Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjeni zastupnici. Evo ja ću pokušat u najbitnijem dijelu obrazložiti ovaj novi Zakon o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu. Dakle, ovo je jedan novi zakon. Nedavno smo donijeli novi Zakon o potporama u poljoprivredi. Evo sad moramo donijeti i ovaj koji se odnosi samo na sektor ribarstva. Dakle, za stjecanje punopravnog članstva u Europskoj uniji između ostalog potrebno je usklađivati naše mehanizme ribarske politike sa odredbama zajedničke ribarstvene politike Europske unije. Moram naglasiti da se od ukupno 3 mjerila koja su nam nagoviještena za poglavlje 13. čak 2 odnose na ovu problematiku i to donošenje ovog zakona i njegova provedba. Dakle, cilj donošenja ovog zakona je prilagodba sustava strukturnih potpora sa onima u sklopu zajedničke ribarske politike Europske unije, točnije sa uredbama 1198 od 2006. i 104 od 2000. godine što bi ostvarivalo, dakle jačanje konkurentnosti sektora, unapređenje fizičke i socijalne infrastrukture sektora, unapređenje proizvodnje, kapaciteta uzgoja i riboprerađivačke industrije, očuvanje ribarskih zajednica i naravno briga o zaštiti okoliša. U ovom trenutku je ribarstvo definirano kroz dva postojeća zakona, dakle Zakon o morskom ribarstvu i Zakon o slatkovodnom ribarstvu. Ovaj zakon definirat će ostale bitne segmente ribarstvene politike i tako zaokružiti zakonodavnu cjelinu ribarskog sektora. Kad govorimo o potrebi donošenja ovog zakona onda moramo priznati da pitanje mjera strukturne politike i pitanje uređenja tržišta kod nas nije bilo u dovoljnoj mjeri uređeno i kao treće, dakle potreba definitivno usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije. U prvoj glavi govori se o jedinicama lokalne i područne samouprave. Dakle, ne mogu se više davati potpore ni na regionalnoj, ni na lokalnoj razini ukoliko se one ne usklađuju sa resornim ministarstvom. Dakle, resorno ministarstvo vodi kompletan registar svih potpora. Zakon je propisao da se na toj razini ne mogu donosit potpore u smislu poticanja po jedinici proizvoda, po kilogramu itd. Dakle, nalaže se jedna i dogodit će se jedna bolja suradnja između jedinica lokalne i regionalne samouprave sa resornim ministarstvom. U glavi drugoj gdje govorimo o strukturnoj politici u ribarstvu moram reći da strukturnom politikom smatraju se mjere koje su usmjerene ka financiranju identificiranih prioriteta i ciljeva u okviru politike ribarstva, tzv. struktura bilo u smislu financiranja projekata slično mehanizmu SAPARD-a ili sada IPARD-a a bilo u smislu financiranja pojedinih mjera poput povlačenja plovila ili slično. Glava definira ciljeve i načela, te područje prioriteta sukladno pravnoj stečevini Europske unije, te mjere koje se može izdvojiti kao najznačajnije. To su potpore prilagodbe ribarske flote, potpore razvoju aqua kulture, potpore razvoju prerade i marketinga, razvoj zajednica ovisnih o ribarstvu i naravno projekte od zajedničkog interesa kao što su ribarske luke, infrastrukturni objekti i slično. Definira se u glavi drugoj i potreba donošenja nacionalnog strateškog plana razvoja ribarstva temeljem kojeg se donosi i operativni plan, operativni program za provedbu tog nacionalnog strateškog plana. Dakle, to su dva dokumenta koja se donose nakon ovog zakona koji definiraju uglavnom stanje, prioritete, korisnike, financijski okvir i naravno razdoblje primjene. Moram naglasiti da se oba dokumenta donose kroz konzultacije u sklopu partnerstva. Ova oba dokumenta su predmet pregovora sa Europskom komisijom prije pristupanja kako bi Republika Hrvatska mogla koristiti sredstva Europskog fonda za ribarstvo. U razdoblju prije pristupanja financiranja su moguća sukladno nacionalnim pravilnicima koji definiraju provedbu i ciljane mjere, a za koji postoji temelj u ovom zakonu. Moram naglasiti da smo mi planirali neposredno nakon donošenja ovog zakona donošenje potrebnih pravilnika kako bi mogli do donošenja nacionalnog strateškog plana, temeljem ovog zakona financirati sektor. Definirana je također uspostava odgovarajućeg sustava provedbe. Ovaj segment je posebno važan u odnosu na Europsku Komisiju, te je prijeko potrebno uspostaviti sve potrebne mehanizme, dakle isto kao i za provedbu Zakona o poljoprivredi. Potrebno je imati upravnu direkciju, posredničko tijelo, odnosno Agenciju za plaćanje, tijelo za ovjeravanje i tijelo za reviziju. Cjelokupna provedba strukturnih mjera provodi se kroz izravan sustav konzultacija i sudjelovanje partnera. U glavi trećoj govori se o uređenju tržišta proizvoda ribarstva čiji je cilj utjecaj na stabilnost domaćeg tržišta, utjecaj na konkurentnost nacionalnog ribarstva i naravno provedba obveza sukladno međunarodnih trgovinskim sporazumima koje je Republika Hrvatska preuzela. Uređenje tržišta obuhvaća tržišne standarde, cijene intervencije na tržištu. Dakle intervencije su vezane uz određene mjere i cjenovne politike, a mogu se provoditi samo na određeni način. Definiraju se organizacije proizvođača, oni su jedini mogući mehanizam provođenja intervencija. Obavješćivanje potrošača i definirana je trgovina s drugim zemljama. Zbog specifičnosti ribarstva u Republici Hrvatskoj u segmentu organizacije tržišta posebno su prepoznate ribarske zadruge. Dakle znamo da su ribarske zadruge davno već saživile u ostalim zemljama članicama Europske unije, kod nas tek stasaju, ali to je pretpostavka da se iz njih izrode organizacije proizvođača kako bi oni mogli povlačiti određena sredstva koja su na raspolaganju za intervencije na tržištu. Definirane su također u četvrtoj glavi potpore u posebnom statusu. Dakle riječ je o mehanizmu financiranja koji je dozvoljen sukladno općim pravilima u državnoj potpori. To je tzv. state … [[Govornik se ne razumije.]] a koji u ribarstvu imaju neke posebne horizontalne mjere. Dakle dobit ćemo nekakve nove mehanizme koji se u Europi nazivaju deminimis koji ciljaju na određeni sektor, dakle po načelu svakome isto. Moram naglasiti da u ovom slučaju će biti moguće i financiranje ne samo ribara vlasnika, obrtnika, ili vlasnika poduzeća, nego da će biti moguće i financirati direktno zaposlenike na u ribarskom sektoru, dakle na ribarskim brodovima. Sve potpore koje se daju u ovom statusu moraju se ocijeniti sukladno posebnim vodičima, i moraju biti ili notificirani ili dojavljeni komisiji nakon stupanja u članstvo Europske unije. Sve mjere navedene u sklopu strukturne politike mogu se provoditi na način provedbe posebnih potpora. Dakle mogu se financirati i samo iz sredstava našeg državnog proračuna, ne moramo ih financirati iz sredstava koje dobijamo iz europskih sredstava. I u glavi petoj govorimo o institucionalnoj podršci. Dakle u provedbi ovog zakona i podzakonskih propisa koji će se donijeti temeljem njega, predviđa se angažman kako jedinica uprave na svim razinama, tako i pojedinih službi i institucija. Dakle pretpostavlja da su korisnici uključeni u sustav savjetovanja, u pogledu provedbe ovog zakona, šta bi u prvom redu naglasio Hrvatski zavod za poljoprivredno-savjetodavnu službu, a zakon prepoznaje i privatnu savjetodavnu službu. I na kraju upravni inspekcijski nadzor, moram reći da je usklađen sa odredbama posebnih zakona. U prvom redu tu su zakoni o morskom ribarstvu, zakoni o slatkovodnom ribarstvu, Kazneni zakon i drugi. U prijelaznim odredbama predviđen je mehanizam koji će primijeniti prije usvajanja nacionalnog strateškog plana. Na kraju moram reći da je ovom zakonu prethodila široka javna rasprava u kojoj su učestvovali predstavnici ribarskog sektora, dakle i hrvatske gospodarske komore i ceha ribara Hrvatske obrtničke komore, sva resorna ministarstva, i moram reći da dosta primjedbi koje su bile argumentirane da su prihvaćene u toj raspravi i ugrađene u ovaj zakon. Moram reći da će ovaj zakon sigurno pridonijeti jačanju konkurentnosti sektora ribarstva. Moram reći i to da sve ono šta su nam europske uredbe omogućavale da je u ovom zakonu ugrađeno, dakle sve ono šta Europa nudi u ovom zakonu je napisano. I na kraju kako bi se ovaj zakon mogao što prije provoditi, kako bi ove odredbe zakona mogle šta prije saživiti, predlaže se donošenje zakona po hitnom postupku. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Gospođa Dragica Zgrebec, u ime Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj je na 26. sjednici raspravio Prijedlog Zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu i to u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi su sudjelovali predstavnici Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore, sindikata ribara pri Hrvatskoj udruzi sindikata. U raspravi je izraženo zadovoljstvo zbog donošenja predmetnog zakona kao ključnog dokumenta koji će osigurati pravovremeno ustrojavanje potrebnih mehanizama prilagodbe u segmentu organizacije tržišta i strukturnih mjera, te sustava državnih i ostalih potpora u praksi Europske unije. Naglašena je važnost pravovremene prilagodbe, budući ona može sigurno osigurati prijelazno razdoblje potrebno za prilagodbu gospodarstva i omogućiti pozicioniranje hrvatskih ribara i proizvođača proizvoda od ribe na jedinstvenom tržištu Europske unije. O važnosti izgradnje tzv. hladnog lanca, govori u raspravi iznesen podatak da je u prvoj polovici 2009. godine propušten ili bačen ostvareni ulov od 8 do 10 tisuća tona ribe. U raspravi je izneseno mišljenje da bi u članku 37. trebalo definirati zanimanja pravnih i fizičkih osoba koje mogu obavljati privatnu savjetodavnu službu u ribarstvu. Ocijenjeno je da su veliki problemi hrvatskog ribarstva ribarske luke i iskrcajna mjesta, te bi rješavanje toga problema trebalo pomoći jedinice lokalne samouprave kod donošenja prostornih planova. Član Odbora iznio je podatak da je na području Benkovca izgrađena hladnjača kapaciteta 400 vagona, te da je Hrvatski fond za privatizaciju raspisao natječaj za prodaju objekta no nije bilo zainteresiranih za kupnju. Imajući u vidu 40-godišnje neulaganje u ribarstvu postavljeno je pitanje tko ima financijska sredstva d amože kupiti hladnjaču takvog kapaciteta. Izraženo je mišljenje da će se ovim Zakonom omogućiti udruživanje u ribarske organizacije proizvođača i međustrukturne strukovne organizacije koje će raspolagati dostatnim financijskim sredstvima za ulaganje. Nakon provedene rasprave Odbor je odlučio jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru da donesen Zakon o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu uz sljedeće amandmane: Amandman 1. na članak 12. stavak 3. u stavku 3. iza alineje 5. dodaje se nova alineja koja glasi: „Potpore izgradnji i opremanju novih te modernizaciju i opremanju postojećih prostora objekata za skladištenje, hlađenje i zamrzavanje.“. Alineja 6. postaje alineja 7. 2. amandman na članak 16. stavak 1. u članku 16. u stavku 1. iza riječi „objekti“ dodaje se riječ „uzgajališta“, te se dodaje novi stavak 2. koji glasi: „Iznimno od odredbi stavka 1. korisnik uslijed nepredviđenih okolnosti ili više sile može obaviti navedene radnje uz prethodno pribavljeno odobrenje upravne direkcije“. Dosadašnje stavke 2. i 3. postaju stavke 3. i 4. I amandman 3. na članak 20. i to u stavku 1. točka b. mijenja se i glasi: „Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore i drugih gospodarskih i socijalnih partnera“. Hvala.
Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dozvolite u ime Kluba SDP-a da kažem da ovaj Zakon koji imamo danas na raspravi je sigurno jedan korak ka onome čemu težimo, a to je prvenstveno i uređenje našeg ribarstva ali i zakonodavstva koje je vezano uz to. Jer upravo ribarstvo kao posebna grana poljoprivrede u današnjim vremenima poslovanja suočeno je sa sve zahtjevnijim uvjetima. Jer za pristupanje Europskoj uniji potrebno je prihvatiti i implementirati niz standarda kao i mehanizama njihovog djelovanja u naše zakonodavstvo. MI znademo da poglavlje 13. ribarstvo prolazi kroz mnoge peripetije, da je otvaranje toga poglavlja bilo upitno, da za to poglavlje nismo određeno vrijeme imali neke mjere, danas kada smo ih dobili, a da smo zbog toga poglavlja imali ZERP 75 dana, i povukli ga da bi na neki način pokazali dobru volju u pregovaranju vezano za poglavlje ribarstvo. Zato i ovaj Prijedlog zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu o kojem danas raspravljamo predstavlja značajni čimbenik u razvoju Hrvatskog ribarstva, ali samo pod uvjetom da ga donesemo sa ciljem da ga i provodimo. Zašto? Pa zato što subjekte u ribarstvu očekuju velike promjene, jer ribarska politika Hrvatske danas je daleko od mjera koje propisuje zajednička ribarska politika Europske unije pa mislim da je upravo uvodno državni tajnik rekao da zbog toga usuglašavanja i ovo značenje ovoga Zakona je veliko da bi mogli i poglavlje ribarstvo i zatvoriti ali isto tako poslije povlačiti određena sredstva vezano za to. Zato na ovaj Zakon gledamo kao na jedan od ključnih dokumenata koji će osigurati pravovremeno ustrojavanje određenih mehanizama prilagodbe u segmentu i organizacije tržišta ali i strukturnih mjera te sustava potpora iz prakse Europske unije. MI znademo upravo da potpore koje danas imamo nisu vezane i za novi Zakon o potporama koje smo donijeli, nego su vezane upravo na one sve i temelje se na onom kao što smo prije po kilogramu i ostalo što se dešavalo vezano za potpore koje ribarstvo je dobio. Upravo zbog toga i ovaj sustav potpora trebat će biti bitno prilagođen odnosno promijenjen a da bude građen na temeljima Zakona o potporama Europske unije. Temeljem tog Zakona potrebno je donijeti i niz provedbenih propisa vidljivo je iz ovoga ali i pripremanje određenih administrativnih kapaciteta za uspješno provođenje prihvata sredstava iz zajedničkih fondova Europske unije i njihovu distribuciju u Hrvatsko ribarstvo. Međutim, da bi donijeli jedan ovako dobar Zakon trebamo biti svjesni da sve ovo što je predloženo treba doživjeti i neke promjene, normalno i upravo diskusije koje su bile i rasprave što je spomenuo državni tajnik sigurno da su ugradile mnogo toga što su proizvođači ili ribari iz Hrvatske da li morski ili slatkovodni naglasili, ali isto tako i ove amadnmane koje je dao Odbor za poljoprivredu, međutim, također i amandmane koje imamo od strane Vlade, trebalo bi donijeti kvalitetniji još, jer je vidljivo i Vlada je uvidjela da neke stvari se sigurno treba izmijeniti u ovome tekstu Zakona kojeg smo dobili na raspravu. I ako sublimiramo i jedne i druge amandmane vjerojatno ćemo dobiti nešto što bi trebao biti kvalitetan Zakon. Također moramo biti svjesni i stanja u kojem se nalazi naše ribarstvo i morsko ali isto tako i slatkovodno. Tranzicijske promjene, a zatim i ratno stanje dovelo je da se prešlo gornju granicu tolerancije u ribarskoj proizvodnji. Kao što je već i spomenuto i spominjano, a i u raspravama i na odboru u morskom ribarstvu kaže bilo je govora o tome da se već 40 godina nije napravio jedan pravi ribarski brod, a u slatkovodnom zemljana infrastruktura ribnjaka je u fazi nestajanja. Nema u slatkovodnom ribarstvu obnova nasipa, pročišćavanja ribnjaka itd., tako da su mnogi ribnjaci zapušteni. Poslije ću kroz rezultate i pokazati što se dešava upravo u tom slatkovodnom ribnjačarstvu. Zato potreba značajne konsolidacije i modernizacije hrvatskog ribarstva je imperativ jer samo time možemo zadovoljiti iznimno visoke standarde koji se vezuju za naš ulazak u EU vezano za ovo poglavlje ribarstva. Upravo naglasak na konsolidaciji i modernizaciji tog hrvatskog ribarstva je značajno jer je upravo i to jedna od grana koja ima suficit u izvozu u odnosu na uvoz. Prema tome postoje mogućnosti, postoje prirodni uvjeti za morsko ribarstvo naše Jadransko more, a isto tako i za slatkovodno ribarstvo ribnjaci koji se nalaze u sjevernim, odnosno u kontinentalnim dijelovima RH. Ako analiziramo stanje u morskom ribarstvu utvrdit ćemo povezanost slobodnog ulova koji je u prošloj godini dosegao cifru od 49 tisuća tona od kojih je 42,5 tisuća tona plava riba. Znači, ta plava riba od koje 80% služi za uzgoj tune je jedna od bitnih ulova koji možemo koristiti, a prvenstveno to je za uzgoj tune, a zbog čega je bitan nam taj uzgoj tune? Pa upravo zbog toga što se ta tuna 98% te tune izvozi u Japan. Prema tome ulovljenu plavu ribu oplemenjujemo kroz uzgoj tune i na taj način stvaramo određenu dobit i mogućnost izvoza u vanjsko tržište. Upravo u tom segmentu smatramo da je potrebno i mijenjati, kao što je u amandmanu i rečeno članak 13. stav 2. kao što je to predloženo, jel'da. Zašto? Jer upravo na zbrinjavanju te ulovljene plave ribe osiguravamo dovoljno hrane za uzgoj tune, a time poboljšavamo i bilancu pokrivenosti uvoza izvozom. Sada je taj indeks 108%, zbog čega? A zašto bi mogao biti veći, a mogao bi biti veći 143% jer upravo kad nemamo dovoljno te plave ribe koju smo ulovili, a koju nemamo gdje smjestiti tada uvozimo i na taj način povećavamo ovu bilancu uvoza umjesto da sa svojom ribom iz Jadrana i hranimo i koristimo je u uzgajalištima tune. Zato je i ovim amandmanom rečeno potreba izgradnja rashladnih kapaciteta koji bi mogli prihvatiti u potpunosti svu ulovljenu ribu tijekom vršnoga razdoblja ribolova. Jer kao što je već i rečeno dešava se da se 8-10 tisuća tona plave ribe u tom razdoblju vrati u more jer ga se nema gdje smjestiti. Tu treba vidjeti kako iskorištenost tih kapaciteta tih hladnjača iskoristiti sa turizmom jer se oni ne pokrivaju u vrijeme korištenja. Znači da bi te hladnjače u kojima bi bila ta plava tuna kad se ona iskoristi mogli se koristiti i u turističkom dijelu, a to je vezano i za skladištenje i hrane i voća itd., koji može služiti u turizmu. Aqua kultura uzgoj ribe je u svijetu najbrži rastući sektor u proizvodnji hrane. Tako da je ukupna proizvodnja narasla za jednu trećinu u posljednjih 6 godina. U svjetskim razmjerima konzumacije ribe iz uzgoja već čini preko 50% ukupne potrošnje ribe s daljnjim trendom opadanja upravo vrijednosti ove ulovljene ribe. Upravo zbog toga i Hrvatska je posebno zainteresirana za uzgoj bijele ribe. Mi imao uzgajališta koja ujedno ima i najbolju cijenu. Danas je ukupna proizvodnja lubina i orade kreće se preko 4 tisuće tona. Prije 10 godina to je bilo samo 545 tona. Zato i ovo što je bilo govora u amandmanima, zainteresiranost da se u članku 16. doda da i uzgajalište spada u objekte koje ako su financirani po ovom zakonu ne smije otuđiti se prije zakonski određenog vremena je značajno da se to naglasi jer posebno što očekujemo to je i dalje razvoj uzgoja ribe na Jadranu, a za svako uzgajalište sigurno potrebno je i postoji određena potreba donošenja i određenih odluka i da one nisu u nesuglasju sa turizmom. Prema tome uzgajalište jednom kad se napravi sigurno treba kao takvo i služiti najmanje kao što je i rečeno ovdje, a posebno ako su dobivena sredstva iz ovaj, po ovome zakonu, najmanje 5 godina treba biti da se ne otuđuje, odnosno ne ukida ta proizvodnja. Jedno od pitanja koje sigurno i ovaj zakon će razrješavati to je pitanje vezano za slatkovodno ribarstvo koje ima veliki pad u proizvodnji od 1990. godine. Danas se ta proizvodnja ustalila na 4,5 tisuće tona slatkovodne ribe. Nekada je bila 11 tisuća tona. Smanjio se broj ribnjaka, prepolovile su se površine ribnjačarske i to je sigurno dovelo do određenih problema koji su vezani za proizvodnju slatkovodne ribe, a i u toj proizvodnji nekad smo bili izvoznici slatkovodne ribe. Međutim, nažalost izgleda u toj tranziciji ove zemlje Češka, Mađarska itd., brže su riješili neka pitanja i na taj način su i stvorili kvalitetniju proizvodnju koju plasiraju na europsko tržište. Kod nas je ovako stanje rezultat još uvijek neriješenih mnogih problema od koje navodim pravne statuse ribnjaka. Ribnjaci još nisu pravno regulirani kao takovi, a također i određene visoke vodoprivredne naknade, neriješeni ekološki problemi, štete od ribojednih ptica, a i mnoge druge tehničke zastarjelosti. Upravo u ovom segmentu očekujemo od zakona da mjerama strukturne politike koji su sastavni dio nacionalnog strateškog plana članak 7. omogući slatkovodnom ribarstvu da dođe na proizvodnju koju naši slatkovodni resursi mogu ostvariti. Zato je potreba donošenja Nacionalnog strateškog plana i operativnog programa od sudbonosnog značaja ako želimo provoditi ovaj zakon. Pitanja, tko može dobiti potpore, koji su jasni kriteriji i kako će se njihovo trošenje kontrolirati, omogućit će da se slatkovodno ribarstvo dovede na stanje konkurentnosti kako u Hrvatskoj, tako i u Europskoj uniji. Člankom 17. i dodatkom 1. nisu ti uvjeti konkretizirani te zato uvjete za financiranje mjera strukturne potpore te načine njihove provedbe, koje ministar propisuje pravilnikom treba i ovim zakonom odrediti rokom, koji sada nije određen u tom. Također dio zakona vezan za uređenje tržišta proizvoda ribarstva svakako bi trebao spriječiti da imamo nedostatnost proizvodnje ribe za domaće tržište. Mi znademo da obično u kontinentalnim krajevima za vjerske blagdane, Badnjak, riba se malte ne potroši i poslije je nama. Ali i nedostatak marketinške koncepcije, siromaštva asortimana, relativno visoke cijene uzrokovane niskom proizvodnjom i visokim fiksnim troškovima. Zato i zaštitne mjere pri uvozu i izvozu proizvoda ribarstva moraju biti u funkciji očuvanja ove proizvodnje koja se zasniva na prirodnim resursima. I na kraju, ova institucionalna potpora za provođenje zakona je značajan čimbenik. Sve subjekte treba razvijati, pa i savjetodavnu službu o kojoj sam govorio i vezano oko Zakona o poljoprivredi. I mislim da nije dobro da je samo ministar taj koji može odrediti tko radi taj posao. Na kraju, ovaj zakon klub SDP-a podržava u nadi da će amandmani odbora se podržati i ugraditi u zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Naime, ja se apsolutno slažem sa kolegom Bodakošom, dakle da su veliki problemi u aqua kulturi i ribnjačarstvu itd. No, onaj podatak da Hrvatska proizvodi 4 tisuće tona, nije točan. Točan je podatak zaključno 2008. da proizvodimo 5 tisuća i 200 tona konzumne ribe i 2 tisuća tona godišnje mlađi, što znači negdje oko 7 tisuća i 200 tona.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege Ovim zakonom propisuju se opći uvjeti, ciljevi, mjere i načini ostvarivanja potpora u okviru strukturne politike i potpora u posebnom statusu, te mjere uređenja tržišta. Za stjecanje punopravnog članstava u Europskoj uniji potrebno je uskladiti mehanizme ribarstvene politike Republike Hrvatske u svim segmentima s odredbama zajedničke ribarstvene politike, pa tako i u segmentu koji je predmet ovoga zakona. Struktura politika, potpore u posebnom statusu i uređenju tržišta, te se njegove odredbe podjednako odnose i na morsko i slatkovodno ribarstvo. Premda gospodarenje resursima čini okosnicu svake ribarstvene politike, sadašnji pravni okvir, Zakon o morskom i Zakon o slatkovodnom ribarstvu ne sadržava naprijed navedeno. Zakon definira 4 područja prioriteta za investicije u strukturnoj politici, prilagodba ribarske flote, razvoj aqua kulture, gospodarskog ribolova na slatkim vodama, prerade i marketing proizvoda ribarstva, projekti od zajedničkog interesa i održivi razvitak ribarskih zajednica i područja koje ovisi o ribarstvu i mjere koje se mogu financirati unutar ovih područja prioriteta. Odredbama ovoga zakona propisana i dodjela, potpora od strane jedine lokalne, područne i regionalne samouprave. Ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju, Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja biti će jedino tijelo odgovorno prema Europskoj komisiji za izvještavanje o svim vrstama potpora te o zakonitosti njihove dodjele. Jedinice lokalne, područne i regionalne samouprave moći će dodijeliti potpore, ali uz prethodnu suglasnost i odobrenje ministarstva. Također za učinkovitu i kvalitetnu provedbu zakona, nužna je uspostava institucionalne podrške koja se odnosi na djelovanje tijela državne uprave, jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave, znanstvenih i stručnih institucija, ustanova za pružanje usluga u ribarstvu, komora, te različitog oblika stručnog i interesu povezivanja u području ribarstva. Posebna važnost dana je sagledanoj djelatnosti, kao okosnici same provedbe zakona vezane uz pružanja usluga, informiranja, savjetovanja korisnika. Tijekom zadnjih nekoliko godina izvršena su značajna ulaganja u sektoru ribarstva, no nažalost još uvijek se ne može reći da je ova djelatnost u Republici Hrvatskoj dosegnula razinu na kojoj može učinkovito konkurirati susjednim zemljama ili jedinstvenom tržištu Europske unije. Najznačajnije investicije do sada su bile usmjerene ka obnovi i modernizaciji flote, gdje vjerujem da je dosta napravljeno i da danas imamo flotu koja je barem u nekim segmentima suvremena i sposobna ravnomjerno participirati u ribolovu, tunolovu i ulovu male plave ribe. No postoji čitav niz drugih elemenata poput modernizacije ostalog dijela ribolovne flote, izgradnje ribarske infrastrukture na kopnu, prerade i uzgoja u kojima treba osmisliti mehanizme u kojima će se sektor financirati i omogućiti njegovu konsolidaciju i razvoj. Ciljevi mjera strukturne politike su jačanje konkurentnosti sektora, unaprjeđenje fizičke i socijalne infrastrukture sektora ribarstva, unapređenje proizvodnih kapaciteta u uzgoju i riboprerađivačkoj industriji, očuvanju ribarskih zajednica i zaštite okoliša. Zakonom je stvoren okvir za donošenje strateških dokumenata potrebnih za provedbu mjera strukturne potpore, nacionalni i strateški plan razvoja ribarstva i operativni program. Nacionalnim i strateškim planom utvrđuju se prioriteti i ciljevi razvoja ribarstva, dok se operativnim programom utvrđuju mjere za dostizanje identificiranih ... i ciljeva koji će se financirati iz Europskog fonda za ribarstvo. Zakon o strukturnoj potpori i uređenju tržišta sadrži odredbe koje omogućuju financiranje niza investicija i projekata kako kroz mjere strukturne politike, tako i kroz potpore u posebnom statusu. To su u biti državne potpore iz isključivo nacionalnih sredstava koje smo mi tako nazvali kako bi bilo prihvatljivije za Europsku uniju i moći će se isplaćivati po dosta blažoj proceduri. Jer važno je znati da s ulaskom u Europsku uniju sektor ribarstva ostaje kompletno bez mogućnosti isplate poticaja po količinama proizvoda. Potrebno je što je moguće ranije krenuti u njihovu provedbu kako bi hrvatski sektor ribarstva bio pripremljen na uvjete poslovanja na jedinstvenom tržištu EU. Već nekoliko sam puta čuo kako se na Jadranu ostvaruju ulovi koji se nemaju gdje iskrcati ili skladištiti. Nemamo ribarskih luka te iskrcajna mjesta, te izgradnja hladnjača za skladištenje ribe apsolutni su prioriteti, a ovim se zakonom predviđa upravo njihovo financiranje. Dosada u Republici Hrvatskoj nisu postojali mehanizmi uređenja tržišta u ribarstvu sukladno pravnoj stečevini Europske unije. Podmireno uređenog tržišta u ribarstvu obuhvaćeni su tržišni standardi za određene proizvode ribarstva, udruživanje u ribarstvu, cijene i intervencije, obavješćivanje potrošača, te trgovina sa drugim zemljama carinske kvote i potvrde suglasnosti. Zakon o strukturnoj potpori u uređenje tržišta u ribarstvu svojim odredbama uspostavlja tržišno organizirani sektor, te prepoznaje mjesto i ulogu udruženja u ribarstvu. Uz organizacije proizvođača koje još nisu uspostavljene i ribarske zadruge, čiji broj se stalno povećava, mogu zadržati svoj oblik i imati jednako značajno mjesto u definiranju ponude i potražnje, što je jedna od značajnih uloga udruženja. Također, za učinkovitu i kvalitetnu provedbu zakona nužna je i uspostava institucionalne podrške. Ovo prije svega znači veće mjesto i uloga lokalne i regionalne samouprave. U velikom broju slučajeva odluke o lokalnom razvoju donose se na lokalnoj razini, a taj mehanizam nije prepoznat u pravnom okviru. Ovim se zakonom, između ostalog, regulira i to pitanje. Za uspješnu provedbu mehanizma sufinanciranja sredstava iz zajedničkih fondova Europske unije potrebno je ustrojiti odgovarajuće administrativne strukture i osnažiti postojeće kapacitete, što se konkretno odnosi na uspostavu funkcija uprave direkcije tijela za potvrđivanje i tijela za reviziju. Bez adekvatnog ustroja i uspostave odgovarajuće administrativne strukture nije niti moguće koristiti predviđena financijska sredstva. Upravna direkcija bit će odgovorna za izradu strateških dokumenata i financiranje, a ostala tijela imaju funkciju potvrđivanja troškova i revizije. Obzirom da stupanjem Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije samo za sektor ribarstva postoji poseban fond iz kojeg se mogu financirati različiti projekti i mjere, pravovremena prilagodba sustava i uspostava svih potrebnih mehanizama apsolutni je prioritet. Provedbom ovoga zakona omogućit ćemo već od početka iduće godine prelazni period navikavanja kako bismo danom stupanja u članstvo zaista mogli koristiti i mogućnost sufinanciranja koju pruža i zajednica. Zakon uređuje i pitanje potpora u posebnom statusu te je propisan niz različitih mjera obuhvaćenih kroz ovaj vid potpora. Danom stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju ove potpore će se moći dodjeljivati, a sufinanciranje se vrši iz sredstava Europske unije. Kako sadašnji sustav potpora u ribarstvu stupanjem Republike Hrvatske u članstvo Europske unije nužno mora doživjeti izmjene, to će prilagodbe ostvarene u pretpristupnom razdoblju te što skorija uspostava ovoga sustava olakšati situaciju u gospodarstvu i omogućiti pozicioniranje hrvatskih ribara i proizvođača u ribarstvu, uz konkurentno poslovanje u okruženju jedinstvenog tržišta Europske unije. Mislim da je vrijeme da se kvalitetno pripremimo i za taj dio. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo. Poštovani državni tajniče sa suradnicima. Naime, treba uvodno reći da kod svih prilagodbi u području poljoprivrede Republika Hrvatska ima ključni problem ili možemo reći raskorak u odnosu na Europsku uniju zbog činjenice da je Europska unija prehrambena velesila, dakle velesila u proizvodnji hrane, da bilježi visoke suficite, dok s druge strane Republika Hrvatska je uvoznik hrane i deficitarna u najvećem dijelu proizvodnje. I upravo smo o tom raskolu govorili i oko Zakona o poljoprivredi, dakle da smo imali 8 godina unazad u kojima smo morali stalno, kontinuirano povećavati potpore kako bi, i to posebno ove proizvodne potpore, dok je s druge strane Europska unija smanjivala te potpore, odnosno iz ovih izravnih većina ih je preusmjerena u horizontalne. Ali jasno, bila je namjera povećati proizvodnju, dohodak, konkurentnost. No sada u ovoj fazi, kao što je i pitanje sa ribarstvom, treba jasno ići na treniranje sustava, na prilagodbu sustava jer dolazimo u fazu kada ćemo morati povlačiti sredstva iz fondova Europske unije po jasno zacrtanim pravilima. I u ovom samom zakonu i donošenje ovog zakona i Operativni program i Nacionalna strategija su upravo preduvjeti da bi se moglo participirati u sredstvima Europske unije. Zato Hrvatska u ovom pretpristupnom razdoblju nema puno prostora niti mogućnosti odgađanja prilagodbe, jer bi u budućnosti, posebice pri ulasku u Europsku uniju, bilo kakva zadrška ili odgađanje proizvelo ogromne probleme, ali i financijske štete. Zato će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj zakon. Naime, treba isto tako kazati da zajednička ribarska politika Europske unije kojom se prilagođavamo donošenjem i usvajanjem ovoga zakona, dakle ona je svoje promjene doživjela 2002. godine, došlo je do reformi, došlo je do zaokreta. A jedan od najvažnijih razloga bio je da se 88% ribljeg fonda izlovljava preko mjere u Europskoj uniji, dakle postoji taj nesrazmjer ribarske flote Europske unije i ribljeg bogatstva. Ugrožene su pojedine vrste i isto tako htjelo se ići u smjer dugoročne opstojnosti ribarskog sektora, dakle održivoga ribarstva i održivog iskorištavanja živih morskih bogatstava. Kakav je bio zaokret u toj politici, dakle sastoji se u zabrani davanja javnih potpora izgradnji ribarske flote, uvođenja mjera ciljanih na smanjenje broja ribarskih brodova i ribolovnog napora i zapravo bio je cilj dovesti ribarsku flotu zajednice na razini primjerenu raspoloživim morskih bogatstvima za koje smo već kazali da su bitno već ugroženi. Dakle, i ove direktive i uredbe s kojima se usklađujemo rezultat su zaokreta u zajedničkoj ribarskoj politici Europske unije. Isto tako treba kazati da se i u ovom trenutku vode žestoke rasprave na razini Europske unije između pojedinih zemalja. Zemlje članice se slažu da status quo nije održiv, posebice zbog ugroženosti ribljeg fonda, no dogovor o smanjivanju nacionalnih kvota još nije do kraja postignut prije svega jer su vlade, unatoč činjenici da ribarstvo čini samo jedan mali dio bruto društvenog proizvoda, vlade su svjesne da sektor ribarstva drži dosta radnih mjesta. I Hrvatska zato u ovom sektoru treba voditi mudru nacionalnu politiku, također isto ne iz razloga što ribarstvo zauzima nekakav veliki udio u bruto društvenom proizvodu, dakle tek do 1%, već iz razloga jer je u toj proizvodnji uključen veliki broj stanovništva, a u nekim dijelovima je to ribarstvo i način života i jamac biološke opstojnosti, posebice ako govorimo o priobalju i o otocima. Danas se gospodarskim ribarstvom u Republici Hrvatskoj bavi 3740 ribara i malim ribolovom 13 tisuća i 150 ribara. Treba isto kazati da su zadnjih godina napravljeni određeni pomaci u ribarstvu. U 2008. godini ukupan ulov hrvatskog morskog ribarstva se povećao za 22,3%. U odnosu na 2007. godinu iznosio je preko 49 tisuća tona. Trend je uzlazan, treba reći to, još od 2003. godine otkada se taj ulov povećao za 70%. No unatoč iznesenim podacima i unatoč svim poticajnim mjerama koje je provela Vlada Republike Hrvatske, dakle i što se tiče napora i sredstava koja su uložena i na obnovi izgradnje naše ribarske flote uz mjere oko ribarskih tržnica, zemljišne politike kojima se osigurao bolji pravni status slatkovodnih ribnjaka, odnosno društava koje se bave tom djelatnošću. Treba jasno reći da naša ribarska flota u odnosu na okružje nije konkurentna. Ulov i uzgoj i u mari i aqua kulturi nije dostatan pa ni za podmirenje vlastitih potpora. Imamo puno veći potencijal nego što ga koristimo za razliku od naših susjeda, a naši ribari nisu dobro organizirani. Industrijska prerada ribe, potrošnja ribe u Republici Hrvatskoj, bolja organizacija tržišta, izgradnja luka iskrcajnih mjesta problemi su za čije će rješavanje svakako doprinijeti i ovaj zakon. Dakle, posebice u stvaranju efikasnijih pretpostavki potrebno je što moguće i što ranije krenuti u njihovu provedbu kako bi se sektor ribarstva što bolje pripremio za Europsku uniju. Organizacija tržišta i uloga udruženja proizvođača ima posebnu važnost u ovom zakonu, ali na neki način to bi mogla biti i kritična točka. Uzmimo samo jednu tezu iz prijedloga zakona, ja ću je citirati. Kaže ZERP Europske unije kao osnovni mehanizam provođenja tržišne politike u ribarstvu definira organizacije proizvođača koje nisu identične ni svojim ustrojem, ni svojim načinom rada trenutno postojećim ribarskim zadrugama. Organizacije proizvođača kao osnovni zadatak imaju izravno upravljanje resursima s ciljem stabiliziranja ponude i potražnje na tržištu, te svojim planovima rada one samostalno, dakle sukladno zakonu donose pravila o načinu i količini ulova svojih članova. Ovime se postiže stabilizacija cijena i osigurava bolji položaj članova organizacije na tržištu. Za potrebe regulacije tržišta ZERP propisuje i cjenovnu politiku koja se provodi isključivo kroz organizacije proizvođača. To da će ribari kroz svoje udruge odrađivati praćenje izlovnih kvota kao dio tržišnog mehanizma ponude i potražnje, da će provoditi cjenovnu politiku je iznimno zahtjevan posao i ogroman napor morat će biti uložen upravo za organiziranje i osposobljavanje ribarskih udruga. Dakle, oni doista ovim zakonom dobivaju velike i ovlasti, ali i velike obveze i mislim da će tu stvarno trebati uložiti dodatni i snažni napor da bi se one organizirale i da bi mogle provoditi taj posao. Zbog toga je smatramo i važan segment zakona i obuka korisnika i uloga Hrvatskog zavoda za poljoprivredno-savjetodavnu službu. Sigurno je da će usvajanjem ovog zakona i tržište ribom, potpori ribarstvu, monitoring i zaštita ribljih bogatstava postati jedan integrirani mehanizam kojim ćemo kao država moći efikasnije upravljati ovim sektorom. Važno je još jednom naglasiti da je u priređivanju ovog zakona, u njegovoj pripremi dakle da su sudjelovale i sve cehovske udruge o Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore. Također, vezano za ovaj zakon važno je napomenuti da je preduvjet dobivanja sredstava od Europske unije usvajanje nacionalnog strateškog plana razvoja ribarstva i operativnog programa. Te dokumente treba usvojiti do sredine sljedeće godine, a preduvjet da bi se o njima uopće moglo raspravljati, da bi ih se moglo donijeti je usvajanje ovog zakona. Prema tome, usvajanje ovog zakona kada gledamo u nekakvom kontinuitetu i nekakvoj vezi znači preduvjet je za povlačenje sredstava iz fondova Europske unije. Oba ta dokumenta se pregovaraju, znači sa Europskom komisijom i kao što smo svojevremeno radili u sklopu SAPARD plana definiraju se područja za sufinanciranje u području ribarstva. Ukoliko Europska komisija ne bi potvrdila ove dokumente koji proizlaze iz ovog zakona, odnosno ukoliko ne bi usvojili i ovaj zakon kao preduvjet ne bi mogli povlačiti sredstva Europske unije. Zato s obzirom na sve navedeno klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona i uvjereni smo da je to i značajan doprinos jačanju i konkurentnosti ribarskoga sektora. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ono što je interesantno recimo u ovome zakonu ili Prijedlogu zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu je to što se na strani trećoj gdje se govori o ocjenama potrebnih sredstava za provođenje zakona doslovce kaže da za provedbu ovog zakona nisu potrebna dodatna sredstva. No, kaže se za njegovu će provedbu biti potrebno na odgovarajući način strukturirati raspodjelu sredstava u okviru Državnog proračuna za 2010. godinu unutar razdjela nadležnog ministarstva. S druge strane gledam stranu 14. potpore u posebnom statusu, članak 33. i ovdje je nabrojano nekih 25 različitih potpora, pa se tako kaže da potpore u posebnom statusu obuhvaćaju: potpore namijenjene zaštiti okoliša, potpore namijenjene istraživanju, razvoju i inovacijama, potpore namijenjene spašavanju restrukturiranju tvrtki u poteškoćama, potpore namijenjene malom, srednjem gospodarstvu, potpore zapošljavanju, potpore izobrazbi, potpore namijenjene uslugama općeg ekonomskog interesa, potpore koje potiču gospodarski razvoj područja s neuobičajeno niskim životnim standardom, potpore koje potiču gospodarski razvoj područja posebne državne skrbi, potpore male vrijednosti, potpore usmjerene poticaju udruživanja u ribarstvu, potpore osiguranju od mogućih šteta u proizvodnji itd. itd. Znači, s jedne strane se kaže da nama nisu sredstva dodatna potrebna, a samo kada bi ovu, znači potpore investicijama u ribarske luke i iskrcajna mjesta, potpore za zaštite i razvoj vodene flore i faune, potpore zajedničkim aktivnostima, preradu, marketing, potpore slatkovodnom ribarstvu i da ne nabrajam, potpore za modifikaciju, prenamjenu ribarskih plovila itd. itd. Znači, kada bi se ovaj zakon dosljedno na neki način primjenjivao usuđujem se reći da ni sva sredstva za poljoprivredu u idućoj godini koja bi se usmjeravala recimo prema ribarstvu ne bi nam bila dostatna. E sad, s druge strane, država smanjuje potpore za poljoprivredu za nekih 600 milijuna kuna u proračunu za 2010. godinu. Potpore recimo za brodogradnju, za poljoprivredu i industriju iznose u 2009. negdje oko 10 milijardi kuna, a ovdje ste nam u obrazloženju ovog zakonskog prijedloga kaže da to de facto ne košta. Samo brodogradnja i samo poljoprivreda zajedno recimo od države ove godine dobijaju ili će dobiti oko 8,3 milijarde kuna tih različitih potpora. Svaki zaposlen građanin u Republici Hrvatskoj za potpore u pojedinim djelatnostima na godišnjoj razini izdvaja oko 6 tisuća kuna. Znači milijun i 500 tisuća zaposlenih, svaki izdvaja oko 6 tisuća kuna za potpore. Svaki zaposlen građanin Republike Hrvatske koji radi recimo u brodogradnji, po osnovu potpora na godišnjoj razini dobija 227 tisuća 488 kuna. Svaki zaposlen radnik u poljoprivredi, znači dobija potpora u iznosu od 93 tisuće 214 kuna. U ostaloj industriji 10 tisuća 943 kuna. Međutim bez obzira na te ogromne, gotovo frustrirajuće brojke apsolutno sam protiv stečaja, prije svega škverova jer bi taj stečaj bio skuplji od sanacije i on se mora naprosto izbjeći jer bi to moglo potom cijelu državu odvesti u bankrot. Ali pustimo sada brodogradnju, da se vratimo na poljoprivredu, da se vratimo na to ribarstvo. Ribarstvo zasigurno može i ono bi trebalo biti jedna od izuzetnih djelatnosti Republike Hrvatske. Mi smo tu negdje recimo kod izvoza riba, kao recimo pri izvozu pšenice u Republici Hrvatskoj, a vidimo s druge strane da se toj djelatnosti riboprerađivačke industrije poklanja neusporedivo manji značaj. Mi mu kao onako, kao da se ga naprosto klonimo. Zašto? Zato što, usuđujem se reći, da je ribarski lobi nije dovoljno zastupljen u Vladi ili nije bio dovoljno zastupljen pri našim vladama, ali bez da tu granu na neki način potpomažemo. Na kraju nama se lako može dogoditi da ćemo ostati i bez samoga ribarstva. Da se tome ne bi trebalo previše čuditi, da mi eto kad smo uništili toliko toga, i gotovo ostali bez jadranske orijentacije, zašto bi se uopće trebali čuditi ako ostanemo i bez ribarstva. Uništili smo brodogradnju, ili smo na dobrom putu, uništili smo linijske brodare. Dovoljno je spomenuti "Croatia line". Uništili smo gotovo svu industriju uz našu obalu. Dovoljno je spomenuti da je jedna Dalmacija gotovo ostala bez industrije, bez 100 hiljada radnih mjesta u toj industriji. Jedino Istra ima danas negdje oko 25 tisuća više radnika zaposlenih no što je imala '90. godine. Uništili smo, da riboprerađivače, hoteli su nam zapušteni, možda rade ona dva, tri mjeseca uz sezonu. I eto na to se svela naša jadranska orijentacija. E sad što je sa tim tržištem ribarstva. Da će se sve preko noći promijeniti, ja jednostavno u tu priču ne mogu vjerovati. Npr. Istra, Primorsko-goranska županija imaju dvije veletržnice riba, ali to jednostavno ne funkcionira. Ne mogu točno sada reći napamet koliko smo uložili u tu veletržnicu u Poreču, da li je to bilo 3, 4, 5 milijuna eura, ne znam sad napamet, ali znam da jednostavno ta investicija, neću reći da je upitnog karaktera, ali ne funkcionira u svoj svojoj punini kako je to slučaj recimo na zapadnoj obali Jadranskog mora u susjednoj Italiji. Kod naših ribara sve se manje-više svodi, apsolutno to poštujem, na borbu za plavi dizel, a ovo recimo te veletržnice, doista bi to trebalo urediti da naši ribari ne dožive ono što vrlo lako mogu u godini pred nama doživjeti naši brodograditelji. Ribari s jedne strane, svi su o tome govorili, traže veletržnice, a potom ih se klone i ja mislim da će se neka vremena naprosto promijeniti i da će se ta siva ekonomija i na tom području u dogledno vrijeme morati izbjegavati. Tu ribarsku, ne znam, industriju čuli smo od prijašnjih govornika, potpomagat će Europska unija, ali pitanje je koliko će stvarno i da li će uopće poticati ribarstvo. Iako ja kažem sve što Hrvatska dobija od Europske unije, već je Europa iz Hrvatske uzela. Kako? Prodali smo banke, 93% je u njihovom vlasništvu. Oni su ove godine povukli ili će povući dobiti iz tih banaka, koliko su te iste banke platili koncem 90-ih godina. THT, ista priča. Prošle godine povukli su dobit od nekih 2,8 milijardi kuna, a tamo krajem 90-ih godina cijeli sustav su kupili Njemci za manje od tih 2,8 milijuna kuna. Ista priča je sa INA-om. Vidjet ćemo kako će se nakon ove intervencije predsjednika država sve to rasplesti, ali o tome drugom prilikom. Jasno je da kada govorimo o ovom ribarstvu, ne mislim samo na jadransko ribarstvo. Jasno je da je ovdje riječ i o slatkovodnom. Čuli smo da pred nekoliko godina, imali smo proizvodnju 11 tisuća tona. Danas je to svedeno na nekih 5 tisuća 200 tuna plus 2 tisuće tona mlađi. Na Jadranu su brojke, ja bih se usudio reći u usporedbi sa godinama prije '90. još i gore. Naš izlov permanentno pada, učešće na stranim tržištima također. Talijanski ulov, pa ponajčešće u našem dijelu Jadrana sve više raste. Sutra kada Slovenci dobe onih 150 kvadratnih kilometara uz zapadnu obalu Istre, odnosno kada se onaj "dimnik" pretvori u otvorene vode, mislim da će se i ovdje kod nas u Istri situacija također pogoršati. Sve u svemu, samo da citiram ovaj članak 6. na strani šestoj, gdje se kaže da ciljevi strukturne politike u ribarstvu su omogućavali gospodarske, ekološke, socijalne održivosti cjelokupnog sektora ribarstva kroz provođenje i financiranje mjera sukladno strateškim dokumentima i posebnim zakonima, omogućavanje primjerenog životnog standarda svih subjekata u ribarstvu kako u dijelu primarne proizvodnje, tako u dijelu dodavanja vrijednosti prerade proizvodnog ribarstva, omogućavanje postizanja održive ravnoteže između raspoloživih resursa i ribolovnog kapaciteta, jačanje konkurentnosti sektora, poticanje jednake zastupljenosti i jednakosti spolova u sektoru. Ne znam šta ste se čak i toga dometnuli. Mislim da to sad je manje bitno. Ali dobro, ajde recimo da su te strateške odredbe iz ovog citiranog članka u redu. Ono što mene na neki način u ovo vrijeme bitno iako bi to bilo apsolutno logično je apostrofiranje lokalne samouprave. Doista lokalna samouprava, kada je riječ o ribarstvu, trebala bi prednjačiti, ali što će recimo ta lokalna samouprava činiti u ovom trenutku za ribarstvo ali ne samo ribarstvo, kada se otvoreno poručuje da bi najmanje jedna polovina općina, županija, gradova, u Republici Hrvatskoj trebalo zaključno možda sa 2012., 13. kada budu novi lokalni izbori, znači biti i ukinuto. Tko će ući danas u investicije kada se već unaprijed može reći da će neke jedinice lokalne samouprave biti ugašene, ako je tome tako onda bi tu već trebalo stvoriti te odnose da doista se sva gospodarska aktivnost tih subjekata ne zaustavi u periodu koji je pred nama jer ćemo u protivnom i kroz takvu jednu formu ugasiti ne samo mnoge investicije nego kroz njih i čitav niz radnih mjesta. Postavlja se pitanje što sutrašnjim ulaskom u Europsku uniju, što ćemo time dobiti kada je riječ o poticajima u ribarstvu, što će biti onda. MI smo apsolutno smo rekli nemamo dovoljan broj luka, nemamo dovoljan broj skladišta, nemamo dovoljan broj ribo prerađivača sve smo kao da smo se trudili, doveli u pitanje uništilo, zašto, da li je to nekome odgovaralo u datome trenutku, ja to ne mogu razumjeti, ali bez da stavimo pamet u glavu mislim da ćemo ostati i bez ribarstva a od istog nitko nema mandat u ovoj zemlji da digne ruke. Prekomjerni izlov u našim kanalima, uz našu obalu to je priča za sebe. Mi ako želimo štititi Jadran, nije dovoljno da ga štitimo samo prema onima koji upadaju u naš dio akvatorija, nego ga moramo zaštititi od pojedinaca koji na jedan nekorektan način usuđujem se reći zloupotrebljavaju svoju poziciju prekomjernim izlovom upravo u tim kanalima uz naše otoke i obalu. Jednostavno na to bi trebalo možda stavljati i naglasak. Ribarstvo sigurno može biti jedna bitna grana za Hrvatsku, istina je profesionalnih ribara ima svega 3000 ljudi, ali nemojmo sve gledati možda kroz radno mjesto, kroz onih 1% bruto-društvenog proizvoda, jer ako imamo 3000 profesionalnih ribara, imamo usuđujem se reći 100 tisuća ljudi koji se bave nekom vrstom malih ribara, kako to nazvati, jednom riječju to ribarstvo je dio našeg identiteta i bez obzira na krizu i sve ostalo mislim da taj naš Jadran trebamo zaštititi, a tim ljudima koji su ostavili dubokog traga u odnosu sa prirodom u ovo vrijeme treba pomoći. Što se tiče samog Zakona, mi ćemo ga poduprijeti ali još jedanput naglašavam da bez sredstava naprosto nema stvarne pomoći tržištu ribarstva u Republici Hrvatskoj.
U ime Kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnici, kolegice i kolege zastupnici. Evo sa našeg slavonskog gledišta, sa sjevera, dakle i istoka Hrvatske i Slavonije i Baranje, kada promatramo ovaj Prijedlog zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu s Konačnim prijedlogom zakona, onda mi je u ušima još uvijek neke ocjene naših ljudi, u Slavoniji, običnih ljudi koji kažu bilo bi dobro da mi poljoprivrednici se proglasimo ribarima, onda oni u „Đuri Đaković“ kažu bilo bi dobro da se „Đuro Đaković“ proglasi brodogradilištem onda bi bolje stajali. Kada ih pitam zbog čega to tako, onda kažu, vidite doktora, hektar kukuruza je ograničenje 150 litara plavog dizela, a u onom južnom dijelu Hrvatske nema ograničenja plavoga dizela za čamce, brodice i ostalo. I ne samo to, u našim ribnjacima, počevši od najbližega u Brodskom Stupniku, Sibinju, BEbrini, općine Trilj u Slavonskom brodu nekada najvećim ribnjacima u našoj državi, zatim kod Našica, zatim kod Okućana ribnjak, zatim u Čaglinu ribnjak, sve više raste šaš i trska a sve je manje izlova. Netko je ovdje rekao statistiku da je to 4,5 tisuće tona ribe u odnosu na 11 tisuća prije rata. Ovdje sam dobio i dopis u Hrvatski sabor mailom jednoga proizvođača ribe iz Slavonije, iz Čaglina koji ima svoje primjedbe koje ću ja pretočiti u amandmane, na ovaj Prijedlog zakona do kraja rasprave. Dakle, taj proizvođač a kada sam proučio sami Zakon i njegove članke, piše da je ovaj Prijedlog zakona jedno više zadovoljavanje forme u svrhu nastavka pregovora sa Europskom unijom, nego što je jasan i precizan, dakle smatra ga nejasnim i nepreciznim. Kasnije ću obrazložiti zbog čega i obrazloženje postoji zbog čega. Što više, čak štoviše smatra se da se ovim Zakonom neće napraviti mnogo na području ribarstva, da će se njime najviše okoristiti radni posrednici, a najmanje će pomoći proizvođačima i krajnjim potrošačima. Znamo mi da Republika Hrvatska ima potrošnju ribe po glavi stanovnika među najnižim u Europi pa i u svijetu. Dakle, kada se radi o mjerama potpore razvoju aqua kultura, članak 12. ovoga Zakona, smatra se da bi bilo dobro dati prioritet u uzgoju ribljeg mlađa autohtonih izvornih vrsta slatkovodne ribe dobivenih prirodnim mrijestom. O tome dakle u ovom, u svim ovim člancima, Prijedloga ovog zakona ne piše niti jedne riječi. Dakle, radi se o davanju prioriteta u uzgoju ribljeg mlađa autohtonih izvornih vrsta slatkovodne ribe dobivenih prirodnim mrijestom. Za primjer je riblja vrsta linjak koja nije od neke velike tržišnog značaja jer ne dosegne veličinu koja bi bila značajna, ali je sa gledišta i stanovišta Slavonije autohtona slavonska vrsta ribe i vrlo konzumna, vrlo da kažem delikatesna. A o ovakvim stvarima u ovom prijedlogu zakona nema riječi pa ću to uložiti amandman, a temeljem dopisa, dakle jednoga malog proizvođača ribe u Slavoniji. Kod projekata od zajedničkog interesa, u članku 13. tako piše, potrebno je odrediti tko je mjerodavan da utvrdi koji su to projekti od zajedničkog interesa i kakvi su to projekti. Te … [[Govornik se ne razumije.]] u području slatkovodnog od onog u području morskog ribarstva, a kad se govori o zajedničkim akcijama onda je nejasno o kakvim to i čijim to akcijama se radi, zajedničkim akcijama. Dakle, nije definirano. Nadalje, smatra li se područjem i zajednicom ovisnom o ribarstvu u članku 14. samo priobalje te područje uz rijeke, jezera i ribnjake, kao što je navedeno u uvodnom dijelu prijedloga zakona? Dakle, oni koji imaju već postojeću proizvodnju, ili se tu ubrajaju i područja koja su pogodna za razvoj takvih djelatnosti iako trenutno takva djelatnost ne postoji? Jer ovakvim prijedlogom zapravo mi samo ozakonili i podržavali ona područja koja već imaju razvijenu ovu granu gospodarstva. Ali, želimo li mi razvijati i nadalje ribarstvo i u onim krajevima Hrvatske i mjestima, općinama, županijama u kojima to još trenutno nije razvijeno, ali postoje uvjeti? Postoje dobri uvjeti, prirodni, ekološki i svi ostali. Dakle, ovo su kažem zamjedbe, primjedbe jednoga da kažem maloga proizvođača ribe iz Slavonije i evo mislim da, ako dopustite državni tajniče, da imaju donekle temelja u ovim, da su ta pitanja utemeljena na objektivnim okolnostima koja proizlaze iz članaka ovoga zakona. Članak 15. vezan je uz ostvarivanje potpore, potpora dakle za ribarstvo kaže da je nejasan i nepotpun što ostavlja ogroman prostor za malverzacije, zlouporabu. Kao i u svim drugim zakonima u kojima je predviđeno pravo na ostvarivanje nekakve potpore, a mi znamo o kakvim se zlouporabama radi u nekim drugim područjima. Dakle, govorimo i o poljoprivredi i o nekim drugim gdje se mogu vrlo lako i gdje se otkriva svaki dan i znaju lokalni stanovnici kako se zlorabe potpore. Znaju osobe koje zlorabe te potpore i to uz blagoslov ili uz žmirenje inspekcija i nekih drugih nadležnih tijela u svezi toga. Zbog toga, evo samo još jedanput da se vratim, naime neki dan sam bio u jednoj našoj robnoj kući, velikom lancu, koji ima veliki lanac robnih kuća i kupio sam, nadajući se da je to naša sardina jer je velikim slovima napisano sardina, dakle nekakvih naših tvornica i kapaciteta koji su prepolovljeni ili desetkovani poslije rata, sardinu. Kad sam pogledao deklaraciju, već sam došao doma, vidim da je sardina proizvedena u Nišu. Dakle, Niška tvornica sardina, možete misliti Srbije i njenih morskih kapaciteta i ribarstva da se eto sardine proizvode u Nišu, a piše sirovina Republika Hrvatska, porijeklo sirovine. Mislim da ste i vi to sreli na našim policama naših robnih kuća i to naših domaćih robnih kuća, jel. Dakle, ovi naši poljoprivrednici koji su mi evo i sugerirali pomalo i ovu raspravu i kada su govorili o ribarstvu i kada su govorili o plavom dizelu koji je neograničen u ovome dijelu, da kažem plavome, a kada se radi o zelenoj brazdi onda je ograničen, recimo za kukuruz na 150 litara dizela po hektaru. Iako se ova njiva plava ne ore, ne kopa, ona se ne sije, ona se ne gnoji, ali je u odnosu na onaj gore zeleni dizel, dakle ovaj koji se upotrebljava u Slavoniji, Baranji i Srijemu, a uz ograničenje od 150 litara dizela po hektaru. Pa onda oni kažu, možda bismo mi isto se trebali proglasiti ribarima Panonskog mora koje ne postoji, a evo kažem i radnici "Đure Đakovića" predlažu da "Đuro" postane brodogradilište, može proizvoditi šajke za Savu, Dunav, može đunke za izvoz u Kinu itd. Možda se može preorijentirat i proizvodnja, ali to nije tema ovoga. Jadransko more, i ovdje je netko govorio o izlovljavanju, pa vidite koliko ja znam naše more, Mare nostrum Croaticum, i ono s druge strane, bliže talijanskoj obali, izlovljavali su i stari Grci i Rimljani i Turci i Mleci i Slovenci i tko sve ne, i opet postoji ribolov. Postoji 3 tisuće profesionalnih ribara u RH koji prema Kajinovim riječima bez obzira na zakonske odredbe, a bez investiranja i ulaganja i neće baš imati nekakve velike koristi od ovoga prijedloga zakona. Kako su i koliko su novaca da kažem ovako narodski rečeno ulupano u veletržnice ribe na obali našoj? Znam za Riječku koja zjapi prazna i za još neke druge. Kakve su rezultate polučile veletržnice ribe, a zapravo su u neku ruku trebale biti kapitalne investicije na Jadranskoj obali, na Hrvatskoj obali, u svezi upravo proizvodnje, prometa i svega ostaloga što se tiče ili glede ribarstva u RH. Nije toliko ZERP ograničavajući faktor ili čimbenik za našu proizvodnju ribe, za povećanje potrošnje ribe u RH, koliko su neke druge stvari. Rekao sam u uvodnoj riječi da ću uložiti amandmane u svezi onoga o čemu sam govorio u ovoj raspravi, pa ćemo onda vidjeti kao će državni tajnik i ministarstvo reagirati na te amandmane, tako da potporu ili podršku ovome zakonu ostavljam za kraj kod glasovanja. Još uvijek nisam siguran da li će klub HDSSB-a da li će podržati prijedlog zakona ili ne. Hvala lijepo.
Hvala. Objavljujem da je u 10,53 prošlo vrijeme za prijavu rasprave od 10 minuta. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, predstavnici predlagača, Vlade, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj prijedlog zakona. Prvi i osnovi razlog zašto i zbog čega, a to je zakon koji se usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije. Ali ono što je posebno važno, jedan od vrlo važnih zakona u stvaranju ukupne infrastrukture, da bi se sredstva koja će nam biti na raspolaganju, sredstva Europske unije da bi uopće mogli koristiti da bi naša svih koji su uključeni u gospodarsku djelatnost ribarstva, bez obzira da li je slatkovodno ili morsko da bi mogli koristiti pozitivne prednosti koje nam se otvaraju ulaskom u Europsku uniju. O samom ribarstvu načelno želim reći samo dvije stvari. A s tim da sasvim sigurno u smislu komparativne prednosti ima ih čitav niz. A to je prvo, da je neto devizno pozitivna, znači ima veći izvoz nego uvoz, jedna od vrlo rijetkih gospodarskih grana i slatkovodno i morsko, da naš sektor ribarstva ima snažan potencijal u svojim komparativnim prednostima, prije svega zbog ekološke kvalitete mora, rijeka, ostalih slatkih voda. I da li ćemo tu komparativnu prednost pametno iskoristiti u vremenu pred nama, to ovisi isključivo o nama. A da bismo to mogli iskoristiti između ostalog i ova sredstva koja su nam data kao potencijal, da li ćemo ta sredstva uspjeti iskoristiti, u što osobno sumnjam, ali to ćemo malo kasnije. Naime, Europa ima svoju zajedničku ribarsku politiku još od 1992. godine. Jednu snažnu reformu su imali '83. i zadnja reforma koju je Europa napravila je bila 2002. godine. Ponavljam 2002. godine. Mi reforme u ribarstvu imali smo svake godine, pa gotovo ovisno o tome kako je koja vlast došla ili kako je koji ministar sjeo u ministarsku stolicu resornog ministarstva ili kada je eventualno voda došla do grla ribarima, pa bi se onda malo snažnije uzburkala javnost. Radile bi se određene mjere, ali generalno ponavljam, Europa je svoju reformu napravila 2002. godine. Mi našu reformu radimo tek sada. Ovo je prvi sada zakon u nizu, prvi zakon u nizu kada govorimo o ribarstvu, prvi zakon u nizu, a ima ih još koje trebamo donijeti, koji daje mogućnost da našu ribarsku politiku, tu gospodarsku granu da njoj omogućimo njoj ono što je napravimo onu reformu koju je Europa napravila još 2002. godine. Ja želim podsjetiti da smo svih ovih godina imali razno razne dvojbe. ZERP, donijeli smo ga, nacionalno važan i zbog pitanja nacionalne važnosti, odustali smo od njega. Ali to je manje važno. Daleko važnije i tu je bio stav kluba Hrvatske narodne stranke i ja moram podsjetiti i ja želim podsjetiti i onda smo govorili kada se donosio ZERP da nije poanta priče u ZERP-u nego je poanta priče da li smo stvorili infrastrukturu koja će ribarima omogućiti da obnove svoje tehnološke kapacitete. I onda smo u zaključak i Hrvatski sabor u ime prijedloga Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke, Hrvatski sabor usvojio zaključak i dali smo rokove u kojim rokovima će resorno ministarstvo i Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo mora u svojim proračunskim pozicijama osigurati sredstva strogo namjenska za obnovu ribarske flote, za obnovu tehnoloških kapaciteta. To se nije dogodilo. Zaključak je prihvaćen, bilo je niz proračuna kasnije, međutim ni u jednom proračunu se ta priča nije desila. E to nije dobro. E to nije dobro. Da ne nabrajam snažne znanstvene rasprave oko dužine broda, broja mreža, kada govorimo o slatkovodnom ribarstvu, ribojedne ptice, visoke vodne naknade, tehnologija itd. Evo čitav niz problema koji prate tu gospodarsku granu koja ima komparativne prednosti, posebno one ekološke, ekološkog nazivnika i pozitivan neto devizni priliv. Međutim, imamo to što imamo i činjenica je da na području poljoprivrede od kada su objavljeni, a to je zadnjih 6 mjeseci otprilike, od kada su objavljeni uopće dimenzija financijske omotnice kao izvjesna, da mi u Hrvatskom saboru čitav niz zakona mijenjamo, da bismo stvorili potrebnu infrastrukturu i da bismo 2012., trinaeste mogli ta sredstva koristiti. To samo govori da jednostavno o tom problemu poljoprivrede do sada se nije ozbiljno, a ribarstvo je dio tog gospodarskog sektora, da se tom poslu nije odgovorno pristupilo, nije se radilo. Često puta se politiziralo, često puta su se kupovali i političke podobnosti i politička podrška, često puta se troši državni novac. I želim podsjetiti na SAPARD i iskorištenju SAPARD-a, želim podsjetiti da smo kroz kapitalne potpore financirali isto ono što smo imali sredstva vani. Vanjska sredstva nismo iskoristili, a domaća jesu. Prema tome, bojim se da bi se nešto slično moglo desiti i ovdje i ovom prostoru, budući da mi ovaj zakon ćemo usvojiti i nadam se jednoglasno svi zajedno. Jer definitivno svi zajedno smo svjesni da je nešto što je nužno potrebno i kao infrastruktura jednoj važnoj gospodarskoj grani, ali isto tako ovaj zakon stupa na snagu 1. 1. 2010. Vlada donosi nacionalni strateški plan do 1. 1. 2010. znači 10 mjeseci. Vlada donosi nacionalni strateški plan. A Operativni program koji bi trebao provoditi Nacionalni strateški plan Vlada će donijeti najkasnije tri mjeseca prije stupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Mislim da ta tri datuma dovoljno govore o narodni rečeno cajtnotu, nečinjenju do sada i potrebi hitne reakcije, a da bi se stvorili uvjeti da 2012. možemo povući dio od raspoloživih 23 milijuna eura za ribarstvo, 2013. 30,7 milijuna raspoloživih u potencijalu ili ukupno u dvije godine 53 milijuna. Naša realnost je prema, procjeni ljudi koji se bave ovim, negdje oko 20 milijuna, znači duplo manja, 50%. Osobno mislim i mi u klubu Hrvatske narodne stranke smo gotovo sigurni ako bude 20% bit će izuzetno dobro, a i tih 20% neće biti ako ne usvojimo ovaj zakon, ako se ne napravi, ako ne dobijemo, ako Vlada ne usvoji Nacionalni strateški plan i Operativni program. I mislim i tu je naša glavna primjedba, nas u klubu Hrvatske narodne stranke da su ovi rokovi predimenzionirani jer u čitavoj toj priči o kojoj mi danas govorimo, govorimo o zakonodavstvu, govorimo o zakonodavnoj podlozi, a gdje su u svemu tome i ribari, oni koji će to koristiti. Koliko su se pripremili, da li su se pripremili, temeljem čega su se pripremili. Da li ribari danas mogu razmišljati o povlačenju 20 milijuna, 23 milijuna eura raspoloživih u 2012. godini kad ćemo mi tek koncem 2010. imati strateški i operativni plan, a operativni program provođenje tri mjeseca prije našeg ulaska u Europsku uniju. Ja shvaćam da su ti rokovi definirani i u pregovaračkom procesu, ali želim osobno naglasiti i to na činjenicu na koju smo mi u klubu Hrvatske narodne stranke uvijek upozoravali, a to je da kasnimo, da kasnimo sa konkretnim zakonodavstvom koje će omogućiti onaj potencijal kojega nam Europska unija daje, a u međuvremenu smo se bavili kojekakvim i raznoraznim politikantskim pitanjima i zbunjivali jadne ribare, zbunjivali sve oni koji rade u ovom području. Ne samo u ovom području, i u ostalim djelatnostima. Činjenica je da u kompletnom poljoprivrednom sektoru rade se snažne promjene u smislu potpore, u smislu utvrđivanja kriterija prava na potpore i čitav niz svega toga. I ono što je najtragičnije u svemu tome, dobijemo jedan Zakon o poljoprivredi i nažalost vladajuća većina ga je usvojila, a kojim zakonom će se hrvatska javnost izvještavati kroz ono "zeleno izvješće" putem "Narodnih novina". Mislim da je to vrijeđanje zdrave pameti i logike ljudi i mislim da to nije dobro i upravo zbog takvog odnosa i sad jesmo u ovoj ribarskoj politici u cajtnotu. Prema tome, da ne duljimo, klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovaj prijedlog zakona. Klub Hrvatske narodne stranke upozorava i ministarstvo i Vladu da ovi preostali dokumenti koji su nužni i koji su dio cjelokupne infrastrukture potrebne da bi naši ribari mogli povlačiti ona sredstva koja u potencijalu su definirana, a koja su ponavljam 54 milijuna eura u dvije godine, da te dokumente Vlada što prije uputi na Sabor i da Sabor može to verificirati, da stvorimo, da u međuvremenu i educiramo i one koji će koristiti te potpore u sektoru ribarstva, da ih educiramo o mogućnostima. A kako i na koji način će se kasnije to sve u praksi odvijati to je vrlo teško reći, ali ponavljam, zbog odgovornosti prema sektoru ribarstva s jedne strane, zbog odgovornosti prema sredstvima koja nam se nude, na području ribarstva to je 53 milijuna s druge strane i kompletnoj poljoprivredi. Pazite, u kompletnoj poljoprivredi nama je u potencijalu za dvije godina 680 milijuna. U ovom trenutku prema svim matematikama mi imamo apsorpcijsku moć za 200 milijuna eura manje. Sumnjam da smo mi to u stanju u dvije godine nadoknaditi, čisto sumnjam. Danas govorimo praktički 15 minuta prije 12 o jednom zakonskom tekstu kojega smo trebali davno prije donijeti, a nužno nam je potreban. Uskoro ćemo isto imati jedno područje, to je regionalni razvoj, Zakon o regionalnoj razvoju koji je na raspravi, koji definitivno onemogućava bilo kako suštinski regionalni razvoj. Prema tome, mislim da ta neodgovornost takve vrste podijeljenih ljudi u Vladi koja su dokazana u Ministarstvu poljoprivrede, a sad u regionalnom razvoju, mislim da je preveliki ceh kojega plaćaju hrvatski birači. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena kolegica Nevenka Marinović. Izvolite, kolegice.
Hvala, poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Evo, kad govorimo o Zakonu o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu želim najprije kratko predstaviti ovaj segment i to kroz pregled djelatnosti morskog ribarstva i ekonomske pokazatelje ribarstva u Zadarskoj županiji i u Republici Hrvatskoj. Morsko ribarstvo u Hrvatskoj se provodi na 34 tisuće kilometara kvadratnih teritorijalnog mora i dodatnih 21 tisuću kilometara, a ulov morske ribe u 2008. godini bio je 48,9 tisuća tona, od čega 42,6 tisuća tona plave ribe, 4,8 tisuća tona bijele i 2,8 tisuća tone ostale. To je godina kad je Republika Hrvatska dosegla u ulovu predratne količine. Od 1998. godine razvidno je povećanje ulova plave ribe i to sitne plave ribe gotovo dva puta, jer je velika potražnja za slanim inćunom uzrokovala i stalno povećanje izlova. Slana riba se gotovo u cijelosti izvozi u Italiji, nešto manje u Španjolsku, a izlov bijele ribe gotovo je isti u navedenom razdoblju. Broj ribara u gospodarskom ribolovu je 3740 i on se povećava, broj ribarskih plovila nešto veći od 3700 i on je također u povećanju. Što se tiče mari kulture u Republici Hrvatskoj ona uključuje znači uzgoj bijele ribe i to brancina i orada čija je proizvodnja u 2008. iznosila 4 i pol tisuće tona ili 29% ukupnog uzgoja. Uzgoj tune od 3711 tona. Tu imamo smanjenje zbog ulovnih kvota koje propisuje Međunarodna organizacija za zaštitu plavo perajne tune i čini 41% ukupnog uzgoja. I dalje imamo uzgoj školjkaša i to dagnji i kamenica koje čine oko 30% ukupnog uzgoja. No u tržišnoj vrijednosti tuna drži znatno veći udjel gotovo 75% od oko 150 milijuna dolara vrijednog plasmana, bijela riba 19, a školjke svega 6%. Što se tiče ekonomskih pokazatelja ribarstva u Republici Hrvatskoj bruto dodana vrijednost djelatnosti ribarstva prema dostupnim podacima Državnog zavoda za statistiku od 2001. raste od 284,7 milijuna kuna do 410,6 milijuna kuna u 2004. godini. Koristit ću financijske pokazatelje za 2007. zbog izmjene, zbog nove nomenklature jer su pokazani znači zbirno za poljoprivredu i ribarstvo, a ovako za 2007. oni glase. Znači, ribarstvo ima 855 milijuna ukupnog prihoda, 801 milijun kuna ukupnog rashoda i oko 70 milijuna kuna dobiti prije oporezivanja. Iz bilance u razdoblju od 2000. do 2008. vidljiv je suficit u ovoj djelatnosti koji varira od 300 000 dolara do maksimalnih 59 milijuna u 2006. godini. Držim važnim istaknuti da je ribarstvo jedna od rijetkih grana uz proizvodnju duhana, žitarica, šećera i ljekovitog bilja koja ima konstantan suficit u robnoj razmjeni što dokazuju i podaci za razdoblje siječanj – kolovoz 2009. godine. Poticaji u ovaj segment iznosili su znači, varirali od 45 do 96 milijuna kuna. Što se tiče Zadarske županije koja je epicentar ribarstva u Republici Hrvatskoj tu je ribarstvo tradicionalna djelatnost naše znači i obale i otoka, ali je izvor egzistencije za velik broj otočnog i obalnog stanovništva. Prvi uzgoj brancina i podlanica dogodio se u Zadru 1979. godine, a prvi uzgoj tune na mediteranu 1996. u Kali tuna uzgajalištu pokraj otoka Iža. Kaljska ribarska flota još je najjača na Jadranu, a preko 80% kapaciteta soljenja inćuna je na području Zadarske županije. Sa nekoliko fizičkih i financijskih pokazatelja pokušat ću predstaviti evo ribarstvo Zadarske županije. Na ovom području ima 540 ribara, što obrtnika i poduzeća. Oko 2600 malih ribara i oko 3000 brodova od čega je svega devedesetak preko 15 metara. Ribarstvo Zadarske županije obuhvaća znači ribolov sitne i krupne plave ribe koji čini 35% ukupnog ulova u Republici Hrvatskoj, a najznačajnije vrste ulova kako sam već prije rekla su inćun i srdela koji su baza i za prerađivačku industriju. Znači, soljenje ali i za uzgoj tune. Uzgoj bijele ribe koju čine brancin i orade, znači u 11 uzgajališta na oko 250000 metara koncesionirane površine uzgaja se 1600 tona godišnje. Uzgoj tune odvija se u četiri uzgajališta na 860000 koncesionirane površine i tu se uzgaja oko 2500 tona godišnje. Kapaciteti su puno veći, ali evo zbog i prije spomenutih ograničenja Međunarodne organizacije za zaštitu plavo perajne tune su takvi. I sljedeća je prerada i soljenje sitne plave ribe koja je vrlo značajna na području Zadarske županije. Što se tiče financijskih pokazatelja na području županije, znači za 2008. godinu 427,8 milijuna kuna je ukupnog prihoda, oko 20 milijuna kuna čiste dobiti. Podaci su temeljeni na izvješćima šezdesetak tvrtki koja su predala financijska izvješća i zaposlene su 734 osobe. A '98. godine u ovom segmentu bilo je 273 zaposlena, 33 tvrtke i 82,3 milijuna kuna. Dakle, broj tvrtki se udvostručio. Broj zaposlenih gotovo tri puta je veći, a ukupni prihodi porasli su više od pet puta. 10 od ukupno 20 najvećih izvoznika u 2008. godini su poduzeća djelatnosti ribarstva na području Zadarske županije, a to govori o važnosti ove grane gospodarstva, znači za Zadarsku županiju, ali i za gospodarstvo Republike Hrvatske. Treba istaknuti, a čini mi se da je bilo riječi i do sad ovdje o tome da nije se gradilo, da se nije dovoljno ugradilo u flotu. Ja držim važnim istaknuti, da su državne mjere poticanja gradnje flote dovele, znači uz nešto malo uvoza brodova do toga da se u plivaricama, odnosno floti većih brodova za izlov plave ribe došlo do zadovoljavajućih kapaciteta, odnosno da je ovaj segment dovoljno osnažen. Ministarstvo je u 2008. godini sa 150 milijuna kuna pomoglo sektor ribarstva što kroz izravne poticaje, što kroz cijenu plavog dizela, tako ali sve u cilju da hrvatski ribari postanu konkurentni ulaskom u Europsku uniju tako da se sufinanciraju i ostale stvari. Evo to je rezultiralo time da je ribarstvo u dosadašnjem tijeku godine, znači od siječnja do rujna heroj izvoza sa iznimnim rastom. Otvoreni su važni prerađivački pogoni što znači da ova djelatnost privlači investicije. Evo primjer Ostre, znači u Stankovcima to je najveći i najmoderniji pogon takve vrste u Europi, ne u Hrvatskoj. Međutim, postoje problemi u ribarstvu na koje su upozorili i ribari na svom 14. susretu ribara nedavno održanom na Pagu, a to je potreba donošenja nove Strategije ribarstva, problem hladnog lanca, prihvat ulovljene sitne plave ribe ograničen je kapacitetom hladnjače, odnosno tunela za smrzavanje, a to onda uzrokuje uvoz i tuđe srdele, ali i haringe što svakako nije dobro. Ukazano je i na problem iskrcajnih mjesta. I ovdje je bilo riječi o tome za ribu i rješavanje tog statusa u svim prostornim planovima jedinica lokalne samouprave. Također je bilo spomenuto i reguliranje institucije malog obalnog ribolova uz uvažavanje socijalnog i starosnog cenzusa, ali i povećanje efikasnosti kontrole prometom riba kod svih sudionika i još jedan problem. Na nedavno završenom zasjedanju ove Međunarodne organizacije za zaštitu plavo perajne tune problem koji također dotiče značajno naše ribare je sveukupna ulovna kvota je smanjena sa 580 na 395 tona. Ove drastične mjere neizbježno će se odraziti i na poslovanje 6 hrvatskih uzgajivača tuna, ali i brojne ribare vezane uz njih bilo ulovom tuna za kaveze, bilo ulovom plave ribe za njihovu ishranu. Sigurno je evo da je sve teže raditi posao uzgajivača tuna, a nastavak ovog unosnog posla ovisit će ne samo o ovim navedenim kvotama, nego i o tržištu posebice japanskom na kojem je i ove godine cijena tune prepolovljena. Evo, upravo ovaj Prijedlog zakona o strukturnim potporama i uređenju tržišta u ribarstvu omogućuje i provedbu ciljanih programa i donošenja nacionalnog programa ribarstva, ali i operativnih programa. Oni su osnovni dokumenti kojima se propisuju prioriteti u ribarstvu i financiranju pojedinih projekata. Ovaj prijedlog zakona uvažava i uključio je i ove probleme u ribarstvu koje sam značajno, koje sam spomenula naprijed. Ali želim naglasiti da ovako važne dokumente koje je i predvidio ovaj prijedlog zakona, treba donositi u partnerstvu svih koji nešto znače u ribarstvu, u prvom redu ribara. Jer cilj nam je uskladiti zakonodavstvo sa europskim, ali i maksimalno zaštititi interese hrvatskog ribarstva i ribara. Uz horizontalnu i vertikalnu suradnju u izradi ovako važnih dokumenata, ali i provedbenih propisa to će biti moguće kvalitetno obaviti. Evo u nadi da će sve to tako dobro biti podržat ću ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu za repliku, kolega Pančić. Izvolite.
Cijenjena kolegice zastupnice, ovo što ste rekli naravno sve stoji, ali čini mi se da ste težište dali na ribarstvu, posebno govoreći o izlovu tuna. A ja bih nadopunio, nećete zamjeriti sa nužnošću i zaštite iste te tune. Jer činjenica je da je ona pred izlovom i možda pred nestankom, i ukoliko se to dogodi onda ni svi ovi ribari više nećeju imati što raditi. I zato nije loše ukoliko smo već prekoračili one granice njezinoga izlova, s tim da Hrvatska sigurno tu ne prednjači. Tu neke druge države su pokupile sve ono što se imalo pokupiti. Ali činjenica je da će i Hrvatska morati platiti takvo jedno neracionalno ponašanje prema prirodnom svijetu, uključujući i tu tunu. I kada govorimo o tunama i njihovom uzgoju, naglasili ste značaj upravo te ribe za hrvatsko ribarstvo, ali kad je već to tako i mislim da je u Zadru to i dobro posloženo, bilo bi dobro da i u drugim županijama, recimo u Splitsko-dalmatinskoj, i konkretno otok Brač, slični standardi vrijede. Jer dobro bi bilo, kako za zaštitu same ribe, tako i za zaštitu, odnosno ravnopravan položaj svih ribara trebalo bi striktno se pridržavati zakona kada je riječ o uzgoju te ribe. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolegica Marinović. Izvolite kolegice.
Evo hvala kolega. Ja ću ovako, svakako treba zaštititi, treba paziti i na zaštitu ovako kako ste vi spomenuli, ali ja držim da nitko bolje od naših ribara koji su znali tisućljećima štititi ovo more i resurs od kojeg su živjeli, nitko to bolje od njih neće znati. Ali ću spomenuti ovdje da evo Zadarska županija je zaista najdalje otišla u svemu tome, uz strogu zaštitu i stroga propisana pravila. Znači model Zadarske županije su mogli preuzeti i drugi i otići evo ovako daleko kako je otišla Zadarska županija u koncesioniranju i u rezultatima koje imamo. Međutim evo još ste me onda podsjetili da kažem da evo i ribari su tražili bolju suradnju sa znanstvenim institucijama gdje prostora zaista ima, koji bi trebali dati jednu dobru podlogu za zaštitu mora. Jer oni znaju da se upravo na tako čistom moru zasniva i proizvodnja ovih.
Hvala lijepo. Dalje za raspravu se prijavio uvaženi kolega Branko Kutija. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Ribarstvo u Hrvatskoj ima važnu socijalnu i gospodarsku ulogu, iako je proizvodnost općenito niska, učinkovitom i održivom gospodarenju, te upravljanju morem i obalnim područjima pridaje se još uvijek mala važnost. Temeljno načelo razvoja hrvatskog ribarstva je njegova održivost koja se treba temeljiti na međusobnoj ovisnosti njena tri stupa, gospodarskom razvoju, socijalnoj pravednosti i zaštiti okoliša. Ribarstvo je jedna od naših rijetkih gospodarskih grana u kojoj je izvoz veći od uvoza. Hrvatska već određeno vrijeme godišnje izvozi oko 30 tisuća tona ribe u vrijednosti 160 milijuna dolara, a uveze oko 50 tisuća tona u vrijednosti 100 milijuna dolara. Izvoz ribe čini 15% izvoza naših poljoprivredno prehrambenih proizvoda. Da će i ove godine hrvatsko ribarstvo ostvariti dobre … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] rezultate govori i podatak prema kojem je u siječnju 2009. godine ribe i ribljih prerađevina izvezeno za 305 milijuna kuna, što je za 223 milijuna kuna više nego u siječnju 2008. godine. Hrvatska nema dovoljne količine bijele ribe kojima bi ozbiljnije konkurirala na zahtjevnom europskom tržištu, zatrpanom ponudom iz cijelog svijeta, ali naša riba iznimnu kvalitetu, te sve ponuđene količine lako pronađu kupca u Europskoj uniji. Prema nekim istraživanjima, mogućnost godišnjeg izlova sitne plave ribe u našem dijelu Jadrana je oko 200 tisuća tona, što znači da hrvatski ribari sada na godinu iz mora izvade svega 20% istih količina. To je ohrabrujući podatak za sve one koji su uložili znatan novac u gradnju novih brodova za izlov plave ribe, ali one koji su sagradili ili grade objekte za preradu ribe. U sklopu državnog programa obnove i modernizacija ribarske flote uz državnu potporu od 30% nepovratnog novca dosad je sagrađeno 15 novih velikih ribarskih brodova. Kolega Koračević je prije govorio čini mi se upravo suprotno. Ne znam da li je krive podatke slušao ili nije dobro pročitao. Prosječna potrošnja ribe po stanovniku u Hrvatskoj jedva dosegne 10 kilograma što je znatno ispod prosjeka europskih država, a razlog tome je nedostatak dobro organiziranog tržišta, te nedostatak obalne infrastrukture s objektima za hlađenje, zamrzavanje i skladištenje. Stoga mi je drago što je Vlada prihvatila prijedloge i sugestije sa Odbora za poljoprivredu i kroz amandmane će to biti riješeno. To u konačnici rezultira višim cijenama proizvoda u maloprodaji. Potpore bi trebalo usmjeriti prema izgradnji i poboljšanju sveukupne strukture u ribarstvu pri čemu mnogo značajnije će pomoći fondovi Europske unije. S obzirom da i ja dolazim kao i kolegica Marinović iz najribarskije županije, a to je Zadarska županija, gdje se od ukupne količine ulovi 30% ribe. Znači najznačajnije vrste su srdela i inćun koje su baza za prerađivačku industriju. I kolegica je isto tako spomenula da je registrirano oko 60 tvrtki. Kolega je Kajin je prije govorija sve crno o ribarstvu, počevši od broja zaposlenih, broja pravnih osoba, itd. Znači naša županija upravo suprotno govori. Počevši od broja zaposlenih od zadnje godine koji se tri puta povećao, a samim time i sredstva, odnosno dobit koja je ostvarena kroz taj period. Zakon o strukturnim potporama i uređenju tržišta u ribarstvu je potpuna novost i bitno mijenja način poticanja koji se sada nalazi na snazi. Predloženi zakon mijenja način poticanja po kilograma, tj. po proizvedenoj ili ulovljenoj količini, prema strukturnim potporama kakve su uobičajene u Europskoj uniji. Iako u prijelaznom periodu do ulaska u Europsku uniju ostaje stari sustav potpora, trebalo bi već sada početi sa prilagodbom kako bi se što bolje iskoristili budući fondovi Europske unije namijenjen ribarstvu. Ovaj Zakon omogućuje provedbu ciljanih programa i donošenje nacionalnih programa ribarstva, i operativnih programa. Oni su osnovni dokumenti kojima se propisuju prioriteti u ribarstvu i financiranje pojedinih projekata. Ja ću osobno da ne ponavljam ove podatke koje je spomenula kolegica Marinović, iz naše županije podržati donošenje ovoga zakona i zahvaljujem se.
Hvala lijepa kolega Kutija. Za raspravu se prijavio uvaženi kolega zastupnik Tonino Picula. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Kao zemlja s obalom u ukupnoj dužini od 5 tisuća 835 kilometara uključujući 1185 otoka i grebena, Hrvatska tradicionalno ovisi o moru i njegovim bogatstvima. Prema zadnjem popisu stanovništva gotovo 1/3 Hrvatskih građana živi uz more, a njegova egzistencija u cijelosti ili barem djelomično ovisi o obalnim ambijentima i morskim bogatstvima. Ribarstvo je uvijek bilo važno za živote žitelja pa i mnoge obalne i otočke zajednice uvelike ovise o ribarstvu koje uz turizam pruža jedinu priliku za zapošljavanje a time i osnovni izvor prihoda. To je utoliko važnije reći nakon što je obalni dio naše zemlje praktički deindustrijaliziran u posljednjih 10-tak godine. More i morsko ribarstvo čvrstu su ugrađeni u naš tradicionalni identitet i s njime su nedjeljivo povezani. Morski okoliš, kultura, povijest, ribarska tradicija i naslijeđe svjedoče o vrijednostima koje dijelimo sa drugim sredozemnim civilizacijskim i kulturnim krugovima. Kako zbog vlastite tradicije tako i zbog turističkih interesa za Hrvatsku je bitno održati sredozemni način života koji uključuje tradicionalnu gastronomiju utemeljenu na ribi i plodovima mora. Ribarstvo stoga nema samo za Hrvatsku ekonomsku vrijednost već i daleko širi utjecaj na obalnu regiju. Ribarstvo u Hrvatskoj uključuje nekoliko podsektora, slatkovodnu aqua kulturu, ulov slatkovodne ribe, morsku aqua kulturu, ulov morske ribe, preradu ribe i ostalih morskih organizama kao i cjelokupnu kontrolu i inspekcije. Provodi se na području od 34 tisuće kvadratnih kilometara teritorijalnog mora i u slatkovodnim sustavima naše dvije glavne rijeke Save i Dunava s pritocima. Morsko ribarstvo je trgovačke naravi i dijeli se na obalno područje te otvoreno more. Kočarenje je glavna aktivnost obalnog ribarstva dok pivarice, tunolovke, dominiraju na otvorenom moru. Općenito gledano ovaj sektor je vrlo osjetljiv. Izuzev uzgoja tune koje se ozbiljno razvija u Hrvatskoj ukupni udio ribarstva u bruto domaćem proizvodu je manji od 1%. U samoj Europskoj uniji kao i u Hrvatskoj bruto domaćem proizvodu nije značajan jer je manji od 1%. Europski ribari godišnje ulove oko 5,8 milijuna tona, proizvedu još 7,3 milijuna tona riba. Od toga se na samom mediteranu ulovi manje od 10% ili oko 500 tisuća tona. Inače iz sredozemlja potječe svega 2% svjetskog ulova ribe. Najjača ribolovna sila unije je Danska koja ulovi 17%, slijedi Španjolska sa 15%, a potom Francuska sa 12 i Velika Britanija sa 11%. Hrvatska bi ulaskom u Europsku uniju zauzimala oko 1% tog tržišta. Unatoč prilično velikoj proizvodnji i izvozu ribe Europska unija zbog znatno većeg uvoza bilježi deficit vanjsko trgovačke razmjene u ribarstvu. Hrvatska tu stoji bolja uz duhansku industriju morsko ribarstvo je jedini naš izvoznik koji posluje pozitivno a godišnje izvozi uglavnom tune, inćune i srdele u vrijednosti oko 160 milijuna dolara, što čini oko 15% izvoza poljoprivredno prehrambenih proizvoda. Naš uvoz je manji od 70 milijuna dolara. Hrvatska danas broji otprilike 300-tinjak velikih ribarskih brodova dužine od 25 do 40 metara, te još oko 700 manjih na kojima radi 3 tisuće profesionalnih ribara. Zadnjih 10-tak godina ta je flota pomlađena sagrađeno je 10-tak novih brodova te kupljen veći broj novih. Godišnji ulov Hrvatske flote posljednjih se godina kreće oko već spomenutih 50-tak tisuća tona ribe. Veliki problem kojeg ribari naglašavaju je taj da postoje samo podaci o količini ulovljene ribe ali ne i vrstama. Postoji očevidnik koji je nekompletiran i nepregledan za naše podmorje. Mi moramo usklađivati pravne stečevine Europske unije ali pokušati prilagođavati ga prema našem poslovanju jer između Europe i nas postoje razlike. Europski ribari imaju organizirana iskrcajna mjesta, dolazak i uhodane veletržnice cijelu razrađenu strategiju. Ti se problemi naravno moraju riješiti uskoro jer nas po tom pitanju još čeka veliki posao. Osim toga Hrvatsko ribarstvo želi ući u Europsku uniju sa svim svojim specifičnostima, a to znači zaštitu nekih naših tradicionalnih ribolovnih alata i tehnika koje Europska pravna stečevina ne poznaje. Jedno od naših specifičnosti je ovdje spomenuto malo ribarstvo koje omogućuje prije svega otočanima i ljudima u priobalnim mjestima da za svoje potrebe dnevno ulove 5 kilograma ribe koristeći pri tome neke profesionalne alate. S druge strane profesionalni ribari smatraju da dobar dio njihovih nevolja sa plasmanom ribe proizlazi iz te nelojalne konkurencije jer ribolovci amateri oslobođeni svih davanja državi, uz plaćanje samo godišnje ribolovne dozvole na crno prodaju ribu. Iako ribarstvo ni u nas ni u zemljama Europske unije nije dominantna gospodarska djelatnost, ribarska djelatnost koja se obavlja na terenu jer od izvanrednog značenja, pa je ono nezaobilazno za opstojnost i razvoj otočnih i obalnih zajednica. Kada govorimo o tome ne govorimo samo o ekonomskom i gospodarskom dijelu ribarstva nego o njegovom socijalnom i tradicijskom značenju. Prijelov pojedinih prirodnih bio zaliha Jadrana, već je na djelu. Osim promjena u strukturi riblja populacija gdje su neke vrste dovedene do ruba nestanka. Promjene su vidljive i u količinama ulova koje su takve da ribarenje može postati upitno i u smislu profitabilnosti i u smislu održivosti. Ulov po jednom izlasku na more u stalnom je opadanju. Ulov kočarice smanjen je gotovo na trećinu od onog uobičajenog prije 50-tak godina. 13. poglavlje pod nazivom ribarstvo jedno je od rijetkih koje još uvijek nije otvoreno. Njegovo otvaranje je blokirala Slovenija zbog kako slovenski ministar vanjskih poslova Žbogar kaže sadržajnih primjedbi, za pretpostaviti je da se sadržajne primjedbe odnose na neriješena granična pitanja između naše dvije zemlje, budući da se ZERP ne primjenjuje na zemlje članice Europske unije. Što Hrvatske ribare dovodi u nezavidan položaj posebice zbog kvantitativno i kvalitativno superiornih konkurenata iz Italije. Stručnjaci pregovarači su uvjereni da će proces pregovaranja kada jednom započne vrlo brzo i završiti. Naglašavaju pri tom zakonodavnu i strukturalnu pripremu pri čemu je ovaj Prijedlog zakona nužan preduvjet za ostvarivanje svima željenog cilja a to je razvijeno i konkurentno Hrvatsko ribarstvo unutar Europske unije. Kolegice i kolege činjenica da usvajanjem ovog Prijedloga zakona mijenjamo odnos prema jednoj važnoj materiji nakon utvrđenih nedostataka ili pogoršanog stanja na tržištu ribom. Posao ovim prijedlogom je solidno odrađen, jedina zamjerka koju imam nalazi se u razradi jednog od glavnih ciljeva ovog prijedloga zakona. Navedeno je da je pored glavnog cilja prilagodba sustava potporama u sklopu zajedničke ribarstvene politike EU i očuvanje zajednice i zaštite okoliša. Nisam naišao na dio koji se posebno bavi zaštitom okoliša u čemu zapravo vidim i deficit ovoga zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo 2 prijave, jedna je replika. Najprije se za repliku prijavio kolega Marin Jurjević. Izvolite kolega Jurjević.
Hvala. Kolega Picula je spomenuo, citiram ga: "da Hrvatska tradicionalno ovisi o moru" i drugo "da je bitno sačuvati mediteranski način života." Ja se apsolutno slažem s time, ali mislim da je i jedno i drugo zanemareno i da je velika tragedija Hrvatske što zanemaruje tu mediteransku dimenziju Hrvatske, što zanemaruje da je Hrvatska dio te kolijevke europske civilizacije, da njezina najduža granica jest upravo Jadransko more i zbog toga se slažem sa onim što ste rekli da ribarstvo nema samo ekonomsku važnost nego ga moramo razumijevati u okviru jednog načina života ne umanjujući značaj svih onih na moru koji žive od ribarstva, ali zaista se radi i o gubitku jedne kulturološke matrice jednog tisućljetnog načina života koji se polako uništava. Samo bih spomenuo naš jedan neprimjeren odnos i sredstva u proračunu koja se izdvajaju za suzbijanje invazivnih, dakle agresivnih algi kao … [[Govornik se ne razumije.]] koje napadaju podmorje Jadrana i prijete da unište život u njemu. Povratak mediteranskom načinu života i valoriziranje je od bitne, po meni, važnosti za hrvatsku budućnost i dimenzioniranje Hrvatske kao mediteranske zemlje je u njezinu korist, a na štetu je ovo što zaboravljamo to prečesto i čini mi se više ne slučajno.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Picula.
Uvaženi kolega Jurjeviću obojica dolazimo upravo iz tog sredozemnog kruga Hrvatskog i doista pokazujemo i primjerenu osjetljivost kad god uočimo da se u hrvatskoj politici događa nešto što se može nazvati odmicanje od Jadrana. Hrvatska je na obalama istočne obale Jadrana je politička činjenica već 1000 godina. Međutim, usuđujem se reći da u proteklih 20-ak godina, pored naravno sigurno poteza koji su hvalevrijedni, spomenutom deindustrijalizacijom učinili smo da često migracije od obale prema kopnu su i nepovratne migracije. Mislim da je zadaća i Hrvatskog sabora, a ponajprije izvršne vlasti, da u znatnoj mjeri utječe da se javi interes za naseljavanje, pogotovo jednog broja opustošenih u demografskom smislu područja na otocima i u priobalju, tako da ako ništa drugo barem počnemo slijediti primjere iz Europe koji evo i ove godine su srećom pokazali da smo snažno migracijsko odredište milijuna ljudi koji češće bolje nego mi prepoznaju sve kvalitativne i kvantitativne prednosti života uz Jadransko more. Hvala.
Hvala lijepo. I druga prijava za repliku, uvaženi kolega Pančić. Izvolite.
Kolege iz mediteranskoga kruga neće zamjeriti ako se netko javi i iz ovoga srednjoeuropskoga, kontinentalnoga kruga da nešto kaže i o ribarstvu, posebno se slažem kolega vaše zapažanje da nema dijelova koji bi se posebno bavili zaštitom okoliša u ovome zakonu, osim negdje gdje je u pola rečenice navedena potreba zaštite okoliša jer ribarstva neće biti ukoliko potamanimo sve živo i neživo, odnosno živo što pliva. Govorim recimo ako se malo pomjerimo od mora na kopno pa vidimo što se događa sa rijekom Dunavom odakle sam ja. Tamo je daleko manje riba nego što je bilo prije. A ribari su nezadovoljni, obični pecaroši su nezadovoljni zato što kontrola samo njih kači dok normalno sve alatke vise uredno na onim poplavnim područjima gdje se riba zadržava. Ako želimo kontrolu onda bi kontrola morala biti jednaka za sve. A da se vratimo na more. Mi govorimo ovdje o zakonu, o sadržaju, a onaj temeljni okvir smo ispustili. 4 godine smo uporno govorili o potrebi uvođenja zaštićenog ekološko-ribolovnoga pojasa kao temeljne pretpostavke da bi sve ovo moglo zaživjeti. To ne radi naših ribara već prvenstveno radi talijanskih ribara. I što se dogodilo nakon 4 godine oštrih političkih zahtjeva da se to uvede? Mi smo potiho propustili uvođenje te komponente za države članice EU, odnosno prije svega na Italiju. Tako da dok mi govorimo o zaštiti ribarstva i unapređenju ribarstva, ribe će nestati. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Picula. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi kolega što ste podsjetili i mene, ali vjerujem i hrvatsku javnost da zapravo evo uskoro ćemo možda i slaviti obljetnicu kada se vrlo ozbiljno pristupilo po prvi put projektu zaštite hrvatskog dijela Jadrana koji u posljednjih 50-ak godina izložen ozbiljnoj devastaciji ribljeg i ostalog fonda. Evo znamo, i tu su i kolege koje su upozoravale godinama što nam Talijani rade upravo zbog nezaštićenosti našeg dijela teritorijalnog mora s obzirom da kad god dođeš u Anconu ili Pescaru naprosto se slediš kad vidiš kakva je ribarska flota privezana i koje su mogućnosti talijanskog ribarstva da eksploatira Jadransko more. Jedino nedostaje još tvornice riba, brodovi tvornice, pa da naravna devastacija poprimi završni tehnološki objekat. Kolega Pančiću meni je doista žao što mi nismo bili dosljedni u provedbi zaštićenog ekološko-ribolovnog pojasa jer kao što znate on je imao sve kvalitete isključivog gospodarskog pojasa uz naravno neke njegove oznake i za vjerovati je da će ono biti zamijenjena ipak nečim što se zove zaštita Jadranskog akvatorija europskom ribarskom politikom jer srećom posljednjih godina došlo je do nekih pomaka, kao što sam rekao i u svom izlaganju ovdje i Europa je shvatila da prekomjernim izlovom reže granu na kojoj sjede tisuće europskih ribarskih obitelji. Evo, mi smo bili pioniri u tom pokušaju međutim politika nas je u tom grubo zaustavila, a ovaj današnji prijedlog zakona je jedan od pokušaja da se izgubljeno nadoknadi.
Hvala lijepo. Dalje se za raspravu prijavila, uvažena kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je, gubi pravo na raspravu. Krešo Filipović, kolega zastupnik izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege zastupnici. Evo danas raspravljamo o još jednoj iznimno važnoj materiji koja je u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, odnosno materiji vezanoj za sektor ribarstva ili konkretno o prijedlogu zakona koji dotiče taj sektor. Evo kolega Picula i kolegica Nevenka Marinović su dosta toga govorili o značaju ribarstva kako u Republici Hrvatskoj tako i u mjestu gdje se naše ribarstvo, odnosno sektor ribarstva nalazi u odnosu na naše okruženje. I mislim da je bili interesantno slušati te informacije. Međutim, ovo zašto sam ja rekao da raspravljamo o još jednoj izuzetno značajnoj materiji, čisto iz razloga kako bi se prisjetili nekih detalja ili informacija. Kao prvo, da smo sredinom ove godine usvojili Zakon o državnoj potpori u poljoprivredi i ruralnom razvoju kojim smo u značajnoj mjeri uskladili domaće poljoprivredno zakonodavstvo po pitanju mjera tržišno cjenovne politike i politike ruralnog razvoja sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije. Isto tako smo prošli tjedan raspravili i donijeli Zakon o uređenju tržišta poljoprivrednih proizvoda. I kao drugo kako bi da se prisjetimo kako se politika potpora, odnosno mjera tržišno cjenovne i strukturne politike u ribarstvu još uvijek provode sukladno onom starom zakonu o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu iz 2002. godine, dakle sukladno odredbama koje su još uvijek nakon donošenja novog zakona ostali na snazi. Tu moramo konstatirati da takva politika koja se vodi trenutno u Republici Hrvatskoj nije usklađena sa zajedničkom ribarskom politikom Europske unije. Dakle i u tome dijelu moramo praktički izvršiti usklađivanja, što se najposlije čini i ovim prijedlogom zakona. Naime, djelatnost ribarstva u Republici Hrvatskoj trenutno je definirana i uređena Zakonom o morskom ribarstvu i Zakonom o slatkovodnom ribarstvu, koji u bitnom uređuju pitanje ulova i uzgoja vodnih organizama, te pitanja vezana uz zaštitu živih bogatstava mora i slatkih voda. Dakle, ribarska politika Republike Hrvatske danas obuhvaća prije svega tehničke mjere upravljanja resursima kroz definiranje uvjeta i načina obavljanja različitih gospodarskih i drugih oblika ribolova, mjere regulacije uzgojnih aktivnosti, te mjere nadzora i kontrole što sve skupa uistinu čini okosnicu svake ribarske politike. No međutim, unatoč tome što je politika ribarstva Republike Hrvatske u svojim temeljnim odrednicama sukladna zajedničkoj poljoprivrednoj politici Europske unije, ipak ne obuhvaća i ostale bitne sastavnice te politike, a koje se odnose na uređenje tržišta i mjere strukturne politike u ribarstvu. Dakle, s obzirom na činjenicu o kojoj sam nešto već uvodno i govorio, da tržišno cjenovna politika ribarstva Republike Hrvatske nije definirana na adekvatan način, te da se sustav potpora u ribarstvu provodi kroz izravna plaćanja vezana uz proizvodne količine, zatim kroz sustav potpore kapitalnim ulaganjima i osiguranja proizvodnje od mogućih šteta i konačno kroz provedbu određenih ciljanih programa. Treba jasno reći kako postojeće stanje u Republici Hrvatskoj ako ga promatramo u kontekstu zajedničke ribarske politike Europske unije, jednostavno nije održiv. To se posebno odnosi na poticaje koji se isplaćuju temeljem proizvodnih količina, odnosno po kilogramu, komadu i slično. Međutim bitno je naglasiti da će se takva praksa nastaviti sve do ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju, što osobno smatram jako dobrim za naše ribare. Upravo iz toga razloga od iznimnog je značaja odrednice strukturne politike u ribarstvu uskladiti sa odrednicama zajedničke ribarske politike Europske unije, te pravodobno uspostaviti odgovarajuće sustave, odnosno ustrojiti administrativne strukture i donijeti potrebne provedbene propise, jer je to jedini način u ovom pretpristupnom razdoblju da olakšamo prilagodbu ribarskog sektora, te omogućimo kvalitetno pozicioniranje hrvatskih ribara i proizvođača proizvoda od ribe na jedinstvenom tržištu Europske unije. Ono što smatram da je jako bitno kod ovoga zakona, da mi idemo u pravcu pripreme naših ribara, da se pripremimo za sve ono što nas čeka ulaskom u Europsku uniju. I ovdje ću pomenuti da je to bitno iz toga razloga jer će i naši ribari moći koristiti sredstva Europskog fonda za ribarstvo koji je za ovu sedmogodišnju financijsku perspektivu težak oko 4,6 milijardi eura. Nadalje, smatram važim reći, o tome je govorio i gospodin Kovačević u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, kako zajednička ribarska politika Europske unije organizacije proizvođača definira osnovnim mehanizmima, provođenja tržišne politike u ribarstvu. I dakle da ne ponavljam sve ono što je rekao gospodin Kovačević u smislu određivanja cijena na tržištu, u smislu organizacije ulova, definiranje količine ulova itd. Znači one provode niz tržišnih mehanizama koji idu u korist onih koji su članovi tih organizacija proizvođača, gdje ustvari poboljšavaju njihov tržišni položaj. Ovdje je bitno naglasiti da u Republici Hrvatskoj niti jednim zakonom nisu predviđene takve mjere ili naše zakonodavstvo jednostavno takve mjere ne prepoznaje. Radi svega toga i radi uspješnog okončanja pregovora u okviru poglavlja 13. – Ribarstvo i osiguranja daljnjih pretpostavki za punopravno članstvo u Europskoj uniji, nužno je uskladiti mehanizme ribarske politike Republike Hrvatske sa odredbama zajedničke poljoprivredne politike Europske unije, te na taj način uspostaviti učinkovit sustav strukturnih potpora u ribarstvu konačno i na razini Republike Hrvatske. Upravo iz toga razloga predlaže se donošenje Zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu kojim se u skladu sa relevantnim uredbama Vijeća Europske unije uspostavljaju osnovni mehanizmi potrebni za provedbu mjera strukturnih potpora u sklopu potpore ribarstva, definira način uređenja tržišta proizvodima ribarstva i uspostavljaju mehanizmi za sprečavanje i suzbijanje i eliminiranje nezakonitog ribolova, te konačno uređuju pitanja potpora u posebnom statusu koje nemaju karakter strukturnih potpora, ali su sukladne općim pravilima o državnoj potpori Europske unije. Dakako, hoćemo biti malo konkretniji prijedlogom zakona između ostalog definiraju se strateški elementi za provedbu mjera strukturne potpore u ribarstvu, odnosno nacionalni strateški plan razvoja ribarstva i operativni program, uspostavlja se neophodna administrativna struktura za provedbu mjera strukturnih potpora, kao što su upravna direkcija, tijelo za uvjeravanje i tijelo za reviziju, definiraju se područja prioriteta i mjere koje je moguće financirati, određuju se prava i obveze korisnika mjera strukturnih potpora, propisuju se tržišni standardi za određene proizvode ribarstva i aqua kulture, omogućava se uspostava organizacija proizvođača, te definira njihov način priznavanja i njihova uloga u provedbi pojedinih odredbi zakona, dakle isto kao i u Europskoj uniji. Na poseban način se prepoznaju ribarske zadruge, zbog specifičnosti sektora ribarstva u Republici Hrvatskoj itd. Konačno, zbog uvjerenja kako ćemo usvajanje predloženog zakona osim približavanja našeg sustava potpora onima u sklopu zajedničke ribarske politike Europske unije, pridonijeti podizanju konkurentnosti sektora ribarstva kroz unapređenje neophodne strukture, te proizvodnih kapaciteta u uzgoju i ribo prerađivačkoj industriji, osobno ću podržati u potpunosti donošenje ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu za repliku. Uvažena kolegica Neda Klarić. Izvolite, kolegice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegi bi jedino kazala, slažem se zapravo jer je vrlo koncizno obuhvatio prijedloge izmjena ovoga zakona, ali bi isto tako kolega kazala da je svakako ovaj zakon još jedna dopunska kvaliteta, dodatni doprinos koji će dokinuti zapravo nelojalnu konkurenciju koju sad još uvijek imamo, doprinijet će zaštiti okoliša. Jer nemojmo, kolege i kolegice, zaboraviti da je čini mi se 2006. godine Vlada Republike Hrvatske predložila i Sabor prihvatio Uredbu o zaštićenom obalnom području mora. Ali isto tako treba stalno ponavljati da se otvara novi prostor ovim zakonom kojim će jedinice lokalne, kao i regionalne samouprave same, poglavito kroz regionalne operativne programe moći usavršavati i razvijati ovu vrlo važnu gospodarsku djelatnost, uvažavajući socijalne, kulturološke i tradicijske stvari koje definitivno moramo njegovati u ovom području o kojem govorimo. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Nema potrebe za odgovor, ok. Idemo onda dalje sa raspravom. Uvaženi kolega Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicom. Uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Dakle, pred nama je zakon čije donošenje ima vrlo veliki značaj za pravovremeno uključivanje Republike Hrvatske, odnosno hrvatskoga ribarstva u tržišne tokove Europske unije i to u onom najvažnijem području, a to je uređenje ribarskog tržišta i definiranju mjera strukturne potpore u ribarstvu. Ukoliko se ovo usklađivanje ili bolje rečeno prilagodba, budući da se u svemu prilagođavamo Europskoj uniji pa i u ovome, dakle provede na vrijeme. Ukoliko se provede na pravi način i u pravim segmentima tržišta to će svakako povećati konkurentnost hrvatskog ribarstva te omogućiti da se riba iz hrvatskog mora, hrvatskih rijeka, jezera i uzgajališta ravnopravno nađe na tržištu Europske unije, kao i to da hrvatski ribari mogu živjeti od posla kojim se bave. Hrvatsko ribarstvo, a posebno hrvatske ribare, opterećuje čitav niz problema pri čemu treba imati u vidu da kada se govori o tim problemima oni nisu identični u području morskog ribarstva i u području slatkovodnog ribarstva. Iako je sama djelatnost ribarstva, ovisno o području na kome se odvija, regulirana posebnim zakonima i to Zakonom o morskom ribarstvu i Zakonom o slatkovodnom ribarstvu, velik dio postojećih problema može se riješiti upravo kroz ovaj zakon i to u prvom redu dajući naglasak na najvažnijim čimbenicima koji utječu na tržište, a dio su djelatnosti morskog ribarstva i ribarstva u slatkim vodama. Kad govorimo o morskom ribarstvu, već je ovdje više puta spomenuto da gorući problem jadranskih ribara su ribarske luke i iskrcajna mjesta za ribarska plovila. Iako je sredinom godine stupila na snagu Odluka o popisu iskrcajnih mjesta za ribarska plovila, treba reći da ona u principu nije riješila navedeni problem nego ga je, rekao bih, čak i dodatno zakomplicirala. Naime, iskrcajno mjesto koje je definirano takvom odlukom, odnosno tom odlukom, formalno postoji no vrlo često u stvarnosti ga ima, ali kao i da ga nema. Kako je to moguće? Pa evo nekoliko primjera. Primjerice, na određenim iskrcajnim mjestima, iskrcajni kapaciteti su nedostatni pa ribari vrlo često moraju duže vremena čekati na iskrcaj što se vrlo često odražava na kvalitetu ulova, odnosno u takvim situacijama riba se vrlo često može pokvariti. Ili primjerice, iskrcajno mjesto kao takvo postoji, ali na njega ne mogu pristati ribarski brodovi nekakvih ozbiljnijih gabarita, odnosno veličine. A govorimo o tome da ćemo modernizirati, da moderniziramo ribarsku flotu i u svakom slučaju da će ona biti veća kako po gabaritima plovila tako i po broju plovila. Ili primjerice, događa se da iskrcajno mjesto postoji, na njega mogu pristati različiti, pa i oni najveći ribarski brodovi, ali je pristup teretnih vozila koji trebaju prekrcati robu iz tih, odnosno ribu, iz tih plovila onemogućen. Pa onda opet imamo problem da je iskrcaj nemoguć. Jednako tako postoji primjer da u nekim slučajevima postoje svi uvjeti, i kapacitet za iskrcaj i moguć pristup i sve ostalo, ali nažalost ribarski brodovi ne mogu pristati budući da je veliki broj turističkih brodova, a onda iz tog razloga ribarski brodovi opet ostaju na čekanju što se odražava i na ulovu. U takvim slučajevima ribar uvijek gubi, a rekao bih da gubi i hrvatsko ribarstvo. Jasno je i to je istaknuto na Odboru za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, da u takvim situacijama je odlučujuća uloga lokalne samouprave. No, ja smatram da i Vlada odnosno nadležno ministarstvo isto tako ima mogućnost kroz neke svoje poteze, da tako kažem, da utječe na rješavanje navedenih problema. Najmanje što može učiniti jeste da se iniciraju dogovori koji će okupiti kako lokalnu samoupravu tako i sve one čimbenike koji imaju svoj interes, koji imaju želju da riješe taj problem, da sjednu za stol. Jer teško mi je vjerovati da bi čelnici lokalne samouprave odbili poziv da li ministra, da li državnog tajnika na jedan sastanak na kome bi se okupili svi ti čimbenici koji bi dogovorili načine rješavanja toga problema koji su u prvom redu bitni i za mještane tih istih mjesta, gradova i općina, koji se bave ribarstvom, jer govorimo o primorskim mjestima. Poseban problem nastaje kada je riba iskrcana, kada je riba pretovarena, ali se nema gdje uskladištiti u odgovarajućim uvjetima. Ti uvjeti bi trebali omogućiti da se zadrži odgovarajuća kvaliteta do trenutka prodaje, odnosno do trenutka daljnje primjene. Problem je dakle već istaknuti nedostatak objekata za hlađenje i smrzavanje tzv. hladnoga lanca, zbog čega nastali problemi rezultiraju gubitkom tisućama tona, kao što smo čuli na odboru, odbačene ribe, a to je u konačnici, to su milijuni kuna. Značaj rješavanja ovih problema ima vrlo veliki utjecaj na razvoj hrvatskoga ribarstva, a prije svega na razvoj hrvatskog tržišta ribe te stoga upravo mislim da je trebao biti u prijedlogu zakona i naglašen kao takav jer i time daje na značaju u svome rješavanju. Treba naravno reći da predloženi zakon i to smo isto tako čuli već na odborima ne ograničava potpore razvoju u segmentu infrastrukture. To se vidi iz članka 12. No, u onom obliku gdje je da tako kažem nedostatno naznačen. Upravo i zbog važnosti te problematike na što je ukazano i mišljenjem Hrvatske gospodarske komore sektora koji je nadležan za ovo područje smatram da se pitanje prioriteta razvoja tzv. hladnog lanca treba posebno naglasiti u ovom zakonu i time upravo dati na značaju onim razvojnim strategijama koji vode ka boljem razvoju hrvatskog ribarstva. Budući da dolazim iz Slavonije, odnosno iz kontinentalnoga dijela vidio sam evo od mojih kolega iz SDP-a da je i većina kontinentalaca sudjelovala u raspravi. Pridružit ću se u raspravi o onim problemima koji su vezani uz slatkovodno ribarstvo u tzv. toplovodnim uzgajalištima gdje također postoje određeni problemi. Većina tih uzgajališta ili kako mi češće kažemo ribnjaka nalazi se u Slavoniji i to uglavnom u ruralnim dijelovima. Ti ruralni dijelovi su naravno, svima je poznato slabije razvijeni, pa upravo stoga korištenje tih ribnjaka ima i jednu dodatnu razvojnu dimenziju. Prije svega, za ljude koji žive na tom području koji se bave ribarstvom, ali čak i one koji se ne bave ribarstvom budući da ribnjaci zapošljavaju određeni dio stanovništva na području u kome se nalaze. Taj sektor je u odnosu na stanje prije Domovinskog rata bitno smanjen. To je već više puta danas istaknuto kako u pogledu uzgojenih površina, tako i u pogledu količine uzgojene ribe. Od predratnih negdje 12 i pol tisuća hektara ribnjaka sada se koristi tek negdje oko 6000. Dakle, negdje smo na polovini ukupne uzgojne površine. Treba također reći da tih 12 i pol tisuća hektara ribnjaka još uvijek egzistira. Oni potencijalno postoje kao gospodarski subjekti, ali na žalost većinom su ili neuređeni ili su zapušteni ili nije provedena odgovarajuća rekonstrukcija i modernizacija koja bi omogućila korištenje cjelokupne površine na jedan pravi način koji bi rezultirao rezultatima u uzgoju količine ribe. Proizvodnja ribe u ribnjacima također je prepolovljena s više od 800 kg po hektaru što je bilo u predratno vrijeme na oko 400 kg po hektaru, iako u nekim rijetkim primjerima i danas možemo naći da je ta količina na razini oko 600 kg po hektaru ribnjaka. Ako dakle, smanjenje površine, smanjenje količine ribe zajedno zbrojimo onda vidimo, dakle da smo u proizvodnji ribe pali na četvrtinu sa tendencijom porasta. Ovdje valja reći još jednu stvar, a to je istaknuto i u našem uvodnom izlaganju, a to je da je jedan od najvećih problema, ako ne i najveći problem slatkovodnih ribnjaka upravo pitanje plaćanja vodne naknade za korištenje ribnjaka. Njezina visina to je činjenica jest bitno smanjena unazad nekoliko godina. Međutim, ukoliko želimo razvoj slatkovodnog ribarstva koji ponavljam nalazi u područjima koja su ruralna, koja su rekao bih i slabijega financijskog potencijala u Republici Hrvatskoj zaista potaknuti potrebno je vodne naknade potpuno ukinuti. Ono što je najvažnije jest činjenica koja je češće istaknuta da postoje veliki izvozni potencijali pa i na tržište Europske unije, stoga da zaključim. Ja podržavam prije svega prijedloge amandmana Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj koji su ovdje i priloženi, koji naglašavaju prioritet razvoja pojedinih segmenata ribarstva, naglašavaju kvalitetniju suradnju gospodarsko-socijalnih partnera u području ribarstva i vjerujem da će bitno poboljšati ovaj prijedlog zakona koji ću podržati i za koji ću glasovati. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijavljene replike. Kolega Pančić. Izvolite.
Dobro ste primijetili kolega isticajući i značaj iskrcajnih mjesta. Prije desetak mjeseci govorio sam upravo o slučajevima što se događaju, naravno iz ministarstva i nadležnih drugih institucija rečeno je da nemam pravo, a sad ovo ponavljam čisto za ubuduće, znači za ovu godinu 12. i 1. mjesec i za razdoblja koja dolaze. Što se događa? Uz uzgajališta tuna pristaju strani brodovi, neću reći koji ali svi znamo koji bez nadzora vidljivoga, bez carinske, bez sanitarne inspekcije, bez dozvole kapetanije jer se nalazi tik uz plovni put. Vrši se ukrcaj tuna u brod. I naravno ukoliko se to događa bez svega ovoga što sam rekao, bez nadzora, naravno da ostaje sumnja u one priče o crnom tržištu riba na hrvatskoj strani Jadrana. I upravo zbog toga trebalo bi učiniti sve da se to ne događa, jer mjesta za takve radove postoje, striktno su navedena i ono jedino što se treba držati to je držati postojećih zakona i propisa. Jer ponovno će se dogoditi kažem dođe 12., 1. mjesec vrijeme tunjokolja i ponovno ćemo imati brod koji će bez ikakvih nadzora dolaziti i vršiti ukrcaj ribe. I onda ćemo se čuditi što naši podaci ne odgovaraju izjavama i nekih vlasnika firmi, odnosno ispast će da smo daleko više ribe izvezli nego što naši podaci nadležnoga ministarstva pokazuju. Znači negdje je riba završila, pa onda otklonimo sumnje, striktno primjenjujmo zakon koji mora vrijediti za sve jednako. Hvala.
Hvala kolega Pančić. Ja sam mislio da se Slavonci razumiju u svinjokolje, ali vidim da se razmu i v tunjokolje. Odgovor na repliku, kolega Heffer.
Hvala lijepa poštovani kolega Pančić. Naravno, u prvom dijelu vezano uz pristup ribarskih brodova. I sam sam spomenuo dakle, da je veliki broj turističkih brodova koji ne dopuštaju pristup na određenim mjestima ribarskim brodovima. Činjenica jeste da se Republika Hrvatska odredila kao turistička zemlja, no jednako tako činjenica jeste da je Hrvatska tradicionalno ribarska zemlja. I u tim nekim segmentima se treba razjasniti gdje prestaje jedno, počinje drugo ili na koji način funkcioniraju jedno i drugo. Što se tiče pitanja kako potpredsjednik Hrvatskog sabora reče tunjokolja i ukrcaja i iskrcaja tuna ponovit ću evo u uvodnom izlaganju u ime našeg kluba, uvaženi kolega Bodakoš je napomenuo pitanje institucionalne potpore. Pitanje inspekcija, veterinarskih sanitarnih, itd., ali tu je naravno pitanje i lučkih kapetanija koje reguliraju sve ono što se događa na njihovom području. Dakle, institucije koje su zadužene za nadzor i za organizaciju funkcioniranja u luci, trebaju raditi svoj posao, pa će onda sve ono što se radi nezakonito biti pravovremeno uočeno i sankcionirano. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I slijedeća replika, kolega Bodakoš. Izvolite kolega.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Heffer, upravo ste spominjali razvoj slatkovodnih ribnjaka u ruralnim krajevima i njihovo značenje, kao i pitanje konkurentnosti te naše proizvodnje. Pa upravo zbog stvari koje se dešavaju i pada proizvodnje, a pad proizvodnje je evidentan, posebno u pastrvskim, ovim šaranskim ribnjacima, gdje je nekada '90. godine bila proizvodnja preko 9 tisuća tona, a danas imamo tisuću i po tona šaranskog ribnjaka, šarana. Sve to ukazuje na to da konkurentnost i razlog da ti slatkovodni ribnjaci dobiju svoju potporu je evidentna i potrebna. Jer upravo što se tiče vodno gospodarskih, ovih vodnih naknada, one recimo sudjeluju od 13 do 15% u cijeni koštanja. Prema tome, ako u zakonu koji ide, a koji je pred nama sada financiranje vodnih doprinosa, ne budemo isključili ribnjake iz plaćanja tih doprinosa, naći ćemo se u vrlo teškoj situaciji. I upravo ono što očekujemo, a to očekujemo da ti ribnjaci, slatkovodni ribnjaci budu jedno od mjesta razvoja tih ruralnih razvoja, mislim da ćemo doći još u goru situaciju i ljudi koji tamo žive, i koji rade uz te ribnjake, da će ako se ta proizvodnja ugasi također ostajati bez posla i otići sa tih područja. Hvala.
Hvala kolega Bodakoš. Odgovor na repliku, kolega Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Bodakoš, pa upravo za šaranom, smuđem, somom i sličnim ribama postoji itekako velika potražnja, ne samo u Hrvatskoj, nego i na najzahtjevnijim tržištima, prije svega na tržištu Europske unije. Kad ste spomenuli pitanje vodnih naknada, ja sam u svojoj raspravi rekao da one jesu bitno smanjene unazad nekoliko godina. Međutim one za ribnjake prosječne veličine iznose više stotina tisuća kuna. Ali mi vrlo često bi se trebali voditi dobrim primjerima iz prije svega Europske unije, ukoliko o njoj govorimo, koji nam pokazuju kako se razvija jedna tako profitabilna grana kao što je ribnjačarstvo, odnosno slatkovodno ribarstvo. Evo ja ću reći primjerice Češka, kao najveći europski proizvođač slatkovodne ribe, je u cijelosti oslobodila ribnjake plaćanja vodne naknade. Upravo ta činjenica vjerojatno jeste ono što je Češku dovelo na vrh proizvodnje slatkovodne ribe, da bi ona bila najveći proizvođač takve ribe. Da ne kažem da ribari koji se bave slatkovodnim ribarstvom tvrde kako ribnjaci ne zagađuju vodu, nego dapače da vodu koju koriste za uzgoj vraćaju u vodotoke čistiju nego što ju uzimaju. Dakle to je jedan detalj, to je jedan element kroz koji bi se moglo razmišljati o tome da se te vodne naknade apsolutno ukinu. Na kraju krajeva ako je nešto s takvim potencijalom gospodarskim, treba učiniti maksimum da se taj potencijal iskoristi. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Idući za raspravu se prijavio uvaženi kolega Gordan Maras. Izvolite kolega Maras.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege zastupnici, kada govorimo o ovako važnoj temi, normalno da je potrebno posvetiti malo više vremena i proučiti tematiku, odnosno situaciju u kojoj danas je na djelu u ribarstvu. Ono šta bi ja rekao je prvenstveno da se ova vlast prema ribarstvu ponaša na jedan maćehinski način. Iz čega to zaključujem? Prije svega iz podataka koja su nam na raspolaganju. Evo prva možda i simbolička gesta je danas nema ministra poljoprivrede i ribarstva. Ne kažem da nema čovjek drugih obaveza, ali kada razgovaramo o ovako jednoj važnoj temi normalno da bi bilo potrebno da osobno ministar poljoprivrede ovdje prisutan i brani ovaj zakon. Za ovaj zakon ćemo vrlo vjerojatno svi dignuti ruku jer definira neke stvari i definira načine na koji će se koristiti određene potpore, pa i one koje ćemo dobiti kada Hrvatska uđe u Europsku uniju. Ono šta posebno moram istaknuti kao još jedna poruka da je ribarstvo u ovoj državi u maćehinskom rekao sam odnosu vlast prema njemu, je da se iz proračuna za ovu godinu, govorim sada o 2009. godini, u okviru Ministarstva poljoprivrede izdvojilo za potpore poljoprivredi i ribarstvu 3, skoro 3 milijarde kuna. E sada imate poljoprivredu i ribarstvo. Unutar te cifre za ribarstvo se izdvojilo samo 22 milijuna kuna. Znači jedan totalan nesrazmjer, koji nije potkrijepljen niti u rezultatima. Moramo reći da ribarstvo, ustvari svake godine otprilike 200 milijuna dolara, odnosno milijardu kuna prihoda u BDP-u, dok je to desetina onoga što se ostvaruje u poljoprivredi. Znači da je to adekvatno preslikano na potpore u proračun, ribarstvo bi zaslužilo 290 milijuna kuna. Ne 22 milijuna kuna, nego 290 milijuna kuna. Znači definitivno ribarstvo nema niti svojeg uporišta u proračunu. Druga stvar. Na žalost ribari su svjedoci i odnosa države kroz, raspravljali smo ovdje o ZERP-u. Talijanski ribari u Hrvatskoj, u hrvatskim vodama izlovljavaju više ribe nego šta Hrvatska, hrvatsko ribarstvo i hrvatski ribari izlove tijekom godine. Znači talijanski ribari imaju veće koristi od naše ribe, nego šta to ima Hrvatska i hrvatski ribari. To vučem iz podatka da svake godine Hrvatska i u ovom području proizvede 48 tisuća tona ribe i drugih proizvoda dok Italija višestruko više, odnosno pošto se velika većina ribe izlovljuje u Jadranskom moru taj iznos je sigurno veći nego što Hrvatski ribari uspiju izloviti. Kada sam rekao ovih 200 milijuna dolara i nešto više što Hrvatsko ribarstvo donese u BDP, gledajući to čak je i 120 milijuna od toga iznosa i izvoz, to je jedna izuzetno zdrava gospodarska grana i moramo ju više podržati. U hrvatskoj postoji 4000 registriranih ribara i još kada zbrojimo broj zaposlenih unutar te industrije to je oko 10 000 ljudi koji rade u industriji, oni proizvode 200 milijuna, dobivaju 22 milijuna 775 tisuća potpore, dok s druge strane sve ostalo znači unutar ministarstva, otprilike 2 milijarde i 900 milijuna ide na poljoprivredu, to bi ekvivalentno značilo da bi trebalo u poljoprivredi raditi milijun i pol ljudi. Svjesni smo na žalost da u Hrvatskoj danas nema milijun i pol zaposlenih tako da to nije moguće da se dešava u poljoprivredi. Dakle, jedan veliki nerazmjer i ja bih poručio ribarima, evo tu je i bivši predsjednik CH Ribara, da osnuju stranku, Hrvatska ribarska stranka, probajte dobiti 6 mandata u Saboru, i osigurati ćete puno veći novac za potpore ribarima nego što sada imate, dakle moguće je čak dobiti i do 3 milijarde kuna. Hrvatska ribarska stranka. Druga stvar, nitko ništa ne bi imao protiv da taj novac ide i opravdano da podiže BDP Hrvatske ali na žalost svjedoci smo svaki dan da mnogobrojne potpore koje su puno veće od ovih 22 milijuna za ribarstvo, odlaze na neobrađenu zemlju, da ljudi dobivaju potpore godinama, pa čak i kada su prodali potpore, dobivaju potpore oni koji su dobivali prije toga. Znači jedan totalno nesređeni sustav unutar Ministarstva poljoprivrede, koji ide na žalost na štetu Hrvatskom ribarstvu jer onda nema novaca, samo 22 milijuna kuna se uspije od 3 milijarde izdvojiti za ribarstvo. A da to opet nije dobro i nije ispravno pokazuje nam i Europa. Jer kada Hrvatska uđe u Europsku uniju dobivat će godišnje, iz Europske unije moći će povlačiti sredstava otprilike za poticaje za poljoprivredu i ribarstvo 373 milijuna eura, što znači, naravno neće moći sve odmah, ali tijekom godina taj iznos može doći do 373 milijuna eura, od kojih 37 milijuna za ribarstvo. Znači Europa je prepoznala da taj odnos ne može biti 1:100 nego 1:10. Znači da je Hrvatska vlada, ministarstvo, koalicijske stranke unutar Hrvatske vlade da su naklonjeni hrvatskom ribarstvu, ribarima, i onima koji uz more od toga žive, ne bi potpore unutar proračuna iznosile manje od 1% nego 10% onih potpora koji se daju. Znači u ovom slučaju Hrvatsko ribarstvo bi trebalo dobivati čak do 300 milijuna kuna potpora kako bi se što bolje moglo nositi sa tržišnom utakmicom, kako naša flota ne bi bila takva da je 82% brodica manje od 12 metara, kako ne bi Hrvatski ribari morali se baviti administracijom, ispunjavati papire nego se samo skoncentrirati na izlov ribe i što komercijalnije to raditi kako bi se omogućilo Hrvatskim ribarima i pomoć prilikom stvaranja zaliha kako bi bili što efikasniji itd. Naravno svega toga nema, jer nema ni sluha za Hrvatske ribare, i naravno jedino što oni od ove Vlade mogu očekivati i onda kada bi ih mogla zaštititi kroz pitanje ZERP-a i onda ih ne za zaštićuje nego ih ostavlja na milost i nemilost Talijanskim ribarima koji imaju puno jaču flotu i koji mogu raditi što hoće, koji se ne pridržavaju pravila čak niti unutar svoga mora a komoli onda unutar mora one zemlje koja nije još ni članica Europske unije. I normalno uz podršku ovom Zakonu, zbog svega što sam rekao naravno moramo stvoriti uvjete da se tu stvari poprave, moram reći i moram biti glasan u kritici Hrvatske vlade da jedan veliki dio ljudi, koji od ovog posla žive, radi se o 10-tak tisuća ljudi nemaju nikakvu podršku zbog toga što su uvijek nekako sa strane gurnuti i zbog toga što nemaju niti političku podršku u vladajućoj koaliciji. Zato ribari, nikakvi cehovi nego vrlo jasna poruka Hrvatska ribarska stranka 6 zastupnika i bit će vam situacija puno bolja, to je poruka ove koalicijske Vlade.
Dobro. Evo uz kako uloviti ribe dobili su recept kako uloviti i glasove. To je dobro. Ali imamo i šest prijava za repliku. Najprije uvaženi kolega Goran Hefer. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Maras u uvodu ste izrazili žaljenje što nije s nama ministar poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, budući dolazi iz moje županije, iz Vukovarko-srijemsko gdje je slatkovodno ribarstvo bitan čimbenik u razvoju, ja bih rekao isto tako da bih ga volio vidjeti. NO, ne smatram da je gospodin Bozanić državni tajnik, kao rekli ste bivši predsjednik CH Ribara osoba koja nam ne može prezentirati ovaj Zakon na odgovarajući način. Što se tiče ribarstva, i mjesta ribarstva u proračunu Republike Hrvatske, ja zaista vjerujem da će ovaj Zakon omogućiti da se ribarstvo na pravi način vrednuje kako u gospodarstvu Republike Hrvatske tako i u proračunu Republike Hrvatske, u pogledu raspodjele strukturnih potpora, kao i u ostalim dijelovima poljoprivrede. NO, jednako tako, kao što rekoste Europska unija je prepoznala značaj ribarstva, pa u pogledu sredstava koje će Republika Hrvatska kada uđe u Europsku uniju povući, ribarstvo sudjeluje sa 1/10 a ne kao kod nas puno manjim udjelom. Ja vjerujem da ćemo, i sad ću se vratiti na onaj dio svoje rasprave, i u tom pogledu dijeliti dobre stvari iz EU pa će možda ako ne ranije, a onda tada biti ukinuta i ova vodna naknada koja će našim kolegama u slatkovodnom ribarstvu zasigurno bitno omogućiti ili poboljšati položaj u daljnjem razvoju slatkovodnog ribarstva. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Heffer pitanje nazočnosti ministra je samo jedna gesta, volio bih ministra nekada vidjeti i na prosvjedu ribara kako govori sa onim mikrofonom na koći ne samo na traktoru, a ono što se proračuna tiče ja sam rekao 2009., a sada ću vam podatak za 2010. dati. Potpore 2,3 milijarde kuna, a za ribarstvo nula. Nema, ribarstvo nula, prazna kolona. Znači to je gesta koju ova Vlada šalje ribarima. Proračun ribarstvo nula. Tako da uz nazočnost ministra možda je to razlog da ga ne bi ovakve stvari mogli priupitati. Hvala lijepo.
Dalje, prijava za repliku kolega Arsen Bauk. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras možda je problem i u tome što nema ministra i što su mali novci u proračunu i to koliko Hrvati pojedu ribe godišnje. Naime, Španjolci godišnje pojedu 44 kg ribe u prosjeku, Francuzi 33, Talijani 24, a Hrvati ispod 8 kg ribe godišnje, a manje od nas jedu jedino Irci, Nijemci i Mađari. Ova rasprava traje već 3 sata, sudeći dakle po količini kako nas čeka možda se ipak nešto promijeni i Hrvati počnu jesti više ribe, a ustvari jedino je pitanje o tome da li će nakon ovog zakona cijena ribe na tržnicama, na peškarijama, u restoranima biti manja ili veća. Jer je mene strah da će nakon ovakvog zakona cijena biti još i veća. Danas u "Slobodnoj Dalmaciji" na njenom portalu vidio sam naslov da se u Makarskoj zatvara tržnica ribe. Dakle, svi mi koji se javljamo iz ovog, kako je gospodin Picula to rekao, mediteranskog kruga ustvari znamo dobro što se događa. Riba je skupa, zbog toga hrvatski građani jedu dosta manje ribe. Mala je potražnja pa onda naši ribari svoje ribe prodaju Talijanima zato jer zbog toga naravno da bi mogli uopće opstati. Međutim, u Italiji funkcioniraju veletržnice ribe. One služe za regulaciju tržišta plodovima mora, a kod nas su također otvorena, ali je promet nikakav. I zato je normalno da u Italiji se inćuni mogu naći od pola eura do 5 eura po kg, u Velikoj Britaniji su oko 3, a kod nas je cijena uvijek ista bez obzira na potražnju, bez obzira na bilo koje druge okolnosti euro i pol. U nadi naravno da slijede bolji dani za hrvatsko ribarstvo mi ćemo podržati ovaj zakon, ali puno još toga treba napraviti da bi se dakle došlo do ovih standarda koje je Europa nametnula. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Bauk apsolutno razlog slabe konzumacije ribe u Hrvatskoj je prouzročen, odnosno situacija s time prouzročena zbog toga što se ovaj segment i ova industrija gura sustavno u stranu. Nema više potpora da se daje veća logistička potpora ribarima, da se uspostavila bolja infrastruktura nešto je kolega Heffer o tome govorio, od iskrcaja ribe preko zamrzavanja. Pa vi u Hrvatskoj nemate niti jednu tvrtku koja se bavi hladnim distribucijom, što znači sa zamrznutom robom. Ne radi se samo tu o ribi. Znači ne postoji specijalizirana tvrtka za to. Normalno kada nema tržišta, kada se ljudi ne organiziraju da dolazi i do slabijih tržišnih situacija, odnosno da se manje roba konzumira. Ovako sigurno nećemo napraviti ništa dobro za hrvatsko ribarstvo. S druge strane poanta je i našeg turizma gdje se najviše možda riba i konzumira je u tome da nažalost u hrvatskom turizmu se sve više hrane uvozi, odnosno mi puno više hrane uvozimo nego što je sami proizvedemo i nikad ne bi nitko imao ništa protiv za velikim poticajima kojima dajemo iz državnog proračuna, ali samo u tom slučaju da ta roba se troši više u Hrvatskoj, odnosno da što manje hrane uvozimo izvana, a tako, nažalost i ribe.
Hvala. Znači poticajna potrošnja ribe. Šime Lučin odustaje. Davor Bernardić, replika. Izvolite.
Htio sam vam replicirati u ovom dijelu u kojem ste spomenuli državni proračun, naime iznosili ste podatak, vjerojatno u dobroj vjeri, za 2009. godinu, vjerujući da će ta potpora od 22 milijarde, tj. skromnih 22 milijuna kuna ostati. Ono što se može zapaziti u odnosu na 2008. taj je proračun manji za 35%. Znači u 2009. je manji za 35%, e sad problem je u ovom proračunu ono što smo i prigovorili samo ministru Šukeru kad je tu bio, što se iz njega apsolutno ništa ne može iščitati, odnosno vidjeti gdje je nestala pojedina stavka. Tako da ste vi dobro ustvrdili prema sadašnjem prijedlogu proračuna stvarno je stavka za ribarstvo nula ili ako nije onda je negdje premještena gdje se apsolutno ne može vidjeti, a po svemu sudeći vjerojatno je i namjera premještanja upravo bila ta da na neki način ne bi morali izbrojati kolone koje će na kraju krajeva nositi rashod. Hvala.
Odgovor na repliku, kolega Maras.
Hvala lijepo. Kolega Bernardić kolona teško može biti premještena, odnosno stavke mogu biti u nekim drugim ministarstvima, ali vrlo je razvidno vidljivo da se neke kolone nisu premjestile, odnosno da se potpore daju i dalje. Zbog čega za ribarstvo nula to je vrlo teško odgovoriti i volio bih državni tajnik da nam tu kaže. Vjerojatno njemu kao bivšem predsjedniku ceha ribara nije ni ugodno ovdje sjediti i slušati ovo što mi govorimo, a s druge strane i participirati u okviru ministarstva koje se nije s jednom kunom u stanju izboriti za ribare. I zbog toga naravno to nije dobro i zbog toga moramo protiv toga biti vrlo glasni.
Hvala lijepo. Imamo prijavu još za repliku, kolega Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa gospodin Maras upravo ovo što ste govorili o potporama u ribarstvu i prema rezultatima koje ribarstvo ima konstatirali ste da bi trebalo dobiti 10% potpora, a ne ono što dobiva, odnosno sad što neće ništa dobivati. Međutim, to nije slučajno jer evo i danas je zastupnik Krešo rekao da se radi po zakonu iz 2002. godine. Prema tome ništa se nije mijenjalo nego se daje po kilogramu kao što se to nekada davalo, ali druga stvar je ono što mi u vezi tih potpora trebamo imati jednu politiku koja bi trebala upravo uvažavati ovo što ste rekli, kvalitetne, konkurentne da i podupiremo takvu proizvodnju i da ona bude konkurentna ne samo na našem tržištu, nego i na europskom. Upravo zbog toga i ribarstvo kada gledamo, ono je u prvih 10 mjeseci izvezlo od milijardu i nešto dolara izveženih hrvatske poljoprivrede 113 milijuna je ribarstvo izvezlo u prvih 10 mjesece. Međutim, to je pretežno i najvećim dijelom morsko ribarstvo. Ali u isto vrijeme riječno ribarstvo, slatkovodno ribarstvo od 2008. godine ima negativnu bilancu. Svih tih prethodnih godina je imalo pozitivnu bilancu odnosa izvoza i uvoza. Znači da je izvoz bio veći nego uvoz i u slatkovodnom ribarstvu do 2008. godine. Zbog svega toga mislim da zakon i zakonske odredbe koje bi i svi pravilnici koji moraju proizaći iz ovoga zakona, trebaju ići na jednu stimulaciju takove vrste rada i na taj način i bolje proizvodnje. Hvala lijepo.
Hvala kolega Bodakoš. Odgovor na repliku kolega Maras.
Hvala lijepo. Kolega Bodakoš moja poruka je vrlo jednostavna. Umjesto potpora zemlji koja nije obrađena, gledaju nas tu mnogi poljoprivrednici i znaju o čemu ja pričam, mnogi uzimaju potpore za zemlju koju ne obrađuju, mnogi uzimaju potpore za zemlju koja nije njihova, jer naša nažalost uprava nije dovoljno ažurna da abditira te podatke, a oni i dalje traže. Znači prevara. Umjesto potpora za masline koje rastu u Virovitici. Jeste li vidjeli ikada koju maslinu u Slavoniji? Niste. Pa ni nema ih, ali potpore se isplaćuju. Umjesto tih takvih potpora, potpore treba dati industriji koja od svojih milijardu kuna, 600 milijuna kuna izveze i koja stvara novo stvorenu vrijednost. Znači ribarstvu apsolutno potpora, umjesto nula treba im dati adekvatno ono što zaslužuje.
I posljednja prijava za repliku, kolega Dragan Kovačević. Izvolite.
Kolega Maras je pokazao da je veliki, veliki stručnjak za ribarstvo Republike Hrvatske. Naime, evo što je. Prvo ne možete uspoređivati kruške i jabuke i ne možete stavljati u omjer potpore koje idu za poljoprivredu i potpore koje idu za ribarstvo i tu improvizirati. Dajte omjer iz drugih zemalja, dakle poljoprivrede i ribarstva pa onda recite da je naše ribarstvo u odnosu na poljoprivredu zakinuto. Nemate tu podatke tu pričate na pamet. Druga stvar vezano za brigu o ribarstvu. Pa najbolje je pokazana ta briga da smo državnog tajnika imamo po najnovijem dislociranim dakle ima svoje sjedište u Splitu, svaki dan je u kontaktu sa ribarima i radi na toj problematici. Dakle, u tom smislu se pokazuje u odnosu na druge djelatnosti izuzeće i pokazuje se velika briga za ribarstvo. Sljedeća stvar. Mi smo od 2003. godine povećali ulov ribe za 70%. Nije to išlo samo od sebe. Dakle, Vlada je uložila ogromne novce i u modernizaciju ribarske flote itd. prema tome vodi se itekako briga. Potrošnja ribe po stanovniku. Pa nemojte mi samo reći da je to zbog zakonskih propisa. Pa ja ću vam kao prehrambeni tehnolog, kao nutricionist itd. kazati. Dakle, te stvari ovise i o tradiciji i o kulturi prehrane i o svijesti potrošača o nutritivnim, protektivnim vrijednostima hrane, a ne o zakonskom propisu. Pa kako onda Mađari i Austrijanci konzumiraju više ribe po stanovniku nego Hrvati. S čim ćete to objasniti? Pa nemaju ni mora. Prema tome te stvari nemaju veze. Javit ću se još.
Hvala. Odgovor kolega Maras.
Hvala lijepo. Što se tiče stručnosti, nažalost ne treba biti previše stručan da se iz ovoga vidi da ova Vlada ne vodi apsolutno nikakvu brigu o ribarstvu. O tome se radi. To je čak i čovjeku koji nije u struci i nije ribar, vidi se vrlo jasno da ova Vlada ne vodi nikakve brige o ribarstvu. A to nisam stavio u proračunsku stavku ja. Stavka 1185 potpore u poljoprivredi i ribarstvu 2 milijarde 200 kuna, za ribarstvo nula. Pa to ste gospodine Kovačević vi i vaša koalicija stavili i tako ih klasificirali. A u omjerima koje vrijede vani, ja govorim isto iz podataka koje su nam jasne iz Europske unije. Znači oni su nama predvidjeli da ćemo dobijati godišnje potpora otprilike 373 milijuna eura, od koji 37 milijuna eura za ribarstvo. Koliko znam, a ne treba biti veliki stručnjak ni u matematici, da se podijeli 370 sa 37 to je desetina. Znači 10%. Evo to su jednostavni zaključci koje može svatko izvući tko pročita ovaj prijedlog proračuna, koji pročita malo materija vezane za europske fondove itd. Ono što je zaključak, da ova Vlada ne vodi računa o ribarstvu i to ne možete ničim opovrgnuti.
Gotovi smo sa replikama i odgovorima. Nastavljamo raspravu. Uvaženi kolega Petar Mlinarić. Izvolite kolega Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Vidim da je rečeno malo prije da ima državni tajnik u Splitu za slane vode, a moj prijedlog će biti već sada da za slatkovodne bude predstavnik ili državni tajnik u Vukovaru. O tome se već radi, nadam se da nas nećete odbiti, onda bi se time riješili mnogi problemi. Ne bi bilo kao do sada mjesecima, sedmorica ribara maltretiraju ostale ribare i povlaštenike koji paze na riblji fond. Pa prema tome, nadam se da ćemo imati priliku to dočekati i raditi ćemo na tome. Ovim se zakonom propisuju tržišni standardi za određene proizvode ribarstva i aqua kulture, za koje se u okviru jedinstvenog tržišta Europske unije može aktivirati mehanizam intervencije, omogućava se uspostava i priznavanje organizacija proizvođača, te definira njihova uloga u provedbi i odredbi zakona. Zbog specifičnosti sektora ribarstva u REpublici Hrvatskoj na poseban način prepoznaju se ribarske zadruge kao dionici u provedbi politike ribarstva i u organizaciji tržišta, uspostavlja se okvir za cjenovnu politiku koja se može primjenjivati i voditi samo kroz organizacije proizvođača, gdje vrijedi samo za određena proizvodna ribarstva. Uvodi se obveza ishođenja odgovarajućih potvrda o sukladnosti pri uvozu proizvoda ribarstva iz drugih zemalja kojima se potvrđuju da ulovi dolaze iz zakonitih, reguliranih i prijavljenih ribolovnih aktivnosti. Zakonom se također uređuju pitanja potpora u posebnom statusu koje nemaju karakter strukturnih potpora, a dozvoljene su sukladno općim propisima o državnoj potpori Europske unije, smjernice Komisije Europske unije o davanju državne potpore za restrukturiranje tvrtki u poteškoćama, smjernice Europske komisije za davanje državne potpore u ribarstvu i akvakulturi. Glavni cilj donošenja Zakona o strukturnoj potpori i uređenja tržišta u ribarstvu prilagodba je sustava potpora potporama u sklopu zajedničke ribarstvene politike Europske unije radi jačanja konkurentnosti sektora, unapređenje fizičke i socijalne infrastrukture, sektora ribarstva, unapređenje proizvodnih kapaciteta u uzgoju i riboprerađivačkoj industriji, očuvanja ribarskih zajednica i zaštite okoliša. Subjekte u ribarskom sektoru očekuju velike promjene ulaskom na jedinstveno tržište Europske unije. Predloženim odredbama uskladit će se mjere ribarstvene politike Republike Hrvatske s mjerama ZERP-a Europske unije u segmentu tržišne i strukturne politike, te će se stvoriti uvjeti donošenja provedbenih propisa koji će olakšati daljnji proces pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Za provedbu ovog zakona nisu potrebna dodatna sredstva, no za njegovu će provedbu biti potrebno na odgovarajući način strukturirati raspodjelu sredstava u okviru Državnog proračuna za 2010. godinu unutar razdjela nadležnog ministarstva. Zatim, još osiguranjem prostora za prodaju ribe na lokalnim tržnicama na način kako je to uređeno na moru poradi mogućnosti prodaje svježe ribe, slatkovodne ribe s klupe. Ovdje imamo na slatkovodnim vodama jedan drugi problem, određivanje iskrcajnih mjesta i ulova slatkovodne ribe na kopnu u zonama u kojima se smije obavljati gospodarski ribolov. Ministarstvo je uzelo obvezu da broj, iskrcajna mjesta da se pripreme, međutim još do danas nisu iskrcajna mjesta napravljena, ali ja se nadam da ministarstvo radi na tome. Zašto? Zato što pojedini ribari izbjegavaju doći na iskrcajna mjesta da prikažu ulov, a tu normalno Republika Hrvatska gubi, proračun Republike Hrvatske je oštećen pa nadam se da će ministarstvo povesti o tome računa. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu replike. Uvaženi kolega Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Mlinarić, apsolutno podržavam vaš prijedlog da državni tajnik za slatkovodno ribarstvo bude dislociran sa sjedištem u Vukovaru, no bojim se da on neće riješiti ovaj problem ribara u Vukovaru, tako rekoste, gdje jedna skupina ili nekolicina ribara maltretira one koji čuvaju riblji fond. Naime, problem je očito u nedorečenosti zakona i pitanje je što su plavna područja, da li je na njima dozvoljen ribolov ili nije dozvoljen ribolov. Treba naprosto dovesti jednu zajedničku funkciju, sve ono dakle i ribočuvarsku mrežu i inspekciju i ribare i sve one koji se bave tim područjem u Vukovaru kako bi se došlo do nekakvog zajedničkog rješenja. Uvijek će postojati i uvijek je postojalo određenih pojedinačnih interesa ma kako oni bili tumačeni i s koje strane. Državni tajnik nažalost neće takve stvari moći sam rješavati. Postoje druge institucije, postoji drugi način da se to rješava, a prije svega potrebno je riješiti pitanje krivolovaca, ne samo na području Dunava i ostatka Slavonije nego općenito na području Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Odgovor, gospodin Mlinarić.
Kolega, ja bih odgovorio, upravo ti problemi koji su bili na Dunavu, ribočuvarske službe rade svoj posao dobro, ovlaštenici rade svoj posao dobro, a pojedini ribari su povezani, sad moram reći, sad ste me izazvali, povezani sa jednim gospodinom iz ministarstva koji nazove policiju noći kada oni love ribu, normalno, nezakonitim sredstvima i kaže čujte, pustite ih, to je u redu i takve stvari. Mislim da upravo zbog toga i dalje će bit, spremaju ti isti sedam ribara jedino, svi su na drugoj strani, žele plaćati PDV i ulovljenu ribu prikazati. Međutim jedan dio, to će ministarstvo morat razriješit i to jako brzo, ako ne razriješi jako brzo ti istih sedam ribara se sprema sa čamcima da dođu pred ministarstvo ovih dana, a upravo po naputku gospodina jednog iz ministarstva kojeg ja neću imenovat. Hvala lijepo.
I gospodin Davor Bernardić. Izvolite.
Predsjedniče Sabora. Pa evo, kad se govori o hrvatskoj poljoprivredi odnosno hrvatskom ribarstvu onda treba izreći par stvari koje su ključne, a to je da su ribarstvo i prateća industrija, u Hrvatskoj poljoprivreda, ribarstvo i prateća industrija zapošljavaju 6,3% od ukupnog broja zaposlenih u pravnim osobama. Isto tako, direktno u bruto društvenom proizvodu sudjeluju sa preko 10%. Mislim da to dovoljno govori o važnosti hrvatske poljoprivrede i ribarstva za zaposlenost u Hrvatskoj. Proizvodnjom i preradom hrane u Hrvatskoj se bavi oko 2800 poduzeća, no međutim puno premalo od onog cilja i mjesta gdje bi mogli biti s obzirom na naše potencijale. Kroz ovu raspravu razvidne su neke stvari, ali samo ću par stvari spomenut. Naime, mi često donosimo i ovdje čitamo zakone koji imaju namjeru uskladiti naše zakonodavstvo s europskim zakonima, s time da što se tiče djelovanja u praksi, ne radimo tj. Vlada ne radi ono što bi trebala da se stvari u tom sektoru poprave. I nisu bezveze moji kolege spominjali upravo te brojke kad su u pitanju potpore za ribarstvo unutar državnog proračuna. Evo ja ću pročitat podatak, u odnosu znači na izvršenje 2008., što se tiče samog ribarstva, kao stavak državnog proračuna, u 2009. su sredstva smanjena za 35% i to po kojim stavkama. Evo na primjer, projekt izgradnje ribarskih veletržnica iskrcajnih mjesta je čak omanuo za 83%. Znači, 83% manje sredstava. Poticajne su financirane, a modernizacija ribarske flote i ZERP-a je omanulo čak za 90%, tj. samo 10% sredstava od ukupno onih sredstava za 2008. je planirano u 2009. godini. A ovo što je na žalost točno je da u 2010. čak ni ne možemo vidjeti kolika su ta sredstva i vjerojatno su nula. Na tragu ovog što je kolega Maras pričao i ostali kolege, jer tu ne piše, a prazna crta možda znači nula. Tako da to je jedan podatak. Kako Europska unija rješava stvari kad su potpore u ribarstvu u pitanju onda je to vrlo pitanje koje ima dugu tradiciju. Naime, sedamdesetih godina je Europska unija počela sa izgradnjom sustava pomoći u ribarstvu i to je nastavila kroz jedan dokument koji se zove slično kao u poljoprivredi. Zove se CFP iliti Common fisheries policy kao u poljoprivredi CAP, znači Common agricultural policy. Ono što je bitno je naglasiti da je plan subvencija u ribarstvu kao plan subvencija u poljoprivredu sedmogodišnji plan. On se ne mijenja iz godine u godinu ovisno o pojedinim novčanim prilikama, on je sedmogodišnji plan gdje se posebno planiraju svake stavke za tih sedam godina, a ovaj se odnosi na razdoblje od 2007. do 2013. godine. I kad govorimo koliko će Europska unija uložiti u ribarstvo kroz fond, a to je Europien fisheries fond za strukturne potpore ribarstvu to je iznos od skoro četiri milijarde eura. Ako se to usporedi sa Common agricultural policy od kojih preko, znači negdje oko 78% sredstava ide za direktne pomoći u poljoprivredi, a poznato je da je 55 milijardi eura direktnih potpora u poljoprivredi na temelju CAP-a, tj. Common agricultural policy dolazimo do podatka, da Europska unija direktno subvencionira poljoprivredu sa preko 40 milijardi pomoću ovih direktnih isplata, a u ribarstvu subvencionira sa 4 milijarde. I onda je opravdan ovaj podatak što je iznio kolega Maras da se radi na razini Europske unije o subvenciji ribarstva u odnosu na poljoprivredu od 10% vrlo jednostavnom računicom. Dakle, mi smo bili u pravu. Ono što isto tako treba tu naglasiti a što fali, a evo fali u državnom proračunu ove stavke koje su nula, a to je projekti izgradnji ribarskih veletržnica i iskrcajnih mjesta i poticanje sufinanciranja modernizacije ribarske flote. Naši ribari godinama upozoravaju, znači na probleme u ribarstvu, one koje ih muče i kažu da je broj jedan već par godina za redom, a ja sam čitao izvješća i tražio od 2005., 2006., 2007. i godina iza toga je infrastruktura na kopnu, ribarske luke, privezišta za ribarske brodove, iskrcajna mjesta, veletržnice ribom, otpremni centri za školjke, sabirno-distributivni centri za ribu i školjke i čitav niz drugih objekata na kopnu bez kojih se ne može ni zamisliti djelatnost ulova ili uzgoja na moru. I to je ono što nije napravljeno i to je ono o čemu pričamo kao da će zakon promijeniti. Pa neće zakon promijeniti pogotovo sad kad nema novaca. Pa tko će ovo izgraditi? O tome se radi. To su strukturni problemi za koje su stavke u ovom proračunu nula i koje se neće riješiti. Uz to hrvatski ribari plaćaju i skuplje gorivo od talijanskih ribara, ali ne samo to, nego i talijanskim ribarima napravljen ustupak omogućivši da se ZERP to se svi dobro sjećate ne odnosi na talijanske i slovenske ribare kao da se bojimo da će nam Crnogorci izloviti ribu, a Slovenci su nam za nagradu blokirali poglavlje 13. poglavlje o ribarstvu. S jedne strane mi njima okrenemo, izađemo u susret odgodivši primjenu ZERP-a na Sloveniju, s druge strane oni blokiraju poglavlje 13. I to je dokaz i vidljiv dokaz kako se na neki način vlast odnosi prema ovom pitanju. Ono što također treba reći je da će ulaskom Hrvatske u Europsku uniju neka sredstva u ribarstvu postati dostupna, no međutim to su premala sredstva. Riječ je o sredstvima od nekakvih 40 milijuna eura s obzirom na snagu naše ribarske industrije da bi se bilo kakve ozbiljnije promjene u tom sektoru napravile. Jer na žalost događa se to i to je spomenuo kolega Bodakoš da mi, da bi hranili tunu u našim tunogojilištima uvozimo 25% plave ribe iz Italije, iz Europske unije što je smiješno samo zato što nema kapacitete da skladištimo tu ribu i onda da s tom ribom hranimo tunu. Dakle, mi jednostavno u tom dijelu ne možemo sami sebi pomoći i onda nije čudo što su naslovi Europa nas hrani ribom iz našeg mora. Takvi će naslovi ostati dok god su zapakirani i smrznuti proizvodi talijanskih, a ne hrvatskih proizvođača na hrvatskim policama u supermarketima, dokle god nisu riješeni problemi sa izgradnjom infrastruktura na moru, a ti problemi i sada kada novaca nema se sigurno neće riješiti jer nisu bili rješavani onda kada je novaca bilo. Hvala.
Hvala. I zaključno pet minuta u ime kluba HDSSB-a, gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću ponoviti rečenicu koju mi je napisao jedan proizvođač ribe iz Slavonije i koju sam prvu naveo u svojoj raspravi za klub HDSSB-a, a to je da taj proizvođač misli da je ovaj prijedlog zakona samo zadovoljavanje forme postojanja takvog zakona u svrhu prilagodbe i nastavka pregovora o ulasku Republike Hrvatske i pridruživanja Europskoj uniji i da sam po sebi ovako nejasan i neprecizan neće učiniti mnogo na području ribarstva, a i ribničarstva, te da će se njime okoristiti najviše razni posrednici, a najmanje će pomoći proizvođačima i krajnjim potrošačima. Evo to je jedan mali čovjek da kažem napisao u jednom dopisu mene kao zastupniku da to prezentiram. Iz ovih rasprava koje su danas vođene zapravo tako nekako i ispada. Radi se dakle, o strukturnim problemima u ribarstvu, o definiranju i ribarskih luka i ribarskih plovila i iskrcajnih mjesta i veletržnica i hladnom lancu i strukturnim potporama koje su ovdje definirane. Međutim, znamo dobro a vidimo iz proračuna da novaca za to zapravo skupa nema i da je onda ova rečenica koju sam izrekao na početku vrlo, vrlo realistična na žalost. Doduše klub, evo moram, da se ne ljute da komentiram, klub SDP-a s ove strane govori o ribarstvu koje je sa poticajnim potporama nula s nulom za sljedeću godinu, a opet s druge strane mislim da je bilo članova koji su, SDP koji su govorili o potrebi inspekcije, o prekrcaju tuna na otvorenom moru pa i upotrebe da kažem, neću reći represivnoga, ali aparata koji bi to iskontrolirao. Dakle, idemo malo u obranu ribarstva, u malo poticanju ribarstva, a onda bismo i naguravali još žešću, što ja ne kažem da nije potrebno da država nema svoj aparat i inspekcije koje postoje u ribarstvu i ribnjačarstvu, a kažem i oštrije mjere i sankcije kako bi se zapravo zapriječilo crno tržište riba koje je sasvim evidentno u Hrvatskoj, jer naše veletržnice i ta iskrcajna mjesta i to zapravo nemaju nikakvoga prometa još uvijek danas. I znamo kako zjapi riječka veletržnica. Gledali smo na, ja nisam bio tamo, ali vidio sam na televiziji našoj, potpuno zjapi prazna. Pa su onda, postoje i prijedlozi u tom smislu i ja bih rekao inspekcijski, ako se već sufinancira plavi dizel, onda bi valjda nešto, pa ponekad barem nešto se trebalo i uloviti pa pokazati i predati na iskrcajnom mjestu ili veletržnici. Zanimljivo, idemo poticati iako je kako rekoše skup u odnosu na talijanski skup plavi dizel, ali baš da se nikada ništa ne preda na iskrcajnom mjestu i veletržnici, malo je ipak čudna stvar. Ja sam uložio, kako sam rekao amandmane, na ovaj prijedlog zakona sa konačnim prijedlogom zakona i evo očekujem od državnog tajnika da ovaj amandman, pogotovo amandman u svezi mjera usmjerenih u uzgoju ribljeg mlađa autohtonih vrsta, naših hrvatskih, slavonskih, kako god hoćete, ličkih, slatkovodne ribe, dobivene prirodnim mrijestvom da se podrži i unese u ovaj prijedlog zakona prije samoga izglasavanja. Hvala vam lijepo.
Hvala. I zaključno u ime predlagatelja, državni tajnik Tonči Božanić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, uvaženi saborski zastupnici. Evo ja ću u prvom redu reći par riječi vezano za ove dostavljene amandmane od saborskog Odbora za poljoprivredu. Neki dan smo bili na sjednici, bila je široka rasprava. Bili su i predstavnici ribarskog sektora. Dakle iz gospodarske komore smo dobili određene sugestije koje smo onako naširoko raspravili na odboru i mogu reći da prihvaćamo sva ova tri amandmana koja su došla od saborskog Odbora za poljoprivredu. Iako moram naglasiti da su oni i u predloženom tekstu već bili sadržani dakle, ali tražilo se dodatno ja bih rekao pojašnjenje u smislu navoda, ovako kao što je predloženo u amandmanima, mislim da je to prihvatljivo. Dakle ovi amandmani se prihvaćaju od strane predlagača. A što se tiče amandmana koje smo dobili sad nedavno od Kluba zastupnika HDSSB-a. Njih ćemo razmotriti, o njima ćemo se očitovati naknadno. Ja bih doista, ako mi dozvolite predsjedniče, samo sa par riječi vezano za ove, neka pojašnjenja za navode koje smo imali čuti u ovoj raspravi. Dakle, vezano za proračun. Ja moram reći da je točno ono što smo imali čuti, da je proračun za nula za 2010. godinu, za ribarstvo, sigurno ja ne bih danas bio ovdje za ovom govornicom. Tako da, doista radi se o ja bih rekao neinformiranosti, jer moram reći da ako pažljivo iščitate proračun, onda ćete vidjeti da i dalje ostaje 110 milijuna kuna za poticaj u poljoprivredi, da kroz intervencije na tržištu ostaje provedba ona Vladine odluke o tržišnoj kompenzaciji, za ulov bijele, plave ribe, da i dalje 25 milijuna. Dakle ostaje u proračunu i pomoć ribnjacima u smislu šteta od … [[Govornik se ne razumije.]] ptica, za nekih 10-ak milijuna kuna. U samom proračunu ribarstva je 70 milijuna kuna osigurano za strukturne i druge potpore sektoru ribarstva. Dakle ja osobno volim bilo kakvo zalaganje za boljitak ribarskog sektora, i da dobije više sredstava, međutim moram biti iskren i reći da sam zadovoljan sa raspoloživim sredstvima, zadovoljan sam sa sredstvima koji će ovaj zakon o kojem danas govorimo se moći provoditi, a isto tako i sa ovom financijskom omotnicom nakon ulaska u Europsku uniju, također moram reći da su sredstva na zavidnoj razini, a na nama je koliko ćemo ih uspjeti realizirati. Još samo da pojasnim. Često se baratalo u Hrvatskoj 3 tisuće 600 ribara, 3 tisuće 700 ribara. Dakle govorimo o nosiocima povlastica, dakle o vlasnicima obrta i vlasnicima poduzeća koji imaju svoje zaposlene ljude na pivaricama, dakle za ulov male plave ribe na jednom brodu bude ljudi, na … [[Govornik se ne razumije.]] bude po 4, 5, tako da je broj ribara daleko veći od ovoga što smo danas imali prilike čuti. Par riječi vezano za veletržnice. Vi znate da je Hrvatska izvoznik ribe i Hrvatska je malo tržište za ulovljenu ribu. Uglavnom se svježa riba izvozi u zemlje članice Europske unije, prvenstveno u Italiju i u Španjolsku. Tako da veletržnice bi trebale saživiti onog trenutka kad više ne bude Schengen, kad ne bude one rampe na granici i kad trgovci sa svojim kamionima iz Udina ili iz Ljubljane ili iz Venecije budu mogli dolaziti u Rijeku, za 2 sata kupiti tu ribu i voziti je u svoje zemlje. Dakle, radimo pretpostavke da onog trenutka kad uđemo u Europsku uniju imamo te sadržaje osigurane kao šta imaju to i europski ribari. I na kraju bi samo par riječi vezano za plavi dizel, i sugestiju oko ograničavanja kao što je to ograničeno u poljoprivredi. Ja, evo bio sam ribar i moram doista možda pojasniti, zaista se radi o specifičnoj djelatnosti. Dakle kod ribarskih brodova u nekim dijelovima ribolovima, kao što je … [[Govornik se ne razumije.]] ribolov, imate strahovito veliku potrošnju goriva, dakle često se dogodi od ukupnog prihoda primjerice dnevno 10 tisuća kuna, bruto prihoda morate potrošiti 5 tisuća kuna po osnovi pogonskog goriva, znači radi se o enormno velikoj stavci, a isto tako enormnoj osjetljivosti na problematiku vezano za plavi dizel, dakle Hrvatska je jedna od posljednjih zemalja u svijetu koja je svojim ribarima omogućila korištenje tog beneficiranog goriva. Ali želim reći da nije lako izmjeriti točne količine koje moraju biti potrošene po pojedinom korisniku. Vi možete danima odlaziti u ribolov, male plave ribe, jedanput je nećete naći, jedanput će doći dupini pa će nestati pa nećete uloviti ništa, treći put će vam morske struje biti velike pa je nećete uloviti, peti puta ćete uloviti za sve ono što niste. Dakle, teško je vezivati broj izlazaka sa količinom ulovu, može se govoriti o prosjecima, mi se po tim prosjecima po povijesnim količinama ravnamo i imamo ovjeravanja knjižica goriva svake godine, dakle uspoređuje se količina sa onim što je ulovljeno. Ribari moraju voditi očevidnike i temeljem njih, i temeljem toga što je iskazano u očevidnicima se onda kontrolira potrošena količina goriva. Sve ono što je sumnjivo kroz kontrolu carinske uprave detaljno se kontroliraju pojedine količine za pojedinog ribara ali mislim da često se vezuje to plavo gorivo za ribarstvo, ali čini mi se od ukupne potrošene količine plavog goriva svega možda 1/5 otpada na ribarski sektor. I sada zaista na kraju vezano za zaštitu tuna, za prodaju tuna imali smo prilike čuti bojazan vezano za opstanak te vrste, ja moram reći da je Hrvatska članica te Konferencije za zaštitu plave tune, dakle ajkata, mi smo jedna od 40 i nešto zemalja članica, prihvaćamo sve najrestriktivnije mjere koje se donose na tom skupu, iz godine u godinu kvota se smanjuje, lovostaj se povećao na 11 mjeseci dakle samo mjesec dana je dozvoljen lov, i ja bih rekao da su te mjere dale rezultata, ribari govore nikada više tune nije bilo u Jadranskom moru i čude se tako restriktivnim mjerama, međutim, mi kao država članica moramo podržavati i nadamo se da će se taj stok oporaviti, a što se tiče navoda da se tu događaju određene ilegalne radnje da su japanski brodovi neprijavljeni, to definitivno ne stoji. Ja vam moram reći da sve radnje oko ulova, uzgoja i izvoza tune se tretiraju kao da se radi o obogaćenom uranu, zaista evidencije koje se vode, koje ne samo da nam je Ajkat nametnuo, nametnulo nam je Japansko tržište, kada to sve u provođenju toga zaista i u nadzoru sada već i međunarodnim opserverima koje mi sami moramo plaćati dakle ne može promaknuti ništa. Tako da napominjem u tom dijelu nema bojazni. Evo ja bih vam zahvalio na jednoj zaista afirmativnoj raspravi, zahvalio bih klubovima zastupnika na podršci, pa čak i onoj uvjetovanoj i nadam se da ovim zakonom ćemo ipak ovaj naš ribarski sektor učiniti konkurentnijim, Europskim i evo hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu, odlučivat ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo na konačni prijedlog Zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta o ribarstvu, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 451. Predlagatelj Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmani koje je podnijela Vlada postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona te na temelju 169. Poslovnika Hrvatskog sabora. Amandmane je podnio Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i zastupnik Boro Grubišić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i o njima se ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Molim predstavnika predlagatelja, gospodin državni tajnik Tonći Božanić će se očitovati o preostalim amandmanima. Prvo, amandman Kluba zastupnika HDSSB-a na članak 5.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi saborski zastupnici. Evo imamo 3 amandmana od strane HDSSB-a. Ovaj prvi na članak 5., a vezano za inicijativu da se detaljnije opišu područja ili zajednice koje ovise o ribarstvu da se mogu proglasiti područja koja su pogodna za razvoj ribarstva, a trenutno nisu razvijena ne prihvaća se amandman iz razloga zato što detaljni kriteriji za određivanje takvih područja ili zajednica bit će definirani nacionalnim strateškim planom ribarstva ili operativnim programom. A prema osnovnim kriterijima kako su navedeni u pravnoj stečevini EU.
Hvala. Gospodin Boro Grubišić u ime kluba, izvolite.
Gospodine državni tajniče naime ovim amandmanom dobro ste rekli da se otvara mogućnost razvoja ribarstva i u onim područjima RH koji zasada nemaju razvijen taj oblik gospodarstva. Međutim, o ovoj strategiji o kojoj ste vi govorili i akcijskom planu kako rekoste, operativnom pardon, to operacija i akcija ajde dobro. Dakle, ja osobno ne znam jel oni već postoje, jesu li doneseni i ako nisu kad će se donijeti pa da onda možemo biti eventualno zadovoljni ovim odgovorom. Ako to ne postoji, a po vašem stavu bih rekao da još to nije gotovo onda tražim glasovanje zastupnika o mom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman istog kluba na članak 12., drugi amandman.
Vezano za amandman na članak 12. gdje se predlaže da se mjere usmjerene ribljeg mađa autohtonih vrsta slatkovodne ribe dobivene prirodnim mrijestom, a koji bi se koristio za poribljavanje otvorenih vodotoka u očuvanje ribljeg fonda ne prihvaća se amandman iz razloga što je predloženo sadržajno u mjerilima koje obuhvaćaju proizvodne investicije. Dakle zakon već to sadrži, a koji će biti također detaljno razrađeni u operativnom programu. Ja bih samo htio istaći da nije zakon akt koji definira detalje. Podzakonskim aktima sigurno je da ćemo obraditi sve ovo pa tako i ovo što stoji u predloženom amandmanu. Dakle, ne prihvaćamo ovaj amandman.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić u ime kluba.
Ovo bih mogao ... [[Govornik se ne razumije.]] kao djelomično prihvaćanje ili djelomično odbijanje. Možemo to shvatiti sa moje strane djelimičnim odbijanjem, a s vaše djelimičnim prihvaćanjem. Međutim, ovdje sam jasno naglasio da je ovaj amandman usmjeren u pokretanje proizvodnje osobito na područjima kontinentalne Hrvatske. Dakle, svih dijelova od Slavonije i Baranje, pa Like i drugdje, a koje imaju određene predispozicije, dakle za opstanak, razvoj i proizvodnju autohtonih vrsta kao što smo i razgovarali i vi i ja što kažu ovako na marginama ovoga Sabora. Dakle, kada sam govorio, u samom izlaganju govorio sam o ljuskavom šaranu, linjaku i još nekim drugim vrstama ličke pastrve itd. Ali evo, živi bili pa vidjeli! Obećanja su obećanja! Ja vas držim za riječ gospodine državni tajniče. Molim zastupnike za izjašnjavanje.
Tko je za ovaj amandman u ovom dijelu? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Treći amandman na članak 37. istog kluba.
Dakle, na članak 37. predlaže se amandman oko inicijative za povećanje ispostavka za slatkovodno ribarstvo barem na po jednu ispostavu u pojedinoj županiji u kojoj postoji gospodarska djelatnost slatkovodne aqua kulture. Ne možemo prihvatiti ovaj amandman iz čisto tehničkog razloga zato što predloženo nije u nadležnosti ovog zakona. Ali kao resorno ministarstvo itekako ćemo voditi brigu o zapošljavanju. Radi se o Hrvatskom zavodu za poljoprivredno-savjetodavnu službu i nama je u interesu da imamo ravnomjernu zastupljenost i tih službenika. Evo ja se nadam da sam dovoljno objasnio kroz ova tri amandmana, da zakon sadrži ove vaše inicijative, pa tako da onu vašu kako je rečeno bilo prethodnu raspravu i uvjetovanu podršku nadam se da ćemo i dobiti u cijelosti. Hvala.
Hvala. U ime kluba gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Dakle, ispostave za ribarstvo postoje samo u Zadru za morsko ribarstvo i u Osijeku za slatkovodno ja bih rekao ribnjičarstvo. Mi smo mišljenja da je potrebno povećati broj ispostava za slatkovodno ribarstvo radi poboljšanja koordinacije i upoznavanja proizvođača ribe i ribljeg mlađa s godišnjim potrebama, količinama i vrstama koje su potrebne za poribljavanje i za uzgoj. Stoga ostajem pri našem amandmanu HDSSB-a i molim izjašnjavanje zastupnika o ovom našem amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 111 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 477 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince, hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika, sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Europske integracije, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? DA. Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Evo kratko samo da predstavim Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Dakle, vi sami dobro znate da smo nedavno zatvorili poglavlje financijske usluge i ispunili čitav niz zakonodavnih uskladbi koje je bilo potrebno napraviti s Europskom unijom, međutim, naravno da nam i dalje predstoji daljnje usklađivanje zakonodavstva kako se mijenjaju pojedine direktive iz tog područja na razini Europske unije. Upravo to i je razlog zašto ponovno podnosimo Prijedlog zakona o ovim izmjenama i dopunama i to je objašnjeno u samom tekstu. Što se tiče te direktive iz 2019. broj 14. možemo reći da su praktički tri suštinska područja koja se mijenjaju i koja mi zapravo ovim Prijedlogom zakona također usklađujemo, dozvolite mi da se tako ukratko referiram na tekst postojećeg zakona i objasnim pobliže što to mijenjamo. Prema postojećem Zakonu dakle Hrvatska narodna banka, dakle središnja banka Republike Hrvatske je dužna bez odgađanja a najkasnije u roku od 21 dan od dana kada je utvrdila da kreditna institucija nije isplatila dospjele depozite donijeti rješenje o nedostupnosti depozita. Sukladno ovom Prijedlogu zakona i isto tako sukladno naravno direktivi 14. iz 2009. godine rok za utvrđivanje nedostupnosti depozita je pet radnih dana od kada je Hrvatska narodna banka utvrdila da kreditna institucija nije isplatila dospjele depozite. Isto tako što se tiče rokova isplate dakle kada nastupi osigurani slučaj, Državna agencija za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka poduzima mjere kako bi pripremila obeštećenje vjerovnika kreditne institucije unutar roka od tri mjeseca nakon što je nastupio osigurani slučaj i to još uz suglasnost Hrvatske narodne banke ta ista agencija da iznimno može produžiti dva puta taj rok svaki puta za dodatna tri mjeseca. Ovi rokovi isplate se sukladno ovom Prijedlogu zakona, opet ponavljam sukladno direktivi značajno skraćuju tako da ovih 3 mjeseca postaje 20 radnih dana od nedostupnosti depozita s tim da se ovaj rok produljenja skraćuje sa 2 puta po 3 mjeseca na 10 radnih dana. I konačno isto tako treba reći da se ovim prijedlogom zakona predlaže smanjenje stope premije osiguranja depozita sa 0,40% godišnje na 0,32 zbog povećanog obuhvata depozita koji sa 01. siječnjem 2010. godine ulaze u sustav osiguranja. Isto tako treba reći da je naravno paralelno sa ovim promjenama koje sam spomenuo došlo i do određene uskladbe sa tekstom Zakona o kreditnim institucijama, mislim da je to sljedeća točka dnevnog reda koju ćete raspravljati. I konačno da kažem da se predlaže da ovaj zakon stupi na snagu 01. siječnja 2010. godine uz napomenu da je odgođena primjena odredbi vezanih za rokove utvrđivanja nedostupnog depozita i isplate obeštećenja do dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj Uniji. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, grlo nekad malo presuši pa morate i čašu vode popit. Što se tiče prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita s konačnim prijedlogom zakona Klub zastupnika SDP-a će podržati predložene izmjene. Kao što je rekao državni tajnik stvari koje se mijenjaju smatramo da idu u dobrom smjeru. Usklađenje sa europskim pravilima ponašanja i svakako da je to jedna od mjera koja je doprinijela stabilnosti bankarskog sektora, odnosno povjerenja da se novac koji hrvatski građani, tvrtke polažu, čuvaju u hrvatskim bankama budu dodatno osigurani. 400 tisuća kuna bez obzira na broj računa daje jednu sigurnost da država stoji iza tih sredstava unutar bankarskog sustava. Ono što naravno pozdravljamo to je podizanje na još jednu višu razinu sigurnosti, a to je da znači umjesto država garantira umjesto 3 mj. da će se isplaćivati depoziti ako su u problemu banke u 20 dana, odnosno da će HNB kreditnoj instituciji ne više kao dosada u 21 dan unutar 5 dana od kada ne bude isplaćivala dospjele depozite donijeti rješenje o nedostupnosti depozita. Znači, to je sve ono što SDP podržava i zbog čega smatra da ovaj zakon je kvalitetan, ali ono što moramo reći i nije moguće mimoići kada se raspravlja o ovoj temi je slijedeće, banke, financijski sustav, građani su sigurni, banke i dalje imaju jako dobre rezultate, dobro zarađuju. Država ima dostupnost sredstava, zadužuje se nekada na inozemnom tržištu, nekada na domaćem tržištu, ali hrvatski građani definitivno nemaju tu sigurnost, odnosno njihovo zaduženje ne pada, odnosno kamate na njihove kredite ne padaju i suprotno trendovima u svijetu u Hrvatskoj kamate hrvatskim građanima ne padaju. Moramo napomenuti da i dalje bankarski sektor u Hrvatskoj ima jako dobre rezultate. U prvih 9 mj. ove godine dobit prije oporezivanja je bila 3,8 milijardi kuna. Naime, nešto manje nego što je to bilo proteklih godina, ali su troškovi izazvani najviše time što su povećani ukupni troškovi rezervacija za gubitke, znači za potencijalne probleme prilikom neisplate kredita. Država se zadužila kod domaćih banka u domaćem bankarskom sektoru za dodatnih 11,8 milijardi kuna, odnosno 22 milijarde kuna u ukupnom iznosu, odnosno čak za nekih 111% više nego što je to bilo protekle godine. Problem je, koji se javlja danas u Hrvatskoj, da kamate na kredite građana, kamate poduzetništvu neće ići dole zbog takve situacije u kakvoj je danas Hrvatska. Banke neće riskirati sa time da smanjuju kamate zbog toga što je vrlo velika potražnja za domaćim depozitima i tu su kamate dosta visoke, s druge strane ona sredstva koja banke dobavljaju izvana nažalost zbog velike zaduženosti Hrvatske koja iznosi otprilike 42 milijarde eura, su opterećene velikim kamatnim stopama zbog visokog rizika ulaganja u Hrvatsku i normalno da hrvatski građani u cjelokupnoj takvoj gospodarskoj situaciji ne mogu imati koristi od toga. Šaljemo vrlo jasnu poruku da nešto treba mijenjati, da treba u suradnji znači Hrvatska država, gospodarstvo, naravno Hrvatska država polazeći od sebe i cjelokupnom promjenom politike što se tiče i javne potrošnje i državnog aparata i proračuna mora mijenjati okolnosti kojima se u Hrvatskoj danas gospodarstvo nalazi. Znači, ne možemo više imati ovako skupu javnu upravu, ne možemo više imati javnu upravu koja iz godine u godinu traži nova zaduženja i na domaćem i na stranom tržištu da pokriva deficit koji će biti ove godina planiran skoro 9 milijardi kuna, odnosno da u situaciji kada je hrvatski inozemni dug u visini 42 milijardi eura, odnosno sljedeće godine vjerojatno će dostići 45 milijardi eura, normalno da hrvatski građani neće imati niže kamate. I to vrlo jasno moramo sa ove govornice reći da je upravo to razlog, ovakva politika koju imamo na djelu 6 godina, što hrvatski građani plaćaju visoke kamate i što one neće sukladno praksi u Europi i svijetu neće se smanjivati narednih godina. Dobro je, znači sa jedne strane osigurati stabilnost bankarskog sektora ovakvim mjerama i građana koji će davati svoje depozite, ali definitivno moramo napraviti više u tome da hrvatski građani od tog bankarskog sektora imaju korist i na način da mogu jeftinije posuđivati novac, a ne da bankarski sektor svake godine uz ovu sigurnost koja znači država jamči stajući sa ovakvim mjerama iza sektora, oni imaju svake godine milijarde kuna dobiti i vjerojatno ove godine opet blizu 5 milijardi kuna. Koje dobiti? Naravno one dobiti koje su dobili od hrvatskih građana kroz plaćanja na kamate, na potrošnju, na stambene kredite itd. Znači moramo reći da na neki način zamjeramo i Vladi što tu apsolutno ništa ne čini, pogotovo što je Klub zastupnika SDP-a uputio u saborsku proceduru jedan prijedlog zakona koji će destimulirati banke da daju kamate sa visokim kamatnim stopama, znači da će se oporezivati kamate iznad 7%. Ne smijemo zaboraviti razmišljati o onima kojima je to najpotrebnije o hrvatskim građanima koji možda čak i nemaju, sigurno nemaju depozite u bankama zbog toga što teško krpaju kraj sa krajem i ovakve mjere im neće pomoći. Moramo razmišljati na način da se kamatne stope moraju smanjivati, naravno uz suradnju države sa cijelim bankarskim sektorom. Nije svejedno da li je kamatna stopa5, 6 ili 7% jer je velika većina hrvatskih građana opterećena stambenim kreditima. Njima 500, 600, 700 kuna mjesečno jako puno znači. Evo na kraju, podrška još jednom ovom zakonu, ali zamjerka Vladi, ministarstvu koji apsolutno ne razmišlja o hrvatskim građanima na način da se. Ja znam da istina nekada smeta ali to je činjenica. Ja ne vidim niti jednu mjeru hrvatske Vlade. Klub zastupnika SDP-a ne vidi niti jednu mjeru hrvatske Vlade koja bi išla prema bankarskom sektoru da kamate na stambene kredite na potrošnju, na ono što život znači hrvatskim građanima koji idu u tom smjeru da se te kamate smanje. Dobiti hrvatskih banaka su još uvijek astronomske, država tu ne smije ništa reći, zbog toga što je 11 milijardi kuna od prošle godine posudila od toga sektora. Vjerojatno će sljedeće godine u prvom, drugom mjesecu opet morati posuđivati novac i normalno da je to politika ruka ruku mije, a jedino na štetu hrvatskih građana. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa cijeli niz netočnih navoda je bio u izlaganju gospodina Marasa, a zadnji je ovaj da Vlada ne čini ništa za građane na području bankarskog sektora. Podsjetit ću samo na povećanje osiguranja štednih uloga za koje garantira Vlada Republike Hrvatske i to je onaj najvažniji potez koji se dogodio i koji je vjerojatno i spriječio nekada neželjena događanja povlačenja depozita iz banaka i stabilizirao kompletan bankarski sektor. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, cijenjene kolegice i kolege. Pa evo iako smo čuli samo prije minutu da Vlada Republike Hrvatske skoro ništa ne čini u interesu građana Republike Hrvatske kada je u pitanju bankarstvo, pa upravo ovaj prijedlog zakona je u tom interesu a da ne kažemo koliko je i do sada sve bilo i učinjeno, pa ću se osvrnuti na te postupke. U uvodnom izlaganju je kazano na što se odnose ove izmjene, najviše u odnosu na rok isplate koji je prema važećem zakonu bio tri mjeseca od nedostupnosti depozita, a sada se ovim prijedlogom mijenja na 20 dana, što je isto tako u korist štediša i građana Republike Hrvatske i mijenja se rok utvrđenja nedostupnosti depozita sa 21 dan na 5 radnih dana. Nesumnjivo je da će ove izmjene predložene pridonijeti još višoj razini bankarskog sustava, cijele Republike Hrvatske i još većem stupnju povjerenja građana u poslovne banke i u bankarski sustav. Ovim prijedlogom zakona još jednom je dodatno država smanjuje troškove poslovnih banaka, jer je stopa premije osiguranja depozita koje su banke dužne uplaćivati Državnoj agenciji za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, smanjuje sa dosadašnjih 0,40% godišnje na 0,32% godišnje. Treba naglasiti da je država kontinuirao brinula za taj jedan od najvažniji elemenata ukupnog gospodarstva Republike Hrvatske. I bez obzira što mnogi pripisuju sebi zasluge i bez obzira što mnogi žele te zasluge pripisati pojedincima, u iole stručnijoj i ozbiljnijoj valorizaciji nesumnjivo bi došli do zaključka da je Vlada Republike Hrvatske najzaslužnija za stabilnost bankarskog sustava u Republici Hrvatskoj. Spomenut ćemo samo dvije faze sanacije bankarskog sustava. Prva faza kada je ukupan trošak iznosio 7,5 milijardi dolara, za staru deviznu štednju 3,7 milijardi, ... tzv. velike obveznice 990 milijuna dolara, kamate priznate negativne tečajne razlike ukupno 2,91 milijardu dolara. Dakle, ta prva faza 7,5 milijardi. Druga faza sanacije bankarskog sustava u Republici Hrvatskoj je po najviše posljedica neučinkovite i neshvatljivo promašene monetarne politike Hrvatske narodne banke '98. i '99. godine kada je kroz kapitalnu sanaciju utrošeno 1,38 milijardi dolara, a za sanaciju kroz uplate u gotovini još dodatno 560 milijuna dolara. Isto tako od '91. do '98. kamate i uplate bankama za obveze INA-i i brodogradilištima uplaćeno je milijardu cijela 6 dolara, isplata osigurane štednje propalih banaka i štedionica 730 milijuna dolara, preuzete obveze Priškog i Londonskog kluba 847 milijuna dolara, a kamate za Pariški i Londonski klub 420 milijuna dolara. Ukupan trošak druge faze sanacije je 5,53 milijarde dolara. Dakle, sveukupno je Republika Hrvatska u sanacije bankarskog sustava od '91. do danas utrošila 13,14 milijardi dolara ili 87,4 milijarde kuna. I u naletu ove najrazornije ekonomske krize Vlada Republike Hrvatske reagirala je među prvima u svijetu i povećala osigurani iznos štednje sa 100 tisuća na 400 tisuća kuna. A istodobno je godišnju premijsku stopu tadašnju sa 0,50 na godišnjoj razini smanjila na 0,40% godišnje. Koje su bile reakcije na te mjere? Pa tako da je samo radi usporedbe ukupni iznos depozita građana 2005. iznosio 62 milijarde kuna, 2006. 66 milijardi kuna, 2007. 70 milijardi kuna. Nakon povećanja osiguranja štednje sa 100 na 400 2008. dolazimo na 106 milijardi kuna štednje, a onda 2009. na 113 milijardi kuna štednje. Istodobni iznos osiguranih depozita građana je 2005. bio 62 milijarde, 2006. 66, pa 70, a prošle godine sa 106 na 113. Postotak osiguranih depozita je porastao sa 57% na 73% u 2008. do čak 75% u 2009. godini. A istodobno je iznos iznos naplaćene premije je porastao sa 291 milijun kuna na 434 milijuna kuna u 2009. godini. Dakle, iznos osiguranih depozita porastao je za 80% u odnosu na 2005., a iznos naplaćene premije porastao je za 48% u odnosu na 2005. A kako su banke reagirale na sve te mjere? Najblaže rečeno nezahvalno, uskogrudno i sebično. Sve su poduzimale na podizanju kamatnih stopa, uvođenju različitih vrsta naknada tako da je efektivna kamatna stopa dostigla nevjerojatnu i društveno neprihvatljivu razinu od 13%. Pristupilo je jednostranom mijenjanju ugovornih odredbi. Čak je to jednostrano mijenjanje ugovornih odredbi postalo i predmetom raspravom na stručnim i znanstvenim skupovima pravnika. Banke su se isključivo okrenule povećanju profitabilnosti te su u posljednjih deset godina izravno ili putem svojih društava ostvarile 30 milijardi kuna dobiti. Samo u 2008. godini jednoj od najvećih banaka porastao je dobit za 18,8%, a drugoj najvećoj banci 25%. Jedna je ostvarila u 2008. 1,1 milijardu kuna više dobiti nego u 2007., a druga 1,4 milijarde kuna dobiti više nego u 2007. godini. Samo te dvije banke u deset godina ostvarile su 2 milijarde eura dobiti, odnosno dobit su povećale 2,7 puta dok im je aktiva porasla 2,2 puta. A samo te dvije banke čine čak 42% ukupne aktive bankarskog sustava Republike Hrvatske. Kako su još banke zahvalile i reagirale u krizi prema stanovništvu i gospodarstvu? U 2009. je smanjen udio kredita stanovništvu u ukupno kreditnim plasmanima. Smanjen je udio kredita trgovačkim društvima, a nominalno je plasman građana u trgovačkim društvima pao za 5 milijardi kuna, dok je ukupni kreditni plasman porastao za 4,2 milijarde kuna. Poseban problem u hrvatskom bankarstvu je problem pasivnih kamata na depozit koje banke isplaćuju onima koji štete u bankama. Ta razina je dostigla nevjerojatnih čak 7 i iznad 7%, a time se i na taj način ne može poticati gospodarstvo već se šalje poruka da je u ovim vremenima isplativije ništa ne poduzimati, ne riskirati, jer će se više zaraditi ako se drži u banci. I to oni koji imaju, dok oni koji nemaju ne mogu ni do kredita doći. A kako je u drugim državama? Evo samo ću primjer navesti Njemačke, jer sam se sinoć vratio iz Njemačke, iz pokrajine koja cijeni iznimno proizvodnju iz ruske pokrajine i u njihovim dnevnim novinama jučerašnjim pronašao službene podatke da su u njemačkom gospodarstvu na štednju kamate najniže 0,19%, a maksimalno najviša, bez obzira na iznos depozita do 2,5%. Vjerojatno Njemačka zna što radi. Najnoviji primjer je slučaj u Hrvatskoj poštanskoj banci. Isto tako se iz tog pokušava, kao i svih drugih problema politizirati, čak se proziva i nadzorni odbor, proziva se utjecaj politike, a zapravo vrlo dobro se zna što je obveza nadzornog odbora. Ali obveza nadzornog odbora nije procjenjivati rizičnost kreditnih plasmana, to je obeza institucije Hrvatske narodne banke. Zbog svega toga klub HDZ-a podržava ovaj prijedlog zakona jer se zalaže da se sve mjere usmjeravaju na poticaj gospodarstva, ali zalaže se i za to da kreditno-monetarna politika iziđe iz kruga zatvorenog između Središnje banke i poslovnih banaka, da se ona prenese i na cijelo gospodarstvo i na građane i na trgovačka društva i na poduzetnike. Jer u ovim doista teškim vremenima najteže prolazi građani Republike Hrvatske i istinski poduzetnici, jer oni imaju poteškoće u poslovanju sa bankama jer doista je teško poslovati s onima koji su postigli ono što su željeli. Hvala lijepa.
Hvala. Sada ćemo napraviti prekid do 15 sati kada će prvi govoriti u ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh pa onda prelazimo na pojedinačnu raspravu. Dakle, u 15 sati nastavljamo sa radom. Prijatno.
Nastavljamo sa sjednicom i to sa raspravom po klubovima. Prvo je klub HNS-a, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja. Pred nama je prijedlog zakonskog akta koji ima za zadaću uskladiti rješenja na području osiguranja bankovnih, odnosno depozita u bankama sa praksom, ali isto tako dvjema vrlo važnim direktivama Europske unije. Potreba za izmjenama i dopunama ovoga Zakona o osiguranju depozita očito nije sporna. Međutim, ono što je za nas u klubu Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata sporno jest činjenica da se ovim izmjenama i dopunama zakona praktički legalizira neprihvatljiva praksa iz prošlosti kad se prikrivalo trošenje proračunskog novca poreznih obveznika zbog sanacije banaka. Ali ne zbog toga što su se banke sanirale, nego što se proces sanacije banaka vodio na način da država nije zaštitila interese javnoga novca, odnosno novca poreznih obveznika već ga je praktički davala u bescijenje. Očito je dakle da sredstva koja su iskorištena za sanaciju banaka ne samo u onome periodu o kojemu se u ovom Hrvatskom saboru raspravljalo 2005. godine, a to je period od '95. pa do 2000. godine kad je sanirano šest banaka nego i prije toga. Čuli smo od kolege Marića jednu analizu koja je mnogo smionija i koja ide daleko šire od onog izvješća kojega je Sabor raspravio 2005. godine. Ako je točno to što gospodin Marić govori da se radi o gotovo 80 ili više od 80 milijardi kuna onda se postavlja pitanje što je država kao gospodar toga javnoga novca učinila da zaštiti interese poreznih obveznika koji su izdvojili ta sredstva i da te uloge pretvori u različite oblike interesa države kao vlasnika. Na žalost, dogodilo se nešto posve suprotno da je država iz sredstava poreznih obveznika, dakle iz proračunskih sredstava sanirala čitav niz banaka. Ali ne samo to, nego da je nekim bankama čak se ne bih usudio vjerovati da se radilo o previdu. Mislim da se radi o ozbiljnoj namjeri omogućila da se izvanbilančno domogne ogromnih materijalnih sredstava, velikog broja nekretnina i da se zapravo u privatizaciju, odnosno prodaju banaka ide s tim da je ta ogromna imovina ostala ispod stola praktički nevidljiva da bi se kasnije ispostavilo da postoje brojni građani koji polažu prava na tu imovinu koju je onda banka mimo svih regula, ali očito uz političku zaštitu uzela kao svoju imovinu. U obrazloženju jasno stoji da je ovim zakonskim propisom koji se predlaže uređeno da kad sredstva u fondu za osiguranje depozita koji se vodi kod agencije prijeđu iznos od 2 i pol posto od ukupne visine osiguranih depozita kod svih kreditnih institucija računajući na dan 31. prosinca prethodne godine visina godišnje premije za tekuću godinu može biti određena i u nižem iznosu. Nadalje, u obrazloženju stoji iz sredstva fonda za osiguranje depozita uz premije čine i sredstva naplaćena u stečajnim postupcima nad bankama i štedionicama po osnovi isplate osigurane štednje ili sredstva od naplate preuzet imovine i stečajnih postupaka banaka i štedionica, prihodi od ulaganja slobodnih sredstava Fonda za osiguranje depozita te iznimno sredstava iz državnoga proračuna. Podsjetimo, ja ću se zadržati samo na onom periodu koji je službeno izvješćen u ovome Hrvatskom saboru 2005. godine. Dakle, to je puno, puno manje obuhvatan pregled od onoga kojega je dao kolega Marić, a to je ono što je obuhvaćeno Izvješćem o provedbi sanacije i restrukturiranju banaka prema Zakonu o sanaciji i restrukturiranju banaka i to izvješće je usvojeno u ovome Domu. Kaže se u tom izvješću da je od listopada '95. do svibnja 2000. godine sanirano 6 banaka za što je utrošeno ukupno 11 milijardi i 498 milijuna kuna. I to su glavnice bez kamata. Ta su se sredstva koristila za sanaciju Slavonske, Splitske, Riječke, Privredne, Dubrovačke i Croatia banke. Znači, 11 milijuna, 11 i pol milijardi kuna otišlo je na sanaciju samo ovih banaka i samo u ovom razdoblju od pet godina. S druge strane Državna agencija je uspjela naplatiti temeljem različitih vrsta prihoda u svezi ove sanacije tek 6,475 milijardi. Dakle, 6 milijardi 475 milijuna kuna. To je čisti gubitak od 5 milijardi kuna. I sada postavlja se pitanje zašto idemo na ovo rješenje koje može dozvoliti da se visina godišnje premije za tekuću godinu može odrediti u nižem iznosu i na taj način svjesno zaboravljamo na sva ona sredstva koja su dosad uložena u sanaciju banaka a mi znademo da država preuzima na sebe rizik jer preuzima, dakle ona sva sporna rizična potraživanja i pokušava se zapravo preko sektora za upravljanje imovinom naplatiti na način da naplati što više potraživanja samom konsolidacijom društva o kojemu se radi i isto tako privatizacijom poduzeća koja su obuhvaćena bankovnim portfeljom, prodajom potraživanja, prodajom nekretnina koje su služile kao kolaterali za kredite, osobito prodajom dionica i vlasničkih udjela u trgovačkim društvima. I sada zašto bi naplaćena sredstva iz sanacije i restrukturiranja hrvatskih banaka trebala služiti smanjenju obveza hrvatskih banaka? Kako su hrvatske, tzv. hrvatske banke, sve su to naravno banke koje su registrirane u Republici Hrvatskoj, ali mi znademo da je ogromna većina tih banaka s bankama majkama u inozemstvu. Kako su one reagirale na dobrohotnost države i dobrohotnost društva u ovoj financijskoj i ekonomskoj krizi? Već je o tome bilo puno riječi, ali ponovimo, nije zgorega. Bankovni, odnosno financijski sustav u Republici Hrvatskoj najstabilniji je dio ukupnoga gospodarsko financijskoga sustava u Republici Hrvatskoj, za razliku od ostalih zemalja, osobito onih u tranziciji, ali isto tako i zapadnih zemalja Europe, a osobito Sjedinjenih Američkih Država, srce krize nije u financijskom sektoru kad govorimo o našoj situaciji, nego u javnom. U državnom sektoru. Banke kojima je, dobro je to kolega Maras istakao, država odmah skočila u pomoć time što je povećala razinu osiguranih depozita, na 400 tisuća kuna, što nije napravila ni jedna druga zemlja u Europi u tom času, nego je direktiva došla tek kasnije. Banke su tog časa srezale sve moguće kredite građanima i gospodarstvu, rapidno su umanjile mogućnost potrošnje u Republici Hrvatskoj, čime su izravno doprinijeli gubitku radnih mjesta, osobito u trgovini, uslužnim djelatnostima, gdje je pitanje bankovnog kredita za obrtna sredstva gotovo pitanje života i smrti određene djelatnosti, osobito one koja je konjunkturna po sezonama. I sad imate situaciju da dakle građani također ne mogu doći do kredita, da su visoke kamatne stope brana, da se uopće angažira slobodni kapital, a s druge strane država uzima pod vrlo visokim kamatama ta sredstva i zapravo isisava svu gotovinu iz banaka i banke mirno spavaju jer znaju da su plasirale sredstva relativno sigurno jednome partneru po vrlo visokim kamatama. Tako su se banke odužile na svoju položajnu rentu, podebljanu ogromnim sredstvima za sanaciju banaka koji su otišli iz džepova hrvatskih građana. To je pozicija banaka. I dok druge banke u okruženju sada ruše stambene kredite, visinu kamata na stambene kredite na 2 i pol posto kako bi vratile građane na tržište nekretnina, kako bi osigurale život građevinskoj industriji, dotle se u Republici Hrvatskoj barata sa podacima da je samo u Zagrebu više od 10 tisuća novih neprodanih stanova. To je mrtvi kapital koji stoji i koji zagorčava život svima u lancu od onih koji nemaju stana, pa do onih koji su uložili vlastita sredstva u stanogradnju, do onih koji su već kreditima se zadužili radi samih investicija, a danas ne mogu prodati te stanove. Nije tu samo pitanje cijene stana, jer cijena nekretnina ozbiljno su korigirane prema dolje, zbog situacije na tržištu, ali činjenica je da banke ne plasiraju svoja sredstva građanima. I kako ćemo mi onda očekivati brzi oporavak? Vrlo teško. A s druge strane građani i dalje povećanjem osobne, odnosno privatne bankovne štednje pokazuju zapravo da su voljni omogućiti tim bankama da i dalje najnormalnije funkcioniraju, i razina štednje građana koja je davno već prerasla stotinu milijardi kuna, govori da građani nemaju nikakvih problema s povjerenjem prema bankama. I umjesto da banke to vraćaju, one igraju jedan od vrlo važnih dijelova priče kod usporavanja završetka ove financijske ekonomske krize. I sada ovim novim rješenjem mi kažemo da možemo smanjiti tih 2 i pol posto. A zašto bi smanjivali? Nakon svih tih silnih milijardi koje su svi građani Republike Hrvatske iz svoga džepa preko državnoga budžeta investirali u sanaciju tih banaka, banke se ponašaju tako kako se ponašaju. Oprostite, ali netko postoji tko je pokrovitelj tog procesa. Taj pokrovitelj nisu sigurno poduzetnici koji grcaju bez potrebnoga kapitala na tržištu, osobito sada zimi, kad konjunktura velikom dijelu naših uslužnih djelatnosti nije sklona. To nisu sigurno niti građani, a nije niti opozicija. Vlada Republike Hrvatske u tom smislu trebala bi biti puno odgovornija, jer pogledajmo što je recimo administracija Sjedinjenih Američkih Država napravila kad je ušla u sanaciju banaka. Nije imala s tim problema, ali je svakako stavila kao važnu zadaću uzimanju vlasničkih udjela. Protuvrijednost tih sredstava je pretvorila u vlasnički udjel, a s druge strane onda je imala itekakovu mogućnost da kod ovih skandala sa bankarskim bonusima na Wall Streatu reagira i zaprijeti da će sva sredstva koja je utrošila u sanaciju financijskih institucija povući ukoliko se tako budu ponašali menadžeri banaka. Kako se kod nas ponašaju, to znademo vrlo dobro svi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Potpredsjedniče Sabora. Pa evo govoreći o ovom zakonu, o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, trebamo napomenuti i vidjeti dvije stvari u kojima se ide. Prva je agilnost europskih institucija da rokove za osiguranje depozita svedu na manju moguću mjeru i to je dobro. Tri tjedna da se konstatira da su oni izgubljeni, a onda tri mjeseca da se ti depoziti isplate. I to je nešto na tragu onoga što i Europa radi i što nije loše. No s druge strane, tu se provlači teza da će se sa smanjenjem kamate, tj. ajmo reći udjela za osiguranje depozita kroz fond sa 0,4 na 0,32% na godišnjoj razini, u uvjetima stabilnog financijskog sustava bitno pomoći hrvatskom bankarskom sustavu. Pa neće. Definitivno neće, i ta odredba definitivno neće puno pomoći hrvatskom bankarskom sustavu. Ono što je bila dobra reakcija Vlade i to definitivno treba reći je povećanje, bez obzira na bankovni račun, stope osiguranih depozita sa 100 tisuća kuna na 400 tisuća kuna, no međutim, ona je i tad sada se to vidi bila na tragu Europske direktive, dakle morali smo to učiniti prije ili poslije zato je Europa pomakla tu granicu na 50 tisuća eura. E sada ono što se provlači isto kao teza i ono što nije dobro da se na neki način izgovara kao jedan do sjajnih uspjeha Vlade nešto što je dotaknuo kolega Marić, a tiče se sanacija banaka. Na žalost u Hrvatskoj je sanacija banaka koštala skuplje od novca koji se dobio prodajom tih banaka i to je nešto što je svima jasno da se može evidentno sumnjati u poštenje tog procesa. Ako sanacija banaka košta više od prodaje samih tih banaka onda je očito riječ o jednom sumnjivom procesu. Na žalost nadam se da će određene radnje po tom pitanju u budućim vremenima biti poduzete da se taj jedan od najosjetljivijih sektora u Hrvatskoj istraži. NO, najodgovornija institucija prije svega za stabilnost financijskog i bankarskog sektora je svakako centralna banka, odnosno Hrvatska narodna banka jer bez njenih zakonskih prijedloga, bez onoga što ona upućuje kroz mjere monetarne politike sigurno da ne bi bilo i stabilnosti financijskog sektora. Tu stabilnost i ta stabilnost se prije svega kroz odredbu adekvatnosti kapitala koja je sada provučena kroz Zakon o kreditnim institucijama a prije je bila provučena kao kroz Zakon o bankama, a ona je na razini 12% rizikom ponderirane aktive, dok je to u Europskim državama na razini8%. Upravo iz mogućnosti da banke u Hrvatskoj budu jako kapitalizirane odnosno da imaju više kapitala u odnosu na plasmane, da imaju manju financijsku polugu, samim time Hrvatski bankarski sustav samim time nije moguće izvlačenjem depozite, možebitnim stampedom u bankama ozbiljnije ugroziti financijski sektor. NO, ono što brine u Hrvatskoj su definitivno javne financije odnosno zaduženje javnog sektora i ukupan javni dug. Ukupan javni dug kao takav je u Hrvatskoj čak u odnosu na neke zemlje čak i nešto niži, u odnosu na puno njih je viši ali na primjer u odnosu na neke zemlje čak i niži, međutim, ono što se provlači ako teza je mogućnost države odnosno gospodarstva Hrvatskog da servisira svoj javni dug. I tu smo u ozbiljnom problemu jer samo u 2010. godini na naplatu nam dolazi preko 10 milijardi vanjskog duga i to je ono što ozbiljno ugrožava nastojanja Hrvatske da postigne povoljan gospodarski ishod. S druge strane sama država se u ovoj godini, već u ovoj godini to najbolje znaju kolege iz Ministarstva financija zadužila za novih 11 milijardi kuna, i tako je povećala unutarnji dug, smanjila je vanjski, unutarnji dug je povećala za 10,3 milijarde kuna. I to je jedna situacija u kojoj mi se ne možemo nositi sa proračunskih rashodima, nego ih pokrivamo zaduživanjem na unutarnjem tržištu za što kod domaćih banaka plaćamo relativno visoku stopu zaduživanja, o tome je nešto govorio kolega Marić. Na taj način banke imaju siguran plasman u državi, istiskuju novčana sredstva našim poduzetnicima, našoj privredi i oni su nužni se zaduživati vani ali na žalost događa se i to da upravo zbog takvog sigurnog lagodnog zaduživanja države, ovisno o njenom kreditnom rejtingu raste cijena depozita. Svojevremeno je u SAD-u nakon ekonomske depresije 30-tih godina bile su ograničene kamatne stope na depozite. Upravo zbog toga da bi destimulirali građanstvo da ulaže u štedne depozite koji u Hrvatskoj predstavljaju 130 milijardi kuna, je tih štednih depozita, to je ogroman novac, koji nije na adekvatan i dobar način iskorišten. To je u Americi bilo zabranjeno upravo da bi tu novčanu masu usmjerili iz banaka, iz poimanja da je lakše imati oročena sredstva na banci, nego uložiti u proizvodnju, uložiti u razvoj nego uložiti u sve ono što nosi novu vrijednost, ta kamatna stopa je bila ograničena. Evo i sada su tu primjeri da pojedine Europske zemlje imaju nižu pasivnu kamatnu stopu. Pa normalno da imaju nižu pasivnu kamatnu stopu jer je na nacionalnom zakonodavstvu isto tako da pokuša urediti državne financije na način da regulativom utječe na bankarski sektor što u Hrvatskoj imamo vrlo male manevarske mogućnosti za to. Konkretno, evo recimo da zbog nereda u državnim financijama naš kreditni fold swap je u ovom trenutku dok pričamo preko 2,15, što znači da nam je dodatak kamatne stope upravo zbog rizika same države 2,15% na povlačenje znači novaca izvana. To znači da naši građani uz kamatnu stopu troška kapitala kojeg banke povuku od negdje moraju još platiti 2,15% dodatne premije rizika zbog kreditnog rizika koja je povezana sa samim rizikom zemlje, a povezana je sa samim rizikom zemlje zbog mogućnosti same države da servisira svoje obveze, zbog stope javnog duga, zbog izloženosti zbog svega onoga što utječe na taj kreditni rizik. Prema tome, cijenu državnih financija odnosno većih proračunskih rashoda u odnosu na prihode, ne provedbe reformi, u ovom trenutku plaćaju Hrvatski građani kroz povećanu stopu za sva zaduženja. Ako se tom pridoda da je u Europskoj uniji 80% kredita su krediti koji su hipotekarni, koji su krediti usmjereni na izgradnju tj. Iz kojih se financiraju investicije, pogotovo stambena izgradnja iz kojih se isplaćuje, odnosno investitor isplaćuje komunalni doprinos u kojem se potiče investicijski ciklus dok je u Hrvatskoj udio tih stambenih kredita samo 48% onda definitivno se govori o tome da je Hrvatsko društvo na neki način u ovom dijelu u kojem troši prezaduženo za onu bazičnu elementarnu svakodnevnu potrošnju a to za posljedicu ima sve manju mogućnost da se to dugoročno promijeniti na bolje odnosno manje izglede za potrošnju u pa čak ću reći i u sljedećoj godini jer prema svim najavama ukoliko 50 tisuća ljudi u sljedećoj godini ostane bez posla onda će i ta potrošnja pasti, naravno past će i proračunski prihodi, a neće narasti kao što je planirano državnim proračunom. Stoga na kraju je bitno reći da je ovo pitanje osiguranja depozita pitanje koje je na neki način sukladno europskim direktivama unijelo novine što se tiče skraćenja rokova no međutim ono definitivno neće imati za posljedicu snižavanje troškova, znači troška kapitala za hrvatske građane, praktički uopće neće utjecati na to jer to je znači ta odredba koja smanjuje osiguranje samih depozita, nije u duhu onoga što bi možda htjela postići, to se definitivno neće dogoditi.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Nije replika, sad ću u pojedinačnoj raspravi osvrnut se i na vaše izlaganje. Zašto sam i pojedinačno se javio nakon kluba? Pa zato što mediji uporno prešućuju neke činjenice. Kad sam neki dan kazao u ovom Saboru da poslodavci koji, odnosno Udruga poslodavaca koja uporno jadikuje i kritizira Vladu da nema uvjeta za privređivanje, za gospodarenje, za poduzetništvo, kad sam obznanio podatak da su ostvarili u 8 godina 30 milijarda eura dobiti neto ni jedan medij to nije prenio. Na to se osvrnuo i kolega Lesar koji je to ponovio 5 puta upravo zato što nisu mediji prenijeli ni njega nisu prenijeli. Kako znam da neće prenijeti ni ove cifre koje vi spominjete oko sanacija koje sam ja danas raščlanio po prvi put u ovom Saboru ponovit ću je još jedanput. Bez strukture, jer sam danas u strukturi pojasnio da je Republika Hrvatska ukupno u sanaciju banaka od osamostaljenja do danas uložila 87,4 milijarde, a da je zato uprihodovala 5,3 milijarde. Naravno da tezu kako je to dobro za RH brane upravo oni koji su sa visokih političkih funkcija kreirali, osmišljavali i sudjelovali u tom procesu, a izravno sa tih procesa sebe instalirali na mjesto predsjednika uprave tih banaka ili iz te banke uzimali novce za svoje investicijske fondove i danas pametuju cijeloj Hrvatskoj. Zbog toga ponavljam još jedanput ovu stvar. To nije u interesu RH napravljeno, to je napravljeno u interesu pojedinaca, ali oni koji su u tome sudjelovali uporno smatraju sve one koji misle drukčije od njih ili ne misle kao oni, neznalicama, čudacima ili što ja znam kakvim nestručnjacima tobože ili nečim drugim. Vlada Republike Hrvatske je napravila mnogo za bankarski sustav i za sigurnost bankarskog sustava. Možemo nabrajati, što sam i danas činio, ali najvažnije što je u najkritičnijem momentu reagirala i sa 100 tisuća štednju osiguranja povećala na 400 tisuća osiguranja štednih uloga. To se vidjelo iz podataka da je naglo i depozit građana porastao sa 120 milijardi na 149 milijardi. To je vratilo povjerenje građana u bankarski sustav. A zašto taj stabilan bankarski sustav nije urodio očekivanim plodom? To je upravo zbog bankara, naravno, a oni su skupa s monetarnom politikom odgovorni da taj stabilan bankarski sustav, odnosno taj krvotok cijelog gospodarstva bude i sa dobrom cirkulacijom. Nažalost imamo krvotok, a nemamo cirkulaciju dobru. I to je problem hrvatskog bankarskog sektora. Dakle, nesporno je koliko je Vlada učinila, a nesporno je i što su banke činile istodobno. U ovome udjelu koje se govorilo da su ostvarile najveću dobit u hrvatskoj poslodavci upravo najveći udio imaju banke, 30 milijarda kuna neto dobiti u zadnjih 10 godina. A nesporno je da se društvo u Hrvatskoj raslojilo. Tko ga je raslojio? Najviše banke su raslojile ovo društvo. One su postale glavni instrument raslojavanja društva. Daju kredite kome hoće, kamatama koje hoće. Daju kredite za investicijske fondove, za kupnju obveznica, za kupnju dionica, a ne daju poduzetnicima. Ne daju istinskim poduzetnicima, a i kad daju onda kamate su za 30% veće nego drugima, a i onda nakon ugovaranja mijenjaju jednostrano te ugovore. Međutim, to je postalo predmet i stručne rasprave. Ja sam danas na to upozorio. Evo vidite jesu li zakonite neke odredbe u ugovorima o kreditu? Posvetit će se tome i stručna javnost tomu i pozabavit će se. Da je neke druge institucije ovakve odredbe stavljaju u ugovore kao što imaju banke u kreditima davno bi bile ništetne. Međutim, '99. je kobna godina bila za bankarski sustav. Tada je zakazao nadzor, tada se pogrešno procjenjivalo, sve su banke izvješćivale da one imaju stopostotan naplatu svojih potraživanja, a zna se da i uz stopu obvezne pričuve nisu izdvajale nego su odoka direktori sami svojom voljom određivali, pa i "Dubrovačka banka", izdvajala 10%, tako se prohtjelo direktoru. "Narodna banka" je šutjela na sve to. Čak kad je u slučaju "Slavonske banke" bio, zbog čega je RH bila primorana platiti odštetu 40 milijuna eura, guverner bivši "Narodne banke" nije htio ni svjedočiti, ali se zato smjestio u onu banku koja je privatizirana na ovakav čudesan način. Stoga i ne čudi mene kako su neki posve takvih uspjelih operacija za sebe, uz harmoniku pjevali na taj dan tu preko puta i partizanske pjesme i veselili se do kasno u noć. Imali su zašto, za sebe, a zaboravili su hrvatskog čovjeka. Zaboravili su svakog građanina RH, zaboravili su gospodarstvo RH jer njima to nije u interesu. Čelni ljudi pojedinih banaka kao da cijelu literaturu svoju u životu su pročitali od Grishama "Složna braća" ili "Pisma starijeg đavla mlađem đavlu". A najviše govore o neimaštini i socijali, a nemaju uopće, nisu pozvani govoriti o tome jer oni ne znaju što je ni socijala ni što je neimaština. Oni dok primaju 3,5 milijuna ili 5 milijuna kuna neto godišnje, neto godišnje, ne mogu govoriti o socijali i neimaštini. Ne može o ratu nitko govoriti tko mu sin nije u ratu. Selektivnom politikom kreditnom iscrpili su i Hrvate i gospodarstvo hrvatsko. Pojedina kompanija nije samo kod svoje poslovne banke nego je kod svih poslovnih banaka ispunila dopuštene limite, a nijedan plasman pod tim kreditima nije proglašen nenaplativim ili djelomično nenaplativ. Svi su 100% naplativi, a drugi ne mogu do kredita nikako doći. Što se samo dogodilo sa "Hrvatskom poštanskom bankom"? Pa nije ovo sad što se događa, nije se to dogodilo u 2 dana, to se događa zadnjih 5 godina. Predsjednik uprave te banke godišnje je neto primao milijun 740 tisuća kuna. Za što? Da napravi ovo što je napravio. Ali tko je to, ja sam danas rekao, nije nadzorni odbor taj zadužen da brine o rizičnosti i plasmanima nego tu kontrolu radi središnja banka. Ona daje suglasnost i na predsjednike uprave. Ne može Vlada imenovati nikoga za predsjednika uprave banke ako središnja banka se s tim ne složi. Ona može i oduzeti licencu, može zabraniti pravo, može ga neimenovati. Odgovornost uvijek skrećemo na tamo možda i gdje nije. A kada sam ja spomenuo na savjetu narodne banke, kako to da nismo čuli za probleme u Hrvatskoj poštanskog banci već ranije? Što je radio nadzor? Onda je jedan član savjeta rekao, pa nije svako zlo za zlo. Pa eto konačno prilika da i tu banku prodamo inozemnim vlasnicima jer vidite da naši ne znaju upravljati sa bankama. To je jedna takva teza neprigušena, neprihvatljiva, osuđujuća, takvom čovjeku nije mjesto u savjetu Narodne banke Hrvatske. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. To je uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Pa kada ste pričali o Hrvatskoj poštanskoj banci rekli ste i spomenuli odgovornost Hrvatske narodne banke kao centralne banke. Što se tiče supervizije te banke. No međutim, odgovornost je vlasnika, a vlasnik je država, vlasnik je i za imenovanje u Hrvatskoj poštanskoj banci stoji Vlada. Dakle, ukoliko se priča o odgovornosti krivnja je u tom slučaju barem podijeljena. To je jedna stvar. Druga stvar kada ste spomenuli one koji su privatizirali bankarski sektor većim dijelom, a bili su dio tada političke elite. Ja vas moram podsjetiti da ti ljudi koji danas sjede na čelu uprava banaka, a privatizirali su tada hrvatski bankarski sektor, su prije bili članovi HDZ-a, a danas su neki od njih i savjetnici premijerke Kosor. Prema tome, te neke stvari vi se morate dogovoriti između sebe da li ćete ih raščišćavati prije ili kasnije. Ja se s vama slažem da vi niste u to vrijeme bili član HDZ-a, ali oni su bili. Hvala.
Mislim da ovdje, dajmo se držimo ljudi teme. Pa ne radi se ovdje predmet tko je član koje strane. Dajte molim vas, ja ću od sada prekidati svakog tko se neće držati teme. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega ovi suštinski problemi bankarskog sustava nisu vezani ni za HDZ ni za SDP. Vi iz mojih usta nikada nećete čuti takvu riječ. Ali kada ste već prozvali HDZ-ove kadrove, naravno to se odnosi i u vrijeme SDP-a, ja žalim što moram to kazati. Ne volim tako komentirati. Ali što je Državna agencija za sanaciju osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, radila '90., 2000. pa to je zastrašujuće. Bolje vam je kada budete imali vremena ja ću vam dati da pročitate taj dosje, pa ćete vidjeti. Ali nije podjednaka odgovornost Vlade i središnje banke u nadzoru Hrvatske poštanske banke i svih drugih banaka. Isključivo nadzor ... plasmana je u nadležnosti monetarne politike i središnje centralne banke Republike Hrvatske. Ona je neovisna u tome. Čak na ne nedostavljene podatke koliko je izravni nadzor učinila u kojoj banci. I da smo imali prije saznanja o rizičnim plasmanima, onda bi toga predsjednika uprave vlada bi ga ranije smijenila i prije 4 godine da je imala ta saznanja. A ta saznanja jedino može dobiti iz središnje banke. Čak ni Državna agencija za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka nema pravo kontrole ni uvida u banku. Hvala.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu o toj točci. Glasovat ćemo kada se steknu zato potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Bio je hitni postupak. P.Z.E. br. 477. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 106 glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv.
Prelazimo na treću točku dnevnog reda, a to - Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o kreditnim institucijama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 478 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Ivana Maletić, državna tajnica u Ministarstvu financija. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Hvala lijepo. Evo ove izmjene i dopune Zakona o kreditnim institucijama vezane su kao izmjene i dopune Zakona o osiguranju depozita uz promjene europskih direktiva i usklađivanje sa promjenama u europskim direktivama. Najznačajnije izmjene su vezane uz izmjene direktive kojom se uređuje poslovanje institucija za elektronički novac. To praktično nama nema nekakvih velikih implikacija u praksi, jer nemamo ovih institucija za elektronički novac, ali se moramo regulatorno uskladiti tako da od 1. siječnja 2011. ih i mi izbacujemo iz tog obuhvata kreditnih institucija. Isto tako se usklađujemo sa izmjenom direktive koja uređuje sustav osiguranja depozita, a ova izmjena je bila i u Zakonu o osiguranju depozita. Znači ovo skraćivanje rokova. Ali ono što je važno naglasiti da ti rokovi utvrđivanja nedostupnosti depozita koji se smanjuju sada na 21 dan na 5 radnih dana, se neće sada smanjiti odmah stupanjem na snagu izmjena i dopuna, nego ulaskom u članstvo. Znači kada postanemo zemlja članica ulaskom u Europsku uniji i dobijemo status članice, onda se u biti počinju primjenjivati ove odredbe vezane uz skraćivanje rokova. Treći dio izmjena je vezan uz izmjenu i dopunu direktive, koja uređuje poslovanje kreditnih institucija. I tu se ustvari ograničava najveća dopuštena izloženost, odnosno izmjenjuje se metodologija izračuna najveće dopuštene izloženosti na način da se izloženost prema jednoj osobi ili grubi povezanih osoba, umanjuje za efekte primjene kreditne zaštite i propisuje se novi način određivanja najveće dopuštene izloženosti prema drugoj kreditnoj instituciji ili investicijskom društvu i grupi s njima povezanih osoba tako da ista ne smije prelaziti iznos od 25% jamstvenog kapitala kreditne institucije ili iznosa od 3 milijuna kuna, ovisno o tome što je veće. Evo to su otprilike najznačajnije izmjene. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. Prvo je na redu uvažena zastupnica Danica Hursa u ime kluba zastupnika HNS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Dodatkom na pregovaračko stajalište Republike Hrvatske za poglavlje 9.-Financijske usluge iz lipnja ove godine Republika Hrvatska prihvatila je pravnu stečevinu Europske unije u navedenom poglavlju kakva je na snazi od 1. lipnja 2009. te je izrazila spremnost u ostvarivanju njene pune provedbe do pristupanja Europskoj uniji. Republika Hrvatska je usvajanjem Zakona o kreditnim institucijama koji je stupio na snagu 1. siječnja 2009. stvorila nužni zakonski okvir za provedbu ovog najvišeg supervizorskog standarda. Za prilagodbu odredbama vezanim za primjenu Basel 2 standarda kreditnim institucijama bilo je inicijalno ostavljen period do 1. srpnja 2009. godine. Prednost uvođenja Basel 2 standarda i novih pravila je povećana osjetljivost kapitalnih zahtjeva na rizike. To znači da će banka čiji je kreditni portfelj nisko rizičan imati manje kapitalne zahtjeve u odnosu na banku čija je izloženost kreditnom riziku veća. Banke će dobiti poticaj za poboljšanje vlastitih sustava za upravljanje rizicima što bi trebalo unaprijediti pravovremenu identifikaciju rizika, rezultirati preciznijim mjerenjem rizičnosti, kvalitetnijim nadzorom nad izloženosti rizicima i slično, te u konačnici većom stabilnosti banaka pojedinačno i bankovnog sustava u cjelini. Izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim institucijama postojeće odredbe su se u nekim poglavljima proširile i dopunile kako bi se uskladile s najnovijim direktivama Europske unije. Možda je ovdje bitno istaći da se akcent dao na sustav kontrole rizika u poslovanju banaka, a da je potpuno izostao naglasak nad poštivanjem zakonitosti u poslovanju kada su u pitanju pravne i fizičke osobe u Republici Hrvatskoj. U glavi 21.-Zaštita potrošača uvedene su određene novine. Pojam "potrošač" usklađen je s definicijom istog pojma u hrvatskom zakonodavstvu, a predloženo je i uvođenje odredbe o izvansudskom rješavanju sporova što nije ništa novo. To je već predviđeno Zakonom o zaštiti potrošača. Međutim, niti jednom zakonskom odredbom nije predviđeno praćenje primjene zakona od strane HNB-a u dijelu provedbe bančinih općih uvjeta poslovanja koji sadržava informacije o uvjetima pružanja usluga i/ili odobrenog kredita u uvjetima pod kojima se mogu mijenjati stope redovite i zatezne kamate tijekom korištenja, odnosno otplate kredita. U tom području vlada potpuna sloboda banaka da mogu sukladno svojim jednostranim odlukama o kamatnim stopama, koje donose uprave banke bez navođenja ijednog razloga osim tržišnih uvjeta, mijenjati i do dva, do tri puta godišnje kamatne stope i u doba ekonomske i gospodarske krize. HNB nije nadležna da rješava sporove između potrošača i banke, ali je nadležna da kontrolira da li se banke pridržavaju poštivanja zakonitosti u poslovanju i da li krše zakonske odredbe ili vlastite opće uvjete poslovanja i da li su ti uvjeti sukladni hrvatskim zakonima. O toj i takvoj kontroli i odgovornosti HNB-a u predloženom zakonu nema ni riječi. Kamate na postojeće kreditne ugovore u otplati se jednostrano mijenjaju, a tzv. nekamatni prihodi se povećavaju i uvode na nove usluga iz dana u dan, bez ikakve kontrole i utjecaja HNB-a, primjera radi, kada se naplaćuju troškovi opomene od 50 do 250 kuna, iako je banka obračunom zatezne kamatne stope na dospjele neizmirene obveze sukladno zakonu obeštećenja za dugovanja klijenta. Ali zašto ne bi stjecala dodatnu dobit bez osnove i potpuno proizvoljno? I ovim izmjenama i dopunama pokušava se uskladiti Zakon o kreditnim institucijama s pravnom stečevinom EU-a i povećati kontrolni mehanizmi u dijelu kreditne i bonitetne analize banaka. Ali potpuno je izostala kontrola i mehanizmi koji bi štitili prava klijenata, posebice potrošača koji su prepušteni na izvansudska rješenja, često potpuno nespremnih institucija koje bi trebale donositi pravorijek za vrlo složene bankovne proizvode ili pokretanje dugogodišnjih i skupih sporova na nadležnim sudovima, na što se teško mogu odlučiti i financijski spremniji potrošači od prosječnog potrošača kojem nije dana od strane HNB-a nikakva podrška i praćenje problematike s kojom se susreće u poslovanju s hrvatskim bankama, pod navodnicima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika SDP-a će podržati Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o kreditnim institucijama i nešto smo čuli iz uvodnog izlaganja koje se tu izmjene, odnosno koje se tu novine predviđaju u ovim prijedlozima koje je Vlada dala. Razlozi su prvenstveno znači da su izmjene i dopune inicirane u prvom redu izmjenama i dopunama direktive u kapitalnim zahtjevima, u cilju daljnje harmonizacije zakona odnosno usklađivanju propisa Republike Hrvatske sa pravnim stečevinama, s druge strane sigurno će se tim izmjenama unaprijediti i poboljšati neke odredbe zakona, za koje smo uočili, odnosno koje je Vlada uočila u razdoblju primjene ovog Zakona, da se mogu unaprijediti. Naravno taj Zakon definira jedno područje koje je izuzetno važno Hrvatskim građanima, radi se o kreditnim institucijama odnosno sigurnosti i nadzorom poslovanja nad njima. Ono što iz ovih nekoliko mjeseci proteklih možemo uočiti koliko je to bitno i koliko sukladno ovom Zakonu se određene stvari mogu kontrolirati i sankcionirati govori se u primjeru Hrvatske poštanske banke gdje je HNB pokrenuo zbog manjkavih unutarnjih kontrola i procedura prekršajne prijave protiv bivšeg predsjednika uprave banke i nadzornog odbora i kojima prijete sankcije do 100 tisuća kuna. Znači moramo imati kontrolu nad sustavom i moraju ljudi koji rade posao za koji odgovara na kraju krajeva i država, jer smo vidjeli u prethodnoj izmjeni Zakona država odgovara za neke uloge koji moguće ne bi bili sigurni ukoliko banka rizično posluje. Znači, Protega i Sladoljev će biti kažnjeni zbog toga što nisu sukladno ovom zakonu obavljali posao na način na koji su trebali ustvari nisu imali kvalitetne interne procedure. oNo što je bitno reći, s obzirom evo nešto je kolegica Hursa govorila prije mene, zaštiti potrošača, mi moramo imati veći upliv i veću kontrolu nad time što naši građani plaćaju jer se dosta često kreditne institucije ja bih rekao i pomame za određenim profitom, za određenim naknadama koje onda na kraju krajeva građani moraju platiti. Da je tome tako vidi se iz konstantnog smanjenja prihoda iz kamata, to vidimo iz zadnjeg izvješća HNB-a koje je još uvijek najdominantnije jer je profesija sama po sebi prihod iz kamata računa kao glavni, ali svake godine je prihod iz kamata u udjelu ukupnih prihoda banaka sve manji jer se plaćaju mnoge naknade, mnoge iz samo bankama znanih razloga i zbog toga moramo imati zaštitu potrošača kako bi oni bili sigurni da plaćaju po određenoj cijeni nešto što im zbilja treba. Najvažnije ispravke i dopune ovog Zakona, koje smo uočili, koje podržavamo jesu naravno reguliranje pitanja stjecanja kvalificiranih udjela naknadnim nastankom povezanosti. Precizirana je još dodatno definicija izloženosti, naravno ne smijemo zaboraviti i da je dijelom na preporuku pravobraniteljice za zaštitu prava djece uvrštena jedna odredba u Zakon kako bi se u okviru Zakona mogle poduzeti određene mjere za zaštitu prava djece. Preciziran je postupak odbijanja revizijskog izvješća itd. Znači Klub zastupnika SDP-a će podržati izmjene ovog Zakona i smatramo da nikada dovoljno kontrole i dovoljno nadzora nad ovim područjem koje je naravno vrlo bitno za sve naše sugrađane. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime Kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajnici, poštovani kolegice i kolege. Pa ovo je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o kreditnim institucijama kao posljedica usklađivanja sa direktivom o kapitalnim zahtjevima. Imamo svega nekoliko važnih izmjena, najvažnija je ta da Institucija za elektronički novac od 1. siječnja 2011. više se neće smatrati kreditnom institucijom. DA se uvodi nova metodologija izračuna ograničavanja najveće dopuštene izloženosti koja uključuje i umanjuje se za efekte primjene kreditne zaštite. Također se uvodi novi način određivanja najveće dopuštene izloženosti prema drugoj kreditnoj instituciji ili investicijskom društvu, a detaljnije su propisane odredbe o reviziji financijskih izvješća i reviziji za potrebe Hrvatske narodne banke. Izmijenjene su odredbe vezane uz prisilnu likvidaciju i stečaj financijskih institucija a i usklađene su sa praksom postupanja Hrvatskih sudova s odredbama Stečajnog zakona. Klub HDZ-a podržava donošenje ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama zakona o kreditnim institucijama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi je uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama se nalazi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim institucijama, dakle Zakon kojeg je Hrvatski sabor usvojio nešto više od 14 mjeseci ili točnije 26. rujna 2008. godine. Potrebno je reći to kako smo u međuvremenu, odnosno tijekom lipnja ove godine već raspravljali o ovoj materiji prilikom čega su donesene prve izmjene zakona o kreditnim institucijama. Činjenica da u ovako relativno kratkom vremenu po drugi puta raspravljamo o istoj zakonodavnoj materiji, jednostavno nas navodi na zaključak kako su pravni propisi odnosno državna zakonodavstva jedna živa materija podložna stalnim promjenama koji se događaju zbog njihove pravodobne prilagodbe novim ili izmijenjenim okolnostima. Kako na nacionalnoj razini tako i onima koji se događaju u našem okruženju. Za nas u Republici Hrvatskoj u ovom pretpristupnom razdoblju posebno su interesantne one promjene koje se događaju na razini Europske unije, ali i koje moramo ali i želimo usvajati i implementirati u naš zakonodavni okvir. Upravo iz toga razloga u rujnu prošle godine Hrvatski sabor je donio novi Zakon o kreditnim institucijama, koji je do nedavno gotovo u potpunosti usklađen sa relevantnim direktivama Europske unije te koji je predstavljao značajni iskorak naprijed u pravcu stabilnosti, sigurnosti te urednog poslovanja kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj. Zakon je objavljen u Narodnim novinama 117. iz 2008. godine, a stupio je nas nagu 1. siječnja 2009. godine, dok su njegove izmjene objavljene u Narodnim novinama broj 74. od ove godine. Prisjetimo se kako Zakon o kreditnim institucijama općenito rečeno uređuje uvjete za osnivanje i poslovanje i prestanak rada banaka i drugih kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj te superviziju njihovog poslovanja itd., da ne nabrajam. Tada je isto tako uveden potpuno novi pojam dakle kreditna institucija koja prema važećim odredbama predstavlja pravnu osobu koja se bavi djelatnošću primanja depozita ili drugih povratnih sredstava od javnosti i odobravanja kredita za svoj račun, te djelatnošću izdavanja sredstava plaćanja u obliku elektroničkog novca, a mogu se osnovati kao banke, štedne banke, stambene štedionice ili institucije za elektronički novac. Ovdje je potrebno reći kako je predloženim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim institucijama prethodna definicija djelomično izmijenjena s obzirom da se institucije za elektronički novac sukladno europskoj direktivi 110. iz rujna 2009. godine koja je na potpuno novi način regulira njihovo poslovanje više neće smatrati kreditnim institucijama. Nadalje, Zakonom o izmjenama Zakona o kreditnim institucijama kojega je Hrvatski sabor usvojio 23. lipnja ove godine nisu se dogodile nikakve suštinske izmjene već izmjene čisto tehničke naravi kojima su pomaknuti određeni rokovi za usklađivanje kreditnih institucija sa odredbama zakona. Dakle, već tada u raspravi je naglašeno što je bio razlog pomicanja rokova za usklađivanje, te na taj način izbjegavanje višestrukog usklađivanja i mogućih velikih troškova za kreditne institucije u Republici Hrvatskoj tako nas u veoma skorom roku očekuju znatno opsežnije i znatno veće izmjene zakona s obzirom na činjenicu da je Europska komisija od dana stupanja na snagu Zakona o kreditnim institucijama promijenila niz direktiva koje reguliraju poslovanje kreditnih institucija. Upravo radi prethodno spomenute činjenice ali i zbog potrebe horizontalnog usklađivanja pojedinih odredbi Zakona o kreditnim institucijama sa nacionalnim zakonodavstvom, te potrebe njegovog nomotehničkog uređenja Vlada Republike Hrvatske je i predložila ovaj zakon. Budući da se predložene izmjene i dopune zakona o kreditnim institucijama zaista veoma opsežne kao što su napose i najavljivane ja ću pokušati evo samo u kratkim crtama nabrojati one najvažnije izmjene i dopune. Kolega, dozvolite mi samo da dovršim, mislim. Institucije za elektronički novac dakle nakon 1. siječnja 2011. godine više se neće smatrati kreditnim institucijama, uvodi se pojam konsolidirajući super vizor, te se u tom kontekstu izmijenjene i dopunjene odredbe koje se odnose na suradnju Hrvatske narodne banke s nadležnim tijelima drugih država članica, izmijenjene su odredbe koje se odnose na najveću dopuštenu izloženost kreditne institucije prema jednoj osobi ili grupi povezanih osoba. U dijelu zakona kojima se regulira odnos Hrvatske narodne banke i vanjskih revizora poboljšane su odredbe vezane uz ocjenu koje revizorsko društvo daje za potrebe Hrvatske narodne banke. Evo i uvažit ću sugestiju, odnosno primjedbu kolege Marića pa ću skratiti svoju raspravu i reći ću da ću ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune ovoga zakona u potpunosti podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, evo kada je prije godinu i pol dana smo raspravljali o Zakonu o kreditnim institucijama onda su prihvaćena nekakva rješenja iz europskih direktiva koja se prije svega odnose na sve turbulentnije tržište financijskog sektora, a to je prije svega rješenje iz direktive za adekvatnošću kapitala, tzv. capital ... [[Govornik se ne razumije.]] directive, onda direktive iz 2001. godine tzv. linguing up direktiva. Direktive su za svrhu imale poboljšanje kapitalnih zahtjeva samih banaka kako bi banke bile sigurniji financijske institucije pogotovo u Europskoj uniji gdje je stopa kapitalnih zahtjeva, odnosno minimalne kapitalizacije banaka bila puno niža nego u Hrvatskoj. To je jedna stvar. Druga stvar, način, modeli, klasifikacija i praćenje rizika nešto što se novina kao i kroz baselski standard, Basel II standard prepoznao i uvelo u novi Zakon o kreditnim institucijama, a kroz direktive nama je Zakon o kreditnim institucijama zapravo postao realnost. Treća stvar je vezana za superviziju, na žalost i naknadu za superviziju koju će u konačnici kroz operativne troškove samih banaka snositi i hrvatski građani. Povećanje svake regulative i poboljšanje svake regulative u konačnici snose hrvatski građani. I četvrta stvar koja je vrlo izrazito bitna je ono oko čega smo tu sporili a to je neovisni član nadzornog odbora, znači onaj tko uz supervizora HNB-a ima zadaću tako reći kontrolirati poslovanje banaka. Sad je pitanje da li bi se stvari u Hrvatskoj poštanskoj banci događale da je jedan neovisni član nadzornog odbora, a ne onaj koji je imenovan po političkoj liniji bio u Hrvatskoj poštanskoj banci za sve ovo vrijeme dok su se plasirali rizični plasmani i dok su se stvarali gubitci, dok su se stvarali gubitci na kraju krajeva koje će morati pokriti hrvatski građani. To je ono što košta i to je ono što brine. Upravo zbog sve turbulentnijih događanja na tržištu kapitala, a uzrok tome, znači i brzini događaja definitivno valja tražiti u svjetskoj krizi koja je prije svega financijska kriza koja se kasnije prelila u realni sektor. Mi smo i tada najavili prije godinu i pol dana da će Zakon o kreditnim institucijama bez obzira što je jedna respektabilna institucija kao Hrvatska narodna banka i sama taj prijedlog zakona predlagala morati doživjeti i određene izmjene zato jer je riječ o tržištu koje se iz dana u dan vrlo mijenja, a pogotovo zbog toga što je izloženo velikim kriznim pritiscima a pogotovo u zadnje dvije godine. I to se i dogodilo. Nismo morali biti previše vidoviti da budemo svjedoci novih direktiva koje nam je Europska unija na neki način poslala još u svibnju, odnosno travnju, a najavila u rujnu 2009. godine tako da je jedini logičan postupak bio odlaganje tog zakona o kreditnim institucijama i prolongiranje njegove upotrebe. I sada na tragu ovih nužnih stvari koje su došle kroz europske direktive u skladu sa usklađivanjem u potpunosti onih stvari koje su se promijenile, a jedna od tih stvari je i ovo izuzimanje institucija za elektronički novac. Pa naime i Europska unija sama ima potrebe i preispituje na kraju krajeva i svoje odluke, ispravnost svojih odluka, tako da je pogotovo u financijskom dijelu riječ o jednoj živoj materiji. Kada su riječi o institucijama za elektronički novac i institucije za elektronički novac onda se isto tako treba znati da Europska unija definitivno nije ona tu koja predvodi igru, već je većina korištenja elektroničkog novca hajmo reći na svjetskoj razini dolazi izvan teritorija Europske unije. Dakle, na tom polju sigurno a i ne mogu biti u trendu najboljih zakonskih rješenja. Ali ih definitivno moraju pratiti. Stoga ni ne čudi pojačano mijenjanje regulative na tom području. Stvari koje su obuhvaćene ovim izmjenama koje su pobrojali prethodnici vezane su znači za ja bih samo pobrojao samo neke najvažnije ispravke i dopune, a znači koje su na tragu promijenjenog zakonodavstva Europske unije. To je pitanje stjecanja kvalificiranog udjela. Mislim da je to jedna od stvari koja treba, koja će se po mojem osobnom mišljenju i po mišljenju imam osjećaj stručne javnosti vjerojatno doživjeti još određene promjene u narednom periodu. Naravno vrlo živa materija u tom pogledu je i definicija izloženosti koja je precizirana u odnosu na prvotni prijedlog institucija, tj. Zakona o kreditnim institucijama. Ovo što je kolega Maras napomenuo kao jednu važnu stvar, a vezano za čuvanje i zaštitu prava djece, a kroz omogućeno izuzimanje od obveze čuvanja bankovne tajne jel', za priopćivanje podataka centrima za socijalnu skrb je definitivno mjera koja ide u zaštitu prava djece, a bili smo na kraju krajeva svjedoci i brojnih zakonskih rješenja, odnosno prijedloga zakonskih rješenja, tzv. specijalnih zakona koja imaju za obvezu urediti stanje specijalno svaka u svom području, a mnogo područja su upravo povezana sa zaštitom prava djece. Postupak odbijanja revizorskog izvješća, te davanje ocjena za potrebe Hrvatske narodne banke je nešto što je na neki način izmijenjeno. Onda ono što je bitno je da je u ovaj zakon u mjeri s nomotehnički usklađen s ovim prethodnim zakonom o kojem smo imali priliku raspravljati sad maloprije, a vezan je za osiguranje depozita. Dakle u način nakon kojeg i vrijeme nakon kojeg Hrvatska narodna banka, a vrijeme od tri tjedna konstatira da su depoziti izgubljeni i vrijeme u kojem je Europska unija sama zahtijevala da se ti rokovi skrate za isplatu samih depozita na tri mjeseca kako bi se zadržalo povjerenje u bankarski sektor, kako bi se zadržalo povjerenje u financijsku stabilnost, i kako bi se na kraju krajeva u svijetlu globalne krize na neki način smanjile mogućnosti za bilo kakvu, pa ja bih se usudio čak reći i paranoju kad je financijski sektor, odnosno bankarski sektor u pitanju. Ono što na kraju treba reći je da je kod samog pojma supervizora oko kojeg se diglo i dosta na neki način pa ja bih rekao polemike, pogotovo od strane stručne javnosti, reakcije su tu bile iz udruge banaka vezano za sam pojam supervizije, za troškove supervizije. Sada je promijenjen način i obujam odlučivanja u kolegiju supervizora. Dakle njemu su na neki način uvedene, uvedena je ovlast i pojam konsolidirajućih supervizora, što također ima za posljedicu jednu novinu. I poboljšane su odredbe vezane za ocjenu koje revizorsko društvo daje za potrebe Hrvatske narodne banke. Mislim da je to nužno u svijetlu svih događaja koje su pratile poslovanje, pogotovo ove banke koja je u državnom vlasništvu, Hrvatske poštanske banke, koja je na žalost ostavila i ostavit će mnoge repove iza sebe, zahvaljujući neadekvatnim plasmanima, zahvaljujući tome što će na kraju krajeva hrvatski građani morati sanirati probleme koji su nastali u Hrvatskoj poštanskoj banci, jer to se definitivno neće moći riješiti samo od sebe. A s druge strane i ono što treba i ne smije se zaboraviti da je upravo jedan od glavnih uzroka i krivaca zapravo za takvu stanje vlasnik, odnosno država. Naravno da odgovornost na sebi ima Hrvatska narodna banka koja je kroz određene instrumente, pa i u ovom zakonu će pokušati poboljšati odredbe. No činjenica je isto tako da se ne može bježati od odgovornosti vlasnika, jer da je u Hrvatskoj poštanskoj banci ono što ću reći i s čim ću zaključiti sukladno prijedlozima i europskim direktivama, po Zakonu o kreditnim institucijama sjedio neovisni član nadzornog odbora, možda ovakvi gubici, kriminalne radnje koje su se dešavale u Hrvatskoj poštanskoj banci bi bili spriječeni. To nije slučaj. Prema tome uz HNB, a zahvaljujući međunarodnim standardima ne bi tu toliko trebalo okrivljavati HNB. Najveću odgovornost definitivno ima vlasnik, odnosno država, odnosno članovi nadzornog odbora koji su postavljeni po političkoj liniji.
Imamo jednu repliku. To je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bernardić, upravo ste me potaknuli ovim završnim rečenicama, i napomenuo bih da sam posebno zadovoljan sa dodacima vezano uz suglasnost za imenovanje predsjednika uprave. Znači vrlo vjerojatno gospodin Protega nikad ne bi niti postao predsjednik uprave da se po ovom novom zakonu njegovo imenovanje vršilo. Zbog toga šta bi vrlo vjerojatno onda HNB tražio dodatnu prezentaciju njega kao.
Uvaženi zastupniče. Nisam htio upozoriti vašeg kolegu na kraju da to što govori nije tema.
Ne, ne, ovo što ja govorim je tema.
Zato vas ja molim, to nije tema zakona.
Ovo je tema, apsolutno je tema. Prvi puta se traži prethodna suglasnost HNB-a za imenovanje čovjeka predsjednikom uprave, znači to je. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ali prethodna. Suglasnost mora biti, tako da, da je tu pitanje bilo kod gospodina Protege, on bi u tom slučaju vrlo vjerojatno ne bi dobio tu suglasnost i ne bi bio imenovan predsjednikom uprave. Evo to je moja sugestija.
Mislim, ja vas zaista moram upozoriti da držite se teme. Ja znam da želite politizirati, malo dodat političkog štiha, ali vam moram prije toga reći nego što vam dam riječ, objavljeno je u novinama da ima rizičnih kredita. Vi to nazivate već kriminalnim radnjama, nazivate velikim gubitkom. A pričekajte da se napravi analiza toga da zaista od svega ne radimo u Saboru senzaciju. Izvolite odgovor na repliku.
Evo, hvala vam potpredsjedniče na vašoj intervenciji. Mislim da je bila kvalitetna. Ono što mi možemo reći i što ja mogu odgovoriti na repliku uvaženom kolegi Marasu je da, evo i kroz ovaj prijedlog, a pogotovo od strane Europske Komisije, odnosno kroz europske direktive mi na žalost se susrećemo sa situacijom da nam Europa sugerira kuda ćemo ići, odnosno kako ćemo popraviti naše zakonodavstvo, kako u budućnosti ne bi puno više griješili. I stoga naš san o tome da pripremljeni uđemo u Europsku uniju definitivno se neće ostvariti. Nama je jedina šansa da uđemo u Europsku uniju što prije, budući da će u tom slučaju početi vrijediti europski zakoni, zakoni usklađeni s pravnom stečevinom Europske unije po kojima neće biti mogućnosti za proizvoljno tumačenje pojedinih zakona, kakvo je dosad u pojedinim segmentima bilo slučaj u Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo kratko jedan rezime ovog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim institucijama. Rekli smo i znamo da se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU i za razliku od kolege Bernardića mislim da nije ništa loše u tome, dapače dobit ćemo kvalitetnije zakone usklađene sa zakonima EU. Kako dolazi do izmjene određenih direktiva EU od 01. siječnja 2011. godine, potrebno je uskladiti i hrvatsko zakonodavstvo kroz Zakon o kreditnim institucijama. Koje su to najznačajnije izmjene? Pa nakon 01.01.2011. institucije za elektronički novac neće se više smatrati kreditnim institucijama, a usluga izdavanja elektroničkog novca izdvojit će se od usluge izdavanja drugih sredstava plaćanja. Nadalje, kroz odnos "Hrvatske narodne banke", vanjskih revizora, poboljšane su odredbe vezane uz ocjenu koju Revizorsko društvo daje za potrebe HNB-a. Zatim, pojmovi likvidacije kreditne institucije i stečaja kreditne institucije usklađeni su s praksom postupanja hrvatskih sudova i odredbama stečajnog zakona koji se primjenjuje u RH. I na kraju pojam potrošač usklađen je s definicijom istog pojma u hrvatskom zakonodavstvu, a predloženo je i uvođenje odredbe o izvansudskom rješavanju sporova. Cilj ovako predloženog zakona je omogućiti kreditnim institucijama u RH poslanje po načelima koja primjenjuju kreditne institucije u EU. Kako je već rečeno donošenjem ovog zakona izvršit će se daljnje usklađivanje zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU, a mislim da sva ova usklađenja koja u zadnje vrijeme radimo treba sagledati u kontekstu pozitivnih vijesti koje nam dolaze ovih dana iz EU. O početku pripreme sporazuma, o pristupanju Republike Hrvatske EU, o definiranju datuma pristupanja Republike Hrvatske EU i dapače o značajnim sredstvima koja su nam na raspolaganju već od početka 2012. godine i o sve bržoj dinamici otvaranja i zatvaranja pregovaračkih poglavlja. Zbog svega navedenog dajem podršku donošenju ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim institucijama. Bio je hitni postupak. P.Z.E. 478. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Gospodin Zdravko Marić, državni tajnik. Molim amandman na članak 62. i 67.
Vlada prihvaća.
Ovaj amandman postaje sastavni prijedlog zakona. Drugi amandman na članak 68.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Treći amandman na članak 76.
Ovaj amandman se ne prihvaća. Kratko obrazloženje. Zbog provođenje prekršajnih postupaka za prekršaje temeljem odredbi Zakona o bankama koji su na snazi do 30. ožujka 2010. godine a koji će se možebitno voditi nakon toga dana nužno je da odredba članka 182. Zakona o bankama ostane na snazi kako ne bi došlo do odbacivanja optužnih prijedloga od strane prekršajnih sudova za prekršaje po odredbama Zakona o bankama koje su na snazi do tog datuma.
U ime Odbora za zakonodavstvo, gospodin Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče, povlačimo ovaj kao i amandman broj četiri.
Znači povućen je amandman broj tri na sedamdeset i šest i četiri na sedamdeset i osam.
Tako je.
Dobro. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kreditnim institucijama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 112 glasova za, 2 suzdržana, ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda, to je - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 481. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo. Sukladno zaključku Hrvatskog sabora od 15. prosinca 2008. godine koji je obvezao Vladu RH da u roku od 1 godine pripremi i stvori zakonske pretpostavke za izdvajanja financijskog poslovanja Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje iz Državne riznice pred vama se nalazi prijedlog Zakona o izmjenama i dopuna Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju u kojem zakonu se dakle stvaraju sve pravne pretpostavke da bi se sa 01.01.2011. godine fond zdravstva, ovako literarno rečeno, razdvojio od Državne riznice. Ono što je potrebno reći da se uzeo vremenski period od godinu dana kako bi se i druge sve pretpostavke za izdvajanjem, dakle Zdravstvenog zavoda iz Riznice mogle ostvariti, a to su između ostalih i prijedlozi izmjena nekoliko financijskih zakona kao što su Zakon o doprinosima ili Zakon o izvršenju državnog proračuna, a po ovom današnjem prijedlogu ono što smatramo to je da se dosadašnji doprinosi i svi drugi izvori financiranja iz koje se financirala zdravstvena zaštita ovim prijedlogom pretpostavlja da postanu izvori financiranja Zdravstvene riznice, odnosno jednog fonda Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Osim navedene izmjene, ovim prijedlogom izmjene i dopuna zakona predviđa se i određene promjene u cilju ujednačavanja prava na području RH pa dozvolite da u nekoliko stvari određene detalje pojasnim. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje za potrebe ostvarivanja zdravstvene zaštite osigurava plaćanje i putnih troškova za sve građane RH koji zdravstvenu zaštitu moraju ostvariti u zdravstvenoj ustanovi koja je više od 30 km udaljena od mjesta stanovanja. Shodno tome, u vremenu koje je bilo prije nas za jedan dio stanovništva, a to se posebice odnosi na stanovništvo na područjima posebne državne skrbi, brdsko planinskim područjima i na otocima, ostvarivala se dakle iznimka gdje se nije računalo granica od 30 km već se računalo praktički od nultog km. Treba znati da se ta odredba kada se unosilo u zakon unosila u vremenu kada su na tim područjima većinom, dakle koja su pogođena i ratnim razaranjima, kad se nije moglo na kvalitetan način niti organizirati zdravstvena služba i kada je postojala velika potreba za mobilizacijom, odnosno za traženjem zdravstvenih usluga izvan mjesta stanovanja. Kako je u proteklih dakle 10-ak godina došlo do porasta i kvalitete zdravstvene zaštite u tim područjima i dostupnosti medicinskih usluga, smatramo da bi takvo jedno izuzeće, stekli su se svi preduvjeti, da se ukine. Što znači u prijevodu i dalje ostaje izuzeće za ljude koji idu na dijalizu, ovako narodski, znači oni i dalje imaju pokrivene putne troškove. I dalje imaju pokrivene putne troškove dobrovoljni darivatelji krvi, darivatelji organa. I dalje pravo na naknadu putnih troškova imaju i te kategorije, a ono na što se sada ovaj prijedlog izmjena odnosi, odnosi se praktički na onaj dio, dakle kako sam posebno naveo, a to su osobe s prebivalištem na području posebne državne skrbi, na brdsko-planinskim područjima i na otocima jer ono što je pokazala naša projekcija kvaliteta zdravstvene zaštite na tim područjima ne razlikuje se ni u dobrom ni u lošem od kvalitete zdravstvene zaštite na svim ostalim područjima. Da bih to malo slikovitije prikazao, dakle u slučaju tih proglašenja područja kada je primjerice na šibensko-kninskoj županiji netko iz Tisnog putovao u Šibenik tada se prihvaćala situacija da je to posebno područje i Praći je imao pravo na putne troškove. S druge strane kada je iz Primoštena putovao za Šibenik, on to pravo nije ostvarivao po postojećim odredbama. Ono što treba još posebno naglasiti da time ne osujećujemo mogućnost zdravstvene zaštite, jer sanitetski prijevoz i sve druge odredbe koje su za pružanje zdravstvene zaštite i dalje ostaju na snazi. Ovdje se radi o izuzeću za pokrivanje putnih troškova. Molili smo za hitnost postupka kako bi sukladno i zaključcima ovoga Sabora ove dvije navedene odredbe pogotovo prva koja je predmetom bila zaključka Hrvatskog sabora mogle stupiti na snagu te kako bi se stekli uvjeti za izdvajanje zdravstvenog fonda iz riznice. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su rasprave po klubovima. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Nedjeljko Strikić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo pred nama se nalazi još jedan zakon koji pridonosi daljnjoj implementaciji zdravstvene reforme u Republici Hrvatskoj koja je započela gotovo prije godinu dana. Naime, ovim zakonom o izmjenama Zakona o obaveznom zdravstvenom osiguranju sa Konačnim prijedlogom zakona definiramo vrijeme izlaska HZZO-a u ovom trenutku jedinog osiguravajućeg društva iz državne riznice. Ujedno ovim zakonom donosimo i nekoliko izmjena o korištenju prava na zdravstvenu zaštitu kao što je rekao državni tajnik. Ali ovim prijedlogom zakona određujemo, odnosno potvrđujemo izvore financiranja ili prihode obaveznog zdravstvenog osiguranja. Pa tako najvažniji izvor financiranja zavoda i dalje ostaje doprinos osiguranika, doprinosi poslodavaca, doprinosi za nezaposlene, doprinosi drugih obveznika plaćan doprinos utvrđenih ovim i drugim zakonskim aktima. Posebni doprinos za korištenje zdravstvene zaštite u inozemstvu, prihodi iz državnog proračuna koji do sada nisu bili uplaćivani u HZZO koji će biti uplaćeni u riznicu, zatim tu su prihodi od dopunskog zdravstvenog osiguranja. Naime, dopunsko zdravstveno osiguranje do početka reforme u Republici Hrvatskoj koristilo je veoma mali broj građana, a da istaknemo da u Republici Sloveniji 92% građana koristi dopunsko zdravstveno osiguranje i trend u ovoj godini u Republici Hrvatskoj je znatno bolji. Zatim tu je važno istaknuti da u financiranju zavoda 32% ukupnog prigoda od posebnog poreza na duhanske proizvode ići će u zavod. U ovom trenutku je to HZZO. I još su prihod obaveznog osiguranje i od automobilske odgovornosti. Ja ću se sa svoje rasprave u ime kluba HDZ-a osvrnuti samo na dva izvor prihoda, a to je prihod od poreza na duhanske proizvode u visini od 32% ukupnog prihoda. Naime, u puno navrata i rasprava u ovom Visokom domu istaknuto je koliki su ukupni troškovi liječenja bolesnika koje su bolesti nastale uslijed štetnih utjecaja duhanskih proizvoda. Tu prvenstven o mislimo na kardiovaskularne bolesti, maligne bolesti, raka pluća i bronha. Pa procjena Ministarstva zdravstva ukupno liječenje takvih bolesnika u jednoj godini gotovo košta 3 milijarde kuna. I zato je vrlo značajno da ovaj dio prihoda iz duhanskih proizvoda koji će biti uprihodovan i u proračun Republike Hrvatske bude izdvojen iz riznici, odnosno bude na posebnom računu zavoda. Daljnja veoma bitna stavka to je 7% koje se izdvaja od osiguranja od automobilske odgovornosti, jer svjedoci smo da kao što je danas Marić govorio o bankama, tako je osiguravajućim društvima od automobilske nezgode, većina koji su otvoreni i koji su u privatnom sektoru postali su jako, jako bogati vlasnici, a liječenje bolesnika koji su nastradali u prometnim nesrećama bili su na teret Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. I sada ovih 7% koji će se uplaćivati i to je precizno rečeno da se moraju uplaćivati do 10. u mjesecu za svaki protekli mjesec. I ovdje što je bitno napomenuti da se ovim konačnim prijedlogom zakona i određuje vrijeme kada zavoda dobija posebni račun, to je 180 dana od dana stupanja zakona na snagu, a isto tako da sa 1. 1. 2011. godine izlazi definitivno iz riznice. Kada sam spomenuo na početku da je ovo daljnji korak u provođenju reforme zdravstva, ja ovdje moram reći o dosadašnjem tijeku reforme koji je sastavni dio i ovaj konačni zakon kojega danas usvajamo. Naime, u godini dana provođenja reforme, zaista moram izraziti zadovoljstvo učincima reforme na cjelokupni zdravstveni sustav, a samim time i na poboljšanje zdravstvene usluge našim građanima. Ovo ne kažem kao promatrač reforme, nego kao aktivni sudionik koji je osjetio i na terenu naime već desetak godina sudjelujem na ovaj ili onaj način u kreiranju bolničkog sustava u Karlovačkoj županiji i ovdje jasno i nedvosmisleno, objektivno i realno na temelju pokazatelja mogu reći da hrvatski bolnički sustav od '90.-e godine nikada nije bio stabilniji kako financijski, a isto tako i kadrovski. A to ću potkrijepiti sa nekoliko činjenica. U prvom redu kada sam rekao financijski dugovi bolnica, mi znamo da do prije godinu i pol dana sve bolnice u Republici Hrvatskoj mjesečno su generirale dug od gotovo 200 milijuna kuna. Sada u ovom trenutku ili već godinu i pol, iznimka su bolnice u Republici Hrvatskoj koje su svoja dugovanja povećala. I sa 31. 12. uvjeren sam i nedavno na sastanku Udruge poslodavaca u zdravstvu koji je to potvrdio, vrlo mali broj bolnica će biti sa negativnim poslovanje u tekućoj godini. Znači da su prihodi i rashodi bolnica uravnoteženi, a nije došlo do smanjenja zdravstvene zaštite pučanstva što je vrlo bitno. Tu bih napomenuo i liste čekanja, centralno naručivanje, informatizacija bolničkog sustava koja ide zaista i da ćemo u 6. mjeseca sa informatizacijom primarne zdravstvene zaštite imati i informatizaciju bolničkog sustava u visokom stupnju. Ulazak novih zdravstvenih djelatnika u sustav, pa ovih dana čitam u medijima da je u zdravstvu zaposleno 2 tisuće ljudi. Istovremeno kada je ministar donio naputak o daljnjem nezapošljavanje, a ne zdravstvenih radnika i svi koji radimo u sustavu tako smo ga i protumačili, osim onih koji su zlonamjerni. I ja ću reći za moju bolnicu, nikada u mojoj bolnici više liječnika nije radilo nego sada. I tako je u većini hrvatskih bolnica. I tako da podatak koji se pokušava ovih dana plasirati o zabrani zapošljavanja zdravstvenih djelatnika, zaista nije točan i zlonamjeran je. Naravno da ovdje treba napomenuti da u sklopu povećanja standarda u Republici Hrvatskoj zdravstvenog standarda, moram vam reći reforma hitne medicinske pomoći, evo i rasprava koji je bio od saborskih zastupnika, a svi su bili pozvani u Akademiji znanosti i umjetnosti koja je dobila pozitivnu ocjenu i sa tom reformom doći će se za dvije godine do toga pravilo zlatnog standarda jednog sada unutar kojeg moraju svi unesrećeni biti preveženi u bolnicu zadovoljiti Republika Hrvatska. To su pozitivni pomaci reforme zdravstva kojeg je sastavni dio i ovaj zakon. I na kraju, reći ću nešto ovo što je rekao i državni tajnik, izmjena članka 49. koji govori o ostvarivanju prava osiguranika za naknadu troškova prijevoza ako je radi korištenja zdravstvene zaštite upućen izvan mjesta stanovanja. Naime, osigurana osoba ima pravo na zdravstvenu zaštitu izvan mjesta stanovanja i plaćanje troškova prijevoza, ako je udaljenost druge zdravstvene ustanove veća od 30 kilometara. Ali ovdje je nešto drugo vrlo bitno napomenuti da, opet ću reći, ljudi koji rade na terenu, to su zdravstveni djelatnici, a s njima zajedno žive i naši stanovnici i bolesnici, da se ovom uredbom uvodi dosta reda u odlazak u druge gradove, u druga mjesta, na samoinicijativno liječenje. U Republici Hrvatskoj dozvoljeno je svakome da se liječi gdje tko to želi, ali zdravstveni sustav je razvio takovu mrežu zdravstvenih ustanova koja omogućava zdravstvene zaštite na svem teritoriju Republike Hrvatske. I ako netko traži uslugu ne može mu bit pružena u jednom gradu, ako je to manji grad, tada će bit upućen od njegovog liječnika u najbližu zdravstvenu ustanovu, jednako kvalitetnu koja može pružit zdravstvenu uslugu. I za taj dio će dobit putne troškove ako je udaljenost veća od 30 km. Ali što se nama prije dešavalo, da je pacijent došao liječniku i rekao ja želim ići u Dubravu, želim ići u Šibenik, želim ići u Zadar i Karlovac i to je sve HZZO plaćao. Ovom uredbom uvodi se zaista reda da i o višem rangu zdravstvenih ustanova odlučuje onaj tko je stručan, a to je liječnik. I zato klub HDZ-a apsolutno će podržat donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da će zastupnici kluba HNS-a odbiti prijedlog ovog zakona, a eto obrazložit ću i zašto. Po mom dubokom uvjerenju i uvjerenju svih zastupnika u klub HNS-a ovaj prijedlog zakona predstavlja dodatno osiromašenje naših građana, odnosno jednog velikog dijela našeg građanstva. Naime, u godini kada do kraja ove godine očekujemo 50 tisuća nezaposlenih ljudi, dakle ta spirala nezaposlenosti se ubrzava, mi mislimo da će zdravlje naše nacije biti pogoršano. Dakle, ti ljudi ostat će bez plaće i bez financijskih primanja. Za mnoge dakle slijedi sutrašnjica sa manje financijskih sredstava i više boleština. U takvoj dakle situaciji Vlada predlaže zakon koji u svojem 1. članku predlaže brisanje stavka 4. u članku 49. važećeg zakona koji je žiteljima otoka, brdsko-planinskih područja i područja posebne državne skrbi osigruavao naknadu troškova prijevoza u slučaju korištenje zdravstvene zaštite izvan mjesta prebivališta, odnosno boravka. Da li je trenutak da te ljude prikratimo u njihovim dosadašnjim pravima? Mislim da nije i da nije ušteda od 16,5 milijuna kuna, koja je posljedica ovakvih brisanja prava, stavka koja se trebala i morala iznaći na nekim drugim područjima, a ne ukidanjem spomenutih prava u današnje vrijeme krize i besparice. Po meni, ako želimo biti socijalno osjetljiva zemlja treba uvesti materijalni status osiguranika kao jedini kriterij koji će reći da li osiguranik može ili ne može koristiti pravo na naknadu troškova prijevoza. Evo, ja neću o ovom kratkom prijedlogu zakona više govoriti jer smo to čuli u uvodnom izlaganju gospodina tajnika, ali bih se osvrnula još na članak 3. stavak 3. koji govori: "stope doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, a prema podacima zavoda utvrđuju se na način da se očekivanim prihodima od doprinosa i drugim prihodima pokriju očekivani izdaci." Ja molim gospodina državnog tajnika da nam pojasni ovaj stavak. Pitam da li to znači uvođenje plivajućih stopa? Ako da, za koje doprinose će se one uvesti, tko će ih predlagati, a tko donositi? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo rasprave. Onda je na redu uvaženi zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Tajniče, kolegice i kolege. Postavit ću si najprije pitanje zašto je potrebno izmijeniti i dopuniti Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju. Naime, 15. prosinca 2008. godine u Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju Hrvatski sabor je zadužio Vladu da u roku od jedne godine stvori zakonske pretpostavke za izdvajanje financijskog poslovanja Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i sustava Državne riznice odnosno proračuna. I kao što je bilo rečeno, navedena odredba stupila bi na snagu 1. siječnja 2011. godine. Na Odboru za zdravstvo i socijalnu skrb upozoreno je da za funkcioniranje tako izdvojenog zakona potrebno je izmijeniti niz drugih zakonskih propisa kojima se utvrđuju osnovice i stope, način obračuna i rokovi plaćanja te obveznici obračunavanja i plaćeni doprinosi za obvezno zdravstveno osiguranje. Nadalje je važno odrediti tko je obveznik prikupljanja doprinosa i koji su važni postupci za osiguranje naplate doprinosa, imajući u vidu da reforma zdravstvenog sustava i racionalizacija koja se provodi ne može u cijelosti nadoknaditi porast troškova u zdravstvu i očekivani pad doprinosa i prihoda Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Također je istaknuto da se mogući gubitak Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje nadoknađuje iz sredstava državnog proračuna, budući da je osnivač zavoda Republika Hrvatska. Pravo na naknadu troškova prijevoza neovisno o udaljenosti mjesta ugovorene zdravstvene ustanove ima osigurana osoba, znači prvo do 18. godine života, drugo osoba upućena na liječenje u inozemstvo sukladno općem aktu zavoda, treće osigurana osoba darivatelj organa, tkiva ili stanica i četvrto, osigurana osoba koja hemodijalizu koristi kao kronični bubrežni bolesnik. Do sada kao što smo čuli bilo je iznimaka, tj. da neovisno o udaljenosti pravo na naknadu troškova prijevoza ostvaruje osigurana osoba sa prebivalištem, odnosno boravkom na otoku i Zakonom o područjima posebne državne skrbi. Ovim se zakonom ukidaju te povlastice uz obrazloženje. Naime, navedene iznimke uvedene su kao što je rekao kolega Strikić za vrijeme i nakon Domovinskog rata kad nije bilo moguće ostvarivanje prava na zdravstvenu zaštitu u tim područjima. Uslijed postignutog ravnomjernijeg regionalnog razvoja sada je moguće ostvarivanje opsega i kvalitete zdravstvene zaštite kao i u ostalim područjima. Ali na kraju moram istaknuti jednu vrlo važnu stvar koju je naglasio Odbor za zdravstvo. Upozoreno je da se kroz sustav socijalne skrbi vrate troškovi prijevoza u pojedinim područjima u kojima je udaljenost zdravstvene ustanove manja od 30 km od mjesta prebivališta za one osiguranike lošijeg materijalnog statusa. Hrvatska demokratska zajednica će podržati predloženi zakon.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice. Pa evo, već je kolega Kundić zapravo rekao da smo prošle godine negdje u ovo vrijeme točnije 15. prosinca donijeli zaključak kojim je Vlada bila u obvezi u roku od jedne godine stvoriti zakonske pretpostavke kako bi se financijsko poslovanje Zavoda za zdravstveno osiguranje izdvojilo iz sustava državne riznice, odnosno proračuna. Svrha ovih izmjena je stvaranje osnove za postizanje ušteda sa osnova ukidanja iznimke, a uštede se kreću oko 16 i pol milijuna kuna. Nisam se odlučila na ispravak netočnog navoda kolegici koja je govorila u ime kluba HNS-a. Ali ovim prijedlogom trebamo to kazati glasno zakona se ukida iznimka kojim se uređuje da osobe sa prebivalištem, odnosno boravkom na otocima, brdsko-planinskim područjima i područjima od posebne državne skrbi pod jednakim uvjetima ostvaruju pravo na naknadu troškova prijevoza kao i druge osigurane osobe. Pravo na naknadu troškova prijevoza i ove osigurane osobe ostvaruju na zdravstvenu zaštitu i koriste je zapravo u ugovornoj zdravstvenoj ustanovi kod ugovornog doktora privatne prakse ili isporučitelja pomagala u mjestu koje je udaljeno više od 30 km od mjesta prebivališta ili boravka jer tu istu uslugu nisu u mogućnosti ostvariti negdje bliže svom mjestu stanovanja. Državni tajnik nam je jasno kazao, pa evo nije zgorega još jedanputa ponoviti da odredba koja osigurava ovo pravo neovisno o rečenoj udaljenosti ostaje djeci, odnosno osobama do navršene 18 godine života, osiguranim osobama upućenima na liječenje u inozemstvo ali po aktima zavoda. Zatim, darivateljima organa, tkiva ili stanica i osobama koje koriste hemodijalizu kao kronični bubrežni bolesnici. Očekuje se da će se izdaci pokrivati stopama doprinosa za obvezno zdravstveno osiguranje, a posebno je uređeno da se iznos od 32% od ukupnog prihoda od poreza za duhanske prerađevine doznačuje iz državnog proračuna na račun zavoda kao što je i obveza društava za osiguranje da sredstva u visini od 7% uplaćene funkcionalne premije osiguranja od obveznog zdravstvenog osiguranja odnosno od automobilske odgovornosti. Ova sredstva su prihodi zavoda i ta odredba bi stupila na snagu 1. siječnja 2011. godine. Konačni prijedlog ovog zakona je još jedan doprinos kvalitetnoj reformi sustava zdravstva, stoga ću ga podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja dolazim iz Primorsko-goranske županije i oni koji znaju kako izgleda život na pojedinim udaljenim otocima znaju da ovo što danas raspravljamo ne drži vodu. Da bi netko iz otoka Unije ili ne znam Suska došao do Rijeke on mora putovati praktično cijeli dan, vjerujte cijeli dan. Najprije ide brodom na Lošinj, onda ide autobusom, pa ide trajektom, pa ide autobusom. Prema tome, taj ima potrebu i da spava u Rijeci, a kamoli da mu se ne bi platili putni troškovi. Ja sam zalažući se za moje otočane obratio se prije šest mjeseci ministru i upozorio sam ga na jednu nelogičnost. Upozorio sam ga da recimo sa otoka Cresa, grada Cresa kad roditelji vode svoje dijete pedijatru na Lošinj ili kad žena odlazi ginekologu na Lošinj radi se o 50 i nešto kilometara, radi se o uslugama. Kakvim? Primarne prakse. Nitko ne piše uputnice i dakako ministar mi odgovara. Kad tražim zaštitu za te ljude on mi kaže kako se u konkretnom slučaju radi o korištenju primarne zdravstvene zaštite nema pravne osnove za priznavanje prava na naknadu troškova prijevoza niti se u tu svrhu može izdati putni nalog. Prema tome, i sada je bilo nelogičnosti, i sada je bilo izrazito štetnih odluka na teret naših otočana i zato moram priznati da sa ovim novim prijedlogom ne možemo nikako se složiti. Kolegice i kolege, čuli smo da je osnovni argument danas zašto idemo u ovom pravcu je taj jer se znatno popravila situacija na otocima glede pružanja zdravstvenih usluga. Ako je i tako, onda neće ni biti potrebe da se putuje prema Rijeci ili negdje drugdje. Ali nije tako. I dalje postoji žestoka potreba da se odlazi u druge centre i da ti jadni ljudi koji putuju po cijeli božji dan dođu do specijalističkog pregleda. Spominje se ušteda. Ja jesam uvijek za racionalizaciju, uvijek. Ali ušteda od 16 milijuna kuna, a za 10 minuta ćemo raspravljati o jednom nizu zakona vezanih uz naše misije, vojne misije po svijetu. Za njih izdvajamo u ovoj godini 333 milijuna kuna. Planiramo da za dvije godine povećamo taj iznos na 470 milijuna kuna, da za dvanaestu povećamo na 490 milijuna kuna, a ovdje se radi o pitanju života i smrti naših građana i tu štedimo i pokušavamo uštedjeti nekakvih 16 milijuna kuna. Nije to nekakvih, to je veliki novac. Ali kad ga usporedim sa drugim stavkama gdje uistinu možemo štedjeti, gdje nas svijet svakako će razumjeti da mi ne moramo se takmičiti sa velikim državama glede broja vojnika, glede troškova, glede svega ostaloga. Tu moramo pokušati uštedjeti, a građanima pokušati dati optimalne mogućnosti liječenja. Ovo svakako nije optimalno rješenje. Hvala lijepa.
I imamo još jednog za pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pridružio bih se svim onim kolegama koji su upozoravali na nelogičnost ovakvog rješenja, što se tiče dakle pacijenata koji sa otoka putuju na mjesta gdje trebaju koristiti zdravstvene usluge, i de facto su stavljeni u istu situaciju, u istu ravan kao i oni sa kopna. Mislim da je potpuno suprotno zakonima zdravog razuma i fizike izjednačavati udaljenosti na kopnu, sa udaljenostima s otoka, odnosno morskim vis a vis putnih troškova i vis a vis putovanja i svega drugoga. Jer naime, vrlo jednostavno, 11 milja koliko ima od Splita do Supetra se prijeđe za sat vremena trajektom, a autom se otprilike toliko prijeđe autobusom 60, 70 ili 80 kilometara. Prema tome, mislim da je puno pravednije rješenje, gospodin državni tajnik je naveo recimo primjerice mjesto Tisno, ali Tisno je povezano mostom sa kopnom. Prema tome ne može ga se u tom smislu putovanja smatrati otočnim mjestom. Dakle potpuno je suprotno zakonima fizike, zakonima zdravog razuma da se obračunavaju kilometri, putovanja s otoka na kopno tako da se gleda zračna linija. I predlažem gospodine državni tajniče da se dakle taj dio jednostavno izbriše iz zakona ili da se pobroje sva otočna mjesta u kojima bi se dakle ostvarivalo pravo na putne troškove, jer njih nema puno i nema ni tamo stanovnika puno. Također argument koji je bio da su mnoge stvari za otočane već osigurane na otoku, to je upravo suprotan argument ovome što ste rekli za štednju, jer ukoliko će onda će još manje ljudi putovati, pa je i samim tim ušteđeno na putnim troškovima. Prema tome, molim vas da ovu odredbu o mjestima na otoku koji nisu premošteni, pa onda to Tisno i ne bi ušlo u ovu skupinu izbrišete iz zakona. Zahvaljujem.
Imamo jednu repliku. Hvala. A to je uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bauk, ja se zahvaljujem na vašoj raspravi i podsjetili ste me na nešto što smatram da treba dodati na ovo što ste upravo rekli. Naime, i ovdje raspravljamo i uvijek se pozivamo na nekakve EU pravila, a na potrebu da se ne subvencionira ovo, ono, itd. Međutim, u Europskoj uniji postoje tzv. periferna područja ili područja gdje građani žive u ekstremnim uvjetima. Europska unija poznaje i prepoznaje takva područja, a naši otoci jesu takva područja. Prema tome, ovdje imamo čak velim iza nas i europsku legislativu i mogućnost da se takvim stanovnicima, tim područjima zaista pomogne. I umjesto da koristimo to, umjesto da sutra tražimo na koncu od Europske unije da nam pomogne u svim tim stavkama i da se naši otočani tamo i zadrže itd., mi u biti evo ovdje režemo granu koja u biti bi omogućila sutra bolji život, kvalitetniji život. Zato vam se zahvaljujem na tome i podsjetili ste me na to da bi upravo se mogli pozivati, i pozivam na europsku legislativu, europsku tradiciju itd., mogli stanovnicima perifernih područja, područja koje oni nazivaju obično ne znam područja gdje građani žive u ekstremnim uvjetima, svakako zaslužuju ovakvu pomoć.
Želim samo reći da sam vas pustio da govorite zbog toga što je to zaista vrlo bitna tema, pogotovo za taj dio ljudi koji je na otoku. Ali po našem Poslovniku nema dodati, nego replika. Evo izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja ću se truditi da budem u okviru Poslovnika. Dakle, još jednom ću ponoviti, a ne dodati, da stavljanje otoka u kategoriju putnih troškova, izjednačiti ih sa kopnom je potpuno nepravedno. Naime, uzet ću primjer grada Trogira gdje se dio grada Trogira otok Čiovo, koji se, dakle on bi po sadašnjem zakonu imao pravo na putne troškove, to je nepotrebno. Čiovo ima most, i apsolutno je u istoj ravni kao i mjesta na kopnu. Ali recimo Drvenik, gdje … [[Govornik se ne razumije.]] ide dva puta tjedno, ili Šolta gdje trajekt ide tri puta dnevno koji su bliže Splitu, dakle negdje 10-ak kilometara zračne linije, su u puno težoj situaciji nego netko tko je 45 kilometara kopnom od Splita, i puno je lakše doći u Split, nego ljudima sa Šolte i Drvenika. Prema tome, apsolutno je potrebno ovo rješenje kakvo je sada, dakle ne stavljati otoke u šestar da se udaljenost gleda po zračnoj liniji. To je potpuno nepravedno. I još jednom vas molim državni tajniče da to izbacite iz ovoga zakona i neka ministar onda propiše koja mjesta na otocima imaju pravo na putne troškove. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime Vlade, predlagatelja, uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo zahvaljujem se na vašoj diskusiji, pa bi očigledno tu je bilo možda malo nespretnosti u predstavljanju ili možda nije razumijevanje, pa ću ja malo pojasniti, a time dati i odgovore na neka od pitanja. Možda da kažem samo ono pitanje da li se radi o plivajućim ili neplivajućima stopama doprinosa. Treba jasnim glasom reći da ovaj zakon je postavio osnove, da će doprinose rješavati Zakon o doprinosima, bez obzira što je to prihod ovoga, a da smo zato stavili jasno i glasno da mi moramo biti svjesni da kada riznica, dakle zdravstvena kad se stvori, kad se stvori taj zdravstveni fond da će on isto tako dakle morati imati uravnotežene prihode i rashode i zato smo to ovdje naveli, jer u protivnom svi znamo šta će se događati. Da li će se stvoriti opet preduvjeti da se jednog dana zbog određenih problema fond vraća u riznicu ili ne vraća u riznicu kao što je to već bilo. Drugu stvar koju bih htio reći je slijedeće. Dakle tu je navođeno više primjera, ja bih možda probao to malo slikovitije dokazati, možda sam čak i kolegi, ako jesam, ja se ispričavam ako se nismo razumjeli, gospodinu zastupniku rekao možda pogrešnu informaciju. Dakle ne, nije šestar u pitanju, tu sam kad smo porazgovarali maloprije možda pogrešno nešto iznio, dakle o čemu se radi. I dalje stoji apsolutno pravo 30 kilometara. Što bi to značilo u praksi. To bi značilo u praksi prvo većina otoka je već obuhvaćena tim pravom. Recimo prvo već stanovnici Hvara su obuhvaćeni tim pravom, jer ne mjerimo isto tako 30 kilometara, ne mjerimo od obale do obale. Znači kad čovjek izvan svog mjesta, čak i određeni, ako bi možda to na takav jedan slikovit način prikazivali, ja sad ne mogu napamet govoriti, jer nisam tu izmjeru radio, da li je to Brač, ali bez brige. Da liječnici primarne koji upućuju ljude znaju itekako dobro koja je to razdaljina. Treća stvar koju treba reći, evo i sam gospodin Dorić zastupnik je rekao da je Lošinj, Cres, da je to razdaljina 50 kilometara. Kad bi se riješila ova određena pravilnost na koju je ukazao već i ti znači ne potpadaju pod ova izuzeća. Odgovor za Susak recimo je isto tako. Sad sam pokušao na brzinu sa GPS-om izmjeriti, opet je preko 30 kilometara. I tako da ono što mi želimo reći je s naše strane, dakle nije se to radilo kad se ticalo otoka, to mi možemo danas govoriti da li je otok Čiovo ili otok Čiovo nije … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle brod vozi do Trogira, nakon toga od Trogira do Splita. Ja ću vam reći čini mi se da je 20 i nešto kilometara Trogir-Split. Da još kad se ovo pribroji opet prolazi preko 30 kilometara. A s druge strane, ono što treba reći i treba tu biti jasan, dakle ta prava određena su možda bila krivo postavljena jer nitko me ne može uvjeriti da u Hrvatskom zagorju recimo u Bedekovčini nema onih kojima bi ta prava itekako bilo potrebno da ostvari svoju zdravstvenu zaštitu u Krapini ili u bolnici u Zaboku. Isto tako da ne može me nitko uvjeriti da recimo u Hrženici ili Hrastovljanu nitko nema to pravo, a oni na ta izuzeća nisu imala. To su mjesta, ja ću vam reći, to su vam mjesta u radijusu ako ćemo reći ili cestovno 10-ak, 12-ak, 15-ak km, a ova druga su od Varaždina ili preko Dravskog mosta od Čakovca ova su opet udaljena od Krapine. Prema tome, ono što mi želimo reći je u dijelu da mi za naše osiguranike, za građane RH kojima osiguravamo kada dolazi jer tu se kaže život i smrt građana malo je teška kategorija jer mi osiguravamo osim hitne medicinske pomoći, osiguravamo i sanitetski prijevoz za one za koje je to potrebno i to se plaća. I isto tako kada je to preko 30 km gdje smo stavili granicu, osiguravamo putne naloge, a ono što mi ovdje u ovom prijedlogu dakle smo išli, išli smo ako ćemo baš postaviti na taj način to izjednačavati na prava koja imaju jednaka jer vjerujem evo povadili smo samo neke čisto koje su nama blizu pa ćemo reći da netko od Klane do Rijeke od 27 km ima pravo, od Lovrana do Rijeke nema pravo, od Tenje do Osijeka 8 km ima pravo, od Bizovca do Osijeka 20 km nema pravo ili recimo od Perušića do Gospića 10 km ima pravo, a od Sv. Križa Brdovečkog do Zaprešića nema pravo. Prema tome, smatramo da u ovom dijelu, bar što se tiče sustava zdravstva, na ovakav jedan način će svi građani Hrvatske ostvarivati jednaka prava, a da ni na koji način im neće biti ukinuta čak niti prava na otocima. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo ispravak navoda, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Ispravio bih samo navod u zadnjoj rečenici, dakle da će svi građani ostvarivati jednaka prava. Taj navod nije točan isključivo zbog toga što smatram da ne možete udaljenosti morske uspoređivati sa kopnenim udaljenostima i izjednačavati ih. To nije pravedno, a ne ulazim u to dakle da li su neka područja na kopnu morala biti izuzeta ili nisu, što ste spomenuli 8 ili 20 km. To podržavam taj dio. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Sada bi predložio da, odnosno napravili bi jedan kratki plan i dogovor kako ćemo danas i do koliko raditi. Dakle, radit ćemo zaključno sa 9. točkom, s time da bi točku 5. radili posebno, točku 6. znači zasebno, a točke 7., 8. i 9. objedinili i time bi danas završili sa točkom 9. Da li ima netko protiv da objedinimo točke 7., 8. i 9., s obzirom da se radi u sadržaju, odnosno ne potpuno u sadržaju ali u konačnici donošenju odluke o istim točkama? Ima li tko protiv? Nema. Smo se dogovorili i idemo tak onda delati.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 481. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 101 glas za, 6 suzdržanih i 3 protiv.
Pa prelazimo na točku 5. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma o pravnom položaju misija i predstavnika trećih država pri organizaciji sjevernoatlantskog ugovora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 480. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Željko Goršić, državni tajnik u Ministarstvu obrane, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedavajući, uvažene gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Sve vas lijepo pozdravljam. Eto nakon što je postala punopravna članica NATO-a sa 01. travnja 2009. godine od RH očekuje se da postane strankom određenog broja međunarodnih ugovora koji čine pravnu stečevinu NATO-a. Uz već usvojeni Sjevernoatlantski ugovor, sporazum između stranaka Sjevernoatlantskog ugovora o pravnom položaju njihovih snaga i Protokol o pravnom položaju međunarodnih vojnih zapovjedništava uspostavljenih na temelju Sjevernoatlantskog ugovora da bi postala strankom sporazuma u pravnom položaju misija i predstavnika trećih država pri organizaciji Sjevernoatlantskog ugovora koji je od iznimne važnosti kako za djelovanje NATO-a tako i za djelovanje država članica RH kao novoj državi članici NATO-a nije potrebno prethodno odobrenje Sjevernoatlantskog vijeća. Republika Hrvatska je kao nova članica NATO-a izrazila svoj pristanak i dakle biti njime vezana potpisivanjem nakon čega slijedi polaganje isprave o ratifikaciji. Potvrđivanjem Sporazuma o pravnom položaju misija i predstavnika trećih država pri organizaciji Sjevernoatlantskog ugovora RH će ispuniti unutarnje pravne uvjete za primjenu odredbi sporazuma koji uređuje pravni položaj misija i predstavnika trećih država pri organizaciji Sjevernoatlantskog ugovora. Sporazumom se uređuju imuniteti i povlastice koje na državnom području na kojem organizacija Sjevernoatlantskog ugovora ima svoja zapovjedništva uživaju misije trećih država i pripadnici njihovog osoblja te imuniteti i povlastice koje uživaju predstavnici trećih država u privremenim misijama. Za provedbu ovog zakona ne zahtijeva se nikakvo dodatno osiguranje financijskih sredstava već je one su osigurane kroz redovne aktivnosti Ministarstva obrane i koristiti će se sredstva iz državnog proračuna namijenjena radu Ministarstva obrane i Oružanih snaga. Evo zasada predsjedniče to bi bilo to.
Hvala lijepa, potpredsjednik. Prosim lijepo da ne bi bilo poslije problema. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine državni tajniče, uvaženi tajniče ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Na početku naše rasprave želimo reći da će donošenjem predloženog zakona, odnosno potvrđivanjem predmetnog sporazuma RH kao punopravna članica NATO-a stvoriti još jedan u nizu od okvira za provođenje standardiziranih pravnih stečevina NATO-a. Na taj način će stvoriti pravni okvir za interoperabilnost ministarstvima obrane i snagama ostalih država članica NATO-a na područjima koja su uređena spomenutim sporazumom. Evo nastojat ćemo i obrazložiti razloge zbog kojih podržavamo predmetne tekstove. RH kao punopravna članica NATO-a potvrđivanjem prethodnih kao i ovog sporazuma dokazuje da na međunarodnom planu postaje bitan partner. Na taj način se formalno pravno primjenjuju ista pravila na položaj misija i predstavnika trećih država članica NATO-a na državnom području Republike Hrvatske odnosno pripadnika Republike Hrvatske na držanom području država članica NATO-a. Predmetni tekst sporazuma koji se za države članice NATO-a primijenio od 1994. godine je bez nametanja interesa i volje i neke od strana, a smatramo ga i formalno pravnim okvirom za suradnju između Republike Hrvatske i ostalih država članica NATO-a na temelju kojih će se razvijati i usklađivati interesi i druga pitanja predviđena ovim sporazumom.s Slijedom navedenog nadamo se da će na ovaj način olakšati rad našim nadležnim tijelima posebno Ministarstvu obrane Republike Hrvatske s partnerima iz država članica NATO saveza. Također nadamo se da će se skoro donijeti novi set dokumenata kao što su koncept potpore Republike Hrvatske snagama zemljama partnera, ponude infrastrukturnih objekata oružanim snagama drugih zemalja na teritoriju Republike Hrvatske, katalog sposobnosti za Republiku Hrvatsku, te drugih koji proizlaze iz preuzetih obveza u okviru međunarodnih obrambenih organizacija kojima Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na temelju međunarodnih ugovora, uvelike doprinijeti olakšanju provedbe obaveza nadležnih tijela iz Republike Hrvatske. Pri tome vjerujemo da će od strane predstavnika Vlade uključujući i Ministarstvo obrane Republike Hrvatske i Oružane snage, te druga nadležna tijela biti stvorene sve pretpostavke da spomenute dokumente sukladno odredbama Zakona o obrani i možemo donijeti. Klub Hrvatske seljačke stranke iz svega navedenog podržati će prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Vrlo kratko. Klub Hrvatske narodne stranke dakako će podržati ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o pravnom položaju misija i predstavnika trećih država pri organizaciji Sjevernoatlantskog ugovora i možda samo reći zbog onih koji nas slušaju i prate. Kao što smo u procesu približavanja Europskoj uniji morali se harmonizirati i uskladiti s pravnom stečevinom Europske unije, u ovom slučaju sada radimo sličan proces i kada je u pitanju NATO, odnosno najprije smo morali zadovoljiti određene političke i vojno-tehničke karakteristike, a onda smo sada jasno u položaju da se usklađujemo i sa pravnom stečevinom NATO-a. Ovo je jedan takav dokument kojega danas ovdje ratificiramo. Vjerujem da neće biti nikakvih poteškoća. To je uobičajena forma da se i onim državama koje su potpisale partnerstvo za mir da praktički isti status, odnosno ista prava kada sudjeluju u sastancima i raznim drugim dogovorima u okviru NATO-a. Pošto se ovo radi o hitnom postupku, to znači prvo i drugo čitanje, onda bi možda mogli iskoristiti ovu priliku jer od prvog čitanja imamo pravo načelno razgovarati nešto šire o samoj temi. Nadam se da će mi potpredsjednik zato dozvoliti samo jedno pitanje. Naime, ovdje smo mi vjerojatno posebno zainteresirani za položaj Makedonije koja je potpisala partnerstvo za mir koje nažalost je opstruirana od strane Grčke, samo zbog njenog imena. Ne zbog vojno-tehničkih, političkih i drugih razloga. I mene dakako zanima kako se hrvatsko predstavništvo, odnosno hrvatska misija glede toga problema odnosi? Da li se mi aktivno zalažemo da se ta blokada Grčke u biti digne, da se slomi, jer je to apsolutno besmisleno. Jer i mi smo bili u sličnoj situaciji vezano uz niz prigovora međunarodnih institucija na Hrvatsku. Neke su bile opravdane, ali nažalost veliki dio potpuno neopravdan. Evo ovih dana vidimo žrtve određene politike, ja bih rekao u odnosu na našu zemlju vezanu uz to da neke države ne žele dignuti blokadu vezanu uz neka poglavlja u pregovorima sa Europskom unijom. Mislim da moramo biti krajnje objektivni. Sada smo punopravna članica, sada imamo pravo glasa, sada imamo pravo jasno i vrlo otvoreno govoriti o poteškoćama koje ima i NATO, a kojih ne bi smjelo biti. Evo zato bih molio da nam predstavnici Vlade na tu temu kažu nekoliko riječi, obzirom da je to sve skupa vezano u širem kontekstu uz ovo o čemu danas raspravljamo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Ne. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se zato steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o pravnom položaju misija i predstavnika trećih država pri organizaciji Sjevernoatlantskog ugovora. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 480. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o pravnom položaju misija i predstavnika trećih država pri organizaciji Sjevernoatlantskog ugovora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 110 glasova za, 2 suzdržana i 1 protiv prihvaćen predloženi zakon.
Prelazimo na točku 6. - Konači prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. broj 482 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Željko Goršić, državni tajnik u Ministarstvu obrane. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Ovim zakonom omogućuje se izmjena ustroja uprava i ureda za obranu. A moram reći na samom početku da postojeći sustav ureda i upravu za obranu postoji znači na snazi je još od 1993. godine kada je također ovaj Sabor Hrvatsku podijelio u županije i kada su pri svakoj županiji je ustrojena Uprava za obranu, a u svakom većem gradu bio je ured za obranu i u tim '90.-im godinama, ratnim godinama ured i uprave imale su primarnu zadaću organizaciju pozivanja vojnih obveznika, na služenje u Oružane snage Republike Hrvatske. To je znači osiguranje mobilizacije za popunu postrojbi Oružanih snaga. Nakon donošenja odluke Hrvatskog sabora o nepozivanju novaka na obvezu služenja vojnog roka od 2008. godine te uvođenjem dragovoljnog služenja vojnog roka, smanjen je obim poslova uprava i ureda za obranu, ja bih rekao, također i ukidanjem pričuve tipa B. To su sve one pričuvne postrojbe koje su s vremenom dakle osiguravale sigurnost, stabilnost i dakle slobodu Republike Hrvatske. Danas su jednostavno, njihov ustroj je ugašen kada je Hrvatska prešla sa individualne obrane u kolektivnu obranu i tako navedeni uredi za obranu obavljaju upis odnosno samo uvođenje u vojnu evidenciju novaka, dok za one osobe koji ne idu na dragovoljno služenje vojnog roka, a upisani su u evidenciju, ne provodi se novačenje i pregledi što se radilo, dakle zdravstveni pregledi što se radilo samo kada smo imali obvezu služenja vojnog roka. Stupanjem na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je ovaj Visoki dom usvojio u listopadu 2009. godine također su se smanjili poslovi uprava za obranu koje su po pitanju priznavanja statusa hrvatskog branitelja nadležne provoditi upravne postupke. Stupanjem na snagu znači navedenog zakona postupci koji nisu okončani pravomoćnim rješenjima obustavljaju se i ne provode se do kraja. Predloženim odredbama zakona omogućuje se ukidanje dakle uprava i ureda za obranu i ustrojavanje novih ustrojbenih jedinica Ministarstva obrane koji bi bili područni odjeli, odnosno odsjeci obrane. Njihove nazive, ustrojstvo i djelokrug rada te broj sjedišta i područja na kojima će djelovati kao posebne ustrojbene jedinice propisat će Vlada Republike Hrvatske Uredbom o unutarnjem ustrojstvu Ministarstva obrane. Samo da kažem dakle da se postojeća organizacija sa 134 ustrojbene cjeline smanjuje na 33. Uspostavom nove organizacijske strukture doći će do racionalnijeg korištenja ljudskih i materijalnih resursa te će doći do dosta velike uštede financijskih sredstava. Smanjenje broja, odnosno ukidanje pojedinih uprava i ureda za obranu imat će za posljedicu smanjenje i potrebnog broja državnih službenika. Odabirom i zadržavanjem stručnijeg osoblja postići će se kvalitetnija popuna manjih ustrojbenih jedinica, dok se ostatak osoblja sukladno stručnim uvjetima će se rasporediti na slobodna ustrojbena mjesta u Ministarstvu obrane i Oružanim snagama, u lokalnoj upravi i samoupravi, preko državnih agencija, kao što je Agencija za plaćanja u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju i u druga ministarstva preko Ministarstva uprave s kojima smo svakodnevno u kontaktu i s kojima surađujemo, dakle razgovaramo i dogovaramo oko dakle rasporeda 150 službenika koji će biti višak u ovom dijelu dakle ureda i uprava. Isto tako, ostali koji neće moći biti zbrinuti preko ovih mjera bit će zbrinuti preko ostvarivanja prava na otpremninu koji je Ministarstvo obrane planiralo u državnom proračunu za ovu namjenu. Isto tako, zatvaranjem objekata korištenim za potrebe uprava i ureda za obranu na 85 lokacija i zadržavanjem samo kvalitetnije postojeće infrastrukture znatno će se smanjiti postojeći materijalni izdaci, budući da smo u većem dijelu prostora u najmu i nije dakle naš. Evo ovo bi bilo ukratko obrazloženje ovih izmjena i dopuna zakona. Također prihvaćamo amandman Odbora za zakonodavstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. A da. Znači, Odbor za obranu, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo u odsutnosti predsjednika i potpredsjednika odbora. Dakle, Odbor za obranu Hrvatskoga sabora na 27. sjednici održanoj 8. prosinca 2009. godine raspravljao je o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama Zakona o obrani koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 25. studenog 2009. godine. Odbor je na temelju članka 64.a Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravljao o predmetnom aktu kao matično radno tijelo. Sukladno odredbi članka 7. stavka 2. točke 25. Zakona o obrani, Odbor je raspolagao i prethodnim mišljenjem predsjednika Republike i vrhovnog zapovjednika Oružanih snaga Republike Hrvatske, o konačnom prijedlogu zakona. Predstavnik predlagatelja u uvodnom obrazloženju iznio je da je cilj predloženih izmjena zakona zakonsko omogućavanje uspostave jednostavnije strukture obrambenog sustava i ostvarivanje organizacijskih pretpostavki za učinkovito, standardizirano i racionalnije obavljanje poslova i zadaća koje provode uprave i uredi za obranu. Predloženim odredbama omogućuje se ukidanje uprava i ureda za obranu i ustrojavanje novih unutarnjih ustrojstvenih cjelina od Ministarstva obrane. Nadalje je istaknuo da postojeća organizacijska struktura s ukupno 134 smanjuje se na 33 organizacijske cjeline. Sadašnjih 20 uprava za obranu, 78 ureda i 36 odsjeka planira se preustrojiti u 4 područna odjela za poslove obrane: Osijek, Zagreb, Rijeka i Split, i odsjeke za poslove obrane koji bi se nalazili u županijskim središtima. Istaknuo je da će uspostavom nove organizacijske strukture doći do racionalnijeg korištenja resursa i do uštede financijskih sredstava, a za posljedicu isto će imati smanjivanje broja državnih službenika. Predstavnici sindikata djelatnika u vojsci i državnim službama iznijeli su da bi ovom izmjenom zakona oko 150 službenika ostalo bez posla i to uglavnom službenika koji ima preko 25 godina staža i koji su sudionici Domovinskog rata te su ukazali da će uslijed nove organizacijske strukture doći do znatnog smanjenja plaća službenika i da bi s predloženom izmjenom zakona trebalo pričekati barem još godinu dana. Pojedini članovi odbora pitali su, a predstavnik predlagatelja odgovorio je na pitanje, koje su sve mjere planirane za zbrinjavanje viška službenika te koliko je sredstava planirano za isto. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama Zakona o obrani. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ostanite ovdje za govornicom, uvaženi zastupniče. Otvaram raspravu. I prvi je na redu klub SDP-a, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite nastavit.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Dakle, klub SDP-a podržava ove izmjene Zakona o obrani. Dakle, držimo da je to još jedan korak u nizu koraka koji su provedeni u reformi obrambenog sustava. Podsjetimo se, iz Ministarstva obrane izdvojeni su i Centri za obavješćivanje u Državnu upravu za zaštitu i spašavanje. Zatim, nekadašnja Služba za gospodarenje u instituciju Pleter, zatim se govorilo i o izdvajanju Zrakoplovno-tehničkog zavoda. I naravno ostalo je još, kao što je i državni tajnik rekao, ostali su uprave i uredi za obranu u ustroju koji datira iz '90.-tih godina i točno je rekao dakle na odboru da se o ovome raspravlja već 12 godina i da se pokušava dakle pronaći pravo rješenje. Kako su u tih nekoliko godina izmijenjeni i smanjeni poslovi ureda i uprava za obranu, samim time je naravno prestala potreba za ovakvih ustrojem i za ovakvim brojem djelatnika. U sadašnjoj sistematizaciji unutar Ministarstva obrane, u Upravi za obranu dakle to bi bilo negdje oko, više od 600 ima radnih mjesta u sistematizaciji. Sada je zaposleno oko 400 djelatnika, a otprilike se računa se nešto više od 100 ljudi d da je već sada višak. A naša procjena je da taj broj može biti i veći. Sasvim je razumljiva bojazan i sindikata, dakle i mislim da oni rade svoj posao ukazujući na moguće probleme koji će oko toga doći. Međutim, sama činjenica da se već dugo odgađa ovaj preustroj ovoga dijela Ministarstva obrane. Dakle, ne idemo u prilog, jer mislimo dakle da je vrijeme da se s ovim poslom krene i da ga se naravno vodeći računa o ljudima koji su zaposleni pomoću programa zbrinjavanja, dakle omogućiti ljudima da mogu nastaviti normalno i dalje raditi. Dakle, da se ovaj posao završi. Sasvim sigurno je, dakle da će se ovim zakonskim odredbama omogućiti Vladi Republike Hrvatske, dakle donošenjem uredbe o unutarnjem ustrojstvu, izmjena ili dopuna uredbe, dakle omogućit će se da kontrolira taj proces, dakle da propiše i novi ustroj, dakle nove područne odjele. Zatim, nove županijske odjele ili kako je već definirano i da u okviru pravilnika propiše koliko će djelatnika sa kojom stručnom spremom i na kojim radnim mjestima i koje poslove obavljati. Dakle, držeći da je ovo još jedan korak u reformi obrambenog sustava da će on doista doprinijeti racionalizaciji sredstava, racionalizaciji prostora i naravno daljnjem smanjenju broja djelatnika. Klub SDP-a podržat će ove izmjene zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine državni tajniče, poštovani tajniče ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatska seljačka stranka pozdravlja intenciju predlagača da se u kriznim vremenima ostvare određene racionalizacije pa samim tim i uštede u državnom proračunu što je za svaku pohvalu. Međutim, otvaraju se neka pitanja na koja bi htjeli čuti odgovore. Na neka smo već dobili odgovore na sjednicama našeg Odbora za obranu, a i u uvodnom obrazloženju državnog tajnika. Svjesni smo da se postojeći ustroj uprava i ureda treba mijenjati odnosno racionalizirati, ali nismo sigurni hoće li predloženi ustroj omogućavati kvalitetnu i praktičnu dostupnost poslove obrane, a posebno onih za potrebe hrvatskih branitelja i članova njihove obitelji s obzirom na udaljenost ili šireg teritorija, odnosno područja koja sada pokrivaju. Nemojmo zaboraviti da u ruralnim sredinama dnevno imamo samo jedan do dva autobusa ili jedan vlak do županijskih središta, a slična situacija je vezana i uz žitelje na otocima. Građani iz mjesta udaljenih od 30 pa i do 90 km županijskog centra trebaju umjesto pola dana sad će izgubiti vjerojatno više, možda cijeli dan da bi došli do županijskog centra, obavili posao i vratili se kućama. Podsjećamo da mnogi građani u ruralnim sredinama žive na socijalnom rubu i teško idu do sjedišta gradova, odnosno županijskih centara da obave pojedine poslove vezane uz institucije koje nazivamo javni servis građana. Stoga se bojimo da bi građani u ruralnim sredinama došli ili da će doći u nepovoljniji položaj. Koji su to poslovi od devedesetih godina do sada bili u nadležnosti uprava i Ureda za obranu u proteklom razdoblju, a koje trenutno obavljaju i koje će to u budućnosti obavljati. Pri tome mislimo na nadležnosti vezano uz obaveze građana u obrani prije svega na vojnu obavezu, radnu obavezu, materijalnu obavezu, obavezu služenja u civilnoj zaštiti, obaveza pružanja stručne pomoći i usklađivanja civilnih i civilno-vojnih obrambenih priprema na razini županije i grada Zagreba. Dragovoljno služenje vojnog roka, a posebice pitanja uz zahtjeve hrvatskih branitelja i drugih građana u ruralnim sredinama vezano uz ostvarivanje raznih prava kroz osobne, odnosno obiteljske potrebe. Jesu li nakon Domovinskog rata u proteklom periodu u okviru uprava i ureda već provedene određene mjere na racionalnizaciji, a mislimo prije svega to na prelazak 500 djelatnika nekadašnjih centara za motrenje i obavješćivanje u državni centar u okviru Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Koja usporena rješenja po pitanju uprava i Ureda za obranu, odnosno organizacijskih jedinica koja se bave istom ili sličnom problematikom postoje u susjednim državama NATO-a i EU ili drugima s kojima je Hrvatska usporediva. Naime, prema dostupnim informacijama uključujući i službene internet adrese vidljivo je da države manje od RH imaju na razini županija Uprave za obranu, na primjer Slovenija koja već nekoliko godina u članstvu NATO-a ima još uvijek neprilagođenu ovakovu upravu. Može li se reorganizacija zbog toga možda malo odgoditi? Kako se misli riješiti pitanje viška djelatnika kojim programom zbrinjavanja? Čuli smo nešto danas da je to planirano kroz određene agencije. Nadamo se da će u toj nakani se i uspjeti, te da li se razmišlja o uvođenju tjednih uredovnih dana na razini trenutnih sjedišta Ureda za obranu većinom bivših sjedištima nekadašnjih općina koje su pokrivale možda ponekad i 50000 žitelja. Na kraju se poradi sigurnosnog aspekta želimo pitati nije li prerano za zatvaranje uprave ureda, odnosno predloženu racionalizaciju budući s našim susjedima pa i na razini regije još ima niz neriješenih pitanja. Klub HSS-a zalaže se za zbrinjavanje svih zaposlenih, a posebno smatramo da naši građani ne bi smjeli doći u nepovoljniji položaj posebno u ruralnim sredinama prilikom ostvarivanja osobnih, odnosno određenih porodičnih prava. S obzirom da smo čuli već neke odgovore na ovdje postavljena pitanja klub Hrvatske seljačke stranke podržati će prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDZ-a, uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Pa evo, klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj prijedlog izmjena Zakona o obrani s obzirom da dugoročnim planom razvoja Oružanih snaga Republike Hrvatske je definirano kako želimo da izgleda Ministarstvo obrane i Zakon o obrani, kako želimo da izgledaju ustrojbene cjeline koje će voditi brigu i skrb po teritorijalnom ustroju i ustrojavanje navedenih novih ustrojbenih jedinica omogućuje se prilagodba organizaciji Oružanih snaga Republike Hrvatske koja će biti u potpori izvršenja misija i zadaća koje su pred nama. S obzirom na smanjenje obima poslova u Ministarstvu obrane i glavnom stožeru, s obzirom na smanjeni broj i ročnika, ali i djelatnih vojnih osoba, kao i potrebu za manjim brojem upravnih postupaka koji se provode. Mislim da je racionalizacija i u ovom sektoru zapravo nužna i potrebna, stoga i ovakvi prijedlozi koji su zakonski pred nama i u hitnom postupku, sasvim sigurno će racionalizirati i efikasno iskoristiti najstručniji kadar u tim upravama i uredima dosadašnjim koji su zapravo bili bez, u dobrom dijelu bez pravoga posla s obzirom na smanjenje obijma u cijelom Ministarstvu obrane, onoga što je bilo u ratnim vremenima. Znamo i sami da su sekretarijati za narodnu obranu prerasli u uprave i urede za obranu i definirani su po … [[Govornik se ne razumije.]] jedinicama. I sada neće biti nikakvih bitnih umanjenja, s obzirom da će svaka županija imati svoj odsjek za poslove obrane koji bi se nalazio u županijskom središtu i bit će četiri ona koja će regionalno djelovati, to su Osijek, Zagreb, Rijeka i Split. Nadamo se da će zasigurno i ušteda biti maksimalna i u ovom dijelu, u današnjem vremenu racionalizacije i krize, u svim segmentima, ali isto tako smo uvjereni da će i ovih višak službenika koji će završiti sa otpremninama ili prenamjenom u nekim drugim segmentima ministarstva jednoga, drugoga, trećega ili petoga u državnoj upravi se zasigurno može naći dovoljan broj radnih mjesta kako bi ovi ljudi u poodmakloj životnoj dobi sa velikim brojem godina radnog staža doživjeli svoju pravičnu mirovinu. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona i vjeruje da će on racionalizirati, operacionalizirati i efikasnije voditi upravu i obranu na svim nivoima županija i državnom nivou. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub HNS-a će dakako podržati ove izmjene Zakona o obrani. Mi smo bili jedna od stranaka koja je dugi niz godina inzistirala na ukidanju obveze služenja vojnog roka, bili smo za profesionalnu vojsku, bili smo za približavavanje NATO standardima, i za uštede koje se kroz to jasno mogu osigurati. Ovo što danas odrađujemo je samo nastavak tog procesa racionalizacije i normalno da kada više nama obveze služenja vojnog roka, nema obveze jasno ni pozivanja vojnih obveznika, vođenje evidencije o njima, pričuvnih postrojbi, itd., itd. Dakle, nije pitanje da ili ne, pitanje je zašto tako sporo. Dakle upravo obrnuto od onog što su kolege iz HSS-a postavili pitanje da li se može možda odgoditi dio procesa je bilo njihovo pitanje. Mi smatramo da nema razloga za to. Mi smatramo da treba u to ući, jer se svakim danom jasno onda dobiva na kvaliteti, uštede su apsolutno vidljive iz ovog što nam je državni tajnik predočio. Ono što možda smo trebali dobiti u uvodnom obrazloženju, a nismo dobili jeste možda ono što očekujemo od novog ustroja, koji će to biti novi zadaci, te nove strukture koju pripremate, vezano uz promidžbu vojnih zanimanja, edukaciju vojnih jasno lica, njihov angažman u profesionalnom sastavu, itd. Prema tome, taj dio vjerojatno zanima sve saborske zastupnike, a svakako naše građane. Bojazan su kolege iz HSS-a izrazili u odnosu na položaj ruralnog stanovništva, ja mislim da također možda je, ne stoji iz razloga jer se ovdje odnosi samo jasno na upravu i urede za obranu. Ne i na ostale jasno urede. Prema tome, tu mislimo da ništa nije sporno. Ono što jedino jeste naša briga, a o tome je govorio državni tajnik u uvodu, jeste što sa viškom ljudi. Čuli smo dio priče. Ono što je meni jedino ostalo u uhu kao nešto što mi se čini pomalo nelogično, da će lokalna, rekli ste uprava i samouprava ne postoji, lokalna uprava, postoji lokalna samouprava i regionalna samouprava. Vjerojatno konzumirati i preuzeti dio ljudstva. Oni su samo uprava, prema tome mislim da država im ne može nametnuti da preuzmu ljude. Pitanje je samo jasno pokušaja razgovora, dogovora itd., prema tome tu ne bi želio da ispadne da mi danas dižemo ruku za opciju koja će nametnu lokalnoj samoupravi i regionalnoj samoupravi da moraju preuzeti višak ljudi. To svakako ne bi smjeli takvu poruku poslati. Tako da, evo to bi bile naše, naša opažanja vezano uz ovaj prijedlog. I svakako ćemo ga podržati. Dakako očekujemo da ćete pro futuro tumačiti građanima ulogu ovih novih ureda koje predviđate, odnosno ustrojene ove strukture na koji će način ona u biti angažirana, biti angažirana u ukupnom jasno zadatku koji ima Ministarstvo obrane. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Pa gospodine potpredsjedniče, samo jedan ispravak netočnog navoda, da je prekasno donošenje ovoga zakona. Naime, ono je pravovremeno, i netočno je da je ono prekasno s obzirom da smo tek sada donijeli određene zakone i zadnji ovaj o pravima hrvatskih branitelja i stjecanju braniteljskog statusa, kako se ne bi više mogli provoditi upravni postupci. To je jedna stvar. Ulaskom u NATO savez, definiranje broja vojnika. Kad smo to sve završili sad je pravo vrijeme da se i ova racionalizacija provede.
Zahvaljujem. I imamo jednu pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Naime, zasigurno situacija u kojoj se smanjuje potreba za uredima za obranu treba u načelu veseliti jer očito je da u tom slučaju postoji i realno manja procjena nekog ratnog ugroza. No međutim, ono što treba zasigurno posebno naglasiti ovdje kada su u pitanju moguća i najavljena ukidanja određenih ureda za obranu je da je potrebno i u takvim uvjetima osigurati maksimalno funkcioniranje sustava, s jedne strane. A s druge strane najava smanjene potrebe za osobljem u, nakon provedbe dakle novog preustroja, zasigurno vodi i gubitku radnih mjesta za određeni broj ljudi. To je ovdje već više puta bilo naglašeno, pa stoga treba tu posebno napomenuti, da je relativno lako uvijek donositi takve odluke, odluke o različitim preustrojima, koji mogu ostaviti ljude bez posla, ali treba naglasiti i činjenicu da se zasigurno radi u velikoj mjeri i o ratom stradalim područjima gdje inače razina nezaposlenosti daleko viša nego u drugim dijelovima Hrvatske, pa i mogućnost nalaženja drugih radnih mjesta, u tom smislu manja. S druge strane u velikoj mjeri se radi o zaposlenicima koji su bivši branitelji koji će i ovakvim preustrojem ostati bez svojih radnih mjesta. Treba napomenuti i da je naravno apsolutno dobrodošla preraspodjela unutar MORH-a. Zasigurno je ona moguća, ali pitanje je u kojoj mjeri? Vjerujem da postoje određene pretpostavke o tome koliki će broj ljudi biti preraspoređen jer je vjerujem i napravljena određena simulacija i novog stanja, tako da se treba znati tko će biti ljudi i koliko ima praktično mjesta unutar MORH-a kako bi se napravile preraspodjele. Tu su naravno uredi državne uprave u kojima je moguće osigurati određeni broj radnih mjesta. Što se tiče jedinica lokalne i regionalne samouprave mislim da će to u realnosti biti prilično teško ostvariti jer ukoliko i postoje određene mogućnosti, a njih je vrlo malo, postoji i različite, drugačije razine vlasti i vrlo je teško naći zajednički jezik u pitanju dogovora o preraspodjeli određenog broja zaposlenika. Prema tome dolazi se onda do onog najtežeg dijela, a to je program zbrinjavanja s otpremninama koji bi zasigurno trebalo izbjeći ukoliko je moguće nego riješiti problem različitim preraspodjelama unutar MORH-a kako ljudi ne bi ostali bez posla. Ja se nadam da se maksimalna pozornost posvetila upravo tom modelu, a ne samo zbrinjavanjem ljudi što je možda u nekom trenutku najlakše, ali kada su u pitanju ljudske sudbine onda je zasigurno to najteže rješenje. Hvala vam lijepo na pozornosti.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o obrani. Bio je hitni postupak, P.Z. broj 482. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Raspravlja je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane odbora, i o njima se ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o obrani. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Zakon je prihvaćen jednoglasno sa 113 glasova, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Dakle to su točke - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji Europske unije "EU NAVFOR SOMALIA – ATALANTA" - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu (ISAF) - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnim misijama Ujedinjenih naroda. Te 3 točke objedinjujemo i s njima krećemo. Molim predstavnika najprije da ne čitam sada sve 3 nego ću pročitati. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je predložila, dakle sve ovo ostaje isto. Odbori za obranu i Odbori za zakonodavstvo su raspravu proveli. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Izvolite. Uvaženi Željko Goršić, državni tajnik u Ministarstvu obrane.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče i uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Evo o svakoj od ovih prijedloga odluka možda rečenica do dvije. S obzirom dakle da ćemo ih objediniti u jednu točku što ima logike i to ćemo učiniti sigurno bez problema. Znači, s obzirom da je Vijeće EU od 15. lipnja 2009. objavilo produžetak operacije "ATALANTA" za još jednu godinu, odnosno do prosinca 2010. godine, RH planira tijekom 2010. godine aktivno doprinositi operaciji EU protiv piratstva angažmanom svojih pripadnika Oružanih snaga na brodovima članica EU i u stožeru operacije sveukupno do 5 pripadnika Oružanih snaga RH. Stoga Vlada RH predlaže donošenje odluke kojom se u mirovnu misiju, odnosno operaciju "EU NAVFOR SOMALIA – ATALANTA" u 2010. godini upućuje do 5 pripadnika Oružanih snaga RH uz mogućnost rotacije, te ovlašćuje Vladu da utvrđuje trajanje rotacije, broj i organizacijsku strukturu pripadnika Oružanih snaga u toj mirovnoj operaciji. Nadalje, imamo mirovnu operaciju o Afganistanu. Vlada predlaže donošenje odluke kojom će biti omogućeno u mirovnu operaciju Afganistan (ISAF) u 2010. godini uputiti također do 300 pripadnika Oružanih snaga uz mogućnost rotacije. Dakle, najznačajnije za ovu operaciju je da nema povećanja kako je bilo najave, a posebice sada kako je predsjednik Obama poslao dodatne snage i na partnere je apelirao da se snage povećaju. No međutim Hrvatska je odlučila uputiti do 300 pripadnika kao što je to bilo i ove godine. I u misiji u mirovnim misijama Ujedinjenih naroda treba samo dakle, kratko reći da bi sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga u svim mirovnim misijama UN bilo definirano jednom odlukom Hrvatskog sabora, a do sada to nije bio slučaj već je za svaku posebno donošena odluka kojom se pripadnici Oružanih snaga u 2010. i 2011. godini upućuju uz mogućnost rotacije u sljedeće Mirovne misije Ujedinjenih naroda. U Srednjeafričku Republiku i Čad do 3 pripadnika u Sudan do 8 pripadnika, u Liberiju do 4 pripadnika, u Zapadnu Saharu do 8 pripadnika, u Indiju i Pakistan do 10 pripadnika, u Cipar do 6 pripadnika, u Libanon do 4 pripadnika i na Golansku Visoravan do 100 pripadnika. Budući da rotacija u pravilu traje godinu dana, stoga se i predlaže da ova odluka obuhvaća i 2010. i 2011. godinu kako ne bi trebalo za pola mandata donijeti novu odluku. Evo zbog toga je to dvije godine. Hvala lijepo. To je ukratko bilo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvo imamo klubove. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Klub SDP-a podržat će sve tri odluke kako su predložene. Želimo još jednom istaknuti, iza nas je još jedna godina u kojoj su naši vojnici u mirovnim misijama diljem svijeta, bez obzira da li su u mirovnim jedinicama Europske unije, Ujedinjenih naroda, NATO-a ili po nekoj drugoj osnovi. I želimo također naravno izraziti naše zadovoljstvo što je ova godina, nadam se da ne ću sada pogriješiti u ovih 20 dana da neću donijeti nikome lošu sreću prošla, da su svi naši vojnici živi i zdravi. Nadam se da će tako biti i u svim budućim razdobljima na koje se odnosi ova odluka i sve odluke koje budemo donosili. I da nećemo mi biti među onima koji će osjećati grižu savjesti ili odgovornost za moguću smrtnu posljedicu naših vojnika. Što se tiče misije ispred Somalije, slušajući jučer "Pomorsku večer" vidio sam da su dvoje mornara, dakle civila dobitnici "Plave vrpce vjesnika" za pothvat na moru što jednom opravdava i to da naši vojnici budu tamo zajedno sa ostalim vojnicima iz Europske unije i ostatka svijeta, da čuvaju sigurnost brodova koji prolaze tim područjem. Što se tiče misije na Golanskoj visoravni koja je najveća misija od ovih koje je državni tajnik čitao Ujedinjenih naroda, odluku o tome smo donijeli čini mi se prošle godine. Podržavamo da naši vojnici ostanu tamo u tom broju. I naravno i sa sve ostale misije u kojima je manji broj naših vojnika. Odluka o slanju vojske u mirovne misije izvan granica Republike Hrvatske bila je i predmet ustavnih promjena, odnosno ovih predloženih ustavnih promjena. Mi još jednom izražavamo naš stav da za takve odluke i dalje se traži najširi konsenzus političkih stranaka i da ostane ova odredba od dvije trećine svih zastupnika. Kao što vidimo do sada nikada nije bio problem kada je postojao politički konsenzus skupiti dvije trećine u Saboru ljudi koji bi odglasali takvu odluku. Nismo imali nikada problema s kvorumom, nadam se da će tako biti bez obzira tko bude činio većinu i manjinu u budućnosti i da Hrvatska vojska neće biti predmet i njezino sudjelovanje u mirovnim misijama, neće biti predmet međustranačkog prepucavanja. Također takva odredba stavlja i pred Vladu i pred opoziciju veću odgovornost u definiranju ciljeva koje želimo postići slanjem naših vojnika u mirovne misije. I zbog toga želim još jednom reći, klub SDP-a glasovat će i za odluku o upućivanju, odnosno za nastavak mirovne misije u Afganistanu do 300 vojnika, ali ne bih glasao za povećanje broja vojnika, jer ne vidimo da tu Hrvatska tu ima potrebu povećavati svoj broj vojnika. 2003. godine otišlo je u Afganistan 50 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Danas ih je tamo 300. Kada bude tema izvješća, onda ćemo možda nešto reći i o daljem njihovom smislu ostajanja tamo i dalje. Kako se stvari razvijaju na terenu i tome slično, ovom prilikom o tome nećemo raspravljati. Dakle, želimo samo još jednom reći da ne bi podržali odluku ukoliko bi bio povećan broj pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u Afganistanu. Klub SDP-a još jednom da ponovim, glasat će za sve tri ove odluke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. I klub Hrvatske narodne stranke će podržati sve tri odluke koje imamo pred sobom, ali moramo svakako neke stvari i s ove govornice poručiti vrlo jasno. Naime, sudjelovati u misijama UN-a, NATO-a, Europske unije da, ali mora u tome biti određene mjere. Tu moramo jako paziti i možda bi trebalo početi sa pohvalom Ministarstvu obrane koje je na vrlo korektan način uvijek u svim ovim materijalima obrazložila svaku od misija što je do sada bilo, što se od sada planira učiniti. Prema tome, to je za svaku pohvalu. Ali uzmimo recimo Afganistan kao jedan primjer. Tamo sudjeluje 293 pripadnika Hrvatske vojske u misijama koje vodi NATO. I ono što svakome pada u oči kada čita ovaj materijal, biti će sljedeće. Pročitat ću jednu rečenicu iz izvješća. "Kriteriji mjerenja doprinosa Republike Hrvatske su takvi da ona zauzima 16. mjesto od 43 države davateljica snaga". 16. mjesto. Kolegice i kolege, ako uzmete u obzir broj stanovnika, ako uzmete u obzir bruto društveni proizvod po glavi stanovnika, onda Hrvatska nije na 16. mjestu među tim državama, ona je sigurno na 30. do 35. mjesta među tim državama. Dakle, dajemo puno više no što bi to trebali činiti u odnosu na parametre koji su uobičajeni kada se gleda na to. Prema tome, naši pregovarači moraju u NATO-u itekako obrazložiti situaciju u kojoj se nalazimo u ovom trenutku i gospodarski i u svakom drugom smislu. I mi i dalje apsolutno povećavati snage ne možemo, bez obzira što to Sjedinjene Države traže. Naša je sreća, zaista sreća da većina od ovih 293 vojnika se nalaze gdje? Nalaze se njih 216 u sjevernom dijelom Afganistana uz Turkmenistansku, Uzbekinstansku i Tadžihistansku granicu, tamo gdje su najmirnija područja i to je velika sreća. No nažalost, ima ih i u vrlo nemirnim područjima Afganistana, gdje u južnom, zapadnom, istočnom zapovjedništvu i dakako to nije dobro. Znamo da je situacija u Afganistanu više nego teška i svi znate da je Afganistan jedna velika država sa gotovo 30 milijuna stanovnika, 12 puta veče površine od Hrvatske, vrlo teško kontrolabilna, veliki broj ima 70-tak etničkih grupa i vjerojatno na dugi niz situacija tamo neće biti onakva kakvu bi mi svi voljeli da jeste. No, ne bježimo od toga, i mi smo podržali odlazak naših vojnika, ali nismo za to da se taj broj bez određenih kriterija povećava. Što se tiče sudjelovanja naših snaga u operaciji Europske unije Atalanta, apsolutno podržavamo to. Radi se u ovom trenutku samo o tri naša vojna lica, jedan u zapovjedništvu i dva u operativi. Mislimo da je to dobro, to će biti na koncu i za njih vjerojatno jedno područje gdje će oni steći nova iskustva i moći ih primijeniti u našoj mornarici. To je za prihvatiti i tu nećemo nikakvih prigovora dati, osim možda našem Ministarstvo obrane. Kada pripremate ovakve materijale, ja ne znam kako u NATO-u izgledaju, ali zapovjedništvo operacije se nalazi u Velikoj Britaniji, država je Ujedinjeno Kraljevstvo. Prema tome, trebalo bi jako pazit na to na što se misli. Ako se misli na državu, ako se misli na Veliku Britaniju kao geografski pojam to je jedno, ako se misli na državu onda griješimo i moramo pazit na to jer će nas vjerojatno netko prozvati. Konačno, naše misije u Ujedinjenim narodima. Vrlo korektno izvješće, ali ponavljamo, dakle od velikog broja tih misija, ovdje ste ih naveli devet, obrazložili koliki je broj ljudi, gdje se nalaze i sve ostalo, ja želim još jednom kolegice i kolege reći na kraju ovog izlaganja da Hrvatska planira za mirovne misije u sljedećoj godini izdvojiti 333 milijuna kuna. Hrvatska namjerava godinu iza toga povećati to izdvajanje za gotovo 30%, na 427 milijuna kuna. Vrijeme recesije i teške gospodarske krize. Da namjeravamo dalje povećavati tu stavku, na 472 milijuna kuna u godini 2012. Da li je to opravdano? Nismo previše uvjereni. Nismo uvjereni, pogotovo ako uzmete u obzir da smo samo prije pola sata raspravljali o tome kako uštedjeti 16 milijuna kuna na prijevozu bolesnih građana do centara medicinskih gdje će ići na specijalistički pregled. Prema tome, ja vas zaista molim, budimo krajnje ozbiljni i pokušajmo i ovdje vidjeti što se može učiniti da do ovakvog naglog rasta izdvajanja za potrebe ovih misija ne dođe. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Klub HDZ-a će poduprijet Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji Europske unije, u mirovnoj operaciji u Afganistanu NATO-a i u mirovnoj misiji Ujedinjenih naroda. Nakon usvajanja te tri odluke definirali smo gornju granicu broja pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u ovim mirovnim operacijama i ona iznosi oko 455 ljudi, možemo reći gotovo 500. To nije mali broj. Taj broj je u svakom slučaju jedan snažan iskaz političke volje Republike Hrvatske i hrvatske državne politike da sudjeluju u izgradnji mira, jer mislim da moramo biti svjesni te velike i važne uloge koje su mirovne operacije UN-a i NATO-a na ovim prostorima imale u uspostavljanju '95. godine, '92. godine itd. Taj broj je u svakom slučaju snažna politička poruka, no međutim taj broj istovremeno je i značajan logistički napor Oružanih snaga Republike Hrvatske, značajan financijski napor i zahtjev na ograničeni državni proračun. To je isto tako istovremeno i zahtjev s kojim se susreću mnogobrojne obitelji svih tih ljudi, ljudi koji odlaze u operacije, koji imaju vrlo često ne mali sigurnosni rizik, zdravstveni problemi, socijalni problemi itd. Možda nekoliko riječi, mnogim problemima koji su vezani uz ove mirovne operacije poklanjali smo određenu pažnju. No međutim, jedan problem koji do sada nije bio prepoznat, možda ću ga ovako ad hoc, na brzinu reći, a u svakom slučaju na njega ću se osvrnut možda kad budemo govorili o Izvješću o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu, to je problem mentalnog zdravlja i problem PTSP-a. Neke statistike, neki brojevi pokazuju da prevalencija PTSP-a među pojedinim dijelovima Oružanih snaga doseže razinu 10-tak, 15%. Toj visokoj razini nisu izložene Oružane snage Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu iz jednostavnog razloga jer je razina rizika ovisna kakav je mandat, kakve su vam zadaće u mirovnoj operaciji i u kojem prostoru ste raspodijeljeni. No međutim, od 500 ljudi nije nerealno procijeniti ovako grubo da sa mentalnim problemima i problemima mentalnog zdravlja može biti suočeno 10-tak ili 15 ljudi. Prepoznavanje ljudi, tih ljudi, screening tih ljudi, briga o tim ljudima je nešto što zahtijeva ja bih rekao možda više javne, političke pažnje, jer sa tim fenomenom među hrvatskim braniteljima smo se suočili, dobro ga prepoznajemo. Ne bi bilo dobro da nam se dogodi da za koju godinu konstatiramo da je i među tom populacijom pripadnika Oružanih snaga se mogu identificirati ti problemi koji onda mogu imati neželjene posljedice na njihove obitelji, na društvo itd., i to je jedan problem koji u svakom slučaju zaslužuje posebnu pažnju. Opet ću se vratiti na onu prvotnu konstataciju, Hrvatska sudjeluje u mirovnim operacijama ne samo Ujedinjenih naroda, NATO-a, Europske unije i ja mislim da svaki hrvatski građanin, svaki odgovoran političar bez obzira na sve ove rizike, na ove troškove mora biti itekako ponosan, jer to je odgovornost i uloga države da sudjeluje u izgradnji međunarodnog mira. Govoriti danas o mirovnoj operaciji u Afganistanu to je svakako posebna priča koja izlazi čak izvan okvira ove, ja bih rekao kratke rasprave i kratkog osvrta na ove tri odluke. No međutim, svakako moramo biti svjesni da u tih 5 stotina ljudi mnogi se nalaze u bitno različitim uvjetima života, rizika i o tome u svakom slučaju treba voditi računa. Operacija ISAF što se tiče broja ljudi, ukupnog angažmana čitave Međunarodne zajednice, Svjetske banke, Međunarodnog monetarnog fonda, mnogih drugih institucija je nešto što pokazuje opsege onoga što Međunarodna zajednica pokušava učiniti na ovim prostorima. Ono što čine Oružane snage Republike Hrvatske kroz svoje sudjelovanje u treningu Oružanih snaga Afganistana, ... [[Govornik se ne razumije.]] afganistanske nacionalne policije u Međunarodnoj zajednici se itekako cijeni. U okviru ovog broja svakako vjerujem da će se kroz neke odluke Glavnog stožera učiniti određeni napori kako bi se te snage integrirale na određenim prostorima, jer ovako disperzirane snage u svakom slučaju zahtijevaju daleko veće logističke i mnoge druge financijske zahtjeve. Evo, ne bih htio duljiti. U svakom slučaju kao što sam rekao i na početku Republika Hrvatska ima značajnu ulogu u izgradnji mira u današnjem suvremenom svijetu kroz svoje pripadnike u mirovnim operacijama UN-a, Europske unije i NATO-a i mislim da na to možemo i moramo biti ponosni. U svakom slučaju klub HDZ-a će poduprijeti ove tri odluke. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo dvije prijave pojedinačno. Prvo je uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo dobili smo prijedloge odluka o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnim operacijama Europske unije i Ujedinjenih naroda i naravno da ja, pošto smo sad i punopravna članica NATO-a a i uskoro ulazimo u Europsku uniju naravno da podržavam i treba podržati ove mirovne operacije. Što se tiče ove operacije "Atalanta" pošto je Vijeće Europske unije produžilo operaciju "Atalanta" za još jednu godinu i od Hrvatske se očekuje da planira dati aktivno doprinositi operacijama Europske unije u Somaliji do kraja 2010. godine u kojoj bi sudjelovalo najviše pet pripadnika naših Oružanih snaga. Operacija "Atalanta" je prva pomorska operacija Europske unije. I sad bih želio samo napomenuti što dobiva Republika Hrvatska produžujući trajanje operacije još godinu dana za pripadnike naših Oružanih snaga u "Atalanti". Pa dakle, sudjelovanjem u međunarodnim mirovnim operacijama naša država vjerodostojno svjedoči da je spremna preuzeti svoj dio tereta za opću sigurnost u svijetu. Isto tako, dajemo svoj doprinos razvoju operativnih sposobnosti Europske unije za djelovanje u zajedničkim operacijama razoružanja, humanitarnim zadaćama, prevenciji sukoba, zadaćama borbenih snaga i upravljanju krizama uključujući i stvaranje mira. Sada smo i punopravna članica NATO-a, a vidimo da i u ovoj operaciji sudjeluju i brodovi i zrakoplovi NATO saveza uz brodove članice Europske unije. Sudjelovanjem časnika i dočasnika Hrvatske ratne mornarice bit će korisno u stjecanju praktičnih znanja i iskustava kako u izvršavanju brodskih dužnosti, tako i u stožernom radu. Sudjelovanjem u ovoj mirovnoj operaciji Republika Hrvatska dokazuje svoju spremnost aktivno pridonositi ciljevima vanjske sigurnosne politike Europske unije, a to je potpora miru i sigurnosti u svijetu. Ovim angažmanom u mirovnoj misiji Europske unije na području Afrike Republika Hrvatska potvrđuje svoj strateški cilj članstvo u Europskoj uniji, osnažuje politički i vojni kredibilitet kod članica Europske unije predstavljajući se kao pouzdan partner u izvršavanju mirovnih zadaća. Zbog toga ću podržati ove prijedloge. Hvala.
Zahvaljuje. I imamo uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo, oduzet ću samo još nekoliko minuta vašeg vremena, jer kao znanstvenik osjećam potrebno da kažem još nešto. Mi u ovom izvješću smo više manje i u ovim zakonima o kojima smo raspravljali dotakli smo se uglavnom samo vojne komponente, jednim dijelom mogućnosti da sudjelujemo u obrazovanju vojnih, odnosno policijskih kadrova u državama u kojima sudjelujemo. Ranije smo spomenuli i sudjelovanje naših zdravstvenih djelatnika, liječnika u nekim od tih misija. Međutim, kad je NATO u pitanju nismo nikada u ovoj sabornici progovorili o mogućnosti da Hrvatska doprinese NATO-u ne samo vojnicima već i kroz svoj znanstveni potencijal. NATO ima veliki broj odbora, između ostalog i Odbor za znanost. Hrvatski biolozi, mikrobiolozi, kemičari, biokemičari, nuklearni fizičari i drugi strojari mogu sigurno dati svoj doprinos. Na žalost, Hrvatska znanstvena zajednica vrlo malo zna o tim mogućnostima, pa bi bilo jako dobro da Ministarstvo obrane osigura da ti znanstvenici dođu u situaciju da vide u kojim projektima mogu sudjelovati, da se natječu i da Hrvatskoj doprinesu ono za što daju doprinos i kroz znanstvena istraživanja. Ja moram reći da sam razgovarao nedavno sa jednom izuzetnom znanstvenicom koja je pred godinu dana dobila državnu nagradu za znanost. Ona se bavi jednim mikroorganizmom koji je vrlo značajan u području bioterorizma. Kod nje dolaze na usavršavanje ljudi iz Munchenskog vojnog instituta, instituta vojnog u Pragu, a pokušao sam i razgovarao sa generalom Lovrićem kad je bio ovdje prije nekoliko mjeseci i njemu sugerirati da se ti ljudi i takvi ljudi uključe u ta istraživanja, da oni odlaze na sjednice znanstvenih odbora i da na taj način se vidi da možemo i kroz druge komponente sudjelovati u toj NATO priči. Zato vas molim da uistinu pokušate tu mogućnost otvoriti da se ona učini transparentnom, da se vidi koji su eventualno prioriteti, da li će to Ministarstvo obrane ili Ministarstvo znanosti učiniti, ili naše Nacionalno vijeće za znanost, kojem možete dati dodatni zadatak da ispita prioritete unutar kojih bi Hrvatska mogla dati i pružiti svoje usluge NATO-u. Mislim da bi s time mogli jasno izbjeći pritisak na nas da se isključivo šalju vojnici u misije, već da svoj doprinos odradimo pošteno i korektno kroz znanstveni doprinos NATO-u. Hvala lijepo.
sad imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Evo slažem se sa onim što je rekao gospodin uvaženi zastupnik Dorić da znanost za mir kao NATO znanstveni program izuzetno je atraktivan za sve znanstvenike. I Hrvatska znanstvena zajednica o tome zna dosta i ja sam neki dan dao gospodinu Doriću pregled znanstvenika i znanstvenih institucija koje već sada surađuju sa znanstvenim NATO-im odboru. No međutim ono što želim ovdje reći, dvije stvari. Vojnici se ne mogu supstituirati znanstvenicima. Problemi u Afganistanu, na terenu neće rješavati mudraci, nego vojnici. To je ono što je najvažnije. No međutim, podupirući ovu, ovo što je rekao gospodin Dorić želim reći sljedeće i o tome sam gospodina Dorića informirao i iskoristit ću priliku i ovdje javno reći. Početkom iduće godine izaslanstvo Hrvatskog sabora, u suradnji s Odborom za znanost Hrvatskog sabora, Odboru za obranu, Ministarstvom obrane, Ministarstvom znanosti i drugim znanstvenim institucijama organizirat će jedan okrugli stol na tu temu i sada su nam svoje sudjelovanje najavili znanstvenici iz NATO-vih tijela i NATO-vog znanstvenog odbora. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Time završavamo sa današnjim radom. Sutra nastavljamo u 9 i 30 kao što je uobičajeno, sa 10. točkom dnevnog reda, to je Prijedlog Zakona o probaciji, a onda i imamo dakle cijeli set pravosudnih zakona. Želim vam svima ugodnu i laku noć.
Osmi prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika. 8. je točka, Prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji Europske unije EU, NAFVOR, Somalija, Atalanta. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Naglašavam da nam je sukladno članku 227. Poslovnika za donošenje ove odluke potrebna dvotrećinska većina svih zastupnika, tj. 102 glasa. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji Europske unije EU, NAFVOR, Somalija, Atalanta. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog odluke je prihvaćen većinom glasova, 113 glasova za, jedan suzdržan i jedan protiv, u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom i prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o probaciji, drugo čitanje, P.Z.E. br. 332 Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj ćemo prijedlog zakona raspravljati sukladno odredbama Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Europske integracije, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? DA. Gospodin Zoran Pičuljan, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.