Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu predloga poslaničke grupe ''Za evropsku Srbiju'', a u skladu sa članom 204. Poslovnika Narodne skupštine, odredila sam četvrtak, 25. mart 2010. godine, sa početkom u 11.00 časova, kao Dan za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi s aktuelnom temom – FINANSIJSKI EFEKTI, IZVRŠENjE I KONTROLA BUDžETA REPUBLIKE SRBIJE ZA 2008. GODINU. Podsećam vas da su podnosioci predloga tražili da na poslanička pitanja u vezi s aktuelnom temom odgovaraju: Mirko Cvetković, predsednik Vlade, Diana Dragutinović, ministar finansija, i Radoslav Sretenović, predsednik Saveta Državne revizorske institucije, a dopunom predloga od 24. marta 2010. godine još i Žarko Obradović, ministar prosvete i Nebojša Bradić, ministar kulture. Takođe vas obaveštavam da sam na molbu gospodina Radoslava Sretenovića, predsednika Saveta DRI, pozvala da prisustvuju i vrhovni državni revizor Života Antić, vrhovni državni revizor Ljubica Janković-Andrijević, ovlašćeni državni revizor Radulka Urošević i ovlašćeni državni revizor Cvetana Pršić. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas podsetim na odredbe Poslovnika koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja u vezi s aktuelnom temom. Pravo da postavljaju pitanja imaju svi narodni poslanici, i to prema redosledu prijavljivanja, a do isteka ukupnog vremena za postavljanje pitanja. Narodni poslanici podnose predsedniku Narodne skupštine prijave za postavljanje pitanja u pisanom obliku do početka odgovaranja, a usmeno u toku trajanja odgovaranja. Narodni poslanik može da postavi najviše tri pitanja, u skladu sa članom 208. Poslovnika. Odgovaranje na poslanička pitanja može trajati najduže 180 minuta, a obavlja se bez obzira na broj prisutnih narodnih poslanika u sali, što je u skladu sa članom 207. Poslovnika. Vreme u okviru koga narodni poslanik usmeno postavlja pitanje iznosi najduže tri minuta, a odgovor na to pitanje najduže pet minuta. Posle odgovora, narodni poslanik koji je postavio pitanje može da postavi još najviše dva potpitanja, u ukupnom trajanju do tri minuta, a odgovor na ova potpitanja može da traje ukupno do pet minuta. Nakon toga, pravo na postavljanje pitanja imaju i drugi narodni poslanici prema redosledu prijava, u skladu sa članom 209. Poslovnika. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika, što je predviđenom članom 211. Poslovnika. U skladu s tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanje. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada, tako što će, naizmenično, najpre reč imati narodni poslanik predstavnik poslaničke grupe koja je predlagač aktuelne teme, zatim će reč dobijati narodni poslanicikoji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Reč ima... (Miloš Aligrudić: Zaboravili ste da pročitate pod 2, 3. i 5.) Molim vas, u skladu sa članom 211. nemate pravo na povredu Poslovnika, niti na replike. (Miloš Aligrudić: Predsednice, ono što ste pročitali jesu izuzeci.) Dajem reč narodnom poslaniku Nadi Kolundžiji, kao predsedniku poslaničke grupe ''Za evropsku Srbiju'', koja je predlagač aktuelne teme. (Dragan Todorović: Ovde se radi opet o teroru.) Gospodine Todoroviću, molim vas, dala sam obrazloženje zbog čega ne možete dobiti reč. Nemojte me dovoditi... Gospodine Aligrudiću, gospodine Todoroviću, molim vas da se ponašate pristojno. (Dragan Todorović: Ovo je teror, a radi se o Poslovniku.) Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija. Izvolite, gospođo Kolundžija. (Žagor u sali. Poslanici DS-a, uz protest, napuštaju salu.)
Ako dopustite, sačekaću da izađu i da se stiša. (Predsednica zvonom opominje poslanike.) Poštovana predsednice, uvaženi članovi Vlade, poštovani gospodine državni revizore, narodni poslanici, polazeći pre svega od važnosti kontrole javnih finansija, ova skupština je donela zakon i izabrala Državnu revizorsku instituciju, ceneći značaj uspostavljanja pune kontrole nad javnim finansijama. Mi smo upravo zbog toga, a polazeći od činjenice da zakon ne predviđa da Narodna skupština u plenumu raspravlja o izveštaju DRI, već da je to nadležnost matičnog odbora, smatrali da je sazivanje ovakve sednice korisno, iz više razloga. Prvo, želimo time da pokažemo da nam je važno da podržimo rad DRI, s jedne strane, i s druge strane, važno je da građani znaju punu istinu o tome šta je državni revizor radio i šta je u svom nalazu pronašao. Zato smo mislili da je ova sednica od posebne važnosti, kako bismo, pre svega zbog građana, dobili odgovore na pitanja koja su vrlo često u javnosti bila zloupotrebljavana, iskrivljena, i tako su u vrlo nezgodan položaj dovedeni svi oni koji su imali potpuno jasnu nameru da država Srbija uspostavi kontrolu nad javnim finansijama. Zbog toga postavljam pitanje premijeru Republike Srbije – da li je Vlada Republike Srbije u punoj meri sarađivala sa DRI, pružajući mu svu pomoć i podršku, ali i sve neophodne informacije kako bi državni revizor mogao da obavi ovaj posao na kvalitetan način? Iako znamo da je ovaj prvi revizorski izveštaj obuhvatio samo delimično (zbog okolnosti - uspostavljanje rada, službe itd.) analizu potrošnje budžetskih sredstava, mislim da je važno da javnost čuje kako se Vlada odnosila prema radu državnog revizora i da li je pružala punu podršku i na taj način omogućila da ova institucija radi svoj posao.
Zahvaljujem. Reč ima premijer.
Poštovani narodni poslanici, pre svega želim da vas pozdravim i da sa svoje strane izrazim zadovoljstvo što se pružila prilika da se raspravlja o jednoj veoma važnoj temi. Pitanje državne revizije je od suštinskog značaja za demokratizaciju nekog društva, jer državna revizija mora da pokaže način na koji se troše sredstva poreskih obveznika i da utvrdi činjenice u vezi s tim, i to kako činjenice u vezi s eventualnim propustima koji su učinjeni, tako i činjenice ukoliko bi došlo do neke zlonamerne upotrebe tih sredstava. Veoma sam srećan što se ispostavilo da je upravo za vreme mandata ove vlade Republike Srbija dobila prvi revizorski izveštaj i da se na taj način uvodi praksa koja će nas pratiti i u narednom periodu svake godine. Očekujem da će svake naredne godine situacija biti sve bolja i bolja i da će obe strane, s jedne strane oni koji raspolažu sredstvima poreskih obveznika, a tako isto i revizori, moći da stiču iskustva i postavljaju standarde i da idemo sve bolje i bolje u nekom povećanju transparentnosti trošenja sredstava. Imajući u vidu značaj ove revizije, želim da kažem da je Vlada od samog početka sarađivala s revizorom. Ja ću odgovor na to pitanje dati sa stanovišta Vlade, a pošto imamo i državnog revizora ovde, možda ne bi bilo loše da i on kaže nešto o toj saradnji, sa svoje strane, da ne ispadne da samo Vlada govori pozitivno o njoj. Mislim da je saradnja bila zaista jako dobra. Pre svega, mi smo želeli, i takva je instrukcija bila svim budžetskim korisnicima, da pruži maksimum svih podataka koji su bili na raspolaganju, pa čak da se potrudi da i tamo gde nemamo odgovarajuće praćenje nekih baza podataka, koje nisu stvorene, da se u dogovoru sa njima otpočne rad i na stvaranju svega toga što će biti neophodno za buduće revizije. Moja ocena jeste da smo učinili sve sa naše strane, da nismo vršili bilo kakve pritiske u bilo kom pravcu i da smo otvoreno prišli tom radu. Nadam se da će i druga strana u tom smislu da da svoj stav o ovom pitanju, ali da konkretno odgovorim, obezbeđeno je i zatraženo je od strane kabineta, a dobio sam i informaciju da je tako i bilo, da svi budžetski korisnici, ministarstva i drugi budžetski korisnici koji su kontrolisani, maksimalno i potpuno otvoreno prikažu i daju sve informacije koje su od njih tražene.
Zahvaljujem. Potpitanje ima gospođa Nada Kolundžija.
Želim da postavim potpitanje državnom revizoru – da li je u njegovom radu bilo političkih pritisaka, da li je bilo pokušaja da se utiče na njegov rad i da se podnosi drugačiji izveštaj, da li je bilo kakvih pokušaja uticaja na ono što je DRI uradio podnoseći prekršajne prijave? Još jedno potpitanje, za predsednika Vlade – da li su uočene nepravilnosti koje je DRI uočio u svom radu nešto što je nasleđeno iz prethodnih perioda ili se radi o nekim pojavama koje su nastale 2008. godine? Samo da podsetim, i zbog građana, izveštaj se odnosi na 2008. godinu. Volela bih da, zbog građana Srbije, svih razumemo da li su te nepravilnosti nešto što je napravljeno u 2008. godini ili je to nešto što je nasleđeno i što se poslednjih godina ispravlja, ali ima još uvek nekih tragova, nedostataka. Hvala vam.
Gospodin Sretenović ima reč. Izvolite.
Uvažena predsednice, članovi Vlade, poštovani poslanici, pre svega želim da vas pozdravim u ime DRI prvi put sada u Skupštini i da vam kažem da je nadležnost DRI, način rada i sva organizacija propisana Zakonom o Državnoj revizorskoj instituciji i Poslovnikom o radu DRI. Mi smo imali priliku da prvi put sada, u ovoj godini, uradimo reviziju završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu, da damo svoj izveštaj, a da pri tom ne izrazimo mišljenje. Odnosno, izrazili smo mišljenje da ne možemo da izrazimo mišljenje na finansijski izveštaj završnog računa budžeta Republike Srbije, iz razloga što nismo prikupili dovoljno dokaza i informacija kako bismo dali mišljenje, odnosno obuhvat revizije nije bio veliki kako bismo dali odgovarajuće mišljenje. Tokom revizije završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu mi smo na osnovu određenih kriterijuma i standarda revizijeodabrali odgovarajući broj korisnika budžetskih sredstava koji su bili predmet naše revizije. Kao prioritetni zadatak u svakom slučaju nam je bio predmet - revizija završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu i određeni broj korisnika, odnosno ministarstva gde smo smatrali da obuhvatamo deo rizičnih područja za koje smo smatrali da treba da budu predmet naše revizije. U tom smislu smo izdali prvo nacrt, zatim smo izradili predlog izveštaja i konačno smo dali izveštaj. Prilikom rada i izvršenja ovih poslova DRI, odgovorno potvrđujem da DRI nije imao nikakvih pritisaka od bilo koje strane učesnika u postupku revizije, ni političke stranke ni Vlade ni drugih državnih organa. Saradnja je bila na veoma visokom nivou u Upravi za trezor, gde su nam pružili svu neophodnu dokumentaciju kako bismo mogli da izrazimo svoje mišljenje. Jedini problem koji smo imali jeste nedostatak kadrova i upravo iz tog razloga, nedostatka potrebnog broja revizora, nismo mogli da obuhvatimo veći broj revidiranih subjekata. Dakle, nije bilo pritisaka, saradnja je bila na visokom nivou, dobili smo svu potrebnu dokumentaciju koju smo tražili i stavljena nam je na raspolaganje sva dokumentacija, na osnovu koje smo i uradili ovaj prvi izveštaj. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima premijer.
Na drugo pitanje, da li su ti propusti u 2008. godini učinjeni prvi put ili se tu radi o propustima koji su ustaljena praksa, odgovorio bih vam jednom statistikom koja je napravljena kod mene u kabinetu. Kao što je poznato, revizorski izveštaj je prilično debela knjiga, koja razmatra, u skladu sa procedurom izrade revizije, različite aspekte i u tom razmatranju se ukazuje na određene nepravilnosti kod budžetskih korisnika. Moj kabinet je napravio statistiku, da utvrdi koliko je pojedinačnih nepravilnosti, kada su one nastale i da li se one ponavljaju kao nešto što je već bilo ustaljeno ili su se prvi put javile. Ta statistika je, otprilike, sledeća. Utvrdili smo da je ukupno na 55 mesta stavljena određena zamerka ili primedba i utvrdili na koji se propis referišu prekršaji. U tih 55 imamo prekršaje Uredbe o budžetskom računovodstvu u 17 slučajeva, Zakon o budžetskom sistemu u 19, Zakon o javnom dugu u četiri, Zakon o radu u 11, Zakon o javnim nabavkama u tri i Zakon o platama državnih službenika u jednom slučaju. Kada saberete ove cifre, to je ukupno 55. Ako posmatramo godinu, a ona se sastoji iz dva dela, imajući u vidu da su dve vlade bile odgovorne za 2008. godinu, onda smo gledali koji su od ovih prekršaja napravljeni u prvoj polovini godine, a koji u drugoj. Statistika govori da je u prvoj polovini godine napravljeno 38, a u drugoj polovini 17, što ukupno daje tih 55. Prekršaja koji se ponavljaju iz prethodnog perioda ima 49, a prvi put se javlja šest. Dakle, to je, otprilike, statistika i odgovor na vaše pitanje. Rekao bih da je u najvećoj meri to stvar neke ustaljene prakse. Mi ćemo verovatno kroz pitanja moći i da razgovaramo o nekim od najmarkantnijih situacija, da se objasni o čemu se tu radi.
Zahvaljujem. Pošto gospodin Batić i gospodin Damjanović nisu tu, iz PUPS-a se nije prijavio niko, kao ni iz poslaničke grupe manjina, reč ima gospodin Velimir Ilić, a neka se pripremi gospodin Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, jako mi je žao što, sedeći u klupama Skupštine, nismo ništa čuli šta su rekli ni jedan ni drugi gospodin. Ni premijera nismo čuli. Ovde se baš ništa nije čulo. Toliko ste tiho govorili, možda za publiku, za TV, ali mi apsolutno ništa nismo čuli, a opominjali smo vas da govorite jasnije i glasnije.
Gospodo poslanici, gospodin Ilić je u pravu, zaista se ne čuje. Molim vas da obezbedimo tišinu, da možemo da pratimo tok sednice. Izvolite.
Revizora nismo čuli apsolutno ni jednu jedinu reč. Ne znam da li je neko iz okruženja išta čuo. Prema tome, gospodo, ako smo danas došli ovde da se vi iz vladajuće koalicije među sobom ispričate, ishvalite i izdogovarate, onda mi ovde stvarno izigravamo neku publiku. Ali, mi imamo neka pitanja za premijera koja su vrlo interesantna, koja život znače za ovu državu. Sinoć sam veoma pažljivo slušao ministra ekonomije Dinkića, nedavno sam slušao ministarku finansija. Gospodine predsedniče, nije mi jasno, vi imate dva ključna ministra u Vladi koji su potpuno suprotnih mišljenja. Kakva je to stabilnost Vlade i šta mi od te vlade možemo da očekujemo? Da li je ta vlada ozbiljna vlada, ako ministarka finansija kaže - smanjiti javnu potrošnju, uraditi ovo, uraditi ono itd., a izađe gospodin Dinkić i očita slovo? Voleo bih da je tu i gospodin Mrkonjić, da on objasni kako to treba da se prave putevi i…
Gospodine Iliću, moraću da vas usmerim na temu. Imamo danas baš jasnu temu, pa vas molim da je se držite.
Slušajte, doći ću do teme koja je vrlo interesantna. Danas postavljam pitanja premijeru i za mene je najbitniji premijer, ako imamo premijera. Ako nemamo, onda moramo da znamo ko je premijer. Sinoć sam slušao na televiziji...
Zamolila bih vas da ne vređate premijera, gospodine Iliću.
Molim vas, ja pitam da li imamo premijera. Sinoć sam slušao gospodina Dinkića, koji se ponašao kao premijer. On je odgovarao na sva pitanja na koja danas treba da odgovara premijer, na pitanja koja se tiču svega. On je, jednostavno, vladina sveznalica. Da li se on omakao kontroli? (Predsednik: Vreme, tri minuta.) Da li postojeći premijer…
Izvolite, gospodine predsedniče.
Prvo bih, ako mi dozvolite, želeo da kažem da, čitajući izveštaj revizora za 2008. godinu, nisam u njemu primetio različite stavove između Ministarstva finansija i Ministarstva ekonomije. No, ukoliko zaista želite i na to odgovor, mogu vam reći da, principijelno, nema različitih stavova, imajući u vidu da se jedan stav odnosi na situaciju u periodu krize, i kada se izlazi iz krize, i potrebe da se poveća potrošnja, odnosno nešto olakša građanima, naročito onom siromašnijem delu, a drugo je jedan srednjoročno-dugoročni koncept na koji način treba voditi budžetsku i uopšte ekonomsku politiku ove zemlje. Evo, to je odgovor. Taj odgovor ste mogli da vidite u više navrata i u štampi, i on je prokomentarisan od strane svih učesnika, pa i onih koje ste pomenuli. Izvinjavam se što sam ja odgovorio iako imam ministarku finansija ovde. To sam uradio iz razloga što ste mene direktno prozvali.
Zahvaljujem. Gospođo ministar, da li vi želite reč? (Ne.) Vi imate potpitanje? Izvolite.
Znate šta, ja bih imao više potpitanja. Zamolio bih gospodina revizora da se neke stvari pogledaju…
Poslovnički imate tri minuta za dva potpitanja.
Jedna stvar je vrlo interesantna. Prošli put sam pitao gospodina predsednika Vlade i još uvek nisam dobio odgovor, mada je prošlo nekoliko meseci. A sad bih zamolio gospodina revizora da pogleda te ugovore. O čemu se radi? Danas mi je došao dopis od Ratela za "Nuba invest", fantomsku firmu koja je sklopila ugovor o prolasku optičkih kablova koridorima pored autoputa. Ratel odgovara da mu se niko nikada nije obratio i da ta firma nema dozvolu, nema ništa od njih za izvođenje ovih poslova u sistemu telekomunikacija i da je neki dan posle mog pitanja dostavljen dopis da se oni interesuju šta treba da se uradi. Dobio sam odgovor od "Puteva Srbije", pravnika koji nije hteo da potpiše. Gospodin Darko Pešić odbio je da potpiše saglasnost, ali je ministar Dulić došao lično i izdejstvovao neku saglasnost i dao dozvolu za izvođenje radova. Prema tome, gospodo, gospodine predsedniče, JP "Elektroprivreda Srbije" je uzelo kredit 32 miliona evra i napravilo taj sistem optičkih kablova povodom sistema dalekovoda i postavilo ga u Srbiji i trenutno je jedan od najmodernijih sistema na Balkanu. Osamdeset posto sistema nije u funkciji jer niko ne sme da sklopi ugovor sa njima, jer se očekuje ova fantomska firma "Nuba invest", koja je osnovana sa 3.000 evra, bez direktora, bez ijednog zaposlenog, na Novom Beogradu, Mihajla Pupina br. 6, osnivački ulog je dat itd. Sve to dobro ovde piše. Pitanje je – kako je moguće da neko bez tendera proda državni resurs gde će godišnje biti čist dohodak, ostatak, dobit, oko sto miliona evra? Ko će da koristi ta sredstva?
Vreme. Zahvaljujem. Moraću još jednom da vas podsetim da je današnja tema – finansijski efekti, izvršenje i kontrola budžeta Republike Srbije za 2008. godinu. Molim, gospodo poslanici, da se držimo teme i pitanja u okviru ove teme. Gospodine revizore, izvolite.
Zahvaljujem gospodinu Iliću na informaciji koju nam je sada predočio. Imaćemo je u vidu prilikom obavljanja revizije, i kada se bude uspostavio sektor za reviziju javnih preduzeća imaćemo to u vidu, a molio bih, ako možete, da nam dostavite tu dokumentaciju na adresu DRI. Hvala.
Dajem reč narodnom poslaniku Čedomiru... (Velimir Ilić, s mesta: Replika.) Potrošili ste tri minuta, ne možete više. U okviru ta tri minuta možete postaviti dva potpitanja. Molim vas, pročitala sam Poslovnik, vrlo je jasan. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, poštovani predstavnici DRI, uvaženi ministri, hteo bih da kažem šta je ono što je dobro. Dobro je što uopšte postoji spremnost da se razgovara o ovoj temi. Mislim da je loše sve ono što je pratilo izveštaj državnog revizora, da je ostala po strani velika spremnost, mislim svih poslanika ovde u Skupštini, da se konačno otvori to pitanje raspolaganja državnim novcem, i to je ono što je zadovoljavajuće. Sve ostalo je loše. Loše je što to činimo na ovakav način. Ovo nije normalna skupštinska sednica, mi ovde ne možemo da razgovaramo. Možemo da postavimo dva pitanja, imamo za to tri minuta, na ta pitanja predstavnici DRI i predstavnici Vlade mogu da odgovore onako kako žele, a mi nemamo pravo da to komentarišemo. Reći ću vam da je to loše zbog toga što smo na Odboru za finansije 7. decembra usvojili zaključak, jednoglasno, da je potrebno organizovati sednicu parlamenta na kojoj bi se ozbiljno razgovaralo o ovoj temi. Ona je veoma važna, ona je skandalizovala našu javnost, a ozbiljni su problemi koji ostaju mimo pažnje zbog toga što ne možemo da im se posvetimo na adekvatan način. Šta je ono što je za nas u ovome paradoksalno? Mi sada treba da iznesemo mišljenje o izveštaju revizora, čije je mišljenje da ne može da iznese mišljenje. Da li sam u pravu? Želeli bismo da budemo ozbiljni. Naravno, da na osnovu izveštaja revizora, možemo da postavimo neka fundamentalna pitanja. Pošto je još preostao minut, želeo bih da postavim pitanje gospodinu Cvetkoviću, kao predsedniku Vlade. Vi ste predsednik Vlade koji je, to je tačno, nasledio jednu vrlo komplikovanu situaciju, neodrživu praksu koju treba jasno osuditi, praksu koja je imala i drugačiju vrstu uzora, onu koja je bila karakteristična za vladu Zorana Đinđića. Završni račun je vlada Zorana Đinđića usvojila 2002. godine i parlamentarna većina je o tome razgovarala u Skupštini, na sednici kojoj je moralo da prisustvuje 126 poslanika da bi bilo kvoruma, na kojoj nije bilo nikakvih ograničenja, na kojoj je ministar finansija danima sa svojim timom obrazlagao način na koji se troši novac građana ove zemlje. Od 2002. godine do danas nismo imali raspravu o završnom računu, a prvi put smo dobili završni račun za 2008. godinu prošle godine, zahvaljujući ministarki finansija. Uskratili ste nam mogućnost da razgovaramo o završnom računu. Interesuje me, gospodine Cvetkoviću – šta ste vi učinili, kao predsednik Vlade, da se sistemski ta situacija reši? Vi vodite vladu koja internu kontrolu i reviziju ima u pet ministarstava, sva druga ministarstva troše novac bez ikakve unutrašnje kontrole, vi ste za to odgovorni, a mi ovde nismo u prilici da o tome vodimo adekvatnu i ozbiljnu raspravu. Dakle, šta ste učinili na sistemskom rešavanju tog problema?
Gospodine predsedniče, imate reč, samo se prijavite.
Prvo bih želeo da dam odgovor na konkretno pitanje o završnom računu. Moram da kažem da niste u pravu, verovatno zato što niste informisani. Završni računi budžeta su predavani, ne znam da li svake godine posle 2002, ali znam sigurno da su predati za 2005, 2006. i 2007. godinu. Sudbina tih završnih računa je bila takva da ih je Vlada usvojila, uputila u parlament, a parlament nije diskutovao o njima iz razloga što nisu imali izveštaj revizije, a nisu imali izveštaj revizije zato što revizija nije postojala. Državna revizija nije postojala zato što smo nasledili takvu situaciju. A onda smo krenuli u to da se donese zakon, da se ta revizija formira, i nakon toga je, pre jedno dve godine, ako se dobro sećam, ili tako nešto, postojala ideja u parlamentu da se, uprkos nepostojanju formalne DRI, angažuje neka od komercijalnih revizorskih institucija i da ona izvrši reviziju. Iz nekog razloga, ne znam zašto, to nije urađeno i ti računi su povučeni. Međutim, ako vi mislite da oni nisu rađeni i da nisu predati parlamentu, to nije tačno. Oni su urađeni, predati, povučeni su, postoje. Revizor je, kada je formiran i kada je počeo da radi DRI, imao opciju da startuje od tih završnih računa i da pravi reviziju za 2004, 2005, 2006, 2007. i 2008. godinu. Međutim, zbog kapaciteta DRI, on se odlučio da zanemari ove prethodne račune, koji, ponavljam, postoje i urađeni su, i rekao je – nemamo kapaciteta, uzeću samo 2008. A kada je krenuo da obrađuje 2008, zaključio je da ni za nju nema kapaciteta da je u celini obradi. Ta okolnost nam upravo govori o značaju početka rada na reviziji i o značaju DRI, o značaju potrebe da joj se pomogne da izgradi svoj kapacitet i da u budućnosti imamo revizorske izveštaje. Da li će jednog trenutka revizor odlučiti da krene unazad i pregleda te završne račune koji su napravljeni, to je njegova stvar, ja na to neću da utičem. Ali, da li oni postoje? Da, oni postoje. Pitanje interne revizije i postojanja negde da negde ne, jeste jedno sistemsko pitanje i upravo nam izveštaj državnog revizora ukazuje na nepostojanje interne kontrole. Sada se krenulo ozbiljno u stvaranje interne kontrole i ta stvar će biti ispravljena u narednom periodu. Naravno, nije to jedina stvar koja nedostaje. Nedostaje, isto tako, i čitav niz informacija, baza podataka o imovini i mnoge druge stvari, koje smo našli kao zatečene, i to će se ispraviti. Neke ispravke će moći da se učine u mesecima koji su pred nama, a za neke će nam biti potrebno i više godina. To kažem na osnovu izveštaja revizije za Republiku Hrvatsku, koja je posebno značajna zbog toga što dolazi iz istog miljea kao naša država, i da je revizor imao gotovo identične sistemske primedbe na završni račun budžeta, jer ni oni nemaju dovoljno prikupljenih baza podataka. Vrlo je slična situacija kao kod nas.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine Cvetkoviću, iako su se neki nasmejali, meni vaš odgovor nije bio smešan. On, nažalost, potvrđuje ono što sam rekao. Znate, završni računi se ne donose da bi bili u nekoj fioci ili da bi neko ministarstvo moglo da kaže da je otaljalo i odradilo svoj posao. Mi smo u Skupštini Srbije razgovarali 2002. godine o završnom računu za 2001. godinu. U Skupštini grada Beograda je prošle godine, na insistiranje LDP-a, otvorena rasprava o završnom računu i načinu trošenja sredstava. Taj izveštaj sadrži 400 strana. Ako završni račun postoji, onda se o njemu razgovara. Mi još uvek ovde nismo razgovarali o završnom računu za 2008. godinu. Sada razgovaramo o delimičnom izveštaju, tj. o izveštaju revizora na osnovu delimičnog rada, pošto nema kapaciteta da odradi sve. Pitao sam vas šta ste sistemski učinili da se na tome nešto promeni. Zašto vas to pitam? Zato što pet ministarstava ima internu reviziju. Kako vi možete da znate, kako mi možemo da znamo...? Na šta liči taj završni račun ako samo pet ministarstava uopšte vrši internu reviziju,a podnosi se završni račun? U redu je i dobro je što se sada o ovome razgovara, što je formirana Državna revizorska institucija, što je odobren budžet, što smo svi zajedno usvojili Poslovnik, što pomažemo da se dalje razvija i afirmiše. To je pozitivno. A problem je što se stiče utisak da mi sada o ovome razgovaramo da bismo promenili mišljenje javnosti o Vladi, da bismo uverili javnost u to da Vlada odgovornije postupa s javnim novcem nego što se to misli. Želeo bih da mogu da doprinesem tom vašem nastojanju i pomozite nam da možemo to da učinimo. Drugo konkretno pitanje za vas. Ja ne znam nijednog čoveka koji nekome pozajmi novac, a ne traži ga nazad. Država je pozajmila 150 miliona evra javnim preduzećima, indirektnim korisnicima budžeta, direktnim korisnicima budžeta, privrednim subjektima iz privatizacije, i taj novac do danas nije čak ni tražila nazad. Pozajmljeni novac je pozajmljen NIS-u, "Železnici", otišao je, recimo, u "Galeniku", isključivo u javna preduzeća, nije išao u privatni sektor, pa je naknadno, uprkos tome što pozajmice nisu vraćene, odobravana nova tranša pozajmica, i tako je sada minus u privatizacionoj kasi 150 miliona evra. Nas interesuje odgovornost za tako nešto i kada ćete konkretno preduzeti mere da se taj novac vrati i da se oni, koji su se 2005-2006. godine igrali na takav način s novcem, pravili ''Potemkinova sela'' po Srbiji, a oni bi da nam danas najčešće drže lekcije, odgovarati za to nesavesno poslovanje? Pošto ne znam nikog ko može da da novac, a da pri tom izgubi pravo da taj novac nazad traži. Ako ga je i dao po svojstvu pozajmice, pozajmica je ograničena. I revizor je to jasno ustanovio, da su probijeni svi rokovi za vraćanje pozajmljenih sredstava. Ako plaćamo najskuplji benzin, neka nam NIS vrati novac. Ako je ta pozajmica otišla da bi se prikrili gubici NIS-a zbog toga što se tamo loše poslovalo, onda neko taj neko ko je loše poslovao odgovara.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Ovde sam evidentirao dva pitanja. Jedno je zašto je revizor dao mišljenje da ne može da da čvrsto mišljenje zbog ograničenog obima uzorka koji je tretirao. Ja ne znam reviziju (jesam ekonomista, ali to je posebna vrsta aktivnosti i delatnosti) i možda će bolje da vam odgovori revizor, ali koliko znam, revizija se uvek radi na bazi nekog uzorka, za koji se traži da bude materijalan, i zbog toga se biraju korisnici sa najvećim učešćem u tome što se analizira. Revizor je tako i postupio, ali, zbog ograničenog obima kadrova, nije mogao da obezbedi dovoljno veliki uzorak da bi mogao sa sigurnošću ili sa velikom verovatnoćom da izrazi svoje stavove. Ali, to je stručno pitanje i ja ne bih o tome. Ovde imamo jedno drugo pitanje koje ste postavili, koje u stvari sadrži gotovo jedan od većeg broja ovih prekršaja koje sam nabrojao, a to su prekršaji zašto nije od pojedinih državnih preduzeća traženo da vrate sredstva koja su im bila data iz pozajmica. U vezi s tim, tu ste dali jednu konstataciju koja je tačna, ali ne potpuno. Spomenuli ste da se to događalo 2005. i 2006. godine. Međutim, ako pogledate izveštaj revizora, videćete da se to događa u kontinuitetu od 1992. pa zaključno sa 2007. godinom. Dakle, ne radi se samo o dve godine, nego se radi o gotovo dve dekade davanja sredstava državnim preduzećima u cilju pomoći da prežive, a zatim im budžet nije tražio nazad, da vrate, niti ih je blokirao, niti je pokretao postupke stečaja. Na pitanje zašto to nije radio zaista je vrlo teško odgovoriti da li bi bilo pametnije da smo pokrenuli postupak stečaja nad "Železnicom", ostavili dvadeset hiljada i više radnika bez posla, ukinuli državnu železnicu, tražeći da vrati pozajmice bez kojih ona u datom trenutku ne bi mogla da preživi, a koje ona, takođe, u ovom trenutku ne može da vrati. Naravno, niko nije srećan što je takva situacija, ali razlog zašto to nismo uradili je, pre svega, socijalnog karaktera. Naravno, sada na osnovu ovog izveštaja revizora, neko će i platiti kaznu što nije pokrenuo postupak likvidacije "Železnice" i nekih drugih javnih preduzeća. Na sreću, ta kazna će biti prekršajna, ali će sa zadovoljstvom da je plati, zato što će znati da će mu zbog toga biti zahvalne hiljade ljudi koji rade u tim javnim preduzećima. Mi ćemo u narednom periodu to razrešiti, i imamo načine na koje će se razrešiti, ali će se to samo formalno razrešiti da ne bismo plaćali kazne. Mi imamo drugi problem, a to je problem restrukturiranja tih preduzeća i njihovo dovođenje na profitabilan nivo posla. To je stvar koju ne rešava revizorska institucija, nego je to stvar koju moraju da reše reforme koje su sada u toku. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođo Dragutinović, izvolite.
Htela sam samo da dodam nekoliko rečenica u vezi sa uočenim problemom i postavljenim pitanjem poslanika Čedomira Jovanovića. Htela sam da kažem da je pozajmljivanje, uglavnom javnim preduzećima, ali i Penzionom fondu, iz sredstava privatizacije i drugih sredstava praksa još iz 90-ih godina. Vlada je uvek imala mogućnost da da pozajmicu ili subvenciju. Lično mislim da bi subvencije bile čistije rešenje i ne bismo imali primedbu revizora, ali davanje pozajmice je bio i vid pritiska Vlade da se određeno javno preduzeće restrukturira. Takođe, mi smo tehnički mogli da otpišemo te pozajmice, jer su pozajmice davane Penzionom fondu, Jatu, Železnici, znači javnim preduzećima, ali ko zna, u procesu restrukturiranja možda se pronađu izvori iz kojih će se te pozajmice vratiti. Dakle, najlakše je otpisati. Htela bih još da istaknem da u 2008. godini nije bilo pozajmica.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi predsedniče Vlade, ministri, predstavnici DRI, poslanički klub SPS-JS smatra vrlo značajnim početak rada DRI, koji je rezultirao prvi put izveštajem o finansijskoj reviziji završnog računa budžeta Republike Srbije. U tom smislu, izražavamo punu podršku i zadovoljstvo što se ovaj izveštaj vezuje, pre svega, za mandat ove vlade, ovog skupštinskog saziva, a takođe i skupštinskog odbora za finansije, koji, čini mi se, daje značajnu podršku i samom radu DRI. Naravno, jako je bitno što je obezbeđena potpuna nezavisnost u radu državnih revizora u postupku revizije, što je i sam predsednik DRI više puta potvrdio. U tom smislu, čini mi se da imamo dobru osnovu da u narednom periodu imamo moderne javne finansije, gde će finansijski izveštaji svakako u potpunosti realno i istinito izražavati finansijske i novčane tokove, a to bi trebalo da rezultira zakonitim utroškom svakog dinara iz budžeta Republike Srbije. SPS i JS su spremni da utiču na činjenice koje treba da dovedu do potpunog prikupljanja dokaza koji će omogućiti razumnu osnovu da DRI u narednom periodu da mišljenje u izveštaju, pošto to ovog puta nije bio slučaj. Čini mi se da je to zadatak u budućnosti za nas sve i da obuhvat revizije, naravno, bude na nivou koji je zakonom i predviđen. Konkretno pitanje za gospodina ministra Žarka Obradovića. S obzirom na to da je finansijska revizija rađena za 2008. godinu, a u toku 2008. godine su, praktično, radile dve vlade, pa je vaše ministarstvo bilo obuhvaćeno revizijom u periodu kada je bio i gospodin Lončar, vaš prethodnik, i vi, koliko je ta činjenica uticala, posmatrano iz vašeg ugla, na tok i ishod same finansijske revizije vašeg ministarstva?
Zahvaljujem. Gospodine Obradoviću, izvolite.
Hvala. Poštovane kolege narodni poslanici, reći ću nešto što većini vas i javnosti Srbije može izgledati jeretičko, ali moram reći da sam ja, kao ministar, zadovoljan što je ovaj izveštaj danas na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, što se o njemu razgovara uprkos svim ograničenjima koja postoje, što je pomenuo kolega gospodin Jovanović, vezano za stav revizora, ali mislim da je ovo i za mene, kao ministra, jedna prilika da kažem nekoliko reči o Ministarstvu prosvete i o činjenici da sam ja jedan od ministara protiv kojih je podneta prijava. Za mene kao ministra je dragoceno ono što radi DRI i ne mogu da kažem drugo već da sam zadovoljan što postoji ovaj izveštaj. Zadovoljan sam zato što je reč o ministarstvu koje je jako veliko, koje, mislim, koristi najveći deo budžeta Republike Srbije, koje ima najveći broj korisnika, direktnih i indirektnih, i za nas je jako važan način na koji se troši novac. Zadovoljan sam zato što nam je DRI kroz svoj izveštaj ukazao na neke stvari koje po njima ne stoje, po nama su tačne, ali konačan sud o tome daće sudija za prekršaje i, naravno, mi ćemo poštovati odluku suda. Zadovoljan sam i iz razloga što će moje kolege - pomoćnici, državni sekretari i ostali koji učestvuju u radu Ministarstva prosvete - morati da shvate značaj celog ovog posla koji nosi DRI, zato što svi mi zajedno radimo u Ministarstvu, a odgovornost je samo ministra, i zato se ministar pojavljuje kao neko protiv koga je podneta prijava. Ovde je, bar kada je reč o izveštaju državnog revizora za 2008. godinu, očigledno reč o načinu rada Ministarstva, jer smo pomenuti i prethodni kolega ministar i ja. Revizor smatra da nismo radili kako treba, a mi smatramo drugačije. Moram da pomenem još nešto, što nisam bio u prilici do sada da saopštim ili, ako me je neko pitao, jednostavno, to nije ugledalo svetlo dana. Poštovane kolege narodni poslanici, želeo bih da saopštim vama i javnosti Srbije da je izveštaj državnog revizora, što se tiče Ministarstva prosvete, pozitivan. Jeste, kolega Krasiću, izveštaj je pozitivan, i to treba reći. Oni su smatrali da postoje određeni delovi koje treba dalje razjasniti i na osnovu toga nam uputili odgovarajuću dokumentaciju, mi smo dali odgovor i oni su, naravno, podneli prijavu, a konačan stav daće sudija za prekršaje. Ali, ne mogu da ne pomenem da u izveštaju državnog revizora o završnom računu za 2008. godinu stoji da, kada je reč o Ministarstvu prosvete, finansijski izveštaji daju "istinit i objektivan prikaz u svim materijalno značajnim aspektima, u skladu sa propisima koji se primenjuju u Republici Srbiji''. Znači, poštovane kolege narodni poslanici, nijedan dinar nije potrošen van finansijskog plana. Na kraju krajeva, naša je obaveza da radimo po budžetu, a ono za šta mi mislimo da smo u pravu, a DRI smatra da nismo, dokazaćemo na sudu. Pre svega, mislim da je reč o različitom gledanju na neka dokumenta koja regulišu način rada Ministarstva prosvete u određenim sredstvima. U svakom slučaju, mi ćemo sudiji za prekršaje pružiti svu potrebnu dokumentaciju, pa i njih pokušati da uverimo da je i ovaj deo, na koji se odnosi izveštaj državnog revizora, urađen u skladu sa zakonom. Ne mogu da ne budem zadovoljan ovim izveštajem. Sad, jeretički zvuči da hvalim državnog revizora, ali za nas je to dragoceno jer trošimo preko 1.300.000.000 evra budžeta Republike Srbije i jako nam je važno da se svaki dinar troši na pravi način. Jer, 95% budžeta Ministarstva prosvete odlazi na lične dohotke zaposlenih, a onih 5% što ostaje je, u odnosu na broj korisnika, toliko malo, da je i te kako važno da se sredstva koriste na pravi način i da efekat korišćenja tih sredstava bude što veći. Moram da vam kažem da smo, bez obzira što sada sedimo na suprotnim stranama, razgovarali sa kolegama iz DRI, i razgovaraćemo, i da smo dobili poziv da ćemo biti predmet revizije od 1. maja do 1. novembra ove godine za 2009. godinu. Šta drugo da kažem, već da su dobrodošli, pa neka vide kako smo radili, a mi ćemo postupati u skladu sa zakonom i propisima koji regulišu rad i Ministarstva prosvete i drugih državnih organa. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Kasaloviću, potpitanje? Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predsedniče Vlade, ministri i predstavnici DRI, jedan od osnova i razloga da se u izveštaju DRI ne izrazi faktički mišljenje jeste i konstatovana činjenica da interna kontrola i interna revizija nisu najbolji način, dakle prisutne kod direktnih i indirektnih korisnika budžeta i svih onih kojima je to zakonom propisano. Ceneći činjenicu da je u članu 5. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji propisano da DRI može da daje savete korisnicima javnih sredstava, daje mišljenje o pitanjima iz oblasti javnih finansija, daje stručnu pomoć Skupštini i Vladi Republike Srbije, želeo bih da pitam konkretno predstavnike DRI, a ceneći značaj interne kontrole i interne revizije – koliko su u tom smislu spremni da utiču na to da se sistem i proces interne kontrole i interne revizije uvede suštinski, dakle kod svih onih kojima je to zakonom i propisano, a ne samo formalno, u smislu zadovoljavanja zakonske odredbe. Jer, čini mi se da je i to jako bitna stavka da neke buduće revizije daju bolje efekte. Drugo pitanje u tom smislu je, i za vas i za predsednika i ministre – vaš stav o potrebi da se zakonom uvedu fiskalna pravila, što je praksa u modernim državama, i da se na taj način obezbedi mogućnost prilagođavanja javne potrošnje bez nekih uticaja i političkih ciklusa koji nam predstoje.
Zahvaljujem. Gospodine Sretenoviću, izvolite.
Zahvaljujem gospodinu poslaniku Kasaloviću na postavljenom pitanju. To je dobro pitanje i daćemo odgovor. Interna kontrola i interna revizija svakako predstavljaju složen proces kod određenih korisnika budžetskih sredstava i naravno da je predviđeno da određeni korisnici budžetskih sredstava imaju internu kontrolu i internu reviziju. Mi smo sagledavali pre svega direktne korisnike budžetskih sredstava u pogledu funkcionisanja njihovih internih kontrola i internih revizija. Ustanovili smo da od 25 korisnika budžetskih sredstava - 24 ministarstva i jedne agencije, odnosno BIA - koje smo sagledavali, kod pet korisnika postoji uspostavljen sistem interne kontrole, dok kod 20 korisnika, odnosno ministarstava, nije uspostavljena interna kontrola. Interna kontrola se organizuje kao sistem procedura i odgovornosti svih lica uključenih u finansijske i poslovne procese, direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava. Da je postojala interna kontrola u ministarstvima koja su bila predmet naše revizije, naš izveštaj svakako ne bi bio onakav kakav je dat, ne bi bilo takvih nepravilnosti, jer bi to sprečila procedura uvođenja samih internih kontrola, a da ne govorim o uspostavljanju sistema interne revizije. Interna revizija je deo sistema kontrole kod korisnika budžetskih sredstava i nama je svakako od pomoći jer možemo da se oslonimo na izveštaj internog revizora u delu koji vrši kontrolu i sprovođenje procedure interne kontrole. Interna revizija je tu, pre svega,da vidi kako se sprovodi proces i procedura interne kontrole, a u nadležnosti DRI je da vidimo kako funkcioniše taj sistem internih kontrola i sistem internih revizija, o čemu smo mi, kroz svoj izveštaj o reviziji, dali određene informacije. U skladu sa zakonom, 18 korisnika budžetskih sredstava je bilo u obavezi da uvede internu reviziju. Ustanovili smo da od tih 18 korisnika budžetskih sredstava sedam ima sistem interne revizije, dok 11 korisnika nema uspostavljenu internu reviziju. Ali, u samom postupku revizije tokom 2009. godine je bilo uspostavljanja određenih sistema interne revizije i interne kontrole kod pojedinih korisnika budžetskih sredstava, kako je to dato u našim izveštajima. Ono što je najvažnije, a želim ovom prilikom i da istaknem, jeste da su izuzetno veliki efekti naše revizije u delu uspostavljanja interne kontrole i interne revizije. Mi smo, prilikom dostavljanja i dobijanja određenih izveštaja od strane korisnika budžetskih sredstava koji su bili predmet naše revizije, dobili uveravanja da su u pojedinim ministarstvima koja su bila predmet revizije već uspostavljene interne kontrole i interne revizije. Najveći problem jeste naći, pre svega, stručnjake u internoj reviziji kod korisnika budžetskih sredstava. I mi smo se susreli s velikim problemom, kako naći stručne kadrove za rad DRI, s obzirom na niske zarade naših ovlašćenih državnih revizora u DRI, koji rade za iznos od 50 do 62 hiljade dinara. Želim da istaknem da prilikom dva konkursa nismo bili u mogućnosti da izaberemo odgovarajući kadar. Upravo je to jedan od razloga što ova revizija nije bila sveobuhvatna. Da smo imali veći broj revizora, zahvatili bismo i veći broj korisnika budžetskih sredstava i veći broj rashodnih stavki, odnosno rashoda u samom završnom računu. Ali, važno je da je proradila svest kod svih korisnika budžetskih sredstava da postoji DRI. Oni su, na neki način, već obavešteni. Juče smo poslali zaključke o vršenju revizije kod određenih korisnika budžetskih sredstava, pre svega kod ministarstava, na osnovu određenih kriterijuma i sprovedenih procedura. Kao što je gospodin Obradović već objavio, dobio je zaključak. Želim da istaknem da su korisnici budžetskih sredstava konačno svesni da postoji DRI i da će biti predmet kontrole svi korisnici budžetskih sredstava.
Gospođa Dragutinović. Izvolite.
Pošto je bilo dopunsko pitanje gospodina Kasalovića, pokušala bih da na njega odgovorim. Pitali ste šta je stav Vlade ili ministara kada su u pitanju fiskalna pravila. Da bih odgovorila na to pitanje, podsetila bih sve nas ovde zajedno koje su funkcije državne ili vrhovne revizorske institucije u punom kapacitetu. Pretpostavljajući da DRI ima pun kapacitet, on bi trebalo da vrši tri tipa kontrole. Prvi tip je finansijska kontrola, znači da li je finansijski izveštaj tačan, da li je država potrošila onoliko koliko tvrdi, i to je ono što je DRI kod nas radila. Drugi tip kontrole je da li je trošeno upravo za one namene koje su odobrene u parlamentu prihvatanjem Zakona o budžetu, i to je takođe ono na šta je DRI pokušao da da odgovor, iako nije formirao svoje mišljenje. Postoji i treća vrsta kontrole, o kojoj se malo priča, koju takođe može i treba da obavlja DRI, a to je da li poreski obveznici dobijaju vrednost za svoj uloženi novac, dakle kakav je kvalitet trošenja javnih sredstava. Malo zemalja u svetu ima ovu vrstu kontrole u okviru vrhovne revizorske institucije. Da naš DRI može da vrši i taj tip kontrole, onda zaista ne bi bilo potrebe za zakonom koji reguliše fiskalna pravila. Ali, činjenica je da mi taj tip kontrole nemamo. Šta u takvim uslovima? Praksa je da postoje u različitim zemljama ili zakoni o fiskalnoj odgovornosti ili, alternativno, postoji neka vrsta saveta, nezavisnog tela koje pokušava da da odgovor na to pitanje da li se fiskalna politika vrši u skladu sa pravilima. Sve vas bih još jednom podsetila da, u saradnji sa MMF-om, Ministarstvo finansija priprema promenu Zakona o budžetskom sistemu, gde će biti uključena određena fiskalna pravila. Ali, podvlačim još jednom, fiskalna pravila ne mogu da oduzmu fiskalnu politiku iz ruku jedne vlade. Hvala.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić ima reč. Izvolite.
Zaista mi je neprijatno što učestvujem u jednoj potpuno neregularnoj sednici i što delujem kao publika u pozorištu, u predstavi koju ste pripremili. Naime, saziv sednice je za javnost.Za poslanike koji poznaju Poslovnik, to nije saziv sednice. Na ovakvoj sednici mogu da odgovaraju isključivo ministri, a ne i drugi funkcioneri, kako ste napisali, gospođo Đukić-Dejanović, u pozivu poslanicima ili u sazivu za sednicu Narodne skupštine. Ako je državni revizor hteo da upozori javnost da je pre pet meseci predao izveštaj i da je to vreme iskorišćeno da Vlada uputi novinare na kafanske troškove pojedinih ministarstava, da se zaboravi da se u Srbiji jako loše živi, a da ministarstva troše kao da nema nikakve krize, onda ste u tome uspeli. Kakva pitanja sada da postavljamo predsedniku Vlade kada je tu gospodin Sretenović? Jesu li to dve suprotstavljene strane? Ne, nisu. Uostalom, predsednik Vlade je juče rekao - još se nije razmišljalo o guverneru, ali počeće konsultacije. Odrediće predsednik Vlade ko će da bude nezavisni guverner, kao što je Vlada odredila i ko će da bude nezavisni revizor. Svi su u ovoj Srbiji nezavisni, a oni koji su najviše nezavisni zavise od vladajuće većine, koja zavisi od Vlade Republike Srbije, i tako u krug. Sad sam saznao od gospođe Dragutinović da revizor može da kontroliše kvalitet sredstava koji dobijaju poreski obveznici za porez koji su uplatili. Je l' da? On će da menja Zakon o budžetu, on će da kaže - ovo ministarstvo ne može da gradi put, nego će da kupi televizor? Šta ste to hteli da kažete, samo da ispadnete lepi i pametni, nije mi jasno, ali sednica koju smo čekali pet meseci, da nam revizor kaže ko od vas treba da ide u zatvor, nije dočekana. Saznali smo, gospodine revizore, koliko je u kafani neki ministar potrošio za ručak. Hvala vam lepo. To su mogli i konobari da nam kažu. Nas ovde interesuje zašto propada ova zemlja, što ovo malo budžeta ministri troše kao da nemaju nikakvu kontrolu. Nas samo to interesuje, a ne možemo da dobijemo takvu sednicu. Dobijamo sednicu na kojoj postavljamo poslanička pitanja. Nema tačke dnevnog reda - odgovornost Vlade za trošenje budžetskih sredstava, ali imate pravo da postavite poslaničko pitanje u roku od tri minuta. Bogu hvala, došlo je samo troje ministara. Da je došlo 15, pa svi po pet i dva puta po pet minuta da iskoriste da se hvale, ode naših 180 minuta.
Gospodine Nikoliću, naravno da imate pravo na svoje izvore informisanja, ali poslanici treba da se upoznaju i sa Zakonom o Narodnoj skupštini, koji reguliše način rada Narodne skupštine. Konkretno, član 48. kaže da se na poziv predsednika Narodne skupštine Narodnoj skupštini mogu obratiti i učestvovati u radu, u zavisnosti od pitanja koje se raspravlja, i predstavnici drugih organa, organizacija i tela. Upravo sam primenila tu odredbu. Gospodin Cvetković ima reč. Izvolite.
Hteo bih, pre svega, da komentarišem onaj stav koji ste, gospodine narodni poslaniče, izneli o tome da se troše pare ko kako hoće, izvan onoga što je ovaj parlament usvojio, i da kažem da taj stav nije tačan. Pripremio sam, pa ću vam reći par cifara, jer ne bih želeo da to ostane kvalitativno paušalna ocena i te se cifre upravo odnose na revidovanu 2008. godinu. Dakle, prema budžetu, odnosno rebalansu budžeta za 2008. godinu, ovaj parlament je odobrio da ukupni izdaci iz budžeta u toj godini iznose 695.959.000.000 dinara. Ako pogledate u izvršenje, ukupni utrošak je bio 667.851.000.000 dinara, što je blizu 30 milijardi manje nego što je parlament odobrio Vladi. Dakle, ne može se reći da se troši kako ko hoće, već upravo suprotno, troši se manje nego što je i sam parlament, na sednicama prilikom odlučivanja o budžetu, dao. Da ne zamaram s ciframa, daću vam još samo tri, koje se odnose na strukturu ove potrošnje. Dakle, kod tekućih rashoda, koje je parlament odobrio da budu 615 milijardi, utrošak je bio 601 milijarda, dakle manje za 14; kod kapitalnih, gde je odobreno 58 zarez nešto, utrošak je bio 46, dakle manje za 12; kod nabavke finansijske imovine, gde je bila odobrena 21 milijarda, utrošak je bio 20. Ove cifre nedvosmisleno pokazuju da ne raspolažete informacijama o tome kako se troši i vaše ocene da se troši van okvira koji se ovde daje sasvim su netačne. Drugo, izrazili ste očekivanje da dođe do hapšenja. Ne znam na osnovu čega to smatrate. Ono što mogu da kažem, sasvim odgovorno i na osnovu izveštaja koje smo videli, jeste da nigde nije utvrđeno da je postojao bilo kakav umišljaj ili bilo kakva namera da se sebi ili drugima pribavi protivpravna imovinska korist, tako da se i ove prekršajne prijave koje su date odnose na prekršaje procedure, a ne na želju da se opljačkaju poreski obveznici. Meni je iz vašeg izlaganja sada jasno zašto se, umesto da ovaj izveštaj bude posmatran u kontekstu jedne novine, koja predstavlja demokratski korak unapred i koja će nas pratiti, u stvari pojavila priča o tome kako treba da budu hapšeni kriminalci itd. Dakle, ovo što govorim, a govorim na osnovu argumenata i cifara, potpuno demantuje vaše stavove.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospodin Tomislav Nikolić.
Znate, gospodine Cvetkoviću, kad vam odobrimo rashodnu stranu budžeta, ujedno vas zadužimo i prihodnom stranom. I naravno da niste mogli da potrošite koliko smo vam odobrili kad ni upola toliko niste zaradili. Vi budžet punite pozajmicama, kreditima, na načine na koje se u svetu nikada nije punio budžet. Nešto drugo moram da vam kažem, makar vi dobijali aplauze koliko god hoćete. O vama su sve rekli građani Kuršumlije. Jedan transparent uramite i držite u svojoj sobi. Na njemupiše: ''Cvetkoviću, ovako si nas privatizovao''. Znači, gospodine Cvetkoviću, vi ste, sad pojedinačno govorim, najodgovorniji za mnogo promašenih privatizacija, za mnogo privatizacija izvršenih …
Zamolila bih vas da se držite teme i da potpitanja budu u okviru teme.
A ja bih vas zamolio da me ne prekidate. Nemate pravo da me upozorite da sam povredio Poslovnik. Na ovoj sednici niko nema pravo da drugog upozorava da je povredio Poslovnik. Zbog toga ste isterali jednu poslaničku grupu, izašla je sama. Dakle, gospodine Cvetkoviću, nisam ja rekao da ćete baš vi da budete u zatvoru, ne znam gde ste se vi tu našli, ali kada se ispita kako su izvršene privatizacije, kad se sazna ko je sa najvećim kriminalcima, među njima i sa Šarićima, iz Vlade sarađivao da dođe do imovine, onda će neki od vas biti predmet krivičnih prijava i istraga tužilaštava i sudskih sporova na kojima će moći jedni da se optužuju, drugi da brane. Ali, ova sednica nije sednica na kojoj bi revizor nešto rekao protiv toga kako se troše sredstva. Nećete ga nikada čuti da kaže nešto protiv toga kako se troše sredstva. Svelo se na kafanu, inače bi rekao kako je Dinkić dao majci onolike pare za institut. Čije pare? Onih ljudi iz Kuršumlije, gospodine Cvetkoviću. Onih ljudi iz Kragujevca, onih iz Novog Sada, svih građana Srbije. To tako ide među vama. Vi imate svoje planove, imate taj institut koji je smislio ovaj način privatizacije, u njemu ste radili kao činovnik, učestvovali u svemu ovome, danas doveli do toga da pojedinci već napuštaju brod koji tone. Niste se usudili da kažete šta je uradila Narodna banka u poslednjih nekoliko godina, kako je upropastila privredu Srbije. Kako su samo banke poslovale pozitivno svake godine? Kako nijedna od ovih banaka ovde u Srbiji nije tražila podršku svoje države, kao što traže u matičnim državama? Ne, njima je zarada na našoj sirotinji bila dovoljna, na repo-operacijama, na kamatama na zaduživanje države. Vi o tome ne govorite. Vi nam pričate kako je izveštaj revizora dobar pošto ima malo prekršajnih prijava. Izvinite, ako je to zaista tako, onda vi treba da pomognete ponovo Mlađanu Dinkiću da dobije Nobelovu nagradu. On je to hteo pre tri godine, jer je uveo najbolji način vođenja ekonomije Srbije, iz koga, evo, ne može više niko u Srbiji da se iščupa. Vi ne pitate...
Vreme! Želite da odgovorite? (Da.) Izvolite.
Vrlo ću kratko. Samo da prokomentarišem da mi je zaista žao ljudi iz Kuršumlije što su učestvovali u jednoj privatizaciji koja se na kraju završila negativno. Vi znate da je ta privatizacija bila obavljena od strane njih samih. Dakle, to preduzeće su, uz podršku sindikata, kupili rukovodioci same firme, ali mi je žao što nisu uspeli da ga stave na noge. Pokušavam, međutim, da utvrdim na koji način ta okolnost obara moju tezu da ste vi izneli pogrešnu i netačnu informaciju vezanu za trošenje budžetskih sredstava. Verujte mi da to ne mogu da utvrdim. Pomislio sam da je to ipak možda zbog banaka koje posluju pozitivno, pa i to ne mogu da utvrdim, tako da ostajem pri tezi da vaša konstatacija, koja je bila vezana za današnju temu, nije tačna i da se u budžetu nije trošilo više sredstava nego što je bilo predviđeno i odobreno od ove skupštine.
Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
Samo ću kratko i moj odgovor je upućen poslaniku Tomislavu Nikoliću. Nije mi jasno da li vi dovodite u sumnju da postoje tri tipa kontrole DRI ili vrhovne revizorske institucije. Ako to dovodite u sumnju, spremna sam da vam dam literaturu odakle ćete videti da zaista DRI, odnosno vrhovna revizorska institucija, može da obavlja tri vrste kontrole. Rekla sam, retko radi ovu treću, ali postoji šest zemalja u kojima i to radi. Takođe, čini mi se da niste razumeli šta sam htela da kažem time da DRI može da oceni da li poreski obveznik dobija vrednost za svoj novac, na engleskom je to value for the money, a ideja je da država, odnosno različita ministarstva imaju različite programe. Programe uvode da bi ostvarili neke ciljeve. Npr., ukoliko imate program koji treba da podrži zapošljavanje mladih ljudi, vi imate neki cilj koliko mladih ljudi treba zaposliti u nekom petogodišnjem periodu. Znači, revizor u punom kapacitetu može da kaže da li je program doveo do odgovarajućeg cilja.
Reč ima narodna poslanica Suzana Grubješić. Tri minuta za postavljanje pitanja.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade na čelu sa premijerom, gospodine Sretenoviću, želim prvo da zahvalim gospođi Diani Dragutinović na ovom objašnjenju, pošto ja, za razliku od Tomislava Nikolića, nisam završila ubrzani kurs ekonomije i dragoceno mi je obaveštenje koje ste nam dali. Što se tiče rasprave o izveštaju, ta rasprava je odavno obavljena i u Odboru za finansije, a pre toga je javnost bila upoznata s onim šta je taj nalaz DRI. Želim da kažem da sva nezavisna tela koja je ova skupština birala, ona treba i da neguje i čuva, počev od Zaštitnika građana, preko DRI, pa do Agencije za borbu protiv korupcije. Upravo je Skupština pravo mesto kojem ta nezavisna tela odgovaraju. Često, kada me pitaju ko kontroliše nezavisna tela, ja kažem - Skupština. Tako piše u zakonu i tako bi trebalo da bude. DRI je uvek imao podršku parlamenta, podršku ne samo nadležnog Odbora za finansije, nego i vlasti i opozicije. Meni je žao što je poslanička grupa koja je vas tu predložila, izašla. Nije mi jasno zašto su izašli. Mogli da se uključe u raspravu i da sa nama podele saznanja iz ovog izveštaja, koji smo dobili još pre pet meseci. Mi smo uvek ukazivali na potrebu da revizijom budu obuhvaćena sva ministarstva i da budu obuhvaćena i javna preduzeća. Ja sada neću ulaziti u pojedine nalaze iz izveštaja, ali može se zaključiti da je većina propusta nastala usled nepostojanja potrebne zakonske ili pravne regulative. Pošto se kaže u izveštaju da su revizori skoro godinu dana radili u zgradi Uprave za trezor, ja se ne sećam da ste ukazali na to kako da se isprave ili poprave određene nepravilnosti koje ste naveli u izveštaju. Takođe, nisam čula da ste prilikom predstavljanja izveštaja na potrebu donošenja bilo kog akta, propisa, zakona, koji bi doprineo prevazilaženju propusta na koje ste naišli. Moje prvo pitanje je – po kom kriterijumu ste odabrali za reviziju baš ovih 14 ministarstava, jednu direkciju i jednu upravu, pošto ste po zakonu vlasni da samostalno odlučujete o subjektima revizije? Na ovo se nadovezuje i sledeće – kada ćete obaviti reviziju svih ostalih ministarstava? Njih ima 25, velika nam je Vlada, ali kada ćete uraditi i taj drugi deo posla? Kasnije ću postaviti još neko pitanje.
Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Radoslav Sretenović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Grubješić na postavljenom pitanju. Evo, daću vam konkretan odgovor. Želim da saopštim da u nedostatku mnogih ograničavajućih okolnosti koje su nas pratile tokom 2007. i 2008. godine, počev od institucionalnih kapaciteta u delu prostora koji nismo mogli da obezbedimo na vreme, od revizorskih kadrova koje nismo mogli da obezbedimo, što nisu obavljene revizije prethodnih godina, nismo prisustvovali odgovarajućem popisu prilikom sagledavanja završnog računa budžeta za 2008. godinu i drugih, nismo bili u mogućnosti da, sa ovim kapacitetom kojim smo raspolagali, a to su četiri ovlašćena i dva vrhovna državna revizora, damo mišljenje i obuhvatimo veliki broj rashodnih stavki. Koristeći metodu iz standarda za odabiranje subjekata revizije koji će biti predmet revizije, najvažniji i najznačajniji kriterijum svakako je bio kriterijum materijalnosti, odnosno učešće tekućih rashoda korisnika u ukupnim rashodima budžeta koji su veći od 3%. Sledeći kriterijum je učešće rashoda korisnika u svojim ukupnim rashodima koji su takođe veći od 3%. Naravno, tu je i kriterijum za koji smo smatrali da ga treba uvrstiti, a to je iznos kod svih korisnika budžetskih sredstava veći od dva miliona dinara. Imajući u vidu kapacitet kojim smo raspolagali, odlučili smo da poštujemo sva ova tri kriterijuma i još dodatni kriterijum, gde smo smatrali i utvrdili da postoje određena rizična područja u samom završnom računu budžeta Republike Srbije za 2008. godinu, a to su pre svega određene usluge po ugovoru, počev od stručnih usluga, specijalizovanih usluga i određenih troškova, koje smo tokom našeg izveštaja i obradili. To su bili osnovni kriterijumi koji su za reviziju opredelili 14 ministarstava, tri uprave i jednu direkciju, koje su bile predmet i posmatranja u delu određenih rashodnih stavki u samom završnom računu. Mi smo za korisnike budžetskih sredstava koji su bili predmet naše revizije, a to su 14 ministarstava, tri direkcije i jedna uprava, takođe sastavili izveštaj o finansijskoj reviziji njihovih finansijskih izveštaja, odnosno te rashodne stavke koje smo mi tretirali i obrađivali u svojim izveštajima jesu sastavni delovi finansijskih izveštaja određenih ministarstava. Dakle, mi smo kod svih ministarstava i onih subjekata direkcije i jedne uprave dali svoje mišljenje. Postoji pozitivno mišljenje, a postoji i negativno mišljenje, i mi smo to dali tim ministarstvima. Što je gospodin Obradović rekao, mi smo se opredelili da za njegovo ministarstvo, sagledavajući i ostale troškove, damo pozitivno mišljenje, imajući u vidu da su nas interne kontrole i interne revizije, koje su takođe bile predmet kod tog ministarstva, uverile da su ostali iznosi u tim finansijskim izveštajima objektivno iskazani. Smatram da ćemo tokom ove godine u reviziji završnog računa budžeta Republike Srbije za 2009. godinu, koji nam je jedan od osnovnih prioriteta, takođe u nedostatku određenog broja revizorskih kadrova, dati mišljenje i zahvatiti kompletan deo sveobuhvatnosti revizije, kako bismo mogli da damo to mišljenje. Hvala.
Narodna poslanica Suzana Grubješić. Tri minuta, pravo na dva potpitanja.
Od samog ovog izveštaja sada me više interesuje šta radite od tada. Pet meseci je prošlo. Šta nameravate da radite do kraja godine? Drugo, da li nameravate, pošto na to imate pravo, da uđete u neko javno preduzeće i obavite reviziju? Pravo da vam kažem, mnogo više bi me interesovao taj izveštaj, nego ovaj koji se danas nalazi pred nama.
Reč ima Radoslav Sretenović. Izvolite.
U skladu sa zakonskim propisima, odnosno u skladu sa Zakonom o DRI i Poslovnikom DRI, Institucija je obavezna da na kraju godine utvrđuje svoj program revizije za narednu godinu. Tako je Savet DRI krajem decembra 2009. godine utvrdio svoj program revizije, polazeći od prostornih, odnosno revizorskih kapaciteta, pre svega od postojanja revizorskog kadra koji može da izvrši tu reviziju. Opredelili smo se, a i zakon je decidirano definisao da je pet ključnih tačaka revizije svake poslovne, odnosno budžetske godine. To su, pre svega, završni račun budžeta Republike Srbije, zatim deo Narodne banke koji se odnosi na poslovanje sa javnim i budžetskim sredstvima, odgovarajući broj lokalne samouprave, odgovarajući broj javnih preduzeća i revizija fondova socijalnog osiguranja, pre svega se misli na fond penzionog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i Nacionalne službe. Iz razloga što nismo u mogućnosti da obezbedimo profesionalan i jako stručan kadar, nismo u situaciji da detaljno planiramo reviziju javnih preduzeća, mada ta obaveza svakako stoji, to moramo da uradimo, a stoji nam i konkurs, koji nije završen, o izboru tih revizora. Jednostavno, niko ne želi da preuzme funkciju vrhovnog revizora u sektoru za lokalne samouprave, sektoru za fondove i sektoru za javna preduzeća upravo zbog malih i niskih zarada. To je osnovni razlog što nemamo kadrove i mogućnosti. Mi smo u tom smislu pokrenuli postupak pred nadležnim odborom Skupštine Srbije, kako bismo došli do poboljšanja materijalnog položaja ovlašćenih i državnih revizora. Očekujemo da se odluka Odbora za finansije nađe u skupštinskoj proceduri, kako bismo mogli da nastavimo normalan posao revizije i javnih preduzeća i lokalne samouprave. Želim još jednom da istaknem da je pred zvaničnicima Evrope jedan od uslova da Srbija dobija budžetsku pomoć tokom 2009. godine to da se izvrši izmena Zakona o DRI. Evropska komisija je predlagala da to bude Vlada. Mi smo smatrali, zbog sukoba interesa i potpune nezavisnosti, da to ipak bude nadležni Odbor za finansije, koji je i predložio Zakon o DRI. Predstavnici Evropske komisije su takav naš stav prihvatili i uslov da Srbija dobije odgovarajuću pomoć EU je da tokom ove godine obavimo reviziju najmanje tri javna preduzeća. Po konstituisanju ova dva sektora započeće revizija u javnim preduzećima. Odredićemo takođe na odgovarajući način i putem standarda koja će to biti javna preduzeća i koje će to biti lokalne samouprave. Pošto nismo u mogućnosti sada da obavimo reviziju lokalnih samouprava, dali smo saglasnost drugim revizorskim institucijama, komercijalnim, da mogu da obave reviziju kod određenog broja lokalne samouprave, jer je zakonska obaveza da završni račun lokalne samouprave sadrži i mišljenje revizora. Zbog nemogućnosti da mi to uradimo, dali smo saglasnost lokalnim samoupravama da mogu, u skladu sa sprovedenim postupkom izbora revizorske kuće, da obave reviziju.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, tri minuta.
Radi javnosti, mora da se zna da je ovo neuspeli pokušaj poslaničke grupe i predsednika poslaničke grupe ZES gospođe Nade Kolundžije da se izbegne rasprava o izveštaju DRI. To ne može da se izbegne. Tražili smo više puta, odbijali ste, govorili - biće na dnevnom redu, pa ste našli ovu formulu. Pogrešna vam je formula. Ali, da podsetim javnost da ono što je utvrdio revizor u svom izveštaju ne podleže kontroli. To se podrazumeva da je tačno. Oni su izvršili samo 27% kontrole i utvrdili tolike nepravilnosti da bi zbog tih nepravilnosti neko morao, makar zbog časti, poštenja, političkog morala i drugih stvari, da odgovara i, naravno, da izbegnemo ono što se u medijima provlači, a to su pljeskavice, ćevapi, tanko belo vino, špriceri itd., da uđemo u ono što je suština. Sada javnost da podsetim kakve su konstatacije o kojima ne možemo da razgovaramo, vrednosno ne možemo da ih promenimo. Kaže se ovako - glavna knjiga Trezora ne vodi se u skladu sa članom 2. stav 1. tačka 15. Zakona o budžetskom sistemu, tako da ne sadrži sve promene računa, odnosno ne sadrži prihode i izdatke, i da ne čitam dalje. Pitanje je šta je preduzeto. Naravno, da se ispravi. To kaže ovaj što je stručnjak za knjigovođe. Ali, da li neko snosi odgovornost? Jer, ovu kontrolu ste izvršili u drugoj polovini 2009. godine, a konstatujete šta je rađeno cele 2008. godine. Sledeća konstatacija – interna kontrola. Od 25 ministarstava, samo pet ima, tri su bila u postupku uspostavljanja kontrole. U drugoj polovini 2009, a izveštaj se odnosi na 2008. godinu, kada toga nije bilo. Onda dolazimo, gospodine Sretenoviću, do jedne vaše konstatacije (kad kažem vaše, mislim na Instituciju). Kaže se ovako - na sednici održanoj 25.12.2008. godine Vlada je donela zaključak u kome je: prvo - prihvaćen izveštaj, pod dva - pozajmice koje budžet koristi radi pokrića, pod tri - zaduženo je Ministarstvo finansija... Imate sve to lepo na strani 49 napisano, a na strani 50 sijaset nepravilnosti gde Vlada i Ministarstvo finansija direktno krše propise koje je donela Narodna skupština i propise koje je donela Vlada. To je konstatovano. Kakve su posledice? Idemo dalje. Uzmite, recimo, stranu 58. Da vam samo na kraju završim sa rečenicom - Ministarstvo finansija, Uprava za trezor, povraćaj sredstava evidentiralo je umanjenjem deficita iz ranijih godina umesto u korist suficita tekuće godine. Na ovaj način potcenjen je deficit iz ranijih godina, kao i suficit tekuće godine. Znači, nema veze sa pljeskavicama, nema veze sa službenim putovanjima, nema veze sa gorivom, nema veze ni sa čim drugim, ima veze samo sa vama. Ukoliko se vi ne promenite, biće još veći haos u javnim finansijama. Zato je važan ovaj izveštaj i zato javnost treba da zna zašto ZES i Nada Kolundžija ne dozvoljavaju jednu otvorenu raspravu. Ali, nju ne možete da izbegnete.
Tri minuta. Zahvaljujem. Da li ima prijavljenih za odgovor na prepoznato pitanje? (Da.) Reč ima ministarka Diana Dragutinović. Izvolite.
Pokušavam da prepoznam pitanja i nadam se da sam ih sva prepoznala. U vezi sa prvim pitanjem ili konstatacijom o tome kakva je glavna knjiga Trezora, moram ovako da kažem. Vi znate, gospodine Krasiću, da je ministar finansija, sadašnji i bivši, a sadašnji premijer, 2008. godine nasledio informacioni sistem. Informacioni sistem koji sam nasledila sastoji se od tri modula. Jedan modul je račun izvršenja budžeta, drugi je javni dug ili traset, i treći je modul glavne knjige. Modul izvršenja budžeta je povezan za modulom glavne knjige. Dakle, ja sam takav informacioni sistem nasledila. Šta hoću da kažem? Postoje dva načina računa izvršenja budžeta. Prvi način jeste da se sva plaćanja obavljaju s jednog mesta. Drugi način je da se plaćanja ne obavljaju s jednog mesta. Sistem koji imamo, koji je inače donacija EU, jeste sistem koji kaže da se sva plaćanja ne obavljaju s jednog mesta. Dakle, sistem koji imamo podržava direktne budžetske korisnike. Sistem koji bih ja želela da imam jeste plaćanje s jednog mesta, ali ovakav sam nasledila i ne može se popraviti preko noći. Cilj ka kojem idemo, ali to ne može bez tri-četiri godine, jeste da se sve plaća s jednog mesta i da ne samo direktni, nego i indirektni budžetski korisnici budu obuhvaćeni sistemom. Tada će glavna knjiga obuhvatati i transakcije koje podržavaju indirektne budžetske korisnike. Dakle, sistem je nasleđen. Sistem je donacija. Glavna knjiga podržava takav sistem, a to je - samo direktne budžetske korisnike. Sledeća stvar koju sam primetila odnosi se na tačnost finansijskog izveštaja, govoreći o tome da je jedan deficit bio u računu koji je podnela Vlada, odnosno Ministarstvo finansija, a drugi nakon revizije, takođe, moram da vas podsetim da postoji nešto u reviziji što se zove materijalna značajnost. Inače sam statističar, pa znam da postoji statistička greška, koja je uvek ispod 5%. Kada govorimo o reviziji pravnih lica, takođe je dozvoljena statistička greška od 5%. Kada je u pitanju država, tu su standardi revizije stroži i tu je dozvoljena greška između 0,5 i 3 posto. Dakle, finansijski izveštaj je tačan ukoliko se greška nalazi u intervalu do 3%. Napominjem, takođe, da se prvi put radi revizija i da se, na neki način, i mi prvi put suočavamo s nekim problemima. Ovde je bio problem šta je keš, a šta je gotovinski ekvivalent. Tu Ministarstvo finansija i vrhovna revizorska institucija nisu imali isto mišljenje. Ali, ponavljam, greška koja je napravljena znači da je deficit u 2008. godini bio manji i da nije materijalno značajan. Prema tome, finansijski izveštaj je tačan.
Premijer želi reč. Imate dva minuta na raspolaganju. Izvolite.
Samo ću 10-15 sekundi, pošto je bilo, između ostalog, pomenuto pitanje interne revizije, koje smo već čuli ranije, da kažem da je i sam narodni poslanik rekao da je bilo kod svega pet, pa u 2009. godini on zna da je krenulo sa pet i postavljam pitanje – koliko je u vreme kada je SRS bio na vlasti bilo internih revizija, kada mi sada moramo da počinjemo da uvodimo interne revizije? Dakle, koliko god da ih je bilo, mi smo krenuli tim putem i biće ih više i u dogledno vreme će svi imati internu reviziju. Molio bih da se to, takođe, uzme u obzir.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, pravo na tri minuta i dva potpitanja.
Gospodine Cvetkoviću, ovo je 2010. godina, nije 2001. Ovo je izveštaj koji se odnosi na ovo kada ste vi predsednik Vlade. Pustite vi šta je bilo 2000. godine. Toga nema u ovom izveštaju. Držite se teme, gospodine Cvetkoviću. Vi ste tada bili knjigovođa. Držite se teme. Ajde sada javnost da čuje još dalje. Zahvaljujem gospođi Nadi Kolundžiji, ZES je tako blagodarno dao prostora da obavestimo javnost. Gospodo, ja čitam šta je napisano u izveštaju, a vi to napadate. Evo vam ga gospodin Sretenović, uhvatite ga za ručicu, pa se dogovorite šta je tačno, a šta nije tačno. Evo, poštovani građani, kako radi vlada Mirka Cvetkovića. Kaže - dozvoljeni iznos pozajmice sa konsolidovanog računa Trezora od, prema Pravilniku, 60% dnevnog stanja salda prethodnog dana, prekoračen je u dva slučaja (pazite datum): 30.12.2008. godine za 12,1 milion hiljada dinara i 31.12.2008. godine za 2,7 miliona hiljada dinara. Tako piše ovde u izveštaju. Smej se ti, to je vaš izveštaj. Ne možete ni brojeve da sažmete, nego pišete "milioni hiljade". Kaže - pozajmljena sredstva u iznosu od 35 miliona hiljada dinara nisu vraćena do kraja budžetske 2008. godine, što je suprotno odredbama Pravilnika i Zakona o javnom dugu. Ko je odgovoran, gospodine Sretenoviću? Na koga se odnosi ova tačka? Dalje - vraćanje prenete kratkoročne pozajmice iz 2008. godine vršeno je 2009. godine, suprotno odredbama Zakona o javnom dugu. To su vaše konstatacije. To nisu izmislili Slobodan Maraš, Zoran Krasić, Moma Marković, Nada Kolundžija. Niko to nije izmislio. Tražimo da se poštuje Zakon o DRI. Da mi ne ulazimo u matematiku i u knjigovodstvo, to je vaš posao. Vi ste izvršili kontrolu, obavestili nas, mi smo videli na 27% uzorka – katastrofa. Šta ste uradili? Terajte sa prijavama, radite šta god hoćete, to je u vašoj nadležnosti, ali javnost mora da zna – ako Vlada svojim zaključcima direktno krši propise i to konstatuje DRI, izvinite, molim vas, nemojte onda da prozivate šofere. Ali, vama je glavni problem šofer, a ne telefonska sednica Vlade, a ne kako se zadužujete i na šta trošite. Hvala, gospođo Nado Kolundžija, hvala ZES-u što su omogućili da javnost ima prilike da čuje ono što sam pročitao, a što je revizor napisao. Replicirajte, ali kome? Revizoru? Idite tamo, pa replicirajte. Ja ne tražim vaš vrednosni sud o tome šta je revizor napisao, to je zakon, nego pitam šta ste uradili da otklonite nedostatke.
Da li neko želi reč? (Da.) Ministarka Diana Dragutinović. Izvolite.
Znam da se carska ne poriče i znam koja je uloga DRI. Ovo je jedna od retkih stvari i konstatacija u izveštaju vrhovne revizorske institucije s kojom se ja ne slažem i zato ću da pokušam da odgovorim na ovo pitanje i kažem šta je Ministarstvo finansija u tom smislu preduzelo. Prva stvar, interne pozajmice, znači pozajmice jednog državnog organa drugom državnom organu, prema međunarodnim finansijskim standardima ili statistici, ne smatraju se javnim dugom. Zato što je država jedna jedina, ne delimo državu na dva ili tri dela, pa se to što jedan deo države duguje drugom delu države konsoliduje i tog duga nema. To je jedna stvar. Interne pozajmice, prema Zakonu o javnom dugu, prosto, nisu javni dug. Upravo uloga Trezora i mogućnost internih pozajmica jeste da troškove države pri upravljanju likvidnošću učini što manjim. Znači, ako postoji evidentni višak sredstava na računu nekih korisnika, a budžet Republike Srbije, kao drugi korisnik, ima manjak, zašto da se zadužuje na finansijskom tržištu, zašto da uzima kredit, bolje je da koristi privremeno taj višak sredstava. Pozajmice se redovno vraćaju. Kako se vraćaju? U onom trenutku kada budžet Republike Srbije ima više sredstava nego što su te dnevne obaveze, automatski se vraćaju. I uvek se vraćaju najstarije obaveze, tako da nema pozajmice koja je starija 10-15 dana. Dakle, koji je propis kršen? Moram to s vama ovde da podelim i javno da priznam. Postoji Pravilnik, koji je nešto što potpisuje ministar finansija. U tom pravilniku sam videla dve stvari - da je moguće koristiti te interne pozajmice do nivoa 60% i da interne pozajmice treba vratiti do kraja godine. Pravilnik je promenjen. Interne pozajmice se ne moraju vraćati 31. decembra, zato što se one vraćaju na dnevnoj osnovi. U tom smislu je Pravilnik promenjen. Mislim da se u ovom trenutku i efikasnije upravlja gotovinom i da su manji troškovi servisiranja duga samo na osnovu promene Pravilnika.
Dva minuta je na raspolaganju. Ko želi reč? Predsednik Vlade gospodin Mirko Cvetković.
Opet ću vrlo kratko, vezano za konstataciju da se treba držati teme i ja tu konstataciju...
Izvinite, predsedniče. Narodni poslanici, odredbe Poslovnika o staranju o redu su na snazi, te vas molim da ne kršite Poslovnik. Zahvaljujem. Nastavite, predsedniče.
Želeo sam da kažem da je zahtev da se držimo teme vrlo legitiman i mislim da se on odnosi na sve. O budžetu i reviziji nisam ranije govorio, nego sam to dao slikovito, ali mislim da ste u pravu, ova sednica se ne odnosi na kontrolu tog budžeta kada ste vi bili na vlasti i mislim da možete biti srećni zbog toga. Što se tiče tona kojim želite da prenesete stanovništvu kako je tu bilo puno kriminalnih radnji, mislim da zapravo dizanjem tona ne možete da utičete na činjenicu koja je bila izrečena i koju ću da ponovim, a to je da su, kada se gleda ukupni izveštaj revizora, u njemu utvrđene brojne greške i nepravilnosti, ali nije utvrđena bilo kakva namera, bilo kakve radnje koje bi imale prizvuk kriminala, uzimanja para itd., i to je činjenica od koje se mora poći kada se tumači šta je to što je Vlada radila u prošloj godini. Hvala.
Gospodin Radoslav Sretenović želi reč. Vi, praktično, imate samo minut, ali izvolite.
Bez obzira na to što gospodin Krasić sada nije prisutan u sali (ne vidim ga) i na sve okolnosti koje je izneo, mislim da Pravilnik, po Zakonu o javnom dugu, kaže da pozajmica mora da se vrati do 31. decembra tekuće godine i ne može biti veća od 5% prihoda u toj godini. Zbog takvih stvari koje su se desile u Trezoru, DRI je u saglasnostis odgovarajućim zakonskim odredbama, podnela prekršajnu prijavu protiv odgovornog lica, direktora Uprave za trezor.
Narodni poslaniče Momire Markoviću, upozoravam vas na obavezu da ne dobacujete i ne ometate rad i druge govornike i učesnike na sednici. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović. Molim da se prijavite. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine predsedniče i članovi Vlade i članovi DRI, ova sednica, na izvestan način, stvara nervozu kod pojedinih poslaničkih grupa ili pojedinaca. Problem je u tome da li možemo ili ne možemo da razgovaramo o temi i postoji politički naboj da se onda kaže politički stav, bez obzira o čemu razgovaramo. Naravno, treba posmatrati stvari evolutivno, pa ćemo i mi, kao parlament, s vremenom napredovati, a napredovaće i Vlada i reviziona komisija, i nadamo se da ćemo jednog dana moći da imamo jasniju situaciju što se tiče trošenja finansijskih sredstava. Dakle, držao bih se teme, mada bih mogao da postavljam mnoga različita pitanja. Ono što je bio zadatak revizione komisije, ako dobro razumem reviziju, bila je ta superkontrola, koja na kraju kaže šta je s tim izveštajima koje ima Vlada, ali, isto tako, verovatno, i Vlada ima svoje kontrole, ima npr. svoju budžetsku inspekciju, koja kontroliše pojedine budžetske korisnike. To su takođe izveštaji ili kontrole. Međutim, postoje neke granične situacije, za koje ne znam da li, prvo, to radi budžetska inspekcija Vlade, a ne znam ni da li je na to obratio pažnju i sam revizor. Postoje situacije u kojima je Vlada sufinansijer, dakle jedan od učesnika finansiranja raznih kulturnih, sportskih, humanitarnih organizacija, što je sve normalno i dobro. Time Vlada pomaže i humanitarnu situaciju u zemlji, a i kulturu i sve ostalo. Zanima me – da li Vlada, tamo gde je ona učesnik sa značajnim ili manje značajnim finansijskim sredstvima iz budžeta, učestvuje, i njena budžetska komisija, u kontroli kako su ta sredstva potrošena i kakva je njihova sudbina?
Zahvaljujem. Ko želi da da odgovor? Ministarka Diana Dragutinović. Izvolite.
Rekla bih da je kontrolna funkcija u začetku. Kao što je i DRI u začetku, znamo da smo zakon doneli 2005. godine, evo kada imamo prvi izveštaj DRI, slično je i sa kontrolnom funkcijom na nivou države. Ono što jeste definisano Zakonom o budžetskom sistemu, a nemamo u punom kapacitetu, iz istog razloga zbog koga nemamo u punom kapacitetu ni vrhovnu revizorsku instituciju, jeste - nemamo kadrove, nemamo resurse, nemamo odgovarajuću opremu itd. Znači, postoji više nivoa kontrole. Prva je tzv. finansijska kontrola, tj. kontrola koja se obavlja u okviru budžetskog korisnika ili korisnika javnih sredstava. Nakon toga ide interna revizija. To su sve neke, u suštini,kontrole. Poredkontrola za koje su odgovorni korisnici budžetskih sredstava plus Ministarstvo finansija sa svojom harmonizovanom jedinicom, postoje i tzv.kontrole, i to je budžetska inspekcija. Na kraju, postoji vrhovna revizorska institucija. Znači, kontrola se obavlja kao u nekim krugovima. Kada me pitate da li budžetska inspekcija kontroliše sredstva, odgovor je - da, ali nikada ne treba zaboraviti kolika je ta budžetska inspekcija i da generalno značaj budžetske inspekcije slabi sa jačanjem vrhovne revizorske institucije. Budžetska inspekcija ima Plan i program. Taj plan i program potpisuje ministar finansija. Oni se rukovode analizom rizika i odlaze tamo gde smatraju da je rizik najveći, odnosno da postoje opravdane sumnje da novac nije trošen u skladu sa zakonom. Dakle, predmet kontrole jesu i takve organizacije. Naravno, ne često, ne svaka, ali prema Planu i programu, da.
Da li još neko želi da da odgovor? Tri minuta je na raspolaganju. (Ne.) Ako ne, narodni poslanik Dragoljub Mićunović ima pravo na još tri minuta i dva potpitanja. Samo se prijavite, molim vas. Izvolite.
Hvala vam na ovom objašnjenju koliko ima tih kontrola, ali ja bih vam na jednom ili više primera pokazao da bi bilo korisno da smo imali, ipak, i nekog uvida. Ne znam, možda imamo, ali nisam čuo. Recimo, vidi se iz revizorskog izveštaja da je sto hiljada evra poslato na Kosovo od strane Ministarstva za KiM, ali se ne vidi, bar prema revizorovom izveštaju, gde je to završilo i u kakve svrhe. Onda, s tim u vezi, imamo drugi problem. Videli smo da je sama Srpska pravoslavna crkva otvorila problem onoga što se dešava u Raško-prizrenskoj eparhiji, pod vođstvom vladike Artemija. Dobro je što je SPC pokrenuo tu istragu, dobro je što je ona takođe pokrenula, koliko sam obavešten, svoje kontrole i oko troškova izgradnje Hrama svetog Save, ali su i Vlada Srbije ili razne njene institucije učestvovale i u obnovi manastira na Kosovu, poslu od izuzetne nacionalne i kulturne važnosti, i u izgradnji Hrama. Da li isključivo vladika Atanasije, koji je za to ovlašćen, kontroliše šta se to stvarno dogodilo s novcem na Kosovu i s poslovanjem uopšte i da li je samo po njegovom iskazu vladika Artemije bio opsednut itd., ili tu ima i nekih finansijskih troškova ili zloupotreba? Da li mi sada prepuštamo to Sinodu, što jeste jako dobro da će Sinod o tome raspravljati, ili mi, koji smo delimični investitori u mnogim tim poslovima, takođe učestvujemo u toj zajedničkoj ili posebnoj, kako hoćete, komisiji? Ima tu niz drugih stvari gde Vlada učestvuje i finansira, (sportske, kulturne i druge), da ne pominjem ovde Dvor ili neke druge stvari. Da li ona prati sudbinu tih budžetskih sredstava? Ako je prati, kako je prati? Hvala.
Da li neko želi da da odgovor? Da, ministarka Diana Dragutinović. Izvolite.
Da, budžetska inspekcija može i treba da prati sudbinu utrošenog državnog novca kada ga država prenese raznim sportskim društvima, humanitarnim organizacijama, nevladinim organizacijama itd. Samo, to je pitanje kapaciteta budžetske inspekcije. Pretpostavimo slučaj poreske administracije. Koliko nama treba inspektora da bi inspektor ušao u svako preduzeće? Ne može inspektor ući u svako preduzeće. Tako ni budžetski inspektor ne može ući u svaku nevladinu i svaku humanitarnu organizaciju. Ministar finansija pravi plan i program kontrole. Taj plan i program se pravi za godinu dana unapred. On često i menja i nalaže vanredne kontrole. Dakle, ima pravo, i on to radi, ali ne može da radi u svakoj humanitarnoj organizaciji, u svakom sportskom društvu. Znači, pitanje je kapaciteta.
Da li još neko želi da da odgovor? Četiri minuta imate na raspolaganju. (Ne.) U tom slučaju, reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Nije prisutan. Narodni poslanik Miroslav Markićević je naknadno tražio da bude na spisku poslanika koji koriste svoje pravo da postave pitanje, te sam u obavezi da ga pročitam, po redosledu, s obzirom da je poslanička grupa ''Nova Srbija'' manja od poslaničke grupe LDP. Narodni poslanik Slobodan Maraš ima reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo iz Vlade, odnosno DRI, poštovane kolege, moram samo pomenuti par stvari koje su već u prethodnoj raspravi rečene. To je, zarad javnosti, jako važno da se zna. Od 25 ministarstava, 20 nema internu kontrolu i reviziju. Završni račun za 2008. godinu je predat, pa nakon izveštaja DRI povučen, pa je nakon tri dana ponovo vraćen ovde i sada stoji u jednoj fioci, pretpostavljam, i čekaćemo dan kada... Moram da ispravim gospođu Kolundžiju - Odbor za finansije je jednoglasno doneo 7. decembra prošle godine zaključak, predložen Narodnoj skupštini, da se održi posebna sednica, a u skladu sa članom 115, poslednji stav, posvećena izveštaju DRI. Gospođo Dragutinović i gospodine premijeru, kada je Čedomir Jovanović govorio o 14,9 milijardi, on je govorio o sredstvima privatizacije iz 2005. i 2006. godine, nije se vraćao na 1992. godinu. Ali, sada bih nešto sasvim konkretno. Osnovni i najdrastičniji primeri iz izveštaja DRI govore o sledećem. Javne nabavke u visini oko dve milijarde dinara su u sivoj zoni. Republička uprava za javne prihode je bez postupka javne nabavke nabavila bonove za gorivo vredne 110 miliona dinara. Ministarstvo finansija - u bilansu prihoda i rashoda je isparilo 379 miliona donacija, a nisu vraćene pozajmice iz budžeta od 14,9 milijardi dinara. Ministarstvo ekonomije je sklapalo ugovore sa honorarcima vredne 18 i po miliona dinara. Iako je Ministarstvo ekonomije najglomaznije, ima opis poslova neverovatan, sistematizovana radna mesta i na ta sistematizovana radna mesta oni su plaćali po ugovoru o delu honorarce. U Republičkoj direkciji za imovinu svi zaposleni (pazite, svi zaposleni) su radili prekovremeno i primili osam miliona dinara. Ali, vratio bih se na najdrastičniji primer, odnosno na ministarstvo za koje mislim da je u najvećoj meri kršilo pravila igre, Ministarstvo rada i socijalne politike. Tog ministra mnogi vole da nazovu, zbog toga što deli šporete, farmerice, bandere u izbornoj kampanji, narodnom majkom. Neki drugi smatraju da je trgovac ljudskom nesrećom. Njegovo ministarstvo, ministarstvo Rasima Ljajića, ima najviše nepravilnosti po izveštaju DRI, u trošenju budžetskih sredstava. Pomoćnica Tatjana Matić je rekla - za svaku od tih nepravilnosti imamo racionalno objašnjenje. To je najgluplji izgovor koji je neko mogao da kaže. To je potpuno van svake pameti. Imate i izveštaj misije OEBS, koja je konstatovala, kada su u pitanju javne nabavke (završavam, još samo rečenicu) šta su najčešće nepravilnosti - kratak i neodređen rok za podnošenje ponuda, neodređen trenutak otvaranja javnih ponuda, pozivanje na određenu robnu marku tih proizvoda, isključenje javnosti pri otvaranju ponuda, odbijanje ponude koja ispunjava uslove, nedozvoljeno aneksiranje ugovora o nabavci, promene uslova realizacije po potpisanom ugovoru. Imam pitanje za premijera – šta ćete uraditi sa odgovornim ljudima, pogotovo kada su javne nabavke u pitanju? Pitanje za gospodina Sretenovića, revizora – zašto protiv ministra Rasima Ljajića nije podneo prijavu ako je podneo protiv njegovih pomoćnika?
Reč ima Mirko Cvetković, predsednik Vlade.
Poštovani narodni poslaniče, prvo bih želeo da vam zahvalim što ste pročitali listu nepravilnosti. Mi smo, naravno, kao i javnost, upoznati sa njima i revizor je, na osnovu tih nepravilnosti, pokrenuo odgovarajuće prekršajne postupke, tako da se ne bih posebno osvrtao i sada licitirao jedan po jedan. Oni su otišli i o tome će biti rasprava. Pomenuli ste pitanje povlačenja izveštaja, interne kontrole i isto tako ste dali tumačenje da je predsednik vaše partije bio u pravu kada je govorio o 2005-2006. godini. Prvo, naravno, slažem se sa vama, on jeste bio u pravu, ja nisam rekao da to nije tačno, nego da nije potpuno. Zato sam rekao da se ovi slučajevi događaju od 1992. godine, i to, rekao sam vrlo precizno, zaključno sa 2007. godinom. Godine 2008, u toj godini u kojoj je vršena revizija, tih slučajeva nije bilo i sve su to reziduali koji nastaju iz prethodnog, 15-godišnjeg ili malo više, perioda. Što se tiče interne kontrole, sami ste rekli da ju je u momentu vršenja revizije svega pet ministarstva imalo. Naravno, ja se tu slažem, i zapravo, hajde da kažem, možda sam i srećan što je meni palo u obavezu da obezbedim da se u svim ministarstvima uvede interna kontrola, iako bi mi, razumećete, bilo mnogo draže da sam nasledio vladu koja ima internu kontrolu u svim ministarstvima, a ne samo u pet. Kod povlačenja izveštaja za 2008. godinu jednog trenutka se ispostavilo da se diže čitava galama oko toga, kao da nešto hoće da se promeni itd., a suština je veoma jednostavna. Pošto je revizor dao primedbu na način obračuna kursnih razlika, što je posledično imalo veze sa nekim ciframa u završnom računu, Ministarstvo finansija je izložilo svoj stav da je to uradilo ispravno, državni revizor je imao drugačiji stav, i na kraju smo rekli da je državni revizor u pravu. Prihvatili smo njegov stav, mada i dalje neki misle da postoji možda i druga mogućnost. Na osnovu toga smo povukli izveštaj i, kao što ste i sami rekli, u roku od dva-tri dana ga ponovo vratili. To je bila jedna čisto tehnička stvar, da se usaglasi taj deo koji je bio sporan. Tako da tu nema nikakve fame. Jednostavno, izveštaj je iz tog razloga povučen i vraćen, i drugih ispravki u njemu nije bilo. Ono što sam nameravao da uradim sa ovima koji su imali te prekršajne prijave jeste da sam u startu, pošto su počele da stižu informacije o tome da je tu veliki lopovluk itd., želeo da, praktično, sve oni koji budu imali krivične prijave smenim. Ne može neko da ima veliku funkciju, a da je pod sumnjom za krivičnu odgovornost. Međutim, kada se radi o prekršajnim prijavama i prekršajima od kojih je najveći deo neki proceduralni i, kao što ste čuli iz izlaganja, mnogi od njih i nasleđeni, jednostavno ne mislim da je to osnov da se od nekoga traži da podnese ostavku ili da bude smenjen, pošto je to najniži nivo prekršaja, a opet se vraćam na to da nigde nije pronađen umišljaj ili želja da neko dođe do novca na protivpravan način, bilo da ga pribavi sebi ili nekom drugom
Narodni poslanik Slobodan Maraš, 30 sekundi ima na raspolaganju za prethodni odgovor. Dakle, Slobodan Maraš, tri minuta i dva potpitanja.
Meni je žao što gospodin Cvetković nije ostavio vremena i gospodinu Sretenoviću da da odgovor. Gospodine Cvetkoviću, zbog javnih nabavki je pet načelnika domova zdravlja u Beogradu u pritvoru. Vaši pomoćnici ministara i ministri vrše velike zloupotrebe kada su u pitanju javne nabavke, po izveštaju DRI. To je pod jedan. Pod dva, 2005. i 2006. godine sredstva iz privatizacije nisu otišla siromašnim građanima, da se bavimo patetikom, nego su otišla, gospođo Dragutinović, u javna preduzeća, otišla su u NIS 2008. godine. Možete se vi smejati koliko god hoćete, 2008. godine, u oktobru, 20. firma u Evropi po profitu, završni račun NIS-a predat, pa povučen, pa odjednom sto miliona evra gubitka. Tako ste delili po javnim preduzećima i nije vraćeno. Znači, o tim sredstvima govorimo, 2005. i 2006. godine. Mi imamo veliki problem. Imamo u tom izveštaju, gospođo Dragutinović, podatke koja su javna preduzeća prihodovala. Naravno, nema reči o Naftnoj industriji Srbije. Ponavljam, zato što su iz plusa otišli u minus na kraju 2008. godine. Kako? To nam nikada niko nije objasnio. Želimo da DRI uđe u javna preduzeća, ali isto tako želimo, gospodine Sretenoviću, da uđete u političke partije, da DRI kontroliše kako se finansiraju političke partije i kako troše sredstva iz budžeta. To je pitanje za vas. Molim vas da mi odgovorite i zašto niste podneli prijavu protiv ministra za rad, odnosno njegovih pomoćnika. Vi želite sada da privatizujete Telekom. Nema problema, i mi smo za privatizaciju javnih preduzeća, ali sa određenom strategijom, a ne da se odluke donose ad hok. Gospodine Cvetkoviću, ako vam postavim pitanje molim vas da mi odgovorite na njega. Kako smatrate da nema odgovornosti? To sud, odnosno istražni organi treba da utvrde da li je prekršajna ili krivična. Ali, ako su načelnici domova zdravlja u Beogradu, njih pet, završili u pritvoru zato što su zloupotrebljavali Zakon o javnim nabavkama, zašto pomoćnici ministara i ministri ne bi mogli da odgovaraju na isti takav način? Imate izveštaj DRI, u njemu stoji crno na belo ko je zloupotrebljavao zakon u tom kontekstu. Hvala.
Ko želi da da odgovor? Radoslav Sretenović. Izvolite, samo se prijavite.
Gospodine Maraš, svakako ću odgovoriti na vaše pitanje. Nije bilo vremena, zato sam se sada prvi javio. Odgovornost funkcionera, direktnih korisnika budžetskih sredstava, uređena je članom 50. Zakona o budžetskom sistemu. U skladu sa navedenim zakonom, rukovodilac tog ministarstva, konkretno sada govorimo o Ministarstvu rada i socijalne politike, jer ste to pitali, preneo je ovlašćenja na državnog sekretara i svog pomoćnika pismenim putem. Ta ovlašćenja su kod nas i dostavili smo ih prekršajnom sudu. Iz tih razloga nismo podnosili prijavu protiv ministra Rasima Ljajića, jer je precizno napisano u ovlašćenju čime ga ovlašćuje i sve one nepravilnosti i nezakonitosti kod tog ministarstva koje su utvrđene odnosile su se upravo na dokumentaciju kojom raspolažemo, da su tu dokumentaciju isključivo potpisivali državni sekretari i pomoćnici. Iz tih razlogaje i podneta prijava. To je sada u nadležnosti suda i sud će to da okvalifikuje. To je jedno pitanje na koje želim da dam odgovor. Drugo, postavili ste pitanje kada ćemo da krenemo sa revizijom političkih stranaka. Mi već imamo u okviru Narodne banke sektor koji se bavi i revizijom donacija i poslovanjem Narodne banke i političkih stranaka i drugih subjekata koji primaju pomoć. Pošto postoji samo jedan ovlašćeni revizor i jedan pripravnik, sada nismo u mogućnosti da izvršimo detaljnu reviziju i donacija i političkih stranaka, ali se nadam da ćemo nakon regrutovanja novih revizora u tom sektoru (konkurs još nije završen) obezbediti mogućnost da izvršimo i reviziju političkih stranaka u delu koji koristi sredstva iz budžeta Republike Srbije. Nismo u mogućnosti da vršimo i detaljnu reviziju političkih stranaka za ona sredstva koja su političke stranke primile od stranih i drugih donatora, već samo za sredstva kojima se finansiraju iz budžeta. Nadam se da ćemo u to krenuti tokom ove godine, ukoliko dobijemo nove revizore u tom sektoru. To važi i za javna preduzeća.
Da li još neko želi reč? (Da.) Ministarka Diana Dragutinović. Izvolite.
Samo bih nekoliko opservacija nakon izlaganja poslanika Maraša. Nakon izveštaja DRI i nalaza da su donacije ''isparile'', pažljivije sam analizirala problem donacija i mislim da sa sigurnošću mogu da vam kažem da nema nikakvog ''isparavanja'' donacija. Dakle, nesporno je sve tačno u nalazu vrhovne revizorske institucije da evidencije nisu usaglašene. Evidencija Ministarstva finansija ima svoje odeljenje, koje se zove Odeljenje za koordinaciju i programiranje inostrane pomoći, postoji Trezor, odnosno račun izvršenja budžeta, i postoji Narodna banka Srbije. Znači, vode se različite evidencije, koje nisu usaglašene. O čemu se, zapravo, radi? Ministarstvo finansija, odnosno to odeljenje, registruje sve donacije koje dođu u Republiku Srbiju, ali ne samo za direktne ili indirektne budžetske korisnike, nego i za različite nevladine organizacije, opštine itd. To je nešto što je najširi skup. I ne samo to. To su sve one donacije koje su i u novcu i u naturi. Kada se radi o NBS, Narodna banka registruje samo priliv deviza po osnovu donacija, i to samo za one donacije koje su došle na devizni račun NBS, pošto postoje donatori koji uslovljavaju, zbog različitih svojih razloga i procedura, da donacija stigne na račun kod poslovne banke. Na kraju, onaj najuži skup, to je ono što su dobili direktni budžetski korisnici, što se vidi u izvršenju budžeta. Dakle, sve donacije koje su stigle, bilo da su u naturi ili u novcu, registruju se u Ministarstvu finansija i tačne su. Opet ste komentarisali povlačenje izveštaja. Komentarisao je i premijer, meni opet ostaje da se pozovem na taj koncept materijalnosti, da se zaista ne radi o statistički materijalno značajnoj grešci i da se, recimo, radi o sukobu mišljenja između službi. Ja takođe nisam revizor, niti sam ikada volela računovodstvo, ali je postojalo tumačenje u okviru mojih stručnih službi šta je to keš princip. Keš princip ili gotovinski princip, na osnovu koga se u stvari beleže transakcije, jeste da vi beležite prihod onda kada vam novac dođe, odnosno rashod onda kada vam novac ode. Međutim, postoje i tzv. keš ekvivalenti i kursne razlike jesu keš ekvivalenti. Ponavljam, takođe, da je nakon ove korekcije finansijski rezultat ili fiskalni rezultat bolji, a ne lošiji.
Reč ima Mirko Cvetković, predsednik Vlade.
Vrlo kratko ću se osvrnuti na ovu paralelu kako su neki kršili Zakon o javnim nabavkama, pa su u zatvoru, a ja, iako ima i kod mene kršenja, na to gledam sasvim drugačije. O onima koji su u zatvoru, zaista nemam informacije, ali želim da vam kažem, gospodine narodni poslaniče, da je potpuno pogrešna analogija koju upotrebljavate. Onda bi bila, u suštini, identična sledećem. Pogledajmo Zakon o bezbednosti u saobraćaju. Neko je prošao kroz crveno svetlo, a neko nije vezao pojas, i onda kažete - zašto ovog koji nije vezao pojas ne kaznite kao onoga koji je prošao kroz crveno, pošto su kršili isti zakon. Prosto, ta analogija ne stoji. Stepen krivice odrediće sudija i o tome ne želim da razgovaram, ali svakako, ako bi krivica bila određena na način da neko bude poslat u zatvor, onda je to sigurna kvalifikacija za to da bude pozvan i na odgovornost u smislu njegove pozicije koju zauzima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Poštovana gospođo Čomić, poštovani predsedniče Vlade, poštovani ministri i poštovani predstavnici DRI, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku još jednom želim potpuno jasno i precizno da kažem da je veoma važno da je DRI odradila svoj deo posla, odnosno da je, kao nezavisna institucija, dala svoje mišljenje o stanju javnih finansija u 2008. godini. Poslanička grupa SPS-JS, naravno, pozdravlja rad DRI i smatramo da je ovo dobra osnova da se uvede red kada je reč o javnim finansijama. Ono što želimo da postavimo kao pitanje jeste – da li je i koliko Vlada Republike Srbije pomogla rad DRI i da li je učinila nešto kada je reč o položaju revizora u cilju što kvalitetnijeg obavljanja posla? S druge strane, još jednom želimo da konstatujemo da je činjenica da ova vlada nema šta da skriva. Ubeđeni smo da će naredni izveštaj DRI biti i obimniji i celishodniji i precizniji, da se neće odnositi samo na 27% javnih finansija, na koliko se odnosi, čini mi se, i to samo državnog budžeta. Javne finansije nisu samo državni budžet. Čini mi se da ima još negde oko 8.000 subjekata koji podležu reviziji. Ono što, po našem mišljenju, nije dobro jeste da se izveštaj DRI najpre pojavio u javnosti a nakon toga na sednici resornog odbora republičkog parlamenta. Čini nam se da se samim pojavljivanjem izveštaja u javnosti najpre stvorio jedan, rekao bih, osnov za politizaciju. U tom kontekstu, postavljamo pitanje, naravno i za predstavnike DRI – da li smatrate da bi buduću praksu u tom pogledu trebalo promeniti? Naravno, javnost ne treba isključiti, tačno je da nigde eksplicitno i precizno ne stoji da izveštaj treba najpre da se pojavi na sednici resornog odbora, ali, prosto, smatramo da bi se na taj način, svakako, složićete se sa mnom, podigao kredibilitet i republičkog parlamenta i resornog odbora, naravno i DRI. Zahvaljujem.
Ministar Obradović ima reč. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Rekao bih samo nekoliko rečenica povodom pitanja gospodina Milićevića. Pošto predsednik Vlade nije tu, uzeću pravo da kažem nešto u ime Vlade. Koleginica Diana i ja smo ovde. Bilo bi nekorektno s naše strane da govorimo o tome šta je Vlada u tehničkom pogledu uradila da unapredi rad DRI kada je gospodin Sretenović tu. Sasvim je logično da on to kaže. Ali, ono što mislim da jeste doprinos Vlade i generalno poziciji državnog revizora i jednoj normalnoj atmosferi u demokratskom društvu kakvo jeste Srbija danas, čini mi se da je to što je Vlada Republike Srbije nekako najrealnije prihvatila izveštaj DRI. To smo prihvatili kao nešto što postoji, kao nešto što je deo i javnih finansija Republike Srbije i deo posla koji i jeste i biće, i kao dragocenu pomoć Vlade (govorim sada i kao ministar) u poslu koji radimo. Mi nismo davali preterane ocene, nismo dali nikakve kvalifikacije, nismo unapred izricali presude. Mi smo, kao vlada, rekli - u redu, izveštaj je tu. Spremni smo da i državnom revizoru saopštimo šta mislimo o tom izveštaju. Spremni smo, takođe, da i za one ministre koji su predmet prekršajnih prijava spremimo dokumentaciju, da oni upoznaju sudske organe. Spremni smo da prihvatimo odluku suda kao konačnu. U svakom slučaju, mi smo se, kao vlada, ponašali potpuno normalno, da je ovo deo finansijskog života Vlade Republike Srbije i da on pokazuje da je Vlada u delu trošenja sredstava radila na najbolji mogući način, a da će ono što se stavlja kao primedba za nas biti dobar osnov da te stvari ispravimo u godinama koje dolaze, da Vlada predloži sutra ili prekosutra možda neki propis, jer čini mi se da je koleginica Suzana Grubješić pomenula da izveštaj ne sadrži taj deo. U svakom slučaju, mi ćemo morati, bez obzira ko je nadležan, da li ova kuća, Skupština, da li revizor ima inicijativu ili Vlada smatra potrebnim, da donesemo odgovarajuće propise koji će unaprediti i rad ministarstava i rešiti neka sporna pitanja o kojima imamo različite stavove. Hvala vam.
Izvolite, gospodine Sretenoviću.
Gospodine poslaniče, razgovarali smo na jednoj od sednica Odbora, kada ste istakli da bi bilo bolje da se prvo nadležni i resorni odbor Skupštine Srbije, Odbor za finansije, upoznao sa revizorskim izveštajem, koji je 27. novembra obelodanjen u javnosti održavanjem pres-konferencije. Tada sam rekao da smo hteli da izbegnemo mogućnost bilo kakvog uticaja s bilo čije strane, poslanika ili članova Odbora ili parlamenta ili bilo kog revidiranog subjekta, i iz tih razloga je taj izveštaj tako i obelodanjen, kao i u mnogim vrhovnim institucijama u svetu koje to rade. Međutim, sigurno smo nakon te diskusije spremni da o izveštaju DRI, pre nego što se objavi na sajtu, odnosno na konferenciji za štampu, istog trenutka razgovaramo, ali nakon jednog časa ili pola sata u zatvorenoj prostoriji, kada ne bi trebalo novinari da izlaze da obelodanjuju izveštaj, da takav izveštaj, nakon upoznavanja resornog odbora sa tim izveštajem, objavimo transparentno. Takva praksa postoji u mnogim drugim institucijama. Želim da istaknem da je DRI, pre održavanja konferencije, u 9,37 časova dostavila izveštaj Narodnoj skupštini. Izveštaj se nalazio u Skupštini. Predsedniku Skupštine je dostavljen pre održavanja sednice i konferencije. U vašem pitanju je bitno koliko nam pomaže Vlada u svemu tome, u obezbeđenju prostora. Nakon dve godine konačno smo dobili odgovarajući poslovni prostor. Međutim, taj prostor nije dovoljan za regrutovanje novih kadrova. Potreban je veći prostor. Sada je najbitnije da nam Vlada pomogne u podršci i izmeni Zakona o DRI, da bi se na taj način omogućilo poboljšanje materijalnih uslova za rad državnih revizora. Povećanjem plata ovlašćenih državnih revizora bili bismo u situaciji da privučemo veći broj stručnih, odgovornih i profesionalnih kadrova, kako bismo mogli da izvršimo veći broj revizija kod većeg broja korisnika i da damo odgovarajuće mišljenje o svim pitanjima. Hvala.
Gospodin Milićević ponovo. Izvolite.
Gospodine Sretenoviću, mislim da se nismo razumeli baš najbolje. Nijednog trenutka nisam osporio da izveštaj treba da se nađe u javnosti. Nijednog trenutka nisam rekao da javnost ne treba da bude upoznata sa sadržajem izveštaja. Vrlo sam precizno saopštio i rekao da nigde eksplicitno ne stoji da treba da bude na sednici resornog odbora, ali da, prosto, kao poslanički klub, smatramo da je potpuno logično da se o sadržaju izveštaja govori na sednici resornog odbora i da se nakon toga sam sadržaj izveštaja pojavi u javnosti. Kada ćete vi nakon toga održati konferenciju za štampu, to je, naravno, vaša stvar, odnosno stvar DRI. Želim to da dopunim jednom konstatacijom. Recimo, kada je reč o prekršajnoj prijavi koja se odnosi na Ministarstvo prosvete, nakon pojavljivanja u javnosti mnogi mediji su govorili o nekakvim ugostiteljskim uslugama, pa se to dovelo u kontekst da je ministar koristio ugostiteljske usluge, a ne ministarstvo na celom nivou. Dakle, prosto da ne bismo javnost dovodili u zabludu, veoma je važno da napravimo redosled poteza. Ponavljam, to nigde eksplicitno ne stoji, ali zarad jačanja kredibiliteta i DRI i republičkog parlamenta, zarad budućnosti, zarad narednog vremenskog perioda, rekao sam da mi duboko verujemo da će naredni izveštaj DRI biti i kvalitetniji i celishodniji i obimniji, da će Vlada u tom pogledu učiniti sve što je potrebno, što je neophodno, da ćemo i mi kao poslanici, koliko možemo, učestvovati u tome. Rekao sam za DRI da poštujemo njegovu nezavisnost, poštujemo njen stav kao nezavisne institucije. Što se tiče same odgovornosti, o tome je, između ostalog, takođe danas bilo reči. Prosto, smatramo da je rano govoriti o bilo kakvoj odgovornosti. Treba sačekati i, naravno, ostaviti sudskim organima da bez pritiska, isto onako kao što je DRI odradila svoj posao kao nezavisna institucija, donesu odluku i odrade svoj deo posla. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Diana Dragutinović
Dodala bih još nekoliko rečenica o tome šta Vlada čini da poboljša uslove rada DRI. Htela bih da kažem da je, po samoj prirodi posla, DRI imao najviše posla u Trezoru. Zaista mislim, a tu su i gospodin Sretenović i njegova ekipa da potvrde, da se Uprava za trezor trudila da obezbedi što bolje uslove rada DRI. Takođe, Ministarstvo finansija, bez obzira što je uvek na udaru DRI, opet zbog prirode ministarstva, veoma shvata važnost DRI, ali i Agencije za borbu protiv korupcije. Svesno te važnosti, Ministarstvo finansija je dalo pozitivno mišljenje o tome da DRI treba obezbediti više sredstava, jer većim sredstvima oni mogu da nađu kvalitetnije ljude i obezbede dobru reviziju. Zašto je revizija nama veoma važna? Ovo je prva revizija koja se radi. Ono što je jako važno je kakva će biti druga. Lako je uočiti mane, sada treba da nađemo rešenje. Ono što bi za mene bilo jako važno, jeste da u drugoj reviziji broj nepravilnosti bude mnogo manji. Meni lično, moram da kažem, nije smetalo to što se izveštaj prvo pojavio u javnosti, zato što volim pritisak javnosti, i stručne javnosti i javnog mnjenja, kada je kontrola državnih sredstava u pitanju. Više me zabrinjava način na koji je to bilo interpretirano, jer je u Srbiji, izgleda, samo negativna vest - vest. Znači, javnost je u redu i svi zajedno ćemo se, sa nezavisnim institucijama, i kao vlada, i uz pomoć javnosti, boriti da svaki naredni izveštaj ne samo bude bolji, odnosno sa što manje propusta, nego i da pozitivno mišljenje na finansijski izveštaj postane pravilo.
Gospodine ministre, da li želite reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik gospođa Jorgovanka Tabaković.
Ponoviću svoju konstataciju da posle izveštaja DRI više nikada u ovoj državi ne može biti isto kao što je bilo pre njega. Fokusiraću se samo na problem koji smatram značajnim po težini zloupotrebe javnih sredstava, jer se ta zloupotreba meri, samo na jednom poslu, brojkom 30-40 miliona evra, a tiče se poslovanja Narodne banke, odnosno Zavoda za izradu novčanica, Kovnice novca, i postavljam pitanje – da li je ikada ijedan dinar profita uplaćen na račun Vlade? Da konkretizujem, u izveštaju DRI imate da je Narodna banka, po osnovu kamata na depozite koje ste vi, kao Ministarstvo finansija, za državu držali kod njih, tek jedan mali deo prenela, ostatak kamate je pripisan, a poslovni odnosi između Vlade i NBS su retroaktivno pokriveni ugovorom. Sramota. Nema tog privrednika kojem bi inspekcija dozvolila da 31. decembra pokrije ugovorne odnose koji se odnose na 1. januar te godine, zaključno sa krajem godine. Šta je sporno? U izveštaju o radu Narodne banke za 2008, odnosno 2009. godinu, gde se Savet, bez izvinjenja na izrazu, dovija kako da opravda to što je navodno ostvario dobar rezultat, a budžetu nije preneo ni jedan jedini dinar te navodne dobiti, dogovaraju se, što piše u tekstu izveštaja koji smo dobili, kako da javnosti obrazlože to što nisu prodali deo deviznih rezervi, pa taj deo realizovanih ali neostvarenih efektivnih viškova ne uplaćuju u budžet. I to u vreme kada se Narodna banka, preko Zavoda za izradu novčanica, bavi, molim vas da me saslušate pažljivo, privrednom delatnošću, pribavlja tom zavodu monopolistički položaj na tržištu kroz izradu akciznih markica, svih recepata za zdravstvo, izrađuje sadašnje zdravstvene legitimacije i markice za overu, štampa sve polise osiguranja za sva osiguravajuća društva. To mora po nalogu Narodne banke da se radi baš u ovoj kovnici novca. Čime se još bavi personalizacioni centar ZIN-a i koliki profit ostvaruje? Kako dve državne institucije, Narodna banka Srbije i Republički zavod...
Vreme! Izvolite, ko želi da odgovori?
Ne verujem da mogu da odgovore. Ja bih svoja tri minuta iskoristila odmah.
Ja bih samo odgovorila na pitanje koje sam prepoznala, o tome da li je Narodna banka Srbije uplatila dobit budžetu Republike Srbije. Radi se o izveštaju za 2008. godinu. U 2008. godini nije, ali 2009. godine je ostvarila dobit i očekujemo uplatu između dve i tri milijarde dinara ove godine na ime dobiti NBS.
Gospodin Sretenović želi reč.
Želim da vam odgovorim na pitanje o retroaktivnom zaključenju ugovora između Narodne banke Srbije i Ministarstva finansija. Svakako se sredstva budžeta Republike Srbije, i dinarska i devizna, vode na računima Trezora, odnosno kod Narodne banke. U vezi s tim, zaključen je retroaktivni ugovor krajem 2008. godine, koji se odnosio na sredstva po osnovu plaćanja i dobijanja kamata 2,5% kod Narodne banke. Ta sredstva su preneta, kako je to napisano i u izveštaju. Sagledavajući ugovor i ugovorne obaveze koje su stajale u tom ugovoru, nismo našli elemenata da je taj deo suprotno urađen i da su kamate prenete u manjem ili većem iznosu, nego upravo onako kako je ugovor zaključen. Smatrali smo da to nema neke posledice u delu prenosa sredstava. Ugovor jeste, tačno je, zaključen retroaktivno, ali nismo mogli zbog toga da podnesemo odgovarajuću prijavu i pokrenemo odgovornost, zbog toga što je ugovor zaključen kasno, ali smo videli da su sredstva preneta i poštovane su odredbe tog ugovora, bez obzira na to što je zaključen retroaktivno.
Izvolite, gospođo Tabaković, potpitanje.
Ne verujem da iko može da prihvati ovakav odgovor kao odgovor, niti obećanje da ćemo to videti u nekom budućem izveštaju. Ja govorim o praksi koja se vidi u podnetim papirima i u ovom što se dešava danas, a danas se dešava sledeće. U "Službenom glasniku" br. 5 objavljen je oglas o dodeli posla izrade novih zdravstvenih legitimacija za 7,2 miliona korisnika neposrednom pogodbom, znači kršenjem Zakona o javnim nabavkama, gde je, navodno, ta kovnica novca jedina organizacija koja to može da radi, a na osnovu izvesnog dokumenta koji je dostavila Privredna komora, koji takođe ne odgovara istini. Interesuje me vrednost ugovora na 7,2 miliona zdravstvenih knjižica. Stručnjaci tvrde da je trošak izrade zdravstvene legitimacije u Nemačkoj 1,2 evra, sa svim zaradama i troškovima otprilike bi bio tri evra, a u javnosti se navodi da će te zdravstvene legitimacije koštati blizu sedam evra. Po kom osnovu će potpuno nezakonito Kovnica novca, odnosno NBS, zaraditi između 30 i 40 miliona evra, kršeći Zakon o javnim nabavkama, zloupotrebljavajući monopolski položaj, baveći se privrednom delatnošću i ostvarujući profite od kojih još uvek nismo videli da je budžet bilo koji deficit uspeo da pokrije takvim nekim profitima, a od 2006. godine Narodna banka je napravila gubitak 365 miliona evra, po tadašnjem kursu, plaćajući na repo operacije kamatu koja je bila 100% viša od inflacije koja je bila target Narodne banke u toj godini? Da li se u ovim i ovakvim podacima, o kojima ćete tek u javnosti imati prilike da dobijete dokaze, krije jedan od razloga za napuštanje broda od strane guvernera Jelašića? Možda od njega želite da napravite junaka, poput svojevremeno Ante Markovića. Ali, pitajte pedantne statističare za koliko je procenata pala industrijska proizvodnja i koliko je ljudi ostalo bez posla. Gospođo Dragutinović, mi ovde govorimo na osnovu Zakona o DRI, Poslovnika o radu, a ne na osnovu literature, a i literatura bi morala da pomogne da se Narodna banka, koja vodi pogrešnu monetarnu politiku, ne bavi ovakvim poslovima, spremajući novac onima koji ne mogu da pređu cenzus u redovnom postupku, nego obezbeđujući ga preko grbače građana.
Premijer želi reč. Izvolite, gospodine.
Vrlo kratko bih rekao da Skupštini odgovaraju sve nezavisne institucije, znači odgovara joj i Vlada, odgovara joj i Narodna banka i državni revizor itd. Činjenica da nema unakrsne odgovornosti, da Vladi odgovara Narodna banka ili Narodnoj banci revizor, za mene jeste važna jer ja, zapravo, imam vrlo malo informacija o tome da li ZIN radi dobro ili loše, čak ne znam uopšte ni njegove bilanse. Zbog toga se, prosto, plašim da dam bilo kakav komentar na postavljeno pitanje, jer niti sam kompetentan, niti znam. Zato predlažem gospođi narodnom poslaniku da, kao predstavnik Skupštine, ta pitanja koja je imala uputi direktno Narodnoj banci i traži od njih odgovor jer, prosto, nemam ni informacije ni kapaciteta da to tumačim. Dobro je što je to pitanje otvoreno sada, imajući u vidu da se radi o 2009. godini. Ja neću da vam kažem "držite se teme", pošto mislim da je to, ipak, na neki način, vezano za ovu temu. Dobro je pošto je tu revizor, pa će, ako budu vršili reviziju za 2009. godinu, onda oni da uzmu u obzir i ovo što ste vi rekli. Ali, nezavisno od toga, ipak možete direktno da se obratite Banci za dobijanje informacija. (Jorgovanka Tabaković, s mesta: Ne mogu da govorim o tome da li sam zadovoljna, iz razloga što sam dobila veoma oskudne odgovore na ono što sam htela da pitam.)
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici Vlade i DRI, dame i gospodo narodni poslanici, na početku ću odmah reći da je formiranje i rad DRI u ovom periodu ohrabrujući početak, koji će doprineti javnosti, pre svega, u trošenju državnih para i mislim da će ova institucija tek u perspektivi dati svoj puni doprinos i značaj. U tom smislu se nadam da će i parlament i Vlada podržati dalje institucionalno jačanje DRI, kako bismo i u budućnosti dobijali kvalitetne izveštaje. U svakom slučaju, analizom izveštaja koji smo imali prilike da vidimo, možemo doći do nekoliko zaključaka. Iz tih zaključaka želim i da postavim pitanja. Potpuno je jasno da ni na strani institucija Vlade i onih koji su bili predmet kontrole, a i ni na strani DRI nije bilo dovoljno ni kapaciteta ni jasno definisanih procedura ni ostalih elemenata koji bi omogućili jedan još kvalitetniji izveštaj. U tom smislu sam želeo da postavim pitanje državnom revizoru. Pošto sam imao nameru da postavim pitanje koje se odnosi na eventualne pritiske, a vi ste na to već dali odgovor, moje pitanje jeste – kada očekujete da DRI dostigne svoj puni kapacitet i u smislu ljudskih resursa i u smislu sredstava i uslova za rad? Šta je neophodno, odnosno šta su pretpostavke da bi se do toga došlo? Drugo pitanje je jedna vrsta preporuke i vama i gospodinu premijeru.Smatram da je u cilju efikasnijih izveštaja i boljeg rada Institucije potrebno preporučiti ili možda naložiti institucijama koje su predmet vašeg rada da uvedu standarde kvaliteta, i to međunarodne standarde, koji podrazumevaju jasno definisanje svih procedura i, posebno, identifikaciju i podelu odgovornosti onih koji su predmet revizije, i na taj način omogućiti da izveštaji suštinski sadrže one ključne, bitne propuste i eventualne zloupotrebe i da budu rasterećeni formalnih nedostataka, kojih je u ovom izveštaju i suviše. Dakle, to su pitanja koja sam imao da vam postavim.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine revizore.
Državna revizorska institucija, u skladu sa zakonom, svojim poslovnikom i aktom o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta i opisom poslova u nadležnosti Institucije, ima formiranih šest sektora. Prvi je sektor za reviziju finansijskih izveštaja završnog računa budžeta Republike Srbije i budžetskih fondova, drugi je sektor za reviziju finansijskih izveštaja NBS u delu koji se odnosi na korišćenje javnih sredstava i poslovanje sa državnim budžetom, treći je sektor za finansijsku reviziju fondova socijalnog osiguranja, četvrti je sektor za reviziju finansijskih izveštaja lokalnih samouprava, peti je sektor za reviziju finansijskih izveštaja javnih preduzeća i šesti je sektor revizije svrsishodnosti poslovanja korisnika budžetskih sredstava. Aktom o sistematizaciji, kada smo smatrali da ćemo imati pune uslove, na samom početku rada, predviđeno je da revizorski kadar bude zastupljen sa 85 revizora, a da ostali deo, do 129, budu odgovarajuće prateće službe. Međutim, takav plan se nije ostvario iz mnogo razloga. Kasno smo dobili kompletan prostor, a nakon dobijanja prostora raspisali smo konkurs, koji nije u potpunosti uspeo. Javili su se samo kandidati koji se nalaze na zavodu za nezaposlene i nemaju dovoljno odgovarajućeg iskustva na tim poslovima, ne raspolažu odgovarajućim veštinama za koje smo mi izvršili odgovarajuća testiranja. Dva su konkursa bila. Za prvi, koji je sproveden tokom 2008. godine, bile su 624 prijave za 26 radnih mesta, od kojih smo mogli da izvršimo prijem samo četiri ovlašćena državna revizora, jednog saradnika na poslovima revizije i jednog mlađeg saradnika. Pokušali smo i tokom 2009. godine, kada smo raspisali konkurs na koji su se javila 324 kandidata, preko 500 prijava, gde smo sada izvršili prijem u sektoru za finansijsku reviziju završnog računa samo jednog državnog revizora, dok u drugim sektorima nismo mogli da popunimo ta radna mesta, kao i u sektoru Narodne banke u delu koji sprovodi reviziju korišćenja javnih sredstava. Dakle, nismo mogli da izaberemo dovoljno stručan kadar kako bismo popunili ove sektore. Očekujemo da ćemo to uspeti s poboljšanjem materijalnog položaja, jer, ponovo insistiram na tome, bez revizorskih kadrova, bez ovlašćenih revizora i revizora, ova revizija i sama institucija ne može da postigne svoj puni kapacitet. Preko 9.000 korisnika budžetskih sredstava se nalazi u nadležnosti DRI. Treba nam veliki broj revizora, a mogu da prenesem iskustvo iz okruženja, da su i druge revizorske institucije, u Sloveniji, Makedoniji, Bosni, Crnoj Gori, prolazile isti put kao i DRI Srbije. Uspostavljanje Institucije nije moglo da se obavi preko noći. Potrebno je najmanje tri-četiri godine do potpunog uspostavljanja DRIu skladu sa svim onim zahtevima koje je predvideo za vršenje četiri osnovne funkcije revizije, revizije finansijskih izveštaja, revizijeusklađenosti poslovanja, i što je gospođa ministarka govorila o reviziji svrsishodnosti, koju mi upravo želimo tek 2012. godine, kako smo planirali svojim strateškim planom, da započnemo i tu reviziju, koja će da pokaže kako se sredstva troše, odnosno trebalo bi da se troše na najefikasniji, najekonomičniji i najefektivniji način.
Gospodine Iliću, imate reč.
Zadovoljan sam odgovorom. Želim još jednom da ponovim spremnost pre svega naše poslaničke grupe, a nadam se i Vlade i parlamenta, da se obezbede sve materijalne pretpostavke, posebno kada su u pitanju zarade revizora, jer je potpuno jasno da je to zanatski posao koji je skupo plaćen na tržištu i to je nešto o čemu svi moramo da vodimo računa. Hteo sam da postavim još jedno dodatno pitanje. Ono se odnosi na završetak procesa definisanja internih revizija u ovim institucijama, na tu potrebu i na potrebu dodatnog obrazovanja, edukacije zaposlenih i u DRI, ali i u redovima svih ministarstava i Vlade, jer je jasno da, ukoliko želimo da imamo profesionalne institucije, ljudi moraju da imaju permanentnu edukaciju. Ponavljam, samo iz razloga da bi se ovi izveštaji suštinski sveli na ključne propuste, one koji imaju elemente zloupotrebe, a da se ne bave formalnim nedostacima o kojima javnost, nažalost, najviše komentariše i priča.
Gospodine revizore, izvolite.
Ovo je takođe dobro postavljeno pitanje, gospodine Iliću. Zakonska obaveza DRI svakako jeste i da izvrši edukaciju svojih kadrova i licenciranje svojih ovlašćenih revizora. U obavezi smo, u skladu sa zakonom, da donesemo program obrazovanja svojih kadrova i mi to i činimo. Nadam se da ćemo do 30. juna ove godine imati svoj program edukacije i program licenciranja državnih revizora. U skladu sa zakonom je obaveza da naši ovlašćeni revizori, državni revizori i članovi Saveta polože ispit za bavljenje poslovima revizije. Nakon donošenja programa, u roku od 18 meseci taj ispit treba da se položi. U protivnom, državni službenici i ostali zaposleni u DRI izgubiće pravo na rad. U tom smislu smo preduzeli sve mere i nalazimo se već u završnoj fazi definisanja programa obrazovanja kadrova DRI. Ono što smo primetili kroz odazivni izveštaj, ocenjujući odazivni izveštaj mnogih ministarstava kod kojih je vršeno sagledavanje i utvrđivanje slabosti funkcionisanja internih kontrola i interne revizije, dobili smo povratan izveštaj da sva ministarstva već u najvećoj meri rade na uvođenju interne kontrole i interne revizije. Obaveza i Ministarstva finansija i ostalih ministarstava je, svakako, da ta kontrola na neki način zaživi. Nadam se da ćemo u toku ove revizije sagledati i stepen uvođenja interne kontrole i interne revizije, što će i nama pomoći u radu jer možemo da se oslonimo na veći broj zaključaka koje je doneo interni revizor.
Zahvaljujem. Gospođo ministre, izvolite.
Samo da dodam u vezi s vašim pitanjem koje se odnosi na uspostavljanje finansijske kontrole i interne revizije po ministarstvima. Upravo je i ovaj izveštaj DRI, praktično, bio podsticaj da sva ministarstva, znači direktni i indirektni budžetski korisnici kada je u pitanju finansijsko upravljanje i kontrola, a kada je u pitanju interna revizija direktni budžetski korisnici, počnu da uspostavljaju tu kontrolnu funkciju. Zaista se nadam da ćemo tokom ove godine završiti sa uspostavljanjem i finansijske kontrole i interne revizije u ministarstvima. Napominjem da smo u okviru Ministarstva finansija formirali tu centralnu harmonizovanu jedinicu sa zadatkom da obavlja interne revizije prema planu koji donosi ministar finansija, dakle ex post po budžetskim korisnicima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo o čemu danas govorimo je potvrda činjenice da, i pored stalnog isticanja transparentnosti u vršenju vlasti, u državi Srbiji ima mnogo toga što ne valja. Prvo, mislim da ne valja što je malopre ministarka finansija Diana Dragutinović rekla, da će se boriti da naredni izveštaj bude bolji. Smatram da je znatno ispravnije to da bi neko trebalo da snosi odgovornost zbog toga što je ovaj prvi izveštaj takav kakav jeste. Sama činjenica da mi ovde danas, izuzimajući ovu, ako tako mogu da kažem, kritičku podršku ili kako već da je nazovem, poslanika vladajuće koalicije, ne razgovaramo možda o konkretnim merama koje bi trebalo preduzeti povodom ovakvog izveštaja, pokazuje, čak i ovim manjim delom koji je obuhvaćen izveštajem DRI, da u Srbiji još uvek nema odlučnosti da se ozbiljnije krene u borbu protiv korupcije. Jer, jedino ovom rečju mogu da nazovem sve ove uočene nepravilnosti u izveštaju DRI. Posebno je interesantno ovo poglavlje, o kojem je već bilo reči, o nezakonitim budžetskim pozajmicama, o nezakonitim zaduživanjima za pokriće budžetskog deficita. I, pošto smo malopre mogli da čujemo od ministra finansija, doduše prilično neuverljivo, da je sada napokon poznato gde je završilo onih 380 miliona, koliko se pojavljuje kao manjak, vezano za donacije, možda bi moglo da usledi i objašnjenje kada je reč o isplatama po osnovu garancija, jer je jasno da se i tu država prilično neodgovorno odnosila. Kao što pokazuju podaci, u 2008. godini su izdate četiri garancije u ukupnom iznosu od 182 miliona evra, iz budžeta je po osnovu izdatih garancija isplaćeno nešto više od četiri i po milijarde dinara. Međutim, revizijom je utvrđeno da regresni zahtevi direktnim dužnicima po kreditima, čiji je dug izmirila Republika, nisu ispostavljeni, niti se preduzimaju zakonom predviđene mere za naplatu tih potraživanja. Dakle, voleo bih da dobijem objašnjenje za ovo. A za gospodina Sretenovića jedno konkretno pitanje – da li vas je neko od predstavnika vladajuće koalicije pitao, kao glavnog revizora, šta vam je potrebno da u 2009. godini izvršite reviziju u znatno većem obimu nego što je to učinjeno u 2008. godini?
Zahvaljujem. Izvolite, gospođo Dragutinović.
Ne znam šta je bilo neuverljivo u objašnjenju da postoje različite baze podataka koje se odnose na donacije. Mislim da sam bila jasna, a to je lako proverljivo, i zato vas pozivam da dođete u Ministarstvo finansija i pogledate bazu podataka donacija, gde ćete videti svaku pojedinačnu donaciju, njenu vrednost i kome je otišla. Znači, u periodu 2000-2008. godine više od tri milijarde evra, rekla sam da nisu sve bile u novcu, bile su i u naturi, nisu sve bile za državu, za budžet, direktne i indirektne budžetske korisnike, nego su bile i za različite nevladine institucije, za lokalne nivoe itd. U Ministarstvu finansija postoji precizna evidencija i registracija svih donacija. Svi donatori, a ima ih tridesetak bilateralnih ili multilateralnih, takođe imaju pristup u tu bazu podataka i nijedan donator se, od 2000. godine do dana današnjeg, nije žalio na nenamensko korišćenje donacija ili na to da su neke donacije ''isparile''. Dakle, postoji precizna evidencija u Ministarstvu finansija. Potpuno je druga stvar šta radi i kako beleži Narodna banka. Ona beleži devizni priliv, dakle novac koji dođe, i ne uzima u obzir donacije u naturi. Ona vodi evidenciju samo o onim donacijama koje, praktično, dođu na račun centralne banke, a postoje i one donacije koje ne dolaze na račun centralne banke, nego na računposlovnih banaka. Dakle, tačno je da nisu usaglašeni, ali se radi o različitim skupovima. Ono što jeste došlo u Republiku Srbiju od 2000. do 2008. godine, bukvalno sve se nalazi u toj bazi podataka. Molim vas da dođete i da pogledate. Što se tiče garancije, odnosno da Ministarstvo finansija nije preduzelo one mere koje ima po zakonu, rekla bih sledeću stvar. Kada su pitanju izdate garancije, odnosno kada država plati umesto javnog preduzeća koje je taj kredit uzelo... Veliki broj javnih preduzeća se zadužilo i u tom procesu zaduženja imalo garanciju Republike Srbije. Samo u dva slučaja u 2008. godini, a ranije samo u jednom slučaju, država plaća otplate na ime garancije, a to je JP "Železnice". U 2008. godini, osim JP "Železnice", država je plaćala i za JP "Putevi". Nadam se da se sećate u kakvom je finansijskom stanju bilo JP "Putevi" i šta smo u 2008. godini, kao vlada, morali da uradimo za JP "Putevi", za sve ono što je napravljeno u periodu do 2008. godine. Dakle, 2008. godine JP "Putevi" i JP "Železnice" nisu mogli da vrate svoje kredite. Šta bi bilo da je država, koja garantuje za nove kredite JP "Putevi", sada preduzela akcije i zatvorila ta javna preduzeća? U 2009. i 2010. godini država plaća samo za JP "Železnice" i to zaista jeste subvencija.
Gospodine revizore, izvolite.
Konkretno na vaše pitanje mogu da dam odgovor da smo mi samoinicijativno, nakon sagledavanja svih okolnosti u DRI, zbog nedostatka odgovarajućeg revizorskog kadra, podneli Odboru za finansije Narodne skupštine Republike Srbije zahtev za izmenu odgovarajućih propisa koji regulišu materijalni položaj zaposlenih u DRI. Zaključak Odbora za finansije je bio, razmatrajući naš izveštaj na Odboru, da se DRI obezbede svi neophodni i potrebni uslovi za rad, počev od iznalaženja potpuno adekvatnog poslovnog prostora, većeg poslovnog prostora, odgovarajuće opreme i povećanja zarada zaposlenih u DRI. To je bio jedinstven stav Odbora za finansije, jer su se svi poslanici članovi Odbora saglasili sa tom konstatacijom, ali do današnjeg dana nismo dobili povratnu informaciju kada će to doći u skupštinsku proceduru.
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
S obzirom na to da se prethodni put, kada je bila slična tema na dnevnom redu, predsednik Vlade proglasio nenadležnim za neke stvari koje se tiču glavnog grada, iskoristio bih ovu priliku i prisustvo gospodina Sretenovića i ministarke Dragutinović da insistiram na odgovoru na pitanje koje smo prvi put postavili još krajem 2008. godine, a tiče se vraćanja nenamenski utrošenih sredstava u budžet grada Beograda, po nalogu budžetske inspekcije Ministarstva finansija. O tome postoji i Zapisnik broj 401-00-00591/03 od 9. jula. Verovatno je javnosti poznato da je grad Beograd, sa svojim budžetom od nešto oko 80 milijardi dinara, zaista u takvoj situaciji da su, bez neke stroge kontrole, moguće razne zloupotrebe. Što se tiče eksterne revizije lokalnih samouprava, po meni je to zaista apsurdno sprovoditi najpre u nekim manjim sredinama, pored činjenice da je tu glavni grad sa tolikim budžetom. Dakle, samo ću i vas upoznati sa tim da Gradska uprava grada Beograda do 12. januara 2009. godine nije izvestila Sektor za budžetsku inspekciju i reviziju Ministarstva finansija da je izvršila mere naložene zapisnikom broj taj i taj i odgovarajućim rešenjima za povraćaj sredstava u budžet grada po pet osnova, u ukupnom iznosu od skoro 147 miliona dinara, što je potvrđeno i naknadim uvidom budžetskog inspektora, izvršenim 12. januara 2009. godine. Nakon izvršene kontrole korišćenja sredstava budžeta grada Beograda za period 2001-2002. godine, sačinjen je zapisnik broj taj i taj, od 10. maja 2004. godine, kojim je po šest osnova naložen povraćaj sredstava u budžet grada, u ukupnom iznosu od 147.568.790 dinara. Kako u ostavljenom roku grad Beograd, Gradska uprava, nije izvestila da je postupila po merama iz zapisnika, to je Sektor za budžetsku inspekciju i reviziju Ministarstva finansija isto naložio rešenjem broj taj i taj. Po žalbi izjavljenoj na navedeno rešenje, ministar finansija je u drugostepenom postupku doneo novo rešenje, kojim je potvrdio prvostepeno rešenje po pet od šest osnova, u ukupnom iznosu od 146.568.790,27 dinara. Na rešenje ministra finansija grad Beograd, Gradska uprava, podneo je tužbu Vrhovnom sudu Srbije, koja je presudom broj U5536/04, od 13. jula 2006. godine, odbijena u celini. Zahvaljujem.
Reč ima gospodin predsednik.
Samo sam hteo da zamolim poslanika Jeremića da ispoštuje zahtev svog partijskog kolege da se držimo dnevnog reda, znači 2008. godine. U tom kontekstu, mislim da ovo pitanje ne samo da se ne odnosi na republički budžet, nego se odnosi i na period koji nije predmet današnje rasprave.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Branka Ljiljak ima reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, članovi Ministarstva, poštovani članovi DRI, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da danas imamo jedinstvenu priliku i čast da prvi put raspravljamo o izveštaju jednog regulatornog tela na nivou tzv. plenarne sednice. Mislim da treba svi da budemo ponosni što smo uspeli u okviru ove vlade da napravimo i izveštaj DRI i završni račun za 2008. godinu, o kome treba da raspravljamo. Ovo je prilika da građanima pokažemo da hoćemo sve snage da usmerimo na rešavanje problema koji su se nagomilavali godinama. Htela bih samo da podsetim da na ovakvim sednicama treba da se raspravlja o završnom računu (ovom prilikom za 2008. godinu), da je izveštaj DRI samo sastavni deo završnog računa i da ne bi trebalo svu pažnju usmeravati samo na izveštaj, koji jeste jako bitan, pogotovo što je sačinjen prvi put. Odbor za finansije je raspravljao na svojoj sednici u decembru o izveštaju DRI i data je podrška Instituciji da nastavi ovako kako je počela. Znači, uz sve probleme, davaćemo im podršku i pomoći koliko god možemo. Htela bih ovom prilikom da postavim pitanje i DRI i ministarki finansija. Na početku, kada je izveštaj izašao,sa svim ovim diskusijama koje ne bih da ponavljam, imao je malu nesuglasicu, a radilo se o kursnim razlikama. Sada bih da pitam – da li su se našli odgovarajući mehanizmi da se te kursne razlike usklade kada se bude radio završni račun za 2009. godinu, da ne bi došlo ponovo do istog problema? Jer, mislim da nam je ovo prvi put i da neke greške možemo i zajednički da ispravimo. Hvala.
Zahvaljujem. Ministarka, izvolite.
Znate kako, na greškama se uči. Dakle, Ministarstvo finansija jeste povuklo završni račun i to jeste bilo na osnovu diskusije koju je imalo sa vrhovnom revizorskom institucijom, dakle, uvažili smo te argumente. Kažem, nisam neko ko se razume u računovodstvo, ali mi je jasno šta znači bukvalno tumačenje gotovinskog koncepta, a šta znači to da postoje i gotovinski ekvivalenti. Kursne razlike jesu gotovinski ekvivalenti, dakle pripadaju tom gotovinskom konceptu i, imajući to u vidu, pretpostavljam da je to sada usaglašeno između moje službe i DRI, tako da se greška neće ponoviti.
Zahvaljujem. Gospođo Ljiljak, izvolite.
Imam i pitanje za DRI. Naime, izašle su te materijalne greške, koje će se procesuirati dalje u skladu sa zakonom. Interesuje me samo – da li su odgovorna lica iz tih svojih greška iznašli neku materijalnu korist? Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, revizor ima reč.
U skladu sa Zakonom o DRI, obaveza Institucije jeste da prilikom vršenja revizije u svakom postupku podnosi odgovarajuće mere, počev od prekršajnih i drugih prijava iz nadležnosti Institucije. Prilikom vršenja revizije hteli smo da sagledamo, kroz prigovore na nacrt i predlog izveštaja, neke prigovore u delu utvrđivanja odgovornosti. Kada smo uvideli da nema elemenata za prihvatanje takvih prigovora, izdali smo konačan izveštaj, a nakon sagledavanja i pravljenja određenih analiza iz izveštaja i, posebno sagledavanja ocene odazivnih izveštaja, mi smo, u skladu sa zakonom, podneli 19 prekršajnih prijava. Ukupan iznos ovih prekršajnih prijava iznosi negde, prema našoj analizi, preko 141 milijarde dinara. Što je i premijer govorio, 70% se odnosi na kršenje Zakona o budžetskom sistemu, dok se 24,80% odnosi na nepoštovanje Zakona o javnom dugu. Iz prijava koje smo podneli nismo se uverili da je bilo neke zloupotrebe tipične za podnošenje odgovarajućih mera koje povlače krivičnu odgovornost. Nismo našli takve elemente u tim prijavama, tako da nismo mogli ni da sagledamo, odnosno nismo utvrdili da je neko od ministara na taj način sebi pribavio ili drugom omogućio imovinsku korist. Da je bilo takvih elemenata, sigurno bismo odmah podneli krivičnu prijavu.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine ministre. Ministar Obradović ima reč.
Iskoristiću ovu priliku i postavljeno pitanje da bih pokazao kako to u praksi izgleda. Molim vas da vidite kako u praksi izgleda sadržaj, ne kažem prekršajne prijave, s tim ću biti upoznat, ali pošto znam o čemu se radi, kako to izgleda. Primera radi - trošenje sredstava Ministarstva prosvete, odgovorno lice je ministar, tačno se zna pod kojim je brojem podveden taj račun, tačno se zna koji je datum (30.9.2008. godine itd.), tu je izveštaj da je plaćen dana tog i tog, iznos koji je plaćen, ko je dobavljač, gde je to urađeno i potpis. Ova dokumentacija koja je kod mene govori ko je potpisnik tih računa. Ministra nema, ali je ministar odgovorno lice i ministar je zato dobio prekršajnu prijavu. Evo, imam ovde celu ovu dokumentaciju. Naravno, dostaviću ovo sudiji za prekršaje i poštovaću njegovu odluku kakva god da bude, ali vam zahvaljujem na ovom pitanju jer i javnost treba da zna kako to izgleda s ove druge strane… (Zoran Krasić, s mesta: Samo 5% tvog budžeta.) Šta, Zorane?
Molim vas, gospodine Krasiću, nemojte dobacivati.
Tačno se zna ko je potpisnik i slično, ali, po našem mišljenju, postoji pravni osnov. Po našem mišljenju, ali će sudija ceniti da li je to tačno ili ne. To je odluka koja je doneta na osnovu člana 23. stav 2. Zakona o državnoj upravi. Sadržaj te odluke ćemo takođe predočiti sudu. Sve je tu evidentirano, ali odgovorno lice za sve ovo je ministar i zato je ministar i dobio prekršajnu prijavu i zato će se ministar pojaviti pred prekršajnim sudijom i zato će ministar prihvatiti odluku kakva god bude. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospođa Vesna Pešić.
Poštovana predsednice, poštovani ministri, poštovani gospodine premijeru, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da danas razgovaramo o veoma ozbiljnoj temi i tu je ključno pitanje da li Srbija ima ozbiljnu državu ili nema. Ako govorimo o izveštaju DRI, reč je o tome. Dobili smo jedan izveštaj, za koji smatram da možemo da ga tretiramo kao generalnu probu, jer niste mogli da iskažete kompletno mišljenje o situaciji kako se troše sredstva građana u ovoj zemlji, nego ste samo 27% obradili i koncentrisali se uglavnom na izvršenje budžeta, a druge oblasti, koje su takođe veoma bitne, u kojima je stanje možda još katastrofalnije nego što je u ovoj sferi, nismo mogli da vidimo. Vi ste se uzdržali, hoću da naglasim to, da date mišljenje i prva stvar koja se vidi u ovom vašem izveštaju jeste da vi kažete da niste dali svoje mišljenje. Znači, mi još uvek nemamo to mišljenje. Ni po obimu, ni po resursima, ni po kapacitetu niste mogli da date celokupno mišljenje o trošenju sredstava građana. Postavljam prvo pitanje – kada ćete vi to biti u stanju da date? Zato što, gospodine Sretenoviću, znam da je istorijat bio sledeći. Ova skupština je 2005. godine donela Zakon o DRI. Dve godine je trebalo da se izabere Savet DRI i vi ste bili izabrani. Sretali smo se nas dvoje u liftu i pitam vas, gospodine državni revizore, šta radite. Kažete da ne radite ništa. Pitam vas kako to ne radite ništa kad smo vas izabrali, a vi kažete da nemate prostorije. Dve godine niste imali prostorije, dve godine nemate revizore, ni sada nemate revizore, niti dobro plaćene revizore da možete da radite posao. Postavljam sada pitanje gospođi Dragutinović, koja se hvali kako je blagonaklona prema vama (niko nije bio blagonakloniji) – kako to da zaista, kako ste rekli, posle tri-četiri godine (a od 2005. godine, kada se uzme, to je sada više od četiri godine) ne možemo da dobijemo relevantnu DRI koja može da nam da celokupan izveštaj? Jesmo li mi pleme Zulu, pa da nemamo ni spoljašnu kontrolu, a, kao što vidimo, prema vašem izveštaju, nemamo ni unutrašnju? Prvo je pitanje – kako je moguće da nema resursa za DRI? A, videli smo i slušali kako se arče pare. Kažu - novinari su krivi što reprezentaciju preračunavaju u ćevapčiće. A što da ne preračunavaju, gospođo Dragutinović? Ako i nemate resurse, kako ste malopre rekli, za revizorsku komisiju, kako imate para da bacate na razne druge stvari, prezentacije, honorare, javne nabavke itd.? To je prvo pitanje, a posle ću nastaviti.
Vreme. Zahvaljujem. Ko želi da odgovori? Izvolite, gospodine Sretenoviću.
Nakon uspostavljanja DRI s punim kapacitetom, bićemo u situaciji ne samo da izvršimo reviziju finansijskih izveštaja, da li su oni objektivno i istinito sastavljeni, već da damo i ocenu svrsishodnosti poslovanja korisnika budžetskih sredstava. Uspostavljanje same institucije je jako složen proces. Kao što ste i sami izneli, nismo imali odgovarajuće mogućnosti, koje su nas pratile tokom ove dve godine, od prostora i opreme, do regrutovanja prvih revizorskih kadrova. Ove godine pred nama je i završni račun budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. DRI će, s kadrovima kojima sada raspolaže, biti u situaciji da poveća obuhvatnost svih rashodnih stavki u završnom računu budžeta Republike Srbije i daćemo konačno mišljenje na završni račun budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. Ne mogu unapred da govorim kakvo će to mišljenje da bude, ali ono što je bila ograničavajuća okolnost da damo mišljenje tokom revizije završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu jeste i kasno donet Poslovnik DRI, koji je usvojen krajem januara 2009. godine u Skupštini Srbije. Čekalo se punih 13 meseci na donošenje i davanje saglasnosti od strane Skupštine na taj akt, bez koga DRI nije mogla da krene u reviziju. Kada je Skupština dala saglasnost, taj akt je objavljen u "Službenom glasniku" 14. februara 2009. godine, a indirektni korisnici budžeta krajem februara već dostavljaju svoje završne račune. Dakle, nismo imali ni vremena da sagledamo sve izveštaje kako bismo se pripremili da detaljno, sa četiri revizora, uradimo takvu reviziju. I ovo što smo uradili, uradili smo, praktično, s velikim naporima i zalaganjem naših državnih revizora. Provedeno je preko 7.800 časova na pregledu dokumentacije. Preko 100.000 dokumenata je pregledano u Upravi za trezor. Radilo se i subotom i nedeljom, jer smo hteli da dostavimo Srbiji ovaj prvi izveštaj, kao prekretnicu u razvoju demokratije i javnih finansija. Taj izveštaj je upravo i rezultat velikog napora i zalaganja naših državnih revizora, čak i rukovodioca sektora koji su vršili testiranja odgovarajuće dokumentacije u Trezoru. Naravno, neophodno je poboljšanje materijalnog položaja. Moram da ponovim, već nekoliko puta sam ponovio, bez kadrova nema ni revizije. Prihvatili smo i odgovarajuće obaveze od međunarodnih organizacija, pre svega EU i Svetske banke, da ove godine uradimo veći obuhvat revizije, veći broj korisnika, i ne samo korisnika, već i kvalitetniju reviziju, jer je i Svetska banka zainteresovana i za reviziju javnih preduzeća i za to kako država Srbija dobija kredite. Ovo je posao ne samo DRI, ovo je posao svih nas koji treba da doprinesemo poboljšanju i disciplini u trošenju budžetskih sredstava, odnosno sredstava poreskih obveznika. DRI se nalazi u lancu sa drugim nezavisnim institucijama u borbi protiv korupcije i brzo ćemo, tokom ove ili naredne godine, izaći sa podacima koji ukazuju na koruptivnu delatnost u određenim segmentima trošenja budžetskih sredstava.
Zahvaljujem. Gospođo Pešić, imate li potpitanja? (Da.) Izvolite.
Zaista moram da kažem, neka čuju svi građani, da od 2005. godine, otkako je donet zakon, mi imamo samo četiri revizora. Draga gospodo, to je ipak katastrofa. Kada sam rekla katastrofa, vi ste malo slegli ramenima, ali jeste katastrofa. Ovo tumačim time da ne postoji želja onih koji imaju javne funkcije da uopšte budu kontrolisani. Lako je biti premijer, ministar, poslanik ili biti na bilo kojoj javnoj funkciji ako nema nikakve spoljašnje kontrole. A nemamo ni unutrašnju kontrolu, kao što smo videli. Ministarstva niti daju finansijske izveštaje niti se time bave. Kakva je to država? Je li je ovo ozbiljna država ako sada, posle toliko godina, imamo četiri revizora, koji rade subotom i nedeljom i padaju u nesvest da nam daju ovaj izveštaj? Ova država nema kapaciteta da poveća te resurse i da nas učini pristojnom državom. Znači, moram zaista da kažem, kada sam rekla da je ovo katastrofa - to jeste katastrofa. Hoću sada da postavim direktno pitanje za koje mislim da je dosta važno, koje je pomenuto u ovom izveštaju, a to je računovodstveni sistem. Moram da postavim to pitanje jer ga do sada niko nije postavio. Vidite, vi ste obradili računovodstveni sistem, u čemu se on sastoji, ali sada vidimo da, kada je reč o računovodstvenom sistemu u Ministarstvu finansija, u Upravi za trezor, utvrđeno je sledeće: računovodstveni sistem je zasnovan na evidencijama koje se vode u Ministarstvu finansija, u Upravi za trezor, koje se vode kod korisnika budžetskih sredstava i izveštajima koje Upravi za trezor dostavljaju NBS i drugi korisnici. Vidite šta je prvi zaključak – glavna knjiga Trezora se ne vodi u skladu sa članom 2. stava 1. tačke 15. Zakona o budžetskom sistemu. Sledeći zaključak (da ne čitam ovde, da ne zadržavam, pošto nema vremena) isto tako nije u skladu sa članom zakona. Zatim, u vašem ministarstvu, kada je reč o Upravi za trezor, trebalo je da napravite neko odeljenje za standarde interne finansijske kontrole i obezbeđenje kvaliteta izvršenja budžetskih sredstava. U sledećem zaključku stoji da niste ništa od toga napravili. Znači, toga nema. Prema tome, ono što spada u internu kontrolu, sada sam dala kao primer Upravu za trezor, i takođe, kada je reč o računovodstvu u budžetskom sistemu, vi se tu ne držite zakona. Ovde je sistemski problem u pitanju. Ne samo da nemamo sistem kontrole trošenja javnih sredstava kada je reč o eksternoj kontroli, nego nemamo ni unutrašnju kontrolu. Vidimo da se ne poštuje čak ni računovodstveni sistem i da se ne držite zakona. Znate šta, da li mi možemo na svako pitanje da odgovorimo da je Srbija embrion? Svaki govornik ovde iz vladajuće koalicije nam kao objašnjenje da da je to početak. Pa, mi smo jedan embrion, a hoćemo da budemo lideri u regionu. Kad god se postavi konkretno pitanje, ispada da smo tek u embrionu i dalje od embriona se razvili nismo. A drugo je opravdanje - nasledili smo. Od koga ste vi nasledili, gospođo Dragutinović? Oni su svi ministri danas. Kako to da su oni ministri? Pre vas su ministri finansija bili gospodin Cvetković, sad je premijer, gospodin Dinkić i gospodin Đelić. Što su oni sada ministri ako nisu postavili dobar sistem i ako vi morate da kažete - ja sam nasledila? Ja to vama u potpunosti verujem, ali(Predsedavajuća: Tri minuta.) oni su i dalje ministri i i dalje se nekontrolisano troše sredstva, kao što sam pokazala.
Da li neko želi da da odgovor? (Da.) Reč ima ministarska Diana Dragutinović.
Na ovo pitanje sam već odgovorila, ali ne smeta da ponovim neke stvari. Moram da podsetim da mi nismo imali trezor. Imali smo ministra finansija, ali nismo imali trezor. Trezor je nešto što su neke zemlje imale, npr. 1757. godine, kao Velika Britanija, ali Srbija nije imala trezor. Trezor u Srbiji je u nastajanju. Znate šta je trezor? Trezor podržava informacioni sistem. Kada sam rekla da sam to nasledila, informacioni sistem je dobijen iz donacije EU. Znači, ne vodi se glavna knjiga peške. Nema tu žena koje ukucavaju brojeve, razumete? To je informacioni sistem koji se sastoji od tri modula: izvršenje budžeta, upravljanje dugom... Znači, to je informacioni sistem. Ja sam dobila, odnosno mi smo, kao zemlja, dobili, nismo to platili, informacioni sistem koji ne podržava sve budžetske korisnike, nego samo direktne, pa se onda u glavnoj knjizi zaista sve vodi kako treba, ali samo za direktne budžetske korisnike. Da sam bila u prilici da utičem, kao što nisam, možda bih ja izabrala neki drugi sistem i tražila neku drugu donaciju, ali to je splet okolnosti. Mi se učimo da imamo trezor i proteći će vreme dok ne dobijemo trezor u onom pravom funkcionalnom obliku. Naknadna pamet je pamet, ali ne pomaže mnogo. Mogli smo da biramo između dva sistema – sistema da se sve plaća s jednog mesta i sistema da se sve ne plaća s jednog mesta. Mi smo izabrali sistem da se sve ne plaća s jednog mesta. Šta je možda razlog? Razmišljala sam. Zato što mi imamo veliki broj budžetskih korisnika. Znači, mi imamo veliki broj ne samo direktnih, nego i veliki broj indirektnih budžetskih korisnika, od šest do devet hiljada. Jako je teško vršiti plaćanja s jednog mesta kada imate toliki broj budžetskih korisnika. Glavna knjiga podržava direktne budžetske korisnike, ali to ne znači da se za indirektne budžetske korisnike ne vodi evidencija. Stvaranje trezora jeste proces i to će trajati, to će trajati bar naredne tri do četiri godine. Bila bih najsrećnija kada bih doživela da ne postoje računi budžetskih korisnika u platnom prometu, nego da svi budžetski korisnici budu pokriveni sistemom izvršenja budžeta. Ali, to je proces.
Da li još neko želi da da odgovor? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Sretenoviću, za SRS ovo danas je farsa. Ovo je farsa zato što… Evo, postavljam vam prvo pitanje. Vidite, oni dobacuju – au! Pitam vas – da li vi zaista smatrate da sve ono što ste čuli danas od predstavnika većine predstavlja podršku Državnoj revizorskoj instituciji? Da li će vama posle ove sednice biti lakše u radu i funkcionisanju? Da li će u periodu posle ove sednice DRI imati organizacione, finansijske, tehničke i sve druge mogućnosti da obavlja svoj posao na adekvatan način, na način koji predviđaju standardi EU, u koju nas vode ovi koji dobacuju kad kažem da je ovo farsa? Evo, to su prva tri pitanja na koja ste dužni, po Poslovniku, vi ili predstavnici Vlade, da nam date odgovor. Oni kažu – da li je neko vršio pritiske na vas? Šta će vam pritisci kad su učinili sve da vi ne profunkcionišete kao institucija? Ali, kada dobijemo u parlamentu i to što ste nam poslali, 27% obuhvaćenog budžeta (je l' tako? tol'ko ste, kako ovde kažu, ''targetirali'') i pozovemo se na ono što piše u tome, onda nas premijer ovde poziva da se držimo tačke dnevnog reda i kaže – a, šta bi bilo da smo kontrolisali '90-ih godina, kad su radikali bili u vladi? Ko mu je branio da kontroliše? Što nisu napravili DRI 2001, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008. godine, nego su čekali 10 godina? On se sada smeje, gospodin premijer, ali zna gospodin premijer da bi iz toga proistekla obaveza da kontrolišu i 2001. i 2002. i 2005. i 2008. godinu. Ali, znate kakvi su, u principu, i gde su odgovori zašto su bežali od kontrole? Recimo, jedan od kolega demokratske provenijencije gospodina Cvetkovića kaže za taj period u kom su sprovođene privatizacije, 2005. i 2006. godine, uz ocenu privatizacije – najveći problem dosadašnjih privatizacija u Srbiji je velika krađa društvenog kapitala. Znači, ovo su sve stvari koje nemaju dodirnih tačaka sa SRS i ovde se permanentno izbegavaju odgovori na sve ono što poslanici navode kao konstatacije Državne revizorske institucije. I moj kolega Vladan Jeremić vas je lepo pitao, i vas i predstavnike Vlade, da li vam je neko uputio konkretno pitanje, gospodine Sretenoviću, šta ovo zakonodavno telo koje ima kontrolnu funkciju treba da učini za vas, pa da vi 2009. godinu, ajde da ne bude da iskontrolišete 80%, što je standard, nego 50% budžeta Republike Srbije, trošenja javnog, odnosno budžetskog novca, kao što ste to uradili za 2008. godinu.
Da li neko želi da da odgovor? (Da.) Reč ima Radoslav Sretenović.
Smatram da su danas poslanici na ovoj sednici pokazali veoma visok stepen interesovanja i, svakako, poznavanja ove problematike. Ali, kao što vam je poznato, radi se o veoma složenom i odgovornom poslu, ne samo za DRI, već za sve u državi Srbiji. Svakako izražavam zadovoljstvo nakon ovih diskusija i odgovora na pitanja i nadam se da će se promeniti sve ono što je danas ovde konstatovano, odnosno da nakon naše prve revizije neće biti sve isto kao što je bilo. Nadam se i smatram da imamo podršku, a to je izrazio i resorni odbor, Odbor za finansije Republike Srbije, kada je prihvatio našu inicijativu za poboljšanje svih materijalnih uslova i položaja zaposlenih, od obezbeđenja prostora i opreme, do zarada zaposlenih u DRI. Iskreno, nadam se da ćemo imati bolje uslove nakon ove sednice, a očekujem da se naš konačan zakon nađe u skupštinskoj proceduri tokom prve sednice. Jer, ako to ne bude, onda mi u Instituciji postavljamo pitanje kako ćemo izvesti reviziju javnih preduzeća, jer smo preuzeli obavezu od strane Evropske komisije da uradimo reviziju javnih preduzeća, bez koje Srbiji nema pomoći od oko 280 miliona evra iz određenih fondova EU.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Vrlo bih kratko, samo da se razjasni ko je šta rekao. Pre svega, iako mislim da je dobro da se držimo dnevnog reda, nisam ja insistirao, već sam podržao člana vaše poslaničke grupe koji je na tome insistirao i rekao – da, slažem se i to treba raditi. Drugo, vezano za vašu konstataciju o bežanju od kontrole, vrlo je interesantno kako je ona izvedena iz premisa ili bazičnih stavova. Dakle, onaj ko je insistirao i obezbedio da se dobije prva revizija, to je onaj koji beži od kontrole, a onaj u čije vreme nije bilo nikakve revizije, niti ideje da se ona ostvari, to je taj koji želi kontrolu. Moram da kažem da me niste ubedili i da se ja, kada budemo izvodili zaključke, neću služiti ovom analogijom.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Dragan Stevanović ima tri minuta za dva potpitanja.
Gospodine Cvetkoviću, za to što nismo bili spremni na kontrolu, platili smo ceh 2000. godine na izborima, a vi ste izbornu volju građana dobili zato što ste im obećali da ćete uvesti red. Ne da niste uveli red, nego ste napravili dva puta veći haos. To je jedna stvar. Gospodine Sretenoviću, sve će se svesti, nažalost, na vaše nade. I, kada govorimo o podršci, ovde je trebalo da se predstavnici većine zapitaju šta vam treba pa da promenimo u ovom domu Zakon o javnim nabavkama, koji zastareva posle godinu dana, a što nije dobro. Tražili ste da se to promeni, da bude tri godine rok. Da li se varam ili ne? Tražili ste da se menja zakon kojim se reguliše rad vaše institucije, vaša nezavisnost i finansiranje. O tome nismo čuli danas ni reč ovde. Da li vam je nešto o tome rekao gospodin Cvetković, da će u ime Vlade dati te predloge Skupštini, pa da ih po hitnom postupku usvojimo? Ne, mi donosimo Zakon o pivu, jer je to standard EU. Idemo u EU, a nemamo trezor. Podneli smo kandidaturu. Živimo u državi besmisla i nonsensa. Nažalost, to je tako. Mogu oni da izbegavaju priču koliko hoće i da dobacuju, ali to je naša surova stvarnost. Oni nemaju hrabrosti da kažu – gospodine Cvetkoviću, obezbedite 50 miliona. Toliko vam samo treba na godišnjem nivou da funkcionišete. Ali, znate li na šta ste vi onda prinuđeni, što svakako ne pozdravljamo?Da iz DRI kažu – pa, znate, eto ove godine nećemo zaokružiti naše telo organizaciono, pa će država uštedeti 25 miliona. Kada bi svaki od ministara u vladi gospodina Cvetkovića znao da mu nad glavom i za vratom stojite vi, u ovoj državi bi se obezbedila sredstva ne za jednu, nego za pet državnih institucija. Kada bi budžet bio planski i kontrola redovna, pola deficita ove države bi, ubeđeni smo, bio odsečen, odnosno smanjen. Moje pitanje je – kada ćete na osnovu ovakvog odnosa većine, koja dobacuje, prema vama kao DRI, smoći snage da uđete u javna preduzeća na lokalnom nivou? Još jedno pitanje – gospodine Cvetkoviću, koje ministarstvo i državna inspekcija je nadležna za kontrolu cena komunalnih usluga javnih preduzeća na lokalnom nivou? Kada ćete smoći snage da se obračunate s tim problemima? Jer, znate, budžetski deficit države nije deficit samo republičkog budžeta, nego i budžeta lokalnih samouprava i budžeta tih javnih preduzeća u kojima možete da zamislite šta se dešava. To je ono što nas tišti. Niko se ovde ne bavi kritizerstvom. Niko se ovde ne bavi besmislicama. Od odgovornosti beže oni koji su dužni da nam je nameću i obezbede u ime Vlade Republike Srbije. Hvala.
Ko želi da da odgovor? Da li ima prijavljenih? (Da.) Radoslav Sretenović. Izvolite.
Gospodine Stevanoviću, nakon uspostavljanja Sektora za reviziju finansijskih izveštaja javnih preduzeća i lokalne samouprave, započeće i revizija lokalnih samouprava i javnih preduzeća u čitavoj Srbiji, ne samo na teritoriji Beograda. Mi imamo, u skladu sa zakonom, mogućnosti da organizujemo svoje organizacione jedinice u velikim centrima. Planiramo da od 1. januara 2011. godine imamo centar u Nišu i Novom Sadu, jer se na tim teritorijama i u tim centrima nalazi veliki broj i javnih preduzeća i lokalnih samouprava. Kog trenutka će da se desi uspostavljanje tog sektora, to sada više ne zavisi od nas i nije u našoj moći, jer zavisi od stavljanja u proceduru zakona o izmeni Zakona o DRI, kako bi nam se poboljšali uslovi, pre svega materijalni položaj revizora, kako bi mogli da obave svoj deo posla.
Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Mene ste konkretno pitali ko je zadužen za kontrolu cena proizvoda i usluga javnih preduzeća na lokalnom nivou. Pitanje je tehničko, ali ću pokušati da odgovorim na osnovu znanja koje imam iz vremena kada sam bio u Ministarstvu finansija. Pre donošenja budžeta, kao neka vrsta planske osnove, radi se memorandum i u tom memorandumu se sagledavaju osnovna makroekonomska kretanja, odnosno projekcije itd. Između ostalog, daju se i instrukcije javnim preduzećima na svim nivoima kako bi trebalo da se kreću cene njihovih usluga. Do sada je bilo uobičajeno da se te cene indeksiraju sa inflacijom koja je predviđena u tom budžetu i onda svako javno preduzeće čita taj deo koji se odnosi na njih i u skladu s njim formira finansijski plan za narednu godinu. Ti finansijski planovi se, zatim, pregledaju u Ministarstvu finansija, gde postoji poseban sektor koji se bavi javnim preduzećima, tako da bi, konkretno, onaj ko kontroliše bio taj sektor Ministarstva finansija koji gleda usaglašenost finansijskih planova sa memorandumom. Kontrola cena jeste bolno pitanje u tržišnoj ekonomiji i, gledajući na dugi rok, u osnovi bi država trebalo da se povuče iz tog segmenta. Međutim, ovakav pristup, koji sam vam objasnio, koji možda generalno izgleda da je dobar, izaziva određene probleme. Znam da je bilo problema posebno u godinama kada su cene energenata enormno rasle, tako da je korekcija cena koja bi proisticala samo iz inflacije, pri čemu cene energenata ogromno rastu, a imaju nesrazmerno veliko učešće u troškovima pojedinih usluga, pretila da izazove kolaps, i to se naročito odnosilo na sisteme centralnih grejanja i gradskog saobraćaja, gde u troškovima energenti imaju ogromno učešće. U tehničkom smislu sam vam dao odgovor kako je to. Ako ministarka finansija misli da je nešto u međuvremenu popravljeno nabolje, neka doda.
Da li još neko želi da odgovori? (Ne.) U tom slučaju, reč ima narodna poslanica Jelena Trivan. Tri minuta, izvolite.
Poštovani, dozvolite mi da izrazim zadovoljstvo što danas imamo priliku da vidimo revizora u našem parlamentu i da s njim razgovaramo, jer današnja debata pokazuje da put do toga uopšte nije bio lak. U tom smislu, u današnjoj situaciji, pitanja koja se postavljaju su prilično nadrealna, zato što oni koji su 2005. godine doneli Zakon o DRI i koji uopšte nisu predvideli mogućnost da državni revizor svoj izveštaj predstavi u parlamentu, danas postavljaju pitanja zašto na ovakav način o tome razgovaramo, a mi smo, opet, ni krivi ni dužni, morali da nađemo vratolomnim putem način da javnost uopšte bude upoznata s izveštajem državnog revizora i da danas o tome razgovaramo. Takođe, danas silno kukaju, brane revizora i brinu za njegov materijalni položaj oni koji nisu hteli da ga izaberu ni dve godine nakon donošenja zakona, a ponajviše oni, podsećam SRS na razgovore koje smo ovde vodili prilikom izbora revizora, koji su govorili da je to inflacija institucija, da je to jedna obična glupost i da revizor ničemu ne služi. Ko ne veruje, neka pogleda stenograme. Uprkos tome, pokazali smo da smo u pravu pri insistiranju na tome da moramo imati DRI i da je sve ovo blagotvorno za Srbiju i građane, koji sad konačno imaju uvid u finansijska sredstva i način kako se njima raspolaže. Ono što je za mene poprilično neverovatno su mnogi navodi u izveštaju revizora koji ukazuju da je situacija u Srbiji godinama zapuštena u vezi s različitim pitanjima - svojine, imovine, finansija i slično, te jedan navod kaže da Direkcija za imovinu nema potpunu evidenciju o stanju državne imovine. U tom smislu, postavljam pitanje za premijera Cvetkovića – kako je moguće da Republika Srbija nema popis svoje imovine, da ne znamo čime raspolažemo i šta je u našoj svojini? Kako je moguće da tek prošle godine, na vašu inicijativu, dobijemo popis onoga što je u vlasništvu Diposa i saznajemo za neverovatne ugovore pod kojima se rentira državna imovina? Da li je sada, posle godinu dana, situacija malo bolja? Da li radite popis imovine javnih preduzeća? Verujem da je to nešto od interesa za građane. Da li možete da nas upoznate o tome kako je to moguće, ko je za to kriv i jeste li nešto preduzeli?
Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Poštovana narodna poslanice, vrlo teško bih mogao da odgovorim kako je to moguće, ali to je činjenično stanje. Prosto, Direkcija za imovinu nema popis imovine i mislim da tu postoje dva razloga zbog čega. Jedan je verovatno organizacioni, možda problem sa kadrovima ili problem jednog opšteg nivoa i situacije koja je bila u različitim našim organima. Evo, sad pričamo da je ovo prva revizija, pre par godina je bio prvi zakon o javnim nabavkama itd. Dakle, to su sada reforme koje se sprovode i, naravno, takvo je, između ostalog, bilo i gledanje na celu tu stvar u pogledu imovine. Drugi razlog je objektivan i nastao je kao posledica donošenja Zakona o sredstvima u svojini Republike 90-ih godina, koji je, u stvari, rekao da imovina javnih preduzeća ne pripada javnim preduzećima, nego Republici, što bi konsekventno značilo da bi sada taj popis morao da obuhvati ne samo onu imovinu koju mi vidimo kao takvu, i nama je logično da je, recimo, ova zgrada deo imovine Republike, ali nam verovatno nije logično da je bager na površinskom kopu "Kolubara" takođe republički, a ne da pripada preduzeću "Kolubara". Nažalost, zakon je 90-ih godina tako donet. Iz kojih razloga, ne želim da komentarišem. Onda Direkcija za imovinu, verovatno shvatajući da to ne može biti njen bager, nije ni vršila nikakav popis te imovine. Mada su postojali zakonski rokovi, taj popis nikada nije urađen, već je ta imovina i dalje ostala u bilansima preduzeća. Dakle, imamo dva razloga, jedan je objektivan, drugi je subjektivan. Naravno, od onog što smo mi uradili, odmah sam po dolasku, kao što ste rekli, dao zadatak da se izvrši popis imovine i na tome se dosta radi. Mislim da mogu da kažem da mi već neke stvari imamo završene i gotove, ali to je stvaranje jedne, u suštini, ozbiljne baze podataka. Kao što je inače potrebno da se te baze popune i nekim fizičkim radom, a zatim i da imaju neku vrstu lagodnosti korišćenja, dakle odgovarajući softver itd., i na tome se radi. Samo bih podsetio da je u međuvremenu, u zadnjih pet-šest godina, stvoreno nekoliko velikih baza podataka, kao što je baza podataka APR-a, zatim imate bazu podataka Centralnog registra i ima još niz tih javnih baza. Tako slično će biti napravljena i baza podataka za imovinu. Uporedo s evidentiranjem imovine, mi vršimo i sagledavanje svrsishodnosti njenog korišćenja, što je onda još malo komplikovaniji posao, ali to ide uporedo. Vi ste pomenuli Dipos. To je specifično, odnosi se na imovinu koja se izdaje diplomatskim predstavništvima. No, to je jedan manji deo, tu se radi možda o stotinama objekata, ali imamo hiljade objekata koji se nalaze u Direkciji za imovinu, čiji se popis privodi kraju. Moram da kažem, kada sam spominjao neke druge zemlje koje proizlaze iz istog sistema kao mi, da one takođe nemaju te popise, što je malo relaksacija. I one rade na tome, a mi se ovim približavamo tome. Nadam se da će popis, naravno bez ovih sredstava iz javnih preduzeća, biti relativno brzo okončan. On je već gotov za pojedine grupacije, jer se posebno posmatra imovina u zgradama, u zemljištu, ali isto tako, mi imamo i imovinu u određenim ulaganjima, bilo da se radi o akcijama u nekim preduzećima, govorim i o manjinskim paketima, ali takođe postoje i udeli koji jesu isto tako vrsta imovine.
Narodna poslanica Jelena Trivan. Imate tri minuta, dva potpitanja.
Imam samo jedno vrlo konkretno potpitanje. Rekli ste da se radi o analizi svrsishodnosti i da je za Dipos, koji ste pomenuli, već urađena nekakva baza, te u tom smislu znamo šta imamo, pa možemo da pređemo na analizu svrsishodnosti ugovora. U medijima se pojavilo, ne znam koliko je to tačno, da to nije samo imovina koja se daje u rentu i iznajmljuje diplomatama, nego se davala u zakup i nekim lokalnim predstavnicima stranaka, zahvaljujući političkim linijama, po mnogo povoljnijim uslovima nego za strane države koje su to koristile za ambasade i konzulate. Dakle, da li je izvršena analiza tih ugovora i da li možete da kažete da u ovom trenutku imate neki rezultat i da država Srbija barem u jednom segmentu bolje gazduje svojom imovinom?
Predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Izvršena je analiza i imao sam prilike da vidim te papire. Sam Dipos je napravio jedan relativno detaljan izveštaj, koji može da se vidi, nije nikakav problem, ali ja bih pokušao da kažem koji su sumarni rezultati tog izveštaja. Prvo, u izveštaju je pokazano da se određene nekretnine iznajmljuju po cenama ispod tržišnih, na bazi procene kolike bi tržišne cene mogle danas da budu. Onda je formirana jedna grupa koja je krenula u preugovaranje cena, odnosno ponudu da se promene ugovori i da se unesu te nove cene. Ono što je tu sada u pravnom smislu ograničavajući faktor, jeste činjenica da su neki ugovori sa fiksnim rokovima koje vi ne možete menjati, tako da ako je neko to potpisao na fiksni rok od četiri-pet godina, onda morate čekati da rok istekne, da se stvore uslovi. Tako da se u skladu sa tekstovima konkretnih ugovora ide i vrše izmene. Ne mogu da se setim tačne cifre, mislim da je oko dva miliona evra ta razlika koja bi trebalo da se dobije kao plus, ukoliko se taj posao završi. S druge strane, istina je da su nekretnine izdate ne samo diplomatskim predstavništvima, nego i nekim pojedincima, ali o tome ne bih govorio. Što se tiče cena, to je neka vrsta internog odnosa i takođe se ne može o tome govoriti. Kad sam pitao Dipos za konkretne cene, rekli su da ne mogu bez saglasnosti druge strane da kažu o čemu se radi da ne bi bili predmet procesuiranja. Ali, ono što mislim kao sumarno da kažem u vezi s ovom analizom koju sam imao prilike da vidim, jeste da je došlo do drastične promene finansijske pozicije Diposa u odnosu na prethodni period. Ilustracije radi, u 2008. godini je Dipos ostvario profit od nekih 50-ak miliona dinara i uplatio ga u budžet, a godinu dana kasnije taj se profit podigao za više od četiri puta. Dakle, ne 40% ili 4%, nego četiri puta i on je 2009. godine iznosio preko 200 miliona. To je rezultat tih napora koji su učinjeni u tom domenu.
Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
Čini mi se, na osnovu pitanja i premijerovih odgovora, da se negde stvara utisak da evidencija osnovnih sredstava ne postoji. To nikako nije tačno. Evidencija osnovnih sredstava postoji, ali na nivou budžetskog korisnika, odnosno na nivou korisnika javnih sredstava. Ono što ne postoji, jeste centralizovana evidencija. Dakle, jako težak posao je pred nama. Na primer, Velikoj Britaniji je bilo potrebno deset godina da napravi tu centralizovanu evidenciju. Mi smo imali dva načina da je napravimo. Jedan način je u okviru informacionog sistema Trezora, ali sam već rekla da on ima nedostatke jer podržava samo direktne budžetske korisnike. Zato smo se opredelili za ovaj drugi način, da se napravi baza podataka u okviru Direkcije za imovinu. Htela sam da vas obavestim da je dobijena donacija Svetske banke i da će se tom donacijom pomoći izgradnja ove institucije, odnosno popisa imovine u periodu od dve godine.
Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, skoro četiri meseca nakon dostavljanja izveštaja DRI Narodnoj skupštini čekalo se da se prašina slegne. Međutim, način trošenja novca poreskih obveznika od strane predstavnika vlasti je uvek aktuelna tema i ono što građane Srbije veoma interesuje. Nije dobro što danas ne prisustvuju svi ministri i funkcioneri čiji je rad kontrolisan i u čijem su radu utvrđene nepravilnosti. Ova sednica bi jedino tako, uz njihovo prisustvo, imala smisla. Ne smatram dobrim ukusom da se govori o nekome ko nije tu. Ali, to je odluka vladajuće većine, pa nama, kao opoziciji, ne preostaje drugo. Pitanje koje u ime SRS postavljam predsedniku Vlade se, u stvari, odnosi na Ministarstvo rada i socijalne politike. S obzirom da nema predstavnika ovog ministarstva, a evidentirane su nepravilnosti u trošenju sredstava iz budžeta, ovo pitanje moram da uputim gospodinu premijeru, jer je on ličnost koja je na čelu Vlade i koja snosi najveću odgovornost za njeno funkcionisanje. Mi smo ovo pitanje već postavljali prilikom rasprave o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici s decom. Toj raspravi je prisustvovao ministar za infrastrukturu gospodin Mrkonjić i, naravno, nije bio u prilici da nas udostoji odgovorom, pa zato sada tražim odgovor. Ko su poslodavci koji neopravdano uvećavaju zaradu trudnici zaposlenoj u periodu od samo četiri meseca koji prethode mesecu otpočinjanja porodiljskog bolovanja, koji je od uticaja na ostvarivanje prava na naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva sa rada, radi nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta? Ovo o čemu govorim je navedeno kao razlog za izmenu pomenutog zakona. S obzirom da je ovo napisano u zvaničnom dokumentu, želim da znam kod kojih je poslodavaca uočena ova pojava. Oni sigurno imaju svoje ime i prezime i svoju firmu. Kao razlog je navedeno da na ovaj način dolazi do neopravdanog odliva sredstava iz budžeta Republike Srbije. Bilo bi dobro da neko od stručnjaka iz Ministarstva rada i socijalne politike napravi računicu, jedno poređenje između iznosa koji je po ovom osnovu naveden kao neopravdani odliv sredstava iz budžeta Republike Srbije i iznosa za koji je oštećen taj isti budžet od strane odgovornih u Ministarstvu rada i socijalne politike zbog nepravilnosti koje su utvrđene u njihovom radu i zbog kojih je državni revizor podneo prekršajnu prijavu protiv odgovornih lica u ovom ministarstvu.
Ko želi da da odgovor? Predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Moj odgovor će biti relativno kratak. Što se tiče pitanja upućenih ministru Rasimu Ljajiću, vezanih za njegovo ministarstvo i prekršajne prijave, ja nemam tu šta da dodam. Prijave su napravljene, poslate, zna se za šta su, tako da ne znam šta bih imao tu dalje da komentarišem. Ako mislite da ću komentarisati ishode, to, naravno, neću, zato što je to stvar suda, u šta ne želim da se mešam. Drugo, kada se radi o ovim pojedincima s imenima i prezimenima, naravno, ne znam koji su to, ali preneću vaše pitanje. Želeli ste da to bude preneto Mrkonjiću, pa ću ja to i učiniti, da on bude upoznat s tim da vi želite da znate imena i prezimena tih ljudi. Hvala.
Da li želite dodatno pitanje? Tri minuta, izvolite.
Zahvaljujem gospodinu premijeru, samo ću reći da ja ovaj ogovor nisam želela od gospodina Mrkonjića. Zakon koji je bio na dnevnom redu trebalo je da u Narodnoj skupštini brani gospodin Rasim Ljajić. Međutim, umesto njega je došao gospodin Mrkonjić i zbog toga nije bio u prilici da nam odgovori. Pitanje sam namerno uputila jer sam želela da ovog puta i vama, kao premijeru, kažem da način funkcionisanja Vlade i Narodne skupštine nije na zadovoljavajućem nivou. Jer, kada se govori o nekom zakonu, nije sporno da dođe neko od ministara iz drugog resora, međutim, eto šta se dešava, dođe neko ko je tog dana slobodan, umesto ministra koji je potrebno da bude tu, i mi ne možemo da dobijemo odgovore. Zbog toga se moje pitanje odnosilo na to. Još ću jedno kratko pitanje postaviti gospođi ministru finansija. Imali smo prilike u decembru, mislim da je bio u proceduri Zakon o budžetu za 2010. godinu i govorili smo o detaljima iz izveštaja državnog revizora, kada je gospođa ministar rekla da narodni poslanici ne treba da veruju svemu onome što pročitaju u izveštaju državnog revizora jer je on ovaj izveštaj uradio prvi put. Moje je pitanje gospođi Dragutinović – da li i dalje ostajete pri toj svojoj tvrdnji?
Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
U pitanju je kontekst rečenice. Znači, rečenica nije bila sasvim takva. Ono što sam onda ja rekla, pošto ste u sve sumnjali, što je za mene bilo neverovatno, u svaku akciju Vlade, u svaki program Vlade, u svaku reformu koju Vlada sprovodi, znači sumnjali ste u sve, jedino ste slepo verovali izveštaju DRI, zato što ste tu nalazili argumente da Vlada ne radi kako treba. Rekla sam - carska se ne poriče, to je jedno, i ja negde zaista mislim da je vrlo teško naći, naročito kada su ekonomske stvari u pitanju, da o jednoj stvari svi imamo isto mišljenje. Uostalom, postoji mnogo šala o ekonomistima itd. Sada takođe mogu da kažem, a to je danas vrhovni državni revizor čuo, kada je u pitanju Trezor i kada je u pitanju interna pozajmica, ja zaista mislim, teorijski posmatrano, da interna pozajmica ne može biti javni dug. No, ono što je državni revizor tada rekao, postojao je jedan pravilnik, koji donosi Ministarstvo finansija, i prema tom pravilniku interna pozajmica nije javni dug, ali postoji obaveza da se vrati do 31. decembra. Tu je on potpuno u pravu. Šta je ministar finansija uradio? Ministar finansija je promenio taj pravilnik. Dakle, interna pozajmica, teorijski posmatrano, ne može biti javni dug. To sam rekla i danas, i to ste, pretpostavljam, čuli.
Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Milanu Vučkoviću, obaveštavam Narodnu skupštinu da ste primili ostavku Milana Đokića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, kao i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. st. 2. i 3. istog zakona konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, a pre isteka vremena na koji je izabran, narodnom poslaniku Milanu Đokiću, izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju – Boris Tadić danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milan Vučković.
Uvaženi predstavnici DRI, premijeru i članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što smo imali priliku da u današnjoj raspravi razgonimo mnoge sumnje koje su se postavljale u javnosti vezano za izveštaj DRI. Izveštaj, koji smo dobili krajem prošle godine, iskorišćen je u javnosti i zloupotrebljen na mnoge načine. Jedna od stvari koja se u javnosti često provlačila, a koju nisam našao u izveštaju, jeste da su pare iz budžeta nenamenski trošene, da su išle tajkunskim firmama i političkim partijama kroz razne kanale i da to izveštaj pokazuje. Ja to u izveštaju nisam našao i molio bih državnog revizora gospodina Sretenovića da nam još jednom pojasni da li je tačno da je revizijom utvrđeno da su sredstava iz ministarstava upućivana tajkunskim firmama i političkim partijama. Da ili ne? Pošto to zanima javnost i mene, kao narodnog poslanika. Hvala.
Izvolite, gospodine revizore.
Zahvaljujem gospodinu poslaniku na ovom pitanju. Sagledavajući i analizirajući izveštaj, a i u samom procesu kontrole i revizije i sagledavanjem svih dokumenata do kojih smo došli u postupku same revizije, nismo se uverili da je bilo nenamenskih trošenja sredstava. Sva sredstva su se već nalazila u određenim aproprijacijama. Bilo je prenošenja sredstava odgovarajućim pravnim licima, po ugovoru o održavanju nekih usluga, što smo mi tretirali. O tome da li su ta pravna lica firme, kako ste ih vi sada nazvali, to ne mogu da sudim, niti mogu da kažem. To su pravna lica sa kojima su državni organi, odnosno određena ministarstva, zaključivala ugovore i po tom osnovu kod nekih ministarstava, gde smo uočili nepravilnosti, posebno gde nisu sprovođeni postupci javnih nabavki, gde je došlo do nesprovođenja određenih odredaba Zakona o javnim nabavkama, mi smo podneli odgovarajuće prekršajne prijave i sada je u nadležnosti prekršajnog suda kako će te prijave rešiti. Posebno želim da dodam i odgovor na vaše pitanje, pošto ste pitali i o političkim strankama, takođe nismo imali prilike da se uverimo da su sredstva prenošena političkim strankama.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Uopšte ne sumnjamo u dobre namere gospodina Sretenovića i još manje sumnjamo da je on stručan za taj posao. Međutim, iz njegovog izlaganja, posebno iz čitanja ove 163 strane, dolazimo do zaključka da je ipak u tom stručnom poslu došlo i do nekih momenata koji se mogu prepisati pre svega uticaju politike, da ne kažem čak i ideologije. Rekli ste da je to prekretnica u razvoju demokratije, ako se ne varam. Međutim, ne može biti prekretnica ako izveštaj nije u potpunosti obuhvatio sve ono što postoji u Vladi Srbije. A vi sami kažete, već na drugoj-trećoj strani, da je to delimičan izveštaj. Takođe, govorite o Trezoru, koji je više nego važan. Tu se slažem s gospođom Dragutinović. Samim tim, prekretnica demokratije o kojoj pričate može biti potpuna ili to nije, ili je to onda fraza. S druge strane, govorite o Svetskoj banci, o EU, da oni traže neku navodnu borbu protiv korupcije i tu se slažem s vama da je jedna od osnovnih svrha ovog izveštaja i borba protiv korupcije. Ali, molim vas, nemoguće je doći do borbe protiv korupcije ako imate Svetsku banku, koja traži prema Institutu za puteve 30 do 40 posto veći procenat vrednosti radova u obilaznici oko Dimitrovgrada. Time treba da se bavite, a ne da navodite u vašem izveštaju kakav je bio ugovor sa nekom agencijom "Klik" ili "Art studio" iz Zemuna. To su periferne stvari, znate? Osnovna vrsta korupcije dolazi iz EU i upravo kod tih ugovora i kredita koje vrše Svetska banka i MMF. U tom smislu ću vam dati još jedan primer. Boris Mijatović, koji je nesumnjivo ekspert (nije nama blizak, kao što znate), tvrdi da je budući tender za prodaju "Telekoma" namešten upravo da bi "Dojče telekom" došao do celokupne vrednosti "Telekoma". To je slučaj korupcije iz EU, a vi se bavite, ako se ne varam, samo na dve strane, na 161-163. strani, tim donacijama iz EU. To je centar korupcije. To vam zameramo i pitamo vas zašto se niste bavili tom vrstom istraživanja, nego se bavite u suštini perifernim stvarima kao što je reprezentacija, kao što su neke domaće firme i ostalo što nije izvor korupcije u onoj meri kao što su primeri koje sam vam naveo i ono što se pre dešavalo.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Sretenoviću.
Gospodine Miroviću, želim da odgovorim na sva vaša postavljena pitanja. Kada sam govorio da je izveštaj DRI prekretnica u pogledu demokratije, mislio sam, pre svega, na javne finansije, jer se prvi put u novoj istoriji Srbije pojavljuje izveštaj jedne nezavisne institucije, nezavisnog tela koje treba da da i daje mišljenje o finansijskim izveštajima završnog računa budžeta Republike Srbije. Ono što ste pomenuli, u delu da smo mi prilikom određivanja subjekata revizije posebno vodili računa o proceduri i standardima revizije kada smo odredili koja će biti ministarstva obuhvaćena kontrolom, a posebno kada smo sagledavali koja su to najrizičnija područja u završnom računu budžeta Republike Srbije za 2008. godinu, prilikom određivanja tih rizičnih područja imali smo informacije iz završnog računa 2007. godine, a imali smo i stručne konsultante kancelarije glavnog revizora Norveške i obuku naših revizora kako se utvrđuje kriterijum, kako se određuju subjekti za reviziju i samo utvrđivanje rizika i rizičnih područja. Kada su u pitanju Svetska banka i EU, svakako stoji činjenica da su one jako zainteresovane za sve naše izveštaje, jer Svetska banka daje određene kredite Srbiji i na svaki način želi da vidi da li smo vršili kontrolu i reviziju javnih preduzeća kod kojih su dati krediti. To što ste pomenuli oko zaobilaznice puta negde u Dimitrovgradu, koliko sam shvatio, nismo imali u vidu niti smo taj deo tretirali, a posebno sada tender za "Telekom". Ne mogu unapred da znam da li je tender sproveden, da li ima namere itd. To što ste pomenuli da smo u izveštaju samo na nekoliko strana, u poslednjem delu izveštaja, govorili o određenim rashodnim stavkama, za nas su tog trenutka one bile veoma značajne, jer se, nakon ovog izveštaja, sigurni smo, u tim ministarstvima neće nikad ponoviti plaćanje i dovesti u pitanje odgovornost lica kada je u pitanju plaćanje na bazi nekih izveštaja ili dokumentacije. Nadam se da ćemo sada kod određenih ministarstava naći podlogu, odnosno da su sve usluge i isplate izvršene na bazi potpune dokumentacije određenih izveštaja.
Zahvaljujem. Gospodin Mirović, dopunsko pitanje.
Mislim da se nismo razumeli u potpunosti. Ja upravo plediram da vi budete nezavisna institucija i u smislu bilo kakvih političkih pritisaka, ali ne samo unutrašnjih, nego i spoljašnjih. U tom smislu vi treba da prilagodite svoj rad upravo onim uslovima koji su u našoj zemlji. Izvinite, ali poređenje s Norveškom, pomoć iz Norveške može biti donekle korisna, ali to je zemlja koja, po podacima UN, ima najveće blagostanje u svetu. To je zemlja koja ima četiri miliona stanovnika i ogromne investicione fondove od nafte, a ovde imate potpuno drugačiju situaciju. Prema tome, mislim da to nije baš primereno, u ekonomskom smislu. S druge strane, vi govorite o Svetskoj banci, opet kažem, vi idealizujete tu instituciju, i ne samo vi, nego i cela Vlada i premijer, a ja ću vam navesti samo nekoliko izjava i gospodina Sajmona Greja i predstavnika MMF-a ovde, koji upravo insistiraju na privatizaciji javnih preduzeća po svaku cenu. U tom smislu se i slažem s gospođom Dragutinović da treba upotrebiti pravi izraz i reći ''subvencije''. Zašto ne davati subvencijejavnim preduzećima? Tamo rade naši ljudi. To nisu neki ljudi koji su protiv države. Treba pomagati javna preduzeća i, naravno, ne treba prodavati preduzeća koja donose profit, kao što je "Telekom Srbija". To je bio smisao svih mojih pitanja.
Gospodine predsedniče, izvolite.
Mislim da ne bi bilo korektno da ostane neodgovoreno na vašu konstataciju da glavna korupcija dolazi iz Evrope i da je, navodno, kod nas super, ali nam Evropa ubacuje korupciju. Čak ste tu pomenuli i Svetsku banku, iako ne vidim kakve ona ima veze s Evropom, kao ni MMF, ali ajde. Moram, ipak, da kažem, naravno bez idealizacije Evrope, ima i tamo korupcije, ali sigurno nije Evropa ta koja predstavlja kanal ulaska korupcije u našu zemlju. Kada se, pak, radi o tenderu koji će biti, kao što kažete - namešten, čuo sam od opozicije da je "Telekom" već prodat, pa se pitam šta ima da nameštamo tender ako je to već otišlo, ali želim da vas obavestim da će to biti tender sa aukcijom u drugom delu, gde će svi moći da vide nadmetanje, znači sa dizanjem tablica i ruku, i teško je tu sada da vi namestite, izuzev ako nekom ne vežete ruke da stoje uz telo i da ne može da ih digne. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospođa Gorica Mojović.
Gospođo predsednice, poštovani predsedniče Vlade, gospodo ministri, uvaženi predstavnici DRI, nadam se da je gospodinu Sretenoviću i njegovim saradnicima danas ovde bilo prijatno, jer ne verujem da je iko sedeo u ovim klupama i primio toliko podrške i pohvala kao što je iskazano danas na njihov račun. I ja bih se pridružila jer zaista smatram da je prvi izveštaj DRI, već samim tim što je sačinjen, u nekom smislu istorijski trenutak za Srbiju, ne samo sa stanovišta kontrole javnih finansija, nego i sa stanovišta dalje demokratizacije naše republike. Ono što mi se takođe čini važnim, jeste da će, osim, naravno, nalaza koje sadrži ovaj izveštaj, on delovati i preventivno na sve one koji se brinu o državnom novcu, zato što će svako ministarstvo, svaka uprava, svaka agencija, zaista duboko u to verujem, i ubuduće morati da vodi računa da li će im sledećeg meseca, naredne godine zakucati državni revizor na vrata. Ono što sam htela da postavim kao pitanje jednim delom je već odgovoreno, a tiče se kriterijuma po kojima su birana ministarstva koja su kontrolisana za 2008. godinu. Malo me zbunjuje odgovor u kome se kaže da su uglavnom to ministarstva čije je učešće tekućih rashoda najveće u budžetu, pa mi onda nije baš jasno kako je izabrano, na primer, ministarstvo nauke ili kulture, a ne ministarstvo za kapitalne investicije, ali mogu da prihvatim da je pravo DRI da i po metodu slučajnog uzorka izabere ministarstva. Ovom pitanju bih dodala dva potpitanja, a tiču se kriterijuma, metodologije, principa, nazovite ih kako hoćete, po kome su birane vrste rashoda koji su kontrolisani u pojedinim ministarstvima. O čemu se radi? U jednom broju ministarstva kontrolisane su javne nabavke, u drugom reprezentacija, u trećem ugovori o delu, u četvrtom specijalizovane usluge itd. Zaista bih želela da dobijem objašnjenje koji princip je primenjen kada su ovako raznolike vrste rashoda kontrolisane i, u vezi s tim, kako su, po kom principu, birani predmeti kontrole. O čemu se radi? Navešću jedan primer, a tiče se ministarstva čiji mi je rad možda najbolje poznat, Ministarstva kulture. Kontrolisan je jedan jedini ugovor, o iznosu od dva miliona za pozorište "Dadov", a to ministarstvo je u 2008. godini bar tri stotine miliona dalo za pozorišta. Nije ništa nađeno, nikakvih problema nije bilo u kontroli tog ugovora, ali me zanima – po kojim principima i po kojim kriterijumima su birani i predmeti kontrole i vrste rashoda? Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine revizore.
Zahvaljujem gospođi poslanici na postavljenom pitanju. Moram da vam kažem da su u postupku odabira korisnika budžetskih sredstava koji su bili predmet revizije završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu korišćena tri osnovna kriterijuma iz standarda i procedure same revizije. Uzeli smo i prema određenim kriterijumima... Sada da vam pokažem koliko smo uložili napora samo da dođemo do ovih pokazatelja završnog računa. Želim da vam pokažem samo koliko je to veliki posao. Znači, nisu slučajno birani korisnici koji će biti predmet revizije. Kod svih korisnika čije je učešće tekućih rashoda uopšte u rashodima samog budžeta i završnog računa veće od 3%, to je bio jedan kriterijum, zatim je jedan od kriterijuma učešće samih rashoda tog korisnika u svojim rashodima i treći kriterijum koji smo mi koristili jeste apsolutni iznos koji je veći od dva miliona, a posebno smo imali i saznanja i mislim da se nismo prevarili u tome, da smo sagledavali rizične grupe rashoda u samom završnom računu budžeta Republike Srbije i kod ovih revidiranih subjekata koje smo odabrali. Pre svega smo tretirali, uzeli smo primer slobodnog uzorka, ali smo rekli izvršićemo kod Direkcije za imovinu Republike Srbije kako se naplaćuje, odnosno kako se vrši obračun plata i prekovremenog rada i došli smo do toga da su svi zaposleni u tom ministarstvu, kao što je napisano u izveštaju, imali prekovremeni rad tokom cele godine. Jedan od tih kriterijuma jeste da sagledavamo i stručne usluge, pre svega su to bile administrativne usluge, usluge prevođenja, kompjuterske usluge, usluge informisanja, ostale stručne usluge, ugovori o delu i druge stručne usluge, ostale opšte usluge, higijensko-tehničke zaštite, imovine, rashodii goriva, i na kraju smo uzeli da vidimo kako se ponašaju korisnici budžetskih sredstava u pogledu trošenja sredstava za reprezentacijui odgovarajuće poklone. Posebno moram da naglasim da smo tretirali i deo specijalizovanih usluga. To su, pre svega, usluge u Ministarstvu nauke, zato je ono i izabrano, ili kod Ministarstva zdravlja. Hteli smo da znamo kako se te specijalizovane usluge u izvršenju budžeta samog korisnika, kao i usluge kulture, posebno govorim gde smo i metodom slobodnog uzorka došli do konstatacije da smo tretirali ugovor o finansiranju dedinjskog dvora po odluci Vlade i došli do konstatacija koje su date u izveštaju. U vezi s tim, mi smo dali nalog Ministarstvu kulture da izvrši povraćaj 20 miliona dinara u budžet jer nije ispoštovalo odluku i zaključak Vlade Republike Srbije, već je ta sredstva opredelilo samo za održavanje, a od strane dedinjskog dvora, odnosno finansijske službe, nismo dobili odgovarajuće izveštaje da su ta sredstva utrošena namenski. Za deo sredstava, posebno pošto ste pitali i pomenuli Ministarstvo kulture, pokrenućemo postupak poništenja ugovora za ostalih deset miliona, o čemu ćemo obavestiti pravobranioca Republike Srbije. Pored specijalizovanih usluga, u određenim ministarstvima sagledavali smo i troškove i izdatke koji se odnose na nabavku određene opreme. To su bili osnovni kriterijumi kojima smo se rukovodili prilikom izvođenja ove revizije i smatrali smo da su to izuzetno rizična područja u pogledu rashodnih stavki kod određenih korisnika budžetskih sredstava. Nisu se našla ostala ministarstva, koja su imala manji iznos od 3,5% i manji iznos od dva miliona. To je bio jedini kriterijum koji smo poštovali, u skladu sa standardima same revizije.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Gorica Mojović. Izvolite.
Nisam imala nameru, ali pošto ste već pomenuli dedinjske dvore i s obzirom da je to jedan od ozbiljnijih nalaza vašeg izveštaja, pogotovo kada je u pitanju Ministarstvo kulture, koliko se sećam, u izveštaju piše da je prvo uplaćeno 20 miliona, a potom, ugovorom iz novembra 2008, još 10 miliona. Što se tiče tih 20 miliona, dobro se sećam da su bila predviđena Zakonom o budžetu za 2008. Tih 20 miliona se nalazilo na poziciji 424 - specijalizovane usluge. Iako je pogrešno definisano, kao zaštita kulturnog nasleđa, dvorovi su tek pre izvesnog vremena, nažalost, proglašeni za kulturno dobro, iako su po svemu to zasluživali i ranije. Ali, to je sada manje bitno. Ono što nisam našla u vašem izveštaju, a što bi me stvarno interesovalo, jeste – ko je doneo odluku da se sa pozicije 424, po posebnom aktu Vlade, s obzirom da se nalazi u delu kojim raspolaže Ministarstvo, potpiše ugovor za još 10 miliona u novembru? Ne sumnjam da je proceduralno urađeno kako treba, ali pretpostavljam da bi trebalo ili da piše u izveštaju ili, ako nije tako, da je i za tih 10 miliona odluku trebalo da donese Vlada, ako već nisu bila predviđena Zakonom o budžetu, kao što je bilo predviđeno ovih 20. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite.
Na pitanje ko je doneo odluku, postoji odluka Vlade, a postoji i rebalans budžeta, koji je tokom te godine izvršen, tako da su ta sredstva obezbeđena u rebalansu budžeta. Postoje odluka i zaključak Vlade da se izvrši isplata tih 10 miliona dinara, upravo sa ove aproprijacije koju ste sada pomenuli 424.
Gospođa Marina Toman ima reč. Izvolite.
Hvala. Današnju sednicu karakteriše nekoliko apsurda, o tome su već govorile i moje kolege. Prvi je taj što je rasprava usledila tek nakon četiri meseca. S druge strane, ne samo što je diskusija usledila nakon toliko vremena, nego je došla na dnevni red u vrlo nezgodnom trenutku, kada Vlada mora da odgovori na mnoga važna pitanja vezana za najavu prodaje "Telekoma Srbija", preduzeća koje je, recimo u 2008. godini, ostvarilo najveću dobit u Srbiji. Kao da Vlada, na ovaj način, skreće pažnju javnosti sa tako krupne, mi smatramo vrlo štetne, odluke da se proda "Telekom". Gospodine Sretenoviću, koji su to razlozima kojima se rukovodite da još uvek obavljate posao koji očigledno daje samo delimične rezultate?Rekli ste da nije bilo političkih pritisaka na vaš rad. S druge strane, kako to da stalno izjavljujete u javnosti da nema uslova da se sprovede detaljnija, odnosno sveobuhvatnija revizija, a ne samo revizija 27% budžetskih korisnika? Želim da postavim i ovo pitanje. Nemamo još uvek reviziju poslovanja javnih preduzeća. Tvrdite da nema uslova. S druge strane, javna preduzeća su, barem je tako obelodanjeno u javnosti, u poslednjih devet godina napravila dug oko četiri milijarde evra. Sada tvrdite da je Svetska banka zainteresovana da se izvrši revizija pomenutih preduzeća. Da li to znači, gospodine Sretenoviću, da bi, da Svetska banka nije zainteresovana za reviziju poslovanja javnih preduzeća, ona izostala? Takođe, mogli smo da čujemo da će građani ove ili možda iduće godine saznati nešto više o koruptivnoj delatnosti u pojedinim segmentima. Šta ste želeli, gospodine Sretenoviću, time da kažete? Da li ovo da shvatimo kao najavu obelodanjivanja nekih izveštaja koji to potvrđuju ili, pak, idete korak napred i donosite zaključke bez sprovedene revizije? Ako je to tako, složićete se, to je malo neprofesionalno.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine revizore.
Uvažena poslanice, želim da dam odgovore na sva vaša pitanja. Počeo bih od odgovora na vaše pitanje o političkim pritiscima na DRI i izjavljujem da takvih pritisaka nije bilo prilikom izvođenja same revizije. To što smatrate pritiskom od strane Svetske banke ili EU, nije to pritisak, to je njihova zainteresovanost da Srbiji daju odgovarajući iznos kredita i, kao što je u mnogim zemljama izveštaj transparentan, tako oni i od nas traže određeni izveštaj i, svakako, pitaju da li ćemo vršiti reviziju nekih javnih preduzeća. Kada je u pitanju revizija javnih preduzeća, moram da vas podsetim da su sva javna preduzeća u obavezi, po važećem Zakonu o reviziji i računovodstvu, da im se obavlja svake godine revizija od strane nezavisnog revizora, od strane, za sada, komercijalne revizije. Nismo imali prilike da vršimo reviziju nijednog javnog preduzeća iz razloga što je u aktima DRI formiran sektor, ali nije došlo do realizacije ni do prijema kadrova u tom sektoru, tako da nismo mogli da izvršimo reviziju. Nakon konstituisanja tog i drugih sektora, započećemo reviziju u punom kapacitetu, kako bismo mogli da damo izveštaj o poslovanju javnih preduzeća. O broju javnih preduzeća, o kriterijumu, razgovaraće Savet DRI, koji određuje koliki broj i koja će se revizija vršiti kod javnih preduzeća. To važi, svakako, i za lokalne samouprave
Zahvaljujem. Gospođa Toman ima dodatno pitanje.
Gospodine Sretenoviću, niste me shvatili, ali kada ste već otvorili tu temu... Govorila sam da je to veliki apsurd da se započinje revizija tek kada je Svetska banka pokazala zainteresovanost. Nisam govorila o ucenama, a mogli bismo da govorimo o ucenama, u smislu uzimanja nekih kredita pod nepovoljnim uslovima itd.
Moram da vas podsetim da u Srbiji postoji 9.520 korisnika budžetskih sredstava koji su u nadležnosti DRI. Da li mislite da sa četiri ovlašćena revizora DRI može da sagleda sve korisnike budžetskih sredstava, a posebno kada je prioritet završni račun budžeta Republike Srbije? Naravno da ne može i zato je rezultat sveobuhvatnosti te revizije onakav kakav smo i dali. Znači, nama je potreban veći broj revizora da bismo mogli da izvršimo detaljnu reviziju svih javnih preduzeća. Naravno, ubeđen sam da će posle ove sednice nama biti obezbeđeni svi neophodni uslovi za rad DRI, počev od prostora, opreme, plate, kadrova i ostalog što je potrebno za obavljanje kvalitetne i sveobuhvatne revizije.
Zahvaljujem. Premijer Cvetković ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo narodna poslanice, koristim priliku što ste postavili potpitanje da se obratim i vama, a i ostalim poslanicima koji su ovde, da kažem da se slažem s vama kada kažete da postoje apsurdi na ovoj sednici, ali se ne slažem u njihovoj identifikaciji. Za mene je najveći apsurd što se jedna tema, koja je od ogromnog interesa i koju je posebno forsirala opozicija, odvija na sednici gde, kada pogledate, od ove polovine, gotovo da nema nikoga u sali, izuzev vas pet-šest poslanika, i to mi je jako žao. S druge strane, mislim da je, i uprkos tome, današnja rasprava bila odlična, da su postavljana pitanja u najvećoj meri u okviru dnevnog reda. Bilo je par replika u smislu da li se neko drži ili ne drži dnevnog reda, ali, posmatrajući u celini i upoređujući s nekim drugim sednicama, mislim da je sednica bila odlična. U tom smislu, želim da zahvalim svim poslanicima koji su prisustvovali i dali doprinos da se ovo pitanje otvori i javno o njemu progovori, uz prisustvo svih aktera, i pozicije i opozicije i Vlade i revizora. Ovo je, čini mi se, bio pravi forum, na kome smo mogli da razmenjujemo mišljenja. Hvala vam puno.
Gospodo poslanici, lista prijavljenih za postavljanje poslaničkih pitanja u vezi s aktuelnom temom je iscrpljena. Pre nego što završimo današnji rad, dozvolite da u vaše i svoje ime zahvalim Mirku Cvetkoviću, predsedniku Vlade, Diani Dragutinović, ministru finansija, Žarku Obradoviću, ministru prosvete, i gospodinu Radoslavu Sretenoviću i njegovom timu, predsedniku Saveta DRI i članovima DRI koji su učestvovali danas s nama u radu. Nadam se da smo dobili, i javnost i mi, adekvatne odgovore na poslanička pitanja u vezi s aktuelnom temom. Zahvaljujem.