Prema tome, ovaj amandman treba iz formalno-pravnih razloga da se odbaci. On ne može biti stvar glasanja, jer, ako biste ovo stavili na glasanje, opet biste prekršili Poslovnik, a u jednom danu dva puta da prekršite, ne bi imalo smisla. Bilo bi preterano! Zato vam predlažem da ovaj amandman ne bude usvojen, ne bude ni predmet razmatranja, a da posle, ukoliko bude trebalo da se usaglašavaju članovi sa eventualno usvojenim amandmanima, onda Odbor da odigra ulogu koja mu je po ovom poslovniku namenjena.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Dragan Marković i Adam Urošević. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Da li se o ovom amandmanu neko javlja za reč, s obzirom da predlagači nisu tu? Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Rajko Baralić, Branko Ružić i Dragan Todorović. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Da li se neko od predstavnika predlagača amandmana javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, suština našeg amandmana odnosi se na tri stvari, koje su predložene članom 5z. U članu 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, prva stvar na koju smo želeli da ukažemo je vezano za stav 2, koji prema predloženom tekstu kaže da se, broj birača koji su glasali utvrđuje na osnovu broja glasačkih listića koji se nalaze u glasačkoj kutiji. Naš amandman svodi se na to da se menja tekst stava 2. i glasi: "Broj birača koji su glasali utvrđuje se na osnovu broja zaokruženih i potpisanih birača u izvodu iz biračkog spiska". Svi vrlo dobro znate kako se sprovodi proces glasanja; znate da se u praksi vrlo često pojavljuje činjenica ili situacija da neki od birača izađu na glasanje, na biračko mesto, uzmu glasački listić i iskoriste svoje pravo da taj glasački listić ne upotrebe. Ovakvim rešenjem, ti birači koji su izašli na biračko mesto, izašli na izbore, bili bi izbačeni iz reda evidencije, da su glasali i, njihovo pravo na bojkot ili na apstinenciju od glasanja, ali, izlazak na izbore - da, a za glasanje - ne, bilo bi uskraćeno. Zbog toga smatramo da se ovim amandmanom obezbeđuje da ukupnim brojem birača koji su glasali budu obuhvaćeni i oni birači koji su došli na biračko mesto, preuzeli glasački listić, a isti nisu upotrebili, odnosno ubacili u glasačku kutiju. Smatramo da je to logičnije rešenje i da bi bilo više u skladu sa demokratskim načelima da se broj birača koji su glasali utvrđuje na način predložen našim amandmanom. Dalje, u novom članu 5z predložili smo da se stav 5. briše, koji kaže: "Na ponovljenom glasanju za predsednika Republike izabran je kandidat koji je dobio najveći broj glasova bez obzira koliko je birača glasalo". Dakle, ovde se nalazi suština predloženog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, kojim se ukida cenzus od 50% u drugom izbornom krugu. Kao što sam već rekao i kao što je nebrojeno puta moglo da se čuje sa ove govornice danas, svi vi vrlo dobro znate, ukoliko u drugom izbornoim krugu ukinemo taj cenzus od 50%, doći ćemo u suprotnost sa odredbama koje regulišu i nadležnosti i ovlašćenja predsednika Republike, koja nisu za zanemarivanje, mada je bilo i nekih drugih mišljenja. I sada, kada ste vi u poziciji da odlučujete ili da pričate o tim ovlašćenjima, vi kažete da sada i nisu neka ovlašćenja, a do pre nekoliko godina ste isticali kako su to prevelika ovlašćenja, vrlo široka itd. Takođe, dovodi se u nesklad odredba o izboru predsednika Republike sa odredbama o načinu njegovog opoziva, koji je, kao što znate, vrlo teško realističan ili izvodljiv, jer se traži da polovina ili preko polovine upisanih birača, glasa za opoziv predsednika Republike, na predlog kvalifikovane većine iz skupštinskog zdanja. Dakle, ako bismo želeli da te dve stvari dovedemo u red, trebalo bi da ih dovodimo u red u isto vreme, a ne jednu po jednu, i opet, ovo je, po mom mišljenju, kao i po mišljenju SPS-a, jedan od načina da se samo omogući sprovođenje izbora predsednika Republike, kako - tako, bez obzira na činjenicu što bi time izbori, odnosno eventualni opoziv predsednika Republike bio doveden u nesklad. Zbog toga smo predložili da se stav 5. člana 5z briše. Takođe, u članu 5i predložili smo da u stavu 2. koji određuje da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije u roku od 60 dana, od dana kada su održani neuspeli izbori, po predviđenom tekstu i predviđenom rešenju, odlučuje o raspisivanju novih izbora za predsednika Republike. To je zaista nelogično! Dakle, od slobodne volje predsednika Narodne skupštine Republike Srbije zavisi da li će se uopšte raspisati novi izbori za predsednika Republike?! Pa valjda je logično da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije ima obavezu da raspiše nove izbore, a ne da o tome odlučuje, kao da je to u zavisnosti od njegove volje, pa da mu se prohte - da bude izbora za predsednika Republike, ili ne; na njegovoj volji je da o tome odlučuje i na njemu je da se tim stvarima bavi! I na kraju, da kažem jednu stvar koja je vrlo bitna za rad Narodne skupštine Republike Srbije, a to je da ni Zakonodavni odbor, ni Narodna skupština Republike Srbije, nisu na vreme dobili obaveštenje o zakazivanju ove sednice. Toliko hitno nije, ali zaista je nepopularno da poslanici putem sredstava javnog informisanja, putem dnevnika, dobijaju informacije i pozive za sednicu Skupštine Republike Srbije, ili za sednice skupštinskih odbora. Ne daj bože da se desi da u sledećoj fazi razvoja demokratije, u negativnom smislu, počnete da nas obaveštavate i preko reklama za nekakve poluproizvode ili proizvode, o sednicama parlamenta. Dakle, suština našeg amadnaman jeste ka popravljanju Zakona o izboru predsednika Republike. Nadam se da ćete imati razumevanja za rešenja koja smo vam predložili.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Kolege narodni poslanici, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije je podnela ovaj amandman, odnosno četiri narodna poslanika, i taj amandman jeste u skladu sa onim što smo kao poslanička grupa izložili prilikom rasprave o ovom zakonu u načelu. Naime, suštinski mi smo ovde pokušali ako je moguće da neke stvari, vezano za ovaj član, vratimo u normalu i da eventualno izvršimo određeno poboljšanje. Smatramo da broj birača ne može biti utvrđen samo na osnovu glasačkih listića koji se nalaze u kutiji, odnosno koji će biti, kao što stoji u Predlogu, nego da broj birača koji su glasali treba da bude utvrđen na osnovu onih koji su se prijavili, potpisali i onda glasali, a da se zadržava pravo svakog građanina da svoj politički čin iskaže na način da li će glasati ili neće. Pored toga, ono što je suštinski važno za ovaj amandman vezano je za predlog kojim se predlaže da se briše stav zakona kojim se praktično ukida ovaj cenzus u drugom krugu; naime, mi smo svesni da je ovaj zakon izraz jednog političkog pragmatizma i svesti DOS-a da u postojećim uslovima sa postojećim Zakonom njihov kandidat ne može biti izabran za predsednika Republike Srbije, da je prepreka suviše visoka i da je treba spustiti koliko god je to moguće da bi se obezbedila pobeda kandidata DOS-a na ovim izborima. Ono što je loše, loše je to što se izborna pravila menjaju u toku izbornog ciklusa. To je suštinski važno i taj se argument nikako ne može prenebreći, niti opovrgnuti. Mi ćemo imati sada situaciju da se predsednik na ovaj način, ovim zakonom bira sa izuzetno malim brojem glasova, jer možete i sami pomisliti ako je izborna kampanja trajala tokom celog avgusta i septembra, pa se nije uspeo obezbediti dovoljan broj glasova, koliki se onda može očekivati za ovu skraćenu kampanju, izlazak birača i imaćemo predsednika, kako je rečeno i ranije, sa velikim ovlašćenjima, mada ja mislim niti su velika, niti mala, nego onakva kako piše u Ustavu, a predsednika koji će biti izabran sa izuzetno malim brojem glasova. I još jedna druga nelogična stvar vezana za izbor - imaćemo predsednika koji se može opozvati ako za to glasa većina od ukupnog broja birača, a njegov izbor će biti omogućen prostim izborom u broju koji jednostavno bude tog dana na glasanju. Treća stvara vezana za ovlašćenje i poslove predsednika Narodne skupštine: imam utisak da se ovom odredbom Predloga zakona o izboru predsednika Republike Srbije DOS obezbeđuje od mogućeg vakuma i unapred, da kažem, stvara situaciju za ono što može uslediti ukoliko ne izađe 50% birača u prvom krugu i uopšte ne dođe do drugog kruga. Pomenuo sam da je činjenica da je kampanja vođena dva meseca, pa je opet izašlo 50% i nešto birača u prvom krugu, daje mi za pravo za jedan takav zaključak. Ono što je loše, mislim da je loša odredba da predsednik Narodne skupštine odlučuje o raspisivanju novih izbora! Treba da stoji, i naše kolege poslanici socijalisti, su predložili da stoji kao u Ustavu - "raspisuje izbore", jer može da se desi vrlo verovatno da ne uspe prvi krug i da onda predsednik Narodne skupštine odlučuje o novim izborima. On može odlučiti da ne raspiše nove izbore i time će predsednik Narodne skupštine sebe na posredan način inaugurisati u predsednika Republike Srbije. Ne verujem da je to nešto što na taj način može da koristi Republici Srbiji i može se smatrati da doprinosi smirivanju političkih strasti u Srbiji. Zato su kolege narodni poslanici predložili ovaj amandman, u očekivanju da bude prihvaćen.
Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Jovan Todorović i Rajko Baralić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima predstavnik podnosilaca amandmana narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, kao što je predsednik rekla grupa narodnih poslanika Socijalističke partije je predložila amandman na član 5. - novi član 13a; u članu 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona da se briše stav 2. člana 13a, i, takođe, da se u stavu 3. istog člana brišu reči "odnosno stava 2." Da bi široj javnosti bilo jasnije: ovim predloženim rešenjem, odnosno novim članom 13a, predviđeno je da se za finansiranje izbora i izborne kampanje kandidata za predsednika Republike obezbeđuju sredstva u iznosu od hiljadu prosečnih neto zarada isplaćenih u privredi Republike Srbije u mesecu koji je prethodio mesecu u kome su raspisani izbori, a za koje su objavljeni zvanični podaci. U stavu 2. predviđa se da, u slučaju neuspelih izbora, znači ono što proističe iz člana 5i, za finansiranje izbora i izborne kampanje kandidata za predsednika Republike obezbeđuju se sredstva u iznosu od 500 prosečnih neto zarada isplaćenih u privredi Republike Srbije u mesecu koji je prethodio mesecu u kome su raspisani izbori, a za koje su objavljeni zvanični podaci. Kao što vidite, u predloženom rešenju u stavu 2. predviđeno je da, u slučaju neuspelih izbora, za sledeću izbornu kampanju su predviđena sredstva koja su polovina od predviđenih sredstava u prethodnom izbornom ciklusu. Mislimo da ovo nije korektno, da se ovako dovode u nejednak položaj kandidati u ponovljenim izborima, odnosno ponovnim izborima i dato obrazloženje, da ovo košta, nije tačno. Da podsetim, za 11 kandidata, u izborima koji su bili obavljeni u prvom i drugom krugu, samo za obezbeđivanje potpisa potrošeno je oko 5,5 miliona dinara, minimum za potrebne kandidature za ove kandidate. Znači, za 11 kandidata najmanje po 10.000 potpisa puta 50 dinara je minimum 5,5 miliona dinara, a ukupno su dobili za svoju kampanju iz budžeta, ako se uzme 11 kandidata po milion dinara, 11 miliona dinara. Znači, polovinu najmanje su morali da vrate u budžet Republike Srbije. Ta cifra je veća, jer su mnogi od ovih kandidata, koji su legitimno i legalno prijavljeni i ostvarili svoju kandidaturu, prikupili više od 10.000 potpisa i samim tim uložili u državnu kasu i budžet više od toga, a ovde se predviđa da dobiju, ako bude 10 kandidata ponovo, ukupno polovinu ovih sredstava potrebnih samo za prikupljanje potpisa. Ako je neko želeo da uštedi pare i da smanji troškove mogao je da predvidi ovim zakonom da se ne plaća ova taksa za overu potpisa, koja je nekada bila daleko manja, a sada je uoči ovih izbora podignuta na 50 dinara, i na taj način uštede sredstva i omogući da se na kvalitetniji način obave izbori i omogući kampanja. Ovo je samo jedan minimalni deo, a vi znate kakvi su podaci objavljeni, koliko su koštali izbori pojedine kandidate. To suminorna sredstva koja su potrebna za jednu iole pristojnu kampanju i mislim da su po ovom rešenju koje je predviđeno Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona, bar kada se tiče ovog ponovljenog kruga, a i kada se tiče prvog, minimalna, a kada se tiče ovog drugog su drastično smanjena i nedovoljna za neku jednaku utakmicu u izborima u slučaju neuspelih izbora, kako je to predviđeno ovim predlogom zakona. Takođe, ovaj naš amandman u poslednjem stavu je saglasan prethodnom: ukoliko se usvoji ovo naše rešenje, onda se ovaj deo u poslednjem stavu, odnosno stav 2 ovog člana treba da se briše. Ovaj amandman ide zatim da utakmica bude ravnopravna i da to državu ne košta mnogo. Želim samo da kažem kakvi su ukupni troškovi što se tiče izbora i plaćanja biračkih odbora: a znate da su plaćeni po 1.300 dinara po članu biračkog odbora i da su 1.500 dobijali predsednici i zamenici, pomnožite sa osam hiljada i nešto, pa sa 20, koliko je bilo predstavnika, članova biračkih odbora i stranaka; U prvom krugu to je sigurno koštalo najmanje 230 miliona dinara....
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
.... ovih 11 miliona, a to je potpuno minimalno. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Ne. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Dragan Marković, Adam Urošević i Miloš Lukić. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, a nije ga prihvatio niOdbor za pravosuđe i upravu. Da li se o ovom amandmanu neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman. Izvolite, reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, podnosilac amandmana na član 5. Predloga zakona.
Dame i gospodo narodni poslanici, molio bih za malo pažnje, a i gledaoci da znaju, građani Srbije da znaju, da je delimično svečarska atmosfera i kakvo je vaše, veliko, raspoloženje zbog činjenice da posle dve godine zamajavanja i maltretiranja naroda lažnim sukobima između Đinđića i Koštunice, da ste danas konačno ponovo sklopili mir i da se ponovo volite onako kako ste se voleli nekada. Upravo zbog toga će građani Srbije poverenje ukazati onima koji su jednako i protiv jednih i protiv drugih. U ovom amandmanu predložio sam da se briše stav 2, u kome se kaže: "U slučaju neuspelih izbora, u ponovljenom izbornom postupku za predsednika Republike za finansiranje izborne kampanje kandidata za predsednika Republike, obezbeđuju se sredstva u iznosu 500 prosečnih neto zarada isplaćenih u privredi Republike Srbije". To je upravo dvostruko manje od onoga što se dobija, ukoliko nije reč o ponovljenim izborima. To sam tražio, zato što je to kršenje Ustavom zagarantovanih prava i onih koji se kandiduju za predsednika Republike Srbije, da imaju ravnopravne uslove, da imaju objektivno koliko je moguće približno iste uslove. Postavlja se pitanje, kako to neko ko se sada bude kandidovao, a recimo nije bio u prvom izbornom krugu, može da ima jednak tretman kao oni koji su se kandidovali u prvom izbornom krugu? Istovremeno, postavlja se pitanje, ako je to novca što se dobija, dovoljno samo da se pokriju troškovi overavanja potpisa u sudu i ni za šta drugo, onda da vidimo od čega da vodimo te izborne kampanje? Naš predsednički kandidat ni u prvom izbornom krugu nije imao one slike od 20 h 10 metara kakve su imali Vojislav Koštunica i kandidat Zorana Đinđića Miroljub Labus; nije imao ni postere, plakate; nije imao ni one skupe spotove; niti bilo šta drugo. Mi nemamo i ne možemo taj novac da nađemo. Od čega da finansiramo kampanju, kako i na koji način oni koji su ozbiljni protivnici režimu mogu da se suprotstave stotinama spotova koji se emituju na svim televizijama, pa je recimo, jednog dana, četiri dana pred izbore, odnosno na dan izborne tišine, samo na TV Pink emitovano 60 spotova Miroljuba Labusa! Kako to da se pokrije? Od kojih troškova? A, da ne pričamo o tome kako će oni drugi koji imaju još manje, ako bude isti broj kandidata. Dobro bi bilo da vi, gospođo predsedniče Narodne skupštine, date ovde i šampanjac vašim poslanicima. Vidim da se mnogo raduju što su se ponovo pomirili, da se izljube ovde pred kamerama, a ne samo da daju zajednička saopštenja. Nemamo ništa protiv da narod i građani Srbije vide da nikakve razlike nema između Zorana Đinđića i Vojislava Koštunice, da narod Srbije vidi da je jedina alternativa režimu Srbije....
Molim vas da se vratite na temu dnevnog reda gospodine Vučiću.
Meni je zanimljivo, gospođo predsedniče, kako vidite da meni treba da govorite o temi, a ja govorim o predsedničkim izborima, o ovom amandmanu. Ne opominjete ovo veselo društvo ovde, koje je još veselije nego u prepodnevnim satima. Vi verovatno znate razloge zbog čega je to tako. Molio bih vas i predlagača, a i ostale narodne poslanike da na vrlo ozbiljan način razmotrite ovaj naš predlog i ovaj naš amandman, iz prostog razloga što se predsednički kandidati i oni koji podržavaju predsedničke kandidate dovode u neravnopravan položaj. Moram još jednu stvar da kažem: tu postoji jedan demagoški odgovor. Taj demagoški odgovor mogao bi da bude - da, ali tih 500 plata uzima se od građana Srbije! To bi mogao da bude eventualni odgovor. Na taj odgovor ima drugi kontraodgovor koji znači, glasi - a šta smo to do sada uradili i zašto građani Srbije žive sve teže, zašto u Srbiji nema hleba, mnogi nemaju hleba da jedu, mnogi nemaju da plate struju i mnogi žive sve teže! Ono malo što su imali, sada troše i sada su potrošili. Pozivam vas da takva vrsta demagoških razloga ne bude korišćena u ove svrhe, već da zaista dovedete sve predsedničke kandidate u ravnopravan položaj; da svi imaju objektivno jednake uslove i da imaju, koliko je moguće, finansijskih sredstava da naprave spotove, da naprave neku vrstu pomocije i da predstave svoje politike programe. Ako to ne budu u mogućnosti, onda će ponovo jedinstveni kandidat vlasti, a da li će to bili Vojislav Koštunica ili Dragoljub Mićunović ili neki treći, to ne znam, Velimir Ilić, imati ogromnu prednost, ali što se medija tiče. Naravno, on će i ovako i onako izgubiti. Ali da bi sve bilo čisto, da bi u prvom izbornom krugu pobedio predsednički kandidat dr Vojislav Šešelj, opozicioni predsednički kandidat, potrebno je da se omoguće ravnopravni uslovi. Kada to učinite onda će narod zaista moći da bira, onda će narod zaista moći da izabere najbolje moguće rešenje, najbolju moguću alternativu ovom režimu. Još jedanput vam čestitam vaš ponovo uspostavljeni brak ....
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena gospodine Vučiću, čekala sam da završite misao.
... Lepo ga proslavite. Hvala najlepše.
Da li ima još prijava o ovom amandmanu? Da. Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač zakona bi morao da odustane od člana 5, jer poslanička grupa DOS - Reforma Srbije, da li se tako zovete, ne može da obrazloži zašto se jedan iznos novca za finansiranje kampanje određuje za prvi izborni turnus, a za ponovljeni izborni turnus upola manji iznos! Zašto? Koji je tu argument? Može se desiti da se na ponovljenim izborima u drugom turnusu pojave kandidati koji uopšte nisu učestvovali u prvom. Zašto bi oni tu dobili manje novca? Moraju ta dva izborna turnusa po svemu biti ravnopravna! Ako mislite da ne trebaju biti ravnopravni, zašto niste smanjili broj potpisa, umesto 10.000 na 5.000 i tu ima logike, te vaše kvazi - logike?! Nema tu nikakve logike. To mora biti izjednačeno. Nemam ništa protiv. Ovo nije nikakav novac, ovo možete da ukinete potpuno. Protiv sam jednog neprincipijelnog člana zakona koji pravi nedozvoljenu selekciju između jednog i drugog izbornog turnusa, kada ta dva izborna turnusa po svemu moraju biti ravnopravna, apsolutno po svemu. Drugo, povodom ovog člana zakona moram da vas obavestim, da vam sugerišem, razmislite, ukinite potpuno finansiranje predizborne kampanje. Desio se veliki kriminal u prošlom izbornom turnusu; šest ljudi pojedinaca počinili su krivično delo prevare i krivično delo falsifikata, pribavili su tako sebi status za koji nisu ispunjavali uslove! Ti ljudi su: Branislav Ivković, Borislav Pelević, Nebojša Pavković, Tomislav Lalošević, Dragan Radenović i Vuk Obradović. Oni su počinili krivično delo prevare i krivično delo falsifikata. Članovi RIK-a učinili su krivično delo zloupotrebe službenog položaja i omogućili da, na osnovu falsifikata i prevare, dobiju po milion dinara državnog novca. Njih šestorica su, ukupno, na taj način, protivpravno, dobili falsifikatima i prevarom 6 miliona dinara. Zašto javni tužilac ne podnosi krivičnu prijavu? Dokazano je da su falsifikati u pitanju, postoji izveštaj policije, postoje naše blagovremene žalbe i prigovori - i nikom ništa. To je krupno krivično delo. Pazite, za običnog lopova koji ukrade 6 miliona dinara izriču sudovi 7, 8, možda i 10 godina zatvora, možda i više! Gospodine Šabiću, vi ste advokat - za pet miliona dinara, to se tretira kao pljačka, može i više od 10 godina zatvora; ovde imate šstoricu ljudi koji su prevarom i falsifikatom ukrali od države 6 miliona dinara. Sprečite bar ubuduće takve krađe. Nemate dobru volju da sprečite - veći vam je interes da se zamuti predizborna kampanja; da se ubace veštački kandidati sa falsifikovanom dokumentacijom i dobiju po milion dinara! Kome je taj novac direktno ukraden, otet? Onim kandidatima koji su ispunjavali uslove, jer tih petorica koji su ispunjavali uslove ne bi dobili po milion, nego po dva miliona i nešto. Njima je taj novac direktno ukraden! To je državni novac, ali strogo namenski određen, predviđen za određene svrhe. U podeli tog novca učestvovali su i oni koji su se poslužili prevarom i falsifikatima. To je isto kao kad delite penzije; pa penzije isplatite onima koji ispunjavaju sve uslove za penzije i još odredite jednu pozamašnu grupu ljudi, pa i njima usput delite penzije, a ukupna penzijska masa, umesto da je koncentrisana na penzionere, koncentriše se i na penzionere i na prevarante! Ovde jedna novčana masa koju je država izdvojila za izbore, za finansiranje predizborne kampanje, za regularne kandidate, upotrebljena je i za regularne kandidate i za prevarante! To je pravno nepodnošljivo!
Da li ima još prijava za reč o ovom amandmanu? (Dejan Mihajlov: Završnu reč.) To je bilo u načelnoj raspravi. Vi niste iskoristili drugo javljanje kao šef poslaničke grupe. Da li na to mislite? To je završeno, ovo je sada rasprava u pojedinostima. Član 138. Poslovnika glase: "Kada se završi pretres predloga zakona u pojedinostima, pravo na završnu reč ima predlagač, odnosno ovlašćeni predstavnik predlagača". Kao šef poslaničke grupe, u načelnoj raspravi imate pravo da se javite dva puta ili jednom u trajanju od 20 minuta. (Dejan Mihajlov: Onda o amandmanu.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, ovaj amandman svakako jeste dobar i prihvatljiv zato što ne treba biti neravnopravan, jer ponovljeni izbori su jedan novi ciklus izbora i mogu da se kandiduju novi kandidati. Ne vidim zašto bi se ta suma smanjivala. Ovo je čisto ravnopravnosti radi i tu apsolutno nema nikakvih problema. Ove izmene i dopune zakona, kao što je i ovaj član ovog predloga, treba da omoguće da se izgrade demokratske institucije u Srbiji na jednom ravnopravnom principu, a ne da imamo podelu i neravnopravnost u dva izborna kruga. Mi smo i pre izbora upozoravali da stari izborni zakon treba da omogući i ove izmene i donošenje novog zakona, da se izborni proces odvija nesmetano i da doprinese izgradnji demokratskih institucija. Ovakvi članovi, koji su suprotni načelu ravnopravnosti, jednostavno nisu dobri u tekstu zakona. Smatramo da, ukoliko ovaj predlog zakona ne bude amandmanski popravljen - mi imamo dosta amandmana, i ukoliko ti amandmani ne budu usvojeni - on neće biti prihvatljiv jer neće suštinski donositi promenu u odnosu na postojeći zakon, već će samo onemogućiti da se izborni ciklus, izborni proces završi onako kako je potrebno da bi se stabilizovale prilike u Srbiji. Poslanici DSS-a će u načelu glasati za ovaj zakon. U zavisnosti od glasanja o amandmanima, mi ćemo se, uz sve ove argumente koje smo do sada iznosili i o ovom amandmanu - znači, da treba da se omogući nesmetano završenje izbornog procesa i izgradnja demokratskih institucija - odlučiti kako da glasamo na kraju rasprave o zakonu u celini. Naša odluka će biti, pre svega, rukovođena potrebom građana Srbije da dobiju zakon kakav priliči, koji će omogućiti da izbori koji su raspisani, kada su raspisani - u nevreme, konačno budu sprovedeni i da budu završeni, a ne da budu raspisani po zakonu koji neće omogućiti da se taj izborni proces završi i koji će samo produbiti političku krizu i dovesti nas u još goru situaciju, iako znamo da nam je stabilnost nešto najpotrebnije u ovom trenutku.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li predstavnik predlagača, gospodin Čedomir Jovanović, želi reč?
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dužan sam da kratko prokomentarišem sve ono što je obeležilo današnju raspravu i sve ono što je išlo u prilog i što je osporavalo Predlog izmena i dopuna Zakona o izboru predsednika Republike. Mislim da su svi oni koji su kritički nastupili prema ovom Predlogu zakona o izboru predsednika Republike zaboravili da se ovaj zakon ne donosi za konkretnog pojedinca koji ima nameru ili ambiciju da se kandiduje za predsednika Republike, već da se ovaj zakon donosi kako bi on zapravo samo razradio one ustavne kategorije i u potpunosti definisao proceduru kojom će biti popunjen onaj prostor koji je Ustavom utvrđen kao prostor za instituciju predsednika Republike. Zakon o izboru predsednika Republike, koji je do ovih izmena i dopuna Zakona bio na snazi, je Zakon koji je primenjivan i 1990. godine, i 1992. godine i 1997. godine. Tokom tih izbornih ciklusa u izbornim utakmicama su se takmičili kandidati mnogih partija, ali ni u jednom konkretnom slučaju niko od učesnika u izbornom ciklusu nije tražio da se ukine cenzus od 50% u drugom krugu. Sve primedbe koje su iznošene bile su primedbe koje su se ticale načina na koji su sprovedeni i organizovani izbori, a ne način na koji su ti izbori normirani. Imajući u vidu ustavna ograničenja, za našu poslaničku grupu je neprihvatljivo da u potpunosti ukinemo cenzus od 50% ili da prihvatimo da predsednika Republike izabere 25% građana od broja građana koji su izašli na izbore. To je neprihvatljiv alibi za onu vrstu političkog straha i neprihvatljiva podrška za onu vrstu političke ambicije koja nema pokriće. Iznenađeni smo da predstavnici predsedničkog kandidata koji je dobiodva miliona glasova u drugom izbornom krugu sada pošto-poto insistiraju na takvom derogiranju izbornog sistema kakav bi zapravo bio počinjen kada bi se prihvatila norma po kojoj bi predsednika Republike birao jedan glas preko polovine onih koji su tog dana izašli na birališta! Tako nešto zaista ne možete pronaći u modernom izbornom zakonodavstvu! Ovo što mi činimo zapravo jeste put ka moderno uređenom društvu koje, između ostalog, može biti ostvareno i kroz izmenu Zakona o izboru predsednika Republike.Cenzus od 50% postoji u Rusiji, cenzus od 40% postoji u Irskoj. Da li neko tvrdi da isticanje cenzusa u prvom izbornom krugu zapravo jeste nedemokratski čin? Ne, to je direktna posledica veoma precizno utvrđene i definisane procedure kojom se štiti predsednik Republike i ovlašćenja predsednika Republike! Uporedite samo status predsednika Republike Srbije i status predsednika Savezne Republike Jugoslavije: i jedan i drugi se biraju na direktnim izborima; za njih glasaju građani; predsednika Savezne Republike Jugoslavije, poslanici u Veću građana i Veću republika dvotrećinskom većinom razrešavaju dužnosti. U Republičkom parlamentu je tako nešto nemoguće, jer, pored dvotrećinske većine, potrebno je i 50% građana sa pravom glasa koji će tu inicijativu podržati na referendumu. Ukoliko tako nešto ne bude podržano na referendumu, makar i od 49% izašlih, raspušta se Republički parlament! I suviše skupa cena i to je za nas neprihvatljivo. Oni koji ne videu izmenama i dopunama Zakona na kojima mi insistiramo spremnost da Srbija dobije predsednika, već od nas traže da ovde u Parlamentu izglasamo konkretnu osobu za predsednika Republike, ne mogu naići na takvu našu saradnju, niti mogu dobiti podršku za takvu vrstu razmišljanja. Predsednik Srbije se bira na izborima, njega biraju građani, onaj ko je uveren da će pobediti na izborima, neka učestvuje, a onaj koji nema to uverenje već od nas očekuje da ga za tako neštoohrabrimo, pogrešio je, jer on nije dobra ličnost za prvog čoveka ove Republike. Dakle, mi insistiramo na ovim izmenama i dopunama, one su u skladu sa preporukama OEBS-a, one su u potpunosti u onom konceptu koji mora biti koncept tranzicionog društva koje teži modernom i uređenom demokratskom društvu i, konačno, one su i direktna posledica neuspelog izbornog procesa iz septembra meseca. Kritikovane izmene po pitanju finansijskih sredstava koje država izdvaja za predsedničke kandidate, odnosno za njihove kampanje, u jednom delu imaju osnova. Tačno je da neko može istaknuti primedbu i reći da je njegovo pravo manje od prava kandidata koji se takmičio u prvom izbornom ciklusu - ali je za nas neprihvatljivo da oni koji su direktno zagovarali bojkot danas traže od nas da mi građanima Srbije iz džepa uzmemo novac i finansiramo njihovu novu političku avanturu! Ako hoće da se poigravaju sa Srbijom, neka sami plate taj ringišpil, mi u tome nećemo učestvovati. To se odnosi na sve one koji su direktno zagovarali bojkot i, to se odnosi na one koji su konačno posle ubedljivog izbornog uspeha u drugom krugu danas zabrinuti šta će se desiti jer postoji, naime, cenzus u prvom. Nego, bez cenzusa i bez kriterijuma mi ovde u Parlamentu treba da otvorimo vrata čoveku koji će imati apsolutnu moć i koji neće odgovarati nikome. Dakle, stojimo u potpunosti iza ovih izmena, prihvatamo amandmane o kojima smo se izjasnili na sedniciOdbora za pravosuđe i upravu, aline prihvatamo sve ono što je rečeno kao kritika, jer to zapravo nije kritika, već je izraz, po našem mišljenju, straha i nesigurnosti pred predstojeće izbore, koji će biti sigurno organizovani i koji moraju biti organizovani.
Niko nije spomenut, ni ime, ni poslanička grupa, nemate pravo! Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u nečelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 146, protiv 28, uzdržanih nema, nije glasalo 15, od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 1. zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Jovan Todorović i Rajko Baralić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman. Za 28, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 46, od 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman. Za jedan, protiv 109, uzdržana dva, nije glasalo 77, od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Dobrosavljević, Đorđe Mamula i Srđan Petrović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Za 53, protiv 92, uzdržana su bila tri, nije glasalo 39, od ukupno 187 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman. Za 30, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 50, od ukupno 190 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo Odbor za pravosuđe i upravu, a predstavnik predlagača ga je prihvatio. Za 148, proti 28, uzdržanih nema, nije glasalo 14, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman na član 3. koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Dragan Marković i Adam Urošević. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman. Za nema, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 80, od ukupno 190 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Rajko Baralić, Branko Ružić i Dragan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman. Za 30, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 46, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Jovan Todorović i Rajko Baralić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 29, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasao 51, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Dragan Marković, Adam Urošević i Miloš Lukić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 72, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Predstavnik predlagača, narodni poslanik Čedomir Jovanović, nije prihvatio ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 111, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Zaključujem glasanje: za 110, protiv 28, uzdržanih 40, nije glasalo 9, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Doviđenja.