Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 117 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika, te postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 235. našeg poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Željko Tomić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, želim da pitam jednu stvar, pošto je opštepoznato da posle usvajanja rebalansa budžeta u Narodnoj skupštini Republike Srbije sledi i rebalans budžeta u Skupštini AP Vojvodine. Mi, kao poslanički klub DSS, očekujemo izveštaj iz Skupštine AP Vojvodine. Naime, u budžetu Skupštine AP Vojvodine koji je nedavno usvojen jasno se vidi da su predviđena sredstva, između ostalog, i za povećanje poslaničkih paušala poslanika u Skupštini AP Vojvodine. Kada pričamo o štednji, o racionalizaciji, želimo da znamo da li se to odnosi na sve nivoe vlasti u Republici Srbiji. Takođe, nije zgoreg podsetiti i apelovati na to da su na čelu Fonda za kapitalna ulaganja Skupštine AP Vojvodine predsednik Izvršnog veća gospodin Bojan Pajtić i tri pokrajinska sekretara, a da je predsednik Nadzornog odbora gospodin Zoltan Bunjik, protiv kojeg se, inače, vodi krivični postupak zbog finansijskih malverzacija. Da li postoji kontrola rada Fonda za kapitalna ulaganja u Skupštini AP Vojvodine i da li mi, kao poslanici Skupštine Republike Srbije, možemo da imamo uopšte uvid u rad i rezultate tog fonda? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Miroslav Markićević, predstavnik NS. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani građani Srbije, poštovane kolege narodni poslanici, imam jedno pitanje, u stvari tražim obaveštenje od vas, gospođo predsednice, pošto se tiče ovog visokog toma, a mislim da biste vi, kao naša predsednica i kao predstavnik narodnih poslanika ovde, morali da nam date dodatno obaveštenje. O čemu se radi? Juče smo u jednim dnevnim novinama videli intervju velikog mislioca ove države u liku našeg dragog predsednika, koji je izneo ideju da bi trebalo smanjiti broj narodnih poslanika sa 250 na 150. Što se tiče Nove Srbije i poslaničkog kluba NS, mi nemamo ništa protiv da se smanji broj državnih funkcionera na svim nivoima, samo nam nije jasno kako se naš veliki mislilac nije setio da promeni nešto za šta nije potrebna promena Ustava, a svi znamo kako se Ustav, odnosno neki delovi Ustava menjaju, koja je procedura - ovde u Skupštini, referendum itd. Kako se naš dragi predsednik nije setio da smanji broj ministarstava i broj ministara? Za to je potrebna samo jedna sednica ovde. Zato što to nije urađeno, kao primer građanima Srbije kako se štedi, sada imamo situaciju da imamo 30 ministara i 300 sekretara. Pa onda imamo i dodatne tenzije ovde u Narodnoj skupštini. Neke kolege narodni poslanici su veoma frustrirani, pošto su nedavno promenili stranačke dresove kao dobru investiciju, pa nisu uspeli da uđu ni u jedan široki krug od 30 ministara i 300 sekretara, i to onda izaziva nepotrebne dodatne tenzije ovde u Narodnoj skupštini. Pošto vidimo kako smo došli u ovu lepšu i bolju salu da, po nekim procenama, malo uspešnije i brže radimo, želeo bih da prokomentarišete mišljenje našeg dragog predsednika, da kažete šta vi mislite o tome. Da li Narodna skupština treba o tome da se izjasni? Da li sa tom cifrom od 150 narodnih poslanika predsednik naše države želi da skrene temu sa pravih stvari, sa prave štednje, sa teškog života kojim žive naši građani? Da li se time želi da uvede dodatna centralizacija i da onda javno, pošteno kažemo građanima da svi narodni poslanici treba da budu iz Beograda, pošto našem dragom predsedniku nije do putovanja po Srbiji pošto izgleda nije obavešten da mnogi veliki gradovi i opštine ni po ovom sistemu nemaju svoje predstavnike u Narodnoj skupštini. Dakle, ponavljam za one koji bi zlonamerno tumačili ovo što kažem, što se tiče Nove Srbije, nema nikakvih problema da se smanji broj narodnih poslanika u ovoj skupštini na 150, samo nam nije jasno kako se veliki mislilac u liku našeg dragog predsednika nije setio da počne od Vlade i da smanji broj nepotrebnih ministarstava. Znamo da su neke poslaničke grupe, naše kolege, kao LDP, već predložile zakon o smanjenju broja ministarstava. Čini mi se da je taj predlog veoma korektan, koristan i opravdan, pa bih voleo da i vi, na osnovu svega ovoga što sam izneo, kažete svoje mišljenje pred građanima Srbije. Hvala lepo.
Zapravo, predlog o kojem govorite nemamo u proceduri, no pravo je svakog građanina, a pravo i obaveza predsednika Republike Srbije da o svojim stavovima informiše javnost. Reč ima gospođa Marina Raguš.
Gospođo Đukić-Dejanović, na prvom mestu bih, a na osnovu člana 88. stav 2, od vas zatražila obaveštenje – koje predstavnike Vlade Srbije očekujemo tokom današnje sednice predviđene za rad po pitanju nadzora Vlade Srbije između 16.00 i 19.00 časova? Za sada nemamo informaciju ko će iz Vlade Srbije da dođe danas, pa bismo želeli u najkraćem mogućem roku da je dobijemo ne bismo li se tako pripremili za dobru i argumentovanu raspravu. To je na prvom mestu. Drugo, ono što javnost u Srbiji zaista interesuje u poslednje vreme, tiče se njihovog zdravlja. Imali smo prilike da tokom prepodneva čujemo predstavnike Svetske zdravstvene organizacije, vezano za popularno nazvan svinjski grip, da polako ali sigurno svet klizi u pandemiju, da ono o čemu bi sve zemlje trebalo da vode računa je sledeće - ovaj virus gripa ima jednu vrlo prepoznatljivu karakteristiku, da se posle mirovanja zapravo javlja u potpuno izmenjenom obliku i samim tim ga je teško sanirati, odnosno teško je boriti se s njim. Ono što mi očekujemo od ministra zdravlja jeste, prvo, da se u što skorije vreme pojavi pred parlamentom, ali pre toga da nam odgovori na pitanje na koji način se država Srbija pripremila za borbu sa ovako opasnim virusom, da li smo mi zapravo spremni da saniramo sve zdravstvene posledice ovog virusa, s obzirom da vidimo da uzima vrlo veliki danak u zemljama gde se pojavi, i kakva je trenutna situacija sa državom Srbijom. Sledeće pitanje tiče se Kosova i Metohije. Ono što Srpsku radikalnu stranku posebno interesuje jeste šta je Vlada Srbije sve preuzela da zaštiti srpsku pravoslavnu i kulturnu baštinu na teritoriji Kosova i Metohije, gde se, kao što bi svi trebalo da znaju, nalazi 1.500 manastira, crkava, isposnica i drugih simbola srpskog verskog i kulturnoistorijskog nasleđa od srednjeg veka do danas. Bili smo svedoci martovskog pogroma 2004. godine, kada su šiptarski teroristi pokušali da izbrišu viševekovno postojanje srpske države na teritoriji KiM tako što su svoj bes izrazili na srpskim svetinjama. Do dana današnjeg nismo saznali informaciju ko je potpisnik takvog brutalnog nasilja tokom martovskog pogroma 2004. godine. Međutim, ono što je takođe vrlo značajno, dešava se poslednjih mesec dana, što zapravo retko ko zna, jeste da je nedavno svečano obeležen početak rada na stvaranju baze podataka kulturnog blaga nezavisnog Kosova, kome su prisustvovali samozvani ministar kulture, omladine i sporta Valjton Bećiri i izvesni ambasador Velike Britanije na Kosovu i Metohiji gospodin Endru Sparks. Mislimo da je ovo nedopustivo i da ovo treba preispitati. U kom smislu? Ova baza podataka obuhvata srpsko kulturno blago, kojim se sada ponose narko-dileri i teroristi na Kosovu i Metohiji, i to, kao što vidimo, uz podršku diplomatske misije Ujedinjenog Kraljevstva. Pitanje konkretno treba da bude – šta je Vlada Srbije preduzela da spreči svojatanja srpskih verskih i kulturnih simbola i spomenika na teritoriji Kosova i Metohije? Takođe, šta je Vlada Srbije preduzela da se formira baza podataka o srpskom verskom i kulturnom nasleđu na Kosovu i Metohiji koja će biti autentična i tačna, a koja će moći da se koristi u Srbiji i u inostranstvu? Takođe, pitanje za ministra spoljnih poslova, pored ministra za Kosovo i Metohiju i prvog ministra srpske vlade – kakve je diplomatske mere preduzela Vlada Srbije da ukaže, recimo, vladi Velike Britanije na to da oni nemaju pravo da konkretno kradu religijsko i kulturno blago Srbije, kako su to inače ranije činili u Egiptu, Kini, Indiji i sada na teritoriji Kosova i Metohije? Konačno, da li je Vlada Srbije preduzela neke mere i koje, kako bi dobila potvrdu u naučnim krugovima Velike Britanije i drugih zemalja Evropske unije da je versko i kulturno blago Kosova i Metohije samo srpsko kulturno blago? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Želim da postavim samo jedno pitanje – čemu služi uopšte institut člana 235. poslovnika ove skupštine, ako poslanički klub Napred Srbijo Srpske napredne stranke još uvek nije dobio odgovor ni na jedno pitanje postavljeno na način kako to Poslovnik propisuje, iako su po stavu 5. člana 235. lica kojima postavljamo pitanja dužna da na pisani način odgovore u roku od 15 dana? Znači, ni na jedno pitanje postavljeno u skladu sa poslaničkim mogućnostima i poslovničkim uslovima nismo dobili. Da li je ovo način da samo pokažete da je u ovoj zemlji moguće pitati sve i da se u toj poplavi pitanja može oćutati odgovor na bilo šta? Apelujem na vas, gospođo predsedniče Skupštine, da značaj Skupštine i primenu ovog poslovnika uvedete na takav način da izvršna vlast, kojoj se najčešće obraćamo, na dostojan način uvaži ozbiljnost pitanja koja ovde postavimo.
Gospođo Tabaković, vaša konstatacija je povod da inicirate i parlament i mene lično da se još jednom obratimo Vladi i insistiramo da poštuju Poslovnik. Ona je, nažalost, u nekim slučajevima tačna. Da li još neko želi da se obrati u skladu sa čl. 235? (Ne.) Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača, prisustvuju i: Dejan Jovanović, Nebojša Ćirić i Vesna Arsić, državni sekretari u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Jelena Popović, pomoćnik ministra ekonomije i regionalnog razvoja, Nenad Ilić i Dejan Radulović, savetnici u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja. Takođe sam pozvala da delu sednice u kojem ćemo obaviti pretres u pojedinostima povodom tačaka 22, 23, 24. i 25. dnevnog reda prisustvuju i: Mirjana Ćojbašić, pomoćnik ministra za Nacionalni investicioni plan, Edi Majstorović, šef Kabineta ministra za Nacionalni investicioni plan, Radmila Petković i Nataša Sokolović iz Ministarstva za Nacionalni investicioni plan, zatim Goran Petković, državni sekretar u Ministarstvu trgovine i usluga, Ana Blagojević i Jelena Popović, pomoćnici ministra trgovine i usluga, a povodom pretresa u pojedinostima o tačkama 26. i 27. Ljiljana Džuver, pomoćnik ministra ekonomije i regionalnog razvoja i Tatjana Prijić, načelnik odeljenja u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja. S obzirom na to da današnjoj sednici prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika, stekli su se uslovi da Narodna skupština odluči o predlogu za stavljanje na dnevni red akta po hitnom postupku u toku sednice, saglasno članu 165. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije je, na osnovu člana 165. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red ove sednice tačka – Predlog kandidata Visokog saveta pravosuđa za izbornog člana prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda sudija opštinskih sudova, koji je Narodnoj skupštini podneo Visoki savet pravosuđa 7. aprila 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Najpre, da utvrdimo kvorum. Molim vas, ponovo ćete morati da postavite kartice u poslaničke jedinice kako bismo odredili kvorum. Određujem pauzu od deset minuta. Molim narodne poslanike da uđu u salu kako bismo imali kvorum i uvrstili ovu tačku, koja je izuzetno značajna, u dnevni red. [[Posle pauze – 10.40]] Gospodo narodni poslanici, molim vas najpre da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite kartice u poslaničke jedinice. Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije je, na osnovu člana 165. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red ove sednice tačka – Predlog kandidata Visokog saveta pravosuđa za izbornog člana prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda sudija opštinskih sudova, koji je Narodnoj skupštini podneo Visoki savet pravosuđa 7. aprila 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za 127, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Predlog kandidata Visokog saveta pravosuđa za izbornog člana prvog sastava Visokog saveta sudstva iz reda sudija opštinskih sudova postaje 50. tačka dnevnog reda Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja. Gospodo poslanici, pošto predstavnici Vlade neće biti prisutni do 13.00 časova, nastavljamo rad u 13.00 časova.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine premijeru, dame i gospodo ministri, prvo je pitanje, koje sam već odavno postavio, za ministra za ekonomiju, automatski i za premijera i za čitavu Vladu – šta je sa predizbornim obećanjem od 1.000 evra na ime besplatnih akcija za svakog građanina ove zemlje? To je prvo pitanje, na koje nema odgovora. Drugo pitanje je za ministra za sport i omladinu (ako se to tako zove), ničim izazvanog ministra za sport i omladinu i, takođe, premijera – šta će Vlada učiniti da se sanira dramatična situacija u FK "Crvena zvezda"? "Crvena zvezda" nisu samo uprava i fudbaleri, "Crvena zvezda" je i armija navijača, "Crvena zvezda" je deo nacionalnog identiteta, kao evropski i svetski prvak,"Crvena zvezda" je ponos ove države, "Crvena zvezda" je u srcima miliona ljudi. Samo pitam da li će Vlada nešto preduzeti da se sanira ta dramatična situacija u "Crvenoj zvezdi", koju su neki očito isprovocirali, koju neki priželjkuju, da bi otišla na doboš, da bi bila raskrčmena kao "alajbegova slama". Dakle, da li će Vlada nešto preduzeti? Treće pitanje je za ministra za kulturu. Da li će i kako odrediti prema najvulgarnijim i najprimitivnijim stihovima Emira ili Nemanje Kusturice, ne znam kako se zove, i njegovog orkestra, koji ne samo što veliča i hvali jednog od optuženih za ratne zločine, nego vređa sve druge koji nemaju simpatije prema tom optuženiku za ratne zločine u Haškom tribunalu, i to sve pod vidom nekakvog umetničkog i kulturnog stvaralaštva? Vidim da Ministarstvo za kulturu odobrava neke silne pare za neke njegove projekte, pa da li će se prema ovom najvulgarnijem primitivizmu, koji slušaju i gledaju i deca, na neki način ministar za kulturu i Vlada odrediti? Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine predsedniče, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo, želim da izrazim zadovoljstvo što, prema novom poslovniku, imamo obavezu, ali isto tako i pravo da se viđamo jednom mesečno i direktno razgovaramo i dajemo odgovore na razna pitanja. Pokušaću da odgovorim na ova pitanja koja su postavljena, uz napomenu da možda nisam sa svime upoznat i da ne znam baš sve odgovore, a napomenuću te koje ne znam. Što se tiče prvog pitanja i 1.000 evra po jednom građaninu, to jeste bilo predizborno obećanje i, u skladu sa tim predizbornim obećanjem, definisan je zakon koji omogućava participaciju stanovništva u podeli besplatnih akcija. Nakon toga, kao što vam je poznato, došlo je do ekonomske krize i velikog pada berzi, s jedne strane. S druge strane, pitanje podele akcija bilo je vezano za privatizaciju konkretnih preduzeća. Mislim da je o tome bilo puno reči i u štampi, razgovaralo se i ne mislim da je moguće u ovom trenutku procenjivati kako će se kretati vrednost akcija preduzeća, od kojih su neka prodata a neka nisu, tako da u oceni ovoga treba sačekati određeno vreme i videti šta će iz toga da bude. Ono što u ime Vlade mogu da kažem, jeste da je Vlada, u skladu sa tim obećanjima, usvojila određeni zakon. Na osnovu tog zakona izvršeno je evidentiranje. Dakle, sve one akcije koje su administrativnog karaktera i koje je Vlada morala da uradi, ona je uradila. Što se tiče tržišta i njegove vrednosti, to je nešto što ćemo čekati da vidimo šta će se desiti. Na ova druga dva pitanja, nažalost, ja nemam odgovore, a ministarka za sport nije tu. Smatram da "Crvena zvezda" jeste neki naš brend i da, svakako, događaji koji se tamo odvijaju nisu događaji sa kojima bilo ko u ovoj državi može da bude zadovoljan, međutim, iskoristiću mogućnost koju daje Poslovnik, a to je da vas o konkretnim merama obavestimo pismeno. Isto važi i za stihove Emira Kusturice, koje, moram da priznam, nisam imao prilike ni da čujem i ne znam o čemu se radi. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Gospodin Batić želi komentar.
Najpre želim da se zahvalim gospodinu premijeru na prisustvu i želji da pokuša da odgovori, s tim što nisam zadovoljan odgovorom, pogotovu na prvo pitanje. Ljudima je obećano 1.000 evra na ime besplatnih akcija. I sami ste ponovili da je to obećano u predizbornoj kampanji. Ispade po onoj narodnoj "obećanje ludom radovanje". Zato postoji nešto što su elementarni principi demokratije, a to su odgovornost i smenjivost. To se, naravno, ne odnosi na premijera Cvetkovića, nego na ministra za ekonomiju i regionalni razvoj. On je, želeći da stekne jeftine političke poene, u predizbornoj kampanji na sav glas obećavao da će to biti tako, da bi se nakon izvršenog evidentiranja iznenadio koliko Srbija u stvari ima građana. Čovek nije znao koliko Srbija ima punoletnih građana, prevario se samo za milion. Onda je pokušao ovde jednom da nam objasni da je to, eto, jedan od razloga. Drugi razlog. Pa da je sva privreda Srbije prodata, ne može da se obezbedi pet milijardi evra i da se sve to što su prodata sva javna preduzeća podeli građanima. Znači, unapred se znalo da je to šarena laža, da je to slatka prevara, dimna zavesa, da je to manipulacija građanima, manipulacija njihovom političkom voljom, njihovim izbornim pravom. To je nešto što se ne sme činiti i zbog toga je, naravno, i ne samo zbog toga, nego i zbog „Fijata“ i ko zna čega sve, Mlađan Dinkić odavno trebalo da podnese ostavku, da u ovoj zemlji postoji politički moral i da se poštuju ta dva osnovna principa demokratije, odgovornosti i smenjivosti. Ako sam dobro razumeo vaš odgovor na drugo pitanje, Vlada će nešto preduzeti povodom očuvanja i saniranja nacionalnog brenda zvanog „Crvena zvezda“. Ponavljam, to više nije priča o upravi, igračima, to je nešto što je deo nacionalnog identiteta i što je po prirodi stvari državno pitanje. Ako je taj odgovor upućujući i optimistički, onda vam na tome zahvaljujem. Bilo bi dobro da pročitate ove stihove Emira Kusturice i to što on poručuje građanima sa svojim orkestrom „Zabranjeno pušenje“ za one koji ne vole Radovana Karadžića. Najskaradnije i najvulgarnije, a to kao da je motivisalo ministra za kulturu da mu obezbedi neka sredstva iz budžeta za neke njegove projekte. Sad o brdima koje je dobio od prethodne ''gibaničarske'' vlade ne bih pričao.
Reč ima predsednik Cvetković. Izvolite.
Radi razjašnjenja i dobrog razumevanja, ja sam, kada se radi o „Crvenoj zvezdi“, rekao da nju doživljavam kao naš brend i da smatram da ne postoji niko ko je zadovoljan ovim što se događa. Isto tako sam rekao da ćemo pismeno dati odgovor o tome šta se preduzima, imajući u vidu da moj resorni ministar, nažalost, nije ovde prisutan. Zato ne bih želeo da se ovo protumači kao da je Vlada preuzela neke finansijske obaveze ili bilo šta. Za to ćemo videti šta se može učiniti. Ovo je bilo potrebno da kažem radi razjašnjenja, a inače, potpuno stojim na stanovištu koje je izrečeno, da je „Crvena zvezda“ zaista brend ove države, čak je bila brend i one velike države, i ne možemo biti ravnodušni i zadovoljni događajima u njoj. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospođo predsednice, gospodo i dame ministri, dame i gospodo narodni poslanici, pokrenuću jedno pitanje iz oblasti penziono-invalidskog osiguranja. Priličan broj Albanaca iz Preševa, Bujanovca i Medveđe u višegodišnjem periodu ne može da ostvaruje penziju ako su u određenom periodu radili na području Kosova. Interesantno je da zainteresovane stranke koje podnose kompletne zahteve za sticanje prava na penziju ne dobijaju pisane odgovore o razlozima prolongiranja donošenja rešenja o penzionisanju, ali im se usmeno saopštava da Republički fond za PIO ne raspolaže originalnom dokumentacijom iz oblasti PIO za teritoriju Kosova. Verovatno najdrastičniji slučaj je sa Šabanom Kelmendijem, koji kao raseljeno lice živi u Novom Pazaru, ima ličnu kartu broj 181511, izdatu od MUP u Novom Pazaru, koji je koristio starosnu penziju od 8.1.1993. godine, a nakon ratnih događaja je u oktobru 1999. godine podneo zahtev za uspostavljanje isplate penzije Republičkom fondu za PIO i penzija mu je na osnovu ovog zahteva isplaćivana u toku 2000. godine. Međutim, isplata penzije mu je prekinuta u toku te godine, da bi obustava isplate penzije bila ozvaničena rešenjem Republičkog fonda za PIO zaposlenih od 8.11.2004. godine, sa obrazloženjem da Republički fond ne raspolaže dokumentacijom o ostvarivanju prava na penziju, s obzirom da se originalna dokumentacija nalazi na Kosovu. Na podnetu tužbu Šabana Kelmendija Okružni sud u Novom Pazaru, u ponovljenom postupku, donosi presudu kojom se poništava rešenje Republičkog fonda za PIO zaposlenih. U pomenutoj presudi sud ističe da je tužilac nesporno stekao to pravo pravosnažnim rešenjem Republičkog fonda PIO, koji je bio važeći u vreme kada je izdato, te je tuženi organ, u ovom slučajuRepublički fond za PIO, pogrešno obustavio isplatu penzije tužiocu. Međutim, na zahtev Republičkog fonda Vrhovni sud je doneo presudu kojom se ukida presuda Okružnog suda u Novom Pazaru, i to samo iz formalnih, a ne suštinskih razloga. Razlog je taj da nije bilo prava na ponovljeni postupak. Nije uopšte dat odgovor na pitanje da li čovek koji je radio 35 i kusur godina i stekao penziju… (Predsednik: Gospodine Halimi, govorite duže od tri minuta, pa bih vas zamolila da privedete pitanje kraju.)Pošto imam i drugo pitanje, koristim vreme... (Predsednik: Svejedno, imate pravo na ukupno tri minuta.) Znači, u ovom slučaju je osnovno pitanje – šta će da uradi ministar Ljajić da se prekine ova diskriminatorna praksa i da se, ne samo gospodinu Kelmendiju, nego i svim zaposlenima koji ispunjavaju zakonske uslove za penziju, ne prave ove trenutne prepreke, koje su nezakonite? (Predsednik:Zahvaljujem.) Drugo pitanje…
Ne možete sada. Imali ste samo tri minuta. Niste pažljivo slušali odredbe Poslovnika koje regulišu vreme. U sledećem krugu ćete, ali ima već dvadesetak prijavljenih, eventualno ponovo doći na red, ako bude vremena. Ministar Rasim Ljajić ima reč. Izvolite, gospodine ministre.
Nažalost, ovo nije usamljeni slučaj i nije striktno vezan za jug Srbije, bilo koju opštinu ili etničku pripadnost bilo kog korisnika penzije. To, sigurno, vama nije za utehu. Mnogi građani imaju ili iznose slične primedbe, vezane za dužinu postupka u Fondu PIO i posebno za mogućnost povezivanja radnog staža, posebno ako se to radi sa republikama bivše Jugoslavije ili ukoliko se radi sa onima koji su deo staža ostvarili na Kosovu. Vezano za konkretan slučaj, mogu vam tokom iduće nedelje izneti sve relevantne podatke vezane za Šabana Kelmendija i mogućnost da se ovaj problem reši, ukoliko postoji zakonski osnov za to.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li želite komentar? Izvolite, imate prava pet minuta na komentar.
Ovaj komentar je kratak. Čovek je rođen 1935. godine. Čekajući da se reši ovaj problem, žena mu je umrla. Da li treba i on da umre da bi ostvario osnovno ljudsko pravo? Mislim da su takođe urgentni, veoma urgentni i problemi većeg broja radnika koji su stigli do vremena za penzionisanje u Preševu, Bujanovcu i Medveđi, a zbog toga što su godinu, dve, tri radili na Kosovu, ne mogu da ostvare pravo na penziju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Siniša Stamenković. Molim samo da se prijavite elektronskim putem, da bih vam dala reč.
Dame i gospodo, drage kolege, poštovana gospodo ministri, Skupština Srbije je 1990. godine donela propis kojim se nadoknađuju štete prouzrokovane usporom voda izazvanim izgradnjom akumulacije hidroelektrana Đerdap I i II, podizanjem nivoa podzemnih voda, plavljenjem i menjanjem prirodnog režima voda, šteta na zemljištu itd. Posebnom odlukom Skupštine tada je predviđena naknada za korišćenje dobara od posebnog interesa koja je pripadala opštinama na području uspora stvorenih izgradnjom hidroelektrana I i II. Naknada se izdvajala iz cene proizvedenih kilovat-sati na generatoru u svim hidroelektranama. Iz ovih sredstava su opštine na plavnom području rešavale probleme nastale plavljenjem - odnošenje zemljišta, obrušavanje, propadanje puteva, potapanje i druge komunalne probleme. Zbog čestih promena nivoa voda u akumulacijama izazvanih režimom eksploatacije vodenog potencijala za proizvodnju hidroelektrične energije u elektranama štete su svake godine sve veće. Građani traže obeštećenje od opština, a Vlada je svojom odlukom ukinula ova sredstva i veliki broj stanovnika u priobalju hidroelektrana ostavila je bez naknade. Iznos odštete od hidroelektrane Đerdap bi samo za opštinu Kladovo u ovoj godini iznosio preko 150 miliona dinara. Na koji će način Vlada Srbije obeštetiti građane u priobalju, da podsetimo, u opštinama Kladovo, Negotin, Majdanpek, Golubac, Požarevac, Smederevo, Kovin, Beograd i Novi Sad? Drugo, kada će Javno preduzeće EPS izvršiti sve preostale obaveze radi naknade šteta u priobalju Dunava nastalih relokacijom naselja i ljudi? Treće pitanje, kada će Javno preduzeće EPS izvršiti naknadu privrednih šteta po osnovu Zakona o trajnom rešavanju egzistencije građana sa ugroženog područja uspora Dunava? Četvrto pitanje je za ministra zdravlja – kada će Ministarstvo zdravlja uvrstiti lečenje oko 250.000 građana obolelih od hepatitisa A, B ili C u obavezne vidove zdravstvenog osiguranja i omogućiti terapiju pegazis ili kopegus sistemom koja košta do 20.000 evra? Hvala.
Zahvaljujem. Ko od ministara želi da da odgovore? Hoćete vi, gospodine Cvetkoviću? Izvolite.
Samo kratko, vezano za ova tri pitanja koja se odnose na energetiku. Ministar energetike, nažalost, nije tu, pa će mu pitanja biti preneta i on će vam dati odgovor. On ima čitav dosije o tome. Bio sam upoznat sa tim problemima u razgovoru baš u Kladovu, kada su se žalili zato što je ukinuta ta renta, ali o tome postoje podaci i dobićete odgovor. Što se tiče poslednjeg pitanja, zamolio bih ministra zdravlja da odgovori.
Zahvaljujem. Molim gospodina Tomicu, ministra zdravlja, da se prijavi elektronskim putem, da bih mogla da mu dam reč. Nije dobio karticu.
Hvala na pitanju, ali hepatitis A, B i C su tri različite bolesti zapaljenja jetre koje nastaju delovanjem virusa. Hepatitis A je bolest prljavih ruku i u terapiji se, praktično, ne koristi lek koji je pomenuo gospodin. Što se tiče hepatitisa B i C, interferon alfa je lek koji je na raspolaganju kao prva linija lečenja. Kod polovine pacijenata ima odgovora, a kod druge polovine, kad ga ne bude, postoje vrlo precizno regulisani kriterijumi kada se za C hepatitis koristi ovaj skuplji interferon. Znači, mora da postoji biopsija i histološka analiza, interpretacija nalaza na jednom mestu i onda komisija donosi odluku o lečenju tog bolesnika kod koga nije došlo do razvoja fibroze. Ako bi se 250.000 građana lečilo nekritički tako što se, recimo, ovaj lek da svakom, ako je taj broj, mada, i kada je manji broj, ako ne bi bilo ovakve restrikcije, onda bi sav novac koji postoji godišnje u zdravstvenom osiguranju bio potrošen za jednu jedinu bolest. Što se B hepatitisa tiče, Srbija od 2004. godine ima obaveznu vakcinaciju protiv B hepatitisa za svaku novorođenu bebu i u adolescentnom uzrastu od 12 godine. Plan je, stručno i politički podržan, da za 12 godina od početka, znači do 2016. godine, praktično nove generacije nemaju problema sa B hepatitisom, što je važno zbog toga što jedna trećina obolelih ima rizik da dobije rak jetre u daljem toku. Dakle, bilo bi dobro, naravno, da se indikacije za korišćenje skupljih lekova, i ovog i nekih drugih, šire mnogo brže i mnogo više. Kada budemo bili ekonomski snažniji i kada Fond zdravstvenog osiguranja bude imao više novca, onda će moći i ta pravila da budu manje restriktivna.
Zahvaljujem gospodinu Milosavljeviću. Reč ima ponovo gospodin Siniša Stamenković, komentara radi. Izvolite.
Gospodine ministre, moje pitanje, koje sam postavio u vezi s lečenjem i terapijama za ovako veliki broj pacijenata, sastoji se u tome da pokušate i kao lekar, i kao čovek, i kao ministar, da ne dozvolimo da postoji grupa A i grupa B pacijenata kada je u pitanju ova terapija. Učinite sve što je moguće da svi budu u ravnopravnom položaju i učinite sve što je moguće da se liste čekanja kod određenih terapija koje treba da se daju, pa i u ovom sistemu, budu raspoređene tako da ne stvaramo građane dva reda. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Gospodin Milosavljević ima reč. Izvolite, gospodine ministre.
Moram da odgovorim da, naravno, ne postoje građani prvog i drugog reda, nego naprotiv, ovo što sam izgovorio je dokaz da su građani podjednako tretirani. Kopegus dobiju oni kojima je iz medicinskih razloga neophodno. Oni koji histološki imaju određenu formu C hepatitisa, kod njih se primeni terapija pod jednakim uslovima, bilo o kom da se radilo. Pripremiću vam pismeni izveštaj o tome kako se sprovodi terapija ovim lekom unazad tri godine, pa ćete videti da sam govorio istinu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Molim samo da se prijavite.
Gospođo predsednice, gospodine predsedniče Vlade, poštovana gospodo i gospođe ministri, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pokušaću u ova tri minuta da postavim tri pitanja. Prvo pitanje je za gospodina predsednika Vlade. Dokle su došli pregovori o smanjenju vašeg kabineta? Ne bih da tumačim i obrazlažem zašto je to građanima Srbije važno. Oni su prinuđeni na štednju merama koje vi donosite. Mnogo hiljada ljudi će biti otpušteno sa posla, pa bi bio red da i vaš kabinet, vašim ličnim primerom, pokaže da je i Vlada spremna da štedi. Pogotovu kada vas vidimo u ovakvom broju, to je sasvim dovoljno za jednu dobru vladu, ako želi da radi. Pitanje broj dva je za gospodina Milosavljevića, ministra zdravlja, a tiče se ovog meksičkog gripa. Šta se dešava trenutno? Gospodine ministre, dajem vam priliku da odgovorite kako poslanicima, tako i građanima Srbije, s obzirom da sam u utorak postavio ovo pitanje, a tada je, prema Svetskoj zdravstvenoj organizaciji, stepen opasnosti bio tri, danas je već pet. Ne bih želeo da postavljam nezgodna pitanja, najiskrenije želim odgovor od vas – koliko je naša država i naš zdravstveni sistem u ovom trenutku spreman? Treće pitanje je za predsednika Vlade, a postavio bih ga ministru kulture da je prisutan. Juče smo bili svi svedoci konferencije za štampu jedne nevladine organizacije, koja za nekih mesec ili ne znam koliko dana najavljuje Paradu ponosa u Beogradu. S obzirom da je vaša vlada, odnosno jedan od vaših ministarstava do sada finansiralo ovakve i slične organizacije, imam pitanje za vas – da li će Vlada Republike Srbije finansirati Paradu ponosa? Da li ćete vi, ministar kulture i još neko od ministara učestvovati na toj paradi? Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Cvetković, predsednik Vlade. Izvolite.
Dame i gospodo, odgovoriću na prvo pitanje i daću kratak komentar na treće, a daću reč kolegi Milosavljeviću u vezi s drugim pitanjem, koje smatram izuzetno značajnim. Što se tiče pitanja brojnosti Kabineta i svega onoga o čemu je bilo puno reči u javnosti, prvo bih želeo da kažem da je broj ministara prisutnih ovde neka vrsta demonstracije koliko Vlada uvažava Skupštinu i ovaj dom, a nije osnova da se kaže kako ih je puno i da se iz toga izvlače neki zaključci. O smanjenju Kabineta se ne vode bilo kakvi pregovori, već pitanje smanjenja Kabineta jeste jedno regularno pitanje koje se razmatra u okviru koalicije, pri čemu nema ničeg od onoga što se čita u novinama (jedan hoće, drugi neće). Prosto, razmatra se njegova najbolja funkcionalnost. U oceni veličine Kabineta jeste bilo priče da je on veliki, ali moram da kažem da nije baš tako mnogo veći nego neki prethodni kabineti. Prethodni kabinet je imao 25 članova, a ovaj ima 27. Tako da pitanje smanjenja Kabineta polako postaje više politički nego ekonomski problem. Naravno, ukoliko koalicioni partneri dođu do zaključka da je efikasniji i bolji rad sa nekim smanjenim kabinetom, to će se i desiti. Za sada ne bih rekao da se ovde radi o bilo kakvim pregovorima, već više o razmatranju raznih ideja, pa između ostalog i te ideje.
Zahvaljujem. Reč ima ministar zdravlja Tomica Milosavljević. Izvolite.
Hvala lepo. Zahvaljujem gospodinu Markićeviću na pitanju. Kao što znate, sinoć i noćas je Svetska zdravstvena organizacija upozorila zemlje članice da se nalazimo u fazi pet opasnosti od izbijanja pandemije. Radi se o virusu gripa koji je mutiran i promenjen i sa kojim se ljudska vrsta prvi put susreće. Faza pet znači da je došlo do prenošenja sa bolesnog na zdravog čoveka, ne samo u jednoj zemlji, Meksiku, nego i u drugoj zemlji u istom regionu, u SAD. To je kriterijum po klasifikaciji Svetske zdravstvene organizacije koji nas dovodi zaista u stanje opasnosti od pandemije. Pandemija bi bila šesta faza, koja znači da u kratkom vremenu oboli veliki broj ljudi širom planete, što bi bila ozbiljna opasnost. Epidemiološki gledano, ta opasnost je sada bliža nego ikada ranije. Što se tiče trenutnog stanja, na današnji dan, u evropskim zemljama, Austrija ima jedan potvrđen slučaj bolesti, Nemačka tri, Španija 10, Velika Britanija pet, ukupno 19. Od drugih zemalja, 19 je potvrđenih slučajeva bolesti u Kanadi, dva u Kostariki, dva u Izraelu, 26 u Meksiku (sa sedam smrtnih ishoda), 14 u Novom Zelandu, jedan u Peruu, a 91 osoba u Americi (sa jednim smrtnim ishodom), ukupno 155. Mi smo krajem 2005. godine na Vladi Srbije doneli nacionalni plan za postupanje pre i u toku eventualne pandemije i na osnovu tog plana je u stalnom zasedanju posebna radna grupa koja se bavi ovim problemom. Tokom 2006. i 2007. godine uloženo je oko dva miliona evra u opremanje infektivnih klinika, izolatora i infektoloških odeljenja u opštim bolnicama. Kupljeni su, između ostalog, automobili za epidemiološke ekipe zavoda. Napravljena je mreža da je moguće elektronsko komuniciranje između zavoda. Kupljene su zalihe antibiotika u robnim rezervama i infuzione tečnosti. Kupljen je donji nivo rezervi antivirusnog leka (u tom trenutku je bio samo jedan proizvođač), preporuka za minimalnu količinu je bila ukupno 1% opšte populacije. U ovom trenutku 85% te zalihe ima rok do 2011. godine, a 15% ima rok do novembra 2009. godine. Mi smo, posle prvih podataka prošlog vikenda, praktično počeli da se ponašamo, kao zdravstveni sistem i kao država, čini mi se, korak unapred. Sinoć je, dakle, proglašena peta faza i Margaret Čen je pozvala vlade zemalja članica da primene pandemijske planove. Mi ga primenjujemo već nekoliko dana. Pojačan je sanitarni nadzor na granici, odštampani su lifleti, obaveštenja pri odlasku i dolasku u zemlju. Danas je u 11.00 časova u Klinički centar Vojvodine u Novom Sadu primljena gospođa stara 71 godinu sa kliničkom sumnjom. To je prvi slučaj sumnje na meksički grip. Do kraja današnjeg dana, do večeras, u Nacionalnoj laboratoriji na Torlaku će biti postavljena preliminarna dijagnoza potvrđivanja ili isključivanja. U daljoj proceduri konačna potvrda će biti moguća u jednoj od devet referentnih laboratorija Svetske zdravstvene organizacije, za nas je najbliža u Londonu. Mi ćemo posle rebalansa budžeta koji ste sinoć izglasali biti u situaciji da zalihu lekova povećamo trostruko. O tome smo već vodili razgovore. Lek ne rešava problem sam. Pokušao bih plastično da vam kažem koliko je ozbiljna situacija kada se desi pandemija, sada imamo pretnju. Ako bi sve štediše otišle u banku i zatražile štedni ulog u istom danu, u istom trenutku, ta banka bi bankrotirala. Ako oboli 20% populacije jednog društva i ima potrebu u jednom trenutku za zdravstvenim sistemom, onda je taj sistem u ozbiljnom problemu. Dakle, mi se kao društvo i država ne samo pripremamo, nego ozbiljno postupamo. Proteklih godinu dana je bilo praktičnog uvežbavanja ovih procedura, a danas je Vlada usvojila sastav Koordinacionog tela (koji čini 13 ministara, a rukovodi ministar zdravlja), čiji zadatak je obezbeđivanje najvišeg nivoa podrške za tekuće i potencijalne intervencije, aktiviranje procedure za sticanje dodatnih resursa, razmeštanje operativnih timova, obezbeđivanje saradnje među ministarstvima, razmena informacija i koordinacija sa susednim zemljama, kao i identifikovanje potrebe za međunarodnu pomoć. Izvinjavam se što ovako dugo odgovaram, ali moram da kažem da je danas Komisija Svetske zdravstvene organizacije obavestila ministra zdravlja da je Institut Torlak dobio sertifikat za čuvanje i distribuciju vakcina, koji je jedan od šest dodeljenih sertifikata u poslednje tri godine od 60 aplikacija, što je važno, i da je dodeljena donacija od 1.200.000 dolara za podršku ubrzavanju procedure osposobljavanja Torlaka, koji će u poslednjem kvartalu ove godine početi probnu proizvodnju, jer se tada instalira oprema do septembra, da bi sledeće godine bio u situaciji, nadam se, da bude jedan od respektabilnih proizvođača. Što se tiče putovanja, s obzirom da je bilo različitih komentara, postoji jedan međunarodnopravni dokument koji se zove Međunarodna zdravstvena regulacija, usvojen 2005. godine, koji kaže da zemlje članice nemaju pravo da uvode restrikcije za promet ljudi i roba i, ako ih uvedu duže od 24 sata, to mora da bude naučno zasnovano i opravdano pred organima UN. Dakle, ovo je globalni problem i mi moramo da budemo deo globalnih napora, a da radimo što više lokalno. Ja mogu samo da vam kažem, u ime i Koordinacionog tela, i Ministarstva zdravlja i Vlade, da ćete, kao poslanici, biti obaveštavani krajnje detaljno, kao uostalom i građani.
Zahvaljujem ministru Milosavljeviću. Želim da vas obavestim da su sekretara Narodne skupštine obavestili da su sprečeni da prisustvuju ovoj sednici sledeći članovi Vlade: gospodin Jovan Krkobabić, ministar Petar Škundrić, ministar Bogoljub Šijaković, ministar Vuk Jeremić, ministar Dragan Šutanovac, ministar Saša Dragin, ministarka Snežana Samardžić-Marković, ministar Goran Bogdanović i ministarka Jasna Matić. Narodni poslanik Miroslav Markićević želi da da komentar. Izvolite, gospodine Markićeviću.
Gospodine predsedniče Vlade, zaista sam zaboravio da to učinim na početku pa želim sada da kažem da je za svaku pohvalu što ste vi i vaš kabinet u ovolikom broju došli ovde da uvažite narodne poslanike i građane Srbije. To što sam rekao da bi vaš kabinet trebalo da ima manje ministara je iz najbolje namere, dobronamerno, da bi taj kabinet bio efikasniji i da ne bi doživljavao ucene kao što je, recimo, ovih dana doživljavao od jedne poslaničke grupe iz Vojvodine. Skrećem pažnju i vama i svim ministrima da se ne živi loše samo u Vojvodini. Živi se loše pogotovo na jugu Srbije, u zapadnoj Srbiji i u Šumadiji. I ko je dao pravo da neko učestvuje u razgovorima o nekih dodatnih šest i po milijardi, koje mi ovih dana u rebalansu budžeta nismo ni videli? Odakle sada taj novac? Da li je istina da će taj novac biti plasiran u Vojvodinu, pogotovu u opštine sa većinskim mađarskim življem? Verujem da bi ostatak Srbije, pogotovu oni iz nerazvijenih krajeva, sa juga Srbije, iz centralne Srbije, iz zapadne Srbije i Šumadije, voleli da čuju odgovor na ovo pitanje. Ono drugo pitanje, možda malo šaljivo, nisam postavio slučajno. Posebno mi je drago što niko od vas neće učestvovati u toj Paradi ponosa, ali moram da vas podsetim da je državni sekretar u Ministarstvu za manjinska i ljudska prava kod ministra Čiplića, gospodin Karadžić, to javno rekao na medijima u direktnoj emisiji. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Zoran Ostojić.
Takođe izražavam zadovoljstvo ovolikim prisustvom članova Vlade i gospodina premijera. Ali, gospodine Cvetkoviću, ako je to akt uvažavanja ove skupštine, onda je ova poluprazna sala nekakav pokazatelj šta Skupština misli o izvršnoj vlasti koja već mesecima vodi kampanju protiv ove skupštine. Uključio se tu i predsednik vaše stranke gospodin Tadić, predlogom za smanjenje broja poslanika. A mi iz LDP smo, sećate se, gospođo Dragutinović, govorili još u decembru - smanjite broj ministarstava, zato što je to simbolički pokazatelj da država štedi. No, vi ste rekli da je to politička mera. Možda jeste, ali se političkim merama ne mogu otkloniti posledice krize, niti zemlja izvući iz recesije. Novac je novac i njega ljudi neće imati, bez obzira da li će neko sutra da mu gurne temu o promeni Ustava ili pronalaženju Dražinog groba. Pare su u pitanju i neće ljudi imati više para sve i da imamo novi ustav. A mi ga želimo, svakako, jer smo bili protiv ovoga. No, u kontekstu onih mera koje ste predložili, koje su usvojene juče, želim da postavim pitanje – kada će, gospodine Cvetkoviću, biti donet antimonopolski zakon? Monopoli u ovoj državi su stvar koja smanjuje životni standard. Vi znate, i sto puta je rečeno, da su cene hrane i druge robe ovde više nego u inostranstvu, čak su domaći proizvodi jeftiniji u Crnoj Gori, lekovi Hemofarma su u Crnoj Gori jeftiniji pet do sedam puta, da ne govorim o drugim stvarima. Ovo govorim posebno u svetlu činjenice da je nadležni ministar Milosavljević izradio jednu studiju o trgovini i razvoju trgovine u kojoj se od 800 strana monopoli pominju samo na pola strane, pa mi nekako izgleda da je to odnos vaše vlade prema monopolima. Ovo govorim u kontekstu mera koje predlažete, a koje faktički idu na račun onih velikih, koji su uzeli robu od dobavljača, prodali, pare ko zna gde potrošili, možda u Ljubljani, dobavljačima nisu platili i dobavljači sada imaju problem. Ti dobavljači - to je proizvodnja, a samo realni sektor može da izvuče ovu zemlju iz krize. Mi mislimo da je bolje sačuvati 20 firmi koje proizvode nego jednu koja trguje, jer i u jednima i u drugima radi isti broj ljudi. S tim u vezi imam jedno pitanje za gospodina Markovića. Ako ste već počeli parcijalne promene političkog sistema, i to ne konsenzusom, nego voljom većine (tako kažete; većina će ovde usvojiti šta god vi predložite, a vidim da i predsednik vaše stranke stoji iza toga), zašto u paketu ne predložite zakon o finansiranju stranaka? Jer, ovo čemu prisustvujemo, ova farsa sa spiskovima firmi koje kao navodno finansiraju neke velike stranke, onda povika na tajkune, koji su svakako aktivni u kampanji, ali ne u redovnom finansiranju stranke, nekako nam se čini da služi za odvlačenje pažnje od onog pravog izvora za finansiranje stranaka, a to su javna preduzeća, a zna se ko upravlja javnim preduzećima. Hvala.
Zahvaljujem. Ko želi da odgovori? Izvolite, gospodine ministre Milosavljeviću.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine narodni poslaniče, hvala na ovom pitanju vezanim za zakon o zaštiti konkurencije, a hvala vam i što ste pročitali Strategiju razvoja trgovine Srbije, dokument na kome smo radili više godina. Poslednjih nekoliko meseci taj dokument je finalizovan i predstavlja osnov po kome ćemo sprovoditi i mere i politike da bi trgovina Srbije bila jedan od motora ekonomskog razvoja Srbije i priključivanja Srbije evropskim integracijama. Tačno je, Strategija ima gotovo 800 strana, čitali ste, ali možda ne najpreciznije, pošto se ne na pola strane, nego u više delova Strategije pominju mere antimonopolske politike, što direktno, što indirektno, ali ono što je suština vašeg pitanja, evo, odgovoriću vam. Vlada Republike Srbije je, na predlog Ministarstva trgovine i usluga, pre nešto više od dva meseca usvojila Predlog nacrta zakona o zaštiti konkurencije. Informisan sam da bi na prvoj sledećoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije trebalo da zakon bude na dnevnom redu, zajedno sa još dva zakona iz delokruga rada Ministarstva trgovine i usluga - to su zakon o elektronskoj trgovini i zakon o opštoj bezbednosti proizvoda. Tačno je da je tzv. antimonopolski, odnosno zakon o zaštiti konkurencije jedan od najvažnijih zakona za ukupno funkcionisanje privrede Srbije, za konkurentnost naše ekonomije, za atraktivnost naše zemlje za privlačenje investicija, i to ne samo u sektor trgovine i sektor usluga, nego i u realni sektor ekonomije. Upravo iz tih razloga smo se odlučili da ne radimo izmene i dopune aktuelnog zakona koji je donet 2005. godine, nego da izradimo novi zakon, koji će uvažiti, pre svega, najviše evropske standarde u oblasti zaštite konkurencije, ali i domaću realnost. Ono što smo kroz više od tri meseca javne debate i diskusije dobili, to je veliki broj konkretnih sugestija, i od strane privrednika, i od strane naučne i stručne javnosti, i velikog broja preduzeća, naravno i poslanika koji su imali prilike da se upoznaju sa zakonom i želju da daju svoje mišljenje o zakonu. Očekujem da ćemo imati korektnu raspravu i tokom sednice parlamenta na kojoj će taj zakon biti raspravljan, naravno sa željom, ukoliko stigne još neka dobra inicijativa kako da se zakon poboljša, da je usvojimo i ugradimo, i dobijemo ne samo novi zakon, nego trajan, održiv i primenljiv zakon. Upravo su ključni ciljevi kojima smo vođeni kada smo radili ovaj zakon bili da Komisiju za zaštitu konkurencije, kao regulatorno telo koje treba da se bavi pitanjem očuvanja konkurencije i tržišnih sloboda u našoj zemlji, ojačamo, da je učinimo operativnom, da joj damo mogućnost da direktno sankcioniše povrede konkurencije. Isto tako smo određene izmene u odnosu na sadašnji zakon napravili sa ciljem da se, pre svega, trgovinski sudovi, najpozvanije sudske institucije za oblast privrede i ekonomije, uključe kao nadležni za ova pitanja i verujem da ćemo nedoumice, probleme i rekao bih neoperativnost u prethodnom periodu koji se vezuju za sprovođenje Zakona o zaštiti konkurencije i rad Komisije za zaštitu konkurencije otkloniti novim zakonom. Mi ovim zakonom u potpunosti ispunjavamo evropske standarde. To je jedan od zakona koji se očekuje. To je zakon, pored zakona o državnoj pomoći, koji je jedan od uslova u ovoj fazi pridruživanja da bismo dobili pozitivnu ocenu u domenu ekonomije i izgradnje slobodnog tržišta. Ubeđen sam da će taj zakon u naredne dve-tri nedelje biti na dnevnom redu Skupštine, da će biti usvojen i da će primena zakona doneti, pre svega, boljitak na tom polju, ali isto tako i da će omogućiti da se u okviru Komisije za zaštitu konkurencije nađu najstručniji i najkompetentniji ljudi, naravno i specijalisti za određene segmente kako bi rad Komisije bio što kvalitetniji. Ono što je još jedna novina u odnosu na postojeći zakon je da će članovi Komisije za zaštitu konkurencije biti birani putem javnog konkursa. To je ono što se tiče zakona. Što se tiče komentara ili pitanja, kako god, vezanog za cene i troškove života u Srbiji, ima cena proizvoda koje su niže u Srbiji u odnosu na okruženje, ima i onih cena koje su više u odnosu na zemlje u okruženju, ali isto tako, iz brojnih razgovora sa kompanijama, proizvođačima koji imaju svoje politike cena, upravo na to pitanje zašto prodaju proizvode u Crnog Gori, na primer, po nižim cenama u odnosu na cene u Srbiji, ili u Republici Srpskoj, ili u nekoj drugoj zemlji u okruženju, odgovor je da je to deo njihove poslovne politike, da se oni u određenim periodima godine bore za tržište, bore se sa jačom konkurencijom, da su i poreska i carinska opterećenja u zemljama za pojedine proizvode drugačija, da postoji u nekim zemljama u okruženju drugačiji vid protekcionizma određenih proizvoda i da je naprosto to tako u svim zemljama. Ali, ono što mogu da vam kažem kao ministar trgovine, koji je delom i odgovoran za… (Predsednik: Gospodine ministre, uobičajen odgovor je pet minuta.) Zahvaljujem. (Predsednik: Privedite kraju.) Prekinuo sam.
Odnosno, poslovnički. Evo, poslanici mi pomažu, sugerišu da kažem da je to poslovničko pravilo, a ne samo uobičajena praksa. Gospodin Milan Marković ima reč. Izvolite. Hoćete li da saslušate prvo ministra? (Da.) Izvolite, gospodine Markoviću.
Mislim da ni u ovoj sali ni u našoj javnosti nema dileme da je potrebna reforma našeg političkog sistema. Ključ, kičma te reforme su, pre svega, izborni zakoni. To je ono što zanima i javnost, ali mislim da treba da zanima, naravno, i političke stranke. Kao svaka reforma, i ova reforma ima svoj početak, svoje trajanje i neki svoj prirodni završetak. U okviru reforme koju mi u Vladi planiramo predviđeno je usvajanje većeg broja zakona. Prvo zakon o političkim strankama, zatim zakon o biračkom spisku, zakon o državnoj izbornoj komisiji, zakon o izboru odbornika, zakon o izboru narodnih poslanika, zakon o izboru predsednika Republike i, naravno, bez ikakve sumnje i dileme, novi zakon o finansiranju političkih stranaka. Dakle, reforma je sveobuhvatna i mi smo namerni da tu reformu izvršimo u toku trajanja mandata ove vlade. Što se tiče širine konsenzusa, nažalost, nismo ga imali čak ni za usvajanje Ustava, tako da je teško očekivati konsenzus na ovakvim pitanjima, kada generalno opozicija ima stav da Vlada treba da obezbedi većinu za svaki novi zakon. Po mom mišljenju je to potpuno legitimno, opozicija ima pravo na takav stav, tako da mi nećemo ni pokušavati ni insistirati da dobijemo tako širok konsenzus. Ali, kao što znate, bio sam i u vašoj stranci, bio sam i u DSS-u, razgovarao sam sa predstavnicima svih opozicionih stranaka, jer smatram da svaka stranka treba da bude upoznata sa elementima reforme koju planiramo kao Vlada.
Zahvaljujem. Gospodin Ostojić ima komentar. Izvolite.
Gospodine Milosavljeviću, niste me razumeli. Ja sam se upravo plašio da će antimonopolski zakon biti na tragu te strategije za koju i dalje tvrdim da uopšte ne polaže pažnju na monopole. Šta je monopol? Nije samo ono što ste vi merili, pa malu radnjicu i veliki supermarket računate kao jedan objekat. Monopol je kad neko dobavljaču kaže - neću da ti platim za 120, nego za 180 dana, pa odnese pare u inostranstvo, pa ovaj više ne može da obnovi proizvodni lanac, a ne može da ga tuži, a mora da potpiše, jer ako ispadne iz tog lanca, može da stavi ključ u bravu. Govorim o proizvodnji koja je ugrožena zbog monopolista. A, gospodineMarkoviću, monopoli iz ekonomije, medija koji postoje u ovoj državi, prirodno imaju potrebu da se pretvaraju u monopole i u politici. Kada ste pisali Ustav sa svojim partnerima Koštunicom, Šešeljem i Tomom Nikolićem pre dve i po godine, bili ste za proporcionalni sistem. Šta se u ove dve i po godine desilo te odjedanput postajete zagovornici većinskog sistema, polako, ali sigurno? Pa, desio se raspad tada najjače stranke, pa sad pošto mislite da ste vi najjači, onda hajde brže da iskoristimo priliku. To nije odgovorno ponašanje koje će doneti dobra ovoj zemlji i, kada pričam o novcu, mislim i na te monopole. Mi smo vama predlagali, gospodine Cvetkoviću, jednu meru - voleo bih da čujem iz vaših usta da li ste ozbiljno to razmatrali - da u ovo vreme krize likvidnosti, u vreme kada više nije nikakva kriza likvidnosti nego, na kraju krajeva, počinje recesija, pogledajte stope rasta industrijske proizvodnje itd. Recesija znači manji obim privredne aktivnosti. To znači manje posla, to znači nema za sve posla. Šta ste vi sa ovim merama imali kao prioritet? To nije jasno. Zato smo mi stalno govorili da su potrebne mere koje će pomoći posrnuloj privredi da održi kakav-takav nivo aktivnosti. Pa smo vam, između ostalog, predlagali da bar u ovo vreme idete pri plaćanju PDV-a na naplaćenu realizaciju, a ne na fakturisanu. Znam da bi to dovelo do erozije poreskih prihoda, ali bi vas to nateralo na mere štednje, uključujući možda i smanjivanje broja ministarstva, kako smo mi predložili pre neki dan na 12. S druge strane, vidite šta se dešava. Država naplaćuje svoj novac nemilosrdno i brutalno koristeći silu, govorim o PDV-u, o porezima, ali svoje dugove ne plaća. Pa se gospodinu Mrkonjiću, eto, dešava da mu putari, kojima se mnogo para duguje, idu u stečaj iako su možda čak i bilansno pozitivni, ali ne mogu da plaćaju ni svoje dobavljače ni radnike zbog toga što im država duguje. O tome se radi. To je ono što smo mi pokušali, nekakvim predlozima da vam bar damo ideju. Nemamo mi sad 15 ljudi koji će moći sve podatke i bilanse da izračunaju, niti možemo da izmerimo sve efekte, ali nismo u ekspozeu čuli da se razmišlja u tom pravcu. Ako to ne može, zašto se onda nije pokušalo sa smanjivanjem opterećenja na lične dohotke, ako je prioritet očuvanje radnih mesta? Ne možete očuvati radna mesta tako što ćete reći - nemojte otpuštati u krizi, smanjite profite itd. Zato što neki moraju da otpuste, zato što ne mogu da prodaju robu ili usluge. Naprosto, to je suština. Žao mi je što ministar spoljnih poslova nije ovde da ga pitam koliko će koštati četiri konzulata udaljena 100 kilometara jedan od drugog u maloj Crnoj Gori. Po nekakvim proračunima prosečni konzulat na Zapadu košta oko 300.000 evra. Ako u Crnoj Gori košta recimo 200, to je skoro milion evra. Možda na ovu štednju i skupoću to nije mnogo, to bi možda mogla da kaže gospođa Dragutinović, ali bih voleo baš da čujem, gospodine Cvetkoviću, političke razloge za diplomatski pokušaj (ne znam da li će se Crna Gora saglasiti s tim) bez presedana da se tolike pare arče i da se četiri konzulata otvaraju u jednoj tako maloj zemlji. A četiri konzulata, da vas podsetim, nemamo ni u SAD, ni u Rusiji - srećom. I, pitanje za vas, gospođo Dragutinović – šta bi sa onom dobiti NIS-a koju Rusi obrisaše i pretvoriše u dobitak? To je isto gubitak ovog budžeta, zbog toga ljudi moraju, srednja klasa mora da plaća. Da ne govorim o satelitu, da ne govorim sad o ovim konzulatima... Mnogo se para arči...
Prošlo je pet minuta. Iskoristili ste pravo na postavljanje pitanja. To je za drugi krug. Pošto ima nejasnoća kako poslanici mogu da govore posle ministara, u članu 202. Poslovnika se kaže da posle datog odgovora na poslaničko pitanje narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše pet minuta komentariše odgovor na pitanje ili postavi dopunsko pitanje, a po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše pet minuta. Ministri Mrkonjić, Marković i Milosavljević žele da daju kratke odgovore. Reč ima gospodin Milutin Mrkonjić.
Čast mi je i zadovoljstvo da sa ovoga mesta ponovo gledam poznata lica. Odmah da vam kažem - vi ste me izabrali i vi moju ostavku imate i danas, kad hoćete. Nijedno putarsko preduzeće neće otići u stečaj dok sam ja ministar. (Glasovi iz klupa: Au.) Molim kolege da se uzdrže od komentara. Gospodin Ostojić verovatno misli na „Intermost“ (i to je verovatno neka igranka, videćemo šta je) „Vinčija“, velike svetske kompanije, koja je već danas povukla neke druge poteze. Ali, tih 320 ljudi, koji i dalje imaju dobre poslove u ovoj našoj Srbiji, neće ostati bez posla. Lično ću rukovoditi tim preduzećima ako ih napuste sadašnji direktori, a neće. Dakle, što se tiče javnih preduzeća, znam šta je tema, dosta njih je u mom resoru, da tako kažem. Pozdravljam druga Velju, koji je stigao u međuvremenu, bili su u njegovom resoru. Do sada nisam primetio, naravno to je i nemoguće u tako velikim sistemima kao što su „Železnica“ i „Putevi Srbije“, da je bilo ikakvih mahinacija vezanih za trošenje sredstava na finansiranje stranaka. Možda sam još uvek relativno mlad ministar, pa nisam u stanju da pohvatam sve te konce, ali Vlada Srbije je smogla snage da obezbedi novac i plati dug putarima od 320 miliona evra, i to će biti završeno ove nedelje. Prema tome, putna privreda sigurno neće biti pod stečajem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Slobodan Milosavljević.
Zahvaljujem. Samo da dam još dva kratka komentara uvaženom gospodinu Ostojiću oko Strategije razvoja trgovine Republike Srbije. Tim koji je radio Strategiju je zaista, i to s ponosom mogu da kažem, najrespektabilniji u Srbiji, na čelu sa prof. dr Stipom Lovretom, koji je šef katedre na Ekonomskom fakultetu u Beogradu, a dva inostrana konsultanta su gospodin Džon Doson, koji je najveći autoritet za trgovinu i tržište u EU i gospodin Beri Bergman, koji je isto to u SAD-u. Tako da, što se tiče Strategije, s ponosom ističem da je najkvalitetnija, najaktuelnija i najbolja moguća koja je mogla da se uradi. U njoj su, između ostalog, pored to pola strane koje pominjete vezano za antimonopolsku politiku, definisane i obaveze lokalnih samouprava da definišu lokacije za izgradnju novih tržnih centara i da te lokacije stave na javne licitacije, zatim da se trgovinska preduzeća i domaći i strani investitori stimulišu da regionalno ravnomerno ulažu, predviđa se osnivanje centra za razvoj trgovine, koji takođe treba da pomogne da se bolje razvijaju trgovina i tržište Srbije i još mnogo toga. I, dobro ste došli kad god o Strategiji i svim ovim zakonima koje donosimo razgovaramo.
Zahvaljujem. Gospodin Milan Marković ima reč. Izvolite.
Gospodin Ostojić to verovatno zna jer smo o tome pričali više puta, ali zbog javnosti želim da kažem da sistem za koji se mi zalažemo jeste proporcionalan. Uopšte ne znam otkud ideja o većinskom izbornom sistemu. Čudim se da toliko puta ponavljate: većinski, većinski, većinski..., a radi se o personalizovanom proporcionalnom sistemu - ko ima pet posto, prelazi cenzus. Naša želja je da damo građanima mogućnost da vide za koga to glasaju kada glasaju i da građani kroz ovu reformu dođu do tih saznanja, ako već finansiraju političke procese, što je normalno u svakom evropskom društvu, onda bar da znaju koga finansiraju i zašto finansiraju neki politički proces. Ove sumnje koje postoje sada, činjenica da imamo više partija u parlamentu koje su plaćene iz budžeta nego što smo imali lista na izborima, sve to u dobroj meri delegitimizuje naš politički sistem. To nam ne treba. Treba nam veće poverenje građana u politiku, u političke institucije, u političke procese, i to je svrha menjanja našeg izbornog zakonodavstva.
Zahvaljujem. (Narodni poslanik Zoran Ostojić dobacuje sa mesta.) Završili ste komentar, ne možete više. Nemate dva puta pravo na po pet minuta, samo jedanput. Imate mogućnost da govorite u drugom krugu, da bismo dali mogućnost svim poslanicima koji su se prijavili da bar po jedanput pitaju. Gospodin Tomislav Nikolić ima reč, izvolite.
Gospodine predsedniče, za razliku od drugih poslanika, ja ne delim oduševljenje što vas je došlo toliko koliko može da stane u jedan normalno predviđen prostor za ministre (sve preko toga je pomalo i nenormalno) i više bih voleo da ste u takvom sastavu prisustvovali raspravi o budžetu, a ne danas ovim bezazlenim i besmislenim poslaničkim pitanjima. Baš mi je žao što su vam podelili tu kiselu vodu. Mi ovde ponekad radimo i po 15 sati, pa nam niko ništa ne dade. Još nam skinuše dnevnice, a hoće i plate da nam skinu. A čim se vi pojavite, odmah vam daju vodu. Vidite, možda bi mogli da vam daju i nešto slatko uz to, da vam ne padne šećer. Gospodine predsedniče, predsednik Srbije Boris Tadić je juče zamerio Skupštini da ima previše poslanika, najavio je izmenu Ustava kako bi se broj poslanika sveo na otprilike 150 i to opravdao činjenicom da ima previše malih političkih stranaka u Skupštini. Na taj način je valjda najavio nekakvo suzbijanje prava svakog da bira i da bude biran i suzbijanje svake izborne liste koja ostvari cenzus da uđe u parlament, pošto će predsednik da određuje koja je mala, a koja velika. Ali vas zato podsećam da je na njegovoj listi osam stranaka ušlo u parlament, a da u Vladi kojoj je on dao mandat, koju ste vi formirali, ima 14 političkih stranaka. Vama postavljam pitanje – da li je Vlada razmatrala pitanje promene Ustava? Da li Vlada zna da se uređenje vlasti, kao jedna glava, jedan odeljak Ustava, rešava u Skupštini i potvrđivanjem na referendumu? Sa 126 poslanika, koliko vas ovde podržava, jeste li vi zaista spremni da se upustite u rizik da menjate Ustav, za šta je bar ovde potrebna dvotrećinska većina, ili to predsednikRepublike nagoveštava šta će da vam stavi u zadatak za sledeći period? Zaista bih voleo da znam, bio bih zaista obradovan kada biste rekli – ne, Vlada o tome ništa ne zna. Onda bih dokazao svoju tezu da i Vladu i Srbiju vodi samo predsednik Republike. Pošto primećujem da su ministri i poslanici iz G17 u karantinu i da ih nema danas ovde u ovoj sali, pitaću vas. Nekoliko ispada i grubih mešanja u druge grane vlasti imao je ministar Dinkić. Najpre je, a to je sada ponovio i gospodin Mrkonjić, što me ne zabrinjava pošto naš prijatelj, drug naš Mrka voli da govori i ono što ne misli, a najavio je da neće dozvoliti da firme odu u stečaj dok je on ministar, pa ga upozoravam da to nije njegovo ni pravo, ni obaveza, ni dužnost. Firme idu u stečaj (Predsednik: Privedite pitanje kraju, prošlo je tri minuta.) kada se steknu uslovi za stečaj. Interesuje me da li ćete preduzeti nešto protiv ministra koji je pisao sudu u pokušaju da spreči stečaj preduzeća „Zmaj“, za koje je zainteresovan njegov prijatelj Goran Novaković. Obratio se javnosti i pozvao tužioce da pokrenu istragu ili će izvesti sve poslanike iz skupštinske sale i zatražiti smenu svih tužilaca u Srbiji. Čujem da je...
Zahvaljujem na postavljenom pitanju. Govorite već četiri minuta. Gospodine Cvetkoviću, izvolite.
Što se tiče prvog pitanja, želim da kažem da je Ustav najviši pravni akt jedne zemlje, kao što znate, i da on daleko prevazilazi kapacitete jedne vlade. Dakle, u njegovu pripremu moraju da budu uključene pre svega političke stranke koje čine vladu, a zatim i šire, imajući u vidu način na koji se Ustav donosi. Ukoliko želite da vam dam formalni odgovor na pitanje da li je Vlada na svojim sednicama razmatrala pitanje promene Ustava, odgovor je – ne, a ukoliko želite da vam dam odgovor na pitanje da li je to na stolu u okviru ukupnih reformi, gde se priča o svemu, odgovor je – da. Ali, cela ta stvar je veoma ozbiljna, koja se ne preseca preko kolena. Tu imamo čitav niz različitih ideja. Neke od njih ste imali prilike da čujete, a ima i drugih ideja. U svakom slučaju, ništa što bude išlo u tom pravcu neće biti urađeno ni na skriven način, niti kao bilo kakvo veliko iznenađenje za radne ljude koji, u krajnjoj liniji, na referendumu to moraju da potvrde ili ne. Kada se radi o drugom pitanju, nisam potpuno razumeo o kom ministru se radi, ko je šta davao itd., tako da bih zamolio da u okviru vašeg dopunskog komentara objasnite ovo drugo pitanje, da bih mogao da dam odgovor na njega.
Zahvaljujem. Gospodine Nikoliću, izvolite. Pojašnjenja radi da kažem - ili ćete imati komentar, ili dopunsko pitanje. Možete iskoristiti pravo na jednu od te dve mogućnosti i to traje pet minuta. Tako pravnici tumače član 202. Izvolite.
Imaću ja pravo da, kao poslanik, ovog časa u roku od pet minuta uradim ono što mi savest govori i nemojte, molim vas, da me unapred upozoravate. Onaj ko mi daje savete koje nisam tražio, po meni liči da mi preti. Kada vam budem zatražio savet šta da uradim kao poslanik, slobodno mi ga dajte, ali ako vam ne tražim, nemojte da mi pretite, molim vas. Gospodine Cvetkoviću, upozoravam vas na pismo Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja upućeno Trgovinskom sudu u Beogradu, u kome ministar kaže - obraćam vam se u cilju sprečavanja pokretanja postupka stečaja. Dodatak ovome je da je ministar osuđen za krivično delo klevete (ili kako je to u izreci, morao bih da vidim presude) protiv Verice Barać, koja ga je tužila za laži koje je izneo na konferenciji za štampu, pa me interesuje kako to izgleda kad sedite u Vladi sa potpredsednikom, odnosno ministrom koji je osuđen za krivično delo. Samo da dopunim ono što nisam stigao, pitam ministra unutrašnjih poslova ako je tu (tu je) – da li ste spremni, gospodine ministre, da predložite zakon kojim bismo zaštitili policajce i svaki napad na njih zaista drastično kažnjavali, kako bi prestao ovaj lov na policiju širom gradova Srbije? Čini mi se da dolaze teška vremena, u kojima će policija obavljati teške zadatke, a kriminala će biti sve više, i to onog najgoreg i najorganizovanijeg. Sada vam kažem unapred, ukoliko ste spremni da takav zakon predložite Narodnoj skupštini, imaćete podršku poslaničke grupe Napred Srbijo SNS-a.
Zahvaljujem. Reč ima premijer, gospodin Cvetković.
Sada sam, nakon dopune, razumeo na šta se odnosilo drugo pitanje i moj odgovor je sledeći. Dva državna sekretara su bila povezana sa tim dopisom, jedan iz Ministarstva ekonomije, a drugi… To nije to? Onda ne znam odgovor. Moraću da se raspitam. Izvinjavam se.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Ivica Dačić. Samo se registrujte, gospodine ministre.
Zahvaljujem. Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, poštovani gospodine Nikoliću, sigurno da je u poslednjim mesecima bilo nekoliko napada na ovlašćena službena lica, odnosno pripadnike policije i MUP. Nažalost, neki od njih su bili fatalni. Jedan policajac je izgubio život, a kao što vam je poznato, noćas je na policajca Biorca iz Novog Pazara nepoznato lice pucalo u leđa. Malo pre sam došao iz Kragujevca, obišao ranjenog policajca koji je trenutno u stabilnom stanju, ne preti mu životna opasnost. Apsolutno se slažem s vama u ovom predlogu, s tim što moram da kažem da to nije resor Ministarstva unutrašnjih poslova, nego Ministarstva pravde. Pošto je ta materija regulisana Krivičnim zakonikom, apsolutno se slažem i zalažem za to da se pooštre kazne za napad na ovlašćena službena lica. Mislim da je to veoma bitno. Apsolutno se slažem sa svim kritikama i rečima koje su se javljale u javnosti. Svaki policajac mora da se ponaša u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjima. Zalažem se apsolutno, i u praksi to primenjujem, da se najstrože kažnjavaju svi primeri zloupotrebe i prekoračenja službenih ovlašćenja, ali s druge strane, svaki napad na ovlašćeno službeno lice, u ovom slučaju pripadnike policije i MUP, na neki način predstavlja jedno od najtežih krivičnih dela i u mnogim državama u svetu je to upravo tako i regulisano. Imajući u vidu da je od 1992. godine skoro hiljadu policajaca izgubilo život na svojim službenim zadacima (ne samo u ratu, za vreme bombardovanja itd., nego i pri obavljanju svakodnevnih policijskih dužnosti), mislim da je neophodno da se ne samo zakonski definišu strože sankcije, nego da se i kroz sudsku praksu definiše da sankcije koje se izriču od strane sudova ne budu na nekom minimumu koji je predviđen zakonom. U nekim sredinama, kao kada sam obišao policajca koji je ranjen u Novom Sadu, rečeno mi je da u tom kraju ne znam koliko godina nije izrečena nijedna presuda protiv nekoga ko je izvršio napad na ovlašćeno službeno lice. U svakom slučaju, to je veoma teška profesija, svakog dana ste pred očima javnosti, i zato mislim da je veoma bitno da s jedne strane policajci znaju da ne smeju da prekoračuju svoja ovlašćenja, ali s druge strane svi moramo da znamo da bez opšteg poverenja između građana, države, političke javnosti i medija u policiju nema ni uspešne borbe protiv kriminala, nema stabilnog javnog reda i mira, borbe protiv terorizma i svega ostalog što spada u nadležnost MUP. Mislim da je to pitanje koje prevazilazi stranačke odnose. Slažem se s ovom inicijativom, a to je zahtev i našeg ministarstva i sindikata koji deluju u okviru našeg ministarstva. Trebalo bi razgovarati u okviru promena zakona koji se predviđaju da se pooštre sankcije koje su predviđene za krivično delo napad na ovlašćeno službeno lice, koje se već nalazi u Krivičnom zakoniku. Zahvaljujem.
Reč ima gospođa Malović, izvolite.
Gospođo predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, kao resorni ministar, ministar pravde, imam moralnu obavezu da dam neki svoj komentar vezano za vaše pitanje, citirajući član Ustava koji kaže da postoje tri grane vlasti - sudska, izvršna i zakonodavna vlast, da jedna vlast treba da utiče na drugu, ali sam član Ustava kaže da je sudska vlast nezavisna. S konkretnim slučajem koji ste naveli nisam upoznata, ali ću se o tome svakako informisati. Nažalost, u poslednje vreme je bilo više takvih dopisa koji su upućivani. U odnosu na postupak stečaja zna se, zakonom je definisano i određeno u kojim uslovima stečaji mogu da se otvore, pod kojim uslovima se stečajni postupci vode i pod kojim uslovima stečajni postupci prestaju. Naravno da niko ne može uticati, van zakonskih određenja, na to da li će stečaj biti pokrenut ili ne. Vezano za drugo pitanje, povodom pooštravanja kaznene politike ili izmene Krivičnog zakonika, imam zadovoljstvo da vas sve obavestim da Ministarstvo pravde intenzivno radi na izmenama Krivičnog zakonika. U okviru tih izmena Krivičnog zakonika predviđene su i izmene konkretnog krivičnog dela koje se odnosi na napad na službeno lice. Ide se u pravcu toga da pojam službenog lica bude uopšteniji i da se, svakako, zaprećena kazna poveća. Mi smo kao Ministarstvo pravde u poslednje vreme često iznosili da naša kaznena politika, generalno govoreći, nije na zadovoljavajućem nivou. Nažalost, visina izrečenih kazni kreće se na ivici zakonskog minimuma, odnosno ispod zakonskog minimuma. Treba ukazati na to, ako govorimo o nekom generalnom aspektu, da sudovi treba da imaju u vidu da visinu kazni u konkretnom krivičnom delu treba da prilagode stepenu društvene opasnosti koju je taj činilac i uradio. Znači, u toku je izmena Krivičnog zakonika i mislim da će se vrlo brzo naći na dnevnom redu parlamenta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Ivan Andrić je reklamirao Poslovnik, međutim na ovoj sednici nema takvih mogućnosti. Pretpostavila sam da ipak postoji potreba da pojasnimo član 202, a ne da pretim gospodinu Nikoliću. Dakle, član 202. daje mogućnost da poslanik najpre postavi pitanje i to traje tri minuta, dobija odgovor, po dobijenom odgovoru ima pravo na komentar ili dopunsko pitanje u trajanju od pet minuta, a onda, po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, može to da komentariše još pet minuta. Vi ste želeli novo pitanje, ne dopunsko, a već je bilo i prošlo pet minuta. U svakom slučaju, mislim da smo to sada malo razjasnili. Poslanik može govoriti ukupno i 13 minuta, ako ima dopunsko pitanje i ako, zatim, komentariše odgovor na svoje dopunsko pitanje. Gospodin Tomislav Nikolić želi komentar na dopunsko pitanje. Gospodine Nikoliću, izvolite, do pet minuta.
Gospodine predsedniče, izveštavam vas da se ovde ne radi o dopisu o kome je javnost sve saznala, dopisu koji je potpisao gospodin Ćirić. To je u domenu ombudsmana, pošto su time bila ugrožena ljudska prava ljudi koji su vodili radne sporove. Ovde se radi o zaustavljanju stečaja od strane ministra. Gospođa ministar pravde samo nije dovršila svoje objašnjenje. Dakle, to je sve u nadležnosti suda, gospođo. Niko ne može da kaže "treba ovde izvršiti stečaj" ili "ovde nemojte da izvršite stečaj". Inače, ako tako počnemo, onda ćete vi da odlučujete i o životu i o smrti. Dakle, gospodine predsedniče, 16. januara 2009. godine Ministarstvo je, što smatram najperfidnijom, najgrubljom mogućom vrstom pritiska na sud, obavestilo sud da mu piše zato što želi da prekine postupak stečaja koji sud treba da razmatra. To je ono što mi se čini da je najalarmantnije u ovoj vladi. Kada već razmišljate o tome da smanjite broj poslanika, najlakše vam je da o tome razmišljate, ne rekoste mi da li u svim tim merama razmišljate i o smanjenju Vlade. Ako vas baš toliko svrbi ova Narodna skupština, počešite je, ali da vidimo šta je sa tom Vladom. Pa neće valjda biti više ministara nego poslanika? Da li mislite da sa 250 poslanika smanjimo na 150, a da ostane Vlada od 40 članova i 14 koalicionih partnera? Pa, nemoguće je. Gospođo ministar, voleo bih da ste nas isto tako obradovali pa da nam kažete da je ponovo osnovana komisija za izradu građanskog zakonika, koju je ukinuo Mlađan Dinkić. Ako već radite na izmenama Krivičnog zakonika, bar nam dugujete obrazloženje zašto je jedna respektabilna komisija ukinuta, a ukinuo ju je Mlađan Dinkić, u kojoj su bili profesori Beogradskog univerziteta, koji se u tu materiju najbolje razumeju, možda i u Evropi. Inače, ove sednice smatram besmislenim. Isključivo zbog javnosti u svemu ovome učestvujemo, pošto vi izbegavate da se pojavite pred nama da odbranite zakone, sve u nadi da će sednice trajati kraće, a onda pretrpite ova tri sata, pa šta bude. Znate da nema za tri sata dovoljno pitanja, nego za sat i po. Tako stvarate privid da ova skupština kontroliše Vladu. Mi vas zaista ne možemo da kontrolišemo, vas kontroliše predsednik Republike. Očigledno je da vas loše kontroliše ili vas kontroliše tako kako je sastavio Vladu, svejedno. Samo vas upozoravam, juče sam prisustvovao toj šetnji sindikalaca. Znam da učestvujete u tome, znam da su mnoge sindikalne vođe poodavno na platnim spiskovima svih vlada, ali verujte, broj učesnika će se sa 3.000 popeti na 30.000, pa na 300.000, a tada neće biti dobro ni nama ni vama. Zato vas molim, razmišljajte unapred, imajte neku viziju, sarađujte sa Narodnom skupštinom Republike Srbije na svim merama koje preduzimate. Nismo ni mi bez osećaja za državu, i mi veoma brinemo sada o državi i znamo da vam nije ni lako, ali u kolo ste se uhvatili, hoćete da vodite kolo, pa vodite ga. Onaj kome nije lako, nemoj da nas kažnjava, nego neka izađe iz kola. Što se nas tiče, dolazi vreme kada ćemo možda početi da podržavamo mere koje vode direktno u spas Srbije, ali još nijednu vašu takvu meru nisam video. Veoma bih se obradovao kad bi 240 poslanika glasalo za neku meru za koju znamo da je poslednja mera kojom se Srbija brani. A ovako, sve dok pokušavate da nas prevarite... Juče nema petoro poslanika, hoćemo da se pobijemo da vas izbrojimo, jedva dočekate 126, aplaudirate jedni drugima što ima 126 poslanika u sali i mislite da imate Vladu. Protiv vas su 124, 126 uz ucene, da im obećate da im date više para nego drugim delovima Srbije. Delite Srbiju na Vojvodinu i onaj drugi deo, na Vojvođane i one druge građane Srbije, i mislite da će to dobro da se završi. Molim vas, zaustavljajte te procese što pre. Ovde u Skupštini ljudi podižu glas, naravno nekažnjeno, i treba da bude nekažnjeno, ali da baš niko od vas ne odgovori na primedbu poslanika Ostojića da je srećan što je samo četiri konzulata u Rusiji. I vi tu sedite i uživate, ne kažete da nam treba bar još 40, jer je to izgleda ventil kroz koji će Srbija moći da se spasava, nego ćutite, uživate. Ovamo vas ucene vojvođanske stranke, svako živi ovde može da ucenjuje zato što ima jednog ili dva poslanika koji ugrožava Vladu. A gde to vodi? – raspadu države. Pa bolje da se raspadne Vlada nego država. Molim vas, razmišljajte kao ozbiljni ljudi i donosite mere koje odgovaraju za ozbiljne ljude.
Gospođa Malović želi da komentariše. Nema ograničenja, ministri mogu da se javljaju uvek kada ocene da mogu da daju odgovor na vaša pitanja i da pojasne odgovore. Nije precizirano nikakvo ograničenje, ali ako ne želite da čujete odgovor, gospodine Nikoliću, nego ste želeli samo monolog, može i tako. Hoćete li odgovor ili možemo da idemo dalje sa pitanjima? Gospođo Malović, izvolite, imate reč.
Izvinjavam se, nemam nameru da uzurpiram reč u Narodnoj skupštini, samo želim da dam jedno objašnjenje. Komisija za izradu građanskog zakonika nije ukinuta. Naprotiv, kao ministar pravde, nameravam da narednih dana predložim popunu članova kojima je prestala funkcija u toj komisiji i da im uputim radnu verziju zakonika o svojinsko-pravnim odnosima na mišljenje.
Zahvaljujem. Reč ima dr Nenad Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo ministri, pre svega da vam čestitam godišnjicu. Danas je godišnjica potpisivanja ovog najvećeg ugovora, sa "Fijatom", na osnovu koga je ova vladajuća koalicija pobedila na izborima. Tačno na današnji dan gospodin Mlađan Dinkić i potpredsednik "Fijata" Alfredo Altavila potpisali su u Beogradu Memorandum o razumevanju, strateškoj saradnji i zajedničkom ulaganju. Iskoristiću vreme da citiram šta su nam obećali u prisustvu najviših predstavnika ove države. Proizvodnju dva potpuno nova modela i intenziviranje proizvodnje "punta". Do kraja 2009. godine, znači do kraja ove godine, novi model automobila sa godišnjom startnom proizvodnjom od 200.000 automobila. Do kraja mandata ove vlade "Zastava" će izvoziti milion automobila. A gospodin Dinkić kaže – neposrednu korist neće imati samo građani Kragujevca, nego i drugih gradova u Srbiji koji će proizvoditi delove za auto-industriju. Sve ovo bez biznis plana, bez ijednog konkretnog detalja, bez imena modela koji će se proizvoditi, i to u vreme najveće krize. Da ne kažu da nije tada bila kriza, citiram "Tanjug", svi ste mogli da ga čitate u martu, pošto je ovo bio već april, u martu kažu – ogroman pad prodaje kola u Evropi i Americi (govorim o martu 2008. godine). Šta se dešava posle toga? Potpredsednik "Fijata" je trebalo, tako su nam rekli u Skupštini, da dođe do kraja decembra da nam kaže šta će biti sa "Fijatom". Naravno, potpredsednik "Fijata" nije došao, a da ne govorimo o predsedniku "Fijata". Onda kaže gospodin Dinkić – potpredsednik "Fijata" Alfredo Altavila treba da dođe u Beograd 16. marta da se dogovore oko uplate 200 miliona evra. Ta poseta nikada nije realizovana. U ugovoru piše... Postavljam pitanje premijeru Cvetkoviću, pošto nema resornog ministra gospodina Dinkića i, vrlo interesantno, nikog iz G17 plus, pa se vama obraćam, gospodine premijeru. Dana31. marta je istekao rok za uplatu 200 miliona, a Vlada je u međuvremenu, kada je došla na vlast, aktivirala bankarske garancije ''Ateku'' i ''Kuprumu'' Bor i u januaru raskinula ugovor sa "Alpinom-Por", jer navodno "Alpina-Por" nije obezbedila bankarsku garanciju za autoput Horgoš-Požega. Sad postavljam prvo pitanje – zašto ova vlada ima dvojne standarde, jedne prema "Alpini-Por", a druge prema "Fijatu"? Drugo pitanje – da li ćete tužiti "Fijat" zbog toga što nisu platili 200 miliona? Treće pitanje – zašto je uopšte potpisivan ovaj preduzetnički ugovor Vlade Republike Srbije bez ijedne bankarske garancije "Fijata"?
Zahvaljujem. Reč ima gospodin predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Što se tiče prvog pitanja, oko dvojnih standarda, moram da kažem da niste dovoljno informisani kada se radi o "Alpini-Por". Dakle, nije Vlada raskinula bilo kakav ugovor, već su oni, prilikom razgovora koji su vođeni u poslednjem kvartalu prošle godine, nagovestili da žele da izađu iz ugovora. Suština čitavog problema je bila u tome što smo mi, uvažavajući neki stav da oni neće moći da zatvore konstrukciju finansiranja, ušli sa njima u razgovore sa idejom da se sporazumno raziđemo, međutim ne insistirajući na toj ideji i uvek ostavljajući mogućnost da oni zatvore konstrukciju finansiranja do roka koji im je bio ostavljen. Nažalost, oni su pred kraj razgovora rekli da žele da raskinu ugovor, o čemu imamo pismeni dopis. Tako je došao taj prvi januar, a da Vlada nijedan korak u pravcu raskida nije preduzela, već je ugovor, prosto, sam po sebi bio stavljen van snage, imajući u vidu da je to bio trenutak kada je trebalo da bude obezbeđena bankarska garancija. Ovo je, međutim, faktičko pitanje, o kome će, po svoj prilici, da se izjasni arbitraža, tako da možda nije čak ni mnogo pametno o tome previše razgovarati, nego pustimo da se sada izađe sa sudskim argumentima koje će ta arbitraža da ceni i videće se ko je bio u pravu, a ko ne. U svakom slučaju, ne radi se o tome da Vlada ima dvostruke standarde, da u odnosu na nekog preduzima mere, a u odnosu na nekog drugog ne preduzima. Što se tiče pitanja ugovora sa "Fijatom" i događaja koji su usledili, naravno, uvek je lako kada se dese neke stvari kao što je ova. Napominjem da se mi ovde nalazimo u situaciji kada je kriza, koja je ne samo sa našeg stanovišta, nego je opštepoznato da ona jeste uvezena, da nije kriza nešto što je izazvala ni ova Vlada, ni ovi građani ove države, pa ni građani Balkana, dakle, ušli smo u jedan objektivni problem, koji je došao sa strane. Opšte je poznato da je kriza došla sa strane i mi u okviru toga pokušavamo da povlačimo najbolje poteze. Moram da kažem, a to je možda i odgovor na komentar koji je jedan od narodnih poslanika postavio kao pitanje, ali u okviru komentara želim da kažem da mere koje je Vlada preduzela imaju već određenih pozitivnih efekata. Naime, ako gledate kretanje industrijske proizvodnje, ono je otprilike, izgleda, dostiglo to propadanje, dno, negde u možda januaru-februaru, nakon čega u martu imamo ne samo zaustavljanje drastičnog pada u odnosu na prethodne mesece, već imamo praktično blagi oporavak, mereno mart prema februaru. Naravno, mi smo i dalje u padu u odnosu na prethodnu godinu, ali cifarski to vam izgleda otprilike ovako - da je pad industrijske proizvodnje u februaruiznosio negde oko 19%, a u martu oko 14%, tako da vidimo da je došlo do blagog oporavka, kao posledica mera koja je Vlada počela da preduzima. U okviru tih mera se, naravno, nalaze i mere gde se mi prilagođavamo u novonastaloj situaciji u odnosu na "Fijat" i njegovu investiciju. Naravno, kada se radi o "Alpini-Por", gde pokušava da se napravi paralela, mi, još jednom bih hteo da zaključim, ni jednog trenutka nismo povukli unilateralni potez, već oni nisu zatvorili konstrukciju finansiranja i rekli su nam da oni izlaze iz ugovora.
Zahvaljujem. Gospodin Popović ima dopunsko pitanje ili komentar. Izvolite, samo se registrujte.
Gospođo predsedavajuća, moram da konstatujem da uvaženi gospodin premijer nije odgovorio na moja dva konkretna pitanja, pa ću ih ponoviti. Prvo pitanje je, gospodine predsedniče Vlade – šta je Vlada Republike Srbije uradila zbog toga što „Fijat“ do 31. marta, kako je napisano u ugovoru, nije uplatio 200 miliona evra? Da li ćete tužiti „Fijat“ zbog toga? To je bilo moje prvo pitanje. Moje drugo pitanje je bilo, gospodine predsedniče – zašto je uopšte potpisan ovakav ugovor bez i jedne jedine garancije „Fijata“? Gospodine predsedniče, da je prisutan gospodin Dinkić, njemu bih postavio ovo pitanje, znam da niste vi lično bili kreator, ali on je vaš ministar i u obavezi ste da nam odgovorite. Morao bih da kažem, na današnju godišnjicu ove velike prevare sa „Fijatom“, šta se desilo. Mi danas imamo u ''Zastavi'' proizvodnju „punta“. Moram, zbog poslanika u ovoj skupštini, zbog gledalaca, zbog naših glasača, da kažem – ova proizvodnja „punta“ nije zamena za „fijat“. Ovaj „punto“ koji se sada proizvodi je ista ona „zastava 10“ koja se proizvodila za vreme prethodne vlade u kojoj ste bili i vi, gospodine predsedniče. Vlada u kojoj je na čelu bio premijer Koštunica, ne sećam se da li je to bila ona prva ili ova druga, kada ste i vi bili, gospodine predsedniče, kupila je za 14 miliona evra opremu na kojoj se danas proizvodi „punto“. Znači, to je Zastavina oprema. Ta ista vlada je za tri miliona evra kupila licencu od „Fijata“ za proizvodnju „zastave 10“. „Zastava 10“ ili kako je sad zovu „punto“ se proizvodila i do vašeg dolaska na vlast. Ovo što se sada radi sa „puntom“ je jedna ogromna prevara. Mislim da je to bio jedan od najpogrešnijih poteza koje je uradila ova vlada, jer je bez ikakvih garancija od „Fijata“, bez i jedne jedine garancije... Taj ugovor koji je sastavljen ne bi prošao nijedan student na ispitu, a potpisala ga je vaša vlada, gospodine premijeru. Na ispitu student ekonomskog ili bilo kog fakulteta ne bi prošao sa onakvim ugovorom. To je najdiletantskiji ugovor. Pokazivaću ga mojim studentima kao primer kako jedna neodgovorna vlada potpisuje ugovore sa privatnim kompanijama. Šta se sada dešava? Neodgovornom odlukom Vlade 4.000 radnika ''Zastave'' je poslato kućama. Zaustavljena je proizvodnja „juga“ koji se proizvodio. Da, naravno, „jugo“ nije dobar auto, možda. Verovatno je „punto“ bolji. I „mercedes“ je bolji, bolji je i BMW, bolji je i „boing“. I „boing“ je bolji od „juga“, ali „jugo“ se prodavao sedam-osam do deset hiljada godišnje, zapošljavao 4.000 radnika u direktnoj proizvodnji, a 20.000 kooperanata. Za današnji „punto“, koji se sada sklapa (moram da iskoristim tu reč ''sklapa'', znači - ne proizvodi) sto procenata delova dolazi iz Italije. Ovo je fantastičan poklon italijanskoj vladi, na čemu ona treba da vam bude zahvalna, jer je oko 7.000 italijanskih radnika kooperanata sada uključeno u ovu proizvodnju „punta“. Srpski radnici u ''Zastavi'', njih samo 500, vare i lakiraju, ništa drugo. Tri i po hiljade radnika sede kod kuća. Ali, moram da informišem javnost, Vlada Republike Srbije je uzela na sebe obavezu, potpisujući ovaj suludi ugovor sa „Fijatom“, da ovim radnicima koji sede kod kuća svaki mesec isplaćuje plate. Vi, gospodine predsedniče, svaki mesec isplaćujete plate radnicima koji sede u kućama. Zato vas molim, zbog javnosti, da nam odgovorite na ova dva vrlo konkretna pitanja. Znam da niste vi lično kreator, idejni tvorac ovoga, već vaš ministar, ali vi ste predsednik Vlade i u obavezi ste, zbog svih onih radnika koji sada sede, i zbog 20.000 kooperanata „juga“ koji sada sede bez posla, da nam odgovorite na ova pitanja. Unapred vam zahvaljujem.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Hvala. Želeo bih da dam odgovor na pitanje i ne želim nikakav alibi. Ako bih tražio alibi, mogao bih da kažem da su ti dogovori postignuti pre formiranja ove vlade, tako da ja nemam ništa s tim. Međutim, uprkos tome, želim da sebe takođe tretiram kao deo tog projekta, a u tom kontekstu ću vam dati i odgovore. Kada radite neki posao, vi uvek imate opciju da nešto uradite ili da nešto ne uradite. U tom kontekstu, mislim da postoji ta razlika između „Alpine“ u odnosu na „Fijat“. Dakle, kada je „Alpina“ rekla - mi izlazimo iz ugovora, mi nismo imali drugu opciju, da kažemo - ne, nemojte izaći, jer oni praktično nisu zatvorili konstrukciju finansiranja i rekli su da izlaze iz ugovora. Kada se radi o „Fijatu“, ta ekonomska kriza o kojoj sam govorio je dala opciju da se izvrše određena prilagođavanja, te da se i dalje ostane na tom poslu, za koji mi i dalje smatramo da će na dugi rok biti nešto što će biti veoma, veoma korisno za našu privredu. Sticajem okolnosti, ova kriza je najviše pogodila automobilsku industriju, a mi smo imali nesreću da smo baš napravili jedan tako ozbiljan dil u tom delu, a nismo ga napravili recimo u poljoprivredi, koja je manje pogođena krizom. Ali, tu gde smo, mi sa tim moramo da živimo i da idemo dalje. Šta je uradila Vlada? Naravno, Vlada je uradila ono što je izabrala između dve povoljnosti. Jedna, ja vas razumem, vaš je predlog da mi njima kažemo - hvala vam, gospodo „Fijat“, ne želimo sa vama da razgovaramo. Mislim da Vlada ne bi prihvatila takav vaš predlog. Kao što vidite, i Amerikanci razgovaraju sa „Fijatom“, a kamoli da mi, jedna slabašna država, jedna slaba proizvodnja, imamo luksuz da možemo da odbijamo opcije koje nam se nude. Zbog toga, u izboru između alternativa, mi smatramo da smo u datom trenutku izabrali najbolju alternativu i ako bi nam se desilo da ponovo biramo, ponovo bismo izabrali tu alternativu. Što se tiče samog kvaliteta ugovora koji vi kritikujete, to je, naravno, vaše pravo. Ne znam kakav je njegov kvalitet, nisam pravnik, ali na osnovu onoga što mogu sa strane da čujem, vidim da se on realizuje uz određene anekse, a prema dogovorima kako je bilo, pri čemu ono što ja znam jeste da se nije nikada zvanično odustalo od koncepta o kome je ovde bilo reči, već je samo izvršeno pomeranje, odnosno prolongirani su određeni rokovi, uvažavajući okolnosti u kojima se nalazimo.
Zahvaljujem. Komentar na odgovor, izvolite.
Neću iskoristiti pet minuta, zbog mojih kolega, da bi uspeli i oni da postave pitanje. Unapred se izvinjavam, samo da kažem, mi nismo predlagali da se samo rasturi taj ugovor sa ''Fijatom''. Mi smo samo predložili, gospodine predsedniče, jer smatramo da mislimo da treba ugovor da se poštuje. Mi smo država, država je potpisala ugovor i u ugovoru piše da je „Fijat“ obavezan da uplati do 31. marta 200 miliona evra. Ukoliko ne uplati, kazna za „Fijat“ je 30 miliona evra. I tačka. Država treba samo da reaguje. Takav je ugovor. Vi možete da donesete odluku da prolongirate taj rok „Fijatu“ još tri meseca, ili još šest meseci, ili godinu dana, ili večno. Pretpostavljam da je to večno, jer ovo je jednostrana primena ugovora sa „Fijatom“. Vlada Republike Srbije je u rebalansu budžeta izdvojila ponovo pare za „Fijat“, a „Fijat“ ništa ne plaća. Zato vas molim, gospodine predsedniče, žao mi je, nisam dobio odgovor. Još jednom ću ponoviti, znam da vi lično niste kreator toga, već gospodin Dinkić, ali moram još jednom da kažem – Vlada ima obavezu, rok je istekao, da na neki način reaguje, ili da prolongira taj rok ili da traži naplatu kaznenih penala od 30 miliona evra od „Fijata“. Ćutanje ne vodi ničemu, ćutanje nije pozicija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Ostojiću, izvolite.
U prošlom izlaganju ministri su meni odgovarali, ali nisam dobio priliku da dam neke napomene, primedbe, kažem svoje mišljenje. Neću postaviti nova pitanja. Gospodine Markoviću, nisam rekao da su ti vaši zakoni većinski, da vi hoćete da promenite, rekao sam: „to vodi“. Gospodine Milosavljeviću, ne brani se Strategija time što se nabrajaju ugledni ljudi koji su nju radili, zato što eksperti rade za pare. Eksperti rade za pare, a pišu ono što naruči onaj ko plaća. Ja ne znam ko je to platio. To je verovatno bila javna nabavka, pa oglas, pa su se baš ti eksperti javili, pa su dobili, a neki drugi nisu dobili. Kad smo već kod toga da eksperti rade za pare, evo gospodin Marković može da vam kaže, oni koji pišu izborne zakone napišu da je direktan izbor gradonačelnika najviši evropski standard, pa onda posle godinu dana kažu da je izbor gradonačelnika i Skupštine takođe najviši standard. Znači, ko daje pare taj određuje šta će biti evropski standard. Ali, kad smo kod javnih nabavki, gospodine Cvetkoviću, izbegavate ovo pitanje oko PDV-a na naplaćenu realizaciju, odnosno da li ste pravili neke bilanse, samo da vas podsetim. Sad sam se setio, mnogo puta je gospodin Maraš sa ove govornice pitao imate li vi odgovor na pitanje zašto novac iz javnih preduzeća ide u nekakve minorne novine, mislim da se zovu "Pravda" (ili "krivda", ne sećam se). Tamo se reklamiraju javna preduzeća na nivou Republike Srbije koja kontroliše savetnik predsednika vaše stranke. Pošto ne postoje ekonomski razlozi, jer su mali tiraži tih novina, onda mora da postoje politički, a pošto ta novina ne propagira politiku evropskih integracija, nego suprotno od onoga što ste vi na rečima – onda je to jedna situacija, kako da kažem, gde smo vas pitali, pitali i pitali ali, gospođo Đukić-Dejanović, odgovor nismo dobili. Kad smo kod tih evropskih integracija, ja nisam rekao da sam srećan što u Rusiji nema više od četiri konzulata. Ne znam ni da li ih ima četiri ili tri, ali znam da u Americi nema, u Rusiji pretpostavljam da nema, jer se konzulati otvaraju da bi zadovoljili potrebe državljana Srbije, a ne potrebe nečijih drugih državljana, jer konzulate plaćaju državljani Srbije. I baš je sa pravog mesta stigla primedba o Rusiji, da se izjasnite da biste želeli možda vi da imate 40 konzulata tamo. Ali, to neko treba da plati. Ako mislite da ste nesrećni što Srbija nije ruska gubernija, eto vam prilike, posle sledećih izbora, da napravite vladu koja će je od Srbije napraviti. Ako dobijete većinu, a uveren sam da nećete. Za kraj, gospodine Mrkonjiću, to vaše – ura, hop, ja neću dati da neko ode u stečaj... Znate, postoji zakon u ovoj zemlji, postoje pravila. Vi me nekako, kada vas slušam, podsećate na ona vremena – obnova, izgradnja, ajde radi se, kuvana rakija, idemo dalje, je l' može pre roka... To se završilo izborima 24. septembra 2000. godine, a ne moram da vas podsećam kako. Zato ja mislim da je bolje da vi smislite kako ćete putarima omogućiti, ako već nema para... Mi iz LDP stalno nešto predlažemo, ali vi poslušate malo od toga i mnogo kasno. Možete možda da im za te pare što država duguje date državne obveznice, pa oni da eskontuju u bankama. Možda je to put, ja ne znam šta. Ponavljam pitanje još jednom – šta bi sa dobitkom NIS-a od prethodnih godina, koji Rusi pretvoriše u gubitak? Kako da vam kažem, gospodine Mrkonjiću? Kad vas gledam sve, osećam blago zadovoljstvo. Tri-četiri puta mi danas prođe kroz glavu - vi ste vrlo interesantna Vlada, a zamišljam vas iz SPS, zajedno sa gospodinom Ugljaninom i Rasimom Ljajićem, kako jurcate po Srbiji i tražite Dražin grob. Mislim da to vi treba da vodite, zato što ste ipak stručnjak za kopanje. Hvala. (Tomislav Nikolić, s mesta: Valjda sam ja stručnjak za kopanje.) [[Smeh u sali.]]
Izvolite, gospodine ministre. Ako želite da odgovorite, imate pravo, samo se registrujte. Hoćete vi, gospodine predsedniče? Izvolite.
Evo, ja ću da dam kratak komentar ili možda odgovor. Bilo mi je jako teško, moram da kažem, da vas pratim, jer sam razmišljao da li su to pitanja ili komentari, pošto ste puno pitanja postavili – dobitak NIS-a, smanjen PDV, ovo plaćanje duga prema Javnom preduzeću Putevi Srbije... Vrlo kratko bih komentarisao. Prvo, što se tiče dobitka NIS-a, ja ne znam čime se raspolaže i koji su podaci koji kruže, ali u osnovi ovde se radi o jednom različitom gledanju na završetak 2008. godine, gde su naši ljudi koji su radili u NIS bili čvrsto ubeđeni da on funkcioniše sa dobitkom. Međutim, kada je zvanično napravljen završni račun, on je pokazao da ima gubitka umesto dobitka. Onda je, vezano za to, angažovan eksterni revizor koji treba da o tome zauzme stav. Ja sam protiv toga da se licitira da li je dobitak ili gubitak. Jednostavno, treba sačekati da eksterni revizor iznese svoj stav i taj stav će morati da prihvati svaka strana. Ne vidim šta je tu sporno – da li je sporno što je neko mislio jedno, drugi mislio drugo, ili je sporno što želimo da prihvatimo situaciju onakvu kakvu nam da nezavisni revizor. Što se tiče PDV-a, opet mi nije jasno da li je predlog da on treba da se smanji. Moram da kažem da je to dobar predlog kada bismo imali supstitut u nekoj drugoj stavci, koji bi povećao budžetske prihode. Evo, koristim priliku, pošto vi imate, ako je to vaša ideja, da je date celovito i da kažete – smanjite PDV, a to nadomestite odatle i odatle, i mi ćemo to vrlo ozbiljno razmotriti. Problem je što se ideje daju parcijalno i onda se ne vidi kakve efekte one imaju. Mi smo, inače, napravili ovaj budžet prevashodno zbog toga što smo imali deficit na prilivnoj strani, prevashodno, koji je onda generisao ukupni deficit. Uzgred da kažem, PDV u našoj zemlji od 18% ne predstavlja PDV koji je značajno visok u poređenju sa drugim zemljama. On je čak jedan od manjih. Ukoliko bi se išlo na dalje smanjenje, mislim da bi to jako povoljno uticalo na potrošnju i, naravno, na sve ono što vi kažete. U tom delu se slažem, ali predlažem [[Žagor u sali, predsednik zvonom opominje poslanike.]] ako možemo da dobijemo i predlog stavke koja bi nam omogućila da nadomestimo te rashode. Ne znam da li je bilo još neko pitanje. Evo toliko. (Zoran Ostojić, s mesta: Niste odgovorili na pitanje o "Pravdi".)
Zahvaljujem. Gospođa Marina Raguš ima reč. Izvinite, najpre ima reč gospodin Mrkonjić. Izvolite. Samo se registrujte, gospodine ministre.
Vi, gospodine Ostojiću, izgledate kao vrlo šarmantan gospodin, i to mi se sviđa. Nažalost, moraćete da gledate mene još dugo, jer je ovoj zemlji ostalo samo kopanje. Sedam godina, 55 milijardi dolara je otišlo, a da niste znali za šta. I nažalost, sada su koridori, ponovo, u ovoj krizi velikoj, potvrdili da su oni vrlo značajni i možda jedina naša razvojna šansa. Voleo bih da neko mlađi i lepši sedi ovde umesto mene, ali ćete morati to da shvatite. Mislim da je vreme da se ipak udružimo na tom poslu i da najzad u Evropu krenemo - realizacijom onih projekata koji jesu naša komparativna prednost, a to su pruga i put ka Evropi. Sedam godina, 55 milijardi i sada, kada smo sve prodali, odnosno kada ste sve prodali, ostalo je samo to, i to svet priznaje. Gospodine Ostojiću, predložiću nekog mlađeg umesto mene, da vam pogled bude lepši. Hvala.
Reč ima gospođa Marina Raguš. Izvolite.
Dakle, sve je skoro isto, samo, otprilike, predsednik Milošević je ubijen u Hagu, i to je ono što je dramatična činjenica. Ali, kada ste već krenuli da govorite o Koridoru 10, ono što bi javnost vrlo verovatno želela da čuje jeste - da li će gospodin Buha Čume i gospodin Lazarević biti zadovoljni zamenom zemljišta i natura, dalje, da li to znači da će krenuti Koridor 10 posle sedam godina i, konačno, šta je ovoj zemlji još ostalo da se rasproda ne bi li se zapravo ugasio požar koji predstoji državi Srbiji. Dakle, gospodine Mrkonjiću, kao i uvek, fantastičnom stilskom figurom ste mi dali odličnu uvertiru. Nas ovde i zanima ko je damu Vladu Srbije pozvao na ples, na čiju muziku Vlada pleše i šta se dešava kada stane ta muzika. To je suštinsko pitanje. Pokušaću da postavim nekoliko pitanja u ovom kratkom vremenu, u tri minuta, vrlo konkretno i precizno. Recimo, tiče se Ministarstva pravde, želela bih da čujem tumačenje sledeće pravne situacije. Šta se dešava kada država ne može da sprovodi zakone na suverenom delu teritorije (direktno se odnosi na teritoriju KiM)? Mi se ovde ubismo zasedajući, usvajajući određene predloge zakona za koje definitivno znamo da se neće primeniti na teritoriji KiM. Pitam vas da mi konkretno kažete kakav je pravni tretman te situacije. Drugo, gospodine ministre unutrašnjih poslova, SRS ima sledeću informaciju. Dana 12. oktobra 2008. godine, u 11.00 časova, u Bujanovcu je održan okrugli sto koji su organizovale organizacije Help i UNDP, na kojem su, pored ostalih, učestvovali Vilijam Montgomeri, Nebojša Čović, Riza Halimi i drugi. Tema okruglog stola bila je: Uspostavljanje čvršćih veza između Kosova i regiona Preševo i Bujanovac. Tražimo preciznu informaciju i pojašnjenje ovoga. Ono što smo takođe saznali na osnovu pisanja nedeljnika "Southwest Europen Times", Iv de Kermabon posetio je Beograd, govorio sa gospodinom Ivicom Dačićem, ministarkom finansija Dianom Dragutinović, gospođom Malović, ministrom za Kosovo Goranom Bogdanovićem i tom prilikom rekao da su otvorena nova vrata povećanoj saradnji između Srbije i Euleksa. Želeli bismo pojašnjenje šta ovo konkretno znači, da li to defakto znači priznavanje nelegitimne misije Euleks na teritoriji KiM. Konačno, pošto imam još manje od minut – kome će ići u korist SSP i jednostrana primena Trgovinskog sporazuma ove i naredne tri godine? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Mrkonjić.
S posebnim zadovoljstvom ću odgovoriti gospođici Raguš. Dakle, Koridor 10 je poznat već svima i dobro je da ga se ponovo sećamo. Ove godine planiramo da uradimo 40 kilometara, 21 km od Preševa do Levosoja, to se radi i biće završeno 7. jula, i 20 kilometara od Novog Sada ka Horgošu. Danas je završen tender, izvođači će biti izabrani u narednih pet dana, 9. maja će početi gradnja tih 20 kilometara i planira se završetak 29. novembra. To je ono što ove godine možemo da uradimo. Sve ostalo se odnosi na ono što ćemo uraditi kasnije. Ovo radimo domaćim sredstvima, da bismo stvorili uslove da međunarodni krediti počnu da se realizuju, od kojih imamo već jedan, vezan za deo obilaznice oko Beograda, od Batajnice do Dobanovaca. To je tih famoznih 10 kilometara, plus petlja kod Batajnice, to je 115 miliona evra, kredit koji je u ovom visokom domu verifikovan pre godinu ili godinu i po dana. Mi moramo stvoriti uslove da se to i realizuje, kroz eksproprijaciju. Vlasništvo zemljišta za sada nije bitno. Imena koja ste pominjali možda delimično imaju tamo vlasništvo, to ne znam, ali uopšte nije bitno. Mi moramo, da bi kredit postao operativan, da izvršimo eksproprijaciju i napravimo glavni projekat za tu deonicu. Valjda je interes zemlje, bez obzira ko je vlasnik zemljišta, u to neću da ulazim, možda bih ja imao više razloga da se ljutim... Drago mi je da ste spomenuli gospodina Miloševića, mog ličnog prijatelja, ne znam u kom kontekstu, ali mi je to drago. Dakle, nije bitno čije je zemljište. Zemljište je nečije vlasništvo, ali ti koji su vlasnici, naravno, sa njima treba razgovarati i to zemljište otkupiti što pre. Ako bismo to uradili za naredna dva meseca, evo, obećavam gospodinu Ostojiću da možemo i tih 10 kilometara autoputa reaktivirati, 115 miliona evra će ući u zemlju. Nisam ni rekao, gospodine Tomo (ili druže Tomo, ne znam kako da vas zovem), da ću ja da sprečim stečajeve, ali za stečaj je valjda najvažnije da ljudi imaju posla. Valjda niko nije lud da ide u stečaj ako ima posla. Dakle, moj zadatak je da sa ljudima u Vladi stvorimo uslove da ljudi dobiju posao. U tom kontekstu sam govorio o tome da neću dozvoliti stečajeve, da počnu zbog toga što nema posla. Ako je to dovoljno, gospođo Raguš, ja se zahvaljujem. Hvala najlepše.
Reč ima gospodin Đelić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, pošto je bilo pitanje o primeni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, želim da dam nekoliko činjenica. Prvo, ne radi se o jednostranoj primeni Sporazuma, jer u onom najvažnijem delu, koji se tiče carina, od novembra 2000. godine EU je ukinula carine prema našoj zemlji. To konkretno znači da imamo pristup najvećem tržištu u svetu, od nekih 500 miliona potrošača, bez ograničenja. Samo u prošloj godini, ako pogledamo ono što je bio izvoz naših proizvođača prema EU, mi bismo, da nismo imali te privilegije, morali da platimo 385 miliona evra carine. Ako pogledamo efekat na našu privredu, ukidanje carina na proizvode koje Srbija izvozi u EU, to predstavlja nekih dve milijarde evra. To su beneficije koje smo imali poslednjih osam godina. Za to vreme izvoz Republike Srbije u zemlje EU je povećan za 265%. Naravno, svi bismo voleli da bude mnogo veći, ali sigurno je da su ove beneficije, koje uživamo već od 2000. godine, značajno doprinele da taj izvoz poraste u tom obimu. Istovremeno, ako sagledamo efekte u prva dva meseca primene SSP od strane naše zemlje, moramo podsetiti da se radi o jednom prelaznom sporazumu od šest godina, koji je predvideo da se u prvoj godini njegove primene ukidaju samo one carine koje su veoma niske, uglavnom industrijske proizvode koji se ne proizvode u našoj zemlji. U proseku, radi se o carinama koje iznose 1,86% i u tom smislu nisu bile carine koje su štitile određenu proizvodnju. Istovremeno, prema ovim prvim indikacijama, još je rano da dam konačnu cifru za ovu godinu. Želim da upoznam poštovane narodne poslanike s tim da je gubitak carina za prva dva meseca nekih deset miliona evra. U tu cifru ulaze i smanjene cifre na uvoz putničkih automobila, gde je naša zemlja, zarad podrške i opremanja naših domaćinstava, išla i dalje od onoga što je ugovoreno u samom SSP, gde je trebalo da se u prvoj godini ta carina smanji sa 20% na 16,6%, nego smo krenuli od 30. januara ove godine na carinu od 10% na automobile koji dolaze iz EU. Ne kažem da to treba pomnožiti sa ovih 11 meseci, onda bismo došli do nekih 55 miliona evra gubitka, ali vidimo da su ove cifre, ovo što je realnost, značajno manje od onih o kojima se pričalo. Istovremeno je, samo u prva tri meseca ove godine, naša zemlja dobila 165 miliona evra direktnih investicija od kompanija iz EU. Ako sagledamo ukupnu cifru investicija u našu zemlju, a one iznose nekih 16 milijardi evra od 2001. godine, treba primetiti da se 75% tih investicija odnosi na preduzeća čija su sedišta u EU. I tu su stvari povezane. Činjenica je da imamo otvoreno tržište Evropske unije našim proizvođačima. Taj put ka Evropi je istovremeno izuzetno snažan podsticaj za investicije u našu zemlju. Nijedan ozbiljan investitor ne ulaže u Srbiju da bi pokrio njeno tržište, nego da bi pokrio sva tržišta EU i sve one druge zemlje sa kojima imamo zone slobodne trgovine. Napokon, i u ovim otežanim okolnostima svetske ekonomske krize naša zemlja je nastavila da privlači investicije, jednu investiciju iz Rusije, "Gaspromnjeft" u "NIS". Istovremeno, u tih 165 miliona evra iz EU, o kojima sam govorio, još nisu ušle najavljene investicije. Pomenuo bih nekoliko – iz Holandije kompaniju "Hajneken" i "VDP", nemački "Leoni" i "Reum", koji proizvode automobilske komponente, kao i neke druge investicije koje se trenutno sprovode. Da rezimiram, primena Sporazuma o stabilizaciji je nešto što, u tom carinskom delu, Evropska unija radi već osam godina. Naše firme su dobilebeneficije od dve milijarde evra. Efekat na prihod od carina je nekih deset miliona evra za prva dva meseca, ali istovremeno, jer tu su trgovina i investicije povezane, nastavljamo da privlačimo investicije, naročito iz Evropske unije, i ta logika stvari treba da se nastavi u budućnosti. Hvala puno na vašoj pažnji.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospođa Malović ima reč. Izvolite, gospođo ministar.
Evo, pokušaću da odgovorim na vaše pitanje i, ako bude trebalo dodatnih obrazloženja, takođe sam spremna da to učinim. Vezano za propise koji se tiču delovanja na Kosovu i Metohiji, sigurna sam da znate o tome, ali ću, radi javnosti Srbije, ponoviti da je, vezano za Kosovo i Metohiju… (Predsednik: Molim vas, odloženog prenosa će biti odmah po završetku sportske manifestacije koja je počela u 18.00 časova, u najgledanijem terminu. Do 18.00 smo bili u direktnom uključenju, a odloženi prenos će biti negde od 19.45 časova. Nastavite, gospođo ministar.) Znači, na Kosovu i Metohiji se primenjuje Rezolucija Ujedinjenih nacija, poznatija kao 1244. Takođe, 24. novembra 2008. godine usledio je izveštaj generalnog sekretara Ujedinjenih nacija, koji je potvrđen predsedničkim saopštenjem Saveta bezbednosti UN od 26. novembra 2008. godine, koji sadrži šest tačaka. Na osnovu toga je Vlada Republike Srbije 27. novembra 2008. godine donela svoj zaključak o raspoređivanju Misije EU za vladavinu prava, poznatiju kao Euleks, na celoj teritoriji AP KiM, koji se odnosi na potvrđivanje plana od šest tačaka generalnog sekretara Ujedinjenih nacija i zaštitu interesa Republike Srbije. Da pojasnim, ono što je Vlada Republike Srbije prihvatila jeste Euleks, isključivo pod okriljem UN i uz poštovanje statusne neutralnosti.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Dačiću.
Povodom pitanja vezanog za sastanak na jugu Srbije, ne raspolažem u ovom trenutku informacijama o tome da li je taj sastanak održan ili ne. To pitanje možete da uputite i svom kolegi narodnom poslaniku gospodinu Halimiju, koji je ovde prisutan. U svakom slučaju, želim ovde javno da kažem da će Ministarstvo unutrašnjih poslova preduzeti sve što je u našoj nadležnosti da spreči svako narušavanje teritorijalnog integriteta naše zemlje.
Zahvaljujem. Gospođo Raguš, izvolite.
Za gospođu Malović - volela bih samo da mi pokažete mesto u Rezoluciji 1244 koje predviđa Euleks, volela bih da mi pokažete u kom delu predsedničkog saopštenja se pominje Euleks, ali isto tako ću vam obratiti pažnju na sednice Saveta bezbednosti, istupanja šefa diplomatske misije gospodina Čurkina, koji govori da se na teritoriji veštačke, dakle, terorističke tvorevine Kosova i Metohije sprovodi plan Martija Ahtisarija i da Euleks nema legitimitet da bude na teritoriji Kosova i Metohije. Da li je onda moguće da je Vlada Srbije napravila potpuno nelegalan čin i priznala svojim zaključkom postojanje Euleksa na teritoriji Kosova i Metohije? A nismo čuli ni o čemu ste razgovarali sa gospodinom De Kermabonom. Dakle, samo mi pokažite gde ova dva međunarodna pravna dokumenta predviđaju, a posebno predsedničko saopštenje, da se na teritoriji Kosova i Metohije uspostavi Euleks, u kom takođe učestvuje, recimo, Hrvatska. Ukoliko to ne pokažete, onda je Vlada zapravo uradila potpuno nelegalan i nelegitimni čin svojim zaključkom. A ja se takođe opet nadovezujem na zaključke ruske diplomatske misije u okviru Saveta bezbednosti, a onda to dalje znači da smo mi pod okupacijom i da vi ne sprovodite ono što su vaše ingerencije. Zapravo, tu treba da sedi vlada u senci, ona prava vlada koja donosi odluke, koja ne uništava srpske nacionalne interese. Takođe, još jedno pitanje – recite mi, gospođo Malović, kako Ministarstvo pravde reaguje, recimo, u situaciji kada izvršna vlast na ovom deluteritorije Srbije koja nije sporna, recimo u gradu Beogradu, preuzme na sebe sudske ingerencije. Treće pitanje – kako Ministarstvo pravde reaguje u situaciji kada izvršna vlast potpuno ignoriše presude Vrhovnog suda Srbije? Što se tiče Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, gospodine Đeliću, vi ste nama rekli sve ono što mi znamo, ali nam niste odgovorili na pitanje kome će ići u korist u naredne dve-tri godine Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i jednostrana primena Trgovinskog sporazuma. Zašto vam ovo govorim? Ja najčešće kažem izvor i pozivam se uglavnom na državne izvore. Dakle, guverner Narodne banke gospodin Jelašić izjavio je 1. januara 2009. godine po pitanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju: Zna se koliko će biti manji prihod zbog sprovođenja SSP-a, međutim treba da se proveri efekat toga što smo mi do sada imali na papiru, efekat uticaja nestabilnosti na međunarodnom finansijskom tržištu, efekat toga što je jedan deo fabrika odlučio da stane sa proizvodnjom, a to znači manju zaradu i manje prihode u budžetu. Sveto kad se sabere, mnogo je bolje da se pravovremeno sučelimo sa realnošću, nego da se to konstantno odlaže, pa kad se, eventualno, setimo, bude prekasno. Ako se vidi za par meseci sa stanovišta prihoda i rashoda da taj budžet neće moći sa tom putanjom da izdrži kraj godine, da se što pre sučelimo sa realnošću i vidimo koje su to dodatne mere koje se, eventualno, moraju doneti što pre, to bolje. On, takođe, javnosti upućuje vrlo jasnu poruku. Kada je reč o političarima, on javnost moli da ne slušaju političare, jer oni su pre mesec i po-dva objašnjavali da će nas kriza preleteti i kad kod nas stigne izgubiti jačinu, težinu i tako dalje. Međutim, oni sada pričaju nešto sasvim suprotno. Imali smo, takođe, zvanične izjave da bi gubitak od jednostrane primene Trgovinskog sporazuma trebalo, po tadašnjem kursu, da iznosi negde oko 267 miliona evra. Sledeći set pitanja odnosiće se konkretno na obične ljude, građane Srbije koji neće moći da podnesu ovaj teret krize. Ali, s obzirom da mi vreme (Predsednik: Gospođo Raguš, to bi bilo za drugi krug pitanja, ako stignemo, ali očigledno nećemo stići.) ističe, privešću kraju ovaj set pitanja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Dame i gospodo, žao mi je što zbog odredaba Poslovnika nisam bio u prilici da ranije postavim pitanje, nego tek nakon dva i po sata. Ali, takve su odredbe Poslovnika i, evo, posle pola sedam sam u prilici da govorim o problemu koji traži hitno rešavanje. Postaviću pitanje koje se tiče rada najvećeg izvoznika u Srbiji, kompanije "Petrohemija", koja je 80% u vlasništvu države. Radi se o kompaniji koja, zahvaljujući kvalitetu svojih proizvoda, uspešno izvozi na tržište zapadne Evrope, u Nemačku, Švajcarsku, Italiju i druge zemlje. Radi se o kompaniji koja zapošljava 2.350 radnika, a upravo od rada "Petrohemije" zavisi i čitav niz drugih radnika koji koriste proizvode "Petrohemije". Radi se o kompaniji čijim se radom obezbeđuje naplata poreza u visini od 23 miliona evra godišnje. Radi se o kompaniji koja je preživela sankcije, koja je preživela bombardovanje, koja je preživela druge rizike. Bez obzira što znam da postoji ozbiljan napor i predstavnika države u rukovodstvu NIS-a da se obezbedi dovoljna količina primarnog benzina koji je neposredno potreban za kontinuitet rada "Petrohemije", radi se o trenutnim količinama od oko pet hiljada tona, interventno, ali isto tako radi se o potrebi da se obezbedi kontinuitet rada i u narednom periodu je potrebno obezbediti adekvatnu tekuću likvidnost. Moje pitanje je usmereno prema Vladi Republike Srbije, a činjenica je da ovog trenutka ovde ima čak 15 ministara od 23, znači praktično je dve trećine Vlade Republike Srbije ovde u ovoj sali. Znam da ste verovatno razmatrali dobrim delom i ove probleme, ali me interesuje, kao poslanika iz Pančeva, koje sve mere preduzima Vlada Republike Srbije i pogotovo Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, pa i ostala ministarstva, da se spreči eventualni ekološki rizik ukoliko dođe do obustavljanja proizvodnje u "Petrohemiji". Svako zaustavljanje i pokretanje takve procesne industrije nosi ne samo ogromne materijalne štete, nego, pre svega, ekološke rizike. (Predsednik: Gospodine Mikoviću, pokušajte da privedete kraju i postavite konkretno pitanje.) U tom smislu, postavljam pitanje – šta se preduzima da se obezbedi tekuća likvidnost, da se pomogne "Petrohemiji", da se spreče ekološki rizici i da se obezbedi kontinuitet rada, jer od toga zavisi rad i Rafinerije i ostalih firmi?
Zahvaljujem. Da li neko od ministara želi da da odgovor? Gospodine Cvetkoviću, izvolite.
"Petrohemija" jeste sve ovo što ste rekli. Ona je, isto tako, velika fabrika koja zapošljava veliki broj ljudi, od koje živi veliki broj porodica. Pitanje je ovde da li ona ima problema sa tekućom likvidnošću ili ima problema sa nemogućnošću da proizvede proizvod koji može da naplati više nego što je u njega uloženo. Problem sa "Petrohemijom" nastao je, verovatno, u ranijem periodu i došao je u fokus, bar kod mene u kabinetu, pre jedno mesec dana, kada su nastali problemi sa isporukom sirovog benzina, kao posledica činjenice da "Petrohemija" nije bila u mogućnosti da ga plati. Dakle, ne radi se ovde ni o čemu drugom, nego prosto treba platiti input. Imajući to u vidu, organizovao sam kod mene u kabinetu sastanak, razgovarao sam sa potpredsednikom zaduženim za ekonomiju i tražio da nađemo neku strategiju šta da radimo. Prvo, da li ona može da živi bez subvencija; ako ne može, kolike su te subvencije i koliko dugo to može da traje. Posebno se postavilo pitanje, zato što osim tekuće likvidnosti imamo i akumulirane obaveze, pri čemu država sama za sebe, hajde da kažemo, može da izađe u susret, ali se sada pojavljuje snabdevač koji je u većinskom privatnom vlasništvu i koji više neće tolerisati da isporučuje proizvode a da za to ne bude plaćen. Imajući navedeno u vidu, mi smo razmotrili neke tri-četiri strategije. Tom prilikom je spomenuto da, po svoj prilici, mada ja to ne mogu da tvrdim, postoji mnogo više zaposlenih nego što je potrebno. Takođe, ali isto tako ne tvrdim, izgleda da su prosečne plate znatno iznad prosečnih plata u privredi. Ostalo je nejasno koliko je sredstava potrebno mesečno dati "Petrohemiji" da bi mogla da, ovo što vi kažete, pokrije tekuću likvidnost, da nabavi sirovu naftu, ali ne i da plati ostale troškove. U tom datom trenutku smo iznašli mogućnosti pre nedelju-dve dana i uplatili im oko milion dolara. To je trajalo ovih 10-15 dana. Juče sam dobio ponovo pismo od njih, koje se dramatično upućuje na više adresa, gde se kaže kako su oni sada opet u istoj situaciji, spominje se ekološka katastrofa itd. Danas sam zvao potpredsednika za ekonomiju, da ga pitam dokle su stigli sa našim razmatranjima i da vidimo da li uopšte imamo mogućnosti da dodatnim subvencijama tu firmu održavamo u životu i, prosto, šta da uradimo. On je rekao da je otprilike pri kraju sa svojim kalkulacijama da se vidi kolike su mesečne potrebe, da one po svoj prilici prevazilaze tih milion dolara (možda su i znatno veće, multiplicirano veće) i da ćemo u zavisnosti od rezultata doći do toga šta je ono što treba da se učini. Rekao je da je pri kraju i da ćemo odmah nakon praznika videti šta je i kako je. Mislim da, kada se radi o tome što država inkasira od njih poreze itd., da o tim poreskim obavezama koje nije plaćala u ranijem periodu možemo da razgovaramo. Međutim, moramo napraviti jedan projekat na osnovu koga će taj, jedan od najvećih naših izvoznika moći da to uradi na efikasan način i da od tog izvoza imamo i neku korist, a ne da značajna sredstva, koja nažalost nemamo, ulažemo u tekuću proizvodnju. Dakle, štose tiče ekonomskog dela i ulaganja dodatnih para, ostalo je da posle praznika vidimo šta kažu obračuni, a što se tiče ekologije i drugih detalja, dajem reč ministru Duliću. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Duliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova tema je bila važna i bila je u fokusu nekoliko ministarstava u proteklih nekoliko dana. Mislim da je gospodin premijer dao jedan sveobuhvatan odgovor vezan za ekonomske teme. Ono što je važno za pitanje životne sredine, naravno da bi svako zaustavljanje „Petrohemije“ dovelo do ekološkog akcidenta koji bi bio prilično velikih razmera i mi smo, svakako, upozoravali na tu mogućnost. U ovom trenutku mogu da kažem da, upravo zbog ove intervencije od strane države i nabavljanja 5.000 tona primarnog benzina, kao i finansijske pomoći koja će predstavljati avansnu uplatu narednih količina primarnog benzina, proces se nastavlja. Takođe moram da kažem da se postavlja pitanje na koji način uopšte može da dođe do prestanka rada „Petrohemije“, zbog toga što je to jedan uvezani procesni sistem gde ne mogu da zamislim, barem sa ekološkog stanovišta, da Rafinerija nafte nastavi rad ukoliko „Petrohemija“ ne radi. To je jedno od pitanja koje ćemo u budućnosti, mi kao Ministarstvo životne sredine postavljati, jer je „Petrohemija“ jedan od segmenata sistema koji predstavlja, zahvaljujući legalizacionom bazenu i velikim investicijama koje smo imali u proteklih nekoliko godina, da se koncentracija benzena iznad Pančeva smanji na one vrednosti koje su ispod dozvoljenih granica. Pored ovog ekonomskog aspekta i ekološko pitanje je veoma važno, rekao bih čak i dominantno, i to će svakako biti jedna od mogućnosti, da se u budućnosti, kada se bude razgovaralo sa ruskom stranom, odnosno sa većinskim vlasnikom Rafinerije i NIS-a, razgovara i postavi pitanje na koje se zaista traži odgovor – na koji način Rafinerija može da nastavi proizvodnju ukoliko se zaustavi jedan važan proces, a to je prerada otpadnih voda i zaustavljanje rasta koncentracije benzena u vazduhu, odnosno zaustavi rad „Petrohemije“. Siguran sam da ćemo zajedničkim snagama uspeti ovaj problem da rešimo. Siguran sam da svako razume da je zaustavljanje rada „Petrohemije“ u ovom trenutku i ekonomski i ekološki i te kako loše, i da je upravo to dobar argument da se nađe dugoročno rešenje tog problema. Danas smo proveravali i nastavak daljih investicija što se tiče natkrovljavanja egalizacionog bazena, one se nastavljaju i upravo ta investicija je dovela do toga da u proteklih nekoliko meseci koncentracija benzena i drugih nedozvoljenih supstanci u vazduhu u Pančevu bude u granicama normale. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Janković. Izvolite.
Nekako sam navikla da budem u odloženom prenosu. Moje pitanje je vrlo konkretno i odnosi se na to zašto niko nije razmišljao, pa i ovaj vrli predsednik DS, predsednik Srbije, faktički premijer i faktički predsednik Narodne skupštine, o smanjivanju broja ministara, doministara i dodoministara, jer vas, gospodo, ukupno ima 300 komada. Ako je već razmišljao o tome da očas posla promeni Ustav i da 250 poslanika svede na 150, zašto se nije razmišljalo o ovome? Sledeće pitanje se odnosi na to koliko ima državnih službenika u pojedinim ministarstvima i na osnovu čega su oni primani, kada bi po Zakonu o državnim službenicima trebalo da postoji stalni sastav zaposlenih profesionalaca koji su, pre svega, stručnjaci, a ne postavljenici po političkoj milosti. E sad, da nije reč o političkoj milosti, već često i o nepotizmu, svedoči sledeći slučaj. Zbog značaja teme rodne ravnopravnosti formiran je Sektor za rodnu ravnopravnost i za pomoćnika postavljena Natalija Mićunović, koja je završila 1984. godine u Sarajevu filozofiju, književnost i matematiku, da bi od 1985. do 1996. godine bila na usavršavanju, gde bi drugo, nego u Americi, gde je i doktorirala političku filozofiju i predavala matematičku logiku. Član je DS od osnivanja, što i nije čudno jer iver ne pada daleko od klade, budući da je reč o kćerki prof. dr Dragoljuba Mićunovića. Na mesto pomoćnika ministra dolazi nakon rada u Institutu za filozofiju i društvenu teoriju. Novim Zakonom o ministarstvima u sastavu Ministarstva rada i socijalne politike 2008. godine sektor prerasta u Upravu za rodnu ravnopravnost, a dr Natalija Mićunović postaje direktor Uprave, što joj donosi veću platu od one koju, po Zakonu o platama, ima pomoćnik ministra. Obim poslova se, doduše, nije povećao, broj zaposlenih je ostao isti, čine ga četiri službenice sa visokom stručnom spremom i jedna administrativna radnica, nameštenik. No, tu je još četvoro ljudi za koje se ne zna da li ih Ministarstvo plaća po ugovoru, ili su, navodno, na projektima. Izvesno je da je jedno od njih Mirjana Marjanović, kuma Natalije Mićunović, i za nju se zna da je Ministarstvo plaća po ugovoru od 2007. godine. Vesna Jarić, završila japanski u Italiji (interesantno), predstavljena je kao članica tima potpredsednika Vlade gospodina Đelića za strategiju za smanjenje siromaštva. Ko je plaća, ne zna se, ali se zato zna da je ćerka Nadežde Radović-Ćetković, novinarke lista „Danas“, koja je ušla u feminističke krugove nakon uspešne karijere u CK. Ova gospođica, inače ispred Uprave, u toku 2008. godine obrazlaže rad Uprave Odboru za ravnopravnost polova, a u kom svojstvu - e, to nemamo pojma. Niti je službenica (Predsednik: Prošlo je tri minuta.) Uprave, niti može imati... (Predsednik: Možete da konkretizujete pitanje ili da privedete kraju?) Pitanje je – kako je bilo moguće da 28. februara u Beogradu na skupu posvećenom rodnoj ravnopravnosti, odnosno stanju šest republika (između ostalog, dve od njih su definisane kao Republika Srbija i republika Kosovo), gospođa Natalija Mićunović i Vesna Jarić u ime Ministarstva rada i tima za integraciju u EU uopšte učestvuju? Da li to znači da je Vlada, koja daje časnu Titovu pionirsku reč da Kosovo nikada neće priznati kao nezavisno, praktično pustila najviše predstavnice Vlade da one to učine prisustvom na ovom skupu?
Zahvaljujem na pitanjima. Da li neko od ministara želi reč? Da, gospodin Rasim Ljajić. Izvolite, gospodine ministre.
Prvi put čujem da je održan skup na kome su učestvovali predstavnici tzv. republike Kosovo. Tačno je jedino da je održan Međunarodni skup o rodnoj ravnopravnosti u organizaciji Uprave za rodnu ravnopravnost i UNDP, gde su bili predstavnici zemalja regiona, ali koliko mi je poznato, ja sam otvorio taj skup, niko sa Kosova na tom skupu nije učestvovao. Ovo drugo zaista ne znam, osim da je Natalija Mićunović ćerka gospodina Mićunovića, a neke od tih osoba koje ste spomenuli ja lično i ne poznajem.
Zahvaljujem. Gospođa Aleksandra Janković, izvolite.
Znate, gospodine Ljajiću, veliki je problem kad vi ne kontrolišete ko vam radi u ministarstvu. Drugo, nisam rekla da su bili prisutni predstavnici Kosova, nego da je skup bio posvećen stanju rodne ravnopravnosti u šest republika, a u tih šest republika se našla i Srbija, odnosno Kosovo. Kako ste mogli da dozvolite da predstavnici vašeg ministarstva učestvuju na skupu gde se raspravlja o stanju rodne ravnopravnosti u republici Kosovo? To je pitanje za vas.
Zahvaljujem. Gospodin Ljajić, izvolite.
Ako već govorite o šest republika, poznato je da je bivša Jugoslavija bila sastavljena od šest republika. Kosovo se tu apsolutno ne spominje. Još jednom, nije bilo reči o položaju i stanju rodne ravnopravnosti na Kosovu, već o položaju žena u jugoistočnoj Evropi i rodnoj ravnopravnosti u regionu. Zaista ne znam i prvi put čujem da je uopšte bilo reči o Kosovu na ovom skupu.
Gospođo Janković, izvolite.
Onda je odlično da sam vas ja informisala, a to pokazuje da vi, očigledno, niste sposobni da upravljate sopstvenim ministarstvom, kad ne znate o čemu se radi. Ono što je izvesno jeste da je po zahtevu dotičnih gospođa „Službeni glasnik“ u velikom tiražu čak štampao primerke Nacrta zakona o ravnopravnosti polova i Nacrta nacionalne strategije za poboljšanje položaja žena, i to, naravno, ne znamo da li u Srbiji sa Kosovom ili u Srbiji bez Kosova, jer su učestvovale u ovoj raspravi. Nisu samo otvorile, nego su učestvovale u raspravi. Hodnici ove vaše Uprave za rodnu ravnopravnost zatrpani su papirima nacrta propisa, stalno se štampaju novi koji su podložni promenama u postupcima dobijanja mišljenja ili javnih rasprava, te će i oni uskoro zastareti. A onda vi iskoristite da, recimo, za 8. mart udruženjima žena, umesto para za hranu, komunalije, lekove, poklona, date stare primerke ovakvih nacrta. Kažete - Natalija Mićunović mi je poznata kao ćerka prof. Mićunovića. Šta sad to znači? Da li je to nepotizam? Da li je moguće da ne znate nijednu njenu drugu kvalifikaciju? Šta to zapravo znači? Nije baš da u Srbiji ništa ne radi. Političari zapošljavaju svoju decu, deca svoje kumove, kumovi i prijatelji pišu pisanija, vi se slikate kao ministar (i ostali, naravno), a "Službeni glasnik" sve to štampa za naše pare. E sad, zaista, da nije tragično, bilo bi smešno. Jer, ako Vlada ne valja, vaša je teza – menjaćemo narod.
Zahvaljujem. Gospodine Ljajiću, izvolite.
Ako je već reč o štampanju, mogu reći da ni jedan jedini dinar iz budžeta ove države, Vlade, ministarstva nije otišao niti na štampanje bilo kog materijala vezanog za tu konferenciju. Radi se o zajedničkom projektu koji finansira UNDP. Prema tome, nemojte da menjate teze. Nisam govorio da je jedina kvalifikacija Natalije Mićunović to što je ona ćerka profesora Mićunovića, rekao sam samo da od svih koje ste nabrojali kao dokaz nepotizma znam jedino da je ona zaista ćerka prof. Mićunovića.
Zahvaljujem. Prvi krug predstavnika svih prijavljenih grupa je završen. Sada ima reč gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Postavljam pitanje gospodinu premijeru i ne bih volela da se odgovor odloži zbog odsustva gospodina Dinkića, koji je u stvari direktno nadležan, a pitanje glasi – da li postoje privilegovani kupci društvenog kapitala i, ako postoje, koji su? Tim privilegovanim kupcimanpr. Agencija po nekoliko puta produžava rok za izvršenje ugovornih obaveza, pa kad istekne jedna do dve godine od zaključenja ugovora, Agencija više nema nadležnosti da vrši kontrolu izvršenja ugovora; nisu dostavljali bankarske garancije za izvršenje investicionih obaveza, ali Vlada više ništa ne može da uradi. Jedan od takvih primera je "Geomašina" iz Zemuna. Oni su se obratili Vladi, predsedniku Republike i Ministarstvu ekonomije. Posedujem originalni dokument gde se nalazi dokaz da su oni predali svoj zahtev za hitan raskid kupoprodajnog ugovora, prema zakonu, ali da apsolutno niko ne reaguje. Jednostavno, hoću Vladu da pitam – da li vi koji ste ovlašćeni za sprovođenje privatizacije, za poštovanje zakona, imate bilo koje instrumente u rukama koji se zovu ovlašćenja Vlade, Agencije ili predsednika, da zastupate interese malih akcionara, koji se krše? I ovo nije usamljeni primer i izuzetak. Reč je o tome da Udruženje manjinskih akcionara iz "Geomašine" čitave 2008. godine ukazuje nadležnim državnim organima na pogubnu poslovnu politiku i da su njihova prava uzurpirana na način da se njima od 380 zaposlenih radnika, koliko je bilo u procesu proizvodnje, danas nalazi na radnim mestima samo 49, koji rade samo na poslovima obezbeđenja, da su im pod firmom rasprodaje knjigovodstvene vrednosti nula osnovnih sredstava u stvari rasprodati osnovni proizvodi, da investiciona obaveza nije ispunjena od strane novog vlasnika, da su prikazivani lažni izveštaji u završnom računu, da sredstva od prodaje opreme subjekta privatizacije nisu nigde prikazana. Pošto sam sigurna da će se u ovom primeru prepoznati mnogi manjinski akcionari sa istim ovakvim problemima, pitam vas – da li je dovoljno da kažete "neka pokrenu tužbu pred sudom, da tamo ostvare svoja prava" ako znamo da su sudske takse uvećane oko 50%, koliko juče, ako ovi ljudi pitaju, s pravom - šta Vlada čini da očuva delatnost koja je po pitanju "Geomašine" potpuno jedinstvena i da li je ova država mesto gde oni mogu da se žale ili su ti organi negde van ove zemlje?
Izvolite, gospodine predsedniče.
Daću vrlo kratak odgovor na pitanje da li postoje privilegovani kupci ili ne. Kratak odgovor je - ne. Znači, čitava priča i oko privatizacije i uopšte bilo čega iza čega stoji Vlada jeste da nema privilegovanih kategorija, već da svi imaju jednaka prava i jednake mogućnosti. Pošto vidim da posedujete materijale koji govore o zloupotrebama, a koje je teško proceniti ovako iz klupe, mislim da je najbolje da te materijale date ne Vladi, jer ona ne može da se bavi time, već da ih date tužiocu i da vidite da li će on u tome naći neku osnovu. U vezi s onim što se u tom pravcu bude zaključilo da postoji, Vlada čvrsto stoji iza stava da sve mora da bude po zakonu i da nema nikoga ko je privilegovan.
Gospođa Tabaković. Izvolite.
Gospodine predsedniče, da je ovo bila prva adresa na koju su se manjinski akcionari obratili, ne bih to ni koristila za potkrepljivanje primera da u ovoj zemlji evidentno postoje privilegovani kupci. Oni su iskoristili svoje pravo, poznavanje zakona i mogućnost da se obrate na sve relevantne adrese, ali odgovor, poštovanje zakona, a ne neku pomoć, nisu našli. Razlog zašto otvaram ovakvo pitanje je, u stvari, u sledećem. Da li vi upućujete radnike, čija se prava evidentno krše i radna mesta zatvaraju, da svoje pravo ostvaruju sa krovova fabrika, preteći da će svoj život da daju za to, da izlaze na ulice i štrajkuju ili u ovoj zemlji postoje sudovi koji će suditi po zakonu, gde su prava manjinskih akcionara zaštićena Zakonom o privrednim društvima ili ćemo sudove ostaviti na milost i nemilost gospodinu Dinkiću, koji me apsolutno ne zanima kao Mlađan Dinkić, nego kao potpredsednik Vlade i nadležni ministar, koji preko svojih pomoćnika i sekretara vrši direktan i otvoren pritisak na sud, a zainteresovan je za određene slučajeve i to samo određene? I ne može Vlada tako lagano da daje ovakav odgovor. Neću više koristiti pravo da tražim pojašnjenje. Moj cilj je bio da građani čuju kako se vi odnosite prema ovako otvorenim kršenjima zakona i onoga što se zove, u stvari, ugrožavanje života 390 ljudi, koji, samim tim što nemaju radno mesto i mogućnost da zarade platu, imaju ugrožen život, odnosno egzistenciju.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Vrlo ću kratko. Zaista saučestvujem u problemima ovih radnika, ali isto tako, upravo je jedan od vaših prethodnika ovde rekao kako pojedini ljudi iz Vlade vrše pritisak na sud i to je okarakterisano kao jako negativno, a sada sam vas razumeo da bi trebalo da mi izvršimo pritisak na sud. Mislim da ipak treba u odnosu na sud ostati neutralan i čvrsto sam ubeđen da postoji i sud koji se drži zakona i kome se treba obratiti. Naravno, ima tu i problema, ali upravo zato je Vlada krenula u reformu pravosuđa i očekujem samo najbolje rezultate tih aktivnosti.
Zahvaljujem. Gospođo Tabaković, žao mi je, tačno je 19.00 časova. Poštovane dame i gospodo, uvaženi predsedniče, cenjeni ministri, dragi poslanici, izražavam zadovoljstvo što smo završili ovu sednicu s poslaničkim pitanjima, a koja se, inače, prema našem poslovniku, odvija svakog poslednjeg četvrtka u mesecu od 16.00 do 19.00 časova. Nastavak rada Četvrte sednice je u ponedeljak, 4. maja u 10.00 časova. Želim lepe prvomajske praznike svim građanima i vama.