Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Tema mojeg izlaganja jest stanje u Uljanik grupi. Situacija u Uljaniku i trećem maju je iz dana u dan sve teža i radnici se s pravom pitaju hoće li za 10ak dana dobiti plaću kako je to predviđeno kolektivnim ugovorom. Kanadski naručitelj otkazao je narudžbu za jedan brod i dao naznake da bi u roku 2 tjedna moglo doći do otkazivanja preostalih naručenih brodova. Jučer je račun Uljanika ponovno blokiran. Sindikati u borbi za svoja prava najavljuju novi štrajk. Iz svega nabrojanoga proizlazi da su okolnosti u kojima Uljanik sada posluje zaista dramatične i da Vlada hitno mora poduzeti mjere koje će spriječiti daljnje urušavanje poslovanja. Međutim, svjedoci smo da vlada u svom prepoznatljivom stilu odugovlači sa mogućim rješenjima i gubi dragocjeno vrijeme. Nezainteresiranost i ignorancija koju vlada pokazuje oko ovog problema dovesti će u opasnost radna mjesta više od 4000 radnika. Kada tome pridodamo članove njihovih obitelji, zatim kooperante i njihove radnike, očito je da se radi o sudbinama 1000 ljudi čija je budućnost potpuno neizvjesna. Podsjećam da je država najveći pojedinačni suvlasnik u Uljaniku i samo po toj osnovi vlada ima obavezu i odgovornost djelovati u interesu brodogradilišta i njegovih radnika te odlučno donositi potrebne odluke. Ali država ne samo da se ne ponaša kao odgovorni gospodar svojih dionica, svojeg vlasništva, nego niti u djelu u kojemu može zakonski nešto učiniti, ne čini ništa. Tu mislim na moguću primjenu zakona o postupku izvanredne uprave, tzv. lex Agrokor. Komunikacija mailovima nedavno objavljenih između članovima tzv. Borg skupine na čelu sa Plenkovićem i Martinom Dalić otkriva kako je Vlada itekako pazila da u zakon koji je pisan za potrebe Vladina preuzimanja Agrokora slučajno ne uđu Brodogradilišta Uljanik i 3. Maj. To potvrđuje da Vlada od samog početka nije namjeravala primijeniti taj Zakon u slučaju Uljanika. Postavlja se pitanje zašto se tako postupilo i koje su skrivene namjere za brodogradnju u Hrvatskoj. Postavlja se također pitanje zašto Vlada nije i ne želi imenovati svoje članove nadzornog odbora, zašto je Vlada kasnila sa izdavanjem potrebnih jamstava i zašto je kasnila sa isplatom plaća čime je nepotrebno prouzročen štrajk i time izgubljeno povjerenje narušitelja. Tako postupanje Vlade prema svojoj imovini, prema svojim građanima je neodgovorno, skandalozno i potpuno neprihvatljivo. Izgleda da se zakoni u ovoj zemlji pišu samo za neke za koje se procijeni da ne smiju propasti dok se druge prepušta neizvjesnosti i eventualnom stečaju a svi znamo što stečaj znači. Znači gubitak još jedne industrijske djelatnosti, gubitak radnih mjesta, daljnje iseljavanje. Zato mi iz Kluba ISD-a, PGS-a tražimo od Vlade da u saborsku proceduru hitno uputi Izmjene zakona o postupku izvanredne uprave kako bi se taj zakon mogao primijeniti i na Uljanik i 3. Maj, čime bi se ta brodogradilišta spasila od stečaja. Svi se sjećamo da je Vlada prilikom donošenja tog zakona tvrdila da se on ne donosi za jednog čovjeka i jedno poduzeće, nego da se radi o zakonu koji se može po potrebi primijeniti i u drugim slučajevima od sistemskog značaja za RH. Pozivam zato Vladu da to sada i dokaže. Hvala.
Drugi je na redu poštovani kolega Tulio Demetlika u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i RI-a, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Tema mojeg današnjeg izlaganja jesu problemi i poteškoće s kojima se u svom svakodnevnom životu susreću osobe sa invaliditetom koje su mi se i obratile. Svjestan sam da je tema toliko opširna da se ne može u 5 minuta dovoljno reći ali ipak smatramo da trebamo iskoristiti svaku priliku da bi se progovorilo o tim problemima. Upravo zbog kratkoće vremena, usredotočiti ću se na dva konkretna problema. Prvi problem kojeg želim naglasiti jest zloupotreba znaka pristupačnosti od strane neodgovornih pojedinaca što dovodi do toga, da osobe s invaliditetom, ne uspijevaju pronaći parking jer su parkirna mjesta zauzeta. Svjedoci smo da su se u posljednje vrijeme pojavljuju čak i krivotvoreni znakovi pristupačnosti, što onda dodatno otežava pronalazak parkirnih mjesta, za one kojemu su ta mjesta uistinu potrebna. Takva neprihvatljivo ponašanje onih koji se u to upuštaju predstavlja krajnje drskost i bezobrazlog i o tome se treba odlično suprotstaviti, pa i oštrijim kažnjavanjem i javnim pozivanjem takvih pojedinaca, kako je to i slučaj u razvijenim europskim državama. U tom smislu pozivam vladu da predloži odgovarajuće izmjene propisa o znaku pristupačnosti, kako bi se nadležnim službama, policiji i prometnom redarstvu, omogućilo lakše povjeravanje, koristili znak pristupačnosti one osobe koje na to ima pravo i je li taj znak uopće autentičan ili se radi o krivotvoreni. Osobe s invaliditetom, već duže vrijeme upozoravaju na taj problem, kao i sama pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Vrijeme je da se njihovo glas napokon jasno čuje i da se krene u rješavanje tog problema. Drugi konkretan problem na kojega želim ukazati je ostvarivanje određenih povlastica, na koje osobe s invaliditetom imaju pravo. Osobe s invaliditetom zbog zdravstvenog statusa, govorim za one koji su od 80-100% invalidi, ostvaruju slijedeće povlastice, mogu parkirati automobil na za to predviđeni parkirališnim mjestima, mogu koristiti autoceste u Hrvatskoj bez plaćanja cestarine, izuzeti se od plaćanje cestarine pri registracije vozila plaćaju pola naknade za TV pretplatu, nedavno im je odobrena besplatna vožnja trajektima Jadrolinije i imaju pravo na ortopedska pomagala. međutim, tek je u vezi određenih povlastica dobro riješeno ostvarivanje tih povlastica u praksi, jer osobe s invaliditetom, jednostavno pokažu invalidsku iskaznicu, npr. kod korištenja autocesta. Kod ostvarivanja nekih drugih prava, postupak ostvarivanja tih povlastica je kompliciran i nepotrebno opterećuje osobe s invaliditetom, kao što je to u slučaju naknade pri registraciji vozila ili pak u slučaju od plaćanja pola naknade za tv pretplatu. U tim slučajevima osobe s invaliditetom su dužne svaki put predložiti rješenje o invalidnosti, a dok je za povlasticu koja se odnosi na besplatnu vožnju trajektima Jadrolinije, postupak još zahtjevniji. Što se ovog zadnjeg tiče, zar ne bi Jadrolinija jednostavno mogla koristiti sustav koji rabe koncesionari autocesta i dopustiti prijevoz osoba s invaliditetom na svim trajektima na osnovni predočavanja postojećeg dokumenta za autoceste. Kao moguće rješenje od strane osobe s invaliditetom, predlaže se izrada registra osoba s invaliditetom na temelju kojega bi se onda svakoj osobi s invaliditetom izdala jedinstvena kartica na osnovni koju bi onda naši sugrađani si invaliditetom, mogli bez nepotrebnog kompliciranja i gubitka vremena ostvariti svoja prava. Iz svega navedenoga vidljivo je da se osobe s invaliditetom susreću s problemima koji su često administrativne prirode i koji se uz malo političke volje mogu riješiti. Nadam se da će vlada i resorno ministarstvo poduzeti potrebne korake kako bi se navedeni problemi riješili. Mi u Klubu IDS-a i PGS-a ćemo i dalje nastaviti sigurno na tu temu posjećivati. Hvala lijepo.
Ja sad predlažem da, iako nam nedostaju evo 4 minute, da pređemo na izjašnjavanja, na iznošenje stajališta klubova, kako ne bismo poslije remetili izlaganja klubova, replike i tako dalje. Ako se slažete, svi oni koji su se do sad javili, su ovdje u dvorani, naravno može se još netko javiti, ako želi, ali ako se slažete onda bismo sad išli na iznošenje stajališta Klubova. Dakle ono slobodni govor, iako nam, velim nedostaje 4 minute do 1. Slažete se? Dobro. Onda ću zamoliti prvo u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a, poštenog zastupnika Giovannija Sponze. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, cijenjene kolegice i kolege. Tema Uljanika aktualna je osobito, posljednjih godinu dana, u tom periodu imali smo prilike gledati paradu brojnih likova, likova koji su što je žalosno ali nažalost istinito, preko leđa radnika tražili isključivo za sebe, svojih 5 minuta. Tih godinu dana, biti ću slobodan nazvati periodom destrukcije. Govorilo se o svemu i svačemu, a najmanje o važnom i potrebnom, kako spasiti radna mjesta, kako stvoriti okvir i model koji je održiv, tko je to taj strateški partner kojem je primarni cilj i interes očuvanje brodogradnje, koji je to menadžment koji ima kompetencije upravljati zahtjevnim procesom i također bitno, da se državna razina treba mijenjati, da državna razina treba postati puno brža u donašanju odluka i da državna razina treba stvoriti preduvjete znatno povoljnijeg financijskog okvira. Da su ključni dionici, u tih godinu dana, energiju usmjeravali i energiju ulagali u traženju odgovora na navedena pitanja, danas bi bili bliži pronalasku rješenja. Država je imala i država ima, alata, sudjelovati i nadzirati procese u Uljaniku. Država kao najveći pojedinačni vlasnik, umjesto da pokaže odgovornost i presječe ovaj gordijski čvor, propustila je prekjučer predložiti svoje članove u Nadzorni odbor Uljanika, a da stvar bude još gora, opstruirala je izbor preostalih članova Nadzornog odbora, a time i daljnje prijeko potrebne procese. A vrijeme curi i vremena je sve manje. No, ono što bih želio istaknuti, pitanje Uljanika je puno šire od samog Uljanika, pitanje Uljanika je pitanje opstojnosti brodogradnje. I pri samome kraju, poštovane kolegice i kolege, želim kazati da Hrvatsku ne može hraniti samo turizam, da Hrvatskoj treba industrija, da gubljenje industrijske djelatnosti znači i gubitak radnih mjesta i daljnje iseljavanje. I zaključiti ću da Hrvatska, bez industrije, a tomu pridodajem i poljoprivredu, klizi ka scenariju sličnom omom Grčkom. Hvala.
Hvala lijepa.
Ovime smo došli do kraja rasprava po klubovima zastupnika pa prelazimo na dnevni red. Prva točka je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika, prvo čitanje P.Z.E. br. 421; Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Molio bih sada predstavnicu predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. Ovdje je s nama poštovana Maja Markovčić Kostelac državna tajnica u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Pomorski zakonik srce je hrvatskog pomorskog zakonodavstva, njime se u bitnom uređuju svi relevantni odnosi u pomorstvu od onih javnopravnih, dakle morski i podmorski prostori pod suverenitetom i suverenim pravima RH, sigurnost plovidbe i zaštita mora od onečišćenja s brodova, posada i radno pravni i socijalni status hrvatskih pomoraca do uvjeta poslovanja hrvatskih brodara zahtjevnom svjetskom tržištu, do naravno pomorskih prekršaja i međunarodnih odredaba o međunarodnoj pravnoj pomoći. Pomorski zakonik od njegovog donošenja do danas doživio je čitav niz izmjena i dopuna ne zato što smo nešto zaboravili već zbog toga što se radi o jednoj vrlo dinamičnoj i međunarodno uvjetovanoj pravnoj materiji, pa svaki puta kada izmijenimo nešto na međunarodnom planu onda smo to dužni a i želimo implementirati kroz hrvatsko pomorsko zakonodavstvo. Hrvatska Vlada je prepoznala pomorstvo kao jedan od onih gospodarskih segmenata koji pružaju veliki potencijal razvoja te želeći stvoriti pretpostavke za dodatnu konkurentnost hrvatskog pomorskog gospodarstva a i hrvatskih pomoraca na zahtjevnom međunarodnom tržištu. Donijela je čitav set reformskih mjera od kojih je ovaj zakon drugi stup pomorske zakonodavne reforme. Uz njega naravno provodimo i niz operativnih mjera i programa kojima jačamo konkurentnost brodarstva i pomoraca. Koji su osnovni ciljevi ovoga zakona? Pa kao što sam rekla, prije svega jačati konkurentnost hrvatskog brodarstva na zahtjevnom međunarodnom tržištu, osnažiti položaj hrvatskih pomoraca i njegovu konkurentnost na domaćem i međunarodnom tržištu, ojačati atraktivnost hrvatske zastave za upis brodova, jahti i drugih plovnih objekata u naše upise otklanjanjem niza administrativnih barijera te otvoriti put usklađenju, daljnjem usklađenju nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU i sa nekim međunarodnim rješenjima koja su u međuvremenu usvojena. Što je to hrvatsko pomorstvo danas, željela bih to ilustrirati na nekoliko brojaka? 1434 broda upisana su u hrvatske upisnike što je 1,7 milijuna bruto tona što nas čini srednje velikom europskom zastavom. Imamo upisano 2737 jahti od čega je njih 55 preko 40 metara, 123 tisuće brodica uz koje nas ljeti posjeti još 62 tisuće stranih jahti i brodica. Imamo 22 tisuće aktivnih pomoraca što nas čini trećom po veličini pomorskom nacijom u Europi nakon Talijana i Poljaka. U hrvatskim lukama godišnje se pretovari 23 tone, milijuna tona tereta i oko 203 tisuće ... [[Govornik se ne razumije.]] te se prekrca 32 milijuna putnika. Brojke nisu dovoljni ilustrator hrvatskog pomorstva mi inzistiramo na kvaliteti pa se uvijek volimo pohvaliti činjenicom da je hrvatsko brodarstvo na bijeloj listi svih sustava nadzora plovidbe od onoga pariškog dakle europskog do tokijskog, karibiskog ili mediteranskog. Kao što sam već rekla, ovim zakonom prije svega želimo ojačati konkurentnost hrvatskog brodarstva. Na koji način? Upisnik brodova koji je u ovom trenutku definiran zakonom tako da ne omogućava njegovu punu digitalizaciju u cijelosti mijenjamo. Dakle procesna pravila mijenjamo, učiniti ćemo upisnik dostupnijim građanima na način da se zahtjevi za upise, preupise ili brisanja za brodove u međunarodnoj plovidbi rješavaju u svega 72h, maksimalno. Nadalje, otvorit ćemo put punoj digitalizaciji i stvaranju jedinstvenog centraliziranog elektronskog upisnika brodova. Nadalje, porez po tonaži koji se pokazao kao vrlo uspješna mjera za poticanje brodarstva primijenit će se i na jahte u međunarodnoj plovidbi. Što time želimo privući? Želimo privući upis velikih jahti koje u ovom trenutku nisu upisane u hrvatske upisnike, želimo ih privući na upis u hrvatski upisnik čime bi te jahte i dulje boravile u RH, a samim time otvaramo prostor i za nova radna mjesta na kopnu kroz remonte, kroz opskrbu takvih brodova, kroz njihov dulji boravak u hrvatskim lukama. Pored toga, završavamo ono što smo nazvali socijalna reforma za pomorce, jedan sustav kroz koji smo sve hrvatske pomorce bez obzira gdje plovili uveli u hrvatski zdravstveni mirovinski sustav te za njih dizajniran porezni sustav, a koji sustav je cijelosti se pokazao toliko uspješan da nas danas kopiraju druge europske države koje imaju veći broj pomoraca. Ovim izmjenama Zakona nepravde koje smo uočili u primjeni Zakona ispravljamo na način da razloge za proširenje osnovice za oslobađanje od plaćanja poreza proširujemo i za slučajeve kada je pomorac primjerice ostao bez broda ili je primjerice abandoniran. Želimo potaknuti nadalje izobrazbu pomoraca u učilištima u RH, pa i te dane ubrajamo u dane za oslobađanje od plaćanja poreza. Sustavom nadalje jačamo naš obrambeni mehanizam za slučajeve onečišćenja mora kroz drugačiju definiciju i određenje plana intervencija za slučaj onečišćenja mora, te kroz podizanje razine ograničenja odgovornosti brodara kako je to predviđeno zadnjim izmjenama međunarodne konvencije o ograničenju odgovornosti brodara. Jednako tako, Pomorskim zakonikom implementiramo i međunarodnu konvenciju iz Nairobia o uklanjanju podrtina. Kao što sam rekla i određena nova rješenja iz pravne stečevine implementirali smo kroz odredbe ovoga zakonika. Željela bih na kraju reći da smo u izradi ovoga Zakona osim sudjelovanja naravno stručnih službi našeg Ministarstva i drugih resora u Vladi, uključili kao i uvijek u duhu dobre prakse našeg Ministarstva sve socijalne partnere, uključili smo širok krug znanstvenika i stručnjaka iz područja pomorstva i pomorskog prava, gospodarstvo i ovo je na neki način rezultat zajedničkog rada i zato vas od srca pozivam da podržite i donesete ovaj Zakon. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvi je na redu poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, u samom početku ste rekli da je zapravo izmjena i dopuna ovog Poreznog zakonika su srce hrvatskog pomorskog gospodarstva, s time bi se složio. Pohvali bih zapravo neke stvari koje možda se vi niste toliko dotakli ovdje, ali biti će vremena kroz ovu raspravu vezano za naše pomorce, a to je i kod savjetovanja sa zainteresiranom javnošću i ja sam uputio neke stvari preko kolega koje su mi dostavljali elektroničkim putem, neke stvari. To su dvije stvar. Prvo, ono vezano za međunarodnu plovidbu stranaca i onih 183 dana i posebno oslobađanje cjelokupnog poreza na dohodak što mislim da je jako bitno za naše pomorce. I drugu stvar, koju nisam čuo da ste rekli, a vrlo je bitna, a to su vježbenici koji će sada moći se ukrcavati, kako u domaćem, tako i u međunarodnoj plovidbi 6 mjeseci sa plaćenim doprinosima i plaćama odnosno sredstvima koja su osigurana u državnom proračunu u iznosu od 2 milijuna kuna što je jako bitno. Hvala.
Želite odgovor? Ustanite molim vas samo.
Ispričavam se. Da, zahvaljujem. Nisam spomenula u izlaganju vježbenike, ali vježbenici su bili jedan od elemenata koji smo uključili u upravo ovaj sustav od 183 dana, ali na način da vježbenike u cjelosti oslobađamo plaćanja svih davanja i potpuno oslobađamo od plaćanja poreza. To je dodatna mjera uz onaj program koji imamo za ukrcaj hrvatskih vježbenika na hrvatske brodove.
Hvala. Drugi je na redu poštovani kolega Žagar, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice, dakle da se poslužim jednom starom izrekom, bolje imati nešto od nečega nego ništa od ničega. Dakle, u tom smislu ja i podržavam i vezano za promjenu statusa jahti kako bi se na njih mogao plaćati porez po tonaži, kako bi se privuklo da onda jahte budu vezane ovdje u RH. Međutim pazite, ako to izdvojimo, a ne možemo izdvojiti iz konteksta današnjih događanja, onda se šalje jedna druga poruka. Pazite, brodogradilište Uljanik, 3. maj, pa čak i brodogradilište Trogir su u ozbiljnim poteškoćama. Razmišlja se o tome da se veći dio brodogradilišta zatvori i da se bavimo turističkom djelatnošću i upravo u tom smjeru onda i poticanje jahti da se upisuju, pa ovdje kako u Zakonu i piše da te jahte budu ovdje na remontu, zapravo upućuje jednu poruku da će naša brodogradnja se svesti na održavanje jahti, što nikako nije dobro da ne završimo kao u onoj pjesmi Kekinovoj, objesi zimmer frei, legni pod palmu i uživaj.
Izvolite.
Zahvaljujem vam. Kada mi ovdje govorimo o jahtama u kontekstu oslobađanja od plaćanja redovnog poreza i uvođenja poreza po tonaži, onda govorimo o komercijalnim jahtama veličine preko 25 metara i sa stalnom posadom, ali kad kažem 25 metara u naravi se radi o jahtama veličine 100 i više metara. Dakle, to su ozbiljni brodovi. Pa kada govorite u kontekstu njihovog remonta, onda njihov boravak u RH i poticaj remontnom brodogradilištima je nesumnjivo značajan i velik. Ali to nije jedini učinak koji ćemo na ovaj način postići. I naše luke, ali i sve ono što se dodatno troši na opskrbi takvih plovila kroz hrvatske luke bi imalo vrlo značajan učinak na hrvatsko gospodarstvo.
Zahvaljujem. Prije prelaska na daljnje rasprave, pozdravio bih učenike i učenice samoborskih osnovnih škola koji su ovdje s nama, dobrodošli u Hrvatski sabor. [[Pljesak.]] Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda je prvi na redu Klub zastupnika SDP-a i poštovani kolega Vedran Babić poznatiji kao Mornar s Papuka.
Pa dobro, na Papuku nije nikad ni bilo mora. Hvala predsjedniče. Evo na samom početku reći ću da će klub SDP-a podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika. Ovim prijedlogom vrši se daljnje usklađivanje nacionalnog pomorskog zakonodavstva kako se novim europskim rješenjima tako i sa onima iz međunarodnih ugovora a sve u cilju unaprjeđenja pomorskog sektora. Pomorskim zakonikom uređuju se svi značajniji javno-pravni i imovinsko-pravni odnosi povezani s morem, pomorskom plovidbenom djelatnošću te pomorskim brodovima. Ovaj zakon donesen je u prosincu 2004. g. te do danas mijenjan i dopunjen nekoliko puta. Ovo izmjenom zakonik se usklađuje sa EU direktivom koja se odnosi na određivanje temeljnih načela u istraživanju nesreća u području pomorskog prometa. Također, usklađuje se zakonik sa direktivama koje se odnose i na pitanje zaštite morskog okoliša i kakvoće voda, unutarnjih morskih voda te teritorijalnog mora RH. Isto tako omogućava izravnu primjenu uredbe vezane za uspostavu okvira za pružanje lučkih usluga te zajedničkih pravila financijskoj transparentnosti luka. Nadalje, ovim zakonikom dodatno se uređuju pojedina pitanja u cilju zadržavanja konkurentnosti našeg pomorskog brodarstva na međunarodnom tržištu te poticanja razvoja pomorskog gospodarstva. Također, bolje se i podrobnije uređuju pojedina pitanja u sektoru nautičkog turizma te se stvaraju preduvjeti za održivi razvoj i lakše poslovanje gospodarskih subjekata koji obavljaju djelatnosti vezane za nautiku. Nadalje, Pomorskim zakonikom uređuje se status posrednika pri zapošljavanju pomoraca. Izmjenom i dopunom Pomorskog zakonika isti će se uskladiti s tekstom međunarodne Konvencije iz Nairobija od 2007. g. kojom se definira pitanje stjecanja vlasništva nad ... [[Govornik se ne razumije.]] ili potonulom stvari od strane države te kojom se uređuju pitanja nadležnosti izvora financiranja. Također, uskladit će se i s odredbama Konvencije o ograničenju odgovornosti za pomorske tražbine iz razloga jer se procjenjuje da će ovaj zakonik doprinijeti administrativnom rasterećenju gospodarstva te pojednostavljenju procedura a ne samo zato što se usklađuje sa pravnom stečevinom EU-a, klub SDP-a podržat će ovaj prijedlog kao što sam ga naveo na početku rasprave. Hvala.
Hvala vam. Idemo na drugu raspravu, Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Prije nego što kažem nekoliko riječi u ime Kluba zastupnika HDZ-a o Pomorskom zakoniku, želim vam gospođo državne tajnice u ime Kluba zastupnika HDZ-a i su svoje osobno, čestitati na izboru za izvršnu direktoricu Europske agencije za sigurnost na moru čime je jasno, ukazana čast vama osobno ali i hrvatskoj pomorskoj administraciji i svim hrvatskim pomorcima i djelatnicima u pomorstvu jer evo prvi puta od kada je Hrvatska članica EU-a, jedan hrvatski državljanin dolazi na čelo jedne od europskih agencija. Kako sam osobno bio na otvaranju EMSA-e 2006. Lisabonu, tada nisam ni slutio da će hrvatski državljanin, hrvatski dužnosnik ili dužnosnica doći na čelo ove iznimno važne europske agencije. Za RH, državu koja jest pomorska, koja se s time hvali i je, ja kažem i de facto i de iure, svako izbor vas na to mjesto, doprinijet će daljnjim pozicioniranju Hrvatske u svijetu a svakako i u EU-u kao važne poluge u funkcioniranju cjelokupnog pomorskog sustava u Europi. Što za Hrvatsku znači pomorstvo, što uza Hrvatsku znači brodarstvo, što za Hrvatsku znači pomorsko dobro, što za Hrvatsku znači očuvanje pomorskog okoliša, najljepšeg, najčistijeg mora na svijetu, ne treba posebno govoriti ali u svakom slučaju, zadaća ovog ministarstva, zadaća djelatnika ovog ministarstva je iznimno važna kako bi Hrvatska održavala tu visoku razinu kvalitete pružanja usluga u hrvatskom pomorstvu. Kako ste sami rekli, Pomorski zakonik je srce pomorskog zakonodavstva, on na jednom mjestu objedinjava gotovo sve javno-pravne, imovinsko-pravne odnose u pomorstvu i u brodarstvu, u sigurnosti plovidbe, definira pomorske prostore na kojima Hrvatska ima svoj suverenitet, kažu da su unutarnje more vode i teritorijalno more ili su ... [[Govornik se ne razumije.]] kao što je gospodarski pojas odnosno zaštićeni ekološki-ribolovni pojas. Prema tome, taj dokument kojega smo donijeli ovdje u ovome Saboru u prosincu 2014. g. praktično je u bitnome definirao postupanje RH u pomorstvu, u brodarstvu riješio odnose kako i na koji način učiniti RH državom koja pogoduje u prvom redu vlastitim brodarima, vlastitim svojim pomorcima na vrlo zahtjevnom, globaliziranom pomorskom tržištu. To je bilo vrijeme kada je na svjetskom brodarskom tržištu bila iznimna konjunktura i kada su hrvatski brodari došli u poziciju da s takvim i tada definiranim Pomorskim zakonikom uđu u iznimno veliki proces obnove vlastite flote tako da je kroz tih 10-ak godina ili bolje rečeno, 5, 6 g. te konjunkture svjetskog brodarskog tržišta, veliki dio hrvatske trgovačke flote u potpunosti obnovljen. Kako ste sami rekli, nakon toga smo mijenjali 5 puta Pomorski zakonik uvodeći jednu od vrlo važnih glava a to je reforma, socijalna reforma pomoraca kada se omogućilo hrvatskim pomorcima koji plove u međunarodnoj plovidbi, tada smo tvrdili da ih ima negdje oko 20-ak, 25 tisuća, prema podacima koje danas imamo i raspolažemo tada je na temelju te socijalne reforme 14 tisuća pomoraca uvedeno u hrvatski socijalni, mirovinski, zdravstveni sustav čime je značajno doprinijelo socijalnoj sigurnosti kako njih tako i članova njihovih obitelji. To je bila jedna vrlo važna reforma. I omogućili smo hrvatskim pomorcima da prema uvjetima koje imaju pomorci u nacionalnoj plovidbi a pri tome znajući da su njihova primanja u međunarodnoj plovidbi značajno veća, plaća je u RH obveze koje su bile identične onima koji plaćaju njihovi kolege koji primjerice plove na brodovima Jadrolinije u nacionalnoj floti. To je bio vrlo veliki trenutak kada smo praktično jednom izmjenom pomorskog zakonima omogućili socijalnu, zdravstvenu, mirovinsku sigurnost, 14 tisuća naših sunarodnjaka koji uglavnom plove u međunarodnoj plovidbi. Vrlo važna promjena odnosila se i na definiranje i redefiniranje plov puta kao ustanove, pomorske ustanove za izgradnju i održavanje objekata sigurnosti plovidbe. Vrlo važna promjena Pomorskog zakonika se odnosi na uvođenje tonić takse. I tonić taksa također je omogućila konkurentnost hrvatskim brodarima da neovisno o bogatim ili siromašnim godinama u pomorstvu i u svijetu i u svjetskom gospodarstvu plaćaju u RH propisanu naknadu ili taksu ili porez koji je isključivo ovisan o nosivosti samoga broda. Dakle bilo je niz izmjena Pomorskog zakonika, ne zbog toga što je Pomorski zakonik koji je donesen 2004. nije bio kvalitetan nego što je vrijeme koje se mijenjalo sukladno stanju na svjetskom brodarskom tržištu, sukladno stanju u svjetskom gospodarstvu prelijevalo onda kroz Pomorski zakonik i u odnose u hrvatskom brodarstvu i u hrvatskom pomorskom sustavu. Ono što bih danas sa ovom izmjenom zakona, Pomorskog zakonika treba posebno naglasiti to je da mi u Klubu zastupnika HDZ-a podržavamo, pozdravljamo da je ministarstvo, odnosno Vlada RH ovim izmjenama u cijelosti prihvatila prijedloge sindikata pomoraca a to je da uz to 83 dana koliko je predviđeno da pomorac plovi u međunarodnoj plovidbi oslobađa ga se plaćanja poreza na dohodak a do sada je bilo slučajeva da u ta 183 dana koja su bila temeljno oslobođena plaćanja poreza na dohodak nisu ulazile određene okolnosti koje kao što su bolovanja, kao što su edukacije ili druge tada u početku nepredviđene okolnosti koje nisu omogućile pomorcu da 183 dana bude u plovidbi. I to je jako dobro i na taj način svakako da to moramo pozdraviti. Pozdravljamo i uvođenje elektroničkog upisnika i činjenice da ćemo danas na jednom mjestu u bilo kojoj kapetaniji ili bilo kojoj ispostavi lučke kapetanije u Hrvatskoj moći raspolagati podacima o brodovima, brodicama i jahtama koje se ne odnose samo na one brodice koje su upisane u toj dotičnoj ispostavi odnosno lučkoj kapetaniji nego će se imati pregled svih brodova i brodica i jahti diljem Hrvatske. Posebno će ovu izmjenu Pomorskog zakonika, ja se nadam pozdraviti naši Kriljani, odnosno vlasnici malih brodova za kružna putovanja kojih je iz dana u dan sve više. Na ovaj način njihovi brodovi izmjenom Pomorskog zakonika, izmjenom Upisnika postaju velike jahte, mega jahte jer su preko, u pravilu preko 36 metara. Plaćati će porez prema tonaži a ne porez prema ostvarenom dohotku što će u svakom slučaju omogućiti još dodatna ulaganja u cijelu njihovu flotu, povećanje broja tih malih brodova na kružnim putovanjima i to je svakako vrlo važno za poticanje ove, u posljednje vrijeme vrlo velike i vrlo važne nautičke djelatnosti na Jadranu. Ono što bih još rekao a to je da se ovim zakonom vodi računa i o pripravnicima u dijelu koji se odnosi na njihov boravak u međunarodnoj plovidbi, omogućavanje da i studenti uđu u sustav 183 dana, tako da je to iznimno važno za poticanje zapošljavanja i upućivanja mladih Hrvata u ovu iznimno kvalitetnu djelatnost i zanimanje. Evo, u ovom smislu podržavamo svakako izmjene Pomorskog zakonika a vjerujemo da će one ispuniti ona očekivanja koje i brodari i pomorci očekuju od ove izmjene i stoga će Kluba zastupnika HDZ-a podržati izmjene Pomorskog zakonika. Hvala.
Zahvaljujem. Sada je na redu Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovani kolega Goran Beus-Richembergh.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dozvolite da se i ja na samome početku pridružim čestitkama našoj državnoj tajnici Markovčić Kostelac jer je eto prva iz Hrvatske koja je imenovana na čelo jedne europske agencije od našega ulaska u EU. Nema nikakvoga spora, radi se o osobi vrhunskih referenci koja u sustavu u svezi sa pomorstvom i brodarstvom je izgradila čitavu svoju karijeru i nadamo se da će njena aktivnost u Europskoj agenciji za sigurnost na moru biti zabilježena i upamćena po dobru. Što se kluba GLAS-a i HSU-a tiče želim odmah na početku reći da ćemo podržati ove izmjene i dopune Pomorskoga zakonika i to iz više razloga. Ne samo zbog toga što se radi o usklađenju našeg Pomorskog zakonika sa odredbama nekoliko direktiva Europskoga parlamenta i Vijeća, nego i zbog toga jer donosi, taj prijedlog donosi niz odredbi kojima se nastoji unaprijediti, konkurentnost našeg pomorskog gospodarstva, dakle, brodarstva, na međunarodnom tržištu. Jedna od tih odredba, svakako je skopčana, u detaljnije definiranim aktivnostima, brodara, s popisa primjene poreza po odbitku. Jednako tako ono što pozdravljamo, su bolje u ređenje pojedinim pitanjima u sektoru nautičkog turizma, što će omogućiti višu razinu održivog razvoja i lakše poslovanje gospodarskih subjekata u djelatnosti nautičkog turizma. Ono što pozdravljamo, također je i centralizacija upisnika brodova u elektroničkom obliku, rekli bismo konačno. Također, mislimo da je dobro, što je ovim prijedlogom izmjenama i dopuna riješeno i to pitanje, olakšica, odnosno, oslobođenja obveze plaćanja poreza na dohodak, onih pomoraca koji u međunarodnoj plovidbi, nisu ostvarili 183 dana plovidbe. A mislimo da je osobito važno, također i to što se stvaraju uvjeti za upis stranih brodova, u upisnik, odnosno, registar brodova RH, jer će to također, izravno pogodovati razvoju nautičkog turizma. Naime, malo je poznato, da jedan vez u marini, generira jedno radno mjesto. Naime, kada bismo gledali broj zaposlenih u marinama, nije to tako, njih je daleko manje, ali moramo znati da iza jednoga veza, stoji čitav niz djelatnosti, servisa, od održavanja, do različitih drugih servisa i usluga, pa do trgovine, ugostiteljstva, gdje se kumulativni učinak, doista može svesti na 1.1. U tome smislu drago nam je što se osjetila potreba relaksacije tih uvjeta, voljeli bismo da su oni još bolji. Ja ću podsjetiti, na inicijativu koju je Odbor za turizam Hrvatskog sabora pokrenuo koncem 2012. i proveo 2013. g. u suradnji s Ministarstvom financija i Vladom RH. Naime, mi smo koncem 2012. g. vrlo neobičnim, izmjenama i dopunama Zakona o PDV-u, tada uspjeli u jednoj praktičkoj akciji, koja je trajala 5 mj. sa vrlo niskom stopom od 5% napraviti jedan genijalan iskorak. Naime, u tom času, na vezovima u hrvatskim marinama, bilo je oko 12000 stranih plovila na privremenom vezu, odnosno, u privremenom uvozu, u statusu, koji nije bio trajno riješen. Dakle, to su vlasnici i njihova plovila, koja u tom času nisu platili dražbene ni u jednoj zemlji EU, i postavilo se je pitanje, što ćemo izgubiti 1.1.2013. ulaskom u EU, ukoliko primijenimo one stope PDV-a pa isto tako i carine, kakve su vladale tada. Dakle, bilo je za očekivati, da ni jedan jedini strani brod neće biti uveden u hrvatski registar, zbog toga što su druge zemlje, pogotovo one u našem okruženju, od Grčke, Slovenije, Italije, imale puno puno bolje uvjete. Mi smo tada u Odboru za turizam, evo, ovdje su i moji kolege, koji su tada bili sa mnom u tom odboru, inicirali dakle, jednu združenu akciju, koja je sjajno provedena i moram reći, uz visoku razinu suradnje, ne samo sa dramskim udrugama, prije svega onima koji su okupljali marine, nego i špeditere, a prije svega sa poreznom i carinskom upravo, s jedne strane i s druge strane s lučkim kapetanijama, mi smo u tih 5 mj. uspjeli privući u hrvatski registar brodova oko 4850 plovila. Neto učinak za hrvatski proračun bio je 304 milijuna kuna. Ako bi se išli se šaliti malo, iako u svakoj šali ima pola zbilje, ako pogledate da je iznos plaća, odnosno, sredstava, za plaće, svih saborskih zastupnika, godišnje negdje na razini od oko 50 milijuna kuna, mi smo tada, s druženom akcijom, potaknutom iz Hrvatskog sabora zaradili svoje plaće za 6 g. i još uvijek teče 6 g. u kojoj se nama plaće isplaćuju zahvaljujući toj združenoj akciji, koju je pokrenuo Odbor za turizam. Ja sam ponosan što sam bio na čelu toga odbora, kao i na svoje kolege koji su sa mnom tada sjedili, jer smo pokazali, najvišu moguću razinu razumijevanja za probleme hrvatske nautike u tome času. U tome smislu, svaka sljedeća administracija, pozvana je da te uvjete, još više olakšava i relaksira. Jer Hrvatska jest pomorska zemlja i ona se tako treba i ponašati, ona treba shvatiti što su njene prednosti i s druge strane, naravno koji su izazovi toga statusa, odnosno, prirodno, datih mogućnosti. Prije svega u ekološkom, kada je riječ o ekološkim pitanjima, organizacijskim, također i u smislu naših obveza kao članica EU. Dakle, tu se mora voditi stalna proaktivna i konkretna politika. Meni je jako žao, što tada ministarstvo pomorstava nije sudjelovao u toj akciji, ali eto, dobro je da ju nije ni ometalo. Jednako tako mi je žao, što ni u ovoj, ni u ovoj, varijantni, naših administracija, još uvijek nismo došli do optimalnih zakona o pomorskim dobru i morskim lukama, za razliku od zakona, kojim se definira slična tematika, a odnosi se na plovidbu unutarnjim vodama, odnosno, mirnim vodama, odnosno, rijekama i jezerima, pa onda i sva pitanja, koja su vezana za luke, koji je sjajan, moderan, vrlo otvoren, kvalitetno je riješio čitav niz problema, naš Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama, još uvijek je zapravo kočnica razvoja u mnogim segmentima, ili je barem … [[Govornik se ne razumije.]] za anarhiju koja se događa lokalno, umjesto da se slijede pozitivni primjeri onih županija na kojim su upravljanju morskim dobrom otišle dalje, savjesnije, kvalitetnije, umjesto da se slijede prijedlozi koji su sačinili stručnjaci još 2013. g. do dana današnjega mi nemamo moderan tekst toga zakona. Koje su nakaradne koje proističu iz njega između ostaloga jedna je diskrecijsko pravo ministarstva da određuje visinu koncesijskih naknada. Vjerovali ili ne, razlike u visini koncesijskih naknada praktički za istu stvar su nevjerojatne, sumanute i kada koncesionar, dosadašnji, postavi pitanje zašto se od njega traži pet puta veće naknada za koncesiju od drugog koncesionara par stotina milja dalje ili par desetina milja dalje, odgovara se uzmi ili ostavi. To nije dobro, to je mačehinski odnos. Mogu govoriti o konkretnim slučajevima ako treba, jer sam dobro upoznat s tim jer čitav sektor nautike u Hrvatskoj je bremenit do te mjere da možemo reći da su jedine značajke koje povezuju sve Hrvatske marine to da se nalaze na obali i da se u njima vezuju brodovi, sve drugo je različito. Mi još uvijek trpimo samovolju koja je dovela do toga, recimo, recimo, do jednog nakaradnog slučaja u Zadru. Tvrtka koja je bila koncesionar velike marine u Zadru je otišla u stečaj. Dan danas netko normalno ubire naknadu za vezivanje plovila, a ne znamo tko. kako je moguće da se u legalnim uredno ustrojenim, vođenim i redovito inspektiranim marinama, redovito visi nad time kakav je sustav naplate, a da u toj marini nema tajne nema tajne, radi se o tanker comersu, radi tko šta hoće. Jer znamo mi uopće tko su ti ljudi koji naplaćuju vezivanje brodova već godinama? Kako je to moguće? A da ne govorim o nelojalnoj konkurenciji koja je uspostavljena zahvaljujući postojećem zakonu o pomorskom dobru i morskim lukama, a sve je to skopčano sa našim pomorstvom, između tzv. sportskih luka, luka za komunalnu namjenu i marina. To je prostor za velike zlouporabe, to je prostor za korupciju, s tim se treba uhvatiti u koštac. I za to treba imati snage i ova administracija, ako one prijašnje nisu. Jer je velika šteta da se na nečemu što je tako veliko blago, rekao bih narodno blago, opća imovina, narodna imovina, zapravo omogućava i pljačkanje i zlouporaba resursa, a to znači u konačnici i slanje vrlo loše slike o tome kako gospodarimo onim što imamo. onim što nam je namrjeto i dato da se razumijemo jer se radi o prirodnome bogatstvu koje je samo na nekim mjestima kultivirano. U tome smislu pozivamo Vladu, pozivamo ministarstvo da se konačno uhvati u koštac i sa tim pitanjem. Pozdravljamo njihov napor da se kroz izmjene i dopune pomorskoga zakonika unaprijedi čitav niz detalja vezanih za funkcioniranje hrvatskoga brodarstva, ali opet ćemo se vratit na nultu točku. Zašto hrvatski brodari, zašto hrvatska javna kompanija za linijski prijevoz nije u stanju naručivati brodove u hrvatskim brodogradilištima. Sve je to vezano. Trebalo bi imati sustavnu politiku, a ne točkastu kao što vidimo iz ovog zakona da bismo mogli sve te probleme rješavati na jedan suvisao i dugoročan način koji će Hrvatsku ne samo opravdati kao pomorsku zemlju, nego joj dati i komparativne, ako hoćete i natjecateljske prednosti u odnosu na njenu konkurenciju na Mediteranu. Hvala lijepo.
Idemo dalje. Poštovani kolega Tomislav Žagar u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo dozvolite da se i ja u ime kluba Mosta i svoje osobno ime pridružim čestitkama gospođi Markovčić Kostelac na izboru na ovako važnu funkciju. Klub Mosta će podržati ove izmjene ovako vrlo opsežnog i važnog zakona za RH i to iz nekoliko razloga, nešto su već prethodnici rekli, naime ovaj zakon seže daleko u prošlost, njegovi počeci od 2004. imamo jedan moderniji zakon, zakon koji slijedi propise EU i taj zakon isto više puta mijenjan i to naravno i na temelju implementacije europskog zakonodavstva, ali i na temelju onoga što se u praksi pokazalo kao loše pa se nastojalo tim izmjenama popraviti. S druge strane isto tako treba naglasiti i čestitati predstavnici ministarstva što su omogućili dobru komunikaciju sa sindikatima i što su one zahtjeve koji su sindikati tražili vezano za status na prava pomoraca ipak implementirali u ovaj zakon u smislu većeg opsega njihovih prava ili većeg pobrojavanja situacija u kojoj se oni mogu naći da bi ostvarili svoja prava. Naravno i treće nije zanemarivo, to je položaj hrvatskog brodarstva i njegova konkurentnost u ovako zahtjevnom europskom tržištu. Ali dozvolite da ipak kažemo par stvari koje bi možda trebalo pojasniti i koje bi trebalo zbog hrvatskih građana i nas koji znamo nešto manje ili više o hrvatskom pomorstvu da nam bude jasnije, iako sam ja Slavonac, netko me pitao prije, jedan kolega me pitao što ćeš ti Slavonac pričat o pomorskom zakoniku? Naime, nećete vjerovati, kod nas ima pomoraca, u mom mjestu ima pomoraca, moj najbliži kafić se zove Sidro i u njemu je šank u obliku broda jer gazda ima zavidnu pomorsku karijeru. I upravo iz razgovora s tim ljudima koji su pomorci sam htio ovdje postaviti nekakva pitanja pa da pokušate odgovoriti. Ajmo se prvo vratiti na jahte, dakle sigurno je za pozdraviti da se daje motivacija jer prije svega porez na tonažu je model subvencije, to treba naglasit, to nije zapravo porez u ... [[Govornik se ne razumije.]] smislu, on je zapravo model subvencije i RH imala je problema dok nije ubirala, dok su bili oslobođeni brodari poreza jer je to nedozvoljena subvencija pa je implementacijom europskog zakona uveden porez na tonažu kako bi se mogla ipak koristiti dozvoljen oblik subvencije. U ovom slučaju mene samo zanima, a naravno i kolege u Mostu, što će bit sa mogućom poreznom ... [[Govornik se ne razumije.]] ? ipak na jahtama postoje druge djelatnosti kako će se to regulirati da se takve zloupotrebe moguće spriječe, evo to je jedno od pitanja koja se može postaviti. Što se tiče pomoraca i njihovih prava za posebno je pozdraviti i ovaj, znači različita je situacija u kojima se mogu naći da bi ostvarili 183 dana. Međutim, dosta naših pomoraca je u tzv. ... [[Govornik se ne razumije.]] radu. Dakle, oni su na ugovor na određeno vrijeme i zanima me koja su njihova prava kad oni dođu kad se vrate, bilo zbog toga što su dobili, što je istekao ugovor, bilo zbog toga što su se razbolili. Kakva su njihova prava u odnosu recimo na Hrvatski zavod za zapošljavanje, naknadu za vrijeme nezaposlenosti i u odnosu na naknadu za vrijeme bolovanja. Imaju li oni u tom smislu kakva prava? Govorim sad o ... [[Govornik se ne razumije.]] radnicima, dakle ne pomorcima koji imaju stalno zaposlenje. To su neka od pitanja koja sigurno bi valjalo razriješiti. Ostale mjere koje se ovdje navode, posebno pozdravljam i ovu mjeru za vježbenike, a evo i u odnosu na jahte će se to dakle, ustanoviti obaveza jednog vježbenika na jednoga časnika i to su dobre stvari jer doista, kao što su prethodnici rekli, RH je pomorska zemlja, RH ima dugu tradiciju u pomorstvu i RH u tom smjeru treba razvijati da i pomorstvo bude atraktivno za mladu generaciju i za naša učilišta i u tom smjeru dobro je i ove izmjene Zakona idu u tom smjeru da se tako izrazim, zalažu se za poticanje naših učilišta kako bi imali obrazovane pomorce, pomorce koji su zadovoljni i plaćeni i na kraju, brodare koji bi bili konkurenti na europskom tržištu. Dakle, da još jedanput zaključim, Klub MOST-a će podržati donošenje izmjena i dopuna ovog Zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Sad ćemo prijeći na pojedinačne rasprave. Prva će biti ona poštovanog zastupnika Ante Sanadera, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvažena državna tajnice sa suradnicima, evo ja se pridružujem čestitkama mojih kolega za vaše imenovanje na novu funkciju, jednu vrlo važnu organizaciju i upravo a propos toga htio bih se osvrnuti na ovaj Pomorski zakonik. Kako sam ja vatrogasac, pa onda želim to malo povezati jedno s drugim. Naime, mene interesira izrada onečišćenja mora, a to je ovo upravo što će biti vaš slijedeći posao. Naime, u RH, evo i moje vatrogasno društvo tamo ima jedan mali brod koje je Ministarstvo dalo i koje služi za čišćenje mora na onom akvatoriju naše Splitsko-dalmatinske županije. I jasna mi je situacija sa svim tim, ali evo. Mi smo pomorska zemlja, ponosimo se s tim i sigurno volio bih da i u ovom Zakonu ili eventualno da je to predmet nekih drugih zakona se malo više pojačamo te naše snage ovdje. Naime i ova vježba Adrio ili Adriatic, kako se zvala, Adriatic 2018. pokazala je jedan scenario dolaska ovog broda iz EMSA-e koji je angažiran znači ... [[Govornik se ne razumije.]] koja je u Raveni smještena i koliko sam informiran, onaj brod koji je inače u komercijalnoj upotrebi, ali je EMSA angažirala i osigurala da ona dođe i priskoči u pomoć koja biti potencijalno potrebna nekim zemljama ovdje EU. I to je lijepo i to je odličan secanario. Mene malo osobno zabrinjava vrijeme za koje Marisa brod, taj tanker može doći kod nas, ne znam. Da se kod nas dogodi neki scenario jednog ekološkog onečišćenja na Visu ili tamo u viškom akvatoriju i onda sad normalno ovisi o vjetrovima i meteorološkoj situaciji koja je tada bila, kakav bi se scenario dogodio i koliko bi nam Marisa eventualno mogla pomoći. Jer Marisa je odnosno i EMSA je nastala ... [[Govornik se ne razumije.]] kad je onaj ... [[Govornik se ne razumije.]] ako se sjećamo dobro, ti brodovi kad su stradali i veliki problemi koji su bili na španjolskom, portugalskom dijelu obale. I inače smo svjedoci tih ugroza od nafte ili mazuta koji se prevozi i potencijalne opasnosti. A iako svjesni situacija su bušotine nama u susjedstvu i Crna Gora, Italija posebno, velikim bušotinama možemo biti potencijalno ugroženi. Evo. I zato bi sugerirao ili vidjeti kakve su mogućnosti, ja nisam upoznat dovoljno sa detaljima ovim državnim, više sa ovim lokalnim problematikom kakve su mogućnosti da mi imamo u državi jedan tako malo jači brod jer ovi naši brodovi koje imamo na priobalju koje je kupilo Ministarstvo u proteklim godinama i to je sigurno za pohvalu Ministarstvu u proteklim godinama da su kupovali brodove male čistače mora, ali jedan veći, ozbiljniji brod koji bi mi mogli imati sami jer kažem, ponosimo se pomorskom tradicijom, a i naša pomorska flota je pristojna da se može govoriti o tome da bi i RH trebala. Uz to imamo obalnu stražu, imamo HRM, a posebno obalnu stražu koja ima kapacitet možda da bi se i tamo nešto pretvorilo, pa onda plov put i sve te organizacije koje se bave aktivnostima i zaštitom Jadranskog mora, mislim da bi tu trebalo naći mogućnosti da mi kao RH imamo veći brod osim ovih malih brodica koje imamo, da imamo i neki veći brod gdje mi sami možemo intervenirati. Uvažavam EMSA-u i evo sad, budućnost koja bi trebala biti sklona i Hrvatskoj, ali ovaj Marisa morat će se unaprijediti jer mislim da je to dosta jedno dugo vrijeme kad govorimo o katastrofama, potencijalnim rizicima jer znam kakvi su rizici u nekim drugim granama kad govorim o elementarnim nepogodama. U što to završava i kako se to brzo odvija, posebno u današnje vrijeme valjda i zbog globalnog zatopljenja ili zbog čega smo svjedoci i posebno ovih novih ugroza da se razmišlja da Hrvatska naše Ministarstvo razmišlja, a sutra u dobrom kontaktu sa EMSA-om da vidimo mogućnost kako bi mi mogli to još podignut i unaprijediti i imati svoje snage jače na ovom području i u tom smislu nudim svakako ulogu i hrvatskih vatrogasaca, posebno ovih priobalnih jer mi imamo tu jake priobalne profesionalne i dobrovoljne postrojbe na priobalju temeljem sad svih ovih požara i ugroza koje smo imali, tu su se snage ojačale. Imamo kvalitetne snage, dobro organizirane i sigurno da bi mogli biti od pomoći u tom periodu uvažavajući sve ovo što mi imamo i nacionalnu središnjicu za traganje i spašavanje i sve naše lučke kapetanije koje odlično rade i koje su dobro organizirane, ali opet sa malim brodovima, pa mislim da bi trebalo napraviti taj kontakt možda kroz neke pravilnike, pod zakonske akte ili neke izmjene zakona, da se i vatrogasci stave u sustave, vidjeli ste sad situaciju u Istri kad je ovaj brod ispustio naftu da su glavne snage bile vatrogasne snage koje su gore pomagale jer su one i nositelji sustava civilne zaštite. Mi znamo da su u civilnoj zaštiti uz GSS, Crveni križ, ronioce i sve ove udruge razne koje su u civilnoj zaštiti, najjača snaga civilne snaga su vatrogasci Hrvatske. Mi imamo 50 000 opremljenih vatrogasaca koji su spremni odmah hitnog interventa na području Hrvatske i sigurno da taj potencijal bi trebalo povezat sa ovim i u jednom, dobro i sa Obalnom stražom i sa ovim svim službama koje imamo, da se možda i vatrogasci još dodatno opreme sa opremom za ekološku zaštitu i da to još pojača snagu, hrvatski potencijal u ovim eventualnim iznenadnim onečišćivanjima mora. Naš turizam znamo koliko nam je važan, evo svaku godinu smo ponosni da se povećava broj turista i noćenja ali ovako ... [[Govornik se ne razumije.]] prevažno. Pa evo predlažem i sugeriram da ili kroz pod zakonske akte ili sutra, ja se nadam boljem kontaktu sa EMSA-om nađemo načina da iz europskog fonda nekakvog, dobijem dodatna sredstva da se ojača ta naša flota u ovom smislu zaštite okoliša da mi ne ovisimo uz sve uvažavanje za europsku pomoć, ali svakako ćemo je koristiti kad bude potrebno. Evo hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Josipa Borića.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvažena državna tajnice. Pa evo samo nekoliko riječi o ovim izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika jer mislim da jasno je da se radi o svojevrsnom Ustavu pomorstva u RH i da kroz nekoliko izmjena koje smo pratili od 2006. pa sve do današnjeg dana, jasno je da smo svakim izmjenama u taj sustav, ja mislim, unosili samo dobre promjene i da danas nakon 30-ak godina možemo reći da zaista u RH pomorstvo je jedan uređen sustav u kojem se zna tko što radi, tko, kako i na koji način postupa, što je uvelike zasluga i ovog širokog dokumenta koji ima zaista jedan veliki broj članaka i nije to jednostavno niti lako baš sve usložiti samo za nas a onda to da paše i na sve što nam propisuje i EU. Tako da evo, samo pohvale i samom ministarstvu na dobrim zakonima koje raspravljamo već pune 2 g., u svim segmentima od cestovnog prometa, željeznica, pomorstva. Imali smo nedavno lučke kapetanije, čekamo svi Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama kao jedan onako, šlag na tortu koji bi trebao zaokružiti jednu cjelinu djelovanja ovog ministarstva u ovom mandatu jer zaista u pomorstvu možemo reći da smo dobri gledajući neke druge grane gdje se volimo hvaliti kao što je turizam pa kad usporedimo cijeli taj sustav sa sustavom pomorstva, kako to funkcionira, mi ćemo reći dobro nam je u turizmu, međutim u pomorstvu vidimo da to zaista ima sve od, ne znam, srednje škole, fakulteta do samog školovanja samih pomoraca koji kad odlaze ili na strani ili na domaći brod, jasno znaju što ih čeka, što mogu dobiti i na koji način se odnose i prema državi sa svojim plaćanjima, sa svojim obvezama. Jednostavno taj sustav nije stao, znači, mi možemo danas reći da u pomorskim školama imamo dovoljno mladih školovanih ljudi koji se žele školovati, biti pomorci i da oni ne pate od toga, da imaju nedostatak kadra kao što to imamo ne znam, u građevinskim školama, kao što imamo u ugostiteljskim školama gdje jednostavno smo na neki način izgubili tu nit i mislim da je to veliki doprinos i kroz stipendiranje ali i kroz brigu da ta djeca zaista mogu nakon srednje i kroz samu srednju školu se iškolovati sa praksom na posebnom brodu koji je za njih izgrađen na tome da mogu steći znanja u visokom obrazovanju i nakon toga sami odlučiti što žele raditi na dobrobit svoje domovine. Ovaj zakon jasno donosi poboljšice u djelu socijale, opet ono 183 dana koja su uvijek bila nekakav prijepor kako se dogovoriti oko toga i kome to dati, kome ne dati, mislim da je dobro ovo proširenje. Zatim u djelu, vidim da ste si dali nešto i više posla ministru, kad govorimo o suglasnostima koje daje recimo na maritivne studije. Gradnja u pomorskom djelu je dosta skupa gradnja a posebno izrada po projektnoj dokumentaciji koja je, nažalost moram tako reći višestruko skuplja od gradnje na kopnu. Znači, izgraditi jedan projekt za izgraditi luku, nekada se pojavljuje i zaista i milijunski iznosi i moramo vidjeti što se u tom sektoru događa, da je tu zaista toliko skupo jer vidimo koliko nas koštaju veliki objekti koje gradimo na kopnu. U redu je da ministar zna o čemu se radi jer svaka greška na moru znači ili pogotovo u djelu maritivne studije, može značiti nekakvo oštećenje same prirode ili prirodnih tokova, vjetra, svega onog što to znači. Drugo je da ministarstvo daje suglasnosti na objekte koji se polažu u more. Znači a tu imamo podosta toga, mislim čak i neuređeno od, ne znam, mi danas ne znamo na kopnu gdje su nam recimo glavni svjetlovodni kabel, ne, ne znam kakva su iskustva drugih ali znam za svoj otok. Da ne znamo što nam prolazi ispod mora, kuda su trase gdje nam se spajaju otoci sa ne znam, vodovodnim sustavima, ne znam da li se to odnosi na ove sustave za pročišćavanje tj. podmorske ispuste, da li to isto ulazi u tu priču ili nije, to ćete nam reći kasnije. Znači do sada su te suglasnosti bile uglavnom na nivou projektiranja i nitko o tome baš previše nije davao svoje mišljenje a radilo se o moru. Dobro je da se konačno rješava i pitanje potonulih podrtina i njihovo vlasništvo jer danas je to jedan problem koji nam se pojavljuje. Mi ne možemo ignorirati da smo imali slučajeve da nam se ne znam, potopi brod i da o njemu više nitko ne želi brinuti a onda bi trebalo proći desetke godina da bi to postala nekakva svojevrsna atrakcija ili bi ga svatko mogao svojatati na svoj način. Mislim da su dobri dijelovi u Pomorskom zakoniku i obveze osiguranja za sve one brodove koji nam ulaze u prostor, a onda nam ostave brod kao što je to bilo nekoliko brodova dolje na Čiovu pa onda izvolite vi to rješavati, pa se naplaćujte kako znate ako se možete naplatiti. Zaista, evo kažem pogotovo i u dobrom dijelu je obuhvaćen i nautički dio ali samo kao sugestija tj. kao propisivanje određenih propisa koje opet neki drugi zakon mora dodatno rasčlaniti. Mislim da je poticajno ovo što ste namijenili za velike jahte i za tonažu, i mislim da ćemo kroz to s obzirom da na Jadranu imamo sve više i više nautičkih luka, a mislim da svaka koja se izgradi se gotovo vrlo brzo u godinu ili dvije dana puni znači kapacitetima, to znači da smo vrlo privlačna destinacija u turizmu da je to još jedan doprinos ministarstva koje sad treba iskoristiti znači kroz dobru promidžbu i kroz dobre promotivne aktivnosti da zaista ti ljudi budu i obaviješteni o tome što im se to za ovaj dio nudi. I dobro je što kažem država sama kroz ovakav jedan zakon brine o svojim ajmo reći poduzećima s kojima upravlja kao što je to Plovput, mislim da je to jedna sasvim odlična firma danas, koja je imala nekada svoje probleme, ali danas dobro funkcionira, svi participiraju na neki način u financiranju tog poduzeća ali se vidi evo ja to osobno mogu reći da zaista svake godine ti plovni objekti, tj. sigurnosni objekti koje oni grade, održavaju danas, imaju zaista jedno primjereno održavanje i zaista se događa ono što se davno postavilo, znači da želimo biti jedna sigurna zemlja sa dobro označenim oznakama gdje se šta smije ili ne smije raditi na moru i da onda to ima svoj smisao. Naravno, tu je još Jadrolinija također brodar koji je evo država pokazala jednu veliku pažnju prema njemu i on danas može obavljati zaista svoju funkciju na zadovoljstvo svih. Evo još jedanput, dobar, dobre izmjene, pozitivne u dijelu pomorstva u svim segmentima i naravno podrška. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Borić, za razliku od nekih predstavnika oporbenih klubova koji su više govorili o Zakonu o pomorskom dobru, morskim lukama, nego o pomorskom zakoniku, vi ste govorili o pomorskom zakoniku. Gotovo u cijelosti slažem se sa onim što ste rekli. Bilo bi šteta kad već ne ulazimo malo u tu domenu koju i djelokrug koji obuhvaća Zakon o pomorskom dobru ne spomenut jedan ogroman veliki projekt ovog Ministarstva kojeg vi jako dobro znate, ali ga treba istaknuti to je činjenica, da Ministarstvo u jednom trenutku razvija projekt izgradnje dogradnje županijskih luka i luka od lokalnog značaja namijenjenih za obavljanje javnog linijskog obalnog pomorskog prijevoza, gdje se sredstvima Europskih fondova ulaže u te luke, luke od županijskog značaja u prvom redu za prometno povezivanje otoka preko 80 milijuna eura. To je projekt koji je već sada u vrlo visokoj fazi razvijenosti i obuhvaća desetine luka i lučica pa mislim da je to u ovom trenutku kad već iskačemo iz ovog zakona potrebno nadopuniti i dodat.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepa kolega Bačić. Mislim da je vrijedno da smo to istaknuli zato jer po prvi puta imamo jedan mali segment operativnog programa namijenjen upravo pomorskom povezivanju. Recimo luka Tkon, koja je zaista do sada funkcionirala u malim skučenim prostorima će dobiti jednu primjerenu pravu trajektnu luku koja za otok Pašman treba značiti još bolji iskorak u prometnom povezivanju. Ali mislim da se zaista ne samo Zakonik nego sve ono što sam rekao da se radi u pomorstvu već proteklih dvadesetak godina radi na jedan dobar organiziran način da je bilo od vlada do vlada drugačijih promišljanja ali da su sve napravile određen iskorak i da mi danas možemo reći da je pomorski sustav gotovo u potpunosti doveden do neke razine kojim se možemo uspoređivati sa mnogim europskim zemljama čak i biti puno bolji od nekih i reći da smo sve posložili da možemo biti jedinstveni za sebe ali i dio jednog globalnog znači šireg prostora, znači ne samo Europske unije nego i čitavog svijeta.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Ante Babića. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicima. Na samom početku lijepo ste rekli da je ovaj Pomorski zakonik zapravo srce hrvatskog pomorskog zakonodavstva, to mi se jako svidjelo, jer se njime zapravo rješavaju sve javno-pravna imovinsko-pravna pitanja vezana sa pomorskom djelatnošću plovidbenim putovima i samim pomorcima. Rekli ste također da je on doživio nekoliko izmjena i dopuna od svog donošenja 2004. godine, doživio je zapravo pet i ovo je sada šesta izmjena, ali treba reći zapravo zbog čega su se dogodile te izmjene jer treba vidjeti i okolnosti zbog čega se to događalo. Dakle, okolnosti na koje se nije moglo utjecati, a 2007. godine radilo se o jednoj socijalnoj reformi i mislim za priznavanje zdravstvenog i mirovinskog osiguranja pomorcima, 2008. godine definiralo se upravljanje brodova koji su uplovljavali, nuklearnih brodova u Jadran. 2011. rješavalo se tada i govorilo zapravo o pomorcima i njihovim stažom sa povećanim i produženim trajanjem za pomorce. 2013. uređen je status hrvatskih, hrvatskog registra brodova i 2015. održavanje plovnosti, odnosno plovnih puteva. Ovdje treba reći da izmjenama i dopunama ovoga zakona to se dalo čuti i u ovim raspravama danas o kojima ste vi govorili, zapravo kada se pogleda jedna analiza ishoda Nacrta prijedloga zakona i svih onih ljudi koji su bili zainteresirani i sudjelovali u raspravi i donošenju u ovim izmjenama i dopunama zakona drago mi je jer smo, rekao sam to i u svojoj replici, sa određenim ljudima sa Pomorskog fakulteta u Splitu, a i pomorcima, davali određene primjedbe neke su odbijene, a neke su prihvaćene. Ali u svakom slučaju ovime se ojačava konkurentnost hrvatskog brodarstva, osnažuje se taj položaj naših pomoraca kako na međunarodnom tako i na stranom tržištu. Ono što treba reći, smanjuju se one administrativne barijere, to ste u svom uvodu napisali, dakle, sve ono što je vezano za ispis iz sudskog registra više se ne mora tražiti, to zapravo ide automatizmom kao i prijevodima određenim koji nisu nužni i ne moraju se više prevoditi i sl. i ide se potpunoj digitalizaciji u pomorskom sektoru. Dakle, nije nebitno naglasiti, mislim da je to kolega Borić i rekao da će sada i hrvatska zapravo nacionalna zastava biti atraktivna kod upisa stranih plovila posebice onih velikih jahti jer tom atraktivnošću zapravo i određivanjem poreza za tonažu postajemo atraktivniji, ali isto tako i ulaskom u Europsku uniju određene stvari koje su se promijenile zapravo službe konkurentnosti naših brodova. Ono čega bi se još ovdje dotaknuo mislim kolega Sanader je možda to u svojoj pojedinačnoj raspravi bolje eksplicirao, ali činjenica je da Jadransko more i ono što smo govorili o nautici i nautičkom turizmu zapravo je jedan prepoznatljivi i dobar proizvod u hrvatskom turizmu, posebice na isturenim dijelovima Jadrana, otoka Hvara, Visa, posebice Grada Komiže i kod tih uplovljavanja ja ne znam jesam li vas dobro čuo ali tijekom godine radi se o nekakvih 180 tisuća brodica, jahti koje se nalaze u Jadranu. Vi ste rekli da je ukupno negdje od 75 milijuna tona robe 23 ako sam dobro zapamtio se zapravo iskrcavaju u našim lukama. E sada to je onaj jedan dio o kojem moramo iznimno voditi računa s obzirom da je Jadran plitko more, zatvoreno more i volio bih da se možda više govorilo o tome, o toj regionalnoj suradnji Republike Hrvatske sa ostalim zemljama jer je to iznimno, iznimno bitno s obzirom na ove brojeve koje ste rekli vezano za prevoženje robe kroz Jadran. Ono što još možda želim naglasiti, a to sam u replici rekao, dakle posebno mi je drago jer sam u tome sudjelovao a vezano je za strance, za pomorce koji plove na stranim brodovima, a vezano je za onih 183 dana. Dakle, uvažavajući činjenicu tih pomoraca koji plove na strancima posrednika pri njihovom zapošljavanju, stranih kompanija, smrti, pa evo sada i otmica u novije vrijeme što vidimo. Dakle, njima se zapravo ovime omogućava da se izuzmu od poreza na dohodak od ovih 183 dana i posebice ono što su i pomorski fakulteti naglašavali, a to su vježbenici koji mogu raditi na stranim i domaćim i stranim tvrtkama gdje im se zapravo omogućava vježbenički staž od 6 mjeseci uz plaćanje odnosno odbitak svih poreza i doprinosa na plaće. Dakle da zaključim, evo na kraju ja se nadam pozdravljajući ove izmjene i dopune zakona koje će kako sam na početku rekao sigurno ojačati javnopravnu, imovinsku, pravni odnos povezan sa morem i sa pomorskom plovidbenom djelatnošću. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sada će u ime predlagatelja riječ uzeti poštovana državna tajnica Ministarstva mora, prometa i infrastrukture gospođa Maja Markovčić-Kostelac. Izvolite.
Hvala lijepa. Prije svega dozvolite mi da vam zahvalim na vašim iskrenim čestitkama za moje imenovanje i želim svakako još jedanputa naglasiti tj. uspjeh i potvrda nekog mog profesionalnog puta, ali to je nesumnjivo uspjeh i potvrda da ono što u hrvatskom pomorstvu radimo, radimo dobro i prepoznato. A osim toga ono što bih posebno željela istaknuti čitav ovaj proces koji je dosta dugo trajao pokazao je što možemo učiniti kada smo zajedno i kada zajedno stanemo iza jednog nazovimo to tako pozitivnog i dobroj projekta. Zahvaljujem zaista svima koji su u tome sudjelovali na podršci Predsjednici države, premijeru, ministrici Pejčinović, državnoj tajnici Metelko-Zgombić sa timom i naravno mojim kolegicama i kolegama u kojima sam imala veliku podršku. A sada da se vratimo na naš Pomorski zakonik. Zahvaljujem vam naravno svima na podršci, svim klubovima na podršci i prepoznatim kvalitetama ovog zakona koji će učiniti novi iskorak za dinamiku i kvalitetu hrvatskog pomorstva. Bilo je postavljeno pitanje vezano uz porez po tonaži jahti i da li postoje mehanizmi za suzbijanje eventualnih zlouporaba. Porez po tonaži jest jedan oblik subvencije, dopuštene subvencije jer on omogućava tzv. … dakle plaćanje poreza neovisno o dohotku dakle i onda kada si tu plusu i kada si u minusu plaćaš definirani porez, ali u iznosima koji su stimulativni. Upravo zbog toga on podliježe čitavom nizu kontrola i mehanizama na koji se kontrolira eventualne zlouporabe. Pa kada su u pitanju jahte ili bilo koji drugi objekt koji uz djelatnost prijevoza može obavljati i druge djelatnosti potrebno je voditi odvojeno knjigovodstvo koje se kao takvo onda kontrolira u odnosu na djelatnosti koje podliježu za porezu po tonaži, a ostale djelatnosti su izdvojene i u redovnom režimu poreza. Što se tiče plaćanja doprinosa od strane pomoraca za nezaposlenost i drugih doprinosa, jedna od dobrih karakteristika naše socijalne reforme ovog sustava za pomorce je upravo njegova fleksibilnost. Dakle on je napravljen tako da odgovara potrebama pomoraca koji mogu biti u različitim režimima ugovornih odnosa sa svojim poslodavcima na bilo kojim zastavama u svijetu. Tako primjerice imate pomorce ili veći dio pomoraca je uglavnom zaposlen na ugovor koji prestaje sa iskrcajem pomoraca i onda se obnavlja sa novim ukrcajem. Međutim, imate tzv. permanentnih ugovora. Dakle, imate pomoraca koji su ukrcani i imaju ugovor sa svojim kompanijama i za vrijeme dok borave kod kuće. Mi smo ovim sustavom omogućili da pomorci koji to žele uplaćuju dodatni doprinos za nezaposlenost i u tom slučaju imaju naravno i prava koje temeljem takovih uplata i ulaska u taj dopunski sustav pripadaju drugim hrvatskim građanima. No, on nije obavezan jer su nas upravo pomorci upozorili da za jedan veliki broj njih bi to bio naprosto jedan nepotreban dodatni namet. Što se tiče onečišćenja mora i ja osobno vjerujte mi svi u Ministarstvu posebno smo osjetljivi na zaštitu Jadrana od svih oblika onečišćenja i na tome dugo godina prilično sustavno radimo. Ovim izmjenama zakona predviđamo jedan kvalitetniji pristup izradi i elementima koje treba sadržavati plan intervencija. Bilo je ovdje riječi o potrebi koordinacija različitih službi koje rade i djeluju na moru. Ne samo da to podržavam nego mislim da je to jedini pravi put. Mi smo razmjerno mala zemlja i naša administrativne kapacitete moramo koordinirati. To je nešto što ću i sutra u MC-i posebno promovirati kroz suradnju različitih agencija na europskoj razini jer zajedničkim planiranjem snaga i sredstava, njihovim zajedničkim korištenjem možemo mnogo efikasnije činiti našu otpornost i u smislu onečišćenja mora, ali i u smislu sigurnosti uopće. I u tom kontekstu mi već imamo prilično dobro koordinaciju kroz jedan koordinativni mehanizam za sigurnost i sa Hrvatskom obalnom stražom i sa Pomorskom policijom i sa vatrogascima. Međutim slažem se da u tom smislu zajedničkoga treniranja za izvanredna onečišćenja mora možemo biti i bolji. Što se tiče raspoloživih sredstava ona nikad nisu dostatna, uvijek je potrebno još. U tom kontekstu mi smo na stručnoj razini otpočeli raspravu o mogućem osnivanju fonda u koji bi doprinosili uvoznici nafte i drugih opasnih i štetnih tvari koja se prevoze morem, a koja bi bila nadogradnja postojeće međunarodnom fondu istog naziva i služila bi za prevenciju od onečišćenja i za naravno nadoknadu štete koja nastaje, a koja bi nadilazila sredstva koja se financiranju iz ograničenja odgovornosti brodara i poslije iz međunarodnoga fonda. To je naravno nešto o čemu još treba provesti vrlo temeljitu stručnu raspravu među svim dionicima, a potom će biti prilika da o tome i vi ovdje u Visokom domu raspravljate. Ali to bi bilo recimo jedan dobar izvor dodatnih sredstava za opremanje i u smislu nabavke većih plovnih jedinica, ali i u smislu opreme koja se mora stalno zanavljati. EMS-a jer naravno ni jedna država nije dovoljno snažna da se obrani od velikih onečišćenja, kao što je to bio slučaj … a u posebno osjetljivo u zatvorenim, poluzatvorenim onima kao što je Jadransko, pa prema tome ta europska solidarnost i zajednička potpora državama kroz EMS-u je vrlo važna. U ovom trenutku u Jadranu je smješteno jedno plovilo Marisa …, i jedan set za sprječavanje onečišćenja, brod je u Trsu sredstva su u Raveni, slažem se s time da kada EMS-a raspiše sljedeći natječaj bit će lijepo vidjeti da su i kandidati s istočne strane Jadrana bili konkurentni u tom takmičenju i dobili recimo jedan takav stand by aranžman sa ovom organizacijom. Bilo je riječi i o maritivnim studijama, u zakonu predviđamo da maritivna studija bude obvezna za ulaganja u lukama, a Ministarstvo će davati suglasnosti za polaganje svega dakle, i cjevovoda i kabela i svega što se polaže u moru, ali taj sustav se povezuje sa sustavom dodjele koncesije i koncesijskih odobrenja, a što će biti, odnosno dozvola, što će biti uređeno onim zakonom o kojem je ovdje i koji ste svi izrazili želju da ga čim prije vidite, zakon o pomorskom dobru i morskim lukama. Dakle, ovdje ćemo davati suglasnost sa stajališta sigurnosti, a onda će to značiti ili biti signal paralelno za davanje odgovarajućih koncesija po onom drugom režimu. Što se tiče linijskoga prijevoza koji je predmet inače drugog zakona, ono što je vrlo važno ovdje istaknuti jeste da je u tijeku izrada strategije koja će ne samo definirati optimalnu mrežu linijskog prijevoza i potaknuti daljnja ulaganja u lučki sustav, ali isto tako i modernizaciju flote u smislu njene potpune dekarbonizacije. Želimo vidjeti na Jadranu brodove na nefosilna goriva koji povezuju naše otoke i ja vjerujem da je to budućnost koju ćemo svi zajedno svjedočiti. Evo zahvaljujem vam još jedanput i nadam se da sam odgovorila na vaša pitanja. A zakon o lukama i pomorskom dobru je zaista u visokom stupnju dovršenosti i vjerujem još do kraja godine imat ćete ga na klupama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice, sami ste sada izdvojili položaj pomoraca u okviru izmjene Pomorskog zakonika. Ono što bih ja želio istaknuti s obzirom da je u raspravi sa zainteresiranom javnošću u ovom trenutku paket zakona o mirovinskoj reformi, pet zakona, u kojima se redefinira pozicija beneficiranog radnog staža negdje oko 38 ili devet djelatnosti koje obuhvaćaju beneficirani radni staž, ja bih želio da istaknemo da s obzirom da je Pomorski zakonik Lex specialis kad je u pitanju položaj pomoraca da time se taj beneficirani radni staž kojega smo uveli 2011. godine ne mijenja za poziciju hrvatskih pomoraca pa je to jako dobra vijest i ne samo u okviru mirovinske reforme nego i u okviru ovom Pomorskog zakonika gdje tu poziciju hrvatskom pomorcima ostavljamo. Hvala.
Hvala lijepa. Time ćemo onda zaključiti raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika prvo čitanje P.Z.E. br. 421. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prvo prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika i drugo, sve primjedbe i prijedlozi, dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri, prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, glasujmo, molim vas. Utvrđujem da je većinom glasova 90 za, 4 suzdržana i 3 glasa protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na slijedeću točku, a to je - Konačni prijedlog zakona o nabavi i posjedovanju oružja građana, drugo čitanje, P.Z.E broj 364 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnoga reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Žarko Katić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani zastupnici. Evo pred vama se nalazi Konačni prijedlog zakona o nabavi i posjedovanju oružja građana. U prvom čitanju zakon je raspravljan 29. lipnja na 8. sjednici Hrvatskoga sabora. Svima koji su sudjelovali u toj raspravi zahvaljujem na razumijevanju. Intencija predlagatelja je da pojednostavi i ubrza procedure za nabavu oružja, ali da ostavi obveze i da zaduži sve one koji tu sudjeluju da obave svoj dio posla. Tu pritom mislim prvenstveno na građanina koji nabavlja oružje, na liječnike koji trebaju dojaviti promjenu u zdravstvenome stanju posjednika oružja, kao i naravno institucije koje sudjeluju u odobravanju zahtjeva za nabavu oružja. Oružje ostaje pri tome jest opasna stvar i zbog oružja se često događaju tragedije namjerne ili nenamjerne. Stoga ću vam opet iznijeti ukratko podatke o broju registriranog oružja u Republici Hrvatskoj. Na dan 30. rujna ove godine registrirano je bilo nešto manje od 267 tisuća komada oružja. Od toga najveći dio oko 182 tisuće komada u svrhu lova, zatim oko 80 tisuća u svrhu osobne sigurnosti i nešto preko 5 tisuća komada oružja za sportsko streljaštvo. Vlasnici oružja su uglavnom fizičke osobe, gotovo 104 tisuće fizičkih osoba i nešto preko 4 tisuće pravnih, dakle ukupno malo preko 108 tisuća vlasnika oružja. Unatrag zadnjih 10-tak godina od početka nacionalne preventivne kampanje MUP-a „Manje oružja, manje tragedija“ građane se stalno poziva na dobrovoljnu predaju nelegalnog oružja, tako su građani predali odnosno vratili preko 4 i pol tisuće komada zabranjenoga pretežito automatskog vatrenog oružja, preko 316 tisuća komada rasprskavajućeg vatrenog oružja, 4 milijuna 800 tisuća komada streljiva i 4 tisuće 700 tona različitog eksploziva. Dobrovoljno je u ovom razdoblju predano i 7 tisuća 762 primjerka dozvoljenog vatrenog oružja B kategorije kojem primjerice pripada i oružje za lov. To su slučajevi gdje je od smrti vlasnika oružja pa njegovi nasljednici to žele vratiti ili neki drugi razlozi, primjerice zdravstvena nesposobnost i slično, dakle vraća se i dozvoljeno oružje B kategorije. Ponovit ću najkraće koji su dakle razlozi za predlaganje ovoga zakona. Dakle u hrvatsko zakonodavstvo prenosi se direktiva Europske unije, Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2017. godine o izmjeni Direktive o nadzoru nabave i posjedovanja oružja. Uređujemo postupke nabave i registracije oružja i produženja roka valjanosti isprava o oružju, kao i način postupanja sa oružjem i streljivom koje građani nabavljaju za civilne potrebe odnosno radi bavljenja lovom, sportskim streljaštvom ili kao što sam rekao radi osobne sigurnosti. Pojednostavljujemo i ubrzavaju se procedure koja se provodi povodom zahtjeva građanina za izdavanje odobrenja za nabavu vatrenoga oružja. Tu naglašavam da se neće dakle provoditi operativne provjere od strane policijskih službenika kojima bi se utvrđivale okolnosti koje ukazuje na mogućnost zlouporabe oružja jer su znatno produžavale trajanje toga postupka, a najčešće nisu se prikupile značajne informacije. Pošto je ovo konačni prijedlog zakona, najkraće ću iznijeti i razlike između prvoga i drugoga čitanja. Prihvaćeni su prijedlozi Odbora za zakonodavstvo te je izričaj pojedinih odredaba nomotehnički dorađen. Držimo da je jasniji i to se odnosi na odredbe članka 6., 7., 8., 76. i 84. Nadalje u odnosu na Prijedlog zakona nakon dodatnih razmatranja pojedinih zlouporaba zračnog oružja konkretno u Konačnom prijedlogu zakona je svo zračno oružje bez obzira na njegove karakteristike svrstano u kategoriju C odnosno u oružje koje je nakon nabave potrebno prijaviti nadležnoj policijskoj upravi ili postaji. Naime u cilju olakšanja policijskog kriminalističkog istraživanja kaznenih djela i prekršaja počinjenih sa zračnim oružjem, neophodan je podatak tko od građana posjeduje takovo oružje te držimo da je stoga onda nužna i prijava zračnog oružja nadležnom tijelu. Dakle, to oružje se iz kategorije D gdje je oružje koje nije bilo u režimu prijave sada je svrstano u kategoriju C dakle, u oružje sa obvezom prijave. To su osnovne izmjene u odnosu na Prijedlog zakona koji je bio pred vama 29. lipnja ove godine. Držimo da će se stupanjem na snagu i ovim promjenama postupci biti brži, a rješenjima koja su dana u zakonu smatramo da će sigurnost vlasnika oružja onih koji s njime dolaze u doticaj kao članovi obitelji i ostali ostati jednako kvalitetna i da će oružje doći u ruke samo osoba koje nemaju kriminalnu prošlost koji nisu skloni počinjenju kaznenih djela ali i prekršaja koji su zdravstveno sposobni za držanje ili držanje i nošenje oružja. Evo to je najkraće o Konačnom prijedlogu zakona o nabavi oružja i posjedovanju oružja građana. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Katić u vašem izlaganju smo čuli da država pokušava i dodatnim normiranjem i određenim evidencijama dovesti pod kontrolu situaciju koja je vezana uz nabavku i držanje oružja što može biti O.K. ali u praksi se dosta često dešava da niti te evidencije niti bilo šta drugo ne urodi plodom, jer ljudi koji su skloni kao što ste rekli počinjenju kaznenih djela dosta često i dolaze prelagano do oružja. Mene zanima šta policija tu radi na taj način kako se vrši kontrola da ljudi uopće nemaju mogućnost to crno tržište gdje ljudi nabavljaju oružje pa čak i ono koje ste rekli da ne bi u nikakvoj varijanti trebalo biti. I sa druge strane mi danas imamo dosta nesigurnu situaciju evo u Gradu Zagrebu imamo obračune različitih klanova, puca se na cesti kao 90-tih, tako da me zanima da li možete vi sa ove pozicije reći da ćete to prevenirati da u glavnom gradu Republike Hrvatske nemamo obračune razno raznih klanova pogotovo i sa dugim oružjem kao što to bilo sada slučaj? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Poštovani gospodine zastupniče, prevencija kaznenih djela osobito najtežih kaznenih djela gdje su ugroženi život ili tijelo građana je stalna zadaća policije i Ministarstva unutarnjih poslova i tome se posvećuje maksimalna pozornost. Već sam u izlaganju kod Prijedloga zakona kad smo ovdje, kad sam ga obrazlagao pred vama rekao da se manje od 2% svih kaznenih djela počini sa prijavljenim vatrenim oružjem. Međutim, osim provođenja dobrih procedura da oružje ne dođe, zakonito ne dođe u ruke osobama koje bi ga zloporabile, naravno da policija koristi operativne metode da spriječi i nezakonite ilegalne nabavke oružja. I to će i dalje činiti. Hvala lijepa.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo samo jedna mala primjedba ako se može uvrstiti u zakon, a to je proširivanje kruga ovih ovlaštenika za nabavljanje kategorije C, na udruge, odnosno organizacije koje koriste tradicijsko vatreno oružje i koriste ga zapravo kod nekih svečanih prigoda, s obzirom da evo dolazim iz kraja gdje je vrlo rašireno glasno pucanje iz kubura ili pištola i postoje određeni problemi oko registracija toga tradicijskoga vatrenoga oružja. Pa evo prijedlog samo da se omogući neki duži rok za registraciju od godinu dana, oni su ipak možemo ih nazvati i čuvari jedne hrvatske povijesne baštine. Brojne su udruge koje koriste glasno pucanje prigodom ovih svečanih prigoda po cijeloj Hrvatskoj.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Zdravka Ronka. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo kolega je rekao ono što sam i ja htio reći, a to je da se upravo proširi krug ovlaštenika u onoj kategoriji C za one organizacije, udruge, pa i pojedince koji i proizvode tradicijsko oružje i koje im je kao takovo potrebno prilikom manifestacija, proslava itd. A isto tako, za njih bi zbog naravno problematike koja je trebalo i produžiti onaj rok od, do godinu dana. Evo to je moje. I dozvolite još jedan momenat kad je u pitanju osobe 70 i više godina, mislim da je tu određena diskriminacija postavljena kad je u pitanju oni zdravstveni pregledi, jer ja mislim da je daleko teža situacija i opasnija kada oružje kao i ako usporedimo i sa motornim vozilima da je daleko opasnije kada ga upotrebljavaju mladi ili kada mladi dođu do toga, nego kada dođu osobe starije životne dobi, osobe 70 i više godina. Mislim da bi i tu trebali malo popustiti. Hvala lijepo.
Hvala. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. I prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Anđelko Stričak. Izvolite.
Kolegice i kolege. Ovim zakonom uređuje se kategorije oružja, postupci nabave, registracije i sakupljanja oružja građana, produženje roka valjanosti, isprava o oružju, način postupanja sa oružjem i streljivom, punjenje streljiva za vlastite potrebe, postupak u slučaju smrti vlasnika, postupci oduzimanja oružja, streljiva i isprava o oružju i postupanje prilikom unošenja i iznošenja oružja u Republiku Hrvatsku. Predlagatelj je nakon prvog čitanja, odnosno dodatnih razmatranja određenih zlouporaba zračnog oružja odlučio svo zračno oružje bez obzira na njegove karakteristike svrstati u kategoriju C odnosno u oružje koje je nakon nabave potrebno prijaviti nadležnoj policijskoj upravi ili postaji Ministarstva unutarnjih poslova. Naime, na osnovi dosadašnjih iskustava i prakse te sa stajališta sigurnosti građana postoji značajan broj kaznenih djela i prekršaja koji su povezani sa zračnim oružjem, ubijanje životinja, ranjavanje ljudi i sl. U cilju olakšanja policijsko-kriminalističkog istraživanja takvih kaznenih djela i prekršaja neophodan je podatak koliko građana posjeduje takvo oružje te je stoga nužna i prijava zračnog oružja nadležnom tijelu. U tom smislu u Konačnom prijedlogu zakona propisana je obveza građanima koji posjeduju zračno oružje koje prema odredbama Zakona o oružju je razvrstano u D kategoriju da u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona prijave posjedovanje tog oružja nadležnom tijelu. Prema prijedlogu zakona dobna granica za nabavu oružja je 21 godina uz iznimke policijskih službenika Ministarstva unutarnjih poslova, pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, pravosudne policije, drugih državnih tijela i zaštitara koji su prema posebnim propisima ovlašteni držati i nositi oružje, članova Sportske streljačke udruge koji se aktivno natječu u streljaštvu i osoba sa položenim lovačkim ispitom koji mogu nabavljati oružje sa navršenih 18 godina života. Oružje se može nabavljati radi bavljenja lovom, sportskim streljaštvom ili radi osobne sigurnosti i obrane. Prijedlogom zakona pojednostavljuje se i ubrzava procedura koja se provodi povodom zahtjeva građanina za izdavanje odobrenja za nabavu vatrenog oružja. Naime povodom zahtjeva će se provjeriti, naime povodom zahtjeva najprije će se provjeriti u propisanim evidencijama je li osoba osuđena ili se protiv nje vodi kazneni ili prekršajni postupak za određena kaznena djela ili prekršaje koji bi bili zapreka za posjedovanje oružja te će se uvidom u odgovarajuća uvjerenja, potvrde ili druga odgovarajuće dokaze provjeriti je li položila lovački ispit i bavi li se aktivno lovom ako vatreno oružje nabavlja radi bavljenja lovom te provjeriti bavi li se aktivno sportskim streljaštvom ako vatreno oružje nabavlja radi bavljenja sportskim streljaštvom. Osoba koja će oružje htjeti nabaviti radi osobne sigurnosti morati će dokazati opravdanost razloga za nabavu oružja za navedenu svrhu o čemu odlučuje povjerenstvo koje imenuje čelnik policijske uprave ili postaje. Kod nabave oružja građanin će morati priložiti uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti za posjedovanje oružja, ali nakon toga neće morati ići na zdravstveni pregled svakih 5 godina kao prema odredbama važećeg Zakona o oružju, nego će zdravstveni pregled morati obaviti kada navrši 70 godina, a nakon toga će na pregled morati ići svakih 5 godina. Stoga će i oružani list u kojem je registrirano nabavljeno oružje važiti do datuma kada građanin navršava 70 godina života, a nakon toga će ga morati produžiti svakih 5 godina ako na zdravstvenom pregledu bude ocijenjen zdravstveno sposobnim za posjedovanje oružja i ako će i nadalje ispunjavati ostale propisane uvjete koji su potrebni za posjedovanje oružja. Prilikom podnošenjem zahtjeva za izdavanje odobrenja za nabavu oružja građanin će morati dati podatke o svojem izabranom liječniku primarne zdravstvene zaštite, a policijska uprava ili postaja će izvijestiti izabranog liječnika o osobama kojima je izdan oružni list. Temeljem te obavijesti izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite će morati izvijestiti policijsku upravu ili postaju o promjeni zdravstvenog stanja ili tijeku liječenja vlasnika oružja, a koje utječe na zdravstvenu sposobnost za posjedovanje oružja. Također policijski službenici neće u stambenim prostorima osobe koja nabavlja oružje provjeravati ima li osoba osigurane uvjete za siguran smještaj i čuvanje oružja, nego će osoba o tome dati izjavu pod materijalnom i kaznenom odgovornošću prilikom podnošenja zahtjeva za nabavu oružja, a ako naknadno utvrdi suprotno protiv nje će se provesti odgovarajući postupak i oduzeti oružje. Iz svega navedenog vidljivo je da su svi prijedlozi dobro izbalansirani odnosno da se vodila briga s jedne strane o pravima i obvezama posjednika oružja, a s druge strane o sigurnosti građana. Zakon je dobar. Treba ga podržati što će Klub zastupnika HDZ-a i učiniti. Koristim priliku i ponovo apeliram na Ravnateljstvo policije upravo kriminalističke policije da se potrude otkriti gdje je završilo 153 komada vatrenog oružja iz policijskog skladišta u Varaždinu koje je nestalo u periodu od 2013. do 2015. godine. Ako već ne mogu otkriti tko je to oružje pokrao, ne moraju istraživati niti tko je novinarima plasirao informacije o tome, naročito navodno ne moraju zbog toga kršiti ustavna prava građana protuzakonito i stavljati ih na posebne mjere tj. vršiti izliste njihovih poziva, što su tada od 2015. godine činili. To oružje su građani nelegalno držali, a predali su ga policiji u akciji „Zbogom oružje“ da bude pod sigurnim nadzorom. Na žalost ispalo je potpuno suprotno. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj Stranke rada i solidarnosti, reformista i nezavisnih zastupnika u ime koje će govoriti poštovani zastupnik Kažimir Varda. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Ponovit ću zapravo jedan dio rasprave o ovom Prijedlogu zakona u prvom čitanju. Prije svega želim istaknuti da su mnoga rješenja u konačnom Prijedlogu zakona zapravo iz prvog čitanja s kojima se ovaj klub, pa i ja osobno potpuno slažem dakle, radi preventivnog djelovanja samog zakona. Govorit ću isključivo u ime Kluba o oružju kategorije B. Malo prije smo čuli da imamo negdje lovačkog oružja oko 182 tisuće 80 tisuća za osobnu zaštitu i oko 5 tisuća za sportsko natjecanje. E ovaj, ono o čemu ja želim govoriti to je dobna granica koje je utvrđena i Konačnim prijedlogom zakona uz obavezu kad čovjek navrši 70 godina, a ima odobrenje za držanje ili nošenje oružja mora ići na obavezni zdravstveni pregled i tako svakih 5 godina dok ima takvo odobrenje. Ja se stvarno pitam s obzirom da sam i ja u godinama, zbog čega podcjenjujete i tko je to odredio dobnu granicu? Medicina? Policija? Tko je to odredio? Tko je odredio tu dobnu granicu? U direktivi Europske unije na koju se pozivate to ne stoji. Direktiva kaže, da morate uspostaviti funkcionalne odnose veze i stalno pratiti zdravstveno stanje nositelja odobrenja za držanje i nošenje oružja. U zakonu ste taj dio direktive dobro napisali, uz vašu obavezu da prijavite liječniku primarne zdravstvene zaštite da ste dali dozvolu za nošenje oružja određenoj fizičkoj osobi. Dakle, to je vaša obaveza. A s druge strane je obveza liječnika primarne zdravstvene zaštite koji najbolje pozna zdravstveno stanje svojih pacijenata, da vam javi svaku promjenu zdravstvenog stanja koja ima utjecaja ili bi mogla imati utjecaja na nošenje, držanje i nošenje oružja. U tom slučaju vi kao nadležno tijelo pozivate tog nositelja da izvoli otići na izvanredni zdravstveni pregled i dobro ste riješili. Ako na izvanrednom zdravstvenom pregledu se utvrdi da je sposoban zdravstveno vi plaćate troškove, dakle, država. Ako se utvrdi da nije onda plaća on i gubi pravo na držanje i nošenje oružja. Po čemu dobna granica? Ispričavam se na tonu ja sam inače dalmatinac pa sam malo temperamentniji ali me stvarno, ovo je podcjenjivanje, ja bih rekao i sui generis diskriminacija starijih osoba. Sad vam kažem u Saboru sjedi 14 ljudi od 61 do 70 godine, sjedi 71 godinu i više među koje se i ja ubrajam, troje. Pa računam bar na vaše glasove kad damo amandmane u proceduru. Ljudi, kolegice i kolege, zbog čega ne utvrdimo dobnu granicu za političare? Za saborske zastupnike? Zbog čega? Čemu dobra granica? Čemu podcjenjivanje? Čemu svojevrsna diskriminacija? Uspostavili ste prijedlogom i u prvom čitanju i konačnom prijedlogu zakonu ono što direktiva zapravo traži i ono što omogućava preventivu. Nije toliki problem legalnog nošenja oružja, problem je nelegalno oružje svake vrste. I pored svih akcija koje provodite i dalje ga ima. Vidite da ga ima i sa dugim cijevima. A ako govorimo o kategoriji B i o dobnoj granici, onda se to odnosi na ovih 182 tisuće lovačkog oružja. Dakle, o lovcima. Oni su u pravilu što stariji to iskusniji, što stariji to oprezniji. Pa nije samo lovac za ubijanje, lovac čuva i prirodu, uzgaja itd. itd. Ja nisam lovac, pa ne znam šta sve rade, ali zbog čega im naturamo? I to su u pravilu umirovljenici i naturamo u 70-toj godini života i svaki pet godina narednih naturamo im na takvu mirovinu kakvu imaju još trošak od 400, 500 kn. I punimo džepove medicini rada. Ja imam svoje mišljenje o tim pregledima. Bio sam na jednom pregledu kad sam navršio 70 godina. To sam državni tajniče poštovani vama rekao i vi ste toga svjesni da je to tako. Zašto punimo zakonskom normom takvoj medicini rada džepove? Napunimo mu džepove kad liječnik primarne zdravstvene zaštite javi da ima takvu dijagnozu koja dovodi u pitanje pravo na držanje i nošenje oružja B kategorije. Osim toga, mene čudi, stvarno me čudi, nisam na to obraćao pažnju u raspravi u prvom čitanju, nošenje oružja zbog fizičke sigurnosti fizičke osobe. Šta će mu to? Dužnost je kad čuva tjelohranitelj, policija čuva narod, i mene i vas. Uostalom kad mu dajete oružje za neku fizičku sigurnost dajte mu je na određeno vrijeme ne treba mu zdravstveni pregled, dok traje takva situacija da se čovjek osjeća ugroženo. A ne da tek ide nakon 70 i više godina na pregled. Molim vas, policija koje ima oružje, vojska koja ima oružje, valjda, zaštitari koji imaju oružje, pa valjda nakon prestanka službe vračaju oružje? Valjda vračaju? Mi ćemo u ime Kluba uložiti amandman na čl. 15., na čl. 22. i čl. 77. i Klub će razmotriti na kraju da li će glasovat ili ne za Konačni prijedlog zakona. Da ne duljim, hvala vam lijepo.
Imamo jednu povredu poslovnika, vidim gospodina Marasa. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodin Varda je povrijedio Poslovnik u čl. 318. gdje je rekao određene stvari koje ne stoje i ja moram upozoriti vas gospodine podpredsjedniče, ali i hrvatsku javnost, da vrlo je neobično da kolega koji podržava vlast koja nije u stanju osigurati red i sigurnost u Zagrebu će podržati ovaj zakon. Znači to je jedna nelogičnost na koju moram ovdje upozoriti. Hvala lijepo.
Oprostite gospodine Maras članak 318. koji je to članak da vam znam kako da vam dam opomenu? [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. Imate opomenu. Članak 318. niti ne postoji. Ne postoji. Ne, ne, 318. ne postoji. Ne postoji, ali opomena postoji. Hvala lijepa. Sada imamo gospodina Tomislava Žagara iz Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo nastojat ću izložiti stajališta Kluba Mosta koji će biti suzdržan po ovom prijedlogu. A zašto je to tako, evo da kažem u par kratkih crta. Dakle u odnosu na prvi Prijedlog zakona o nabavi i registraciji oružja građana primjetni su mali ili nikakvi pomaci na bolje te je propuštena prilika urediti ovu materiju na kvalitetan način. S tim da ne sporimo da zakon donosi određena poboljšanja. U Konačnom prijedlogu zakona o nabavi i registraciji oružja građana i dalje ostaje nepotrebno nova kategorija oružja kategorija D koju ni vrlo stroge direktive Europske unije posebno broj 853/2017 od 17. 05. 2017. godine ne poznaje i dalje nema nikakvog racionalnog obrazloženja za tako postrožavanje. Turisti koji dolaze u Republici Hrvatsku na razonodu u paienballu, airsoftu će i dalje ne znači da takvo što treba prijaviti biti u neprilici kada ih se bude kažnjavalo. To će biti predmet možda i mogućeg ismijavanja s njihove strane, a i dalje nepotrebnog kompliciranja i administriranja osobama koje koriste airsoft imitacije za razonodu i igru u prirodi koji na nikakav način nemaju mogućnost takvim airsoft reprodukcijama oduzeti život. Zakon općenito loše definira kolekcionarsko skupljanje oružja i ide strožije od EU direktiva. Iznenađujuće je da je nakon primjedbi danih u prvom čitanju Ministarstvu kulture opet promakla činjenica da će se nacionalna, povijesna i kulturna blaga uništavati u staro željelo od mnogih fizičkih osoba koje su potrošile enormna sredstva i trud u sakupljanju i evidentiranju. Nije utemeljeno obrazloženje dano u Konačnom prijedlogu da se to rješavati dozvolama za skupljanje B i C oružja, jer veći dio A kategorije onesposobljenog oružja će ostati izvan zaštite u svojstvu kulturne baštine u posjedu fizičkih osoba. Da su hrvatski kolekcionari, a time i tehnička povijesna i kulturna baština ugroženi govori činjenica da je u EU direktivi omogućeno da se u pojedinačnim slučajevima može izdati odobrenja za vatreno oružje, bitne dijelove i streljivo razvrstane u kategoriju A kada to nije u suprotnosti sa javnom sigurnošću ili javnim redom. Ovo znači da je EU dopustila u naravni da kolekcionari koji su nositelji, podupiratelji i očuvatelji kulturne i povijesne baštine mogu posjedovati onesposobljeno oružje A kategorije i njegove dijelove. Ali ovaj Prijedlog zakona to ne definira na kvalitetan način uskraćujući građanima tu mogućnost i tjera ih na uništavanje takve baštine što je prisiljavanje kulturocidno. Da je tomu tako govori članak 6. 3. Direktive koji kaže da države članice mogu kolekcionarima izdati odobrenje za nabavu i posjedovanje oružja, bitnih dijelova i streljiva razvrstanih na kategoriju A podložno strogim sigurnosnim uvjetima. Isključivi jedini razlog zašto se u ovom zakonu ne pristupa kolekcionarima s pažnjom jest lijenost državnog aparata koji će radije pustiti da se uništi nacionalno blago, nego da moraju imati još nešto u evidenciji. U Konačnom prijedlogu se propustilo navesti staro oružje A kategorije koje je postalo neopozivo i neuporabljivo. Ovo je bilo potrebno izvesti iz razloga jer će se u protivnom mnogobrojni domovi branitelja koji imaju uspomene iz rata u vidu ispaljenih topovskih čahura, repovi minobacačkih granata, prazni projektili postati praktički počinitelji kaznenih djela. Treba iznaći model u kojem će se omogućiti građanima da oružje A kategorije zadrže ako je neosporno da su neopozivo neuporabljivi. Stigmatiziranje branitelja će se ovakvim propustom nastaviti jer će ih se i za običnu glupost moći goniti kazneno. S druge strane pozdravljamo prihvaćanje Mostovog prijedlog da se članak 6. točka 16. izmijeni, a što je sada izmijenjeno u Konačnom prijedlogu zakona. Pozdravljamo i opću namjeru da se smanji administriranje pri postupanju s oružjem glede nabavki. Međutim, niz drugih stručno utemeljenih primjedbi nije prihvaćeno, a niti obrazloženo. Dužnost predlagatelja zakona je da se odbijene primjedbe i prijedlozi obrazlože, a što predlagatelj nije ispoštovao čime je prekršio zakonodavnu proceduru. Tako se ne da valjani odgovor na prijedlog da se članak 7. točka 12. briše u dijelu teksta prigušivači namijenjeni oružju i dijelovi za prigušivače, će predlagatelj nesuvislo daje obrazloženje o integralnim prigušivačima, a što Most u svom prijedlogu uopće nije navodio već je pisao i govorio o prigušivačima namijenjenim oružju i dijelovima za prigušivače. Obzirom da u Ministarstvu unutarnjih poslova očito se ne razlikuju integralni prigušivači od prigušivača namijenjenih oružju, što ne iznenađuje s obzirom na konstantna politička kadroviranja na uštrb struke moramo ih malo … za ubuduće. Integralni prigušivači su prigušivači koji su neodvojivi dijelovi oružja i čine sastavni i bez posebnog tehničkog postupka neodvojivi dio cijevi oružja. U pravilu se koriste samo za vojno i policijsko oružje. S druge strane prigušivači su posebno odvojive naprave namijenjene oružju kao posebni uređaj za prigušivanje pucnja. U razvijenim EU državama kao što su Njemačka, Finska, Danska, Švedska, Britanija itd. prigušivači pucnja su poželjni u lovu jer ne uznemiruju ostale životinje, ljude i općenito ne prave budu u okolišu. Ako uzmemo udaljenost na kojem je dozvoljen lov od naseljenog mjesta lako ćemo uočiti da se na toj udaljenosti iz obične lovačke karabine itekako uznemiruje okolina i ljudi. Za njih se izdaju u razvijenim državama od kojih Hrvatska očito ne želi ništa naučiti, uredno izdaju nabavne dozvole kao i za oružje. Te države su uredno uvele registraciju prigušivača pucnja i dugogodišnja praksa se pokazala vrlo pozitivnom. Stoga je taj dio teksta valjalo izbaciti te dozvoliti nabavku prigušivača pucnja. Ali kako Ministarstvo zdravstva ionako nije briga za zdravlje ljudi, pa tako ni lovaca, ni strijelaca ne čudi da nema reakcije sa strane toga ministarstva. Prema istraživanju pri izloženosti buci većoj od 140 decibela odmah i nepovratno se oštećuje sluh. Neprigušena vatrena oružja kratke i duge cijevi proizvode buku značajno veću od 140 decibela. Za primjer, pucanje iz lovačke puške kalibra 308 proizvodi buku od cca 165 decibela i ostala kratka i duga vatrena oružja su u sličnim granicama. Budući da je skala za mjerenje zvuka logaritamska to znači da se sa svakim povećanjem jačine buke od 10 decibela buka povećava 10 puta u odnosu na referentnu. To znači da ako imamo referentnu razinu buke od 130 decibela, buka od 140 decibela će biti 10 puta veća. Buka od 150 decibela će biti 100 puta veća, a buka od 160 decibela će biti tisuću puta veća. Za primjer normalan razgovor proizvodi buku od 60 decibela, usisavač 75 decibela, dizel kamion 85 decibela. Sirena na autu prve pomoći 115 decibela, motor mlaznog aviona prilikom polijetanja 140 decibela. Pucanje iz 357 magnum revolvera 165 decibela. Lansiranje rakete 180 decibela te na 194 decibela zvučni valovi postaju šok valovi. Prigušivač je osobito koristan lovcima kada nije praktično imati zaštitu za uši, antifone prilikom lova. Prilikom lova lovci ne nose antifone jer osluškuju okolinu, pse te komuniciraju međusobno te s time svima povećavaju sigurnost u lovu. Prigušivač očito nije izbor kriminalaca iz razloga što u stvarnosti ne prigušuje pucanje kao u filmovima. Ne može se koristiti na revolverima, sprječava normalan rad velike veličine poluautomatskih pištolja ukoliko se ne doda posebna naprava koja mu to omogućava. Sustav posebno konstruiranog klipa čini oružje dužim i težim za manipulaciju i skrivanje. Prigušivači imaju dugu povijest korištenja u Europi i svijetu. Zabrinutost i strah zbog posjedovanja prigušivača kod civila je neutemeljen. Posebno je neutemeljeno tretirati prigušivač ili dijelove prigušivača oružjem A kategorije i stavljati ga u istu razinu sa automatskim vojnim naoružanjem i eksplozivnim sredstvima. Nije dano apsolutno nikakvo obrazloženje, niti osvrt na Mostov prijedlog da se izmijeni članak 29. dodaju stavak 3. i 4. na način na koji bi regulirali da nitko, a ne samo civili i građani ne smiju nositi oružje kada su pod utjecajem droga, lijekova ili drugih omamljujućih sredstava ili ako u krvi ima alkohola iznad 0,5 grama po kilogramu odnosno odgovarajući iznos miligrama u litri izdahnutog zraka odnosno kada je u takvom stanju da nije u mogućnosti shvatiti značenje svojeg postupanja odnosno vladati svojom voljom. Ovo obzirom da se postojećim prijedlogom zakona službene osobe, djelatnici MUP-a, vojske, drugih službi stavljaju u povlašteni položaj i omogućuje im se da alkoholizirani bez posljedica nose oružje i koriste ga dakle, bez obzira na posebne propise kojim se uređuje stegovna ili druga odgovornost vojnika, policajaca ili drugih osoba u slučaju nošenja oružja pod utjecajem alkohola ili nedozvoljenih sredstava nužno je ovim zakonom poslati jasnu poruku da se ne tolerira nošenje i korištenje oružja pod utjecajem droga, lijekova ili drugih omamljujućih sredstava ili ako u krvi ima alkohola iznad pola grama po kilogramu. Ovako sa ovakvim Konačnim prijedlogom imamo situaciju da ćemo imati ne samo policajce koji odaju službene tajne, izrađuju u slobodno vrijeme krivotvorene potvrde i SMS-ove, već i policajce i vojnike koji znaju da će moći rukovati s oružjem pod utjecajem alkohola i droga bez prekršajne odgovornosti. Ovakva regulacija dovodi do ustavne nejednakosti jer obični građani padaju pod prekršajnu odgovornost, dok službene osobe, policajci i vojnici ne spadaju pod prekršajnu odgovornost već samo pod stegovnu odgovornost koja će ovisiti o arbitrarnosti nadređenih u vojnom i policijskom sustavu. U konačnici uslijed ignoracijskog i uništavateljskog odnosa prema hrvatskoj vojnoj i povijesnoj kulturnoj baštini te zbog ignoriranja preporuka vrhunskih zdravstvenih ustanova i europskih lovačkih organizacija kada je u pitanju zdravlje sluha prema ovom zakonu ne možemo gledati kao prema dovoljnom napretku te će Klub Mosta zbog toga biti suzdržan. Hvala.
Hvala vama gospodine Žagar. Gospođa Vesna Pusić ispred Kluba zastupnika Glasa i HSU-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom i kolegice i kolege. U bilo kojoj formi Zakon o nabavi i posjedovanju oružja koji regulira cijeli niz stvari na koje ću se osvrnuti u izlaganju u ime Kluba Glasa i HSU-a ima smisla jedino pod pretpostavkom da se može iskorijeniti ili barem minimalizirati ilegalno posjedovanje oružja. Dakle dok god postoji prilično prošireno ilegalno posjedovanje oružja, dotle je ovo kako god bilo definirano jedan samo segment poteškoće i problema s kojima se kao društvo susrećemo u ovoj jednoj moram reći čini mi se važnijoj temi nego što sam na prvi pogled mislila, budući da su neke od rasprava koje smo ovdje čuli zvučale prilično bliske recimo onome za što bi se zalagalo američko društvo za oružje ili National … koje je moram reći na naš ponos Europa i Hrvatska u tom kontekstu su upravo na suprotnoj strani od tih pozicija. To je dobro. Vidi se po broju smrti od vatrenog oružja. Ako usporedite američke podatke i europske podatke, vidi se po pucnjavama po školama. Dakle, svemu, svaki pokazatelj kojeg se možete sjetiti pokazuje da je europska regulativa i u tom kontekstu onda i hrvatska puno kvalitetnija, bolja, sigurnija nego ona američka i u tom kontekstu treba ju ne samo čuvati, nego možda i pooštriti kako bi tu tradiciju zadržali i dalje nastavili. Ovaj Prijedlog zakona kao što se kaže i u samom obrazloženju je usklađivanje sa europskom direktivom iz 2017. kojom se postrožilo ili postrožili su se uvjeti, žele se postrožiti uvjeti, i nabavke i dozvola, i ako hoćete definirati točno kategorizacija, pa i način uništavanja oružja kako ne bi bilo ponovno upotrijebljeno od različitih kriminalnih i terorističkih grupacija. Dakle, to je direktiva koja je donesena na europskoj razini nakon terorističkih napada diljem Europe koji su gdje su ljudi masovno poubijani bilo u redakcijama novina sjetite se … bilo na koncertima dakle, na različitim mjestima ili javnog okupljanja kao naprosto arbitrarno nasilje ili u situacijama osvete kao što je bilo u slučaju novinskih redakcija ili pojedinaca. Dakle cijela svrha je postrožiti i detaljnije definirati kontrolu nakon iskustva terorističkih napada. Zakon definira postupke nabavke i registracije oružja, produženje roka valjanosti isprava o oružju, način postupanja sa oružjem i streljivom koje građani nabavljaju za civilne potrebe. Uređuju se pitanja razvrstavanja oružja u 4 kategorije i tu je kategorija A ta koja zapravo definira oružje koje nije dostupno za civilnu upotrebu i građani ga ne mogu kupovati ni pod kojim okolnostima. Kada pogledate u zakonu se inače taksativno nabraja u svakoj kategoriji koje oružje pripada u tu kategoriju kada pogledate tu kategoriju A naše mišljenje je ne daj Bože da bi to netko civilno nabavljao i koristio. One kategorije koje su za civilnu upotrebu ovdje kategorija D koliko sam uspjela razumjeti iz ovoga što piše u zakonu je recimo na razini onih sprejeva sa paprom dakle, neke obrane i u toj kategoriji D nije potrebno niti posebno registrirati, niti tražiti dozvolu da bi se nešto takvo nabavilo. Dakle de facto zakon se odnosi i interesantan je u kategorijama B i C naročito ja bih rekla B jer tu je de facto gotovo sve vatreno oružje koje ljudi mogu kao civili koristiti, nabavljati. Razlika između te dvije kategorije je da u jednom slučaju morate dobiti dozvolu unaprijed da bi to oružje mogli kupiti, a u drugom morate registrirati to oružje unatrag nakon što ste ga kupili. Propisuju se isprave o oružju, način postupanja s oružjem i streljivom, postupak kod smrti dotadašnjeg vlasnika oružja, postupak oduzimanja oružja i streljiva, unos i iznos oružja i streljiva u i iz zemalja Europske unije i trećih zemalja, način vođenja evidencija o oružju i način nadzora nad provedbom ovoga zakona. Međutim, ono što ćete vidjet, pa što se navodi u samom obrazloženju dakle, suprotno onom što je intencija direktive s kojom se ovaj zakon usklađuje odnosno s kojom ovaj zakon usklađuje i situaciju, regulativu u Hrvatskoj, zakonom se pojednostavljuje i ubrzava procedura nabavke oružja. Pitam u ime Kluba Glasa i HSU-a zašto? Ova direktiva je donesena da bi se postrožili uvjeti upravo zbog iskustava masovnih terorističkih ubojstava koja su se dogodila na teritoriju Europske unije. A ovim zakonom iako se preuzimaju ove dvije kategorije iz direktive a to je uništavanje oružja kako bi se spriječilo da dođu ponovno u ruke kriminalaca i drugo, ova kategorizacija A, B, C, D ostalo očito nije preuzeto iz direktive odnosno ostalo su naši dodaci. Jer zašto bi se nakon iskustva terorističkih napada pojednostavljivalo i ubrzavalo proceduru nabavke vatrenog oružja? Također u zakonu se navodi da je jedan od razloga za izdavanje dozvole za nabavku i nošenje oružja osobna sigurnost. Međutim, ne navode se jasno i jednoznačno kriteriji temeljem kojeg se konstatira da neka osoba ima pravo zbog toga što želi zaštititi svoju osobnu sigurnost može nositi oružje. Drugim riječima, što znači osobna sigurnost? Za osobnu sigurnost postoji naravno policija, u slučaju rata vojska. Što znači da će netko iz razloga osobne sigurnosti moći dobiti odobrenje ili dozvolu da nosi oružje. Da li to znači da onda se toj osobi implicitno daje pravo da puca iz tog oružja ako procijeni da u bilo kojoj situaciji mu je ili joj je osobna sigurnost ugrožena? Dakle, jedna od temeljnih funkcija države je monopol na nasilje. Ideja vojske, policije, pravosuđa je upravo to da ljudi ne pucaju po cesti, da ljudi ne preuzimaju pravdu u svoje ruke, da ljudi ne preuzimaju te funkcije sami individualno, grupno kao vigelante grupe, nego da to po vrlo jasno definiranim pravilima radi država. Dakle, da država na sebe preuzima tu funkciju. Ukoliko to prepustimo ovakvoj jednoj zapravo vrlo nejasno definiranom razlogu ili kategoriji kao što je osobna sigurnost, to postaje arbitrarno. Tvrdi se da će to policijska postaja ili ministarstvo određivati kome to treba ili ne treba. Drugim riječima tko se opravdano osjeća hajmo reći osobno ugrožen dovoljno da bi se štitio vatrenim oružjem. I što ćemo u situacijama ako takva osoba upotrijebi to vatreno oružje? Dakle, na koji način će se i tko će biti odgovoran u slučaju ako takva osoba temeljem svoje prosudbe upotrijebi takvo vatreno oružje u situaciji u kojoj je procijenila ili procijenio da mu je osobna sigurnost dovedena u pitanje? Čim se uvode ovakve kategorije arbitrarnost postaje pravilo. Dakle, hajmo reći jedna arbitrarna prosudba bilo onoga koji daje dozvolu, bilo onoga koji je tu dozvolu dobio i onda sa vatrenim oružjem može šetati okolo i ne zna se kako se dokazuje da je opravdano da mu se da da šeta sa vatrenim oružjem okolo. Dakle Klub Glasa i HSU-a je zaista vehementno protiv ove kategorije u zakonu i ovoj cijeloj ideji pojednostavljenja i ubrzanja procedure između ostalog i za ovakvu upotrebu vatrenog, davanja dozvola za nabavu i nošenje vatrenog oružja. U zakonu također se uvodi novina da se više neće provoditi operativne provjere na terenu. Drugim riječima ono kada se razgovara sa ljudima koji su susjedi, prijatelji kada se daju dozvole za nabavku i nošenje vatrenog oružja. Zamislite obiteljskog nasilnika. Femicid je proširena pojava u našem društvu. Pogledajte statistike, a gledano na papiru osoba može u potpunosti odgovarati svim kriterijima koji se spominju da bi dobila mogućnost nošenja vatrenog oružja. Međutim, nitko tko je, a znamo kako se obiteljsko nasilje prijavljuje dakle, svaki 50-ti put. Prema tome, obiteljski nasilnik za kojeg svaki susjed zna da je obiteljski nasilnik, ali kada gledate papire vrlo često nema nikakve naznake da se radi o obiteljskom nasilniku, ne bi smio ni teoretski dobiti mogućnost da ima dozvolu za vatreno oružje. Ukida se također provjera osiguranog prostora za držanje oružja. Dakle to su one situacije kada djeca negdje nađu nekako vatreno oružje i nastane tragedija. Naše je mišljenje da to ne treba ukidati, da treba faktički provjeriti a ne tek naknadno kada se kao što se ovim zakonom regulira kada se tragedija dogodi, onda naknadno će se ići provjeravati da li je postojao prostor i osigurano mjesto gdje se to vatreno oružje drži. Slažem se sa mojim kolegama koji su ovdje ranije govorili da nije dobro da se nakon 70. godine uvodi pregled svakih 5 godina, zdravstveni pregled uključujući i mentalno zdravlje. Naše je mišljenje da se treba zdravstveni pregled zadržati svakih 5 godina za sve kategorije. Dakle, ne kada pređete 70-tu nego za sve kategorije i sve ljude koji vatreno oružje drže kod kuće i imaju ga kao civili obzirom da alkoholizam se može javiti u bilo koje doba života.Poremećaj u mentalnom zdravlju se mogu javiti u bilo koje doba života. Prema tome mislimo da te preglede svakih 5 godina treba zadržati za sve kategorije i ne diskriminirati samo za starije, nego ih zadržati za sve [[Upadica Reiner: Hvala.]] Klub Glasa i HSU-a neće podržati ovaj zakon.
Hvala lijepo. Molim da se govornici drže vremena. Imamo jednu repliku. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Ivana. Ajoj, pardon. Nema replika, nego se kolega Pernar javio za govor. Izvolite kolega Vlaović. Sada će u ime Kluba zastupnika HSS-a govoriti poštovani zastupnik Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče sa suradnikom. Evo u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke nešto o Zakonu o nabavci i nošenju i držanju oružja. Po nama bilo bi idealno kada oružja ne bi bilo, pogotovo kada se ne bi nikada upotrijebilo protiv čovjeka ili protiv druge osobe. Ali na žalost živimo s njim i ona je naša svakodnevnica. Evo čuli smo da ovim zakonom reguliramo to područje, da je u Hrvatskoj registrirano negdje oko 267 tisuća oružja i usudim se reći da je dobro da je tako veliki broj u sustavu da postoji evidencija i da se zna tko su nosioci oružja odnosno tko ga posjeduje. Ali ono što nas također zabrinjava i što nije dobro, želimo istaknuti da po nekim analitičarima koji se bave ovim područjem u Hrvatskoj je negdje preko 500 tisuća komada ilegalnog oružja, dok drugi kažu da je čak jedno jedna puška ili jedna cijev po stanovniku u Republici Hrvatskoj još uvijek nelegalnog oružja, da je to ostatak tradicije i da je to ostatak nakon Domovinskog rata jer je još puno oružja, naoružanja ostalo kod privatnih držatelja odnosno vlasnika što sigurno da nije dobro. I kada kažemo da je 267 tisuća komada oružja u sustavu treba također reći da najveći dio, a čak statistike kažu i preko 90% kaznenih djela koje učine vatrenim oružjem je počinjeno sa ilegalnim oružjem. Znači nije problem ovo što je legalno i što se prati, nego je problem kako smanjiti broj ilegalnog oružja na tržištu. A evo, često vidimo iz izvještaja iz novinskih natpisa da se još uvijek može pronaći oružje koje je ilegalno i kojim se trguje, pa evo i u veljači ove godine u Slavonskom Brodu policija je uhvatila jednu takvu osobu koja je imala pun automobil oružja i preprodaje ga. Na takve pojave moramo upozoravati i učiniti da ih bude što manje. Zato mi u ime HSS-a pozdravljamo onu akciju koja je išla od strane Vlade i nadležnog ministarstva da pozivaju građane da vrate oružje bez opasnosti od kazni i te akcije su urodile plodom. Dosta je oružja, municije, drugih eksplozivnih tvari vraćeno i predano državi, nadležnom ministarstvu. Međutim, još uvijek veliki broj oružja je prisutan na terenu. Pa evo, bio je jednom prijedlog i razgovor sa kolegama braniteljima u Slavoniji. Znate i sami da smo u Domovinski rat ušli slabo naoružani, da smo se sami snalazili i da smo sami kupovali oružje s kojim smo odlazili na prvu crtu bojišnice. I još uvijek dio mojih kolega ne želi vratiti oružje, iako ga ne smiju imati boje se da će nam možda vrlo skoro trebati, emotivno su vezani uz to. Ali s druge strane postoje evo razgovori na tim našim sastancima da bi možda država trebala osim što omogućava povrat oružja bez naknade i bez straha od nekog kaznenog progona i dodatno na određeni način stimulirati povratak tog oružja. Možda bi polučili još dodatne efekte i rezultate, to je evo promišljanje nas iz braniteljskih udruga da se o tome razmisli, pogotovo onog kojeg smo sami kupili i izdvojili sredstva za isto. Naravno da ja pozivam sve ljude koji imaju kod kuće vatreno oružje, pogotovo duge cijevi da vrate to nadležnom ministarstvu ili drugim institucijama jer sigurno da nije dobro da je ono ilegalno u Hrvatskoj. Želim ovaj Prijedlog zakona pohvaliti u ime Hrvatskog lovačkog saveza, u ime svih lovaca jer i ja sam u svojim raspravama i u prvom čitanju, i u Zakonu o lovstvu govorio da nije dobro da se previše administrira oko nabavke, nošenje i držanje oružja kada je riječ o lovcima i da nije dobro da svakih 5 godina moramo ići na zdravstveni pregled. Jer ako već prepisujemo i unosimo europske direktive u naše nacionalno zakonodavstvo, onda to koristimo odnosno unesimo takve odredbe kao što imaju lovci u nekim europskim državama odnosno u dosta europskih država, da ako već je obveza a propisana je obveza obiteljskog liječnika da prijavi svaku promjenu zdravstveno stanja. I ukoliko je neka osoba, neki lovac narušenog zdravlja koje bi imalo utjecaja na sigurnost zbog njega obitelji i kolege lovce, onda je njegova dužnost da to prijavi nadležnom policijska uprava da dođe po oružje i tu je problem riješen. Ovako je to evo sada u zakonu prepoznato i dobro je su prihvaćene te primjedbe Lovačkog saveza i nas lovaca. Ali evo i dalje ostaje ova odredba o kategorija od 70 godina koju vidimo da je veliki broj naših kolega sugrađana lovaca na određeni način naljutila zašto ljude od 70 godina sada diskriminirati u odnosu na ostale lovce da oni nakon 70-te moraju ponovno svakih 5 godina na zdravstveni pregled, pogotovo kada znamo da je veliki broj umirovljenika koji su i lovci sa malim mirovinama. I dokle god su tako male mirovine, dok ne prate rast životnih troškova, mislim da bi tu odredbu trebalo izbaciti i mi ćemo podržati amandman ukoliko dođe do njega bude podnesen na ovaj prijedlog, na ovaj članak zakona jer smatramo da je dovoljno ova odrednica da obiteljski liječnik mora pokrenuti inicijativu da se osobi koja je bolesna pošalje na pregled i da nakon toga ukoliko nije zdravstveno sposoban oduzme oružje i nema potrebe ljude onda zbog toga još dodatno diskriminirati. Također evo i u ime svih ljudi koji se bave športom pogotovo streljaštvom dobro je da je prihvaćena inicijativa da se i mladim osobama omogući da se bave streljaštvom. Znamo da smo i na olimpijadama i na europskim i svjetskim prvenstvima ostvarivali izvrsne rezultate. Čestitke svima njima koji su na taj način promicali Hrvatski. Ali treba omogućiti i djeci koja žele se baviti, a 9 godina je granica koja je u Europskoj uniji i dobro je da je to kao prijedlog prihvaćeno i uvršteno ovdje u zakon. Također bih želio istaknuti da još uvijek postoji veliki broj minsko-eksplozivnih sredstava na terenu. Dobro je da je najveći dio Hrvatske razminiran. Nadam se da će uskoro biti sve županije bez mina u Hrvatskoj. Međutim još uvijek je veliki broj eksplozivnih naprava na terenu, iako je kažem razminirano. Prijedlog je i nas iz HSS-a da se nastavi sa onim edukativnim radionicama po osnovnim i srednjim školama gdje bi se djecu upozoravalo na opasnost od mina i eksplozivnih naprava i da kao takove ne diraju i da dojave. Jer evo i nedavno smo čitali da je pronađeno u nekakvom zabačenom kutku još nekakva minobacačka granata. Znači još uvijek toga postoji i treba i dalje upozoravati na to i daj Bože da nitko od naših sugrađana, a pogotovo ne djeca da ne nastradaju od eksplozivnih naprava. Ono što sigurno treba još jednom istaknuti, da treba pooštriti mjere oko nabave pirotehnike, eksplozivnih naprava. A evo zadnji slučaj sa topovskim udarom na stadionu u Splitu nas sve supa upozorava da pozovemo svoje kolege koji su navijači bilo Torcida, bilo Bad Blue Boysi, bilo tko drugi da to na stadionima ne koriste zbog svoje sigurnosti, zbog sigurnosti ljudi koji su tamo službene osobe, a pogotovo da ne nastradaju vatrogasci koji sebe daju i svoj život žrtvuju da bi spasili druge i tuđu imovinu i onda nastrada od topovskog udara. Mislim da to nije stil i način navijanja, da se može puno kvalitetnije dati podrška svojoj ekipi glasnim pjevanjem i navijanjem, nego sa topovskim udarom. Pa evo poziv da to ne čine. Ali odmah i pitanje kako je moguće da se uz sve video nadzore i preglede takove tvari unesu na stadion? Što je tu učinila policija? I kako da se ne zna tko su odgovorne osobe? Čak idu u nekakve u razgovorima, u kuloarima priče da u tome sudjeluju i nekakve osobe koje su iz organizacije takovih događanja, što sigurno nam ne ide na čast da se ne može otkriti tko je kriv za to i da se to više nikada ne ponovi. I da moramo vratiti povjerenje građana u državu, u policiju, u sve institucije. Nemoguće je da još uvijek ni dan danas ne znamo gdje je oružje koje je nestalo iz policijske uprave, da nije pronađeno zlato, zlatne poluge koje su otuđene iz policijske uprave. Pa kako onda vratiti povjerenje građana? I na taj način ih se evo indirektno i stimulira da zadrže ilegalno oružje jer ne daj Bože možda će nam opet trebati. A danas je evo vidimo u Hrvatskoj najjače oružje SMS i protok informacija iz nadležnih tijela, institucija u provedbi određenih postupaka. I onda na kraju se čudimo što neki budu osuđeni za najmanju grešku, a druge se upozori na vrijeme da odu u London ili da prikažu lažne SMS poruke kao u svoju obrnu. To sigurno da nitko ne smije činiti i koristiti institucije sustava u svoje privatne svrhe bilo da su imovinske ili političke, nego svi moramo biti jednaki pred zakonom i provoditi zakon da bi nam se građani u Hrvatskoj osjećali sigurni i da bi bilo što manje zlouporaba oružja. Zakon je po nama dobar, osim u ovom dijelu gdje se diskriminira ljude starije od 70 godina, pa evo predlažemo da se taj amandman prihvati i onda ćemo prihvatiti i zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Saša Đujić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa na početku želim reći da će Klub SDP-a podržati ovaj zakon i želim reći jasno da ovaj zakon nije nikakva amerikanizacija Hrvatske, niti je ovo nikakvo naoružavanje hrvatskih građana kao što su neki kolege govorili i kao što neki mediji proteklih dana pišu. Dakle, ovo je zakon koji je kao jedan od rijetkih zakona u ovom sazivu Sabora donesen upravo onako kako se zakoni trebaju donositi. Dakle, prvo je u ovaj Sabor došao prijedlog zakona koji nije bio usuglašen, koji je bio loš, protiv kojeg su se pobunili svi znači, sve političke opcije i lijeva i desna strana sabornice, zainteresirana javnost itd. i nakon te rasprave koja je bila u ovome domu predlagatelj je povukao taj zakon i dao kompletno novi nacrt zakona i to je ovaj koji danas imamo ovdje. I on je išao u dva čitanja znači, u redovnoj proceduri. I prilikom donošenja ovoga zakona provedena je široka javna rasprava i među građanima, i među svima onima koji su zainteresirani za donošenje ovoga zakona, prvenstveno u Lovačkom savezu, sportskim udrugama koje se bave streljaštvom i to je ono što je dobro i tako bi se zakoni trebali donositi. Druga stvar zašto ovaj zakon nije nikakva amerikanizacija niti naoružavanje hrvatskog društva je taj što se u ovoj zakonu one suštinske stvari oko dobivanja oružanih dozvola ne mijenjaju. I dalje ljudi koji imaju oružje u Hrvatskoj bilo to lovci, bilo do sportaši ili oni koji to koriste za osobnu zaštitu i dalje oni moraju proći proceduru obuke za držanje oružja, i dalje moraju proći liječnički pregled na početku prije dobivanja oružane dozvole, i dalje dolaze sve one stroge stvari koje su, ostaju one stroge stvari koje su postojale i do sada, ali se mijenjaju neke stvari koje su više administrativne prirode. I to je ono što je dobro u ovim izmjenama zakona. I to je ono što podržavamo, a to je dakle ovo smanjenje učestalosti liječničkih pregleda, jer nema potrebe da se ide svakih 5 godina na liječnički pregled. To smo govorili u prvom čitanju i u drugom. To je samo financijski trošak. Dobro je rješenje ovo da liječnik opće prakse prati svaku osobu koja ima dozvolu za oružje. O tome ću malo više govoriti u pojedinačnoj raspravi budući da sam u prvom čitanju imao neke prijedloge, pa ću govoriti oko toga. Tako da to su ono uklanjanje administrativnih barijera i ušteda kod samih korisnika oružja. Druga stvar rasterećenje policije koja više ne mora ići u ove bespotrebne provjere priliko izdavanja prve dozvole za oružje. Zašto bespotrebne? Zato što, gledajte taj razgovor sa dva susjeda i sa prijateljima ne znam koliko da uopće efekta jer realno koliko je on uopće vjerodostojan i koliko vi ako ste sa nekim susjedom u zavadi hoće li uopće reći istinu ili će reći nešto krivo o vama samo da vam napakosti, što se dešava i kasnije u mnogim primjerima. Policiji je to uzimalo puno vremena i efekti nisu bili nikakvi i to je dobro da se to sada ne mora više raditi, zato što se rasterećuje policija od bespotrebnog posla, a policija može onda djelovati tamo gdje procijeni da za to postoji potreba i to je ono što ostaje ovdje. Znači, neće policija prestati vršiti kontrole kod ljudi, nego će prema svojim procjenama dolaziti u nenajavljene kontrole ili tamo gdje procijeni da je to potrebno ili po prijavi istih tih susjeda ako smatraju za nekoga u svakom trenutku policija dolazi. Dakle, nije točna tvrdnja da u ovom zakonu se sada briše ta odredba i da policija više neće ništa raditi po tom pitanju. Druga stvar, isto tako treba reći jasno da je glavni problem ilegalno oružje, a ilegalnog oružja u Hrvatskoj po nekakvim podacima ima oko pola milijuna komada, dok je onog legalnog oko 300 tisuća komada. I treba reći da se ovim zakonom regulira ono legalno oružje, a ne ilegalno jer ilegalno sama riječ govori je van svih zakonskih okvira. I ova teza da se olakšava dobivanje oružja, pa će biti više kaznenih djela jednostavno ne stoji jer to isto statistike demantiraju jer preko 95% kaznenih djela nekih kriminalnih aktivnosti je počinjeno upravo ilegalnim oružjem dok je samo par posto događaja počinjeno onim legalnim oružjem. Neće terorista doć u policiju i tražit dozvolu za oružje onda uzet legalno oružje i napraviti teroristički napad. To se ne neće dogoditi tako da to plašenje jednostavno ne stoji. Zbog toga su dobre ove aktivnosti koje MUP provodi već godinama i treba ih provoditi i dalje a to je da se bez sankcija ilegalno oružje može vratiti u policijsku postaju i da za to neće biti sankcionirani. Treba raditi više na prevenciji, na osvještavanju građana šta to znači i šta znači loše ako imate ilegalno oružje i zašto bi bilo dobro da ga se vrati. Isto tako na crnom tržištu danas je lakše nabaviti ilegalno oružje nego legalno i to treba isto reći da ova procedura koja ovdje ostaje, da će dakle ilegalno oružje vi danas kupite ne znam, neki pištolj za 200, 300 eura na crnom tržištu, a dok da bi dobili legalno morate položiti ili lovački ispit ili proć obuku u MUP-u, platiti liječnički pregled i onda to oružje platiti po istoj cijeni legalno kao što je, tako da u biti ova priča da će se sad olakšat sa ovim pojednostavljenjima i da se sad krenuti masovno naoružavanje Hrvatske, jednostavno još jednom kažem, nije točno. Također, mislim da je ovaj zakon i mi u Klubu zastupnika SDP-a mislimo da je dobar, mi ćemo podržat, nije savršen kao uostalom svaki zakon, ima tu nekih sitnice koje bi se mogle popraviti i koje bi ga mogle još poboljšati međutim, u globalu je on dobar i vjerovatno će se u praksi još i tim nekim izmjenama pristupiti kada se vidi nakon nekog vremena, proteka vremena, šta bi s trebalo popraviti. Druga stvar, puno je ovdje bilo riječi oko oružja za osobnu sigurnost. Da se to sada uvodi, nije točno. Dakle, ta kategorija postoji već godinama i nije to nikakva novina niti se sada uvodi nova kategorija oružja sa osobnu sigurnost. To je postojalo i prije i mislim da čak u ovim izmjenama nema nekih grubih odstupanja u odnosu kako je to bilo i dosada i da, policijska uprava procjenjuje da li nekome to treba ili nekome to ne treba i naravno da bi sve naše građane trebala štititi policija i vojska i svi dalje međutim, postoje neke situacije kada nažalost to stvarno nije moguće. Mali broj korisnika oružja u Hrvatskoj koji ima oružje za osobnu zaštitu, ja bi volio možda da nam državni tajnik u završnom obraćanju kaže isto koliko je takvih osoba počinilo neka kaznena djela jer se to sad ovdje spominjalo, ja mislim da gotovo nitko ili jako mali broj. A zašto je to dobro odnosno zašto postoji potreba za ovim, ja ću vam reći na jednom slučaju. Dakle, pokojni Pukanić je imao oružje za osobnu zaštitu. Čovjek je mjesecima govorio u javnosti, u medijima da mu se prijeti, da mu je život ugrožen i da ne može dobiti adekvatnu zaštitu. Čak je bio izrugivan od strane pojedinih medija i od pojedinih udruga i ako se sjećate, bio je jedan napada njega gdje je on koristio to oružje koje je imao za osobnu zaštitu pa je čak došlo i do pucanja, dva puta je pucao. I tada ga se ismijavalo i postavljalo pitanje odakle mu oružje, tko mu je to dao, da li mu to treba, da li mu to ne treba i nažalost, nakon tri tjedna od tog prvog napada se dogodilo šta se dogodilo. E sad, onaj koji je njemu dao oružje, dao mu ga je opravdano ali to je recimo jedna tragična priča koja pokazuje da nažalost ne može sustav uvijek štiti svakoga. I on je recimo bio jedan novinar koji je otvarao određene afere, otvarao je određene priče i zbog toga mu je život bio ugrožen. Znači život mu je bio ugrožen zbog njegovog rada i poslovanja i nažalost država mu nije mogla pružiti adekvatnu zaštitu i znamo svi kako je to završilo. E takvi primjeri su ljudi koji danas imaju oružje za osobnu zaštitu. Oni ne trče s tim oružje po gradu i mašu kao na Divljem zapadu, u pravilu ga imaju da nitko ni ne zna da ga imaju, drže ga po zakonu kako treba bit da se uopće ni ne vidi da ga imaju i ni to oružje nije im garancija da će u konačnici biti zaštićen. Tako da ne treba niti oko toga plašiti građane niti govoriti da je to sad nekakva nova novina koja se uvodi i koja nije dobra. Uglavnom sve u svemu, još jednom ću reći ovo je dobar zakon, nije idealan ali ja mislim da ni ne postoji idealan zakon i klub SDP-a će podržati ovaj zakon u konačnom prijedlogu upravo zbog svih ovih dobrih stvari koje on donosi i zbog načina na koji je donesen. Evo hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeći klub zastupnika je onaj Živog zida i SNAGA-e u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Uvažene dame i gospodo, htio bi prije svega reći da nažalost ne ubija oružje, ubijaju ljudi. Vi možete imati nož, možete s njim rezati rajčicu a možete i izbosti ljude. Da li je nož opasan ili je neka osoba opasna. Druga stvar koju bih htio napomenuti, imate situaciju u Nici u Francuskoj kad je čovjek kamionom ubio 80 ljudi. znači kamion je iskorišten kao oružje. Imate onda bezbroj slučajeva gdje se ostalim vozilima zalijeću teroristi na ljude itd. A čak i onda kada teroristi koriste oružje, ono što je zajedničko tome jest da je to uvijek ilegalno oružje, oružje koje znači nije dobiveno zakonitim putem. Htio bi ovom prilikom reći da je zaštita sigurnosti građana jako bitna međutim problem je kada zakonito oružje dobivaju ljudi koji ga ne bi smjeli imat. Recimo, bio je slučaj kad je policajac sa službenim pištoljem ubio recimo ženu. Iako mu je dva tjedna ranije oružje trebalo biti oduzeto ali nije. Kaže gospođa Pusić da bi država trebala imati monopol na nasilje. Ja se s tim ne bih složio, ja bih rekao da bi država trebala imati monopol na nasilje isključivo ako je ono opravdano, a bez razloga koristit nasilje protiv vlastitih građana je pogrešno i ovaj zakon zapravo na neki način olakšava legalno posjedovanje oružja i ja osobno podržavam da se ljudima koji nemaju, da tako kažem, povijest nasilnog ponašanja, koji nisu prijetnja za društvo, da se njima zapravo dozvoli lakše posjedovanje oružja. Želim to istaknuti iz razloga što mi u Hrvatskoj imamo jako puno ilegalnog oružja i ono što je zapravo da na neki način kažem što je cilj svakog kriminalca je doć do ilegalnog oružja, oni legalnim putem ne mogu doći do toga. I htio bih napomenuti da je otisak na metku, odnosno izgled čahure nešto poput otiska prsta, znači svaka cijev pištolja daje na metak drugi, da tako kažem otisak. I vi možete po tome odrediti iz kojeg je pištolja pucano. Ono što u Hrvatskoj trenutno imamo problem je s dvije strane. S jedne strane se za posjedovanje ilegalnog oružja ne daju adekvatne sankcije. Kako vi možete imat recimo kalašnjikov, pucat po školi i da nakon toga najnormalnije recimo ono vas puste itd.? a s druge strane netko tko nije u kriminalu, za njega se traži milijun provjera. Znači ono što mi trebamo je s jedne strane stroži zakon, s jedne strane mekši zakon prema onima koji ilegalno posjeduju oružje, prema njima treba im dati veće kazne. Ali s druge strane oni koji ne stvaraju probleme, koji uistinu oružje koriste za samoobranu, odnosno za zaštitu sebe, mislim da im to treba dozvoliti. Također htio bih reći da sam ja osobno tijekom 2 godine političke, da tako kažem „karijere“ u „visokoj politici“ primio na svoj račun jako puno uvreda i dosta je tu bilo i prijetnji. Međutim ja sam osjetio da sve te prijetnje nisu realne u smislu da bi mi stvarno netko naškodio i iz tog razloga ja nemam potrebu recimo posjedovati oružje. Međutim, da sam kojim slučajem osjetio da su te prijetnje realne, sigurno bi ga nabavio. Što hoću reći time? Da je svaki slučaj drukčiji i ista prijetnja koju prime dvije različite osobe od dva različita čovjeka ne mora nužno podrazumijevati istu opasnost. I iz tog razloga smatram da je način da se svaki slučaj zasebno utvrđuje, da je zapravo pozitivan. I mogu samo izraziti s jedne strane zadovoljstvo da do sada Hrvatska nije bila zemlja gdje je bilo puno nasilnog kriminala. Znači vi možete hodati ulicama Zagreba bez straha recimo da ćete biti izbodeni nožem, da će netko pucati na vas itd. i iz tog razloga ljudi nemaju niti potrebu za uopće nabavljanjem oružja. Međutim u slučaju kada kriminalci posjeduju oružje i upotrebljavaju oružje, a policija ne štiti pri tome građane, u tom slučaju postoji realna opasnost da će zbog toga što su kriminalci na slobodi, zbog toga što kriminalci posjeduju oružje i koriste ga, a država ne poduzima adekvatne mjere, da će doći do toga da će se građani početi sami naoružavati. Znači država mora s jedne strane imati nultu stopu tolerancije prema ilegalnom oružju, ali s druge strane država mora istovremeno imati, da tako kažem, a mora postojat pravna država, mora postojat sustav koji će nasilje s ulica micati i kada vi recimo živite u blizini nekog mjesta gdje jako puno ljudi recimo posjeduje ilegalno oružje koji pucaju sa njim itd. gdje ima raznih vrsta kriminala pa ne znam koliko je ugodno tamo za živjet ako vi niste naoružani. Tim više što često puta vi kad pozovete policiju, policija zapravo uopće ne postupa ili postupa sa kašnjenjem. Eto, sve u svemu pozivam policiju da marljivije radi svoj posao, pozivam zakonodavca da postroži kazne za nelegalno oružje, ali s druge strane i pozdravljam ovaj prijedlog zakona da se onima koji žele legalno posjedovati oružje i koji ispunjavaju uvjete za to, a to je znači da nemaju povijest nasilnog ponašanja, da imaju opravdani razlog za vlastitu zaštitu, mislim da im to treba dozvoliti. Također htio bih napomenuti jednu misao kad sam bio u Izraelu, odnosno Palestini, primijetio sam jednu stvar, a to je da u Izraelu ima jako puno oružja na ulici. To vam je, vi idete recimo u dućan ili na željeznički kolodvor, autobusni kolodvor, vi ćete vidjet zaštitare tamo s puškama, ne s pištoljima. Isto tako vidjet ćete mnoštvo ljudi u vojnim uniformama koji posjeduju oružje, međutim tamo nema nasilja što se tiče oružja. Ista stvar je u Švicarskoj. Ako odete u Švicarsku, tamo svaka kuća ima automatsko oružje kod kuće. Oni vjeruju u taj koncept naoružanog naroda i tamo zapravo nema kriminala sa oružjem. Međutim, ono što se događa u sve više zapadnih zemalja jest nešto, to mi je kolega Lovrinović ukazao na to, on je rekao da kad je ravnoteža straha onda je mir. Znači, kada… Međutim, što se u zapadnim zemljama dogodilo? Došli su u njih ljudi koji često recimo nose noževe sa sobom, koji ih često upotrebljavaju nad nedužnim civilima i ti civili ne nose nikakvo oružje, nemaju nikakvo oružje, policija se boji recimo uopće i ulaziti u četvrti gdje ima puno nasilnog kriminala i vi kao rezultat onda imate bijeg stanovništva iz tih područja, njihovu getoizaciju itd. Smatram da bi svaki civil ukoliko mu je ugrožen život trebao imati pravo upotrijebiti vlastito oružje. Pa čak i oružje nekog drugog. Evo, da vam dam primjer, bio je svojedobno slučaj kad je jedan čovjek bio otet. To je u Hrvatskoj bilo. Bio je na stražnjem sjedištu vozila, pored njega je bila druga osoba koja je držala pištolj uperen u njega. I što je on napravio? One je jednostavno uspio uzeti toj osobi pištolj i zapravo je ubio tu osobu odnosno naoružanog otmičara koji mu je prijetio. I njega su čak izveli na sud i sudili su mu zato jer ga je ubio. Međutim, sud ga je na svu sreću oslobodio. Ali što hoću reći? Oružje tj. gubitak svakog života je tragedija, ali ako je jedna žena napadnuta i recimo, kriminalac ju želi silovati, po meni, ona bi trebala imati pravo na samoobranu jer ima pravo zaštititi svoj život, svoje tijelo i svoje dostojanstvo. Ako mi pristupimo tome da pojedinac nema pravo na samoobranu, tada će nam se dogoditi situacija kao u Švedskoj gdje je valjda najviše silovanja na svijetu, gdje su kazne za silovatelje marginalne i gdje zapravo sve te Istanbulske konvencije i šta već, sve priča o emancipaciji i feminizmu, u praksi kad vi izađete na ulici i budete silovani, kad vaše dostojanstvo bude zgađeno, zapravo padaju u vodu. Eto, to je sve što bih htio reći. Živjeli.
Hvala vam lijepa. Sada ćemo prijeći na pojedinačne rasprave, ima ih dosta. Prva će biti poštovanog zastupnika Tomislava Klarića. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, predstavnici Ministarstva, kolegice i kolege. Ja bih na početku svog izlaganja istaknuo dvije stvari. Dakle, kroz današnje rasprave, ali i kroz prvo čitanje, a onda i kroz onaj famozni zakon koji smo većina nas ovdje u startu i na neki način odbila i vratila na potpunu doradu, pred sobom imamo, činjenica je, potpuno noviji i suštinski drugačiji Zakon od onog koji nam je prije nekih sada već 2 godine bio dostavljen ovdje na stol. Zašto govorim o brkanju pojmova? Dakle, ovdje se čitavo vrijeme spominje nekakvo ilegalno oružje, spominju se nekakva kriminalna djela sa takvim oružjem. Ovaj Zakon ima jasan naziv. Zove se Zakon o nabavi i posjedovanju oružja. I njima je definirano ono što svi na neki način želimo da se istakne i odredi procedura na koji način će građani RH iz ovog ili onog razloga moći posjedovati i nabaviti oružje. Dakle, ako govorimo o legalnom oružju, a ovaj Zakon govori o njemu, dakle govorimo u ovom trenutku između ostalog i o 182 tisuće komada lovačkog oružja. Dakle, oružje koje posjeduju naši građani potpuno legalno unutar organizacija koje su također legalne i u okviru i pod okriljem Hrvatskog lovačkog saveza, dakle institucije koja traje već 200 godina. Isto tako ovdje govorimo i o 5 tisuća komada, nešto više od preko 5 tisuća komada streljačkog oružja. Dakle, opet ističem unutar organizacije, unutar Hrvatskog streljačkog saveza i dakle, nečim što je već odavno uređeno i ovdje ne govorimo o nečemu što se dogodilo na ulici prije nekoliko tjedana kad je netko sa nekakvim kalašnjikovim pucao, nije pucao, ranio, nije ranio. Dakle, ovo je legalno oružje, oružje koje je nabavljeno u svrhu bavljenja određene djelatnosti, da li lova, da li streljaštva, da li sporta i to oružje je legalno prijavljeno, zna se tko je vlasnik, zna se tko je prodavatelj, zna se čak i količina streljiva koja se za takvo oružje kupuje jer se ne može streljivo samo tako kupiti, sad će se netko sjetit pa će ići kupiti 100 komada, da karikiram, metaka ovog ili onog kalibra. Dakle, procedura je tu ta. Što je novina ovog Zakona i zašto ga svesrdno ja podržavam? Zato što nije kako je netko tu rekao da se olakšalo posjedovanje oružja ili nabava oružja. Nije se olakšalo, procedure su praktički iste. Samo se smanjila ta nepotrebna birokracija, a mi koji imamo ne jednu, dvije ili pet godina, ja već 36 godina posjedujem oružje i krećem se u društvu ljudi koji ga posjeduju i ne samo za držanje već i za nošenje oružja. I znamo koje su sve te procedure ispoštovane svih tih godine. Da ne kažemo tada, od 82. kad sam ga ja nabavio do kraja devedesetih nije bio potreban nikakav liječnički pregled odraditi. A iste količine tog oružja oko tih 200 tisuća se vrste svih tih godina u RH. Dakle, ovdje govorimo o tim bespotrebnim liječničkim pregledima. A tko je na njima bio? Svi koji posjeduju oružje svakih 5 godina znaju kako je ta formalnost obavljanja i koji je bio cilj te formalnosti onih 550 ili 450 gdje su se ti nekakvi natjecali da smanje i da pridobiju što više osoba da naprave pregled kod njih kako bi ostvarili nekakvu zaradu. Dakle, to je usklađeno sa europskom direktivom na način i to je podrška ovome Zakonu, na jedan najelegantniji ali i najkvalitetniji način. Tko bolje zna situaciju osim našeg izabranog liječnika? A to je propisano ovim Zakonom. Ona odredba koja je propisivala takvom jednom liječniku u prvom prijedlogu zakona da ima limeni ... [[Govornik se ne razumije.]] je bila naprosto smiješna u današnje vrijeme digitalizacije. I dobro je da se tako nešto izbacilo. I onda dolazimo i na kolegu Vargu i ono što smo govorili i u prethodnom čitanju. Ta dobna granica od 70 godina i mene na neki način smeta jer krećem se u okruženju ljudi koji velikim dijelom prelaze ne samo 70 već i 80 godina, koji su lucidni, potpuno savjesni i svjesni, odgovorni, čak u puno slučajeva i aktivniji u organizacijama od mlađih članova. Ja mislim da bi i u ovom dijelu trebalo promisliti i tu odrednicu odrediti. Prošli put u prethodnoj raspravi dao sam čitav niz primjedbi, neke od njih vidim da su kroz prijedloge i uređene i ugrađene. Ono prihvaćam što nije a što sam na neki način podržao intenciju Hrvatskog lovačkog saveza vezano za člansku iskaznicu sa markicom za tu godinu, takvo obrazloženje prihvaćam. Međutim ovdje u ovom dijelu, evo predlažem da se još jednom razmotri ova odredba u članku 35. a vezano za dobnu granicu dakle mladeži jer ako gledate u članku 35. stavak 7. gdje se propisuje da iznimno od odredbi članka oružjem kategorije B, zračnim oružjem i oružjem sa ... [[Govornik se ne razumije.]] kategorije ovog zakona za streljaštvo i za vježbanje se mogu djeca starija od 9 godina a u istoj toj nekakvoj kategoriji određena dob prilikom obuke za člana, za polaganje lovačkog ispita od 17,5 godina tu bih predložio da se ipak prihvati prijedlog Hrvatskog lovačkog saveza kao krovne institucije koja ne neki način i regulira svojim propisima i sve što je vezano za pitanje lovstva. Dakle, konkretni podaci koji se odnose na legalno posjedovanje oružja i na onaj dio koji se u javnosti i u građanstvu provlači čitavo vrijeme a radi se o oružju. Dakle ovim zakonom ali i u svim našim raspravama potrebno je, ja to osobno smatram razgraničiti i baciti famu sa legalnog nabavljenog oružja, sa oružja koje ima svoj serijski, tvornički broj, koji ima ispitane barutne probe, koji je evidentiran u svim institucijama od MUP-a pa čak do Hrvatskog ili lovačkog, streljačkog saveza do samog odabranog liječnika koje ima od takvog oružja ima. Dakle tu je sve čisto. I sam podatak a statistika je tu neumoljiva, legalnim oružjem se ne rade kriminalna djela. Legalnim oružjem nabavljeno u svrhu obavljanja određenih djelatnosti u iznimnim situacijama ili nesretnim nekakvim slučajevima i u vrlo malom postotku se tako nešto dogodi. Za razliku što je i mene osobno iznenadilo sa službenim naoružanjem gdje je taj postotak znatno, znatno veći što po meni ne bi smjelo biti tako. Dakle, to je taj dio priče. I još jedan koji svakako treba podržati, da je policija morala obilaziti susjedstvo, raspitivati se kakav je koji je bila naprosto smiješna. Mogao je biti neki susjed član društva za zaštitu životinja a ako zna da mu je ovaj lovac pa da nabavlja oružje, pa onako e nećeš ti meni srnicu malu loviti pa ću reći da si loš čovjek pa nećeš dobiti oružje. Takve stvari mislim da je dobro da se u ovome dijelu zaobišlo. Sam prijedlog i samo pokretanje, prvo nabavke prvog oružja je potpuno u redu. Regulacijom obavljen liječničkih pregleda. Dobro bi bilo da se razmisli ovaj dio vezano za rang od 70 godina pa unaprijed jer stvarno i ja mislim osobno a pogledamo i ovdje sastav Hrvatskog sabora gdje imamo podosta naših zastupnika starijih od 70 godina. Ne vidim razloga zašto bi bio on u nekakvoj lošijoj kategoriji od nekoga tko ima 50 ili 60 godina. Evo, ukratko, zakon treba podržati. Mislim da će, odnosno i znam već jer se iz tih krugova krećem da nalazi na dosta veliko odobravanje i našeg građanstva koje posjeduje legalno svoje oružje. I ovaj model rasprave i samodonošenje evo šta je i kolega Saša istaknuo bi trebao biti primjer na koji način se donose i ostali zakoni koji se tiču ovakvih problematika. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Saše Đujića. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Klarić, pa u većini vaše rasprave se slažem s vama, ovoga puta za divno čudo ali javio sam se oko ove vaše odmah od početka, oko ilegalnog oružja i to je točno. Ovaj zakon ne regulira ilegalno oružje jer sama riječ ilegalno znači da je van zakona. A to sam i ja rekao u svojoj raspravi. Ali mislim da nije loše da se o tome raspravlja i da ovaj zakon kada se priča o oružju da se apsolutno treba iskoristiti svaka prilika da se priča i o tom ilegalnom oružju koje u biti jest najveći problem društva. Jer nije problem ovo legalno oružje koje je i pod kontrolom i uvjetima i s kojim u konačnici barataju ljudi koji znaju baratati s oružjem nego je problem upravo ovo ilegalno. I trebamo koristiti svaku situaciju i svaku priliku da o tome progovaramo i da govorimo da je 95% kaznenih djela počinjeno ilegalnim oružjem, da ga ima skoro 40% više na području Hrvatske nego ovog legalnog i to su sve problemi o kojima svatko od nas svaki dan treba govoriti. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Klarića.
Evo, zahvaljujem se na replici, evo slažemo se da se slažemo i u biti ono što sam htio reći i sada ponovno ističem, treba strogo razgraničiti legalno i institucije poput Hrvatskog lovačkog saveza, lovačkih društava i organizacija od onog što se događa i što je iz kriminalnog miljea. Jer u javnosti se jedno i drugo dok se spomene oružje poistovjećuje da je to to što definitivno nije tako. Tako da u svakom slučaju o tome treba govoriti ali odvojeno od primjera ovog zakona. On definitivno navodi samo jednu stvar, kako legalno doći do oružja. I to treba pozdraviti, to treba kanalizirati i smanjiti tu bespotrebnu birokraciju tipa one da moraš davati rodni list ne stariji od 6mj kao da smo se rađali svakih 6 mjeseci pa je netko propisao da rodni list ne smije biti stariji od 6 mjeseci. Takve stvari definitivno treba izbaciti pogotovo u današnje vrijeme digitalizacije kada svi sve znamo.
Sljedeća replika je poštovano zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo gospodine Klarić, u vašoj raspravi se prepoznaje da ste vi u biti lovac i da ste strastveni trešteni konzument lova i ja to mogu i razumjeti iz vaše pozicije. Jedino što mi je recimo nerazumljivo, ja nisam sklon tome, da se na ovaj način propagira olakšavanje i kontumacija korištenje oružja nego upravo suprotno. Znači iako nisam lovac i ne mogu shvatiti strast, kao što ste rekli odstrela, srnica itd. Mogu shvatiti da ljudi neki to upražnjavaju i vidio sam, imam neke svoje prijatelje. Ali bi u raspravama, zastupnici u Hrvatskom saboru, trebali ipak, možda evo, da ste to rekli u vašoj raspravi, ljudi bi to shvatili jer ovako se ispada kao da promovirate što više i konzumaciju korištenje oružja, što veće olakšanje kako da se do njega dođe. Ja mislim da to nije dobro, ja sam recimo upravo, suprotno, protiv toga. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Klarić.
Kolega Maras, zahvaljujem se, vidi se da niste lovac, zato ću vas ja poučiti, a možete pogledati što piše na portalu Hrvatskog lovačkog saveza i svakog lovačkog društva u njihovim statuama i kako su registrirani. Dakle, nisu registrirani za odstrel srnica, zato sam to napomenuo, da tome nije tako. Nego tamo lijepo piše, za uzgoj, zaštitu i lov divljači. Između ostalog i lovačko oružje je jedan samo mali postotak onoga alata koji služi za uzgoj, zaštitu i lov divljači. Tu ako ćemo govoriti onda o tome, onda imamo tamo i automatskih kranilica i solarnih kunilica i remiza i električnih pastira i ne znam kakvih sve odgovornosti koji ti lovci imaju i lovačka društva, a da ne govorim o milijunskim iznosima šteta koja, koji ti lovci koji kako vi govorite, konzumenti su lova, moraju plaćati odštete kako poljoprivrednicima, tako vozilima koje naleću na divljač. O tome smo jednom prilikom također govorili. Dakle, čitava moja rasprava se svodi na to, da se ne smije upravo na ovaj način, kako ste vi karikirat pitanje lovstva, ili pitanje kakav je oružaj, jer onda nećemo donijeti kvalitetan zakon.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Alena Preleca. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Klarić, vi ste govorili iz perspektiva lovca, ja nisam lovac, a isto posjedujem oružje, ali mogu reći nešto iz svoje prakse. Naime, moj otac ima dosta godina, vi ste govorili da bi trebali nekakvu dobnu granicu možda i povećati. On ima problema sa vraćanjem oružjem, ne možete vjerovati. Mislim, takva je procedura, da nije više danas, ni lako, vratiti oružje. Jasno, postoji nekakva procedura i ja bi se založio za to da bude to jednostavnija procedura, čak da štoviše, stimuliramo ljude, koji imaju nekakve godine, neka vrate oružje, da li im pomoći oko toga, da lakše prodaju, da im damo nekakvu nagradu. Što manje oružja, to bolje. Ja se za razliku od vas puno se slažem s vama kolega Klariću, za razliku od vas, ne slažem se s time, da treba olakšati dobivanje oružja, nego dapače, treba otežati dobivanje oružja. Doista mislim da treba otežati dobivanje oružja, jer znamo, što se događa u nekim državama i mislim da bi Hrvatska trebala biti, imati jedan drugi smjer. Evo, to je moje mišljenje, vi ste kao lovac, imate drugo mišljenje, ali svako ima pravo na svoje mišljenje.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Klarića.
Ja nisam govorio, možda ste me krivo razumjeli, o olakšavanju dobivanja oružja. Dakle, ovim zakonom se ne olakšava dobivanje oružja, nego se smanjuje, tako sam rekao i vjerujem da ste razumjeli, smanjuje se nepotrebna birokracija i papirologija, odnosno, procedura, koje su naprosto bile smiješne. Zar vama nije smiješno, da ne znam, policijski službenik, obilazi vaše susjedstvo i pita kakav je vaš tata. A evo, državni tajnik, nek iznese samo podatak, koliko, a radi se o desetinama, tisuća oružja, se nalazi po MUP-ovima, deponiran upravo tako, koji su ti stariji lovci ili ljudi koji nisu htjeli držati oružje. Imali su, mislim da to postaje sada problem, kamo s tim oružjem, jer se radi o ogromnim količinama dugih cijevi, koje su negdje uskladištene, po nekakvim MUP-ovima, na području čitave RH. Toga nije bilo prije, a u to vrijeme nije bilo ni liječničkih pregleda, ni ovih propisa, odnosno '80. do nekih 2000. Tek tada su počeli uvoditi ovakvi propisi, koji su napravili na neki način i poremetile jedan uhodani sistem. To je tradicija koja traje stoljećima u našoj zemlji.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Domagoja Mikulića.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Kolega Klarić, evo s obzirom da mladi s 18. g. idu i u policiju i u vojsku, bavi se i lovom, bave se i sportovima, u kojima koriste oružje, ja zaista i neke druge kolege su krenule u tom smjeru, smatram da je nepotrebno koristiti mlade u kontekstu rasprave o pravima možda starije populacije koja se ovdje, s ovim zakonom smatra ograničeno, s obzirom na dob od 70 g. Hvala.
Odgovor na repliku poštovanog zastupnika Klarića.
Ne znam zašto ste to tako shvatili, ako ste čuli onaj moj prijedlog koji sam ovdje iznio, upravo se odnosilo na te mlade. Dakle, zakonom smo omogućili da nakon 9 g. života pod trenerom na službenim strelištima, mogu oružje koristiti, uvježbavati se i na kraju krajeva educirati, o streljaštvu, djeca nakon navršene 9 g. I moj prijedlog ide u smjeru, da se ovo ograničenje sa 17,5 smanji da uđe u te okvire europskih, recimo Njemačkih normi, od nekih 16, pa ajmo reći i 17 g. jer bespotrebno je tih pola godine promišljati. Dakle, ovdje govorimo i o mladima i o starijima i najviše od svega govorimo o onome što čitavo vrijeme i jako treba isticati legalno oružje. Dakle, legalno zakonito oružje, poput vašeg auta, koji ste kupili, legalno ga registrirali, legalno ga vozite, ne daj Bože sa svakim automobilom, vozilom se može nešto dogoditi. Ali je legalno, nije ukradeno, nije nabavljeno na crno i ispunilo je sve zakonske okvire koji su za to propisani.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo kolegice i kolege. Čuli smo danas dosta argumenata i rasprava, sa nekima se mogu složiti sa nekima se ne mogu složiti, evo ne slažem se sa kolegom Pernarom, da bi, ako država ne počne reagirati, da će se ljudi početi naoružavati i na taj način uzimati potencijalno stvar u svoje ruke, što mislim da je loša poruka. Ja sam upravo suprotno, ja sam za to da se stimulira ljude da ne koriste oružje, da im država osigura, to da žive u sigurnom gradu, državi, da imaju elementarnu zbog toga što država postoji zbog sigurnosti, da nema države, da se ljudi ne osjećaju sigurno, onda bi bio taj elemenat, koji je vladao na divljem zapadu prije 200 i više g. a i na našim prostorima isto tako. Ono što je činjenica u RH da s obzirom na stvari koje smo prošli zadnje 20 i više g. znači 30 g. na ovim područjima, nažalost, područje Balkana i ovih zemalja u okolici, s kojim imamo dosta mekane granice je izvor nepresušnih ilegalnog oružja i on opskrbljuje, vidimo svako malo i kroz medije i područje EU, nekih zemalja u EU. Tako da očito je da mi imamo problem ilegalnog oružja jako naglašen i sada je dosta jednostavno kupiti, tako ispada, kada vidite te, kada se dese određene stvari, kako ljudi imaju doma kalašnjikove itd. Očito je jednostavno doći do toga, za nekoliko stotina eura ili tisuća kuna, nekoliko tisuća možete se očito naoružati ilegalno i to je najveći problem po meni, koji u ovom trenutku vlada u RH, što se oružja tiče. Ja bi zato išao za time, da ove promotivne akcije, nisu samo u smislu, kako bi rekao, dajte i nikome ništa. Znači, ja bi s te strane pokušao stimulirati ljude pa i oko toga da dojave, ukoliko znaju da netko ima nelegalno oružje ili može imati nelegalno oružje, jer na taj način bi omogućili da policija radi svoj posao efikasno i da se to oružje miče sa tržišta. Jer, vrlo je upitno, koliko bi danas ljudi prijavilo svog susjeda, kolega Klarić je rekao, da netko iz zavisti može reći za lovca, da će odstreliti srnicu i da će onda reći, da on nije taj koji bi trebao imati oružje. Ali vrlo je upitno, koliko bi danas reklo, za koje zna za svoje susjede ili nekoga iz kvarta, da ima oružje koje je stekao, tko zna kako, u proteklih 20 ili više g. da li bi prijavio policiji to i rekao da on ima. Znači na taj način stvaranje svijesti kod ljudi, eventualna edukacija, prevencija, koju policiju, po meni, dosta slabo radi. Ovo što je rekao kolega Prelec o težini, da u biti kada više ne želite, pa i legalno ako ga posjedujete ne možete ga vratiti, oružje je nešto također, što bi trebalo razmišljati. Znači mi sada ovdje pričamo, kao kolega Klarić, kako lakše doći do oružja i kako manje opterećivati ljude koji imaju oružje, a ja pitam, zbog čega uopće treba, na ovaj način kao što je i kolega Prelec, sa otac, želi vratiti, onda mora tražiti trgovca, ispunjavati određene obrasce i ovo i ono i ne može se na taj način riješiti i legalno oružja kojeg ima u posjedu. Znači ajmo razmišljati o tome kako da to oružje maknemo, kako da ljude stimuliramo da prijavljuju ilegalno oružje, pa nekada možda i u situaciju kada to ne bi napravili, kako da ih potaknemo da to napravimo. Kako da ljude, koji vraćaju nelegalno oružje, ne samo potapšamo po ramenu i kažemo, nećemo te kazniti, nego kako da ih uključimo i da iz vlastitog iskustva, njihovog vidimo, kako to oružje maknuti, sa ulica naših gradova i mjesta. I promocija, evo ja se recimo, ne slažem s time, da se ovako rasterećuje, ja bi rekao, normiranosti određeni zakon, pogotovo kada se radi ovdje o Zakonu o oružju, jer nije to isto kao rasterećivati poduzetnike. Znači, iskreno, ja bi volio da država ima određeni uvid u to tko oružje ima, na koji način ga koristi, jer se dosta često i sa legalnim oružjem rade najteža kaznena dijela. Znači što manje oružja, po meni, to je bolje. S druge strane, policija bi trebala raditi prevenciju, koja ne bi dovodila do ovakvih obračuna, ko što smo imali proteklih tjedana u Gradu Zagrebu, po prvi puta, nakon ne znam koliko 10-tak i više g. baš imamo ovakve obračune gdje se koriste, duge cijevi, odnosno, kalašnjikov, koji je nelegalan, znači ne može ga nitko imati, gdje se puca po kvartu, uz školu, par sto metara ili sto metara od škole, gdje se ljudi ne osjećaju sigurno. To je ono što, recimo, ja u ovom trenutku, najviše zamjeram da se izgubio taj nit i osjećaj sigurnosti, kod jednog dijela našeg sugrađana i na to moramo najoštrije i najbrže reagirati. Znači moramo vidjeti kako ljudima vratiti osjećaj sigurnosti. Moramo naravno paziti da to ne preraste u neku drugu histeriju, koja također nije dobra za naše društvo, ali činjenica da se neke stvari dešavaju, a da mi slabo ili gotovo nikako reagiramo. I nećemo taj problem riješiti sa 2-3 kamere ne školi ili sa obilaskom i organiziranjem nekog iventa kraj škole. Moramo vidjeti kako policija u suradnju sa lokalnom zajednicom, možda i sa crkvom i sa mjesnim odborom, sa ljudima koji tamo žive, može napraviti ozbiljniju prevenciju i shvatiti ozbiljnije upozorenja koju građani daju u određenim situacijama, zbog toga što se problem takve vrste kaznenih dijela mora rješavati tamo gdje on nastane, među ljudima koji tamo žive, jer oni vjerujte mi, najbolje znaju, gdje su potencijalni rizici za određene stvari. I tu, evo, apeliram na policiju. Još jedna stvar, koja je vrlo bitno, osjećaj sigurnosti građana je kada je policija prisutna u kvartu i onaj omjer koji ima sada osjećaj kada gledamo policiju, da je puno više ljudi koji rade, kako je to već postalo popularno u Hrvatskoj, uredske poslove, nego ni koji su među građanima, ja bi volio da primjerice u Gradu Zagrebu, gdje ja živim ja osobno znam svog kvartovskog policajca, znate koja je to osoba, ona vas obilazi, njoj se možete javiti, itd. Prema taj način u suradnji sa policijom se vrlo vjerojatno može prevenirati jako puno kaznenih dijela. Znači ja sam ne da bi nabio sada nekom troškove ili eventualno napravio nešto što bi nekoga inkomodiralo. Ali ja sam generalno a priori protiv toga da se olakšava na taj način i posjedovanje oružja jer mislim da u određenim situacijama. Ok što se lovaca tiče to čak i mogu razumjeti mada evo iskreno nikada nisam imao tu strast da idem u lov i čekam divlju svinju ili medvjeda da naleti. To nije doduše baš niti jeftino koliko čujem, evo tu su iskusni lovci Đakić i gospodin Klarić, pa bi nam oni mogli nešto o tome reći. Ali hoću vam reći da sam za to da se to pokuša normirati i da to prevencijom imamo što manje u smislu korištenja. A što se tiče lovačkih društava i ovoga što se priča o generalnoj koristi za društvo i od eventualnog odstrjela određene divljači koja radi štetu ok. Normalno da to može biti i nešto što je korisno. Ali ići za time da to bude lakše nego što je danas, mislim da šalje generalno krivu poruku društvu. Znači ukoliko mi danas u raspravi propagiramo to da treba što više olakšati što manje normirati onda šaljemo i poruku da se može doći do određenog oružja na ovaj ili onaj način da je to recimo društveno prihvatljivo ponašanje ne misleći ovdje kažem isključivo na lov, nego i na druga vrsta naoružanja. Zato ja ću biti suzdržan kod ovoga zakona upravo zbog toga što ne želim da se ta poruka pošalje. Jer evo da smanjujemo administrativne barijere koje će promovirati da jedan veći dio ljudi koristi oružja. Ja upravo suprotno želim da s obzirom i na povijest koju smo prošli i na pola milijuna nelegalnog komada oružja koje kola po Republici Hrvatskoj pošaljemo jednu drugu poruku, a to je da ljude stimuliramo da vrate naoružanje, da ga što manje koriste i da na neki način imamo veću sigurnost građana u našoj zemlji. Jer volio bih da se ljudi osjećaju sigurno do te mjere kada se govori o osobnom naoružanju da ga uopće niti ne trebaju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu. Imamo nekoliko replika. Prva se za repliku javila poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Kolega Maras, pa čini mi se da ste u svojoj raspravi poprilično otišli od onoga što je tema ovoga zakona. Govorili ste o svom dojmu o obračunima na ulici i kako ste protiv toga. Pa protiv toga je svatko razuman u ovoj zemlji. Ali nabava ilegalnog oružja nije predmet ovoga zakona, nego upravo suprotno predmet ovoga zakona je kako legalno posjedovati oružje i kako ustvari na taj način kroz određene administrativne procedure doći do oružja. Isto tako oni koji ilegalno posjeduju oružje oni su svjesno odlučili biti izvan ove strane zakona, pa je teško i očekivati da bi oni bilo kakvom akcijom koju provedu institucije htjeli to oružje prijaviti odnosno vratiti. Prošao je rat i prošla su vremena kad su oni ljudi koji su imali oružje kao ratne trofeje to oružje na taj način i vratili. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac. Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Ne znam što znači ratni trofej. Evo iskreno, rekli ste sada ratni trofej. Znači, ja vjerujem da velika većina naših ljudi kada je ratovala nije išla sa ciljem da donese neki ratni trofej, nego da obrani svoju zemlju. Znači s te strane ne znam zbog čega bi uopće netko bio motiviran time da skupi čitav arsenal oružja doma kao određeni ratni trofej. Znači, upravo takvim porukama mi ljudima šaljemo krivu poruku. Znači po meni bi poruka trebala biti možda se zakon treba regulirati da netko tko ima ilegalno oružje da se odmah zapriječi određena kazna koju ne može izbjeći. Ne može biti uvjetna. Znači moramo poslati poruku društvu nešto što je u potpunosti neprihvatljivo. Kalašnjikov imati doma je neprihvatljivo ponašanje. Ako ga imaš, žao mi je nema uvjetne kazne. Znači nešto moramo na taj način, a ne sada tu opravdavati … ratnim trofejima kao da je dobro da si zolju doveo iz rata i objesio je doma pokraj prepariranog medvjeda.
Zahvaljujem kolega Maras. Sljedeća replika poštovani kolega Alen Prelec. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Maras evo ja bih rekao da ustvari lovci, puno smo pričali o lovcima, lovci nisu problem. Lovci su sigurno savjesni ljudi. Da li su mladi ili stari, sentimentalno su vezani uz oružje i to definitivno nije problem. Po meni definitivno nije problem svi oni ostali koji imaju legalno oružje jer imaju to legalno, zato, ne znam iz kojih razloga. Međutim, najveći problem, a tu možda smo i premalo pričali o tome što kada se utvrdi da netko protuzakonito ima oružje. Što kada se utvrdi takvo nešto? A imamo puno, puno slučajeva, pa pogotovo kada se utvrdi da je netko napravio bilo kakvo kazneno djelo sa oružjem koje nije legalno ili remećenje javnog reda i mira. Tu sam za to da se postrože takvi zakoni da svi oni koji ilegalno imaju oružje i ako slučajno zbog veselja pucaju u svadbi u zrak da znaju što ih čeka. Tu treba postrožiti zakon za ilegalno posjedovanje oružja.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Prelecu. Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Apsolutno se slažem sa vama. Evo sada smo imali i Svjetsko prvenstveno u nogometu i sami ste rekli svadbu. Ja vas pitam koliko bi ljudi u takvoj situaciji prijavilo nekoga da taj zapuca, a čuje se razlika u zvuku između osobnog naoružanja kratke cijevi i kalašnjikova? Tko bi prijavio, mislim tu treba razvijati svijest. Takva situacija kada se dogodi kada se čuje takav zvuk oružja odnosno kada možeš vidjeti da je to nešto što je nelegalno, ljudi moraju odmah biti svjesni da se to mora prijaviti. Sa tre strane treba razvijati svijest, a ne još benevolentno se smiješiti tome i reći da je to kao OK, samo se ljudi malo vesele. Znači, ja bih volio da tu pokušamo malo više razviti svijet građana.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Slijedeća replika, poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Kolega Maras, rekli ste da vi nećete podržati ovaj prijedlog zakona. Malo me to zbunilo jer je vaš predstavnik ispred Kluba pa rekao da će Klub SDP-a svesrdno podržati ovaj zakon i da je svima vama prihvatljiv. Što se tiče lovstva i ovoga o čemu vi govorite podsjetit ću vas a bili ste ministar poduzetništva, na lovno gospodarstvo, na milijune kuna koje lovačka društva, savezi i županije plaćaju za zakup lovišta, osiguranja lovišta, ulaganja u lovišta i bonitet. Ali između ostalog i svih onih koji se bave trgovinom, prodajom oružja, i svega imate sajam lova i ribolova sad će biti u Varaždinu svake godine u desetom mjesecu, pa i ove godine. Dakle, što se tiče vračanja oružja ovo što je gospodin Prelec rekao, to je problem. Problem je u samom prebukiranosti i na postajama MUP-a ali postoji još jedna mogućnost, a o čemu se ne vodi računa da je to velika vrijednost, a u koliko želite zadržati takvo oružje morate ga uništit. Tako da po pitanju gospodarstva i o tom bi trebalo promisliti.
Zahvaljujem kolega Klarić. Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo jedan prijedlog koji bi mogli napraviti je da se na trošak države to sve radi. Znači, zbog čega ne bi išli s takvim prijedlogom. A što se tiče ovoga da neću glasati kao što je rekao kolega Đuić, pa tu postoji određena sloboda, to znate vi najbolje iz HDZ-a kod Istanbulske konvencije. Znači ako čovjek nešto, evo znam da neki od vas su vrlo teško stisnuli tipku ZA, a neki su stisnuli tipku Protiv ili Suzdržan. Pa nemojte se čuditi to je recimo meni teško promovirati olakšanje nabavljanja oružja kao što je vama teško prihvatiti rodnu ideologiju, recimo. Ne znam kako ste vi glasali ne mogu se sad točno sjetiti, ali mislim da ste vi bili jedan od ovih koji su bili protiv čini mi se. Ako sam u pravu po sjećanju. Tako da s te strane nemojte se čuditi to se dešava pa nije to sad ekskluzivitet samo Kluba zastupnika SDP-a. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Maras. Slijedeća replika poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras dakle, lovačka društva ili … iz ove rasprave ovo je po meni i te kako važna djelatnost. Kad smo već kod lovačkih sajama, odnosno sajama lova i ribolova ima i u Osijeku postoji svakog četvrtog mjeseca se organizira. No, ono što sam vam htio reći je da ono što ste dobro dotakli, a to je sigurnosti. Mislim da se svaki naš građanin bez obzira na nacionalnu pripadnost, na vjeroispovijest, na seksualnu orijentaciju, na spol ili na rod treba osjećati sigurno u Hrvatskoj i time bi riješili većinu problema i oko oružja. Ja se ne bih složio da oružje koje je zaostalo iz Domovinskog rata nije problem. Još uvijek je, i još uvijek ga ima i na žalost nisu ga svi vratili. Prema tome, to je također ilegalno oružje, oružje u ilegalnom posjedu, često automatsko i nedozvoljeno oružje. Prema tome, i naša policija treba razmisliti o akcijama kojima bi se na legalan način to oružje moglo vratiti bez posljedica za vlasnike, s ciljem da ga nema na cesti. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću. Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo kolega Hajduković. Pa to je najveći problem, ako kaže podatak evo tu mislim da su kolege iz policije to rekle, odnosno iz Ministarstva unutarnjih poslova, da je pola milijuna komada oružja takvog još na ne na cesti nego po kućama ili tko zna gdje, to je sigurno najveći problem. Ako ima duplo više tog oružja nego legalnog to je sigurno najveći problem. Ja ne bih zanemarivao situaciju i rekao samo 2% kaznenih djela se s time izvršava, jer obično kada se koristi vatreno oružje ili ilegalno oružje to su kaznena djela koja su najteža kaznena djela. Znači nije isto kazneno djelo uvrede ili rađenja nekog nereda na utakmici gdje se ne koristi nikakvo oružje ili oružje gdje se koristi za pljačku ili ne dao Bog ozljeđivanje nekoga. Znači s te strane 2% ovako izgleda u ukupnoj masi malo ali u biti se najteža kaznena djela vrše na taj način. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Maras na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Pa kada je riječ o oružju i Hrvatskoj, onda mislim da bi trebao čak i poseban zakon koji bi tretirao našu specifičnu situaciju. To je oružje zaostalo iz Domovinskog rata u rukama branitelja. Kad im probate oduzeti to oružje onda ustanu braniteljske udruge, pa tko će njima uzimati oružje kad su oni s tim oružjem obranili zemlju. A mi svako malo na žalost možemo čitati kako je bivši branitelj ili to oružje upotrijebio da sebi oduzme život ili da napadne drugoga. Apsolutno je nedopustivo da netko kojem je dijagnosticiran PTSP ima oružje. Do čeg to može dovesti je slučaj Korade, pokolj je napravio. Zašto jer? Jer policija nije bila dovoljno revna prije toga da mu oduzme oružje. U Sjedinjenim Američkim Državama je taj problem riješen sa četiri R, razvojačenje, razoružanje, rehabilitacija, resocijalizacija. Kod nas je samo prvo R provedeno.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću. Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Na žalost još uvijek kod nas, evo to smo mogli čuti kako je i kolegica Jelkovac rekla, ratni trofej. To ljudi shvaćaju kao nešto ne zaostalo nego ostalo od rata i kao nešto šta je de facto njihovo pravo. Znači mi moramo reći vrlo jasno i biti vrlo oprezni s tim riječima. Ratni trofej odnosno nagrada je odlikovanje. To ti ostaje na prsima, a oružje bilo kakvo ono bilo zaostalo iz rata, to nije ratni trofej. To je nešto što se mora vratiti i što ugrožava sigurnost i tvoje obitelji i obitelji oko tebe itd. bez obzira u kojoj i na koji način ti imao reguliran i da li imao problema nekih drugih ili nemao. Znači, i ljudi koji nemaju drugih problema, a imaju oružje nelegalno rade problem sigurnosti svima. Znači, s te strane molim da se izbjegava i ratni trofej jer ratni trofej je samo odlikovanje ili čin koji si donio iz rata i što ti pokazuje koliki je tvoj doprinos bio u tom ratu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Stevo Culej. Izvolite.
Nakon svih ovih rasprava, posebno kolege s lijeve strane jasno mi je zašto smo razoružani 90-tih godina i zašto smo morali kupovati pumparice po tisuću i pol maraka i metak po 2 i pol marke. Ali to je njihov stil. Razoružaj Hrvata i naoružaj nekog drugog. Ne uništiti, nego naoružati. Ali ovaj zakon apsolutno podržavam. Posebice bi ga još podržao kada bi se olakšalo svakom Hrvatu, a posebno onih koji se nalaze u pograničnim dijelovima Hrvatske sa granicom sa bivšom neprijateljskom Srbijom, pa da svaki zdrav Hrvat psihički i fizički ima oružje pod kontrolom i pri ruci jer tko zna što donosi noć i budućnost. Iz povijesti nama znanu barem u ove bliže, onu ne znamo jer mnogi su je prekrajali i prema sebi prilagođavali, ali je činjenica da je po završetku Domovinskoga rata bila jedna akcija „Zbogom oružje“ pa su tako oni koji prozivaju udruge zaboravili da su te iste udruge u svojim prostorijama uz prisustvo policijskih službenika organizirali predaju zaostaloga naoružanja iz Domovinskoga rata, pa tako i moja udruga. A pošto ja imam iskustva s oružjem, pošto sam prošle godine razoružan zbog neutvrđenih okolnosti da sam navodno zazivao nerede što nije nikada dokazano i neće biti koliko mi se čini prema svjedocima. Ali činjenica je da mi svi zaboravljamo da postoji novo oružje koje se sada proizvodi, a postoji ono staro zaostalo iz nekog vremena a koje nije predano hrvatskoj policiji na onaj način kao što je to hrvatski ratni veteran učinio kroz djelovanje svojih udruga. Činjenica je da je Hrvatska kako ste rekli oko pola milijuna komada vatrenoga oružja prisutno kod nas, a ja ću vam objasniti odakle potiče to oružje. Pored onoga oružja koje ste predali nazad koje se vratilo ponovo u vojnim kamionima i čamcima u Hrvatsku dolazilo je i oružje na ovaj način uz pomoć ministra u Vladi SR Srbije Braneta Crnčevića u Borovo Selo se tijekom 90-tih godina preko Dunava dovoze ogromne količine oružja koje se smještaju u objekte u centru sela mjesne zajednice, vatrogasni dom, kino sala kao i u privatne kuće npr. kuća Stevana Radigovića zvani Stevo Podrigović Rčak. Ovo je iz policijskog izvješća jednog inspektora koji je istraživao zločine jer zamislite vi, svi zločini su počinjeni sa nekim oružjem i sada ćemo 13. imati prosvjed u Vukovaru. Imat ćemo ga da, tko? Stradalnici i branitelji Domovinskoga rata samo iz jednog razloga pošto znamo da imamo mrtve, pošto znamo da imamo i puno koji su ranjeni bili. Imamo i nestalih. Mi sve znamo. Imamo i osumnjičene. Ali gdje je nestalo sve to oružje sa kojim su oni počinili te zločine? Možda u ovim objektima koje sam vam sada naveo iz ovog policijskog inspektorovog izvješća? Možda je tu? Da li je netko razoružao abolirane za ratne zločine? Da li je netko njih upitao hej, pa vi ste bili osumnjičeni za oružanu pobunu, s kojim sredstvima ste vi izvršili tu oružanu pobunu? Na koji način ste koristili ta sredstva ilegalna u to vrijeme vaše moguće legalno? Gdje su sada ta sredstva? Da li je hrvatska policija pokušala na vrata Podrigoviću i ostalima i upitala: „U tvojoj kući je bilo skladište oružja 91. godine, pa izvoli kolega reci gdje je to oružje.“? Gdje je? Evo pročitat ću samo jedan članak iz novina, a on ide ovako: „1. svibnja 2002. godine onesvijestio ga je i pucao mu u nogu Borovo selo dok je ispred restorana Armani u srijedu oko 20.30 sati Željko Čorak 37 godina iz Borova naselja ispijao piće teško ga je ozlijedio nepoznati muškarac. Najprije ga je izvrijeđao, a potom udario nekoliko puta pištoljem u glavu zbog čega je Čorak izgubio svijest. Neznanac je potom Čorka uhvatio za noge i uvukao u restoran gdje mu je iz pištolja pucao u desnu potkoljenicu i udaljio se u nepoznatom smjeru.“ 2002. godine tko je bio ministar? Čija vlast? Samo jedan članak, jedan jedini članak Miroslava Flege novinara iz Vinkovaca. Gdje su sva druga policijska izvješća? Gdje je dotični momak koji mu je pucao u noge? Tko ga je naoružao? Dokle je išla istraga? Nema toga. Nećete ni naći. Svake godine, ali svake godine od mirne reintegracije nekada smo čuli iz daljine, a sada sve bliže. Svaki Božić, svaka Nova pravoslavna godina čuju se rafali točno u ponoć, rafali iz strojnica, mitraljeza „garonja“ kako se to popularno zove, kalašnjikova, pucaju malo veće petarde, bombe. Gdje su policijska izvješća za sva ta događanja i prijave? Gdje se one nalaze? Sumnjam da ćete ih naći na stranicama … medija i ovih koji budno prate da li je neki hrvatski branitelj moguće počinio samoubistvo sa ratnim trofejem. Ali pošto mi je ostalo slabo ja ću po tko zna koji puta upitati ovdje za neke događaje iz sadašnjosti. Kaže: „U sklopu planiranog kriminalističkog istraživanja kako je pojasnio načelnik Policijske uprave Varaždinske Darko Jurčec interventni policajci su osobno vozilo Renault Laguna kojim su se koristili uhićeni muškarci pronašli 20 pištolja, 16 automatskih pištolja, 9 automatskih pušaka, zatim više komada streljiva, gotovo 3 kg eksploziva te 30 ručnih bombi itd. laserski cikljnici, prigušivači idealno za terorista u bilo kojem dijelu Hrvatske ili Europe.“ Znači to oružje ide, putuje. A kad je događaj se konkretno desio? Dakle, 16. travnja 2015. još uvijek govorimo o ilegalnom oružju, članovi Hrvatske narodne stranke su svestrani proeuropski orijentirani pa imamo prilike čitati u medijima da se bave švercom oružja po Europi. Međutim, nitko se nije zapitao odakle potječe to oružje zapljenjeno u siječnju ove godine. Prema nepravilnim informacijama dio oružja potječe iz policijskih skladišta. Stoga molim ministra MUP-a Ranka Ostojića, za odgovor, 16. travnja 2015. A gospodin ministar odgovara – U vezi s upitom gospodina Stričaka, potpredsjednika Županijske skupštine Varaždinske županije - preskočit ću, - budući je kriminalističko istraživanje još u tijeku trenutačno nismo u mogućnosti davati dodatna pojašnjenja, a po okončanju istoga te utvrđivanju svih relevantnih činjenica i okolnosti predmetnog događaja, o rezultatima će javnost biti pravovremeno izvještena. Ministar Ranko Ostojić.
Poštovani kolega Culej, ja bih vas molio da se držite teme, Prijedlog novog zakona.
Tema je ilegalno i legalno oružje u Hrvatskoj u opticaju i rekao sam sve za legalno, a sada je na redu ilegalno. I završna riječ, imam još. Završna riječ, zastupničko pitanje od danas. Članak 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora, poštovani ministre u glasilu Varaždinske vijesti od 18. rujna2018. godine na str. 16 i 17 pod naslovom – Oružje iz policijske skladišta u vozilu nestalog muškarca iz okolice Varaždina. Članak govori o nestanku oružja iz skladišta Varaždinske policije, koji je slučajno otkriven u siječnju 2015. godine, u tekstu je navedeno da se radi o velikoj količini oružja, izražavam svoju zabrinutost i postavljam pitanje, da li se i što se sve poduzelo da se navedeno oružje vrati pod policijski nadzor? Molim vas da me izvijestite. Toliko o oružju. To ima od 2015. do danas gospodin je predsjednik Odbora unutarnje i nacionalne sigurnosti, nadam se da će on u svom izvješću na kraju godine dati rasvjetljavanje ovog slučaja. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Culelju na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika, ali prije replika imamo jednu povredu Poslovnika. Kolega Maras izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Iako je možda se nekom čini uzaludno upozoravati na kolegu Culeja, ja vas moram upozoriti kolega Culej je opet uvrijedio čl. 238. prekršio i uvrijedio zastupnike sugerirajući da su oni nekoga razoružali 90-te godine, to je rako u svojoj raspravi. I ja bih volio da ga opomenete jer to zbilja kako bih rekao to je ispod svake razine, pa čak i od njega. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Maras. Mislim da nije povrijeđen Poslovnik, nije nikoga pojedinačno prozvao, govorio je načelno o politici iz tog vremena. Tako da mislim da nije povrijeđen Poslovnik. Nastavljamo dalje. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa kolega potpredsjedniče. Kolega Culej, vi ste upravo sada svojom raspravom napravili ono što ne treba. Znači, prvo ste vrijeđali svoje kolege u Hrvatskom saboru napustivši na taj način ideju onu koju smo svi zastupali 90-tih godina, a to je da se izborimo za svoju zemlju. Vi ste stigmatizirali svoje kolege u Hrvatskom saboru među kojima su jako puno njih branitelja, visokih časnika Hrvatske vojske, među njima evo kod mene ovdje i Fred Matić i Ranko Ostojić kojeg ste malo prije prozvali. Tako da svoje kolege iz Domovinskog rata na taj način također vrijeđate, ali i svojim primjerom pokazujete, spomenuli ste kad ste morali vratiti naoružanje zbog toga što ste prekršili zakona, odnosno niste mogli produžiti pravo da imate oružje doma, vi ste pozivom javnim pozvali sve one koji na taj način također nemaju legalno doma oružje da ga bolje čuvaju i skrivaju. Znači, nemojte tako djelovat, vi ste zastupnik pokušajte afirmativno djelovati kako bi se zakoni Republike Hrvatske poštivali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Maras. Odgovor na repliku poštovani kolega Culej. Izvolite.
Kolega Maras, ja znam da vi ne možete pamtiti tako daleko jer ste bili mladi. Uz časne izuzetke koji su svojim dijelom ratnoga puta opravdali da se mogu zvati – hrvatski ratni branitelji, moram vam reći što se tiče mojega oružja samo sam upozorio prijatelje da ne upadnu u zamke i klopke određenih sustava koji su ciljano provodili akcije po Vukovaru i diljem Hrvatske namećući teme koje nisu potrebne, a posebno ne u Vukovaru od ćirilice pa nadalje. Koja nam je kao mačak u vreći podmetnuto, hrvatskim braniteljima za dnevno-političke obračune ovdje u Saboru.
Zahvaljujem kolegi Culeju. Sljedeća replika poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Vaša teza da treba dopustiti naoružavanje Hrvata i samo Hrvata je ne samo opasna ona je direktno fašistička. Vi time pozivate da se dodjeli oružje onome tko je napao Pupovca neki dan na Dolcu. Jer nije trebao baciti paradajz, trebao je baciti bombu. To vi izazivate. Osim toga, to je neprovedivo, kako mi da znamo? Pa ne možemo krvnom pretragom ustanovit tko je Hrvat. Kako, možda po imenu? Pa ćemo onda Štefu ili Stjepanu dati oružje, a Stevi nećemo, e šta možemo. I molim vas da mi u odgovoru na repliku objasnite, šta znači – maj strim medija – to što govorite. Dakle, to je meni potpuno nepoznato, ja stvarno to ne razumijem šta znači – maj strim medija?
Zahvaljujem kolega Stazić. Odgovor kolega Culej, izvolite.
Poštapalica, sjeti se šta je dida Biga reko, ja bi tebi to kolega uvaženi vama objasnio. Kad sam rekao da oružje treba ostaviti hrvatskim braniteljima koji su psihofizički sposobni za njega i svima koji se nalaze u pograničnom dijelu bivše Jugoslavije Srbije, to sam rekao iz razloga da budu sigurniji. A što se tiče kolege Milorada Pupovca i napada na njega, iskreno mi je žao, nećete vjerovati. Iskreno mi je žao. Kolega Staziću ja nisam kao „dida biga“. Ja sam obični hrvatski branitelj koji je i vama izložio svoja leđa i svoj život da bi vi tu sjedili kao i mnoge koje prozivate ovdje svakodnevno. Razmislite malo o tome kolega Staziću.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Culeju. Gospodine Staziću ja bih vas molio da ne upadate, ne ometate kolegu dok odgovara. Njegovo je pravo da odgovori što želi, a ono što ne želi ne mora. Sljedeća replika poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Culej, policija je provodila brojne aktivnosti u vraćanju minsko-eksplozivnih sredstava i oružja kako na mom području, vjerujem i na vašem području i to su opasna minsko-eksplozivna sredstva koja su u velikoj količini vraćena bez kažnjavanja onima koji su to posjedovali. Međutim, spomenuli ste jednu stvar, što je sa aboliranima koji su bili agresori. Gdje je njihovo oružje? I rekli ste vi tamo s lijeva se to provodilo ovako onako. Pa činjenica je dok su se naši uhićivali, locirali, transferirali, dok su nazdravljali HDZ-e premijer Carli Del Ponte u tome vremenu vjerojatno to oružje je stajalo na tome istome mjestu. Ako postoji to što vi kažete da abolirani imaju oružje agresori, onda je to katastrofa. Jer očito je bio veći prioritet se dodvoriti HDZ-ovim vladama Carli Del Ponte dok je uhićivala Gotovinu, nego pronaći to oružje.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor kolega Culej. Izvolite.
Mirnom reintegracijom ne sada samo da smo ušli u Hrvatsko Podunavlje, nego smo naslijedili i one koje smo tamo zatekli i koje smo uveli u sustav hrvatskih institucija kako hrvatske policije, pravosuđa, tako i svih drugih institucija. Činjenica je da je policajac koji je 91. sa oružjem pobjegao iz Policijske uprave Vinkovci i koji je cijelog rata bio u Mirkovcima, koji je bio pripadnik Škorpiona prošao i Bosnu, koji je bio i na Vukovaru da smo u mirnoj reintegraciji njega zatekli ponovo kao policajca bivše krajine i samim time abolicijom i oprostom on se našao u hrvatskoj policiji. Sve ono što je on znao iz vremena krajine, sve ono što je činio njemu je kroz oprost oprošteno. Međutim, još uvijek nije predao ni onu pušku koju je zadužio u hrvatskoj policiji 90-tih godina. Ne znam da li ga je itko uopće i pitao kao i one koji su se našli u pravosuđu i to na mjestu prekoga suda.
Zahvaljujem, zahvaljujem. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući, piše na stranici Wikipedije: „Razoružavanje teritorijalne obrane SR Hrvatske 90.“ Kaže: „Predaja oružja tadašnje TO JNA 1990. uoči agresije na Hrvatsku dogodila se“ – pazite ovo – „u suradnji sa tadašnjim SKH SDP-e na čelu sa Ivicom Račanom i koji je to oružje predao JNA. Hrvatskoj je na taj način oduzeto oružje kojim se moglo naoružati 200 tisuća ljudi.“ Kaže: „Vlada SDP-e SKH je 23. svibnja 90. svega 8 dana prije okupljanja 1. saziva Sabora sa HDZ-ovom većinom nakon prvih izbora predala cjelokupno naoružanje neprijateljski nastrojenoj JNA.“ Čini se da gospoda iz SDP-a zapravo su se onda zalagali za razoružavanje Hrvatske, a čini se da i danas im je to trn u oku. I ja vas pitam, zašto vi mislite da oni na taj način gledaju na … [[ne razumije se]]
Zahvaljujem kolega Pernar. Imamo povredu Poslovnika poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Ja vas molim da reagirate. Znači, ovo ne samo što nije istina, nego mislim Wikipedija to gospodin Pernar vjerojatno vrlo dobro zna egzistira od toga što netko napiše gore. Po toj logici je mogao gospodin Culej napisati ovaj tekst koji ste vi sada pročitali i da to nama kao istinu ovdje kažete u hrvatskoj sabornici. Znači ovo nije istina. Ivica Račan je zaslužan za Republiku Hrvatsku i njenu samostalnost i to mu je priznao i pokojni predsjednik Tuđman. I ja vas molim da to više ovdje u hrvatskoj sabornici ne slušamo. Hvala vam lijepo.
Poštovani kolega Maras kao prvo, niste izrekli članak koji je … … /Upadica Maras: … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Hvala lijepo. Naknadno. Drugo, cijeloj hrvatskoj javnosti vi ste tada bili mlad čovjek je poznato na koji način je razoružana Teritorijalna obrana. Dakle, gospodin Pernar je samo ponovio činjenice i istinu povijesnu. A to sa pokojnim gospodin Račanom nema veze.
Hvala vam gospodine Brkić.
Dakle, smatram da nije povrijeđen Poslovnik. A spomenuo je SKH-a, a tada je na čelu zna se tko je bio i zna se tko je razoružao Teritorijalnu obranu. Da nije bilo tako onda bi oružje završilo u rukama hrvatskih branitelja. Dakle, molim vas, nemojte iskrivljavati povijesnu istinu i ja vas lijepo molim da više ne zloupotrebljavate povredu Poslovnika. Prelazimo na odgovor na repliku. Poštovani kolega Culej. Izvolite.
Uvaženi kolega Pernar, posebno mi je drago da vi kao mlada osoba toliko istančanog osjećaja za događanje iz prošlosti ste uvidjeli povijesne zablude koje pokušavaju neki današnji naše kolege suvremenici nama nametnuti po tko zna koji puta. Ja se ne mogu nadiviti vašoj tankoćutnosti kako ste vi to uspjeli lijepo prozreti tko ovdje govori istinu, a tko ju ne govori. Često oni koji imaju lijepe birane riječi izabrane iz raznih priručnika ovdje nastupaju sebi dižući reiting i sveca i ostalog i ponižavajući one s druge strane koji su bili svjedoci i suvremenici tih događanja, samo s jednim ciljem da zamrače istinu. Lex nestanak oružja TO predan Srbiji.
Zahvaljujem kolega Culej. Sljedeća replika poštovani kolega Alen Prelec., Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Culej, evo ja ću samo reći jedan mali detalj iz mog života. Naime, nedugo sam hodao po ulici i zaustavi me jedan mladić, mislim da ima 18, 20 godina, i kaže – Gospodin Prelec, znate zašto dižem već ruku od ove Hrvatske i razmišljam da otiđem iz Hrvatske? Zato što stalno govorite o prošlosti, govorite o mom dedu ustaši ili mom dedu partizanu, i jedan i drugi su mi djed. Kad ćete ponovno i konačno govoriti o mojoj budućnosti? O tome kako da ostanem u ovoj Hrvatskoj? A evo kolega Culej, na žalost sve nas potakne da govorimo o prošlosti o 91. o teritorijalnoj obrani, a ovo je zakon koji bi trebao biti afirmativan, za budućnost. I stvarno moram reći da živim za onaj dan kad ću pročitat u novinama senzaciju na naslovnici, senzaciju iz tog naslova – Vjerovali ili ne Stevo Culej govorio o budućnosti. To bude stvarno senzacija.
Zahvaljujem kolegi Prelecu što nam je govorio o budućnosti. Odgovor kolega Culej. Izvolite.
Pazite kolega, poštovani kolega Prelec, evo ja ću vam o budućnosti malo. Svi smo bili svjedoci ove godine kada su naši najnoviji aviončići stigli i nadletjeli iznad Kninske tvrđave. Svi smo svjedoci da hrvatska industrija posebno HS ima najbolje rezultate po pitanju naoružanja, pješadijskoga i ostale oprema i to je dio budućnosti. Ako pogledamo prošlost koja je bila plemenita i krvava opravdano je pitanje da li imamo ili nemamo oružje? Ja mogu govoriti o prošlosti iz iskustva. Mnogi ovdje ne mogu. Ja vam govorim o iskustvu koje sam ja imao, a da nije bilo toga iskustva možda ne bi ovdje danas sjedili mnogi od vas. Ne znam gdje bi bili i šta bi radili? Ja znam šta bih radio sigurno. Ja cijeli život radim. Za razliku od mnogih koji su se ovdje našli slučajno.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Culeju na odgovoru. Kolega Culej svaka saborska zastupnica i saborski zastupnik nisu ovdje slučajno nego su izabrani voljom građana. Ja vas molim da to uvažavate. Imamo slijedeću repliku. Izvolite gospodine Grbin.
Sukladno čl. 248. Poslovnika Hrvatskog sabora molio bih stanku u trajanju od 10 minuta vezano uz ovu točku dnevnog reda, odnosno uz raspravu koja se povela te vas molim da mi omogućite da obrazložim razloge za traženje ove stanke.
Izvolite.
Dakle, prije svega potpuno je neprihvatljivo da potpredsjednik Hrvatskog sabora u odgovoru na povredu Poslovnika saborskog zastupnika tumači što je povijesna istina, a što nije. Također, je potpuno deplasirano da se na jednom zakonu koji govori o trenutnom odnosu prema oružju koje je u posjedu i koje bi trebalo biti na korištenju hrvatskim građanima lovcima itd. govori o nekim stvarima koje su se dogodile prije 28 godina. Međutim, očito je da mi u Hrvatskoj se od toga ne možemo odmaknuti. Tako se ne mogu odmaknuti gospodin Culej za kojeg je to potpuno uobičajeno, ali me iznenađuje da se od toga ne može odmaknuti od toga gospodin Pernar, koji je u cijeloj svojoj političkoj karijeri tvrdio da je okrenut samo prema budućnosti. Sada je pokazao da je njegovo političko djelovanje mnogo više od toga usmjereno na prošlost. Gospodin Ivica Račan je kroz svoje djelovanje 1989.-1990. godine jedan od najzaslužnijih ljudi što se Hrvatska odhrvala režimu Slobodana Miloševića i što je nakon toga prešlo na višestranački demokratski sustav. A nakon toga je još zaslužniji što je Republika Hrvatska 2000. godine od onog što je bilo višestranačje samo na papiru postala istinski demokratska država. Danas ga prozivati na ovaj način potpuno je neprihvatljivo. Mi iz Kluba zastupnika SDP-a zbog toga tražimo stanku od 10 minuta kako bi se konzultirali oko daljnjeg djelovanja. A što se tiče komentara koje su neki davali o povijesnim istinama bilo bi puno bolje da se koncentriraju na svoj rad, na svoje djelovanje, na ono što su činili u zadnjih nekoliko tjedana na ono što su činili 2011. i da završim neka prostitucije rade svoj posao. Hvala.
Zahvaljujem kolega Peđa Grbin. Što se tiče povratka u prošlost niste bili cijelo vrijeme u sabornici, neke vaše kolege su se vratile u prošlost. A što se tiče mog posla koji obavljam kao predsjedavajući vi me nećete učiti o tome. Određujem stanku do 14 sati i 20 minuta. Izvolite, ispričavam se kolega Šuker nisam vas.
Sukladno Poslovniku Hrvatskog sabora, u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice tražim stanku od 10 minuta da bi se konzultirali oko daljnje rasprave oko ove točke dnevnog reda. Dakle, ovdje se danas žele negirati istine, ne žele se negirati činjenice. Činjenica je da je hrvatski narod 90-te razoružan. Činjenica je da je oružje Teritorijalne obrane predano Jugoslavenskoj narodnoj armiji. Činjenica je a danas je to dosta često ovdje spomenuto da jedini Hrvati koji su u tome trenutku imali oružje su bili lovci. Činjenica je da kad je pala Glina i Viduševac da su na Kupu prvo otišli velikogorički lovci sa oružjem jer oni su ga jedino posjedovali. Činjenica da do prostorije gdje se nalazio Krizni štab u Centru za obaviješćivanje u Velikoj Gorici je bilo skladište oružja Teritorijalne obrane. Činjenica je da je to skladište bilo u tom trenutku prazno. To su činjenice. Činjenice koje možda nekoga bole i ovdje nije, ovo što govorim nije mi cilj niti bilo koga prozivati, nego mi je cilj pa na kraju krajeva građanska dužnost, dužnost nekog tko je bio na čelu Kriznog štaba Grada Velike Gorice da u ime svojih poginulih sugrađana naprosto ovdje kažem. Mislim da bi bio izuzetno nekorektan i nepošten prema svima koji su poginuli za Hrvatsku da ne kažemo ono što je činjenica. A činjenica je da je Hrvatska 90-te razoružana. Nemam namjeru nikoga prozivati. Želim u ovom Visokom domu samo govoriti o činjenicama kao što to radim sve ove godine koliko sam ovdje. I mislim da na ovakav način negirati nešto što je povijesna činjenica, naprosto nije dobro. Nije dobro zbog naše djece. Jer gledajte, ako se mi ne možemo danas dogovoriti oko nekoga gdje su praktički svi živi svjedoci, onda kako ćemo raspravljati o stvarima kojih praktički živih svjedoka nema? To je to. A sada kolegice i kolege mislim da naprosto treba prihvatiti ono što je, tko je u stanju je, a tko nije nije.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Šukeru. Imamo povredu Poslovnika. Poštovani kolega izvolite.
Neću uopće reći koji je članak povrijeđen. Gospodine potpredsjedniče mi se ne pitamo zašto i danas 5 autobusa odlazi za Irsku, 5 aviona leti za Kanadu, o jednoj banalnoj, neću reći banalnoj o jednoj temi koja je tehnički trebala biti danas riješena vi opet partizani, ustaše i 91. Sram nas može biti sve.
Hvala kolega Matiću. Molim vas nemojte upadati. Ja bih vas molio da ubuduće kada koristite institut Poslovnika da onda kažete zbog čega je to. Budući da ste zloupotrijebili izričem vam opomenu temeljem članka 239. i ne smatram da je povrijeđen Poslovnik. Imamo još jednu povredu Poslovnika? Nemamo. Određujem stanku do 14 sati i 25 minuta. STANKA U 14.15 SATI NASTAVAK NAKON STANKE U 14,27 Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. Slijedeća replika poštovani kolega Ranko Ostojić. Izvolite.
Hvala. Mirna reintegracija Podunavlja je bila apsolutno jedna od najboljih stvari koja se dogodila, a to je da nisu poginuli ljudi, branitelji naši i istina je slijedeća, da sam siguran da bi to trebalo pozdraviti. Vi najbolje znate da to vrijeme je bio HDZ na vlasti, da je to vrijeme u kojemu ste i te kako mogli ovih 20 godina sva pitanja koja ste postavili riješit, ali očito vi volite taj dio zaboravit. Što se tiče teme o kojoj ste govorili o izdaji, o Teritorijalnoj obrani, predaji oružja, ma ja ne sumnjam da vi sve te godine ne bi iskoristili priliku i riješili se toga izdajnika koji je to napravio. Prema tome, svo ovo vrijeme o kojem vi pričate, svaki put vračanje nazad bilo bi dobro da pročitate knjigu onu Mein Kamf, onda ne bi govorili main strim, nego bi bilo malo drugačije, sigurno da ćete volit tu knjigu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ostojiću. Odgovor kolega Culej. Izvolite.
Pa kolega, ja sam slučajno pročitao između mnogih knjiga i para redaka iz te na određenim glasilima. A što se tiče mirne reintegracije, jako dobro znate kao ministar jer ste moguće u svojem ministrovanju dobivali izvješća načelnika Krim odjela posebno ratnih zločina, koji su vam u svojim izvješćima govorili o vašim policajcima u to vrijeme, a koje ste u mirnoj reintegraciji isto dobili, koji su u vrijeme krajine bili milicajci SAO Krajine, posebno u Borovu Selu u kući sjetit ću se vlasnika gdje su policijsku stanicu formirali i gdje su dovodili naše zarobljene iz Vukovara koji su tu nestajali. Da se njih ispitalo puno toga iz mirne reintegracije bi nam bilo jasno ili da su oni kao policajci imali savjest rekli bi.
Zahvaljujem kolega Culej. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Josiš Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom. Pa evo pred nama je Zakon o nabavi i posjedovanju oružja građana koji je već u prvom čitanju dobio pozitivne ocjene i koji je u javnoj raspravi zapravo doživio one stvari koje su predložene kako bi bile uvrštene u njega i on je novina koja donosi neke nove stvari, a to je među, kojima su posebno zanimljive odredbe koje se odnose na postupak nabave oružja radi osobne sigurnosti. Postupak provođenja operativnih provjera, postupak provjere uvjeta za siguran smještaj i čuvanje oružja. Odredbe koje se odnose na obavezu odlaska na zdravstvene preglede, suradnju policije i liječnika primarne zdravstvene zaštite ili odabranog liječnika. I odredbe koje se odnose na oružje oduzeto u upravnom postupku. Osobe koje će oružje htjeti nabaviti radi osobne sigurnosti morat će dokazati opravdanost razloga za nabavu oružja za navedenu svrhu. Prijedlogom ovoga zakona definirano je da opravdani razlog za nabavu oružja radi osobne sigurnosti ima osoba koja dokaže da je njena osobna sigurnost ugrožena ili bi mogla biti ugrožena u tolikoj mjeri da joj za njezino osiguranje treba oružje, a aktivnostima i mjerama institucija sigurnosti i drugim mjerama se ne bi moglo osigurati dodatna zaštita. U postupku povodom zahtjeva za nabavu oružja više se neće provoditi operativne provjere na terenu od strane policijskih službenika koji su u razgovorima sa susjedima i ostalim osobama koje poznaju podnositelja zahtjeva pokušali utvrditi postoje li neke zapreke za nabavku oružja i tako se događalo u nizu stvari da su stvarno susjedi bili ti koji su onemogućili nabavku i lovačkog oružja ili oružja za osobnu zaštitu. Te provjere su znatno produžavale trajanje postupaka i operativnom dijelu službe oduzimale vrijeme za obavljanje ostalih policijskih poslova. Često se nije dolazilo do nekih konkretnih korisnih informacija nego je bilo to većinom ono rekla, čula, kazala i koje sa kim kako dobar susjed tako je i govorio o njemu. To je ono što danas apsolutno je neprihvatljivo i neprimjereno. Policijski službenici više neće u stambenim prostorima osoba koje nabavlja oružje provjeravat da li ima osigurane uvjete za siguran smještaj i čuvanje oružje nego će osoba o tome dati izjavu pod materijalnom i kaznenom odgovornošću prilikom podnošenja zahtjeva i tako će biti odgovorna prema institucijama da će oružje smještati u adekvatan prostor kao i adekvatne ormare koji su predviđeni za smještaj i čuvanje oružja te streljiva. Prilikom nabave oružja će građanin morati priložiti uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti za posjedovanje oružja, ali nakon toga više neće morati ići na zdravstvene preglede svakih 5 godina kao prema dosadašnjem zakonu o nabavci oružja. I zdravstveni pregledi će se morati obaviti nakon navršenih 70 godina. Mislim da je to odredba koja je dobra i da je 70 godina jedan lijepi životni vijek nakon kojega stvarno treba se provjeravati sposobnost čovjeka za držanje i nošenje oružja. Prilikom podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja za nabavu oružja građani će morati dati podatke o svojem izabranom liječniku primarne zdravstvene zaštite, a policijska uprava ili postaja će izvijestiti izabranoga liječnika o osobama kojima je izdan oružani list. Temeljem te obavijesti izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite će morati izvijestiti policijsku upravu ili postaju o promjeni zdravstvenog stanja ili tijeku liječenja vlasnika oružja a koje utječu na zdravstvenu sposobnost za posjedovanje oružja. Oružje oduzeto u upravnom postupku zbog toga što je protiv vlasnika oružja pokrenut kazneni ili prekršajni postupak vlasnik će morati prodati ili pokloniti tek nakon pravomoćne odluke donesene u kaznenom ili prekršajnom postupku kojim je vlasnik oružja osuđen za kazneno djelo ili prekršaj. Na taj način će se izbjeći dosadašnje situacije da se vlasnika liši oružja kao njegove imovine, a da ga nadležni sud kasnije oslobodi krivnje za kazneno djelo ili prekršaj za koji se protiv njega vodio postupak. Vlasnik oružja koji će u pravomoćnom okončanom prekršajnom ili kaznenom postupku biti oslobođen krivnje oduzeto oružje će se vratiti. Smatram da je Konačni prijedlog zakona dobro napravljen, da su razmotrene sve primjedbe i prijedlozi posebno u postupku savjetovanja sa javnošću i prihvaćani oni najkvalitetniji prijedlozi, da Konačni prijedlog zakona svakako postavlja značajan korak u stvaranja uvjeta u kojima građani neće morati policiju promatrati kao isključivi represivni aparat. Ali i značajan korak prema unapređenju odnosa administracije prema građanima. I ono što želim u ovom zakonu naglasiti, da stvarno su lovci bili ti, lovački savez koji su predložili konkretne zakonske mjere koje su uvrštene i prihvaćene i to pozdravljamo. No, želim naglasiti da su stvarno lovci u razoružanoj Hrvatskoj bili uz policiju jedina naoružana snaga koja je stala u obranu Republike Hrvatske. To je činjenica koju ne možemo ni u ovoj raspravi zanemariti, bez obzira što se vraćamo u prošlost. Nju treba ponavljati jer su stotine lovaca i poginule sa lovačkim oružjem braneći Hrvatsku, naročito na hrvatskom istoku kao i drugdje diljem domovine nam Hrvatske, kao i Bosne i Hercegovine. To su stvari o kojima treba govoriti kada se sjećamo tih dana i treba reći da je nekadašnji ministar vanjskih poslova SFRJ bio taj koji je ishodio UN-u embargo na nabavu oružja Hrvatskoj i tako spriječio naoružavanje Hrvatske. To su činjenice koje ne mogu prešutjeti ni ja, a ni bilo tko drugi. O njima treba jasno reći da je vrh Jugoslavenske narodne armije sa generalštabom i KOS-om razoružao Hrvatsku uz ili bez pristanka SDP-a SKH SDP-a u Hrvatskoj. To je spornost o kojoj danas smo govorili i slušali, ali sa povijesnim istinama treba stvarno raspolagati onako kakve jesu. Da, lovačko oružje i oružje za osobnu zaštitu sigurno hrvatski građani najmanje koriste za kaznena djela i to je po svim evidencijama jasno i nedvosmisleno. Mislim da svaki odgovoran čovjek koji je zatražio nabavnu dozvolu za držanje ili nošenje oružja postaje svjestan koliko je odgovoran u njegovom čuvanju i upotrebi te sigurno da najmanje kaznenih djela proizlazi iz baš takvoga registriranoga oružja. I evo, pozdravljam donošenje ovoga Zakona i nadam se da će on biti na korist hrvatskih građana.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Đakiću. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Iz zakona ispada jedna vrlo opravdana mjera, a to je provjera policije kod susjeda. Zašto? Pa susjedi mogu reći da je u toj obitelji koja traži čiji član sada traži oružje prisutno obiteljsko nasilje, stalna galama, svađe, alkoholizam, droga. Dakle, to su ljudi koji mogu upozoriti policiju, pa nećete valjda tom čovjeku dopustiti da ima oružje. I sada vi to izbacujete. Ja recimo da mene netko pita, ja nikada ne bi dopustio da se oružje da čovjeka koji govori … medija, ne bi. Ja bih rekao da on nije dovoljno obrazovan, nije dovoljno educiran da uopće može posjedovati oružje, da je potencijalno opasan za građane. Kažete dat će izjavu, ovjerenu izjavu će dati da on, gledajte pa i Petrov je dao izjavu dva puta vaš koalicijski partner je dao izjavu da neće ni s jednima, ni s drugima kod bilježnika.
Zahvaljujem.
Što sada znači vaša ta izjava?
Zahvaljujem kolega Staziću.
I samo, što se tiče prošlosti hajde odgovorite zašto je Tuđman pustio Arkana.
Odgovor na repliku poštovani kolege Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa svjesni smo mi vašeg stajališta. Potpuno smo svjesni da ni ja, ni Šuker, ni Stevo Culej, ni Bulj, ni jedan od mojih kolega po vama da ste nam susjedi ne bi dobili oružje. Kada bi policija vas preispitivala mi bi bili uvijek za vas negativci. Takav stav zauzimate od samih početaka. Tako ste vjerojatno imali stav i u tim počecima stvaranja Hrvatske države kada ste bili protiv njezine samostalnosti vi zajedno sa onima koji su sjedili u Hrvatskom saboru. Nadam se da vi nikada nećete biti moj susjed i nećete odlučivati o mojoj sudbini, ni sudbini mojih kolege.
Zahvaljujem kolega Đakić. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Đakić vi ste se u prvom dijelu svoje rasprave osvrnuli na zakon, a u zadnjem dijelu ste ponukani određenim raspravama koje su se odvijale sa ove strane sabornice dotaknuli se povijesnih činjenica. A povijesne činjenice jesu te da uz policiju, miliciju, policiju koja je bila takva, takva jedini na koje smo se mogli osloniti su bili lovci. Oni su imali jedino oružje. Jučer je bio dan moje 153. brigade i reći ću kada je pala Glina i Viduševac, prvi koji su stali na Kupu da spriječe četničke horde da idu prema Zagrebu su to bili lovci. To je činjenica. To je povijest i možda nije odviše zbog onih koji to stalno negiraju pa je na jednom ovakvom tehničkom zakonu podsjetiti kako su Hrvati, em bili bez oružja ono malo što su imali neki su razoružali i dali JNA. Mi koji smo sudjelovali u tom cijelom procesu dobro znamo kako je to bilo. I zbog onih koji su poginuli tih 91. u jesen nenaoružani u trapericama zbog njih to moramo danas reći u ovom visokom domu.
Zahvaljujem kolega Šuker. Odgovor kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker dobro ste se sjetili tih dana, kada stvarno poslije najavljene agresije, poslije razoružavanja od generalštaba i KOS-a posredstvom vjerojatno partije, ostali su samo lovci i dio policije koji je bio hrvatski dio policije. Ostali su bili takvi kakvi jesu i oni su zapravo u nekim policijskim stanicama organizirali pobunu i razoružavanje hrvatskih policajaca. To je istina. Samo 87 lovaca u Vukovarsko-srijemskoj županiji je dalo život za Hrvatsku u tim početcima. I to je istina od koje ne možemo pobjeći. Stotine je drugih na drugim mjestima kao i tisuće oružja koje iz lovačkih domova otišlo u postrojbe Hrvatske vojske kao prvi snajperi. To su činjenice koje neki zaboravljaju, s kojima neki se ne žele sukobit.
Zahvaljujem kolega Đakić. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Domagoj Mikulić. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče Katić sa suradnikom. Kolegice i kolege. Istina je takva kakva je, ne možemo ignorirati ali očito je neki mogu jednostavno ne prihvatiti. No, vratimo se na ovaj zakon kojim se reguliraju prava i obveze na koje se zakon odnosi. Stvara se jedan pravni temelj za zakonitu nabavu posjedovanje i nošenje oružja. Sami postupak nabave i posjedovanja se olakšava, otklanjaju se određene administrativne barijere što je dobro, kao što su primjerice operativni zahvati policije koji su iziskivali nebrojene izlaske na teren, a u konačnici nisu davale neke željene značajne rezultate. Kao što smo čuli od državnog tajnika u Republici Hrvatskoj je registrirano negdje oko 267 tisuća legalnog oružja, a ono što je važno za još jednom naglasiti da je ispod, počinjeno ispod 2% zločina upravo s tim legalnim oružjem što iako nije savršena statistika govori o osviještenosti i odgovornosti korisnika. Sam po sebi naravno tu se nameće i zaključak kako je potrebno uložiti i dodatne napore ne bi li se spriječilo ovih 98% zločina koji su počinili upravo tim nelegalnim oružjem, a koji su opasni za društvo, a istovremeno stvaraju evo i danas ovdje lošu sliku o ovoj temi u javnosti, poglavito zbog oružja koje je još uvijek prisutno u Republici Hrvatskoj nakon Domovinskog rata i unatoč svim naporima Ministarstva unutarnjih poslova. S obzirom na zaista disciplinirane korisnike i lovce, i strijelce, sportaše i građane koji posjeduju oružje, a uzimajući u obzir činjenicu da je ispod 2% zločina počinjeno sa legalnim oružjem smatram kako je ovaj zakon po malo i strog kada gledamo čl. 11. st.2. te čl. 49. koji kaže, da oružje, streljivo i isprave o oružju nadležno tijelo privremeno će oduzeti odmah i prije pokretanja upravnog i prekršajnog i kaznenog postupka, što na neki način otvara opciju da se građaninu koji posjeduje oružje isto oduzima odmah nakon što postoji samo sumnja u počinjenje jednog od prekršaja nabrojanih u ovim člancima. I danas je bilo polemike oko važenja liječničkog uvjerenja do 70-te godine, smatramo da je pohvalno to važenje liječničkog uvjerenja, upitna je bila ova dob od 70 godina. No, ja je osobno smatram da taj periodični pregled od svakih 5 godina je koristan i za same korisnike, no opet svatko se sam samostalno brine o svome zdravlju. Pohvalno su izabrani liječnici kao novi čimbenik i odluka da kontrola tih izabranih liječnika opće prakse bude dostatna i zasigurno još jedan primjer smanjenja nepotrebne birokracije koja na ovaj način ima mogućnost odnosno i obavezu dojaviti sve promjene čak i prisilne hospitalizacije na dojavu primjerice susjeda. Zasigurno ova buduća umreženost liječnika i policije je pohvalna, a odgovornost u ovom slučaju sa pojedinca o njihovom psihofizičkom stanju se stavlja i na liječnika te isto možemo gledati kroz jedno financijsko rasterećenje s obzirom da su pregledi iznosilo od 350 do 500 kuna. Pohvalna je i odluka da se dobna granica u sportskim natjecanjima sa 11 godina spusti na 9 godina što je svojevrstan poticaj ovome sportu i naišao je zaista na odobrenje cjelokupne sportske populacije i sve u svemu ovo je jedan moderan zakon koji ne odudara od europskog zakonodavnog okvira, a ja ga gledam kroz to da Republika Hrvatska pokazuje i prepoznaje dosadašnju disciplinu ozbiljnosti i samoodgovornost hrvatskih građana koji zakonito posjeduju svoje oružje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mikuliću. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega rekli ste kratko sve što mislite o ovome zakonu i dali ste određene primjedbe. Međutim, vidimo da u ovoj raspravi se otišlo od teme pa da komentira i glavni komentatori i kritičar Zakona oružja svih ljudi ovdje koji slušaju, to komentira čovjek koji je rekao - da izgleda da u svibnju 45-te posao nije obavljen temeljito kakva šlampavost pobjednika. Oružje je opasno, minskoeksplozivna sredstva, ali da nam moralno vaspitavanje drži Nenad Stazić koji je ovo kazao o ovoj temi, u najmanju ruku je nekorektno.
Zahvaljujem kolegi Bulju. Odgovor kolega Mikulić izvolite.
Evo kolega Bulj, oružje zaista je opasno, a nekima je ovdje i strano pa ne znaju u biti koliko je ono opasno, a na same izjave gospodina Stazića evo ja se ne bi tu petljao pogotovo kada razgovaramo o zaista jednoj disciplini koju imamo u Republici Hrvatskoj ovih korisnika legalnog oružja.
Zahvaljujem kolega Mikulić na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani kolega, nije pitanje zdravstvenih pregleda iza 70-te godine jesu li oni obavezni ili nisu, jesu li korisni ili nisu, nego zašto i oni ne ostanu besplatni. To je ono što je pravo pitanje. Stvar je u tome da je to ipak osiguranje određenih novčanih sredstava za stručne preglede koji se onda obavljaju, a ne više u onoj varijanti kako je predviđeno zakonom. I stoga ta intencija bi bila korisna i ok ukoliko bi se takva prihvatila. I drugo, moram reći da ako već kolega vam postavlja repliku na ono što vi niste govorili, predsjedavajući ga ne upozorava onda bi bio red bar da vi to ne prihvatite i ne odgovarate na takve replike.
Hvala kolegi Ostojiću na ovim korisnim informacijama. Imamo odgovor kolega Mikulić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodinu Ostojiću na njegovom savjetu. Ali mislim da je ovaj Sabor područje gdje svi zajedno možemo govoriti, pa tako i kolega Bulj, pa tako i ja. Naravno da dobar prijedlog ukoliko ima mogućnosti da se i ovim osobama iznad 70 godina osigura besplatan pregled. Zašto ne? Apsolutno ga podržavam naravno ukoliko je u mogućnosti … [[ne razumije se]]
Zahvaljujem na odgovoru. Sljedeća rasprava poštovani kolega Ranko Ostojić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja ću prije svega reći da u ovom Konačnom prijedlogu zakona nema više navođenja mogućnosti da se skuplja oružje kategorija A. To je sada situacija da ono mora biti onesposobljeno i pripada kategoriji C. Kada se to navodi da mora biti onesposobljeno, znači da mora biti nepovratno onesposobljeno čime se nepovratno gubi svaka njegova kolekcionarska vrijednost i nanosi značajna materijalna šteta a iznimne je vrijednosti. A onda kada to napravite, onesposobite onda ćete dobiti nešto što će vrijediti 100 do 200 eura. Otprilike kao da imate raritetni Cadillac itd. i da onda u tom trenutku on mora biti onesposobljen na način da mu se makne motor. Probajte ga onda prodati. Apsolutno nećete imati nikakve šanse. Ovo govorim iz razloga što mislim da direktiva je dala priliku da se to može i drugačije regulirati, ne samo kroz muzeje kako je ovdje naznačeno u našem zakonu, već da može to biti napravljeno i na drugi način, a to znači da to imamo i kod kolekcionara. Što se tiče ljudi koji se bave sportskim streljaštvom, njima neće biti onemogućena nabava i posjedovanje poluautomatskog vatrenog oružja kategorije A iz članka 7. stavak 1. točke 7. ovoga Zakona. Iako se može to sve skupa napraviti, ja mislim da je greška što već od prvog čitanja se izostavlja rješavanje pitanje vatrenog oružja koji je u važećem Zakonu svrstan u kategoriju B, a Konačnim prijedlogom zakona je svrstan u kategoriju A odnosno potpuno zabranjeno i time se nanosi značajna materijalna šteta i narušava stečena prava svim dosadašnjim legalnim vlasnicima takvog vatrenog oružja. To oružje naravno koriste ljudi koji sudjeluju na najpopularnijem streljačkom natjecanju International Practical Shooting Federation i isto tako International Defensive Pistol Association. Prema tome, to su jasno regulirane streljačke asocijacije. Čak su jače od mnogih drugih koje su po imenu i navođene u obrazloženjima. Ja mislim da bi bilo jako bitno da se u tom segmentu tih …a posebno radi toga što su to već imali i što su već radili ipak direktiva ne mora biti tako stroga i ne znači da mora biti u kategoriji A. Također što se tiče trgovaca oružja, moram reći da će se tu dogoditi ozbiljna nepravda prema ovlaštenim trgovcima oružja koji sukladno ovom Konačnom prijedlogu neće biti u mogućnosti kupiti oružje B kategorije od kolekcionara, nego ga kolekcionari mogu samo prodati drugom kolekcionaru ili osobi koja ima odobrenje za nabavku oružja kategorije B i u slučajevima prodaje ili prodaje oružja C kategorije je također predviđeno da to oružje može prodati ili predati kolekcionaru ili osobi koja nema odobrenje za skupljanje oružja kategorije C uz obavezu da rok od 8 dana stjecanja to prijavi. Takvo rješenje bi se moglo ugraditi unutra. Mislim da bi to bila puno bolja varijanta i time bi određene članke potpuno i bolje ispravili. Također želim ukazati da je prijeko potrebno upravo ovlaštenim trgovcima oružja omogućiti normalan rad kao i u svim drugim zemljama Europske unije. Primjerice slovenski trgovci oružje mogu kupiti od hrvatskih građana i to oružje mogu ponovno prodati na teritoriju Republike Hrvatske, ali hrvatski trgovac to ne može napraviti i to je razlog zašto jačamo zapravo sivu trgovinu oružjem, a to nije u interesu ni države, ni građana Republike Hrvatske. U ostatku priče ja ću reći da ove amandmane ćemo naravno ja sam se pokušao i savjetovati na neki način i u razgovorima na Odboru, ti amandmani će biti na dnevnom redu kada bude došlo do glasanja. Pretpostavljam da će sve biti odbijeno itd. ali istina da bi ovaj Prijedlog zakona ovaj primjer kako direktive iskorištavamo na način da smo mi veći pape od Pape. Ne znači da direktiva stavlja određeni prostor, pa dajmo budimo jači od ostalih, a to znači Europsku uniju poštujmo direktivom onoliko odnosno tu našu zajedničku legislativu poštujmo onoliko koliko je potrebno da naši građani ipak imaju povoljnije uvjete nego što samo piše u svim tim papirima koji stignu. Jer usklađivanje ne znači da moramo prihvatiti svaki element kojega su oni naveli. Nastojali smo to i u prvom i drugom čitanju istaći. Ponavljamo, nije problem da se poboljša zakon. Čak dapače. U ime Kluba zastupnika je izrečeno da će biti podrška zakonu, ali s druge strane smo očekivali i ovu varijantu, a to je da se proba pronaći onaj dio koji može olakšat ljudima koji se s tim bave da im bude jednostavnije kako trgovcima, ljudima koji se bave sportom, koji su u tome da ne moraju bit oni žrtve ovakvog zakona. Ovo govorim upravo iz razloga šta pitanje ilegalnog posjedovanja oružja i oružja koje je legalno za koje imaš papire, oružni list, čuvaš ga itd. upravo pokazuje odnos, znači, nedostatak represivnih mjera prema onima koji zapravo na kraju budu stimulirani radi ovakvih situacija da imaju legalno oružje uz nedostatak kontrole koja se onda događa. Zapravo, jačamo onaj dio priče, a to je da će ilegalnog oružja biti puno više donošenjem ovakvog zakona nego da stimuliramo da legaliziraju ljudi, da imaju dozvole, da to sve skupa bude u skladu sa zakonima i sa direktivama Europske unije. Mislim da bi to trebao biti cilj. Time bi se olakšale naravno i pitanje preventive, lakše bi radila policija. Ja u tome svemu skupa vidim da redovitost kontrole na neki način pa ja mislim i one promotivne akcije koje su prije rađene apsolutno nisu bile bez rezultata da su donosile mogućnost da ljudi se odmaknu da su u obiteljima majke bile zainteresirane da oružje više ne bude dostupno djeci, posebno eksplozivnim napravama koje su se tamo nalazile. Prema tome, ne treba od svega kako se kaže u svim tim godinama te kampanje ne treba gledat negativno one imaju svoj pozitivan efekt i mislim da je to dobro. U razdoblju ranih 90-tih kasnije rata i svega ostaloga bilo je jako puno toga što bi se moglo spominjat kao mogućnost navika i stvaranja atmosfere da normalno da držiš oružje u kući. A vidite ja namjerno sad ne govorim o ničemu drugome nego o onome što se odnosi upravo na ovaj zakon. Ta atmosfera je problem Hrvatske. Atmosfera u kojoj normalno da puška leži na ormaru, da stoji tamo da metci budu blizu itd. i tragedije koje su se događale su razlog više da pokušamo upravo sa legalizacijom ove situacije, odnosno sa mjerama koje nam mogu pomoć kroz to da ljudi budu stimulirani da svoje oružje registriraju, da budu u situaciji da ispoštuju naravno europske i sve druge propise, a da pri tome smanjimo broj tragedija koje se naravno sa oružjem događaju. Evo s moje strane samo toliko. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Ostojiću. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega Ostojić, apsolutno podržavam vašu raspravu, a da bi na neki način istaknuo na neki način ono što ste vi rekli da su imaoci legalnog oružja na neki način po sadašnjem zakonu postaju i žrtve takvog zakona. Tu treba istaknuti nešto što mnogi zanemaruju, a mnogi ni ne znaju. Vrijednost te imovine i toga vlasništva. Često puta su imaoci takvog oružja vlasnici komada oružja čija vrijednost prelazi i stotinu tisuća kuna. Po ovoj odredbi zakona oni takvu imovinu u koliko je žele zadržat moraju trajno onesposobit. Tako da ta imovina od preko stotinu i nešto tisuća kuna postaje bezvrijedan komad željeza koji vrijedi koliko je njegova težina. I zasigurno treba tu pronaći drugačiji model odnosa prema takvoj imovini jer doslovno imaoc takvog oružja koje je legalno, dakle, ne netko tko čini prekršaj vezano za zakon, postupajući po ovom zakonu obezvređuje sam svoju imovinu.
Zahvaljujem kolegi Klariću. Odgovor kolega Ostojić.
Evo drago mi je da se možemo i u ovim elementima složit. Upravo je poruka bila ta. Postoji način da se takav dio registrira, ne mora ga se nužno trajno onesposobit, može se registrirat i u sve druge načine sačuvati ista priča kao što imamo. Ne mora nužno samo muzej, to se da riješit. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Ostojiću. Sljedeća replika poštovani kolega Stevo Culej. Izvolite.
Poštovani kolega Ostojiću, ja ću po stoti puta i neću prestat o tome govoriti. Nije problem oružje koje je zaostalo iz Domovinskoga rata, a koje se predalo u policiju u akciji „Mir i dobro“. Nije problem to oružje. Problem je u tome što iz policijskog skladišta to isto oružje nestaje i tajnim kanalima se prebacuje tko zna gdje i za koga. To je oružje koje iz Policijske uprave Varaždinske namijenjeno crnom tržištu i terorističkim organizacijama. A to je oružje mnogi komadi iz Domovinskoga rata. U tome je problem i stoti puta, oružje koje iz Domovinskog rata predano u akciji „Mir i dobro“ u hrvatsku policiju, završilo je tamo gdje nije trebalo. Odgovorite mi na to u stilu mein strim media, ja ću vam biti zahvalan.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Ostojić. Izvolite.
Ja ću vam odgovorit onako kako vam ja mogu odgovorit, a s medijima se vi sami bakćite i nosite. Ako vi mislite da je to zaista jedini problem u Varaždinu gdje ste dobili odgovor od tri godine se situacija se nije promijenila, a tri godine nisam ministar, pa tri godine ne uspijevate pitat nove ministre koji su se u međuvremenu dogodili da vam odgovore, sad ste postavili zastupničko pitanje meni, ja se radujem da vi dobijete takav odgovor. Ali ću vas podsjetit 17 atentata je napravljeno sa oružjem iz Hrvatske, 17 atentata po svijetu, neću sada nabrajat imena jer nemam vremena. Činjenica je jedna da to nije jedini problem samo iz Policijske postaje Varaždinske.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Ostojiću. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Saša Đujić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa većinu stvari ja sam rekao u svojoj raspravi u ime Kluba, ali u ovoj pojedinačnoj raspravi želim se referirat na neke stvari koje sam u pojedinačnoj raspravi istaknuo kao primjedbe odnosno, prijedloge u prvom čitanju. Dakle, pozdravljam ukidanje liječničkog pregleda kao što sam govorio i u prvom čitanju i jutros, ali moj prijedlog da bi se korisnik, nosite oružanog lista trebao ipak propisat nekakav, neka obveza javljanja svom liječniku opće prakse. Mislim da nije loše i da je bilo prostora da ga se ugradi. Zašto nije loše da je bilo prostora da ga se ugradi? Zašto? Zato što sada imamo situaciju da kontrolu zdravstvenog stanja ljudi koji imaju oružje će provoditi liječnici opće prakse, a može se dogoditi da netko ne ode doktoru 50 godina. Može se dogoditi da ne ode 50 godina i to smo raspravljali o tome. E, ti ljudi su sada bez ikakvog nadzora. A razlika između obveznog liječničkog pregleda i obveznog javljanja doktoru je to što obvezno javljanje doktoru barem jednom u 5 godina ništa ne košta, a liječnički pregled se ipak plaća. A intencija ukidanja liječničkog pregleda je bila upravo to izbjegavanje plaćanja i administrativno rasterećenje. Tako da recimo mislim da je to trebalo uvrstiti, da se o tome moglo razgovarati. Isto tako moj prijedlog da policija obrati pozornost na ove lažne prijave prilikom kaznenih djela, ja smatram da ako je netko osumnjičen da je počinio neko kazneno djelo ili da bi mogao nešto napraviti, treba mu odmah oduzeti oružje a ne čekati da se ne daj Bože nešto dogodi. Ali ono što sam rekao je bilo da policija brže rješava te slučajeve, jer znamo da se dogodi da se nekom oduzme oružje zato što je susjed ga optužio za neki događaj i onda to traje po godinu, dvije ili tri dana dok policija uopće donese pravorijek da li je to opravdano ili nije. Moja intencija je bila u prvom čitanju samo na tome da s obzirom da će policijski djelatnici bi rasterećeni ovim provjerama koje su morali imati prilikom prvog zahtjeva za donošenje dodjelu dozvole za oružje, da sada imaju više vremena i da mogu malo više raditi na utvrđivanju istinitosti tih prijava i naravno da se to ne može propisati zakonom. Nisam to niti očekivao, nego sam očekivao, to je bilo samo skretanje pozornosti vama u MUP-u da o tome vodite računa. Evo, samo da se čim prije pokušaju ti slučajevi rasvjetljavati i dolaziti do onoga da li je neka prijetnja bila opravdana odnosno da li je nekome oružje zadržano opravdano ili neopravdano. I drugo, želim reći da je rasprava u prvom čitanju bila vrlo konstruktivna i kvalitetna. Isto tako da je rasprava i u ovom drugom čitanju bila vrlo konstruktivna i vrlo kvalitetna u jutarnjim satima do popodne. I moram izraziti žaljenje u što se ova rasprava pretvorila zadnjih 2 sata, a pogotovo zato što se uopće ne raspravlja o temi koja je predmet rasprave danas. I o povijesnim temama se može raspravljati i treba se raspravljati ali kada za to je tema rasprave, a ne na nečemu što uopće danas nije bio predmet. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Đujiću. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Marko Vešligaj. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo da se nadovežem na kolegu Đujića, meni je isto žao da je ova jedna konstruktivna rasprava rijetka od ovakvih u Hrvatskom saboru otišla u ovome smjeru i da smo ovdje morali slušati određena povijesna predavanja, neke činjenice. Ja ću reći povijest ostavimo povjesničarima. Ima vrlo ozbiljnih istraživača povijesnih koji vam malo drukčije ispričati ovu priču koju smo danas čuli od nekih zastupnika vladajuće većine koja se svodi na to da je SDP-e predao oružje Teritorijalnoj obrani. Taj koncept je malo bio drukčiji u bivšoj državi. JNA je bila na vrhu dakle naredbom generalštaba se uzelo oružje. Vi znate da je to vrijeme jednoga bezvlašća itd. Pročitajte si malo neke članke koje su radili povijesni gospodine Šuker, pa onda donosite sudove. No, neću više o ovome.
Kolega Vešligaj, pređite molim vas na temu.
Prijeći ću na temu.
JNA je bila zločinačka i agresorska.
… /Upadica Vešligaj: Imao sam potrebu to reći. Imao sam potrebu to reći./…
I činjenice ne možete promijeniti. Izvolite.
Prijeći ću na temu. Niste vi da nam govorite povijesne činjenice ipak ovdje.
Izvolite.
U redu. Hvala vam. Pa evo da se vratim na temu, da se vratim na zakon. Nemam prevelikih primjedbi. Iskreno nisam sudjelovao u raspravi o ovome Zakonu u prvome čitanju i drago mi je da ide u ovome smjeru u kojem ide da se olakšavaju našim lovcima koje izuzetno cijenim, s kojima i kao čelnik jedinice lokalne samouprave jako dobro surađujem i mogu reći da ću se složiti da sigurno nisu oni ti koji samo kao što smo čuli ubijaju srnice. Oni su usmjereni stvarno prema lovu, prema zaštiti prirode, prema jednom stvarno i društveno korisnom radu. Često se uključuju u razne humanitarne akcije itd. No, moja rasprava o ovome Zakonu bit će usmjerena prema prošlosti, još daljnjoj prošlosti. Vratit ću se možda malo daleko, ali bit će opet nešto što je vrlo važno i vrlo aktualno barem za kraj iz kojeg ja dolazim, ali sigurno i za neke druge krajeve u Hrvatskoj, a to je da nije dovoljno kroz zakon regulirana uporaba tradicijskoga vatrenoga oružja. Dakle, jedan status bolji koji bi trebale imati udruge i organizacije koje se bave tom jednom djelatnošću najčešće u nekim svečanim prigodama i tu evo konkretno postoji problem registracije. Ja ću se, naravno govorit ću o onome što dolazi iz mojega kraja problem registracije kubura kako to zakonodavac ovdje ukazuje u zakonu ili ti pištola kako mi to kažemo u našem kraju koji ima jednu evo uistinu veliku tradiciju. Ta tradicija seže od 1523. godine i jedan od najpoznatijih recimo tih organizacija … je klub Kostelska pištola, Keglevićeva straža Kostel koja je inače i povijesna postrojba Krapinsko-zagorske županije i povijesna postrojba Hrvatske vojske i članica Saveza europskih vojnih povijesnih postrojbi. U svom djelovanju kao što sam rekao njeguje taj jedan glasni pucaj. On je vezan prvenstveno uz uskrsne blagdane i prenošenje naravno toga jednoga lijepoga običaja na mlađe generacije. Evo i sam dolazim iz obitelji gdje se to dosta njeguje već kroz nekoliko generacija. Osim toga evo aktivna je i na raznim društvenim događanjima uvijek se rado pojavljuje gost brojnih drugih gradova, općina po Hrvatskoj i diljem Europske unije, a i taj običaj glasnoga pucnja ima i status nematerijalnoga kulturnog dobra Republike Hrvatske rješenjem Ministarstva kulture iz 2012. godine. I reći ću sada malo o tom isto glasnom pucnju. Vi znate da je to jedna tradicija ovdje, evo Grički top čujemo skoro svaki, čujemo zapravo svaki dan oni koji smo ovdje u sabornici, ne znam mačkule za Sinjsku alku. Kolega Klarić naravno i njegova Gradska straža koji su nam uvijek rado viđeni gosti u Pregradi, Gradska straža iz Požege, nema ovdje sad kolege Ronka. Dakle, brojni su oni ali naravno da oni sad tu trebaju oružje iz kojega pucaju. Tu sad dolazimo do određenoga problema s obzirom na to da se barem što se tiče kubura ili pištola, dobar dio nijh proizvodi, odnosno proizvodilo se ih je u određenoj kućnoj radinosti. Naravno, zakonodavac sad nije predvidio registraciju tih. Postojala je prije nekoliko godina nekakva mogućnost registriranja takvoga oružja, međutim, nje sada nema. Ja ću kroz amandmane zapravo apelirati da se prvo proširi krug ovlaštenika za nabavljanje toga oružja, ono ulazi u oružje kategorije C. Dakle, da budu tu zapravo zastupljene organizacije koje u kućnoj radinosti imaju proizvodnju tradicionalno vatreno oružje i koriste ga moram napomenuti, prilikom svečanih prigoda i manifestacija. I drugo, zapravo, da se omogući da u roku od jedne godine od dana stupanja na snagu ovoga Zakona da se im omogući jedna s obzirom da je nastala pravna praznina da registriraju to oružje kako bi pravno regulirali ovu situaciju i omogućili i posjednicima takve vrste oružja duži rok za registraciju pri nadležnome tijelu. Evo bilo bi mi, pozivam vladajuće s obzirom da i neki zastupnici dolaze iz tih sredina gdje je to vrlo važno za jednu tradiciju, za očuvanje povijesnoga identiteta. Reći ću evo npr. Krapinsko-zagorska županija osim ove udruge koja je zacijelo najpoznatija imamo još tridesetak udruga koje okupljaju kuburaše, to je nekih od prilike 2.000 članova koje bih volio da se na taj način regulira status njihovoga oružja i vjerujem da to možemo također amandmanski uvrstiti u ovaj Prijedlog zakona i na taj način dati jedan svoj prilog također očuvanju jedne povijesne baštine. Evo, hvala.
Zahvaljujem kolega Vešligaj. Imamo dvije replike. Poštovani kolega Saša Đujić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vešligaj, potpuno ste u pravu kada kažete da dio kolega iz vladajuće većine danas ovdje nije raspravljao o ovom zakonu niti se držao ove teme. A to vam je zato što nisu uopće pročitali ovaj zakon jer to proizlazi iz njihovih rasprava. Jer jedino o tome šta su danas ovdje govorili su govorili o tim činjenicama koje uopće nisu predmet rasprave. Ni predmet ovoga zakona, osim kolege Klarića koji je bio sav u temi i nije rekao ništa van teme danas cijeli dan. Ali ostali kolege, ostali kolege pričaju samo da bi pričali, a uopće nisu pročitali zakon. I vidim da je kolega Šuker isto digao repliku pa se veselim njegovoj sljedećoj replici vama gdje će sigurno pričat o mačkulama i kuburama. Evo, hvala lijepo.
Kolega Đujić, replicirajte kolegi Vešligaju, a nemojte spominjat druge saborske kolege. Ali izvolite odgovor. … [[upadica ne razumije se]] Kolega Staziću, molim vas nisam vam dao riječ, nego sam dao riječ kolegi Vešligaju. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Evo kolega Đujić, moram se na žalost složiti s vama, žao mi je da je ovo jedna rasprava, evo vladajući su rekli, oko ovoga tehničkoga zakona otišla u ove vode. Ponavljam o povijesnim činjenicama neka sude povjesničari. Imamo određene svoje poglede na povijest, imamo određena istraživanja koja su još uvijek u tijeku. Gledajte, istražuje se još i razdoblje recimo 2. svjetskog rata pa dolazimo do nekakvih podataka. Istraživat će se još dugo i ovo razdoblje Domovinskog rata, makar nismo niti o njemu pričali. Pričali smo o 90-toj godini, pričali smo o nekim vrlo čudnim vremenima, vrlo kompleksnim vremenima, vremenima kada se cijeli jedan poredak urušavao, kada je dolazio novi. I žao mi je da se ulazilo u ovakve paušalne ocjene i da se prozivalo Ivicu Račana, kad svi znamo dobro i to su mu priznali svi relevantni povjesničari njegove zasluge za uvođenje višestranačja u Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem kolega Vešligaj na odgovoru. Imamo povredu Poslovnika, poštovani kolega Saša Đujić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Povrijeđen je čl. 237. i 238. Poslovnika, vi ste ga prekršili zato što ne vodite sjednicu ujednačenim kriterijima. Dakle, vi ste malo prije upozorili kolegu Vešligaja da se ne drži teme, a prije toga dva sada ni jednog svog stranačkog kolegu niste upozorili da se ne drži teme iako ih se nisu držali. I točno je ovo što vam je kolega Stazić rekao, kada su njega spominjali u raspravama gdje uopće on nije bio ni predmet niti je govorio, niste uopće reagirali. A sada meni govorite da ne spominjem kolegu Šukera. Ja sam samo rekao da se veselim njegovoj raspravi o ovom zakonu o mačkulama i kuburama. Što sam uvjeren sada će uslijedit nakon ove povrede Poslovnika. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovani kolega Đujić. Ne govorite istinu, preslušajte fonogram sjednice od kad sam ja preuzeo predsjedanje pa ćete između ostalih čut, da sam osobno kolegu Culeja upozorio o tome. Tako da molim vas ne govorite nešto što ne stoji. A u replici ne replicirate meni nego kolegi koji je prije vas izlagao. Dakle, nemate pravo replicirati meni. Mislim da nije povrijeđen Poslovnik. Temeljem Poslovnika imate pravo na mišljenje nadležnog odbora. Nastavljamo dalje sa radom. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vešligaj, s većim dijelom vaše rasprave se slažem. Međutim, ono za što sam digao repliku je ono s čim ste vi počeli svoju raspravu. Dakle, počeli ste pričati o tome da neko povijest ovako i onako. Ako se ne varam prvi klub koji je zatražio stanku danas ovdje i počinjao spominjati povijest je bio Klub SDP-a, nakon toga je Klub HDZ-a zatražio. Vi ne možete sporiti činjenicu, osobito ove dane kada mnoge, osobito zagrebačke brigade svoje svoje godišnjice i ne možete osporiti činjenicu da te brigade nisu imale oružje koje je netko predao JNA-u. To je činjenica. Ali prozivati nekoga da netko nešto smije, netko nešto ne smije govoriti, ponavljam vaš klub je tražio stanku i vaš klub je u obrazloženju stanke govorio o tome. Naše je bilo samo reakcija, a povijest i činjenica i istina je na našoj strani.
Zahvaljujem kolega Šuker. Odgovor kolega Vešligaj. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Dobro kolega Šuker, svi znamo tko je započeo raspravu i tko obično započinje takve rasprave. Došlo je od vašega kolege iz zadnjega reda i od onda je sve krenulo. Vi ste, ja cijenim, vi ste svjedok vremena. Znate vjerojatno neke stvari, ali opet ponavljam prepustimo povijest povjesničarima posebno gore na ovim nekakvim višim razinama recimo razine više politike. Činjenica je, ja naravno niti ja niti nitko ne spori da je JNA uzela oružje Teritorijalne obrane. Mislim to se zna. Ali je vrlo paušalno još jedanput ponavljam svedena nekakva i to je od strane vaše stranke došlo, vašega zastupnika je svedeno vrlo paušalno da je to napravio ondašnji SKH-a odnosno SDP-e u 5. mjesecu prošle godine. Naravno, gospodin Pernar je citirao također jedan izvor koji je apsolutno nerelevantan, a to je Wikipedija na kojoj svi znamo može napisati tko što hoće. Hvala.
Zahvaljujem kolega Vešligaj. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Željko Lenart. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Žao mi je što na žalost rasprava o ovakvom jednom bitnom zakonu se pretvara u nešto što ne bi trebala. Meni je već dosta partizana, ustaša i Huna, Tatara, Avara i mislim da se trebamo okrenuti budućnosti. Ja mislim da je našim građanima dosta slušati sve to, pa zato mnogi i napuštaju Republiku Hrvatsku. No, da se vratimo na bitno, da se vratimo na ovaj zakon. Što se tiče zakona bitno je popravljen i smatram da su neke izmjene unesene koje stvarno rješavaju neke bitne probleme vezane uz oružje. Što se tiče članka 15. pozdravljam da je netko konačno shvatio da nije potrebno svakih 5 godina ići na liječnički zbog lovačkog oružja jer s obzirom da vozačku dozvolu dobijete na puno godina, a ponekad smatram da auto je opasnije oružje od ovoga vatrenog oružja, smatram da i ovdje treba tu granicu daleko pomaknuti. Žao mi je samo što nije prepisano onako kako je to u Europskoj uniji da nema ograničenja u godinama, jer lovci sami idu u lov dokle mogu. Ali neki žele i nakon toga što ne mogu ići u lov biti lovac i imati osjećaj da su još uvijek u tom statusu da imaju svoju pušku u ormaru dok oni žive, jer to je i tradicija i nekakav statusni simbol. I mislim da bi im to trebalo i dozvoliti. A mislim da obiteljski liječnik je mjerodavan dovoljno da može reći da netko stvarno zbog nečega ne može imati oružje i da onda u tom trenutku ga treba uputiti na izvanredni liječnički pregled kako bi se utvrdilo da li su ispunjeni uvjeti da mu se oduzme ili mu se može ostaviti doživotno. Mi u HSS-u ćemo eto naći neki kompromis između ovoga, pa ćemo podnijeti jedan amandman da to bude ipak 80 godina starosti, jer da se malo našalim, danas svaki balavac ima 50 godina pa ljudi sa 70, 75 godina su još uvijek u dobroj snazi, kondiciji i smatram da oni koji su manje imovinske moći a uglavnom su to umirovljenici članovi malih lovačkih udruga koji dođu u te godine vrlo im je teško plaćati toliki izdatak za liječnički pregled svakih 5 godina i mislim da bi im trebalo što više omogućiti što dalje da ne moraju ići na taj liječnički pregled. Druga stvar je članak 19. u kojem se govori o odobrenju za nabavu oružja. Znači u slučaju kada jedan lovac, a skoro svaki lovac ima oružje sa glatkom cijevi i sa užljebljenom cijevi i u onom trenutku kada on nabavlja ponovno neku novu pušku koja mu se svidjela ili ju želi imati bit će jedna od te dvije oružja koje već ima, on nakon toga ponovno mora prolaziti sigurnosnu provjeru. Mislim da je to bespotrebno opterećivati i policijske službenike, i administraciju, i stvarati novu papirologiju, a čovjek već takvo oružje ima. Mislim da automatizmom bi mu trebalo izdati nabavnu dozvolu za takvo oružje. Sljedeći članak na koji bih imao primjedbi je članak 40. u kojem se kaže da je nasljednik oružja dužan u roku od 60 dana od dana pravomoćnosti rješenja o nasljeđivanju oružje prodati ili darovati i još onda se nalaze dugi uvjeti s kojima ses slažem. Ali ovo u 60 dana je danas vrlo teško prodati lovačko oružje. A evo i kolega je malo prije rekao da neki primjerci lovačkog oružja vrijede 100 tisuća. Vrijede i daleko više od toga. I sada si zamislite kada jedan čovjek koji je prosječnog imovinskog stanja naslijedi možda pušku od svog oca ili dvije puške koje vrijede po 100, 200 tisuća kuna i on ih u 60 dana nikako ne može prodati. Vrlo rijetko da će ih prodati u tako kratkom roku. I nakon toga mu se oduzimaju ili ih mora dati državi bez naknade ili pokloniti nekome da se one ne bi uništile. Mislim da ovdje treba staviti, maknuti to ograničenje da se oružje pospremi u policijsku postaju ili na neko čuvanje gdje će se već čuvati i kako bi se ono čuvalo u nekakvom razumnom roku do kada se to mora prodati ili može prodati. Ukoliko se nakon što ja znam 5 godina ne uspije prodati onda se to oružje mora na nekakav način zbrinuti nekome tko će o njemu brinuti i o njemu rukovati. Što se tiče olakšanog dobivanja oružja, što se tiče terorističkih napada, suicida pa i nekih drugih pljački i ne znam čega, one se najrjeđe dešavaju sa legalnim oružjem. I mislim da ovo olakšano nabavljanje oružja i držanje treba poticati i tim olakšanim načinom stimulirati jer ti ljudi koji drže oružje, koji imaju evidentirano oružje vjerujte da paze na svoje istupe, manje je nasilja u obitelji, jer sve to uzrokuje oduzimanje oružja i velike kazne. Nadam se da mnogi postupci koji se dešavaju sa oružjem koje se oduzme, a svjedok sam jednog primjera da je policija zbog određenog razloga oduzela oružje, nakon određenog niza godina stranka je dobila pravo na povrat oružja, a jedna puška je nestala. Ne znam kako se to može dogoditi ako je oružje uskladišteno u Policiji kod oružara pod evidencijom da nestane jedan karabin? Normalno zbog mira čovjek se nije htio žaliti i zažmirio je na tu priču i jednostavno je jedna puška negdje završila. Kakva je to evidencija, tko brine o tom oružju? Mislim da se tu treba postrožiti ne samo zakon nego se treba postrožiti funkcioniranje i policijskih djelatnika ali i onih koji vode policijske postaje pod kojim zapovjedništvom se takve stvari dešavaju. Onaj tko želi počiniti zlo sa oružjem on će do njega doći jer svuda u svijetu je bilo, ima i bit će ilegalnog oružja dostupnoga na crnom tržištu. I to jednostavno ne ovisi niti o građanima, ali mislim da ni ovom zakonu već o onima koji moraju provoditi zakon i koji moraju biti žešći na tim pretresima kada se traži oružje. Ja u svom susjedstvu imam isto, neću reći kakvo naselje, gdje malo malo pa se puškara i nitko ništa ne poduzima. Pomalo ljudi strahuju jer ako se puškara za vrijeme svadbe, ako se puškara za vrijeme nekakvih slavlja, onda može doći i do puškaranja i kasnije i to je sve automatsko oružje. Mislim da to treba biti na udaru, a ovo lovačko i oružje koje se sprema za osobnu zaštitu koje u velikom slučaju nikada ne bude upotrebljeno treba jednostavno omogućiti da bude tako pod nadzorom i da što više tog oružja bude pod kontrolom i da što manja želja postoji kod ljudi da nabavljaju ilegalno oružje jer ilegalno oružje koje se sakriva po tavanima, po podrumima je opasnost za djecu i unuke onih koji sakrivaju to oružje. Oni toga možda nisu svjesni, ali najveća zla mogu napraviti sebi i svojoj obitelji sa takvim ilegalnim oružjem. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Lenartu. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega Lenart, spomenuli ste nabavku novog oružja nakon što već korisnik ima oružje, odnosno odobrenje za držanje i nošenje oružja. Možda sam vas ja krivo razumio, ali u ovome čl. 19. kojeg spominjete tamo je propisano da nadležna policijska postaja, odnosno MUP će kontrolirati samo ova dva stavka 3. i 4. od ovog čl. 9. Dakle, ne sve one uvjete nego samo da li je osoba koja traži ponovo nabavu oružja je pravomoćna osuđena ili se protiv nje vodi kazneni postupak u Republici Hrvatskoj ili vani negdje u inozemstvu. Dakle, ne sve one druge uvjete, zdravstveni pregled. Možda ste krivo shvatili ili vi ili ja. Na što ste konkretno mislili? Jer ako je ovako kako ja tumačim zakon onda je to potpuno razumljivo, vi imate oružje neće se provjeravati zdravstveni ni svi oni ostali uvjeti, jednostavno će mu provjeriti da li je u međuvremenu došlo do nekog kaznenog progona ili ste pravomoćno osuđeni ili vani u inozemstvu ili ovdje kod nas.
Zahvaljujem kolega Klarić. Odgovor? Kolega Lenart, izvolite.
Poštovani kolega Klarić, pročitao sam to isto kao i vi, ali sam namjerno spomenuo to što je bio problem sada i da opet se ne bi desilo. Smatram da će to biti ovako kako ste vi tumačili, ali sam namjerno ukazao na to da ipak ne bi možda negdje ostalo, jer razlika je bila između Policijske postaje Kutina i Policijske postaje u Zagrebu. A jedan zakon je bio znate. Netko tumači ovako, netko tumači onako. Ovdje mora biti izričito napisano da je to tako i kraj priče. A treba biti ovako evo kako smo govorili i vi i ja. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Lenartu na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Ante Sanader. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam državnog tajnika i njegovog suradnika. Evo današnja rasprava pokazala je ozbiljnost i situaciju i zakona o kojem raspravljamo, ali isto tako drago mi je da je i lijeva i desna strana, znači i oporba i vladajući se suglasili i da će svi jedinstveno podržat ovaj Prijedlog zakona, a to je rezultat, ja mislim da je ovo treća Vlada, Klarić to bolje zna, počelo je od one Milanovićeve Vlade promjene ovog Zakona o oružju, pa onda ova druga kratka Vlada, pa danas, pa stotine sastanaka, pa razgovori sa Lovačkim savezom, Streljačkim savezom i pokušaji da se prihvate sve norme europskih modernih europskih zemalja. I evo hvala Bogu, to je urodilo plodom, zato zahvaljujem gospodinu državnom tajniku Katiću sa suradnicima koji su imali veliko strpljenje i razumijevanje i vjerojatno ministru koji je to prihvatio i premijeru, da su se prihvatile sve naše primjedbe praktično i sve ono o čemu smo raspravljali i kroz one prošle Vlade, a i u ovom prvom čitanju koje je prošlo u prošlom periodu. Evo meni je žao da postoji još uvijek danas ljudi koji u Hrvatskoj se imaju jednu netrpeljivost ili se boje, ja bih rekao da se boje, ne vjerujem da su zlonamjerni, boje se. Bila je jedna državna tajnica koja nam je na spomen, ona bi bila razoružala sve u Hrvatskoj, na spomen oružja ona se grozila i rekla – kakvo oružje, nitko ne smije imati oružje. Lijepo rekao netko ovdje od prethodnih govornika auto je veća opasnost od oružja jer puno više ljudi pogine u autu nego od oružja, ali ne zabranjujemo auto. Tako da evo ja se pridružujem kolegama koji su rekli ovdje jasno da ilegalno oružje je opasnost, a ovo legalno oružje sigurno nije opasnost. Ali evo jedna pričica iz života. Vratio bi se prije nekoliko dana jedan moj kolega i kaže išao je produžiti oružani list za svoja četiri komada oružja koje ima jer mu ističe 14. ovog, pa je išao malo 15-tak dana to obaviti i kaže on - moraš ispuniti 4 papira, 4 prijave, 4 ona formulara za svako oružje, na svaki se stavlja taksena marka i prepisuju se tvoji osobni podaci na svaki taj prijavni list i onda se mora ići nadležni onaj iz MUP-a kući pogledati kakvo je oružje što drži, pa će se onda sastati komisija pa će odlučiti hoće li se produžiti oružani list. To je bilo po starom. Nadam se da je to prošlost i da se takvi postupci više neće ponavljati. Možda bi samo sugerirao MUP-u, ne znam koliko je prihvaćeno ova modernizacija i formatizacija hoće li se i dalje morati ispunjavati neki papiri tako 5 puta iste ili će ovo što imamo u evidenciji odnosno što vi imate u evidenciji da se ljudima olakša. Ako smo danas došli u situaciju da domovnicu, da matični list možemo vaditi preko e-poslovanja, onda vjerujem da bi se to i u MUP-u moralo modernizirati tako da i oni koji dolaze po nova oružja, a i oni eventualno koji imaju takvu situaciju da se zatraži u proračunu, sutra u rebalansu sredstva pa da se modernizira i da se informatizira tako da ljudi imaju što lakše mogućnost te papirologije rješavati. Jer kažem danas je to stvarno tragedija bila evo i ova promjena zakona, nadam se da će to sada sve izbaciti i da više neće tako trebati za svaki komad oružja posebna prijava, pa posebni papiri i tako. Evo, u tom uvjerenju ja još jedanput vam čestitam i zahvaljujem da ste ovo doveli do kraja i da ste prihvatili naše prijedloge. A okolo smo čuli mi ćemo jedinstveno podržati ovaj zakon, to je najbolja potvrda da se ipak napravila dobra stvar i da će evo i svi oni koji imaju oružje, posebno hrvatski lovci imati sutra lakšu proceduru za rješavanje svojih problema.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sanaderu na ovoj raspravi. Imamo završnu riječ u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGE. Poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Htio bih reći da je na trenutnu Zakon o oružju nužno gledati sa povijesnim odmakom, a evo i zašto. 1990. Hrvatska je nesporno bila razoružana. Naše stanovništvo je ostalo bez sredstava za obranu. Prema svemu sudeći odgovornost nije bila samo na tadašnjoj partiji, već je bila i na JNA odnosno njenom rukovodstvu koje je zatražilo da se svo oružje preda. Međutim, povijest nam govori da u Sloveniji je političko rukovodstvo odbilo predati oružje JNA, dok u Hrvatskoj političko rukovodstvo nije spriječilo da se oružje preda JNA. Sama činjenica da je hrvatski narod u tom trenutku bio razoružan je zapravo dala zeleno svjetlo JNA za agresiju na Hrvatsku. To što Aleksandar Stanković pokušava nametnuti recimo nekakve teze da se vodio građanski rat, to su lažne teze. Na žalost na Hrvatskoj radioteleviziji koju kolege iz HDZ-a odnosno čije rukovodstvo podržavaju plasiraju se i takve teze. Međutim da se vratim na meritum stvari. Da je Hrvatska bila naoružana siguran sam da se JNA ne bi usudila ići u agresiju. I ono čega se mnogi branitelji boje, a to je, boje se ljudi da se povijest ne ponovi. Da li će se povijest ponoviti ili neće mi danas to ne znamo. Mi ne možemo reći. Međutim, povijest je učiteljica budućnosti. I ako ništa drugo povijest nas uči tome da budemo spremni za takvu mogućnost. Iz tog razloga mogu razumjeti branitelje koji imaju ilegalno oružje, a država ne dozvoljava da se ono legalizira. A zašto? Zato jer se već jednom u povijesti dogodilo i to u trenutku kada su oni morali svoje živote davati za našu zemlju da oružja pri ruci nisu imali i ne žele se dovesti u situaciju da u slučaju da opet bude rat da se nemaju sa čime braniti. Za zašto? Zato jer je vlast u Hrvatskoj na žalost po mojem sudu izdajnička. Radi za strane interese isto kao što je radila vlast i prije 90-te. Tako na žalost po mojem sudu radi i danas. I ovaj Zakon o oružju ne rješava uopće to pitanje. Znači, on ne dozvoljava braniteljima legalizaciju oružja koje imaju iz rata iako kao što sam rekao u Švicarskoj, zemlji koja nikada nije bila u ratu zadnjih ne znam, 400 godina u Švicarskoj vjeruju koncept naoružanog naroda i svatko može imati tj. svatko tko odsluži vojsku ne da može imati nego mu država pokloni automatsku pušku i kaže – čuvaj ju prijatelju kod sebe. A u Hrvatskoj znači gdje imamo rat periodički svako malo se braniteljima kaže – čuj, žao mi je, ne možete vi imati to oružje, mi vas moramo razoružati. Mislim da bi evidencija takvog oružja i legalizacija takvog oružja stvorilo tzv. evidenciju oružja. Jer ako vi imate 10 ilegalnih pušaka vi ne možete taj tek tako prodavati te puške jer policija onda može doći i pitati – gospodine gdje su te puške. Međutim, upravo ta činjenica da se oružje iz rata ne može legalizirati dovela je do toga da ljudi posjeduju oružje ilegalno broj jedan. Broj dva, da država nema pojma gdje se to oružje nalazi. I broj tri, da se onda tim oružjem trguje. I mi znamo da je balkanska ruta odnosno da je Balkan područje iz kojega oružje ide k zapadu. A evidentno je iz kojega razloga. Zato jer je to oružje samo po sebi ilegalno i ljudi, ako im netko ponudi novac, on ionako zna gledati, to ne mogu legalno posjedovati, nema nikakvog traga da je on ikada dao to oružje itd. i na kraju, dolazimo do situacije, da to oružje koje se ne može legalizirati njime se trguje. Kolega iz HSS-a je jako dobro upozorio na sljedeću misao, svatko tko ima dozvolu za posjedovanje oružje i posjeduje ga, on mora itekako paziti na svoje ponašanje. Jer za nasilje u obitelji ili bilo koji drugi čin i u tom smjeru, odnosno, sa nasilnim elementom, postaje izvjesna, tj. mogućnost, odnosno, vjerojatnost da će policija ga razoružati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Pernaru. U ime Kluba zastupnika SDP-a završnu riječ je zatražio poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Raspravo o Zakonu o nabavi, posjedovanju oružja građana, kolega Pernar je evo već 2 put, ustrajno pokušati usmjeriti na događaje iz proljeća 1990. g. tako da je išao u potpuno suprotnom smjeru od kurikularne reforme. Naime, tamo se profesori povijesti idu prekvalificirati u profesore informatike, a sada se gospodin Pernar pokušava prekvalificirati u profesora povijesti, to nije baš na tragu njegovog dosadašnjeg djelovanja. Ali, ipak da ne ostane neodgovoreno na ovo što je gospodin Pernar rekao, rasprava o utvrđivanju okolnosti i krivnje državnih i političkih tijela socijalističke Republike Hrvatske za oduzimanje oružja od teritorijalne obrane Hrvatske do 30. svibnja 1990. g. u ovom Saboru je već provedeno. Provedena je 1999. g. u istražnom povjerenstvu i u listopadu 1999. g. dakle, na kraju mandata one HDZ-ove vlade, je i Hrvatski sabor prihvatio izvješće o radu istražnog povjerenstva iz 1990. g. i ja pozivam gospodina Pernara da to izvješće pročita kada već se na ovakav način pokušava, što direktno što indirektno obračunati prvenstveno sa SDP-om, odnosno, ne čak ni sa SDP-om nego sa njegovim prvim predsjednikom Ivicom Račanom. Dakle, HDZ je '99. neposredno prije višestranačkih odnosno, demokratskih izbora 2000. g se već pokušao obračunati sa Ivicom Račanom, kako mu je to uspjelo, vidjeli smo iz rezultata. 2 mj. nakon toga je Ivica Račan i tadašnja koalicija potukla HDZ na izborima. Ali su tada predstavnici opozicijskih stranaka rekli još nešto, da je Ivica Račan odgovoran za razoružavanja Hrvatske, od oružja teritorijalne obrane, točno u onoj mjeri u kojoj Franjo Tuđman odgovoran, što je pustio da se oružje iz Kasan JNA nesmetano preveze iz Hrvatske. To sljedeći put, kada budete spominjali, također recite zbog povijesne istine … [[Upadica se ne čuje.]] i to je gospodine Pernar, ako želite, možemo još jednom napraviti istražnom povjerenstvo o tome ili bilo koje povijesno o tome, ali na ovakav način, koji ste vi danas izveli, a to je, citirati ću, imamo … [[Govornik se ne razumije.]] svako malo i plašenje građane potpuno nepotrebno, mislim da vam to ne služi baš na čast u smislu političkog djelovanja, ali to je vaš izbor, dakle, tu vam ja ne mogu držati lekcije. Želio sam iskoristiti ovih 5 min, da još jednom spomenem, kada je već ovo bila tema, da je Hrvatski sabor o tome raspravljao, da je sud o tome dala i tadašnja parlamentarna većina i tadašnja opozicija, a najviše hrvatski narod na izborima 2000. g. dakle, niti 2 mj. od kada je sabor o tome raspravljao. Da li treba da se 19 g. nakon toga vraćamo u tu raspravu ne znam, ja mislim da ne treba, ali mi smo za tu vrstu rasprave argumentirano uvijek spremni. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Bauku, imamo završnu riječ, u ime predlagatelja, poštovani gospodin Žarko Katić, državni tajnik, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Evo, nakon više od 4 h rasprave o Konačnom prijedlogu Zakona o nabavi i posjedovanju oružja građana, dopustite mi da kažem nekoliko riječi ili odgovorim na neka pitanja ili tvrdnje izneseni u raspravi. Uvijek kada se povede, naravno rasprava o ovakvom ovom zakonu, dakle o zakonu koji regulira posjedovanje oružja, povede se onda naravno i rasprava o općoj sigurnosti u društvu. Kao što znamo, oružjem se nažalost znaju počiniti najteža kaznena dijela ubojstva, pokušaj ubojstva, teške tjelesne ozlijede, razbojništva itd. I svi smo osjetljivi na tu sigurnost. RH prema svim pokazateljima spada u sigurne zemlje. Ja ne bih rekao, da je to što se to često čuje, da je to naš brend, sigurnost treba biti naš način življenja, nešto normalno kao zrak koji udišemo, ali zato se naravno, trebamo svi skupa i boriti dati svoj doprinos. Uloga Ministarstva unutarnjih poslova u tome je naravno značajna, možda najveća i ministarstvo je u potpunosti posvećeno povećanju stupnja sigurnosti u našem društvu. Ovaj zakon smo bilo je riječi, je li u ovo uvjeti za dobivanje oružja, za dobivanje dozvola, odobrenja, otežan ili olakšan. Mi nismo posebice htjeli niti otežavati niti olakšavati. Uvjeti su ustvari ostali isti. Jedino smo nabavu toga oružja, dakle, mijenjao se način dokazivanja uvjeta za nabavu oružja i oni su, ti su uvjeti dakle, pojednostavljeni i smanjeni suvišnog administriranja. Ustanovili smo da nam neki postupci koje smo radili, nisu dali dovoljno kvalitetne informacije ili neke novosti kao što je ta famozna operativna provjera. I zbog toga smo je isključili iz konačnog prijedloga zakona. Međutim kao što su neki govornici rekli, mi u Ministarstvu unutarnjih poslova smatramo da će policija time dobiti više vremena za zaista bavljenje ključnim problemima sigurnosti pa tako i problemima i kaznenim djelima koje nastaju kao posljedica korištenja oružja. Dakle ovo nije jedini zakon koji regulira pitanje oružja. Imamo i Zakon o eksplozivnim tvarima i proizvodnji i prometu oružja. Imamo naravno kazneni zakon koji u svom članku 331. regulira odnosno ima predviđeno kazneno djelo nedozvoljenog posjedovanja izrade ili nabave oružja i eksplozivnih tvari kojim je predviđena, znači za to kazneno djelo predviđena je sankcija do 3 godine zatvora i naravno zaštitna mjera oduzimanja takvoga oružja. Držimo da će na ovaj način ovim zakonskim izmjenama biti više vremena istražiti, otkriti i oduzeti ilegalno oružje o kojem ste ovdje govorili. Ja o brojkama tog ilegalnog oružja ne bih spekulirao ali njega svakako ima. Znamo i ja sam u uvodu i rekao koliko je oružja vraćeno, znamo da ono nije vraćeno svo. Mi i dalje apeliramo na građane koji imaju takvo oružje da ga u sklopu naše akcije čiji je i naziv naravno indikativan, manje oružja, manje tragedija da ga vrate bez sankcija jer kada počnu izvidi kaznenih djela, kada počne istraživanje onda naravno takav posjednik oružja, nelegalnog oružja se neće moći pozivati da on može bez, vratiti bez sankcija nego dapače tada će podlijegati sankcijama koje sam maloprije citirao. Direktiva s kojom se usklađujemo, gospođa Pusić je govorila da ona otežava uvjete, ona prije svega ujednačava uvjete u 28 zemalja članica, dakle ti uvjeti za nabavu oružja nisu jednaki naravno bili u svim državama članicama i negdje su bili stroži, negdje blaži. I u pogledu, prvenstveno u pogledu recimo zdravstvene sposobnosti, naravno u svim državama je uvjet da osoba nije kažnjavana, da nije sklona počinjenju kaznenih djela. Dakle sada ti uvjeti se pokušavaju jednačiti u svim državama članicama. Par riječi samo o zdravstvenoj sposobnosti. Da, evo imamo i amandman, mi ćemo se o njemu očitovati. Jasno je da postoji neka životna kronološka dob kada je i opravdano pretpostaviti da od neke dobi čovjekovo zdravstveno stanje se počinje u pravilu ozbiljnije pogoršavati i ova radna skupina za izradu zakona je smatrala da je to otprilike dob od 70 godina. Ali ona je dakle stavljena a mogla je biti to i niža ili viša dob, to nije Sveto Pismo, o tome ćemo još jednom promisliti i dati, očitovati se o ovim amandmanima i o zahtjevima da se zdravstvena sposobnost ne ograničava određenom dobi nego zaista faktičnim stanjem, zdravstvenim stanjem vlasnika, odnosno posjednika oružja. Najavljujem da ćemo uže surađivati sa drugim institucijama i to je posao svih nas koji radimo u javnim službama, prvenstveno u ovom slučaju sa Ministarstvom zdravstva i pozvati ćemo ih na sastanak i detaljno izvijestiti o i njihovim obvezama jer moraju donijeti određene pravilnike. Želimo najaviti da ćemo razgovarati sa Udrugom liječnika obiteljske medicine jer nismo pristalice toga da se nešto propiše u zakonu a da se to dovoljno dobro ne iskomunicira i da obveznici zakona ne budu informirani koje novosti zakon donosi. Naravno jest temeljno načelo još od rimskih vremena da nepoznavanje zakona škodi ali mislimo da dobra komunikacija i razgovor može samo unaprijediti provedbu zakona. Evo toliko bih ja za sada. O amandmanima će se predlagatelj izjasniti i njih ćemo kada bude izglasavanje zakona ovdje prezentirati i braniti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku Žarku Katiću na ovoj završnoj riječi. Imamo jednu repliku poštovani kolega Saša Đujić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine Katić, ja ću iskoristiti još ovu priliku da jednom kažem da smo mi kao Klub zastupnika SDP-a podnijeli jedno 13 amandmana na prijedlog ovoga zakona. To su amandmani o kojima je govorio kolega Ranko Ostojić. Ja apeliram na vas da još jednom razmotrite to do samog glasanja, znači za 15 dana pa da prihvatite pogotovo ovaj dio znači koji se odnosi na kolekcionarsko oružje i na trgovanje sa kolekcionarskim oružjem odnosno dali smo prijedlog rješenja da se to oružje ne onesposobljuje trajno nego samo privremeno da ne bi gubilo vrijednosti. I mislimo da je to jedan razuman prijedlog pa evo apeliram ovim putem na vas da još jednom razmislite o našem prijedlogu do samog glasanja i da prihvatite amandmane ili da vi kao Vlada date amandmane sa sličnim rješenjima. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Đujiću. Imate odgovor kolega Katić? Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine zastupniče do mene je došlo čini mi se nekih 4, 5 amandmana ne 15-ak koje ste sada spomenuli. Pa onda ako je to sve njih smo proučili i dati ćemo odgovor. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na odgovoru. S ovime smo i iscrpili sve rasprave predviđene za ovu točku dnevnog reda. Zaključujem raspravu. Još jednom zahvaljujem državnom tajniku u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodinu Žarku Katiću i voditelju službe u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodinu Miroslavu Maretiću na obrazloženjima. I glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. Hvala lijepo.
Konačni prijedlog Zakona o nabavi i posjedovanju oružja građana, drugo čitanje, P.Z. br. 364. Predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandmane. Sukladno čl. 199. Poslovnika ovako podneseni amandmanima mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Stoga dajem na glasovanje prijedlog da se provede rasprava o amandmanima Vlade RH. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 108 za i 9 suzdržanih, da smo odlučili provesti raspravu o amandmanima Vlade RH. Molim sada predstavnika predlagatelja da obrazloži podnesene amandmane. S nama je poštovani Žarko Katić, državni tajnik u MUP-u. Izvolite. Dakle, imamo dva amandmana. Molim vas da ih, možete ih objasniti zajedno.
Hvala lijepa. Poštovane gospođe i gospodo, zastupnice i zastupnici. Dakle, temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 196. Poslovnika Hrvatskog sabora Vlada RH uputila je dva amandmana na Konačni prijedlog Zakona o nabavi i posjedovanju oružja građana. Amandman 1. pročitat ću ga, u čl. 15., st. 1. mijenja se i glasi, osoba koja želi nabaviti oružje dužna je prilikom podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja za nabavu oružja pisanom izjavom dati suglasnost da njezin izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite, kao i svaki drugi liječnik koji ima saznanje o promjeni njezinog zdravstvenog stanja koje utječe na zdravstvenu sposobnost za posjedovanje oružja o tome izvješćuje nadležno tijelo, te da nadležno tijelo može od njezinog izabranog liječnika primarne zdravstvene zaštite ili svakog drugog liječnika tražiti podatke o njezinom zdravstvenom stanju. Kratko obrazloženje. U raspravi o Konačnom prijedlogu Zakonu, a bila je istaknuta ova odredba kao diskriminatorna prema osobama starijim od 70 godina. Prema tome, nakon dodatnih razmatranja i uloženih amandmana i onog što je iznijeto u raspravi, prihvaća se obrazloženje amandmana i predlaže se ukidanje obveze vlasnika oružja da nakon navršenih 70 godina života obavlja zdravstvene preglede svakih 5 godina. Stoga se predlaže da se odredba čl. 15., st. 1. koja propisuje takvu obvezu amandmanom zamijeni odredbom koja bi osobi koja želi nabaviti oružje propisala obvezu da prilikom podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja za nabavu oružja pisanom izjavom da suglasnost da njezin izabrani liječnik ili bilo koji drugi liječnik koji ima saznanja o bolesti može dostaviti te podatke PU ili postaji. Držimo da će na taj način se osobi koja podnosi zahtjev odmah dati do znanja da će se njezino zdravstveno stanje redovito provjeravati, te da će izabrani liječnik imati osnovu za dostavljanje ovih podataka nadležnome tijelu tj. PU ili postaji. Amandman 2.? [[Upadica Jandroković: Možete i drugi.]] Drugi amandman je u stvari povezan sa 1. amandmanom. Nismo mogli prihvatiti amandmane koje su podnijeli Klub zastupnika Stranke rada i solidarnosti jer zbog ... [[Govornik se ne razumije.]] razloga. Stoga amandman 2. glasi, u čl. 22., st. 1. i 2. brišu se. U dosadašnjem st. 3. koji postaje st. 1. riječi „iz stavka 1. ovoga članka“ brišu se. U dosadašnjem st. 4. koji postaje st. 2. riječi „iz stavka 3.“ zamijenjuju se riječima iz stavka 1. Obzirom da je Vlada dala 1. amandman na čl. 15., st. 1., bilo je nužno da se i čl. 22. uskladi sa tim, sa tom odredbom. Prema tome, predlaže se i ovaj amandman kako sam ga pročitao. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Ako nema zainteresiranih, zatvaram raspravu i dajem na glasovanje 1. amandman Vlade. Molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova 80 za i 21 suzdržan prihvatili 1. amandman Vlade te on postaje sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Sada dajem na glasovanje i 2. amandman Vlade. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za i 25 suzdržanih prihvaćen 2. amandman Vlade, te i on postaje sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Sada prelazimo na izjašnjavanje o ostalim amandmanima koje su podnijeli Klub zastupnika Strane rade i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika i zastupnik Marko Vešligaj, Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, Klub zastupnika HSS-a i Klub zastupnika SDP-a. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Sada bih molio ponovo državnog tajnika u MUP-u Žarka Katića da se očituje o navedenim amandmanima. Amandman 1, izvolite.
Amandman 1 Kluba zastupnika SDP-a na čl. 6., st. 1. toč. 11. se ne prihvaća. Naime, tijekom rasprave je povodom donošenja direktive Europskog parlamenta i vijeća od 17. svibnja 2017. o izmjeni direktive o nadzoru nabave i posjedovanja oružja RH je na pitanja koja su bila predmet rasprave vezane uz mogućnost posjedovanja oružja kategorija A dala stajališta da bi samo muzeji trebali biti izuzeti od opće odredbe skupljanja oružja kategorije A i da se samo njima može dopustiti nabava i posjedovanje oružje iz kategorije A. Stoga je i u Zakonu o eksplozivnim tvarima, te proizvodnji i promet oružja obavljeno u N.N. br. 70/17 propisano da muzeji iznimno uz staro oružje mogu skupljati i ostalo oružje koje se više ne izrađuje i koje ne upotrebljavaju oružane snage i policija a što uključuje i oružje kategorije A. Zbog napreda navedenih razloga, konačnim prijedloga ovoga zakona, osoba je dozvoljeno skupljanje oružja kategorija A samo pod uvjetom da je takvo oružje onesposobljeno za uporabu. Hvala.
Očitovanje kolega Đujić, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Dakle, gospodine Katić nije točno da je ta odredba u suprotnosti sa direktivama EU, jer neke zemlje članice, postoje, postoji mogućnost, ova koju smo mi predložili, ovdje se radi o kolekcionarskom oružju koju skupljaju određeni kolekcionari, koji ima veliku vrijednost zbog svoje starosti i povijesti i svega toga. Tako da takvi komadi oružja nekada dosežu vrijednosti do 100-200 tisuća eura, recimo, po komadu, a u našem zakonskom prijedlogu koji vi predlažete, kada se to oružje trajno onesposobi, ono postaje običan komad željeza i gubi, značajno gubi svoju vrijednost i vrijedi nekakvih 100-200 eura. Mi sa svojim prijedlogom predlažemo da se takvo oružje koje onda iz kategorije A prelazi u kategoriju C privremeno onesposobi kao što je to bilo nekada, jer onda ono ne bi gubilo svoju vrijednost u toj mjeri, nego bi se kasnije čak moglo staviti u funkciju i to poznaju i neke članice EU, zemlje i to uopće nije u suprotnosti sa ovom direktivom. I mi smatramo da ovaj naš prijedlog ispravlja tu jednu nepravdu i materijalni gubitak kolekcionara i zbog toga tražim glasanje o ovom amandmanu.
Glasujmo onda o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na drugi amandman, Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, izvolite.
Drugi amandman na čl. 7. stavak 1 točka 12 briše se ne prihvaća. Naime, u razini EU ne postoji suglasje o korištenju prigušivača, pucnja i o tome se još uvijek u mnogim zemljama vode rasprave. Neke zemlje, složene zemlje kao što je Savezna Republika Njemačka, nema čak to riješeno na isti način u svim saveznim zemljama. Neke savezne zemlje to dopuštaju, a neke ne. Obzirom da nije to pitanje riješeno u svim zemljama na adekvatan način, držimo da je sada prerano da se ovaj amandman prihvati i vlada odbija ovaj amandman, ne prihvaća.
Očitovanje, kolega Grmoja, izvolite.
Nama je jasno, da sve ono što mi predlažemo, HDZ i ova Vlada prihvaća djelomičnost s nekakvom odgodom. Znači da i sve što mi predlažemo, zapravo prenaporno za ovu Vladu, ali trendovi u EU su jasni i oni su takvi, da korištenje prigušivača je zapravo sve veći trend zbog zaštite i okoliša i zdravlja ljudi. Postoji velika oštećenja sluha zbog korištenja vatrenog oružja i mislim da je Vlada RH trebala prihvatiti ovaj vaš amandman. Hvala. Tražimo glasovanje.
Glasujmo o amandmanu koji vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 3. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista.
Ovaj amandman tretira ustvari isto pitanje, pa sa istim obrazloženjem amandman Vlada ne prihvaća.
Kolega Grmoja izvolite.
Oštećenje sluha uzrokovano izlaganja pretjeranoj buci je ozbiljan problem u današnjem svijetu. Mnogi su ljudi pretrpjeli oštećenje sluha zbog izlaganja pucnju iz vatrenog oružja. Ovo se odnosi ugl. na sportske strijelce, lovce, policajce, vojnike, zaštitare i sve koji koriste vatreno oružje i tražim glasovanje po pitanju ovoga amandmana.
Glasujmo o amandmanu kojeg vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman broj 4. Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman br. 4. Vlada ne prihvaća. Naime, zbog razloga sigurnosti ostajemo pri tome da se zabrani nabava i posredovanja oružje kategorije A fizičkim osobama bez izuzetaka. Dakle, čak kada su u pitanju sportski strijelci, ali dakle, govorimo o njima kao fizičkim osobama. Međutim, po Zakonu o prometu oružjem i streljivom, oružje mogu nabavljati klubovi kao udruge građana kao pravne osobe, držati ga na adekvatan način u svojim prostorijama i strijelci koji su registrirani u određenoj udruzi, određenom klubu, mogu takvo oružje koristit, ali dakle, ne mogu ga posjedovati i imati ga kod sebe doma. Dakle, odbija se ovaj amandman.
Očitovanje kolega Đujić, izvolite.
Hvala predsjedniče. Ovdje se radi o oružju koje po postojećem zakonu u kategoriji B i ugl. je riječ o streljačkom oružju, a po novom prijedlogu zakona, ono prelazi u kategoriju A i de facto ga se više ne može držati na taj način kao što ste vi rekli, a u biti nanosi se nepravda već stečenog prava ljudi koji do sadašnjem zakonu imaju oružje B a po novom zakonu će im prijeći u kategoriju C i ubiti mi smo sa svojim amandmanom htjeli ispraviti tu nepravdu jer po sadašnjem vašem prijedlogu konačnog zakona, ti ljudi će ta svoja oružja vratiti ili u policijske postaje ili predaje streljačkim društvima odnosno izgubit će stečeno pravo i zbog toga smo dali ovaj amandman i tražimo glasovanje o njemu.
Glasujmo i o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 5, Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika.
Vlada ovaj amandman ne prihvaća ali je prihvatila smisao i svrhu ovog amandmana i ugradila ga je u svoj amandman tako da ovaj amandman ne možemo prihvatiti.
Hvala, očitovanje, kolega Varda.
Amandman koji smo usvojili, amandman boj 1 Vlade zapravo je sadržajno iz obrazloženja da je Vlada prihvatila ono što smo mi predložili da se ukida dobna granica za obavezu i zdravstveni pregled pa nema potrebe da glasujemo o našem amandmanu jer je on sastavni dio Vladinog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo na amandman broj 6 Kluba zastupnika HSS-a, izvolite.
Ovaj amandman Vlada također ne prihvaća ali i tu materija je regulirana po našem mišljenju dovoljno kvalitetno Vladinim amandmanima.
Kolega Lenart, izvolite.
Zahvaljujem. Mi smo ovim amandmanom htjeli pomoći umirovljenicima, znači iznad 70 g. čije su mirovine male koje se nadam se da ćete povećati jednom. S obzirom da je Vlada ugradila smisao našeg amandmana kroz svoj amandman, povlačimo ovaj amandman.
Zahvaljujem. Idemo na amandman broj 7 istog kluba zastupnika.
Vlada amandman broj 7 ne prihvaća. Naime, odredbom članka 19. stavka 6. ovog zakona, upravo je propisano da će nadležno tijelo u slučajevima kada zahtjev za izdavanje odobrenja za nabavu oružja podnese osoba koja ima važeći oružani list, provjeriti po službenoj dužnosti ispunjava li ona uvjete da ih sad sve ovdje ne nabrajam. Od uvjeta da nije kažnjavana, po Kaznenom zakonu, po prekršajnim zakonima, ima li uvjeta za držanje oružja i zdravstvenu sposobnost, dakle sama stranka neće morati prilagati nikakve dodatne dokaze o ispunjavanju uvjeta, svi će biti pribavljeni službenim putem.
Izvolite, kolega Lenart, očitovanje.
Zahvaljujem. Kroz ovaj članak zakona, to nije decidirano napisano i jasno i naša želja kroz ovaj amandman je bila da se to jasno napiše kako bi policijski službenici se mogli baviti drugim poslovima a ne gubiti vrijeme na ovaj beznačajan posao s obzirom da čovjek koji već ima oružje, nije ga potrebno ponovno provjeravati. Kažem, zbog nejasnoća koje su ovdje napisane, predlagali smo ovaj amandman, tražimo glasovanje.
Glasujmo i o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandman broj 8 Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika.
Vlada ovaj amandman ne prihvaća ali je tu materiju regulirala u duhu ovog amandmana pa vjerujem s njime sadržajno uklopljen u konačni prijedlog zakona.
Izvolite, kolega Varda.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani tajniče, mi povlačimo naravno svoj amandman jer je on sadržajno zapravo novotehnički uređeniji sa amandmanom Vlade. Hvala lijepo.
Amandman broj 9 Kluba zastupnika SDP-a.
Ovaj amandman Vlada prihvaća i smatramo da ostavlja više mogućnosti kolekcionarima oružja.
Amandman postaje sastavni dio zakona. Idemo na amandman broj 10 zastupnika Marka Vešligaja.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća. Naime, ove vrste oružja spadaju u kategoriju C i već je Zakonom o eksplozivnim tvarima te proizvodnji i prometu oružje i pravilnikom koji je donijet temeljem toga zakona a to je Pravilnik o načinu ispitivanja i označavanja vatrenog oružja koji je stupio na snagu 20. lipnja ove godine dana mogućnost da svi posjednici ovog oružja u rok od godine dana, ovo oružje označe i time ono bude legalno. Znači sve postojeće oružje koje je postojalo u danu stupanja na snagu zakona i pravilnika može se legalizirati a u buduće neće biti dopuštena izrada oružja u kućne radinosti međutim to ne znači da staro tradicijsko oružje, dakle replike tog oružja ustvari jer nije staro se ne može izrađivati. Postoje pravne osobe i obrtnici koje mogu dobiti ovlaštenje za izradu ovakvoga oružja, imamo već takve pravne osobe i dakle i dalje će se moći izrađivati tradicijsko oružje na starinski način, ajmo tako reći. Prema tome Vlada ne prihvaća ovaj amandman zastupnika Marka Vešligaja.
Izvolite kolega Vešligaj.
Hvala predsjedniče. Pa ne bi se baš složio, ja sam u amandmanu zapravo predložio da proširimo krug ovlaštenika za nabavljanje oružja kategorije C, dakle na udruge odnosno organizacije koje koriste tradicijsko vatreno oružje u svečanim prigodama, tradicija je zapravo da se to oružje u kućnoj radinosti, tradicija je čak negdje i da se barut izrađuje u kućnoj radinosti i evo, diljem Hrvatske imamo udruge, organizacije koje se time bave od Bakra, Ogulina, Dubrovnika, naravno moje Krapinsko-zagorske županije gdje imamo 30-ak udruga koje se bave tim jednim čuvanjem tradicije, jako su ljudi ponosni na to i zapravo ovim amandmanom mogli bi regulirati i dati jedan poticaj tim ljudima, zovemo ih često na svečane sjednice svojih gradova, općina, županija. Dakle moramo cijeniti našu tradiciju i ovim amandmanom možemo ovo regulirati, ja tražim glasovanje o amandmanu.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na 11. amandman istog zastupnika. Izvolite.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Obrazloženje je ustavi isto kao i za prethodni amandman. Podsjećam još jednom da člankom 9. Pravilnika o ispitivanju i označavanju vatrenog oružja se sve postojeće staro oružje, tradicijsko oružje se može označiti, legalizirati a ubuduće neće biti dopuštena izrada u kućnoj radinosti nego samo kod ovlaštenih izrađivača takvoga oružja. Hvala lijepa.
Izvolite kolega Vešligaj.
Evo pa, meni je drago da kažete da se može legalizirati međutim ja sam predložio amandman koji je evo važniji još od onoga prvoga amandmana gdje se zapravo pravno regulira ova jedna praznina koja je nastala iz razloga znači ovoga oružja koje je proizvedeno u kućnoj radinosti i već je prije nekoliko godina postojala opcija koja je trajala nekoliko mjeseci gdje se moglo takvo oružje legalizirati makar ja uopće tu riječ oružje, vrlo teško je tu koristiti, oružje je nešto što ipak u podsvijesti ljudi izaziva nekakav ... [[Govornik se ne razumije.]] da naravno da se koristi za ubojstvo nažalost, ovo je tradicijsko oružje koje se ponavljam još jedanput koristi u svečanim prigodama, glasni pucanj nekakva tradicija i hrvatskoga naroda. Evo svaki dan i čujemo grički top. Brojne su, još jedanput ponavljam udruge i organizacije koje koriste taj glasni pucanj i kojim zapravo obilježavamo našu povijest. A ja sam ovdje htio zapravo da samo omogućimo zakonom rok od godinu dana gdje ćemo svim vlasnicima toga oružja, svim ovim udrugama, članovima tih udruga omogućiti da to, znači tradicijsko vatreno oružje legaliziraju. Evo tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Glasujmo i o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio dovoljan broj glasova. Amandman br. 12. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Naime, iskreno nismo ga ni razumjeli najbolje jer upućuje na to da bi policijski službenici i neke druge osobe bile iznad zakona da bi oni mogli nositi oružje i biti u posjedu oružja i kada su pod utjecajem alkohola ali i droga to apsolutno nije istina, svi propisi koji reguliraju rad policijskih službenika zabranjuju policajcu da dok je u službi da bude pod utjecajem alkohola i droga. U slučaju sumnje da je netko pripit ili pod utjecajem droga, on se, naravno njegova pretpostavljena osoba ga i provjerava i ne može takva osoba ići u službu. Isto vrijedi i za druge osobe i Zakon o zaštiti osoba i imovine i Zakon o zaštiti novčarskih institucija propisuju da se zaštitar dok obavlja svoj posao ne smije biti pod utjecajem droga. Dakle to vrijedi jednako za sve građane i one koji u službi koriste oružje kao i one koje su civili koriste oružje prigodom lova, streljaštva ili nekih drugih aktivnosti. Ne možemo prihvatiti ovakav amandman.
Hvala. Očitovanje? Nitko iz Kluba zastupnika MOST-a? Onda glasujmo. Tražite glasovanje? Glasujmo onda o ovom amandmanu kojeg Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman br. 13. Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman br. 13. Obzirom da su prihvaćeni amandmani kluba SDP-a koji reguliraju ovu materiju smatramo da onda ne možemo prihvatiti ovaj amandman.
Očitovanje kolega Đujić, izvolite.
Hvala predsjedniče. Pa ovaj amandman regulira rad trgovcima oružjem kojima se omogućava normalno poslovanje s obzirom da nereguliranje određenih propisa bi usmjerilo ka uništenju oružja. Tako da nisam baš siguran da ovaj amandman koji ste prihvatili regulira ovaj dio jer je ovo u drugom smjeru usmjereno stoga tražimo glasovanje o njemu.
Glasujmo onda o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman br. 14. istog kluba zastupnika.
Ovaj amandman Vlada prihvaća i zato sam i dao obrazloženje kakvo sam dao kod prethodnog amandmana. Dakle prihvaća ovaj u cijelosti amandman br. 14.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman br. 15. Klub zastupnika SDP-a ponovo.
Taj Amandman Vlada ne prihvaća a obrazloženje je isto kao za prvi amandman. Dakle sve, kada nismo prihvatili prvi ne možemo prihvatiti ni amandman br. 15.
Izvolite kolega Đujić.
Da, ovo je amandman koji bi rješavao nomotehniku da je prihvaćen naš prvi amandman stoga sada njegovo usvajanje nema smisla pa povlačimo ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Amandman br. 16. Kluba zastupnika SDP-a isto.
Isto obrazloženje kao i kod amandmana br. 15. isti stav.
Zahvaljujem. Amandman br. 17. istog kluba zastupnika.
Ovaj amandman Kluba zastupnika SDP-a Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman br. 18. Kluba zastupnika SDP-a.
Odbija se ovaj amandman sa istim obrazloženjem kao i za amandmane 15. i 16.
Također povlačim.
Zahvaljujem. Amandman br. 19. Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada odbija ovaj amandman sa istim obrazloženjem kao i za prethodni amandman.
…/Upadica: Povlačimo/…
Hvala. Amandman br. 20 Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada odbija ovaj amandman sa istim obrazloženjem kao i za prethodne amandmane.
Isto povlačimo.
Hvala vam. 21. amandman, Klub zastupnika SDP-a.
Vlada odbija ovaj amandman sa istim obrazloženjem.
.../Upadica: Povlačimo./...
Hvala vam. Amandman br. 22. Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, Reformista i nezavisnih zastupnika.
Ovaj amandman Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. I zadnji, 23. amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao i za amandmane 20., 21. i one prethodne.
.../Upadica: Isto povlačimo./...
Hvala vam. Došli smo do kraja sa amandmanima, pa prelazimo na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o nabavi i posjedovanju oružja građana. Molim glasujmo. Zahvaljujem državnom tajniku. Utvrđujem da je većinom glasova 95 za, 13 suzdržanih i 6 glasova protiv donesen Zakon o nabavi i posjedovanju oružja građana.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog rada: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz, drugo čitanje, P.Z. br. 351; Predlagatelj Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190 Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197 Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Pozivam državnog tajnika Ministarstva za zaštitu okoliša i energetike gospodina Ivu Milatića da nam da obrazloženje prijedloga konačnog zakona. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zakon o bio gorivima za prijevoz donesen je 2009. te je od tada 4 puta izmijenjen i dopunjen, zadnji put 2014. godine. Osim bitnih dopuna koje su uvele poticanje proizvodnje bio goriva u 2010. godini ostale izmjene su mahom bile radi učinkovitije provedbe i nadzora nad zakonom. Izmijene zakona koje Vlada RH sada predlaže prije svega su uvjetovane izmjenama europskog zakonodavstva koje se odnose na proizvodnju bio goriva. U naravi se radi o izmjenama dvije direktive, direktive 98/70 o kakvoći benzinskih i dizelskih goriva i direktive 2009/28 o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora. Sukladno europskim procedurama ove izmjene su provedene kroz donošenje nove tzv. ... [[Govornik se ne razumije.]] direktive EU 2015 15 13. ... [[Govornik se ne razumije.]] direktiva ili direktiva o indirektnoj promjeni namjene zemljišta donesena je 2015. godine, a za njenu implementaciju države su dobile rok do rujna, 10. rujna 2017. godine. Odrednice direktive su prenesene u Zakon o zaštiti zraka te preostalo da se ugrade u zakon o bio gorivima za prijevoz. Zakon o bio gorivima za prijevoz se uređuje proizvodnja, trgovina i skladištenje bio goriva i drugih obnovljivih goriva, korištenje bio goriva u prijevozu, donošenje programa i planova za poticanje u proizvodnji i korištenje bio goriva u prijevozu, ovlasti i odgovornosti za utvrđivanje i provođenje politike poticanja proizvodnje i korištenje bio goriva u prijevozu te mjere poticanja proizvodnje i korištenja bio goriva u prijevozu. U zakon se uvodi novi koncept preko novih pojmova i definicija vezanih uz korištenje zemljišta i sirovina za proizvodnju bio goriva koji uključuje ograničenja do 7% na korištenje konvencionalnih bio goriva, odnosno bio goriva od tzv. prve generacije. Bio goriva prve generacije dobivaju se od uljarica, šećerne kulture, žitarica te drugih kultura bogatih škrobom i uzgajaju se na površinama koje bi se mogle koristiti za svrhe tržišta prehrambenih proizvoda ili hrane za životinje. Kako se ne bi dogodila indirektna promjena namjene zemljišta koje se koristi za proizvodnju hrane bilo je potrebno uvest ograničenje na maksimalne količine konvencionalnih bio goriva koji se plasiraju na tržište. Izmjene i dopuna zakona su napravljene i u cilju uspostavljanja funkcionalnijeg tržišta bio goriva. Cilj je uspostaviti ponudu i potražnju uključivo u nastavak proizvodnje bio goriva u RH na tržišnim mehanizmima. Zato se mijenja model penalizacije obveznika stavljanja bio goriva na tržište koji će po novom, osim naknada zbog ne stavljanja bio goriva na tržište koji već postoji, plaćati i dodatnu naknadu ako nisu smanjene emisije stakleničkih plinova. Ova mjera treba pomoći da se do 2020. uspostavi sustav koji će Hrvatskoj osigurati cilj od 10% obnovljive energije u prijevozu, a koji je svaka država članica EU dužna ispuniti. Kako bi mjere penalizacije bile uspješne i imale tržišne efekte, moraju se postaviti dobro odmjerene vrijednosti naknade za neispunjavanje ciljeva. Gledano kroz zatvoreni ciklus životnog vijeka goriva, cilj je postići potražnju na tržištu kod lokalnih proizvođača jer se tako smanjuje emisija stakleničkih plinova u distribuciji sirovina i proizvedenog goriva. Obzirom da je postavljeni cilj od 10% sa ugrađenim ograničenjima proizvodnje bio goriva prve generacije i minimalnog udjela naprednog bio goriva prisutnih na tržištu teško doseziv naglasak je dan na korištenje električne energije u prijevozu. Tako su direktivom povećani faktori kojima se množi električna energije iz obnovljivih izvora i potrošeno u cestovnom prijevozu se sa 2 i pol sada povećava na 5 i u željezničkom prijevozu iz 1 se povećava faktor na 2 i pol. Sukladno tome uvodi se obveza obveznicima javne usluge gradskog prijevoza i željeznice da se za potrebe prijevoza koriste isključivo obnovljivu električnu energiju za koju je izdano jasno podrijetlo. Mjera je na tragu tranzicije koja se događa u EU, a gdje se posebice povećava uporaba električne energije u gradskim i prigradskom prijevozu te se razvija željeznički i inter modalni prijevoz. Ostale izmjene i dopune se odnose na dopune pojmova definiranim direktivom među kojima je definicija pojma naprednih goriva, uvodi se minimalni cilj od 0,1% obveze potrošnje i naprednih bio goriva u prijevozu i ostavlja mogućnost da se on u 2019. razmotri ovisno o stanju na tržištu. Uvodi se ciljani postotak obveze smanjenja emisije stakleničkih plinova s penalizacijom u slučaju neispunjavanja i to najmanje 2% smanjenja do 31. prosinca 2018., najmanje 3% do 31. prosinca 2019. i najmanje 6% smanjenja do 31. prosinca 2020. godine. Ukida se pojam povlaštenog proizvođača te se upućuje na poticanje znanstveno istraživačkog razvoja naprednih bio goriva. Ukida se mogućnost prenošenja obveze stajanja bio goriva na tržištu iz prethodne godine u tekuću, obzirom da se smatra da se sustav uhodao i da se cilj mora ostvariti u 2020. godini. Ukida se pojam malog distributera te svi distributeri postaju obveznici stavljanja bio goriva na tržište, bez obzira na količinu. Također je predviđeno da se u provedbenim aktima precizno definiraju elementi vezani uz plaćanje naknade obveznika. Treba naglasiti da su svi pod zakonski akti, odnosno provedbeni akti pripremljeni te se očekuje da će ove izmjene i dopune zakona osigurati dosezanje zelenih ciljeva do 2020. godine. Između dva čitanja nije bilo izmjena i dopuna prijedloga zakona Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku gospodinu Ivi Milatiću. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Slaven Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, sad ste se osvrnuli malo na obveze RH u pogledu konzuma bio-goriva u transportu odnosno prijevozu do 2020., pa nisam razumio, smatrate li da ćemo mi dostići te obveze i ako ne odnosno ako da, u kojoj mjeri će ove izmjene pomoći u tom pogledu? Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, državni tajnik Milatić. Izvolite.
Uvaženi saborski zastupniče gospodine Dobrović, mi mislimo da ćemo dostići te postotke. Istina bog, svjesni smo toga da će to biti dosta teško, ali mislimo da ova izmjena i dopuna Zakona će itekako uvelike u tome doprinijeti obzirom da smo uskladili sve obveznike, da smo konačno ono sve što se nije radilo prethodnih godina uspjeli napraviti. Svi obveznici znaju već koliko će platiti u ovoj godini naknade i znamo da ćemo ta sredstva u idućoj godini preko fonda za zaštitu okoliša, energetske učinkovitosti opet usmjeravati u pravcu ispunjenja ovih ciljeva u prometu. Tako da imamo razloga za optimizam i mislimo da će ovaj Zakon uvelike pomoći da se taj cilj ostvari.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom državnom tajniku. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče, htio bih vas pitati zašto više nemamo solarnih elektrana, a radimo bio energane koje se pokazuju da nemaju dovoljno sirovine, a koliko vidimo, imamo jako puno sunca u RH i zašto se ne radi na tome da se što više naprave solarne elektrane, da se dozvole, pošto bio elektrane OK, sve u redu, ali ako ima sirovine. Mislim da ih nema dovoljno, pa želio bih čuti vaše mišljenje o tome.
Zahvaljujem kolega Mišić. Odgovor, državni tajnik Milatić.
Uvaženi saborski zastupniče, zahvaljujem na pitanju, ali mislim da ovo nije pitanje za ovaj Zakon i za ovu raspravu koja se danas odvija tu nego za onaj Zakon koji je bio prošli tjedan na dnevnom redu. Vi govorite o bio energanama odnosno energanama na bio plin, a ovo je Zakon o bio-gorivima. Znači, vi se referirate na Zakon o obnovljivim izvorima energije i visokoučinkovitoj kogeneraciji. Znači, ovdje govorimo isključivo o bio gorivima. Znači, ovo je jedan od, jedna od obaveza koje je RH prihvatili da primjeni europsko zakonodavstvo u RH, a to je da ostvari do 10% obnovljivih izvora u prometu. Znači, jedan od obnovljivih izvora u prometu su i bio goriva. Znači, ovaj Zakon se isključivo bazira na bio gorivima i jasno i na obnovljivim izvorima energije i električnoj energiji iz tih izvora u prometu, a ovo je drugo tema za drugo čitanje, kada bude drugo čitanje.
Zahvaljujem na odgovoru državnom tajniku. Slijedeća replika, poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, ono što bi htio naglasiti je da apsolutno shvaćam potrebu sustava za obnovljivu energiju i korekciju stakleničkih plinova kao i nužnost bio goriva. No jednako tako, uvijek na umu treba imati činjenicu da je poljoprivreda nama ovdje bitna ponajviše iz sfere proizvodnje hrane i dobro je da imaju postojeća ograničenja. No isto tako smatramo da pored ograničenja možemo poticati i proizvodnju i ulaganje u bio gorive 2. 3. generacije, pa stoga me i zanima hoće li se novim pravilnicima definirati poticaji i to u svim segmentima. Znači i u proizvodnji sirovine i poticaju proizvođača i poticaju distributera. Hvala.
Zahvaljujem kolega Mikulić. Odgovor, državni tajnik Milatić, izvolite.
Hvala na pitanju. Ne znam jeste li pozorno slušali moje izlaganje. Mi ovim Zakonom ukidamo poticaje na proizvodnje bio goriva jer jednostavno smatramo da se već ta cijela proizvodnja razvila toliko i u RH i u okruženju da se na tržišnim osnovama ona ista može održati. TO što je bitno za proizvodnju ovim Zakonom, a to je da omogućavamo ovim Zakonom da sustav profunkcionira jer on u konačnici, on još nije profunkcionirao, on tek od ove godine praktično funkcionira. Čim profunkcionira sustav i oskrbljivači budu doslovno prisiljeni zbog penalizacije da kupuju bio gorivo, s time će se i stvoriti i potražnja za bio gorivom unutar RH, a s time će se automatski i dati prilika i lokalnim proizvođačima da imaju priliku nekome prodati. Ono što je žalosti bilo do sada, vi ste imali obvezu, a nitko tu obvezu nije istjeravao na konac i onda jednostavno proizvođači su propadali. To se sad više neće dogoditi.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom državnom tajniku. Slijedeća replika, poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Ako sam dobro shvatio, vi ste sad nametnuli određenu obvezu koja se u javnom prijevozu odnosi na to da moraju svi biti prijevoznici sa bio gorivom ili iz obnovljivih izvora znači, što se tiče električne energije. Ono što me zanima, zanima me kako mislite da će se povećati, mislim, tu ste nametnu obvezu od 0,1% koliko sam dobro shvatio, tvrtkama odnosno onima koji koriste bio gorivo. Ako je 10% obveza do 2030. jer mislite da je to realno da se desi ukoliko se ne potiče proizvodnja kako bi se cijena bio goriva smanjila i postala pristupačna u odnosu na one koje su komercijalne. I s druge strane, zanima me da li razmišljate o tome da zabranite, kao što su neke zemlje i gradovi u Europi zabranili korištenje dizela? Znači, to je nešto što možda bi smanjilo korištenje stakleničkih ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Vrijeme je isteklo, tako da sada, ako želi državni tajnik odgovoriti, može. Izvolite. .../Upadica Maras: Tri sekunde je prošlo.
Hvala. Mi smo uveli obavezu da javni prijevoz, znači tramvaj i željeznica ubuduće moraju koristiti energiju iz obnovljivih izvora energije kao pitanje električne energije. A što se tiče biogoriva znači svi mi koristimo biogoriva ako ih onaj tko nam prodaje gorivo umješava a po ovom zakonu ih je dužan umješavati. Znači biogorivo će se, neće se samo u javnom prijevozu nego u cjelokupnom prijevozu RH će se umješavati gorivo. I zato mislimo da podzakonskim aktima koji očito do sada su postojali a nisu se provodili a sada se već provode i po starim podzakonskim aktima i pod novim, taj sustav kontrole bude kontinuiran a mi ćemo to raditi u ministarstvu uvjereni smo da ćemo dostići taj cilj koji nam je zadan. Istina bog da malo kasnimo, tu je vaša dilema u redu. Ali ja se nadam da ćemo ga uspjeti dostići.
Hvala lijepa. Gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Hrvatska mora 10% biogoriva na tržištu imati, 7% može proizvoditi. Pa jednostavno pitanje koliko Hrvatska proizvodi kultura na poljoprivrednim površinama da bi dostigli ovih 7% i koje su subvencije poljoprivrednicima na praznom zemljištu jer može se netko baviti sa ovim i zarađivati. I točno je evo, koliko kvadrata se sadi u Republici, koliko površina poljoprivrednih se koristi da bi dostigli ovih 7% kulture sadnje za biogorivo, za proizvodnju biogoriva? Imate li taj podatak i imate li podatak kako subvencioniramo poljoprivrednike da bi se bavili ovom proizvodnjom koja je vrlo značajna i vrlo bitna a ujedno trebamo i dostignuti ove standarde koji su nam nametnuti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Hoćete li odgovoriti? Izvolite.
Hvala. Kao što sam već prije spomenuo poticaji za biogorivo su već ukinuti već više godina još u vrijeme ministra Linića. Što se tiče same poljoprivrede, poljoprivrednici u sklopu svojih djelatnosti kroz poljoprivrednu djelatnost dobivaju poticaje koje dobivaju po hektaru. Kao što znate ovaj cijenjeni Dom je donio i Zakon o onim ophodnjama, znači o mogućnosti da se sade kulture za proizvodnju biogoriva. Znači u tom dijelu poljoprivrednici imaju poticaj kao i svi ostali poljoprivrednici sukladno površini i svemu ostalom što se po pozitivnim propisima može dobiti.
Hvala. Kao što sam već prije spomenuo poticaji za biogorivo su već ukinuti već više godina još u vrijeme ministra Linića. Što se tiče same poljoprivrede, poljoprivrednici u sklopu svojih djelatnosti kroz poljoprivrednu djelatnost dobivaju poticaje koje dobivaju po hektaru. Kao što znate ovaj cijenjeni Dom je donio i Zakon o onim ophodnjama, znači o mogućnosti da se sade kulture za proizvodnju biogoriva. Znači u tom dijelu poljoprivrednici imaju poticaj kao i svi ostali poljoprivrednici sukladno površini i svemu ostalom što se po pozitivnim propisima može dobiti.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, pozdravljam predstavnike ministarstva. Dakle imamo na stolu Zakon o izmjeni i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz ili za transport. Možda je bilo propušteno u uvodnom obraćanju reći gdje ustvari ovo sve skupa pripada. Naime, Hrvatska je potpisnik i Pariškog sporazuma i ovo je sve dio sveobuhvatnih napora ne bi li se zaustavio rast koncentracije stakleničkih plinova u atmosferi. I Europa je sada predvodnik dakle te borbe, znamo da ... [[Govornik se ne razumije.]] veliki igrači, međunarodni, da su nastale velike promjene u zadnjih godinu, dvije. Međutim tu postoji prilično jasan i čvrst, dakle znanstveni konsenzus da to tako treba činiti. I tako ta biogoriva su važna dakle sektor transporta je vrlo važan sektor dakle i on treba također doživjeti promjenu u pogledu smanjenja konzuma posebnih goriva odnosno povećavanja udjela goriva koja su neutralna po pitanju ugljika. To su svakako biogoriva. Dakle mi imamo ovu prvu generaciju. Problem koji, na koji se referira ova direktiva koju evo i mi isto vjerno prenosimo, problem dakle ugroze, poljoprivredne proizvodnje za prehranu ljudi i stoke je negdje prisutan kod nas definitivno daleko od toga s obzirom da smo zemlja sa ogromnim potencijalom za proizvodnju pa tako i ovu. Tako da što se toga tiče mogli smo mirno to izostaviti ali dobro mi to vrijedno prenosimo. Dapače mi često imamo nekakve ograde i neke bojazni i strahove pa tako sjećam se rasprave kod Zakon o, to su kratke kulture kratkih ophodnji gdje se isto tako išlo restriktivno ne bi li se spriječio neki veliki rast a ustvari treba činiti obratno, treba koristiti ogromne površine koje su nam na raspolaganju i biti predvodnik Europe u tom pogledu. I šteta je da imamo te rezerve, ne znam čega se mi tu bojimo. Dobro, ovdje se ide za tim da se smanji udio primarnih tih goriva, dakle to su biodizel, bioetanol, dakle od ne znam ovih kultura standardnih i da se ide na ta napredna, sekundarna kako je to već nazvano i kako ste vi to nazvali. To je sasvim u redu da se otpadne masti i te tvari, ulja koriste, dakle konvertiraju u gorivo. Dakle tu nema nikakvih problema, to je sve za prihvatiti, mislim cijeli zakon je za prihvatiti. I isto tako povećanje faktora kojim se množi električna energija, konzumirana u sektoru prometa a proizvedena iz obnovljivih izvora energije. Dakle postoje faktori kojima se množi ta energija jer doista se treba množiti s obzirom da se izbjegavaju mnoge konverzije energetske koje uvijek koštaju kroz učinkovitost. No evo ja ne bi dalje duljio, jedino ću iskazati jednu bojazan da bojim se da tu postoji jedan točkasti pristup, dakle to je sada jedan sektor bio goriva u prijevozu i da se to točkasto razmatra a ne postoji jedna široka lepeza dakle aktivnosti kojima je ovo važan dio koji idu za tim da se slože i pokrenu aktivnosti na smanjenju emisija stakleničkih plinova. Kasnije ćemo imati evo imamo i Zakon o energetskoj učinkovitosti, on je isto s tim povezan, imamo kasnije i montrealski odnosno koji već sporazum baziran na tom međunarodnoj konvencijom iz '78. valjda godine koja također se dotiče stakleničkih plinova, ovoga puta ne ugljikovih, dakle ne CO2 iz ciklusa odnosno bilance ugljika nego od rashladnih tvari. No, evo toliko, zakon je u principu za podržati, naravno uz nadu da se u hrvatskoj politici izgubi ta rezerviranost koju mi kopiramo od nekih gdje je ta rezerviranost opravdana i da se desi jedna sustavna, horizontalna povezanost među sektorima i da to bude jedan snažni pokretač jer ove obveze nisu nužno samo obveze, one su ujedno i razvojna šansa, da ne govorimo o rafinerije u Sisku koju smo mi vrlo ozbiljno razmatrali da postane jedno važno središte za proizvodnju upravo bio goriva i da onda druge zemlje u našem okruženju podmiruju svoje obveze kupujući bio gorivo u Hrvatskoj a ne ovako će opskrbljivači biti obvezni ako ne bude proizvodnje, oni će to uvoziti. Evo hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Miro Totgergeli ispred Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bio gorivima za prijevoz. Dakle ove izmjene zakona koje Vlada stavlja danas pred nas i predlaže, prije svega su uvjetovane izmjenama europskog zakonodavstva koje se odnosi na dvije direktive, na Direktivu o kakvoći benzinskih i dizelskih goriva i na Direktivu o primicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora. Sukladno europskim procedurama, ove izmjene su proveden kroz Direktivu 2015/1513 a ta direktiva o indirektnoj promjeni namjene zemljišta donesena je 2015. g. a za njenu implementaciju države su dobile rok do 10. rujna 2017. Odrednice direktive su prenesene u Zakon o zaštiti zraka te je preostalo da se ugradi u Zakon o bio gorivima za prijevoz. Pa evo čisto da malo pojasnimo. Dakle, ovih 7%bio goriva u ukupnom gorivu nije cilj koji trebamo dosegnuti nego je uvjet da bio goriva uz prve generacije može se uopće miješati u gorivo koje koristimo do maksimalno 7% a to je napravljeno zbog toga što u pojedinim zemljama EU-a postoji bojazan da bi poljoprivredne površine koje se mogu koristiti za proizvodnju hrane se koristile za proizvodnju bio goriva iz žitarica, uljarica, onih kultura koje su bogate škrobom. Dakle ne radi se i tome da trebamo dosegnuti 7% bio goriva prve generacije u ukupnom gorivu koje koristimo, nego je to limit do kojeg smije bit uopće bio goriva prve generacije. A cilj nam je imat 10% ukupno u svim gorivima koje koristimo za prijevoz iz obnovljivih izvora energije. Dakle izmjene i dopune zakona su napravljene i u cilju uspostavljanja funkcionalnijeg tržišta bio goriva, cilj je uspostaviti ponudu i potražnju uključivo nastavak proizvodnje bio goriva u RH i to na tržišnim mehanizmima. Zato se mijenja model penalizacije obveznika stavljanjem bio goriva na tržište koji će po novim osim naknada zbog ne stavljanja bio goriva na tržište koje već postoji plaćati i dodatnu naknadu ako nisu smanjene emisije stakleničkih plinova. Dakle, ova mjera kao što sam već rekao, ima za cilj da do 2020. uspostavimo sustav koji će Hrvatskoj osigurati cilj od 10% obnovljive energije u prijevozu i naravno da taj cilj imaju i sve druge države EU-a. Kako bi mjere penalizacije bile uspješne i imale tržišne efekte, moraju se postaviti dobro odmjerene vrijednosti naknade za neispunjavanje ciljeva. Gledano kroz zatvoreni ciklus životnog vijeka goriva, cilj je potaći potražnju na tržištu kod lokalnih proizvođača jer se tako smanjuje emisija stakleničkih plinova u distribuciji sirovina i proizvodnji goriva. Kad pogledamo kako to u RH izgleda kroz vrijeme, kako je išla proizvodnja bio goriva onda negdje 2009. tek se započelo sa proizvodnjom bio goriva, proizvodilo se negdje oko 4000 tona godišnje da bi 2012. to doseglo neki vrhunac od 40 000 tona i onda 2014. to počinje padat zbog toga što su ukinuti poticaji i 2015. smo sveli na 17 da bi danas tj. zaključno sa 2017., imali negdje oko 400 tona proizvedenog bio goriva i to ugl. iz otpadnog jestivog ulja. Kada pričamo o proizvođačima bio goriva, dakle, postoje tehnička pravila koja treba ispoštivati, a to je da svi oni koji su svoja postrojenja stavili u pogon poslije 5.10.2015. g. trebaju osigurati da proizvedena bio goriva imaju 60% manje da se 60% manje stvaraju stakleničkih plinova, nego što to imamo kod konvecijalnih goriva, ostrel koje koristimo, a ona postrojenja koja su instalirana prije tog 5.10. trebala su ispunjavati smanjenje stakleničkih plinova od 35% s tim da su se morala nadograditi, odnosno, podići nivo proizvodnje, kvalitete proizvodnje, na način da od 1. siječnja 2018. zadovoljavaju smanjenje od 50% stakleničkih plinova. Dakle moraju proizvoditi bio goriva koja će imati 50% manje stakleničkih plinova od klasičnog goriva. Naime, s ciljem pojačanih praćenja, ispunjavanja obaveza, stavljanja propisanih količina bio goriva na tržište i uvođenje okolišne naknade, ukoliko se u propisanom postupku ne smanjenje emisije stakleničkih plinova, u životnom vijeku, isporučeno tekućeg naftnog goriva i energije stvoriti će se uvjeti u kojima će obveznici stavljanja bio goriva na tržište, biti izloženi financijskim troškovima i samim time se očekuje da će doći do razvoja tržišta i potražnje bio goriva, što će stvoriti održive uvijete za nastavak proizvodnje bio goriva u RH, pa stoga, ovaj prijedlog zakona, ovakav kakav je Klub HDZ-a će podržati. Hvala.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave, prvi je gospodin Ante Sanader, izvolite.
Gospodin potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče sa suradnicom. Jasno je da je ovo jedan dobar zakon, rasprava o bio goriva za prijevoz i jasno situacija u kojoj jesu, a to su globalna zatopljenja i emisija CO2 i cijela bitka ukupno i Europa i svijeta, da se smanje količine CO2 i da se na taj način smanje problemi globalnog zatopljenja i bio gorivo je sigurno važno u tom smislu, tako da je normalno da smo mi prihvatili ovu direktivu i da to usklađujemo sa svojim zakonodavstvom. Ovdje se radi o bio goriva prve generacije i sigurno, kako je rekao i kolega Dobrović, možda kod nas to nije toliko aktualno i mi nemamo tolike količine goriva iz prve generacije, ali ja sam se čisto javio iz jednog razloga, da se razmisli, možda ne u ovom zakonu, ali problemu koji mi imamo u priobalju sa šumskim požarima. Naime, jasno vam je da se šumski požari javljaju isključivo zato što je kompletno neobrađeno i poljoprivredno zemljišta i ovo koje nije poljoprivredno, ali ima ogromna količina bio mase i možda bi trebalo razmišljati o tome, da potičemo proizvodnju bio goriva, upravo iz bio mase, jedne ogromne količine bio mase, tada bi radili dvostruko koristan posao, jer bi, samo normalno tu je problem što je velike količine, te zapuštenog zemljišta su u privatnom vlasništvu i što nije lako ući u privatno vlasništvo ali po Zakonu o komunalnom gospodarstvu, ako netko ne obrađuje svoju parcelu ili ako je opasnost ona za susjeda, da se onda može ući u taj posjed i da bi se trebalo razmišljati i zbog toga sam se i javio. Da bi trebalo razmišljati o tome, kako bi tu bio masu, koja je ogroman i koja nam čini velike probleme kod ovog drugog problema, a to su šumski požari, požari otvorenih prostora, da se vidi mogućnost, da se potencijalno zainteresiranim ljudi omogući ili da im se potiče da se očiste te površine a da onda napravimo dvostruku … [[Govornik se ne razumije.]] znači da nema požara. I sigurno da je to, ja mislim da bi to sigurno ispalo jeftinije, nego sadnja nekih bio goriva prve generacije, sadnja tih žitarica i toga, pa onda ima i to svoje koristi, ali mislim da je ovo daleko jeftiniji postupak. Evo u tom smislu sam htio da ostane zapisano, kao jedna ideja, koja se ne može riješiti kroz ovaj zakon, to mi je jasno, ali vama koji se bavite energetike Hrvatske, koji ste odgovorni za to, da se razmišlja o tome, da bi se onda eventualno na takav način riješili i problemi neobrađenih poljoprivrednih površina, naših šuma koje su zapuštene, posebno one koje su privatne, Hrvatske šume se još nešto brinu, rade prosjeke, rade čiste svoje šume, ali privatne šume su ugl. apsolutno zapuštene i one su ogromni problem, zbog neprohodnosti, a i zbog opasnosti, koje predstavljaju za šumske požare. I onda kada samo usporedite kolika sredstva, mi potrošimo ljeti za gašenje šumskih požara, koliko tehnike avijacije, do zemaljskih snaga, i koliko su to ogromne štete, koliko su troškove, kada bi te troškove uspjeli na ovu stranu, onda bi radili dvostruko koristan posao i možda stvorili neke poljoprivredne površine, čisti da bi ih neko uzeo i za obrađivanje. Evo, u tom smislu sam samo želio tu inicijativu, dati, potaknuti kroz ovaj zakon jer kažem imamo ogromne količine bio goriva koje bi nam se mogle staviti u funkciju. Hvala.
Hvala i vama. Sada je na redu gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Ja ću samo postaviti pitanja, jer mi je ostalo puno neodgovornih pitanja, evo i kolega Ante Sanader je dao jedan dobar prijedlog jer je činjenica da mi po ovoj direktivi do 2020. moramo 10% koristiti bio goriva. Moja dva, u replici, pitanja osnovna su bila, koliko Hrvatska ima proizvođača i poljoprivrednih površina gdje ... [[Govornik se ne razumije.]] kulture za proizvodnju biogoriva ili prve skupine ili druge od ulja, od otpadnih ulja. Taj podatak od vas nisam dobio, zbog čega? Ako mi moramo dostić do 2020. godine 10% na tržištu biogoriva kao posfosilno vrijeme, ekološki štitit cijeli planet, to je sve prihvatljivo, međutim kakve koristi imaju hrvatski poljoprivrednici ili ovo što je kolega Sanader kazao, dao je neke površine koje plaćamo požarima koji ugrožavaju ogromna područja, zbog čega se nije omogućilo da se naši poljoprivrednici bave na tim površinama sa biogorivom? Znači ovdje nemamo rješenja, mi ćemo biti samo uvoznici biogoriva iz drugih država dok naše površine su prazne, zapuštene i ugrožene samo od elementarnih nepogoda, znači ne vidimo mi da ima nekakav pomak po tome pitanju, jedino šta ćemo biti veći uvoznici. Ovdje vi ne dajete nama rješenje, maloprije je kolega Mišić odlično pitanje postavio, ali nije vezano s temom. Zbog čega ne koristimo ovo sunce, mikrosolari? Evo Most nezavisnih je dao prijedlog zakona o mikrosolarima, Vlada ga je odbila. Ona je nevezana s ovom temom, ali očito uvozni lobiji u ovom trenutku radi svoj posao. Mi nismo dobili odgovor, ja sam postavio pitanje, kolike su subvencije i poticaji ljudima, našim poljoprivrednicima koji će se bavit ovom djelatnošću sađenja, bavljenja kultura s kojima će se proizvoditi biogorivo iz prve skupine. Ja te podatke nisam dobio, tražio sam, nemam nekih relevantnih podataka jer jedino šta kažete vi, mi možemo proizvoditi do 7%, a 10% moramo kao direktiva EU, a 10% moramo dostići taj standard da bude u potrošnji na tržištu u prometu da bude 10% biogoriva. Znači apsolutno jedino se ovdje pogoduje uvoznim lobijima na štetu naših poljoprivrednika, naših zapuštanih poljoprivrednih površina, ne znam sad točan broj koliko je to u hektarima, ali ima podataka jer ne cvjetaju ruže u poljoprivredi, niti su više korova, nego posađenog zemljišta, zasađenog. Prema tome prostora za ovaj dio ima. Nemojmo dozvoliti sebi da uvozimo 95 ili 100% biogoriva već ako trebamo dosezati standarde jer radimo protiv interesa Hrvatske države. Ovdje se moraju naći mjere i poticaji za proizvodnju mase za biogorivo. Mi na taj način jedino možemo imati neku dobit kao Hrvatska. Okvirno EU će dobiti je će doći iz Njemačke, ne znam odakle ćemo mi to uvozit, ne znam koji će uvozni lobi bolje to odradit u ministarstvu, tko će više primiti u džep, kao u svemu jel, zbog toga su nam poljoprivredne površine i prazne. Jednostavno na par pitanja nekoliko odgovora koja se rješenja nude po pitanju ovoga zakona, tj. ove direktive EU, mi najviše i pričamo o direktivama EU, koji će biti učinci na hrvatsko gospodarstvo donošenjem ovoga zakona? Ja nisam dobio niti jedan odgovor, a dao sam repliku. Pitanja su vrlo jednostavna, još jednom ću ponovit, zapiši, koliko površina poljoprivrednih imamo zasađeno sa ovim za biogorivo sa ovim kulturama i koliko sad trenutno mi proizvodimo od ovih 7% koje su direktivom, a sad zakonskim aktom predviđene? I koliko vi smatrate da poticajne mjere, ... [[Govornik se ne razumije.]] kolike su te poticajne mjere za poljoprivrednike, za ljude koji se bave tom proizvodnjom i koliko pogona imamo mi, imamo li privatnih u RH koji proizvode biogorivo, bilo prve skupine, bilo od poljoprivrednih kultura, bilo od ostataka raznih ulja jestivih i svega ostalog što je iz biološke proizvodnje iz druge skupine? Eto na ta pitanja ako mi odgovorite jer smatram da ovaj zakon može pridonijeti onome što je kolega Sanader rekao da nam ne bude ugrožena korov da bude na zemljištima, da budu požari, da to budu jedino elementarne nepogode i ogromne štete, nego da bude obrnuto. Da bude područja koja će biti zasađena kulturama za proizvodnju biogoriva, a s tim će više i ljudi ostat ovdje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate dvije replike. Prvu repliku gospodin Totgergeli.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo kolega Bulj, ja sam vam probao to objasnit i dok sam raspravljao u ime kluba. Dakle nije nama 10% biogoriva definirano, nego u ukupnom gorivu 10% goriva iz obnovljivih izvora. To vam je i električna energija, to je i bioplin, to je sve ono što je iz obnovljivih izvora energije. A što se tiče biogoriva, pa svaki poljoprivrednik i zato ne bi bilo dobro da ih zbunjujete, koji proizvodi uljanu repicu dobit će jednaki poticaj kad proizvede uljanu repicu na svom hektaru, da li ta uljana repica kasnije završi u jestivom ulju ili završi u proizvodnju bio goriva, dobit će potpuno isti poticaj. Zato ih nemojte zbunjivat poljoprivrednike da neće dobivat poticaje ako proizvode uljanu repicu za biogorivo. Na isti način će dobit poticaj, samo je pitanje koliko će te uljane repice završit za proizvodnju jestivog ulja, a koliko za biogoriva.
Gospodine odgovor.
Hvala lijepa kolega, slušao sam vaše izlaganje pomno i ne znam zbog šta vam smeta kad se propitiva, vidio sam da ste iznijeli podatke koji pišu na Wikipediji po pitanju biogoriva, vidio sam da ste tu rekli par netočnih podataka što se tiče ispušnih plinova kod dizela, bio dizela, znači dizela iz fosilnih goriva tj. nafte i nafte od koje gorivo, znači tu ste rekli brojne netočne podatke, sad zbog čega niste vi rekli da recimo 120 g. je po kilometru CO2 iz fosilnih goriva, a 0 je iz ovih goriva, zbog toga što je fosilna goriva jednom nastaju. Znači sada mi možemo filozofirati. Ali ja sam postavio jasna i konkretna pitanja, koliko se u RH u ovome trenutku proizvodi, troši sirovine, potrebne za prvu generaciju, za bio goriva. Ja nisam dobio odgovor. Koliko ćemo mi uvoziti u biti, u konačnici od ovih 10% koje mora … [[Govornik se ne razumije.]] ili ovih dozvoljenih 7% [[Upadica Radin: Vrijeme gospodine Bulj.]] znači ja sam samo tražio odgovore, ali [[Upadica Radin: Gospodine Bulj, g. Bulj.]] ok, hvala.
Oprostite vrijeme, inače se gospodin Maras onda ljuti. Ne, povredu poslovnika dao prvi gospodin Totgergeli.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine Bulj, vi govorite neistinu.
Ne, ne, ne morate reći.
238.
238. šta?
Pa govori neistine gospodin Bulj. Kada kažete, to što je navodio, o tome nisam raspravljao [[Upadica Radin: Ne, ne, nema, ne. Gospodine Totgergeli nema u 238. ta stavka ne postoji u 238.]] Svaki put kada netko kaže nekome da laže, na neki način vrijeđa saborskog zastupnika.
U 238 ne postoji ta stavka, gospodin Bulj, izvolite. Nemate ništa? [[Upadica Bulj: Ok, odustajem, jer ste vi opomenuli.]] Ok, odustajemo svi od svega toga, ali sada prelazimo na završnu riječ, državnog tajnika gospodina Miletića, izvolite. O pardon, bila je još jedna replika, ispričavam se, gospodin Pero Ćosić
Zahvaljujem predsjedniče Sabora, kolega Bulj, pitali ste kakva će biti korist od ovoga zakona za naše gospodarstvo, pa od samog zakona, možda neće biti koristi, ali od njegove primjene, sigurno svakakve. Do sada je bio zakon, ali se nije primjenjivao u onoj mjeri kakvu je trebao i nisu se kažnjavali, određeni ti distributeri, koji su stavljali u prodaju svoju naftu sa nedovoljnom količinom bio plina. Ali se ne bi složio s vama što se tiče subvencioniranja ove prve kategorije proizvodnje koja se proizvodi od hrane, znači od žitarica i od toga, već tu subvenciju ukoliko će biti da će ona biti isključivo na ova modernija napredna goriva druge i treće kategorije, koje nisu direktne kompetencije sa hranom jer se bio goriva trebaju proizvoditi od otpada hrane, od otpada procesnih industrija i onog svega, što danas moramo zbrinjavati i trošiti određene novce, ne iz hrane, to ne bi trebalo subvencionirati, jer to tržište bio goriva, je subvencioniran, ono je uspostavljeno i mislim da bi trebalo zaživiti.
Hvala gospodin Ćosić, odgovor gospodine Bulj.
Slažem se da od ostataka hrane, ulja, da to treba koristiti, znači i to je generacije koje su naprednije, u prvoj generaciji, također se može, ako postoji mogućnost, a postoje površine koje mi imamo. Međutim, pitanje je kapaciteta proizvodnje koje imamo za preradu. Zbog toga da li je država osmislila subvencionirati proizvodnju toga, da li će se to osjetiti na gospodarstvo, mi moramo s ovim potpisom dostići 10% direktiva. Znači 10%, a 7% imamo mogućnost da proizvodimo mi. Sada jel je to prva generacija ili druga, treća ili otpada hrane ili proizvodnje direktno od hrane ovih znači to je sada pitanje. Ali, je činjenica da mi nemamo nikakvu strategiju, osim što smo donijeli ovaj zakon i što ćemo morati uvoziti, da bi ostavili 10%. Znači hrvatsko gospodarstvo neće imati, to su uvozni lobiji će dobivati nešto, a na hrvatsko gospodarstvo po ovome za sada nemamo ništa sa ovim zakonom, osim što ćemo povećati uvoz. Evo, kratko, hvala.
Hvala, e sada stvarno gospodin Ivo Milatić državni tajnik u ime predlagača, izvolite.
Saborski zastupnice i zastupnici zahvaljujem se na raspravi i završno bilo nekoliko činjenica. Znači da raščistimo to oko ukupnog cilja. Znači ukupni cilj je 10%, naša je vizija da će u 2020. u tom ukupnom cilju 7% sudjelovati bio goriva, 1% napredna goriva, a 2% el. energija iz obnovljivih izvora energije. To je ono što mi mislimo da će se dogoditi. Apsolutno podržavam izlaganje gospodina Dobrovića, da jasno da je ovo sve referirano na pariški sporazum, na zimski paket, na paket za čistu energiju i jednostavno za smanjenje stakleničkih plinova, jer govoreći danas u energetici, u bilo kojem smislu nepovezano sa klimom. Nema više čiste energetike, uvijek je to povezano i sa klimom. Faktori za struju, jasno da je dobro da smo ih povećali i oni će pomoći da se struja, što je moguće više usmjeri u prometu. Ne bi se baš složio da ne postoji široka smanjenja za, smanjenje stakleničkih plinova, u smislu bar ovog dijela oko prometa. Mi naime, namjeravamo, da značajna sredstva, koja će se naplatiti, sada zbog nestavljanja, zbog penalizacije, oni koji nisu stavili, da se oni kroz fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost opet usmjeravaju u pravcu e-mobilnosti i u pravcu svega onoga što će doprinijeti da se u prometu koriste obnovljivi izbori energije. Mi smo svjesni toga da Hrvatska mora vrlo brzo razmišljati u smislu i super čarđera i svega ostaloga da dočeka one električne automobile koji će doći iz Europe i da jasno stimulira da se električni automobili kupuju u Hrvatskoj, posebno u taxi prijevozu i u svim ostalima djelatnostima, gdje bi to bilo moguće. Što se tiče uvaženog zastupnika Sanadera i prijedloga da bi se praktičko šumska masa koristila za bio goriva, mislim da možda to nije tek tako jednostavno izvodivo, ali jasno, da bi se to moglo, ali to sve ovisi o zakonima i podzakonskim aktima, koje regulira tu djelatnost, pretpostavljam Zakon o šumama i ostali, da bi se to eventualno moglo koristiti kao sječka za bio energane, odnosno, za bio masu. Ono što bi vama uvaženi zastupniče Bulj rekao, gdje vi uporno inzistirate i tražite odgovor što mi od ovog zakona imamo u koristi. Ono što je sada činjenica da se razumijemo. Znači konkretno 2016./2017. nije se uopće umješavalo, odnosno u minimalnim količinama se u RH umješavalo gorivo a postoji ... [[Govornik se ne razumije.]] zakon i postojala je Uredba o naknadi i penalizaciji. Znači Ministarstvo nadležno za energetiku slučajno eto iz vaše stranke su bili 2 ministra nisu napravili to da se penalizira i da se sve to napravi. Što bi se dogodilo da smo mi nastavili tako raditi? U najmanju ruku mi smo već upozoreni da moramo početi to raditi. U najmanju ruku dobili smo ogromne globe u milijunskim iznosima, eto to bi pretrpjelo hrvatsko gospodarstvo sigurno ako to ne bismo napravili. Drugo, što se sada događa na tržištu? Mi smo ustanovili detaljnim popisom svih obveza sve obveznike, njihova obveza za 2017. godinu ukupno iznosi negdje oko 165 milijuna kuna. To su obveze koje su oni prijavili sami. Znači 165 milijuna kuna će izvjesno po ovome zakonu, odnosno jedan veliki dio tih novaca će se naplatiti već u ovoj, možda krajem ove godine i početkom iduće godine i ta sredstva treba pametno uložiti u nešto što će doprinijeti smanjenju ovih, odnosno ostvarenju ovih ciljeva. Ono što će sigurno ovaj zakon polučiti a to je da će znači sada zamrznute tvornice, jedna je u Vukovaru, jedna u Ozlju i još je u nekom mjestu, imamo još jednu tvornicu vjerojatno sada razmisliti da pokrenu svoju proizvodnju. Nažalost čuo sam ovih dana da je jedna velika hrvatska kompanija zatražila ponudu od iste jedne te tvornice koja je i sporila se sa RH i uspjela se i nagoditi obzirom da je ukinut poticaj i primiti značajne i financijska sredstva od RH u smislu nagodbe da su oni ponudili cijenu koja je debelo iznad tržišnih cijena. Mi ne možemo kao Vlada RH ni vi kao ovaj cijenjeni Dom govoriti nekomu da će on raditi mimo tržišnih uvjeta kada je činjenica da bi i naše tvrtke trebale se tome prilagoditi. Između ostaloga, ograničenje na 7% u Europi će doprinijeti da je i europsko biogorivo jeftinije, već ako inače moramo uvoziti gorivo onda ako ćemo uvoziti i biogorivo ono će činjenica ipak biti jeftinije zbog ovoga što je direktiva rekla a to više nije 10 nego 7. Znači mi smo uvjereni da ovaj zakon ne pogoduje nikakvim lobijima, ovaj zakon provodi europsku direktivu koju smo se ulaskom u EU obavezali da ćemo je prihvatiti i ne možemo se sada praviti da nismo u EU. Mi smo u EU slagali se mi sa ovim zakonom ili ne slagali on je po našem mišljenju napravio najbolje kako je moguće sada, mi ćemo ga provoditi, mi ćemo naplaćivati naknade za ... [[Govornik se ne razumije.]] , mi ćemo naplaćivati naknade za emisiju stakleničkih plinova, učiniti ćemo sve da ta sredstva se maksimalno usmjeravaju preko Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost u unapređenju ovih ciljeva. Kao što ste primijetili, ovu godinu su bili natječaji za nabavku električnih automobila i ostalih vozila, već 2, 3 godine nisu bili. Iduću godinu će sigurno biti i to u značajnije većim sredstvima jer između ostalog i od ovog zakona ćemo imati ta sredstva. Znači ne bih se složio da to neće utjecati pozitivno na nas i na našu na kraju poljoprivredu. Jer točno ovo što je kolega iz HDZ-a rekao, činjenica mi imamo sustav poticaja ARKOD, površine se znaju. Sve te površine mogu biti usmjerene u smislu klasične proizvodnje za hranu a mogu biti i usmjerene za proizvodnju biogoriva. U to ime vam se zahvaljujem na vašoj raspravi i molim vas da se ovaj zakon podrži kako bi podzakonske akte koji su spremni donijeli što je moguće u kratkom roku. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Bulj ima repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče nisam dobio niti jedan odgovor a repliciram vam gdje ste rekli vi ste imali 2 ministra. Pa vi ste napravili od obnovljivih izvora, kada govorio o biogorivu a kada govorimo o obnovljivim izvorima sa vjetroelektranama vi ste napravili veću štetu RH nego cijeli, svi agresori od povijesti. A vi ste dali vjetroelektrane subvenciju strancima kroz socijalne kriterije, na zadnjoj sjednici vaš predstavnik Vrdoljak je to napravio. Vi spominjete koji ste trgovački prešli s jedne liste na drugu listu da bi održali ovu trgovačku vlast i pogodovali uvoznim lobijem kao i ovim zakonom, kao i ovim zakonom, ovome bordelu. Vi pogodujete ovome bordelu da se ponaša na način da se ne zna tko je zavodnik a tko prostitutka kao što je rekao moj, svodnik, a tko prostitutka kao što je rekao moj kolega Grmoja. Velike štete ste napravili vi [[Upadica Radin: Hvala, hvala.]] u vjetroelektranama gdje novac odlazi u strane džepove [[Upadica Radin: Bili ste jasni gospodin Bulj, bili ste jasni.]] milijardu i pol kuna godišnje.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se na vašoj replici, samo mislim da je promašena što se tiče ovog zakona, o Zakonu o obnovljivim izvorima energije tema je vjetroelektrana. Već ako se meni obraćate u smislu podrške ovoj vlasti ja sam poznat da sam dugo godina bio u koaliciji sa HDZ-om na lokalnoj razini, tako da ja sam zdušno za ovu koaliciju i podržavam je i mislim da je to dobro za Hrvatsku i da je sigurno bolja ova Vlada nego ove dvije Vlade jer sam slučajno u obje dvije sudjelovao i bili su mi vaši ministri ministri. I mislim da ova Vlada donosi odluke, ova Vlada se suočava sa problemima. A ovo što sam ja prisiljen i moje ministarstvo da 10, 12 zakona u godinu dana donesem to je samo dokaz da netko prije mene nešto nije radio. Nismo mi baš takvi supermeni da smo tako ludi da moramo 12 zakona donositi. Znači netko ovdje nije donosio zakone i indirektno i direktno je stvarao štetu za RH jer se piloti, silne pilote smo otklonili u godinu dana. Znači nemojmo sve uvijek na politiku. Idemo se realno razgovarati.
Hvala gospodine državni tajniče. Hvala lijepa. Tko? … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodin Bulj. Povreda Poslovnika članak, što?
33. ... [[Govornik se ne razumije.]] brine se o zaštiti predsjedniče, trebate brinuti o zaštiti prava ispunjenja moguće dužnosti saborskog zastupnika. Ja sam apsolutno .../Govornik se ne razumije. čl. 33. gdje apsolutno, nađite taj stavak gospodine Bukarica, znate ga vi, ali samo vam nije interes to pronaći jer vam Branko Bačić nije dao signal da pronađete ili ne pronađete. I nije lijepo se beljiti sa jezikom ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Evo, članka 33., samo sekunda, evo. Pročitajte, more tajnik…
Ne, ne, vi pročitajte.
Evo. Znači, predsjednik, predsjedavajući, znači 33. članak, st. ima ih dosta sada da ne brojim, na stranici 28, brine se o zaštiti [[Upadica Radin: Brine se o?.]] prava i ispunjavanje dužnosti zastupnika.
Čekaj, čekaj, brine se o? ... [[Upadica: ne čuje se.]] [[Upadica Bulj: zaštiti prava zastupnika.]] Ma tko može vas povrijediti gospodin Bulj? ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Vi morate štititi, poglavito morate štiti manjinu, vi kao predsjedavajući u parlamentu [[Upadica Radin: Oprostite, oprostite.]] Vi morate štiti manjinu, a ne raditi u interesu većine. Štite manjinu u parlamentu. Parlamentarizam je od manjine i od većine, a vi jednom stanite za manjinu.
Je. Hvala lijepa gospodin Bulj, molim vas. Hvala lijepa, ali to nije, ali čl. 33. ne govori o tome. Vi ste rekli vaše mišljenje, gospodin državni tajnik vam je odgovorio, budući da je sudjelovao i u vašim vladama, pa ima nekakvu komparativnu analizu vam je dao, jednu komparativnu analizu i tu smo gotovo. Mislim, ušlo je u zapisnik, svatko može čitati i svatko može donijeti svoj zaključak i zato ja sada u ovom trenutku zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bio gorivima za prijevoz, drugo čitanje, P.Z.E. br. 351. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bio gorivima za prijevoz. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 92 za i 1 suzdržani, donesen Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o bio gorivima za prijevoz.
Šta imamo sada? To? Sada prelazimo na: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energetskoj učinkovitosti Prvo čitanje, P.Z.E. br. 420. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. ... [[Govornik se ne razumije.]] Poslovnika Hrvatskog sabora. Kao što ste i vidjeli, prvo čitanje, znači da se primjenjuju te odredbe koje se odnose na prvo čitanja. Raspravu su provela tri odbora, za zakonodavstvo, za gospodarstvo, za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja, opet gospodin Ivo Milatić dati dodatno obrazloženje kao državni tajnik u Ministarstvu za zaštitu okoliša i energetike? Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. RH je Zakonom o energetskoj učinkovitosti iz 2014. godine prenijela smjernice direktive 2012/27 europskog parlamenta i vijeća od listopada 2012. godine o energetskoj učinkovitosti u Hrvatsko zakonodavstvo. Učinkovito korištenje energije je u interesu RH, pa je tako prvi energetski zakon iz ovog područja Zakon o učinkovitom korištenje energije u neposrednoj potrošnji donesen još 2008. godine. Temeljem tog Zakona izrađen je nacionalni program za energetsku učinkovitost i akcijski planovi koji su se referirali na krajnju potrošnju energije. Međutim, pitanje energetskih ušteda je dodatno potencirano donošenjem nove direktive 2012. godine, gdje je područje regulacije prošireno s učinkovitije potrošnje na učinkoviti prijenos i proizvodnju energije, te su uvedene dodatne obveze državama članicama. To je rezultiralo donošenjem novog Zakona o energetskoj učinkovitosti u 2014. godini čije izmjene i dopune danas predlažemo. Zakonom je, dakle uređen zakonodavni okvir sukladno smjernicama iz direktive vezne uz učinkovito korištenje energije, a posebice dio koji se odnosi na obveze javnih tijela vezanih uz provedbu mjera energetske učinkovitosti. Tako su propisane obveze donošenja planova na lokalnoj, područnoj i nacionalnoj razini za poboljšanje energetske učinkovitosti, te njihovo provođenje. Propisane su obveze i mjere energetske učinkovitosti, obveze regulatornog tijela za energetiku, operatora prijenosnog sustava, operatora distribucijskog sustava i operatora tržišta energije u svezi s prijenosom odnosno transportom i distribucijom energije. Dakle, u 2014. godini uveden je kombinirani sustav alternativnih mjera i sustav obveze distributera energije kojim se očekivalo postići uštedu energije u neposrednoj odnosno krajnjoj potrošnji. Uštede do 31.12.2020. godine sukladno obvezi odnose se na smanjenje potrošnje energije u odnosu na referentnu 2006. godinu za 20%. Taj osnovni cilj reguliranja obveze energetske uštede za RH je postizanje kumulativne uštede u iznosu od 54,25 ... [[Govornik se ne razumije.]] Kako je direktiva 2012/... [[Govornik se ne razumije.]] o energetskoj učinkovitosti jedan od temelja provođenja europske energetske politike, EK je po službenoj dužnosti otvorila istragu o ispravnoj provedbi i primjeni njenih odredaba te je procijenila da u zakonodavstvu RH postoje određene moguće neusklađenosti s pravom EU. O tome smo obaviješteni pismom službene obavijesti od 4. srpnja 2017. godine. Temeljem sadržaja navedenog dokumenta i prepoznatih neusklađenosti koje bi mogle dovesti u pitanje prvenstveno realizaciju obveznih ciljeva, ali i funkcionalno provođenje mjera energetske učinkovitosti i praćenje ušteda, pristupilo se izmjenama i dopunama Zakona. Komisija je poseban naglasak stavila na prenošenje odrednice direktive koje se odnose na uspostavljanje funkcionalnog, obveznog sustava provođenja mjera energetske učinkovitosti od strane sudionika na tržištu energije. Izmjene i dopune Zakona idu u smjeru uređenja cjelovitog i sveobuhvatnog sustava obveznika sheme energetskih usluga definiranih člankom 7. direktive. Konkretno, uvođenje obveznih shema energetskih ušteda za sudionike na tržištu energije. Naime članak 7 direktiva predviđa da svaka država članica u svrhu postizanja kumulativnog cilja uštede energije u krajnjoj potrošnji do 31. prosinca 2020. godine uvede sustav obveze energetske učinkovitosti za sudionike na tržištu energije. Pri tome države članice mogu kombinirati sustav obveze s alternativnim mjerama politike uključujući nacionalne programe za energetsku učinkovitost, ali to ne isključuje uvođenje obveznih shema za sudionike na tržištu energije. RH se u nacionalno akcijskom planu energecijske učinkovitosti opredijelila primijeniti kombinirani pristup, odnosno dio uštede ostvariti kroz sustav obveza, a dio kroz alternativne mjere politike. I dok se sustav alternativne mjere politika kvalitetno provodi, sustav obveznih shema ušteda nije bio adekvatno uspostavljen te bi se to trebalo postići ovim izmjenama i dopunama zakona. Zbog kašnjenja u uspostavi sustava obveza energetske učinkovitosti u godinama od 2014. do 2018. nije izgledno da će se kumulativni cilj ušteda moći ostvariti u kratkom roku, a da to ne postane dodatno opterećenje za krajnje kupce energije. Naime obzirom na kumulativni način računanja cilja, da bi se nadoknadilo kašnjenje bila bi potrebna iznimno visoko ulaganje u vrlo kratkom roku što bi značio vrlo veliki pritisak na stranke obveznice i krajnje kupce energije, a bila bi upitna i provedba s obzirom na tehnička ograničenja. Izmjenama i dopunama zakona uspostavlja se sustav obveza koji će imati dugoročnu perspektivu i poticati ulaganje u energetsku učinkovitost ujedno prilagođen prilikama u RH. Ovim se zakonom osigurava provedba uredbe 2017/13 69 ... [[Govornik se ne razumije.]] primjena propisa kojima se uređuju tehnički zahtjevi koji moraju ispuniti proizvodi koji se stavljaju na tržište ili na raspolaganje na tržištu, usklađuje se ovaj zakon sa zakonom o prestanom važenja centra za praćenje i poslovanje energetskog sektora, prenose se odrednice direktive o izvještavanju o napretku i ostvarivanju nacionalnih ciljeva o povećanju energetske učinkovitosti, pojašnjavaju se dužnosti javnog sektora, prenose se odrednice direktive u obvezi osiguranja, transparentnosti i informacija, detaljno se uređuju odnosi u ugovoru o energetskom učinku, prenose se zahtjevi direktive koji se odnose na sadržaj ugovora o energetskom učinku, prenose se odrednice direktive za potrebe procjene uštede energije na temelju procijenjene površine fonda zgrada javnog sektora. I sukladno izmjenama i dopunama uređuje se i tržišni inspekcijski nadzor nadležnom ministarstvu te prekršajne odredbe. Očekuje se da će provedba rješenja predloženih ovim prijedlogom zakona rezultirati ostvarivanju ciljeva uštede energije u krajnjoj potrošnji energije. Također se očekuje da će se uspostavom sustava koji će imati dugoročnu perspektivu stvoriti održivi uvjeti za razvoj sustava i ostvarenje ušteda, a u skladu s direktivom i pravom EU. Hvala na pažnji.
Hvala i vama. Imate tri replike. Prvu repliku ima gospodin Demetlika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče. Iz vašeg i ovog izlaganja vidljivo je da ovim izmjenama i dopunama zakonu izvršavamo samo tehničke izmjene kako bi uskladili sa direktivama EU. Međutim ono što mene brine, a sami ste to i rekli, je da imamo i nacionalni program energetske učinkovitosti, da su jedinice lokalne samouprave bile obvezne učiniti i svoje akcijske planove, međutim nemamo dovoljno organizirane mjere kontrole i sada vi konstatirate da zbog kašnjenja u uspostavi sustava obvezne energetske učinkovitosti od 2014. do 2018. nije izgledno da će se kumulativni cilj ušteda moći ostvariti. Činjenica je da mi u svemu kasnimo i da ne ispunjavamo one uvjete koje smo potpisali kroz akcijske planove i uskladili sa direktivama EU. E sad ja postavljam pitanje jer imam malo vremena, članak 13., tj. članak 9. stari 13. obveze koje se prebacuju na jedinice lokalne samouprave vezano za naplatu [[Upadica Radin: Žao mi je gospodin Demetlika…]] Kašnjenja
Gospodin Demetlika žao mi je, vrijeme. Hoćete odgovoriti?
Koliko znam tu nema obveza za naplatu kašnjenja. Mi ćemo provedbenim aktima samo unaprijediti da se ubrza, odnosno pojača sistem ovaj drugi koji nije alternativni, a to je sustav obveza. Mi smo sada imali distributere koji su pokrivali 34% ukupno isporučene energije. Sada kad idemo na trgovce i opskrbljivače pokrivamo 74% isporučene energije i tu očekujemo da ćemo ovaj dio koji nije javni i lokalna samouprava gdje ste vi i država praktično izvršili više-manje sve obaveze. Znači ovaj drugi dio je nama problematičan i na njemu je ovaj zakon će maksimalno poraditi da on profunkcionira. Znači nema bojazni za vas s obzirom da ste vi već ionako kao jedinica lokalne samouprave puno toga napravili.
Hvala lijepa. Gospodin Bulj.
Tajniče govorimo o energetskoj učinkovitosti, o direktivama. Pa nema bolje energetske učinkovitosti, ali kad se radi o HNS-u onda učinkovitost i ... [[Govornik se ne razumije.]] Pa mi smo dali prijedlog, Most je dao prijedlog, mikrosolari, zakon o mikrosolarima, riješile bi obitelji slabijeg imovinskog stanja, ne bi država davala novac za njih, uštede bi bile ogromne. Imamo sunce ... [[Govornik se ne razumije.]] Zagrebu, Dalmaciji, znate? Zbog čega? Jer nemate kikirikija. Nema tu kikirikija. Ali ima oko vjetroelektrana i subvencija, obnovljivih izvora energije preko vjetroelektrana. Zbog čega stopirate, Vlada je dala negativno mišljenje o zakonu o mikrosolarima? Slobodno ga uzmite vi, prepišite ga, metnite gore da ste vi to predložili, nek Ivan Vrdoljak potpiše, mi ćemo glasat za taj zakon o mikrosolarima. Ali nema kikirikija.
Hvala lijepa, unatoč kikirikijima hvala lijepa. Odgovor gospodine državni tajniče.
Zahvaljujem. Moj kućni odgoj mi ne dozvoljava da se razgovara na isti način kao što se vi razgovarate ali ću vam reći jednu stvar a to je da što se tiče Zakona o solarima, premda to nije tema sada, zakon koji je bio na prvom čitanju i koji će doći u drugo čitanje vrlo skoro, već će riješiti to o čemu vi govorite na puno bolji način nego što je MOST nezavisnih lista, to je bio i razlog zašto smo odbili, zato što je zakon Vladin puno bolji i to građani vidjeti vrlo skoro.
Hvala lijepa. I sada imamo gospodina Dobrovića.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče, energetska učinkovitost se tiče doista mnogo čega međutim ja vjerujem da vam je zgradarstvo možda najbliže, a možete li mi reći na koje sektore možda pucate na neki način u akcijskom smislu i d li postoje ikakvi horizontalni razgovori oko strategije države, oko provedbe planova ne bi li se ispunjenje ovih ciljeva ipak ubrzalo?
Hvala lijepa. Odgovor, izvolite.
Tu osim zgradarstva mislimo na transport, zatim učinkovitosti korištenja ... [[Govornik se ne razumije.]] energije u industrijskim i energetskim sustavima, poticanju održive gradnje, program obnove obiteljskih kuća, to znamo da je sada uredba omogućila da taj dio značajno krene, to je ono što su građani čekali i što će sada biti aktualno i provedba energetskih pregleda i sustava gospodarenja energijom, to je sada ovdje iz ovoga plana koji je predviđen. Znači neće biti samo zgradarstvo nego i ovi ostali elementi.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu, znači otvaram raspravu. Prvi je gospodin Slaven Dobrović ispred Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite.
Hvala lijepo. Pozdravljam opet i potpredsjednika i predstavnike ministarstva i naravno kolegice i kolege. Energetska učinkovitost, da doista smatram da je pristup koji je uostalom i takav dojam kod prezentacije ovog zakona se smatram nizom točkica, dakle postoji opet jedan pojedinačni pristup i ustvari nedostatak jedne integracije jednog sveobuhvatnog pristupa koji onda nužno nosi i sinergijske učinke. To je jako važno dakle, zgradarstvo, je, točno je da se može napraviti puno u energetskoj učinkovitosti ako se podigne kvaliteta fizička ovojnica, dakle zgrada i to je dobro da se to provodi međutim to ne smije biti jedino. Ja ću vas podsjetiti budući da ste se referirali dva ministra, da kad smo zatekli stanje u ministarstvu odnosno u fondu, onda smo utvrdili kako su pristigle obveze nekoliko puta veće od plana zato što se forsiralo javni pozivi, natječaji, naravno da su to ljudi objeručke prihvaćali uz veliku subvenciju fasade, nema veze što je poskupio rad jer je to sve rađeno na horuk. Neću niti referirati na famozne razdjelnike koji su isto na apsolutno, pazite razdjelnik kao razdjelnik doista može pomoći da se individualizira toplinska potrošnja i kroz to poveća energetska učinkovitost, ja to potpisujem, dakle to je jasno, dakle ja sam znanstvenik na fakultetu, dakle termodinamika stoji iza toga i to je u redu, međutim način na koji je to tada provedeno je dovelo do toga da smo došli u apsurdnu situaciju, u veliko poskupljenje i to bi bilo jako dobro izbjeći, dakle kad će Hrvatska izaći iz takvih, iz ralja takov postupanja. Promet, spominjete automobile, da, platit ćemo 100, 200, 300 automobila uvoznih, dakle na električni ili još bolje hibride famozne i time ćemo mi graditi našu energetsku učinkovitost u prometu, ja mislim da je to potpuno promašen slučaj. U prometu se naravno da napraviti puno, spominjemo energetiku, mikrosolari, mi smo dali prijedlog. Pazite, ne znam je li vam jasno da distribuirani izvori energije doista uz samu činjenicu da je energija proizvedena na obnovljiv način, nude i povećanje energetske učinkovitosti distribucijskog sustava jer se na mjestu potrošnje dobar dio te energije proizvodi. Meni bi bilo i će mi biti jako drago jer ja nisam pobornik sada politikanstva ako bi vi dali kvalitetan prijedlog, mi ćemo evo zažmiriti na jedno oko i nećemo vikati da ste prepisivali, dapače napravite i bolje, vjerujem da se može napraviti bolje ali samo neka nešto bude, dakle nek se omogući da se građani diljem Hrvatske mogu odlučiti investirati na investiciju u vlastitoj proizvodnju i time riješiti. U redu, vi ste rekli to je bilo prošli tjedan, mislim taj pristup je loš, ovo su zajedničke teme, dakle govoriti o energetskoj učinkovitosti koja se tiče svega i svačega a reći da je prošli tjedan bilo obnovljivih izvora energije, da je to ad acta danas, meni je to neshvatljivo, uostalom pogledajte se niskougljičnu strategiju koju smo ostavili u ministarstvu, nije uopće, mi smo je zatekli i ljudi koji su radili na tome su ljudi od struke, sa sveučilišta I trebalo bi to uzeti u obzir, tamo puno toga piše i raditi po tome. Evo ja ću vam spomenuti gospodarenje otpadom. A nećete vjerovati i ono se tiče energetske učinkovitosti. Kako? Pa tako da ako 100 tisuća tona papira umjesto u RDF pretvorimo u sirovinu, znate o kojoj količini energije se radi godišnje koja će biti ušteđena naravno u tvornici papira, jedna je u, dakle imamo je kod nas, druga je propala, ne znam, ali nije važno, u EU će se proizvesti. S plastikom je to kudikamo više i bolje. Dakle plastika, polimeri, nazad kao sirovina koja se ne mora niti daleko uvoziti jer se reprocesuiranjem plastike može praktički praktički odviti na jednom istom otoku. Ne mora ići niti preko trajekta. E međutim, inzistira se na megalomanskim projektima koji onda se brane kao neki moderni, mislim to su katastrofe dakle koje su onda totalno udaljene od svih ovih strategija koje mi ovdje točkasto obrađujemo a vi morate gledati na list papira da vidite koji su sve segmenti uključeni. Dakle holistički pristup je nešto što nam treba. I bilo bi sjajno kada bismo u politici, dakle provedbenoj imali to i kada bi krenuli punim jedrima naprijed. Jer ovako, u redu i zakon sam po sebi je tehničko preuzimanje određenih normi koje su nam nametnute, koje ne provodimo dobro. Točno je treba ih slijediti, treba ih prepisati. Evo kada sami ne znamo. Međutim, mislim da je pitanje energetske učinkovitosti puno više od toga. I kažem, pogledajte si niskougljičnu strategiju, nije to nastalo samo u razdoblju ni kada sam ja bio ministar nego i prije, mi smo to doradili recimo u segmentu gospodarenja otpadom, to je vrijedan dokument koji bi mogao biti dobra podloga i na kojem na koncu imate integrirane sve ove stvari na jednom mjestu. Tako da evo ja neću više duljiti, trebamo krenuti sa riječi na djela. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Miro Totgergeli, izvolite ispred Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o energetskoj učinkovitosti. Kao što smo već i čuli, dakle Europska komisija je po službenoj dužnosti otvorila istragu o ispravnoj provedbi i primjeni odredbi Direktive 2012/27 EU u RH. I posebno je Komisija naglasila, odnosno naglasak stavila na prenošenje odrednice direktive koje se odnose na uspostavljanje funkcionalnog obveznog sustava provođenja mjera energetske učinkovitosti od strane sudionika na tržištu energije. Dakle naglasak je na obveznom sustavu energetske učinkovitosti. Kao što smo već čuli, Hrvatska se opredijelila prije za kombinirani, dakle kao alternativa uspostavljanju sustava obveza energetski učikovitosti, članice mogu odlučiti poduzeti i druge mjere, tj. alternativne mjere za ostvarenje ušteda energije među krajnjim kupcima što je uređeno važećim zakonom. Međutim, države članice mogu kombinirati sustave, dakle ove obvezne i alternativne uključujući nacionalne programe za energetsku učinkovitost ali to ne isključuje uvođenje obveznih shema za sudionike na tržištu energije. Izmjenama i dopunama zakona uspostavlja se sustav obveza koji će imati dugoročnu perspektivu i poticati ulaganja u energetsku učinkovitost ujedno prilagođen prilikama u RH. I šta to sad ustvari nama znači? Znači radi poticanja novih ušteda energije, u krajnjoj potrošnji u Zakonu subjektima određenim ovim zakonom se obvezuju uštede energije. I to ukupne obveze uštede u skladu sa ciljem koji svake godine mora dovesti do ostvarenja novih ušteda u odnosu na prošlo. Dakle za 2019. i 2020. propisuje se i 1% uštede na godišnjoj razini u odnosu na prije 2 godine. Dakle 2019. u usporedbi sa 2017., 2020. u usporedbi sa 2018. 2021. 1,25% uštede na godišnjoj razini u odnosu na 2019. a 2022. i sve naredne godine po 1,5% u odnosu na 2 godine prije toga, znači 2022. u odnosu na 2020. Kako će se to provoditi? Dakle ministarstvo, stranci i obveznici rješenjem propisuje udio obveze u ukupnom udjelu koji imamo za područje RH. Dakle na osnovu potrošnje energije 2017. izračuna se 1% koliko trebamo uštediti 2019. i onda koliko tko ima udjela na tržištu, tako mu se propiše koliko koji opskrbljivač mora uštedjeti tijekom 2019. godine. Međutim ima jedno izuzeće a to je da 2019. sudjeluju oni opskrbljivači koji su 2017. isporučili krajnjim kupcima više od 300 gigawati energije. 2020. smanjuje se taj limit i na one opskrbljivače koji su u 2018. isporučili 100 gigawat sati a onda 2021. idemo na još manje opskrbljivače, dakle, oni koji su isporučili 50 gigawat sati energije krajnjim potrošačima. Isključenje od toga je količina bio goriva, koju opskrbljivači stave u opticaj, za toliko im se umanjuje ova ušteda koju moraju napraviti. I sada ako malo pogledamo podatke, nema sada kolege Bulja, on ne voli podatke baš, ali podaci u zadnjih 6 g. recimo period od 2010.-2015. kako je izgledala ukupna potrošnja el. energije u RH dakle, na godišnjoj razini od 2010.-2015. imali su smanjenje ukupne potrošnje energije od 2,5%. Dakle, svake g. u prosjeku 2,5% manje. 2015. g. završili smo sa 398 peta đula energije, a recimo 2014. u odnosu na 2015. sa 0,9%, dakle 2015. 0,9% manje energije u odnosu na 2014. g. Kako to izgleda po pojedinim energentima, ugljen i koks imaju u tih 10 g. prosječni pad od 0,7% drvo i bio masa imaju porast od 0,2% tekuća goriva pad od 3%, prirodni plin pad od 4,8% na godišnjoj razini sve govorim, snaga vode 6,7% opadanje, el. energije 11,3 toplinska energija 0,4 rast el. energija isto rast od 11,3 i obnovljivi izvori energije rast od 38,6% godišnje. A ukupno 2,5% manje energije potrošimo godišnje, u prosjeku tih 6 g. Ako to pogledamo gdje je to potrošeno, onda imamo kod neposredna potrošnja, znači 2015. završeno sa 275 petadžula dok je ukupno 398. Ta razlika je potrošena gubicima u transformaciji pogonska potrošnja, znači kod same proizvodnje, gubici transporta distribucije, svih ovih 5 g. u prosjeku nam i gubici transformacije i potrošnja u samom postrojenju za proizvodnju, gubici transporta distribucije, svi padaju iz godine u godinu i to na razinu od 3-4%. Neposredna potrošnja, dakle, ono što je potrošeno u industriji, prometu i opća potrošnja koja se odnosi na kućanstvo i javni sektor smanjila se na godišnjoj razini za 1,8%. Kućanstvo u tome … [[Govornik se ne razumije.]] 2,6 a javni sektor sa 0,9. 1,3 1,2 je poljoprivreda smanjenje a građevinarstvo 5,1. I sada smo došli do toga koliko smo uspjeli 2016. g. napraviti ušteda el. energije. Dolazimo do jednog podatka na godišnjoj razini od 0,63 petadžula što je u usporedbi sa onim podatkom da smo 2014. ako je to godina prije toga, imali ukupnu potrošnju od 402 petadžula onda to smo debelo ispod 1%. znači negdje 5, 6 puta smo manji od 1%, a 2019. trebamo postići uštedu od 1% u odnosu na 2017. g. što znači da nam trebaju bitno jače i veće mjere od ovih koje trenutno imamo i zbog toga i je prijedlog ovog zakona, da se uvede sustav obveza koji do sada nije zaživio. I stoga će, što mislimo da je ovaj prijedlog dobar i da nam to treba Klub HDZ-a, podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Milorad Batinić ispred Kluba zastupnika HNS-a izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Naime, energetska učinkovitost je i cilj i imperativ ne samo ove vlade, nego i svih dosadašnjih vlada, jednako tako i budućih, jer energija, svjesni smo da je od strateškog interesa i uvijek je bilo i u povijesti, a biti će i u budućnosti, onaj tko raspolaže sa dovoljno energije, neće se dovesti u tom kontekstu i pitanje nacionalne sigurnosti. Kada govorimo o ovim izmjenama i dopunama zakona o energetskoj učinkovitosti, svakako, da i provođenje direktiva, odnosno, implementacija određenih direktiva u ovaj zakonodavni okvir, ne samo da je obveza nego je nužnost i radi nas samih. Načelno Klub HNS-a može podržati ovaj prijedlog zakona, izmjena i dopuna zakona, međutim, volio bi dobiti neke odgovore na neka pitanja koja i neke dileme koje imamo odnosno, ne razumijemo koji su razlozi, pa ću ja evo samo taksativno, brzinski kako se veli, proći kroz određene članke, gdje smatramo da bi trebalo to korigirati ili usuglasiti između resornih ministarstava pitanje nadležnosti određenih vladinih agencija. Prvo u čl. 3. stavak 2 točka 1. SGE, što piše znači jednako središnji državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje, a svi znamo da skraćenica SGE, znači sustavno gospodarenje energijom i kao takva koristi se ne samo u ovom zakonu, nego i u svim ostalim zakonima, gdje se spominje sustavnom gospodarenjem energijom. A vrlo dobro znamo što je središnji državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje i misleći pretpostavljao sam ili možda je, da li je pogreška ili nešto drugo, uzeo sam si za pravo tražiti i strateški dokument središnjeg državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje i u njihovoj viziji, u njihovim smjernicama, u planu do 2021. godine, praktički nigdje ne piše da će provoditi mjere koje proizlaze iz ovoga Zakona, pa mi je to, to mi je malo čudno. Naime, jednako tako i primjedba što se tiče znači, nacionalni informacijski sustav za gospodarenje energijom, kratica ISGE kako će voditi središnji ured za stambeno zbrinjavanje ukoliko znamo da APN, vladina agencija također, ona je vlasnik toga odnosno Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja. Molio bih da tu nađete jedan zajednički dogovor odnosno da se to pitanje riješi unutar dvaju resora. Dopuna čl. 7.a. također odnosi se na ovo i sad kada se čita SGE, e sad, ako se pozovemo na članak prije, znači središnji ured za, pardon, moram si ponoviti, znači za poslove, državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje provodi politike sustavnog ... [[Govornik se ne razumije.]] energijom, vodom, zgradama u vlasništvu javnog sektora itd., itd. Da li je tu možda greška jer tu bi trebalo pisati APN? Jednako tako i u toč. 2. U čl. 8., st. 2. mijenja se i glasi, apsolutno podržavamo. Međutim, tu imamo jednu primjedbu. Stavak 2., toč. 2. koja govori, iznos uštede energije u zgradama koje su u vlasništvu i koje koristi javni sektor nije u cjelosti u skladu sa direktivom. Sukladno čl. 5. direktive o energetskoj učinkovitosti EK smo u obvezi izvještavati o ukupnosti, ukupnoj površini poda grijanih ili hlađenih zgrada u vlasništvu i uporabi središnje vlasti koja je bila obnovljena prošle godine, a ne odnosi se na uštedu ostvarenu u svim zgradama. E sada, tu bih molio pojašnjenje ili članak 2., st. 2., toč. 2. da se usklade sa direktivom ili da mi se pojasni koji su razlozi zašto je to što je napisano. E sad, čisto dalje je stvar nomotehnike po nama. Članak 22. gdje se mijenja riječ APN zamjenjuje sa SGE. Smatram, vrlo teško mi je razumjeti da se kratica za sustavno gospodarenje energijom, da se to podrazumijeva središnji državni ured za stambeno zbrinjavanje i obnovu. Ne mogu to naprosto, ne mogu prihvatiti. Ono što svakako je dobro, to je dopuna čl. 30.a., u čl. 24. izmjena i dopuna gdje se detaljnije precizira za one projekte koji se provode putem strukturnih investicijskih fondova, znači za energetske obnove više stambenih zgrada, obiteljskih kuća i svakako da se očekuju velike uštede u tome dijelu. Međutim, isto tako postavljam pitanje ukoliko i u kojoj mjeri je moguće, vjerojatno je to pitanje koje bi se trebalo definirati Pravilnikom, da se i te uštede u obnovljenim obiteljskim kućama, višestambenim zgradama, znači koje nisu javne zgrade, da se mjeri ušteda energije. I naprosto, energija se štedi. Znači, ne samo u javnim zgradama nego u višestambenim objektima i obiteljskim kućama koje će temeljem natječaja koje će raspisati Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja koje će biti mjerljivo i koje će biti vidljivo i koje svakako bi trebalo ući u kvotu ušteda. Čl. 34. izmjena i dopuna, znači prijelazne i završne odredbe, ministar će donijeti Pravilnik u roku 3 mjeseca, sve je to prihvatljivo. Međutim, u čl. 35. kaže, stupanjem na snagu prestaje važiti Pravilnik o označavanju itd., prestaju važiti neki drugi pravilnik. Da li imamo, da li se tu, da li će tu doći do jednog pravnog vakuuma, formalnog vakuuma? 3 mjeseca. Znači, stupanjem Zakon stupi na snagu, prestaje automatizmom važiti Pravilnik, a novi Pravilnik će stupanjem nakon stupanja na zakonu tek se napraviti za 3 mjeseca. Optimistični smo. Želim vjerovati da hoće. Tu bih molio pojašnjenje i što u tom periodu kao prijelazno razdoblje? Jer to su bile i velike primjedbe i kroz javno savjetovanje, pa evo, volio bih čuti vaše razmišljanje u tom dijelu. Naime, što se tiče generalno, a bilo je ovdje govora u sabornici, energetska obnova odnosno energetska učinkovitost može se provoditi u više smjerova. Pa tako, pošto dolazim s lokalne razine i u prethodnim godinama ostvarivali smo određene uštede kroz rekonstrukciju, konkretno javne rasvjete, što je vrlo velika stavka, zatim kroz, pa čak i automobile, koliko je to kome prihvatljivo, kome nije, ali očito moramo biti i pratiti europske trendove u tome dijelu. Ono što bih svakako htio da do drugoga čitanja prihvatite ova razmišljanja HNS-a i da u principu ukoliko se još uvijek na razini ministarstava nije dogovorila nadležnost agencije ili tijela koje će provoditi u operativnom smislu ovaj Zakon, da ne prejudicirate stvar za drugo čitanje, ali da definirate kao središnja državna agencija, pa koja će to biti to je pitanje nadležnosti dogovara ministara iako velim, napominjem, središnji državni ured za, dozvolite samo sekundu da pročitam: Smatram da s obzirom na sve ono što je u njegovoj nadležnosti, što radi, radi čega je osnovan, evo iskreno mislim da nema nikakvih dodirnih točaka, da ne kažem da nema nikakve veze sa energetskom učinkovitošću u djelu, a pogotovo kao provedbeno tijelo ovoga zakona. Hvala.
Hvala i vama. Sada je na redu gospodin Orsat Miljenić ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Ja bih se zapravo nadovezao na ovo što je kolega Batinić govorio zato što je dobar dio upravo tog izlaganja htio sam ukazat, naime nama je prilično nejasno ovo uvođenje tijela i miješanje nadležnosti. Predložili bismo da u zakonu idete sa jednim općenitijim definicijama jer ovo kako idete prvo svi smo svjesni da se tijela mijenjaju i nazivi vrlo brzo, drugo određena tijela, ne vidimo nikakvu logiku i poveznicu ovo što je kolega govorio, da sad ne ponavljam, sa ovim šta bi ovdje trebali radit. Da li je to sada ovdje zamišljeno nešto što će oni radit u budućnosti ili ste ih stavili aproksimativno, ne znam, ali je to možda nešto što bi trebalo, i ovo se ne odnosi samo na vas. Inače u zakonima bi nam bilo dobro da ih opisno stavljamo jer kad mijenjamo nazive, spajamo ih itd. moramo mijenjat zakone, zapravo proizvodimo jedan trošak koji je suvišan. A ovo me sada dovodi zapravo i do sadržaja rasprave, dakle zakon kao takav nema nekih većih nedostataka na koje mogu ukazat, on je već i zbog toga što je pokrenut i ovaj pilot protiv nas i zbog toga što su promijenjene direktive, dakle on je tu i moramo ga donijet. Međutim ono zašto ga još više moramo donijet to je ovo kašnjenje na koje ste vi ukazali i kašnjenje zapravo o ostvarivanju ciljeva koje smo na neki način i sami sebi postavili i prihvatili, iako su oni europski, ali mi smo u okviru toga pristali na njih i prihvatili ih. Nisam siguran da li dugoročno će nam ova intencija prebacivanje sa krajnjeg potrošača na distributere da li će nam dati rezultat, to ne znam, meni je jasno da ste tu, naveli ste u obrazloženju razmišljali o ovoj socijalnoj komponenti, dakle o troškovima koji bi sada bili u kratkom razdoblju izuzetno visoki i to je nešto što možemo shvatiti, prihvatit i to stoji, ali kad napravimo korak nazad nisam siguran da ćemo i sa ovim moći ostvariti ciljeve koji su nam postavljeni. Sad su nam već i postavljeni, nismo ih samo sami sebi postavili. Drugo tiče se zapravo općenito i ne ide samo sada na vas vezano s ovim zakonom, ali postoje dvije dimenzije, dakle kad donosimo zakon, ovo je energetska učinkovitost, tu su govorili kolege prije mene, ali to je tako koja je puno šira od ovog jednog zakona. Mi ovdje zapravo danas raspravljamo o jednom segmentu koji sam po sebi će imat jedan utjecaj, međutim on je možda 10 ili 20% ukupno onog što moramo ostvarit kad govorimo o energetskoj učinkovitosti. Nama bi bilo dobro i ja mislim ovom Saboru da kod rasprava nastojimo, ako se ide u izmjene zakona da ih koncentriramo, da odjednom raspravimo sve što se tiče određenog pitanja, da li smo ovdje mogli zbog rokova koje ste rekli i zbog postupka koji je krenuo protiv nas, ali to bi nam dalo jednu širu sliku i mogli bismo onda vidjet da li negdje možda u nekom drugom zakonu koji se tiče iste materije su se stvari mogle drugačije riješit da se uklope u istu sliku i da zapravo idemo prema istim rezultatima. Druga stvar je i ponovo ne tiče se vas, to nam je zakonodavni problem svima, a to su pravilnici. Ovdje je i kolega govorio nešto o tome kad će prestat važit, kad neće, ja neću o tome, to ćete morat razriješit kad koji prestaje važit i koji stupa na snagu, ali je generalno ako gledate i primjedbe koje su došle na ovaj zakon, oni se dobrim djelom odnose na problem industrije koja nema predvidivo poslovanje, tako barem oni doživljavaju u ovom trenutku. I to je naš bitan i veliki problem, kažem ne samo kod ovoga zakona, dakle mi idemo sa zakonom, međutim kod mnogih tehničkih zakona kažemo uredit ćemo pravilnikom, pravilnici vrlo često su važniji i zapravo izravnije utječu na prava, ali još važnije i na obaveze stranaka, nego sam zahtjev. Mi ćemo provest određenu raspravu, bila je javna rasprava, međutim čitav niz subjekata koji su u njoj sudjelovali na koji će se odnosit zapravo ne zna što će im on donijet jer će stvari biti riješene pravilnikom. I možda kod ovakvih kompleksnih stvari bi bilo dobro, jer je rok za donošenje pravilnika relativno kratak, da, da li to možete vi napraviti do drugog čitanja, ali da imamo barem nacrt tih pravilnika, da i oni krenu u javnu raspravu i da oni idu zapravo komplementarno, da idu zajedno. Jer onda vi stavljate ljude ,stavljate bilo tko hoće nešto radit, poduzimat, stavljate ga u predvidivu situaciju, to je poslovni subjekt ili građanin ako razmišlja, da jednostavno zna što je predvidivo, što će mu se događat sada, što će se događat kasnije. Ovako ako samo stavimo zakon pravilnik ćemo donijet kasnije, ponavljam, ne tiče se samo ovdje vas. To nam je problem kod većine zakona, ali kod ovih tehničkih koji izazivaju vrlo veliki učinak na gospodarstvo gdje se subjekti moraju znat prilagodit, to može izazvat veliki problem jer vi razmišljate hoćete investirat, nećete, u kojem ćete ići smjeru, imate zakon zapravo što će donijet pravilnik, ne znate. Kažem, ovo sam rekao nastavno na primjedbe koje su došle i na sam zakon, ... [[Govornik se ne razumije.]] gdje su ljudi koji trebaju to provodit. Dakle zbog ovih primjedbi mi ćemo za sada biti suzdržani, ali kažem donosi ono što treba donijet, on se mora donijeti ovako, možemo razgovarati o ovim stvarima, tehničkim nazivima tijela, stupanju na snagu pravilnika itd., pa ćemo vidjeti do drugog čitanja. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. I na kraju gospodin Gordan Maras, nema ga, gubi pravo. Završna riječ gospodin Milatić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi saborski zastupnici i zastupnice. Zahvaljujem se na raspravi koja je bila konstruktivna i sažeta i samo mogu reći da smo pozorno slušali sve što ste rekli, apsolutno se slažemo sa ovim što je gospodin uvaženi zastupnik Batinić i gospodin Miljenić rekao u smislu naziva ovoga sustava gospodarenja energijom. To smo već imali i na saborskim odborima kao temu i do drugog čitanja ćemo sigurno naći jedan naziv makar on bio malo i složeniji u smislu više rečenica, tako da bilokakva preturbacija unutar nadležnosti se ne odražava na zakon da se zakon ne mora mijenjati, ovdje smo u hipu nakon zaključka Vlade kojega smo dobili da će se APN spajati, ne spajati, on da smo tu u prijedlogu pisali ali to ne znači da će to biti konačno gotovo. Tako na opasnu gospodina Dobrovića da jasno pogledamo niskougljičnu strategiju, to ćemo sigurno učiniti i to gledamo jasno, zadnji put sam rekao na zakonu da obzirom da donošenje Strategije energetskog razvoja prethodi tome prije, jasno da ćemo paralelno i donijeti niskougljičnu strategiju i sve ono što je moguće iz nje primijeniti. Što se tiče ovih opaski gospodina Batinića da je u onome članku 8., mislim da ćemo i tu uvažiti taj članak, tu opasku jer u međuvremenu kako smo dobili od APN jedno mišljenje, u međuvremenu smo se konzultirali sa resornim ministarstvom gdje oni otprilike su na tragu ovoga što je gospodin Batinić rekao i to ćemo do drugog čitanja uskladiti a što se tiče pravilnika, stav ovoga ministarstva je da se pravilnici i uredbe donose u roku, mi ćemo to sigurno donijeti. Ja bi isto rado primijenio to što stre vi uvaženi zastupniče, predložili ali je to nemoguće zbog procedura, jednostavno pravilnik mora ići na javnu raspravu a onda da bi on išao na javnu raspravu, mora postojati a mora postajati u zakonu. Ali mi ćemo ovo što ste rekli sigurno napraviti ga u roku i ono što vam moguće da komuniciramo sa zainteresiranom javnošću tako da oni već otprilike i znaju što će u pravilniku biti jer je to ustvari preduvjet kod samog donošenja jer smo s njima komunicirali i komunicirat ćemo i dalje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energetskoj učinkovitosti, prvo čitanje, P.Z.E br. 420 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prvo prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energetskoj učinkovitosti i drugo sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 82 za, 12 suzdržanih i 9 glasova protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na posljednju točku dnevnog reda: - Konačni Prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuju ozonski omotač, drugo čitanje, P.Z. br. 418 Znači ovaj zakon je u drugom čitanju. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Do sada su raspravi proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja, u ovom slučaju gospodin Mile Horvat dati dodatno obrazloženje? Da, hvala.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Konačni Prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuju ozonski omotač. Na 28. sastanku stranaka Montrealskog protokola, održanom u Kigali u Ruandi 2016. g. donesena izmjena Montrealskog protokola i ona po tome se i zove Kigalijska izmjena čime su se već postojećim mjerama iz Montrealskog protokola pridodalo postotno smanjenje potrošnje i proizvodnje stakleničkih plinova, fluorovodika odnosno skraćeno po nomenklaturi HFC koji inače ima značajan potencijal globalnog zatopljenja te ih je potrebno postupno zamijeniti stvarima koje su okolišu prihvatljive. Da podsjetim da provedbom Montrealskog protokola, smanjena je potrošnja više od 98% tvari koje oštećuju ozonski omotač. Bez provedbe Montrealskog protokola, oštećenje ozonskog omotača bilo bi 10 puta veće nego što je danas. Ovim se zakonom potvrđuje Kigalijska izmjena kako bi njezine odredbe postale dio unutarnjeg pravnog sustava RH. Nadležna tijela za provedbu Kigalijske izmjene su Ministarstvo zaštite okoliša i energetike, Ministarstvo financija te carinska uprava svaki u okviru svojih propisanih djelokruga. Kigalijska izmjena je doprinos provedbi Pariškog sporazuma s obzirom na ciljeve da se povišenje globalne temperature zadrži na razini koja je znatno niža od 2 stupnja Celzijusa odnosno da se to povišenje nastavi zadržati do 1,5 stupnjeva Celzijusa u odnosu na razinu u predindustrijskom periodu. Kigalijskom izmjenom utvrđuju se obveze postupnog ukidanja HFC-a odnosno flourovodika za države strane Montrealskog protokola. Suština ove izmjene jeste slijedeća, dakle države su po njoj podijeljene u tri skupine sa različitim rokovima za smanjenje i konačno ukidanje u upotrebe flourougljikovodika. U skladu s tim, razvijene zemlje uključujući sve države članice EU-a i SAD, obavezale su se postupno smanjiti upotrebu HFC-a počevši sa 10% smanjenja od 2019. g. i do segnuli, dakle zadali su si cilj, dosegnuti 80% smanjenja do 2036. g. Bitno je reći da je u ovoj skupini RH, ona ne proizvodi fluorougljikovodik te potrebe tržišta zadovoljava uvozom ovih tvari. Do 1. siječnja 2019. godine razvijene države moraju uspostaviti sustav izdavanja dozvola za uvoz i izvoz florougljikovodika. Države u razvoju imaju odgodu za uspostavu ovoga sustava do početka 2021. godine. Trgovina s državama koje nisu potvrdile kigalijsku izmjenu zabranjuje se od 2033. godine. Dvije skupine država u razvoju zamrznut će upotrebu florougljikovodika do 2024. godine i tada postupno smanjivati njihovu upotrebu. Kina ima rok za zamrzavanje potrošnje do 2024. godina. Indija, Irak, Iran, Pakistan te zaljevske države imat će ovaj rok nešto kasnije. Najveći svjetski proizvođači HFC-a odnosno florougljikovodika su Indija i Kina. Uporaba tih plinova već se smanjuje u mnogim zemljama državama, razvijenim zemljama uključujući i zemlje Europske unije. I konačno. Hrvatski sabor je u lipnju 2017. godine donio Zakon o provedbi Uredbe Europske unije broj 517 od 2014. godine o floriranim stakleničkim plinovima čime je u Republici Hrvatskoj uspostavljen pravni i institucionalni okvir za provedbu zahtjeva prema kigaliskoj izmjeni te se njezinim potvrđivanjem ne stavljaju nove obveze pred Republiku Hrvatsku. Pošto se radi o ratifikaciji međunarodnog ugovora ovaj Zakon se donosi u jednom čitanju i za provedbu ovoga zakona nije bilo potrebno osigurati sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Primjedbe radnih tijela i primjedbe koje su na e-savjetovanja su usvojene i ugrađene su u Prijedlog ovoga zakona. Što se tiče Republike Hrvatske, do danas je temeljem Nacionalnog programa za ukidanje potrošnje tvari koje oštećuju ozonski omotač u posljednjih 18 godina odobreno i provedeno 25 projekata za ukidanje potrošnje. Tim projektima ukinuta je potrošnja kloroflorougljika, ugljik tetraklorida, halona i metil bromida koji se u Hrvatskoj koristio u proizvodnji presadnica duhana. Projekti su financirani sredstvima multilateralnog fonda u iznosu od nekih 3 i pol milijuna američkih dolara. Dakle, provedba ovih projekata indikativno smo smanjili i korištenje floriranih stakleničkih plinova u Republici Hrvatskoj. Ono što bih na kraju trebalo reći za situaciju u Republici Hrvatskoj, za stanje u Republici Hrvatskoj da su izvršeni određeni uvidi po sektorima u kojima je konstatirana ukupna masa radnih tvari florougljikovodika u postojećim uređajima po određenim granama djelatnosti konstatirano je da se uglavnom tih tvari nalazi, da se od tih tvari najviše je zastupljena tvar pod tvorničkim oznakama R404A dakle one se nalaze u sektorima za trgovinu i ugostiteljstvo, dakle u samim samostalnim jedinicama frižiderima, rashladnim škrinjama za hlađenje robe uz procjenu da je u Republici Hrvatskoj instalirano negdje 100, 110 rashladnih jedinica. Najzastupljenija je ta radna tvar R404A. U tehnološkim procesima je ona također zastupljena preko 50%. U prehrambenoj industriji zastupljena je preko 50%. Najzastupljenija je također i u zamrzavanju robe Dakle zaključno, vidljivo je da je najveći pritisak u provedbi Uredbe Europske unije broj 517 od 2014. godine koja ima znatno strože zahtjeve odnosno na kigalijsku izmjenu. Bit će taj najveći pritisak će dakle biti na rashladni sektor za komercijalno hlađenje koji se služi najviše radnom tvari koju sam upravo rekao 404A. U tu svrhu ministarstvo aktivno surađuje sa Hrvatskom obrtničkom komorom, Hrvatskom gospodarskom komorom kako bi na vrijeme upozorili sve dionike procesa o promjenama koje su nastale i koje će nastati implementacijom ove Uredbe odnosno kako bi se na vrijeme mogli pripremiti zamjenu postojećih neadekvatnih oprema s rashladnim uređajima i zamjenama sa opremama sa rashladnim uređajima prihvatljivima za okoliš.
Hvala gospodine državni tajniče. Žele li izvjestitelji? Imamo repliku, imamo dvije replike. Prvu repliku ima gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Kako okrenuli da okrenuli nije dobro. Jel? Činjenica je da tvar razara rashladne uređaje ili oštećuje ozon ili ako ne oštećuje ozon da zagrijavaju, dižu, zagrijavaju klimu. Znači kada govorimo o rashladnim uređajima, spomenuli ste frižidere. Ja mislim da je taj problem u Hrvatskoj riješen, da su frižideri prazni, pogašeni, spomenuli ste koliko mi se čini u svojoj raspravi. To je ključni problem tajniče Horvat. U Hrvatskoj su prazni frižideri. Pa ako vi možete dati, poglavito na područjima iz kojeg ja dolazim i vi dolazite, taj problem smo riješili a rashladni uređaji ostali ja ne znam. Što se tiče frižidera više ne utječu na klimu, jer 90% ih je prazno. Još možda saborski zastupnici, Vlada može popuniti frižider ovo ostalo ste pogasili.
Hvala. Frižideri koliko se sjećam oni ne zagrijavaju. Oni rashlađuju. Ali će vam odgovoriti sigurno gospodin [[Upadica Bulj: Osnovno je pitanje kako napuniti frižidere.]] [[Govornik se ne razumije]] Kako zagrijavaju frižideri? Izvolite.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče Bulj. Pa ne znam da li je ovo pitanje vezano za ovu temu? Ali kako napuniti frižidere sa čime? Pretpostavljam da mislite sa hranom. A slušajte, kada kod mene u Baranji se počne na selu ponovo uzgajati, odnosno, kad počnemo ponovo imati kokoške, kad počnemo imati baštu, kad počnemo imati neku domaću proizvodnju, a ne se vezati za Lidl, onda ćemo vjerojatno imati nešto i u frižiderima. Nije dobro što, kod mene se takve stvari ne dešavaju, dakle, što smo naučili da sve kupimo, a ništa ne proizvedemo. Izvinjavam se ako sam malo promašio temu.
Evo imali ste odgovor gospodin Bulj, zadovoljni ste. I sada je gospodin Dobrović na redu.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče. Da u redu je regulirati pitanje stavljanja na tržište novih radnih tvari koje rješavaju dakle, ne samo problem razaranja ozona nego i globalnog zatopljavanja. Međutim, zanima me planira li Ministarstvo kakve akcije u pogledu zbrinjavanja opreme nakon upotrebe? Jer znamo ako se to ne načini kako treba onda sva radna tvar dospijeva vrlo lako u atmosferu i sustav reciklažnih dvorišta u principu vrlo slabo funkcionira i smatrate li da se tu može šta učiniti? Hvala lijepo.
Dobro. Idemo dalje, gospodin Domagoj Mikulić, Klub zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče Horvat sa suradnicima. Drage kolegice i kolege. Pred nama se danas nalazi Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjene Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuju ozonski omotač, stoga bih želio reći nekoliko riječi o važnosti samoga Protokola i njegovih izmjena tako i o postignućima koje je na tom području ostvarila Republika Hrvatska. Sami Protokol o tvarima koje oštećuju ozonski omotač nastao je kao Protokol u Beču Konvencijom o zaštiti ozonskog omotača, međunarodni je ugovor kojeg danas potpisuje čak 197 svjetskih država, uključujući i sve članice Ujedinjenih naroda kao i sve države članice Europske unije. Ovaj se Protokol smatra jednim od najuspješnijih sporazuma za očuvanje okoliša. Sami Protokol potpisan je 1987. godine, a Republika Hrvatska je temeljem Notifikacije o sukcesiji postala njegovom strankom 1991. godine od kada aktivno i uspješno djelujemo pri ispunjavanju ciljeva zacrtanih Montrealskim protokolom. Sam Protokol mijenjan je i dopunjavan nekoliko puta, 1990. u Londonu, 92. u Copenhagenu, 97. u Montrealu, 99. u Pekingu, te naposljetku 2016. godine u Kigaliu. Sve dosadašnje izmjene i dopune ovog Sporazuma smo ratificirali, čak štoviše kao članica Europske unije dio našeg zakonodavnog okvira čini i Uredba br. 517/214 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. godine o florinim stakleničkim plinovima, kojim se propisuje postepeno ukidanje HFC-a na domaćoj razini, a koje je sada dogovoreno Kigalijske izmjene Protokola. Ovim zakonom se potvrđuje Kigalijska izmjena protokola kojim se u najvećoj mjeri definiraju pitanja postupanja ukidanja HFC-a te propisuju rokovi ukidanja za države različitog stupnja razvijenosti i zajedno sa svim članicama Europske unije kao Republika Hrvatska prema navedenom Protokolu bit ćemo obvezni do 2036. godine dosegnuti novi smanjenja od 85%. Republika Hrvatska, a posebice Ministarstvo zaštite okoliša i prirode uložili su znatne napore pri ostvarivanju ciljeva zacrtanih kako Montrealskim protokolom i njegovim izmjenama tako i drugim međunarodnim ugovorima i zakonodavstvom Europske unije, a kako bi smo doprinijeli zaštiti ozonskog sloja te u širem smislu riječi postigli smanjenje učinka globalnog zatopljenja te promjeni klime. Zahvaljujući dosadašnjim odlukama iz Protokola kontrolirano korištenje tvari koje ugrožavaju ozon i njihova sve manja uporaba nisu samo pomogle očuvanju ozonskog omotača za današnju i za buduće generacije već su s obzirom na to da veliki dio tvari koje ugrožavaju ozon ujedno pripada grupi stakleničkih plinova doprinijele globalnim naporima za smanjenje klimatskih promjena, očuvanje ozona doprinosi očuvanju ekosistema i ljudskog zdravlja, a prije svega kroz manji broj slučajeva raka kože te oštećenje vida. Zahvaljujući učincima Montrealskog protokola smanjeno je više od 125 milijardi tona CO2. Imajući na umu sve navedeno ističem kako je Hrvatska jedna od uspješnijih zemalja kada je u pitanju provođenje ciljeva ovoga Protokola te samo mogu poželjeti da i dalje nastavimo istim smjerom. A usvajanjem ovoga zakona bez dodatnih troškova nastavit ćemo pridonositi zaštiti ozonskog sloja, smanjenju učinaka stakleničkih plinova, učinka globalnog zatopljenja, a u konačnici i kvaliteti života kako današnjih tako i budućih naraštaja i sukladno svemu ovome što sam naveo Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Branimir Bunjac, ispred Kluba zastupnika Živog zida i SNAGE. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Građani svijeta pa tako i naši građani duboko su zabrinuti zbog klimatskih promjena koje su vidljive već prostim okom. Oni malo stariji još se sjećaju da smo ranije imali prvi snijeg u Hrvatskoj oko 1. studenoga, zadnji oko 15. ožujka, da su nanosi snijega povremeno bili metar do dva visine, da je temperatura zimi padala ispod -30 stupnjeva, da su ljeta bila umjerena, imali smo proljeće, i jesen, a danas toga više nema. Iz ljeta prelazimo direktno u zimu i obrnuto. Prvi snijeg ako padne, padne negdje sredinom siječnja, bude ga par dana pa nestane, a ljeti imamo rekordne temperature oko 40 stupnjeva. Sunčano je i u listopadu, pa čak i u siječnju, pa onda po novome biljke procvjetaju odmah iza nove godine. Prosječna temperatura u hrvatskim gradovima se u zadnjih 18 godina podigla prosječno za 1 stupanj, što je nezapamćeni rast. Imamo sve češće požare i suše, potom oborine koje uzrokuju poplave, bujice i klizišta. Zbog sve većih vrućina biljke su sve više suhe što je idealna podloga za širenje požara, a požari su nerijetko toliko žestoki da ih se ne može zaustaviti kao nedavno u Grčkoj. Što je najgore od svega, požari povećavaju razinu ugljika u zraku i tako dodatno doprinose klimatskoj nestabilnosti. Vodostaj rijeka pada ili prenaglo raste. Smanjuje se bioraznolikost. Trebamo sve više klima uređaja. Pucaju cijevi za vodu. Nestaju čitavi dijelovi naselja kao što je bilo ove godine u Hrvatskoj Kostajnici. Sve je više munja, a munje su posljedice sve više temperature. Također, sve je više pijavica. Primjerice 2003. godine u Hrvatskoj je zabilježeno 6 pojava pijavica. 2013. već ih je bilo 94. U svijetu gledamo nezapamćene štete od tornada i uragana. Stavka šteta od elementarnih nepogoda je u zadnjih 5 godina porasla za više od 350% znači, sa 80 milijuna eura na čak 300 milijuna eura u 2017. godini. Netko bi zbog ovih podataka u Hrvatskoj trebao biti duboko zabrinut, a osobito jedinica lokalne samouprave koje bi trebale početi izrađivati dugoročne strateške planove po ovom pitanju. Poljoprivrednici i stočari ne samo da su zbunjeni klimom, nego su ponekad doslovce prestravljeni. Sve više osoba osjeća zdravstvene poteškoće zbog klimatskih promjena, a u ekstremnim klimatskim uvjetima povećava se i smrtnost ljudi. Povećana vrućina smeta radnicima, studentima i učenicima u izvršavanju njihovih obaveza. U svijetu su promjene strašne. Imamo izmjerene temperature iznad 50 stupnjeva celzijusa u SAD-u, a sav led na Grenlandu se već ili otopio, ili razlomio čak i u najsjevernijim područjima. U samo 10 dana na Grenlandu se zna otopiti površina od 200 tisuća kvadratnih kilometara što je više nego zastrašujuće. Neka predviđanja kažu da sjeverna zemljina polutka do 2050. godine više uopće neće imati leda. Ako bi se to dogodilo razina oceana porasla bi za čak 6 metara. Led se ubrzano topi i na Antartiku. Kako god postoji više nego realna opasnost da će relativno brzo doći do porasta visine mora u Hrvatskoj i to za više od pola metra što bi moglo ugroziti kako život na Jadranu, kako gospodarstvo tako i nama toliko važne turističke prihode. Pritom su osobito ugroženi zadarsko zaleđe i dolina rijeke Neretve. Da bi se suzbile posljedice klimatskih promjena danas se već troše stotine milijarde dolara, a takav trend će biti nastavljen i u narednim desetljećima. I Hrvatska će morati do 2070. godine u tu svrhu potrošiti 3 milijarde 600 milijuna eura za koje se nadamo da ćemo ih dobiti iz europskih fondova. Novac je velik, ali ako se nešto ne poduzme procjene govore da ćemo pretrpjeti štetu od barem 8 milijardi eura, znači duplo više od onoga što namjeravamo uložiti. Važno je na žalost istaknuti da je glavni uzrok klimatskih promjena prije svega čovjek i njegovo djelovanje, a osobito su za to krive zemlje koje statistički nazivamo najrazvijenijima. U svezi svega iznesenoga želim posebno pozdraviti temu kojom se danas bavimo, a to je ratifikacija tzv. kigalijske izmjene Montrealskog protokola koja dodatno pooštrava uvjete za zaštitu ozonskoga omotača koji nas štiti od štetnih UV zračenja odnosno zatopljavanja atmosfere. Montrealski protokol donesen je 1987. godine, a zabranjuje upotrebu više tvari opasnih za ozon. Do sada je više puta dopunjavan, mijenjan i osuvremenjen i svaki puta postajao je sve efikasniji. Osobita je važnost ovog Protokola da su ga potpisale sve države svijeta, a Hrvatska je u nekim dijelovima provedbe protokola čak najnaprednija država u svijetu. Ono što nas međutim u svemu tome najviše žalosti je ponašanje administracije novoga američkoga predsjednika Donalda Trumpa koja se 2017. godine povukla iz Pariškog sporazuma o klimi, a sve radi … interesa krupnoga kapitala. Sporazum je u prosincu 2015. godine u Parizu su potpisale gotovo sve zemlje svijeta i to je bio prvi svjetski akcijski plan za ublažavanje posljedica klimatskih promjena i zadržavanje porasta globalne temperature na manje od 2 celzijeva stupnja u odnosu na predindustrijsko razdoblje. Praktički Pariški sporazum predviđa da svijet pokrene leđa fosilnim gorivima i to već do sredine stoljeća. Države su se obvezale prijeći na obnovljivi izvor energije i u tom smislu pomoći siromašnim zemljama. SAD pokrivaju proizvodnju čak 18% stakleničkih plinova čime ruše efekt ovoga sporazuma, a daju vrlo loš primjer drugim zemljama koje bi također mogle okrenuti leđa sporazuma. SAD koji bi zbog svoje demokratske tradicije i ekonomske snage trebale biti vodeća zemlja u zaštiti čovječanstva i prirode nerijetko su eto predvodnici upravo suprotnih tendencija. Na isti način SAD, Kanada i Kina opstruirali su provedbu Protokola iz Kyota koji je također težio smanjenju emisije stakleničkih plinova. Živi zid će vjerujem kao i preostale parlamentarne stranke podržati ratifikaciju Montrealskog protokola, ali je jasno, da kliko god se manje države poput Hrvatske trudile popraviti svijet to neće biti moguće bez sudjelovanja onih najvećih. U tom smislu pozivam sve odgovorne ljude na ovaj planeti da shvate da smo u nekim stvarima svi u istom košu, nerazdvojivo povezani u dobru i zlu i da bi smo trebali pokazati maksimalnu solidarnost budući se opstanak zemlje tiče svakoga od nas. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Slaven Dobrović ispred Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Pozdravljam predstavnike Ministarstva na čelu sa državnim tajnikom i naravno kolegice i kolege. Dakle, izmjene Montrealskog protokola sa ovim zadnjim dokumentom iz Afrike, evo već je bilo ovdje govora, Montrealski sporazum je doista tj. protokol, najuspješniji međunarodni sporazum koji je stvoren kao odgovor na jedan ozbiljni globalni problem. To je bio problem razorenog ozonskog sloja u stratosferi i pojave bitno snažnijeg UV zračenja posebno na polovima i tada je, to su bile 70-te godine prošlog stoljeća, velika pojava poput melanoma i sličnih, ustvari jedna eksplozija takvih oboljenja, ne znam slijepi zečevi u Patagoniji i svega toga je bilo i doista u kratko vrijeme je ovaj Protokol pripremljen. Naravno, nakon jedne velike bitke znanstvenika sa industrijom koji su nakon objavljivanja rada koji dovode u vezu klor i brom iz freona koji su se godinama proizvodili, koji ima izvanredna termonamička svojstva međutim, koji nakon upotrebe bivaju pušteni vani, koji su se koristili kao potisni plinovi itd. Pitanje, šta nakon upotrebe je došlo nazad kao bumerang u obliku intenzivnog UV zračenja i svijet je tu dobro odgovorio i dogovorio napuštanje upotrebe freona to je poznatog R11, R12, to su klorofloro ugljici i zamjenom sa zamjenskim radnim tvarima koje su bile bitno manjeg potencijala za razaranje ozona. Međutim, kasnije se pojavio problem globalnog zatopljenja. Dakle, to nisu dva ista problema, jedno je UV i ozon, a drugo je globalno zatopljenje koje je povezano sa svim ovim posljedicama, pojavama koje nam je lijepo opisao kolega Bunjac i na koje također treba odgovoriti dakle, Kyoto, pa Pariški sporazum, i naravno to se tiče mnogih sektora gotovo svih i svih ovih zakona i danas i onoga valjda prošlog tjedna dakle, sve to skupa mora udruženo ići k tome ne bi li se zaustavio porast koncentracije stakleničkih plinova. Dakle, CO2, naravno bilanca ugljika, što manje fosilnih goriva, ali isto tako i spojeva koje se koriste i emitiraju daleko manjoj mjeri, međutim, koji imaju bitno veći potencijal globalnog zatopljenja, kao što je slučaj sa ovim florougljicima koji se ovom izmjenom nastoje povući van iz upotrebe. I tu doista nema se šta reći nego to podržati i mi ćemo svakako to podržati. Međutim, ja bih htio objasniti ono pitanje koje sam uputio državnom tajniku. Dakle, nije samo stvar stavljanja tvari na tržište, mi imamo i problem uređaja nakon, mi znamo da evo ove klimatske promjene su pogodile i nekakav standard i dostupnost uređaja, mi imamo sve više rashladnih uređaja, dakle, to su razno razne dizalice topline, dakle, nije to više samo frižider bio pun ili prazan, nego su to i automobili, svaki danas ima klima uređaj, to su uređaji po kućama, po javnim ustanovama itd. To je sve prisutno. Dakle, šta nakon edukacija servisera, edukacija građana, obveza da se takva oprema vrati nekom tko zna baratati sa tim rashladnim tvarima jer ekstrakcija radne tvari iz te instalacije je nužna jer precvikati instalaciju uzeti kompresor na ostavljenom rashladnom uređaju uz cestu dovodi do velikih šteta? I naravno, nije nas briga jer je tu atmosfera veliki recipijent na čiju veliku masu računamo pa se to dijeli sa velikim brojem i mali doprinos. Međutim, integral svega je veliki problem i mi svi dobivamo po glavi sve više kao što je kolega Bunjac rekao. Tako da bi svakako briga oko ove problematike morala uključiti i kompletan sustav gospodarenja opremom, otpadom i u užem i širem smislu. Funkcioniranje odnosno što bolja funkcionalnost reciklažnih dvorišta gdje su građani ponukani i pozvani donositi te ili obvezani kroz preko tvrtki koje mogu te stvari obaviti jer se tu onda sumarno čini bitno manja šteta za okoliš. Na koncu smo dužni o tome izvještavati jer se o svemu izvještava i bilancira masa i tokovi svega i svačega pa bi u tom pogledu ovdje popravili našu bilancu. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. I na kraju gospodin Mato Čičak. Nema ga, gubi pravo. Državni tajnik gospodin Mile Horvat imat će završnu riječ u ime predlagatelja. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Hvala svim klubovima koji su uzeli učešće u ovoj raspravi. Hvala vam što razumijete potrebu da se ovaj zakon donese i da se mi sa ovim zakonom ratifikacijom ovoga sporazuma dakle ovih izmjena uvrstimo u red zemalja, u red europskih zemalja koje su to već uradile. Uvaženi zastupnik prof. Dobrović je jako dobro obrazložio suštinu ovoga zakona. Ja nisam u prvom trenutku čuo ono vaše pitanje kroz repliku, ali ću reći da mi imamo dakle ako stvar promatramo sustavno imamo posložen sustav koji kaže, daje odgovor kako gospodariti sa onim uređajima, instalacijama koji su van upotrebe pa ih sada, što da radimo sa njima. Neki se odbace što je naravno nedozvoljeno ponašanje, a oni koji koriste ovaj zakonski model onda moramo reći da tu dakle imamo sustav pokriven i Zakonom o gospodarenju otpadom i Zakonom o zaštiti zraka. Zaštita zraka dakle daje ovlaštenja određenim stručnim osobama koje su prošli edukaciju o kojoj ste vi govorili, da li su to pravne osobe ili obrtnici, za obavljanje djelatnosti servisiranja uređaja i opreme koji sadrže … te njihovo prikupljanje. Dakle, postavili smo takav sustav. Ti uređaji, klima uređaji, frižideri itd. umjesto da završe odbačeni negdje u prostoru, oni bi trebali da završe na odlagalištima odnosno reciklažnim dvorištima, odlagališta kod ovlaštenog obrađivača ili na reciklažnim dvorištima na način da građanin koristi usluge besplatnog telefona koji postoji i da koristi besplatnu mogućnost da se to odveze. Dakle, građani nemaju troška ni kod poziva, niti kod transporta takvih uređaja do ovlaštenih obrađivača. Isto tako kada se radi o gospodarskim objektima koji imaju puno veće takve instalacije dakle, oni imaju obavezu zakonsku da to transportiraju do ovlaštenih obrađivača, onda dolaze ovlaštene pravne osobe odnosno obrtnici da to servisiraju, izvuku freon da ga onda deponiraju to je danas ovlaštena tvrtka CIA koja jedina to danas radi i ima registrirana dva skladišta u državi i taj freon se onda vozi van države u međunarodne spalionice opasnog otpada jer mi te kapacitete ovoga trenutka nemamo,. To je sustav koji smo postavili. Da li se on poštuje ili se ne poštuje više-manje vidimo kakva je naša realnost. Kroz ove izmjene Zakona o gospodarenju otpadom smo uključili i lokalnu samoupravu u cijeli taj postupak i rekli smo da komunalni redari imaju sada mogućnost reagirati na takvu vrstu nedozvoljenog ponašanja. Dakle, oni imaju pravo kada uoče nepropisno odlaganje takvih uređaja u prostoru imaju pravo onda ići sa nekakvom vrstom prekršaja i sankcija u visi koliko propiše lokalna samouprava. Ako je stvar većih razmjera, ako je oblik teži onda naravno postupaju nadležni inspektorati, inspekcije sa svojim optužnim prijedlozima. Dakle, mi smo sustav uspostavili. Koliko smo kao građani svjesni obaveze poštivanja toga sustava, to je drugo pitanje. Naravno da nam fali edukacija o svemu ovome, ali to je proces koji traje. Još jedanput hvala vam na razumijevanju, intencije za predlagača za donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imate još jednu repliku. Gospodin Slaven Dobrović.
Hvala lijepo. Drago mi je da smo se sada razumjeli. Međutim, jedino još jednu primjedbu. Dakle, spomenuli ste onda to vozimo u spalionice. Dakle, nemojte niti prezentirati niti shvaćati spalionice kao apsolutno rješenje za sve. Dakle, spaliti pojedine tvari što to znači? Dakle, vi morate znati da je svaki feron vrijedna sirovina. On se purifici, on se preradi. To je, dakle, flor, klor dakle to su sve tvari koje imaju vrijednost. Oksidirati ga u nešto što on nema, onda imate problem jer kada vi to tako olako kažete ljudi zbilja misle da ok. Sve je za sve, postoji jedno dobro rješenje to je spalionica. To nije danas tako. Kružna ekonomija traži da svaka tvar se vraća nazad kao sirovina. Radna tvar iz uređaja starog je više nego dobra sirovina.
Hvala lijepa. Znači zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sutra ujutro nastavljamo u 9,30 sa prvim čitanjem Prijedloga zakona o poljoprivredi. Vrlo važan zakon. Dođite u velikom broju. SJEDNICA JE PREKINUTA U 18.17 SATI
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuje ozonski omotač, drugo čitanje, P.Z. br. 418. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuje ozonski omotač molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 103 glasa za donesen Zakona o potvrđivanju izmjene Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuje ozonski omotač. Poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici, dobro jutro, nastavljamo sa radom. Danas je na dnevnom redu kao prva točka: - Prijedlog zakona o poljoprivredi, prvo čitanje, P.Z.E. br. 416; Predlagatelj je Vlada RH, na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu. Molio bih predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. S nama je poštovani Tugomir Majdak, državni tajnik u ministarstvu poljoprivrede. Izvolite državni tajniče.