Gospodine predsjedniče, ja bi u ime Kluba Hrvatske stranke prava samo nešto ako može. Gospodine predsjedniče, nedavno je gospodin Milorad Pupovac saborski zastupnik u Hrvatskom saboru iznio zastrašujuće optužbe na račun Hrvatske Vlade koju moram reći sačinjava i njegova stranka.
Hvala lijepa. Idemo na dnevni red.
Gospodine predsjedniče, valjda u ime kluba mogu nešto reći.
Idemo na dnevni red. Hvala vam lijepa. To ne spada u dnevni red.
Gospodine predsjedniče.
Molim ministra obrane da uzme riječ. Izvolite!
U ime kluba gospodine predsjedniče tražim pauzu od 15 minuta.
Izvolite, ministre!
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Godišnje izvješće o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u oružanim snagama za 2003. godinu izradilo je Ministarstvo obrane u skladu sa odredbom članka 10. Zakona o obrani. Izvršavajući obvezu iz članka 16. Zakona o obrani kao ministar obrane podnio sam godišnje izvješće o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u oružanim snagama Vladi Republike Hrvatske. Danas ga Vlada Republike Hrvatske podnosi vama cijenjeni zastupnici Hrvatskoga sabora na raspravu i usvajanje. Želim samo podsjetiti da do donošenja Zakona o obrani iz travnja 2002. godine zakonska obveza podnošenja ovakvog izvješća nije postojala. Međutim, i nakon donošenja Zakona o obrani izvješće pod ovim nazivom nije prezentirano Hrvatskom saboru u njegovoj plenarnoj sjednici. Jedino o čemu je samo saborski Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost raspravljao 5. veljače 2003. godine bilo je izvješće o trenutnom stanju i pojedinim aktualnim pitanjima preustroja Ministarstva obrane i oružanih snaga Republike Hrvatske. Nakon toga izvješća u Ministarstvu obrane pripremljeno je i godišnje izvješće o spremnosti obrambenog sustava za 2002. godinu ali ono nije upućeno Hrvatskom saboru na raspravu i usvajanje. Izvješće koje se nalazi pred vama gospodo zastupnici prikazuje spremnost obrambenog sustava u 2003. godini objektivno prikazujući stanje obrambenog sustava prije parlamentarnih izbora s kratkom naznakom što se nakon toga učinilo odnosno što se sada čini. Izvješće se sastoji od osam cjelina koje ću ukratko izložiti i pojasniti. Sigurnosno okruženje i uvjeti u kojima su djelovale oružane snage Republike Hrvatske i Ministarstvo obrane Republike Hrvatske u 2003. godini karakterizira politička i gospodarska nestabilnost u zemljama regije koja stvara određene vrste netradicionalnih ugroza nacionalne sigurnosti kao što su organizirani kriminal, terorizam, nezakonit promet droga, opijata, oružja i ljudi. Ovakvo stanje u kojima nijedna od država iz okruženja Republike Hrvatske ne predstavlja izravnu sigurnosnu prijetnju obilježavat će i nadalje bližu budućnost regije. Posebno aktualna prijetnja je prijetnja globalnog terorizma jer se nositelji globalnog terorizma mogu povezati s regionalnim radikalnim skupinama i nositeljima organiziranog kriminala. Dobro prezentiranje uz stručne i javne rasprave, opravdanost i pristupa članstvu u NATO-u kao jednom od vodećih vanjsko-političkih ciljeva Republike Hrvatske zadaća je izvršne vlasti. Međutim, očekujem i svesrdnu pomoć kako parlamentarnih odbora tako i vas gospodo zastupnici. Stanje borbene spremnosti oružanih snaga Republike Hrvatske osigurava ispunjenje uloge i zadaće i strategijskih dokumenata iz područja obrane i nacionalne sigurnosti unatoč materijalnim, financijskim i kadrovskim ograničenjima. Težišne zadaće oružanih snaga Republike Hrvatske jesu preustroj i osposobljavanje postrojbi za borbene i mirnodopske operacije. Do 15. ožujka ove godine vrijeme kada je pisano ovo izvješće izdvojeno je ukupno 8 tisuća 251 osoba i to 19 generala, 374 viših časnika, tisuću 812 nižih časnika, 2 tisuće 676 dočasnika i 3 tisuće 365 vojnika. Uslijed smanjenja obrambenog proračuna na temelju preporuke NATO-a započeo je proces reorganizacije pričuvnog sastava, ukidanje 17 pričuvnih postrojbi tipa B odnosno oko 70 tisuća pričuvnika. Trend zahtijeva civilno je služenje vojnog roka u neprestanom porastu i to predstavlja određenu prepreku mobilizacijskoj popuni. Zbog ograničenih proračunskih sredstava značajnije se ne investira u modernizaciju i razvoj logističkog sustava oružanih snaga Republike Hrvatske, međutim zalaganjem pripadnika započeo je proces prihvaćanja NATO standarda u logistički sustav a od mjeseca rujna 2003. godine otpočelo se i sa sustavnim planiranjem održavanja na razini zapovjedništava za logistiku i postrojbi oružanih snaga Republike Hrvatske. Zapovjedništvo i postrojbe oružanih snaga suočeni su s problemom zastarjelosti, neujednačenosti i sporog obnavljanja postojeće borbene tehnike tako da je tenk oružanih snaga prosječne starosti 35 godina. Hrvatsko ratno zrakoplovstvo i protuzračna obrana imaju problema oko redovitog održavanja i remonta sredstava. Najveći dio resursa za remont potroši se za potrebe protupožarne sezone i medicinskog prevođenja civila. Značajni rezultati postignuti su u obuci i osposobljavanju pojedinaca i snaga za mirovne operacije. Do sada je u potpunosti odrađen partnerski cilj vod vojne policije, četvrta rotacija je sada zadaća oklopne mirovne misije u Afganistanu a u završnoj fazi su u trenutku pisanja izvješća bili partnerski ciljevi PGL 046 laka pješačka satnija, PGL 4 tisuće ... [[Govornik se ne razumije.]] vod ABKO-a za dekontaminaciju i PGL 956 prednji topnički motritelj, PGL 47 inžinjerijski vod za razminiranje. Stanje na području obrambenih priprema nije na zadovoljavajućoj razini. Iako su Zakonom o obrani iz 2002. godine učinjeni značajniji pomaci na normativnom uređenju problematike obrambenih priprema postignutim ni u kojem slučaju ne možemo biti zadovoljni. Kao što ni stari model obrambenih priprema normativno uređen 1993. a noveliran 1997. nije u praksi saživio istu je sudbinu doživio i ovaj novi model i nije saživio od donošenja zakona. Usprkos ostvarenih normativnih pretpostavki za provođenje obrambenih priprema do trenutka započinjanja mandata nove Vlade krajem 2003. godine bila je razvijena samo vojna komponenta obrane dok je civilna komponenta koja podupire vojnu komponentu zanemarena što bi ukoliko bi se trend zanemarivanja nastavio i dalje moglo dovesti do neusklađenog reagiranja nositelja obrambenih priprema u slučaju većih kriznih situacija. Stoga iako plan obrane kao temeljni planski dokument na osnovu kojeg svi ostali nositelji planiranja obrane i priprema planiranju i usklađuju svoje djelovanje nije donijet intenzivno se pristupilo pripremama koje su preduvjet njegova donošenja a o čemu ću se kasnije u izlaganju osvrnuti. Stanje popune sa aspekta stručnosti i zadovoljenja propisanih standarda iskazanih kroz planske dokumente u 2003. godini prikazani su tabelarno i odnose se na raščlanbu ukupnog broja stanja u Ministarstvu obrane i oružanim snagama sa stanjem 1. veljače 2004. godine iz razloga jer se personalni podaci neprestano i dnevno mijenjaju. Glede opremanja i modernizacije oružanih snaga mogu reći da u većini djelova oružanih snaga sredstva i oprema nisu kompatibilni s NATO standardima pa je u situaciji ograničenih financijskih mogućnosti za opremanje novim sredstvima nužno osmisliti projekte koji će osigurati modernizaciju kada se za to steknu financijski uvjeti. Opremanje oružanih snaga Republike Hrvatske odvija se dinamikom koja ne osigurava njihovu odgovarajuću i pravovremenu modernizaciju. Međutim, mnogi projekti se uspješno realiziraju u ovoj godini. Na temelju ugovora iz 1999. godine ugovorena je nabava pet radarskih sustava za motrenje EPS 117 i tri operativna središta. Navedenih pet radara i tri operativna središta primljena su od proizvođača, međutim za stvarni završetak projekta u završnoj je fazi rješavanje preostalih dviju lokacija. Na temelju ugovora iz 1998. godine ugovorena je nabava četiri radarska sustava Peregrin. Primopredaja prvoga radarskog sustava nije provedena zbog uočenih nedostataka sa zadnjeg terenskog ispitivanja. Očekuje se da će proizvođač tijekom 2004. godine ukloniti uočene nedostake do kraja a to je po pozivu naručitelja Ministarstva obrane u ovom trenutku već izvršeno. Izvršeno je opremanje pripadnika vojne policije za mirovnu misiju u Afganistanu, opremenja dvaju ratnih brodova suvremenom komunikacijskom opremom za međunarodno plovilu i tako dalje. Znanstveno istraživačka djelatnost potpori sustavu obrambenog planiranja u Ministarstvu obrane Republike Hrvatske i u oružanim snagama, odvija se kroz institut za istraživanje i razvoj obrambenih sustava. U okviru svoje nadležnosti tijekom 2003. godine institut je proveo 14 znanstveno istraživačkih i razvojnih projekata od kojih je sedam realizirano a sedam je u tijeku. Za razdoblje od 2004. do 2005. planirano je 21 istraživački razvojni projekt. Na žalosta zbog pomanjkanja financijskih sredstava za istraživanje i razvoj troši se tek oko 0,2 ombrambenog proračuna 2% obrambenog proračuna što izuzetno nisko u odnosu an druge demokratske države. Primjerice pojedine razvijene zemlja na ovo područje su u mogućnosti uložit i preko 15% obrambenog proračuna. Budići da je ovo područje zbog nedostatka financijskih sredstava bilo dugo zanemarivano Ministarstvo obrane RH i oružane snage poduzimaju niz mjera kako bi se stanj u ovom pogledu poboljšalo, te kako bi ovaj institut bio prepoznat u razvoju vojno znanstveno istraživačkih djelatnosti. U odnosu na financijsku potporu postavljenim ciljevima u 2003. godini i projekciji ostvarenja potpore u tekćoj godini istićem da se smanjenjem udjela proračuna Ministarstva obrane u odnosu na bruto društveni proizvod, i državnom proračunu Republiek Hrvatska približila prosjeku koji izdvajaju zemlje NATOa. Za financiranje obrambenih zadaća u 2003 .godini planirana financijsk sredstva nisu u potrebnoj mjeri osiguravala ulaganje u modernizaciju i razvoj oružanih snaga 73,14% se trošilo na rashode za zaposlene a ostatak od 26,86% na pokriće materijalnih troškova. Kako i prema financijskom planu Ministarstva obrane za 2004. na plaće otpada 70,37% nastavit će programom izdvajanja osoblja, i smanjivanjem troškova za plaće kako bi se u budučnosti stvorili preduvjeti za ulaganje u opremanje i modernizaciju. U pogledu normativnog uređenja na području obrane mogu riječi d aje tijekom 2003 godione doneseno više zakona i podzakonskkh propisa, te drugih dokumenata. Međutim težište je stavljeno na donošenje podzakonskih propisa koji se odnose na preustroj Ministarstva obrane i oružanih snaga, te na sudjelovanje u mirovinim misijama i drugim aktivnostima u inezemstvu. U cilju približavanja euroatlanskim asocijacijama u narednom razdoblju započet će intenzivan rad na usklađivanju propisa iz područja obrane s eurposkim zakonodavstvom i propsiima NATOa. U skladu sa odredbom članka 6. stavka 2. podstavka 8. zakona o obrani, podnosi se u ovom objedinjenoj točki i izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema. Izvješće se sastoji od 4 cjeline, koje ću ukratko iskomentirati. Stanje na području obrane i priprema kao što sam već naglasio, u prethodnom izvješću u oružanim snagama nije na zadovoljavajuće razini. U trenutku započinjanja mandata nove Vlade 2003. godine, bila je razvijena samo vojna komponenta obrane, dok je civilna kompoenta koja podupire vojnu komponentu bila zanemarena. Tek se tijekom lipnja 2003.godine shvaćaju ozbiljnosti nezadovoljavajućeg stanja na području civilne obrane i ministarstvo obrane se obratilo ostalim tijelima državne uprave i nositeljima obrambenih priprema radi provedbe zadaća iz njihovog djelokruga. Međutim ti koraci do kraja godine nisu polučili zadovoljavajuće rezultate. Potrebno je naglasiti da Zakon o obrani iz 2002. godine prvi puta definira pojam civilne obrane kao komponente obrambenog sustava, te se određuje samo značanje pojma plan obrane. Međutim plan obrane Repuboike Hrvatske, kao temeljni planski dokument na osnovi kojeg se svi ostali nositelji planiranja obrambneih priprema, planiraju i usklađuju svoje djelovanje nije donjet. Ministarstvo obrane je u nekoliko navrata izradilo dijelove plana obrane koji su u nadležnosti Ministarstva obrane. U tijeku su intenzivne pripreme za donošenej ovoga osnovnog planskog dokumenta, i u svrhu jednog sustavnog pristupa civilnoj obrani. Kao jedan od uzroka tako zatečenom stanju, u području obrambenog planiranja je i nedostatak stručnih kadrova u upravi za obrambeno planiranjeu Ministarstvu obrane, i ostalim tijelima državne uprave a radi rješavanja uočenog nedostatka poduzeli smo određene kadrovske promjene. Trentune aktivnosti u obrambenih pripremama, od preuzimanja mandata u Ministarsvu obrane ovoj se problematici posvećuje potrebna pozornost. Intenzivan je radi suradnja sa drugim tijelima državne uprave, na povezivanju različitih komponenta civilne obrane, radi stvaranja uvjeta za primjerenijom provedbom mjera civilne obrane. Iz nadležnosti Ministarstva obrane u 2004. izrađeni su nacrti propisa koji bi trebali pridonjeti poboljšanju stanja na ovom području. I to Prijedlog oduke Vlade o metodolgiji za izradu planova obrane, prijedlog odluke Vlade o pravnim osobama posebno važnim za obranu. Prijedlog odluke Vlade o proizvodima i uslugama posebno važnim za obranu, Prijedlog odluke Vlade o drugim objektima osebno važnim za obranu. Prijedlog uredbe Vlade o kriterijima za odabir mjerama za zaštitu način oznčavanja vojnih i drugih objekata posebno važnih za obranu. Krajem 2003. godine započet je a u 2004. godini intenziviran rad na strategijskom pregledu obrane. Cilj projekta je napraviti presjek postojećeg stanja obrambenog sustava, definirati potrebne buduće sposobosti oružanih snaga te stvoriti pretpostavke za izgradnju obrambenog sustava koji bi bio najprimjereniji potrebama Republike Hrvatske. Provedena je i javna rasprava o civilnoj obrani. Prijedlozi za poboljašnje na području obrambenih priprema. Poslovi obrambenih priprema trebali bi postati redovni poslovi iz djelkruga obrane u tijelima izvršne vlasti. U cilju navedenoga potrebno bi bilo poduzeti određene aktivnosti na sistematizacii popuni radnih mjesta, na poslovima obrambenog planiranja. Potrebno bi bilo žurno izraditi studiju utjecaja dosadašnjeg tijeka kretanja statusa pravnih osoba posebno važnih za obranu, te predložiti koncept buduće načina djelovanja na onim gospodarskim subjektima koji su proglašeni od posebnog vitalnog interesa za obranu Republike Hrvatske. Ovako neodgovarajuće stanje na području obrambenih priprema predstavlja problem i za sigurnosno obrambeni sustav u cijelini. … [[govornik se ne razumije]] zahvatima na strategijskom, normativnom, organizacijskom i operativno planskom području treba nastaviti te i tako pridonjeti stvaranju uvjeta za kvalitetniju provedbu obrambenih priprema. Na kraju gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici činjenica je da je ovaj materijal rađen kao pregled stanja 2003. godine, i možda se malo prekasno nalazi u razmatranju ali vrlo brzo već po završnom računu za ovu godinu, zastupnici će imati u prilici upoznati se sa ovim godišnjem izvječem za 2004. godinu. Radi poruke hrvatskoj javnosti u ovoj 2004. godini, na mnogim područjima učinjene su brojni pomaci, a u skladu sa strateškim interesom Republike Hrvatske u pitanju obrambenog i sigurnosnog sustava a to je očuvanje nacionalne suverenosti, teritorijanog integriteta i priključenje NATO savezu. Sva naša razmišljanja vode se ka ostvaranju tih ciljeva, a vama gospodo zastupnici hvala na pomoći koju ćete dati na tom putu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost gospodin Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Izvješće Odbor za unutarnju politikku i nacionalnu sigurnost održao je na svojoj 22. sjednici održanoj 13. listopada 2004. razmatrao je izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema i prijedlog godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupno stanje u Oružanim snagama Republike Hrvatske koje je Hrvatskom saboru dostavila Vlada Republike Hrvatske, aktima od 12. listopada 2004. godine, te objedinjene kod odlučivanja dnevnog reda sjednice Odbora. U uvodnom izlaganju ministra obrane je gospodin Berislav Rončević, predstavnik Vlade Republike Hrvatske obrazložio je podnijeta izvješća te je iznio stanje i problem obrambenih priprema 2003. godine u trenutku započinjanja mandata nove Vlade. Izvješće o ... [[Govornik se ne razumije.]] plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema u 4 poglavlja daje prikaz stanja na području obrambenih priprema, trenutnih aktivnosti po pitanju obrambenih priprema, prijedlog za poboljšanje na području obrambenih priprema te zaključna razmatranja. U podnijetom Prijedlogu godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u Oružanim snagama Republike Hrvatske prikazano je stanje obrambenog sustava za proteklu godinu, dati su konkretni programi i aktivnosti rada MORH-a i Oružanih snaga Republike Hrvatske. Prezentirano je održavanje i daljnji razvoj borbene sposobnosti, učinkovitost i ekonomičnosti Oružanih snaga Republike Hrvatske koja stječu obilježja temeljem kojih će se moći integrirati u euroatlantske obrambene integracije. Također je iznio kratko obrazloženje po pojedinim poglavljima izvješća. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske zaključno je glasio kako je cilj provedbe obrambenih priprema u Republici Hrvatskoj stvoriti osnovna za žurno, planski usklađeno i fleksibilno, te napose učinkovito podupiranje i djelovanje Republike Hrvatske u različitim oblicima, ugrožavanja i nacionalne sigurnosti, u raznim kriznim ili izvanrednim situacijama u miru, te u neposrednoj ratnoj ugroženosti i ratnom stanju. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zaključaka. Prihvaća se Izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbe obrambenih priprema, te prijedlog Godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Idemo na nastavak rasprave. U ime KLuba HSSa poštovani zastupnik Ante Markov.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ukoliko se jutros pročtali neke hrvatske tiskovine mogli ste u svakm slučaju steki sliku ma makar se radilo i o susjednoj zemlji da to nije prihvatiljivo. Ocjene koje su iznešene u današnjim tiskovinama u smislu stanja u oružanim snagama Republike Hrvatske nisu primjerene, svaku ozbiljan svako tko želi objektivno gledati an stvari, zasigurno drži da nije to pravi puta da se stanje u oružanim snagama naziva onakvim kakvo ipak nije. Ali mislim da je upravo ovo prilika da vidimo zbog čega se to događa. To je jedan razlog, a drugi razlog isto tako je neprihvatljivo da ministar zasigurno znajući za stajališta u dnevnim tiskovianam nije imao razloga a mislim da je trebao imati jer je povod postojato, da demantira točnost takvih napisa. Jer i do sada je bilo vrlo sličnih informacija koje su se pojavljivale u smislu toga da u Hrvatskoj niti jedan prijevozno sredstvo nije u funkciji. DA niti jedan zrakoplov nije u stanju izvršiti svoj uulogu. Da niti jedan helikopter nije u stanju poletjeti to se demantiralo i pokazalo se da stanje ipak nije takvo. NO kada se na takve stvari ne reagira, onda se šalje poruka da je stanje takvo ili naravno mkožda još gore. Ovo izvješće o spremnosti obrambenog sustava je trebalo poslužiti da se uistinu i javnost pa i Hrvatski parlament napokon otvori raspravu o stanju u oružanim snagama da se utvrdi koja je razina spremnosti oružanih snaga, kakva je kadrovska politika provođena, kakav je preustroj napravljen, i što se sve dogodilo ali naravno nakn te ocjene stanja koja zasigurno neće dobiti plus, u smislu realnog stanja, jasno je da treba očekivati ono što svi očekuju a to je kako naprijed i kako to loše stanje pretvoriti iu dobro stanje. Naravno kada se ne reagira na takvu činjenicu koja je iznesena, onda se sa pravom postavlja i pitanje eto nismo reagirali na to pa ni na ono jučer gdje je izjavljeno da dio teritorija Republike Hrvatske svojata neka susjedna zemlja onda se može stvoriti slika o jednoj neozbilnosti koja ima dublje implikacije i koja ima dubolje neshvaćanje uloge države, uloge Parlamenta i uloge svih onih koji su zaduženi da štite Ustav Republike Hrvatske. Sam prijedlog godišnjeg izvješća ospremnosti obrambenog sustava u svojih 8 točaka raščlanjuje sve ono št oje trebalo u sklopu ovoga materijala prikazati. Ali kao ključne teme nameću se dvije činjenice. Prv oje pitanje preustroja. Preustroja oružanih snaga, koji je započeo koji je trebao dati odgovorna pitanje kako pobjednička vojska koja se stvaarla za vrijeme Domovinskog rata i koja je neupitno obranila zemlju i stvorila uvjete da se na miru može raspravljati o svim segmentima države ali isto tako i o oružanim snagama. Može doći na jedan ovakav podcjenjivački način i kroz tiskovine i kroz stajališta i poziciju da postane meta svih onih koji na ovaj ili na onaj način još uvijek žele o Hrvatskoj drukčije raspravljati. Postavlja se pitanje, zašto. Ovaj materijal apsolutno potvrđuje da stanje u Oružanim snagama nije dobro. Da preustroj nažalost nije u potpunosti niti završen i da nije u potpunosti ispunio temeljne funkcije koje je želio. Drugo pitanje zbrinjavanja koji se provodio kroz spektra program je u većini mjera uspio i on je dao rezultate i nažalost u tom suobraćanju preustroja i zbrinjavanja, očigledno je došlo do toga da je nastradala efikasnost oružanog sustava i da je on danas izložen svim onim rizicima koji postoje u suvremenom svijetu. Naravno da u ovom materijalu se vrlo jasno pokušava izoštriti koja je uloga Oružanih snaga danas, koji su to izazovi koji su se promijenili, koje su prijetnje koje su narasle, a koje su možebitne prijetnje kojih više nema. Naravno da preustroj Oružanih snaga u civilnim uvjetima, u uvjetima kad težimo da se približimo onim sustavima koji su prisutni u Europskoj uniji, kad se želimo približiti NATO standardima, kad želimo organizirati oružanu snagu Republike Hrvatske koju treba zahtjevati i koja treba i zahtjeva određeno drukčije ponašanje, ali i drukčiji smjer djelovanja, kada je evidentno da se naša Oružana snaga s obzirom na razinu proračunskog dijela koji izdvajamo za nju ili koji ćemo morati izdvajati zanju, a ona doseže maksimalno do nekih 2,17, 2,20% ukupnog proračuna može razvijati samo u smislu jačanja onih elemenata koji su bitni za razvoj civilne Hrvatske, ali da se pritom ne ugrozi ona osnovna i temeljna zadaća Oružanih snaga, a to da budu integralni stup sigurnosti ovoga društva, ali i prijetnja svim izazovima koji su se promijenili, ali i koji iščitavajući ovakvo stanje Oružanih snaga apsolutno nalaze razloga za svoje zadovoljstvo. Upravo te ugrozbe koje danas prijete u smislu krijumčarenja droge, ljudima, terorizma, svega onoga što nalazi dobar oslonac upravo u sustavima koji ne mogu integralnom sigurnošću odogvoriti tim izazovima te zemlje i ti prostori postaju meta, postaju mek teren gdje se novi izazovi mogu kretati, gdje se mogu događati i u konačnici oni u smislu tog europskog integralnog sigurnosnog sustava čine jednu lošu, loš dio koji je izložen tom riziku. U smislu razvoja ravnomjernog triju sastavnica Hrvatske vojske, mi u Klubu HSS-a držimo da je posebno važno, s obzirom na osjetljivost našeg morskog dijela, s obzirom na činjenicu da smo počeli sa provedbom ekološko-ribolovne zone, nažalost na jedan krajnje neprihvatljiv način, jer praktično ne možemo sadržaj odluke provoditi, mi možemo mjeru aktivirati, ali sadržaj odluke još uvijek ne možemo provoditi. Mi držimo da je nužno to učiniti čim prije i upravo zbog toga se nameće pitanje i razvoja Hrvatske ratne mornarice, na koji način i sa kojim ciljem se ona mora razvijati. Jasno je da je stanje u Hrvatskoj ratnoj mornarici loše, da su tehnička sredstva i resursi dotrajali i da u tom smislu ona i ne pruža bogzna kakvu logistiku niti budućoj obalnoj straži niti sustavu integralne obrane na moru. No, upravo razvojom HRvatske ratne mornarice može se postići ona zaštita, ali i Hrvatska ratna mornarica tada uistinu nailazi svoje i nalazi svoje mjesto u sustavu obalne zaštite i ona unaravi stvari kroz svoje resurse, kroz svoju tehnologiju i kroz svoju ukupnu infrastrukturu i treba predstavljati kostur buduće obalne straže, a da se pritom ne treba postojati one dileme ili lomljena koplja oko toga da li je to civilna ili vojna služba. Ona može biti civilna, ali određene infrastrukture unutar te civilne službe moraju imati jedan vojni hodogram, vojni aparat, naslovljen na Hrvatsku ratnu mornaricu, jer upravo to je jedini razlog da možemo ozbiljno ulagati u Hrvatsku ratnu mornaricu, da možemo zašititi svoj dio prostora i nastavno na to je razvoj Hrvatskog zrakoplovstva koji apsolutno mora i treba biti upravo u funkciji tog nadzora, ali i funckija spašavanja, funkcija zaštite od prevencije od elementarnih nepogoda, također je jedna od bitnih sastvnica koje suvremene Oružane snage imaju. Upravo stoga i upravo na tim temeljima nužno je dalje razvijati jačanje i osnaživanje Oružanih snaga Republike Hrvatske. Pitanje drugog dijela koji se odnosi na izvješće o planu obrane Republike Hrvatske, naravno da, to je i rečeno, da praktično plana obrane nemamo, imamo samo plan mjera pripravnosti iz 91. godine i određene razrade tog plana koje nikada nisu zaživjele i da je naravno u ovom momentu potrebno donijeti plan obrane, jasno sa jednim civilnim karakterom koji treba imati pregentivno djelovanje na sve one mogućnosti i elementarne nepogode i onazbivanja koja mogu u suvremenom svijetu nastupiti, a za što je bitno, jako bitno imati mjere plana obrane, koje će u sebi nabrojati sve načine aktiviranja djelotvornosti i svih onih sudionika i subjekata, ali i nadležnosti koje će biti pristune, ukoliko bi došlo do aktiviranja tih mjera. Dobro je da se ovaj materijal, i jedan i drugi našao na raspravu u Hrvatskom saboru. Naravno, bilo bi još bolje da je on još svježiji i da on ima, da doseže do današnjih dana da vidimo od ukupnosti kakva je prije svega situacija u Oružanim snagama, tako da i mjere koje bi išle za tim bi bile djelotvornije, ali i da bi Parlament nastavno na ukupno stanje mogao pravovremeno i sa punom odgovornošću donijeti one mjere koje su bitne da se ovo stanje promijeni. Ali da se promijeni i sustav filozofije promišljanja o budućem karakteru Oružanih snaga, o ulozi Oružanih snaga, jer nikad ne treba se zaboraviti da u svijetu u kojem živimo, današnja globalna sigurnost ili neimanje određenih eksternih opasnosti, ne znači da će to tako biti i za 10 godina, ne znači da u budućnosti se neće pojaviti neke nove ili neke stare prijetnje koje mogu opet ugroziti temeljem bilo koje države, pa tako i Hrvatske. Prema tome, ona temeljna zadaća iz i ona prva uloga Oružanih snaga, a to je da brani svojuzemlju, nikada ne smije biti, dobiti drugo ili treće mjesto. Ona je uvijek na prvom mjestu i bez obzira na sadašnje okolnosti koje govore da su izazovi koji su postojali, da ih sada nema, oni se nikada ne smiju zanemariti. Nikada se ne smijuotkloniti, jer znamo da se ukupna politička, vojna i sigurnosna situacija u svijetu mijenjala vrlo brzo i da su dolazilo do promjena koje su počesto u vrlo kratkom roku znale ugroziti i nove aktivirati nove opasnosti koje bi se nadvile i u slučaju da niste imali adekvatne odgovore, povijest je brojna, takvih primjera tada se nije nikada dobro završilo. Upravo na taj način želim kazati da Klub HSS-a će podržati ova dva izvješća i da očekuje vrlo jasna stajališta, prije svega ministra, u pogledu ovih napisa koje smo danas mogli pročitati, ali da očekujemo da će Vlada Republike Hrvatske izraditi cjelovit program, ne samo preustroja Oružanih snaga, nego izrade plana obrane koji bi trebao definirati sve ono o čemu se ovdje govorilo u smislu da nedostaje i da bi trebalo da ovaj Parlament čim prije ima takve materijale.
Hvala lijepa. Imam jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolega Markov stalno govori kako je započet preustroj, kako se radi preustroj. Mi preustroj Oružanih snaga nikad nismo ni započeli. Mi smo radili samo smanjenje. Da bi se radio preustroj Oružanih snaga moramo imati plan obrane, moramo imati plan uporabe Oružanih snaga i moramo imati dugoročni plan razvoja Oružanih snaga. I mi čestitamo ministru obrane što je hrabro podnio ovakvo izvješće jer to je jedini način da on postane ministar obrane, a ne da sutra bude ministar bez portfelja. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ministar, gospodine Berislav Rončević. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući i gospođe i gospodo zastupnici. Samo kraći osvrt na izlaganje gospodina Markova. Demantirati točnost napisa kakvi su danas osvanuli u dijelu hrvatskog tiska vezanog za ovaj izvještaj. U svim situacijama kada se u hrvatskom tisku na neprimjeren način reagira netočnim podacima, Ministarstvo obrane je putem svoje Službe za odnose s javnošću reagiralo. Bude i upita iz tiska i od građana i na neke situacije koje i potvrdimo. Izvanredni događaji koji su se dogodili i jasno i glasno kažemo, je to se dogodilo u našem sustavu. Ako mislite na jutrašnji tisak koji je jutros izašao, jednostavno imao sam potrebu prije ovdje pred vama saborskim zastupnicima raspraviti dijelove ovog Izvješća, a kasnije reći novinarima naše viđenje, govorim naše viđenje ovoga problema. Govorim, ovo je Izvješće za 2003. godinu, stanje 2003. godine. Smatrao sam da je nekorektno u tijeku rasprave isticati ono što je sada napravljeno. Napravljeno je jako puno u 2004. godini, ali to će biti predmet rasprave kako sam i najavio sa izvješće, za Godišnjim izvješćem za 2004. godinu. Preustroj je započeo i u mandatu bivše Vlade, prvo izdvajanjem osoblja jer je logično da u težnji da dobijemo modernu i efikasnu Oružanu silu ne možemo više baratati sa brojem vojnika koji smo tada imali. Radimo preustroj kroz izradu strategijskog pregleda obrane. On se radi u nekoliko faza, budući da imamo istaknutu NATO ambiciju prema i konzultacijama NATO eksperata. Osnova izrade kvalitetnog strategijskog pregleda obrane je upravo ovo, početna analiza stanja. Realno sam pogledati svoje probleme i trenutne dosege. Napravili smo na razini Vlade i to postoji Vladi odluka, odluka o budućim misijama i zadaćama Hrvatskih oružanih snaga i zadaća pod 1.1. Znači, prva zadaća i osnovna temeljna zadaća je obrana suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Hrvatske. U ratnoj mornarici. Ratna mornarica je grana koju Ministarstvo obrane vidi u daljnjem razvoju Oružanih snaga, ali sa jednom izmijenjenom ulogom, sukladno izmijenjenim sigurnosnim rizicima jer svi relevantni pokazatelji stručnjaka i naših sigurnosnih službi jasno ukazuju da Hrvatska dugoročno nije izložena direktnoj oružanoj agresiji i mora se okrenuti budućim zadaćama, a jedna od tih u dijelu grane Mornarica je i zaštita hrvatskih interesa na Jadranu. Kroz koordinaciju koju je Vlada osnovala, Hrvatska ratna mornarica aktivno sudjeluje i sa svojim kadrovskim potencijalima, a i sa tehnikom, znači, ophodnim brodovima koji dnevno izvršavaju svoje zadaće i apsolutno je netočno iz ovoga Izvješća izvući zaključak da niti jedan brod plovi, niti jedna letjelica ili borbena ili transportna ne ostvaruje svoju funkciju. Ovo je Izvješće 2003. godine i postotak ispravnosti je na bazi većeg broja materijalnih sredstava budući da mi nemamo potrebu očekivano, u budućem izgledu naših Oružanih snaga, mi smo već 2004. godine donijeli odluku o rashodovanju i stavljanju izvan upotrebe nepotrebnog broja ovih sredstava tako da stanje tehnike nije onako kako je u ovom Izvješću jer je ono za 2003. godinu. A u Izvješću za 2004. ćete imati pokazatelje što je napravljeno i kakvo je stanje u 2004. godini. Jednako objektivno i jednako realno kao i ovo. Nažalost, neki autori članaka koji su danas osvanuli u novinama te podatke imaju jer to nisu nepoznati podaci, ali ne znam iz kojih razloga su ovo danas prikazali ovako kako realno ne stoji.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo nekoliko riječi o Godišnjem izvješću, o spremnosti obrambenog sustava Republike Hrvatske, provedbi kadrovske politike u ukupnom stanju u Oružanim snagama. To Izvješće bila je obveza hrvatske Vlade prema Hrvatskom saboru koja je utemeljena na Zakonu o obrani. U Izvješću se prikazuje stanje obrambenog sustava za proteklu, tj., 2003. godinu, daju se konkretni programi i aktivnosti rada i prezentira se dalji razvoj borbene sposobnosti, učinkovitosti i ekonomičnosti Oružanih snaga Republike Hrvatske. Nositelj izrade ovog dokumenta je Inspektorat obrane Republike Hrvatske u suradnji s ustrojstvenim jedinicama Ministarstva obrane i Oružanih snaga. Naglašavam posebno, znači, nositelj izrade ovog dokumenta je Inspektorat obrane, prema tome, želim naglasiti, ovaj dokument nije pisala ova Vlada nego ga je pisao glavni inspektor obrane sa svojim suradnicima. I zbog toga on ima visoku razinu objektivnosti, nezavisnosti i utemeljenosti i zbog toga taj dokument treba prihvatiti sa svim njegovim činjenicama i konstatacijama. Svakako, želio bih odmah na početku reći, posebno priznanje i ministru obrane Republike Hrvatske što je iskazao hrabrost i spremnost da se jedan takav dokument pojavi na plenarnoj sjednici Hrvatskog sabora i da se s njim upozna hrvatska javnost. To je ono što se zove transparentnost, ali za tu vrstu transparentnosti kad su u pitanju sigurnosni poslovi i stanje u Oružanim snagama treba razvijati određenu vrstu kulture i odgovornosti i o tome ću isto tako nekoliko riječi reći. Ovo Izvješće godinama u vrlo sličnoj formi dostavljano je Predsjedniku Republike Hrvatske kao Vrhovnom zapovjedniku Oružanih snaga Republike Hrvatske, predsjedniku Vlade, načelniku Glavnog stožera i u jednoj gotovo sličnoj ili identičnoj formi ima ga prilike vidjeti hrvatska javnost. Svakako, govorio sam i o kulturi koja je vezana uz sigurnosne i obrambene poslove. Iznošenje informacija, interpretiranje informacija i u tom smislu bit ću slobodan i reći da ovom dokumentu ipak nedostaje jedna vrsta kvalitetnije i odgovornije recenzije iz niza razloga. Evo, spominjem samo nekoliko ilustracija kako bi oni koji budu dogodine radili slične dokumente o tim činjenicama vodili računa. Na strani 3 govori se o rizicima pristupa u članstvo NATO-a Republike Hrvatske. Pristup punopravnom članstvu u NATO-u je hrvatski strateški cilj. Iz tih razloga, rekao bih, nije previše mudro niti previše diplomatski govoriti o rizicima koji se odnose na pristup Republike Hrvatske u NATO. Pa evo, citiram dalje: "spomenuti cilj sa sobom nosi i određene rizike", citiram: "pretjeranu specijalizaciju koja proizlazi iz", navodnici, "politički uvjetovanog razvoja obrambenih sposobnosti. Krajnji rezultat može biti umanjena sposobnost obrambenog sustava Republike Hrvatske za samostalnu obranu budući da priključenje NATO-u podrazumijeva odustajanje od nekih oblika organizacije Oružanih snaga čiju funkciju preuzima NATO, a koji su kod samostalne obrane zemlje nužni". To ima svog temelja, ali svakako takve rasprave i takve dileme ne zaslužuju da budu u ovakvim dokumentu tim više što su jasno deklarirani strateški politički ciljevi Republike Hrvatske, između tih dviju krajnosti izuzetno važno je pitanje da li ćemo znati optimalno i odgovorno provesti struktuiranje Oružanih snaga Republike Hrvatske. Dalje, kada se govori o sigurnosnim pitanjima zaista nema razloga spominjati Makedoniju u kontekstu nestabilnosti ili kada se govori dalje o sigurnosnim pitanjima govoriti o pogodnom tlu za jačanje aktivnosti organiziranog kriminala pa u zagradama naprimjer Srbija, ili radikalno sponzoriranim skupinama za terorističke aktivnosti prema trećim zemljama u regiji i Europi npr. Bosna i Hercegovina, svakako da je ovaj dokument vidio ministar vanjskih poslova to se u dokumentu ne bi pojavilo. Prema tome, želim reći sljedeće. Kroz ovu javnu raspravu stvarat ćemo i razvijat ćemo našu kulturu kada o takvim stvarima raspravljamo. Na stranici 37. ujedno napimnjemo da Oružane snage Republike Hrvatske ne razvijaju ni jednu vrstu ubojnih sredstava za svoje potrebe posebno novih generacija topničkih, raketnih i protuoklopnih projektila. To ne može stajati u takvom dokumentu, ne želim o tome previše govoriti, dalje Oružane snage ne raspolažu zalihama goriva osim za dnevnu potrošnju, recenzija ovakvih dokumenata je nužna. Problemi. MI ćemo i svi će ovih dana govoriti o objektivnim problemima s kojima su suočene Oružane snage Republike Hrvastke ali kada govorimo o problemima itekako moram voditi računa u kakvoj smo situaciji bili 1991. godine. 1991. godine gospodo nismo imali ništa, bili smo razoružani, nismo imali nikakvih tehničkih sredstava i od 1991. godine do 1995. godine Hrvatska je izgradila respektabilnu oružanu silu koja je bila tehnički opremljena, koja je imala zapovjednike, koja je imala svoju snagu, kredibilnost, stručnost, profesionalnost i to je bilo stanje Hrvatske vojske 1995. godine i te činjenice se uvijek moraju poštivati. Danas posebno kada govorimo o problemima, kada govorimo o tim problemima onda opet moramo voditi računa u kojim uvjetima se stvarala Hrvatska vojska mi nismo imali na raspoloženju sve ono što bi htjeli imati, najmodernije oružane sustave, modernu tehniku, moderno vođene raketne sustave, moderno topništvo, moderne sustave veza i sve ono što smo itekako trebali a nismo imali. I u tim okolnostima morali smo koristiti ono što nam je bilo dostupno, tehniku koja je na žalost bila zastarjela, koja je imala ograničeni životni vijek ali s tom tehnikom mi smo znali funkcionirati i to jedinstvo zapovjednika, vojnika dočasnika i časnika i takve tehnike na najbolji mogući način se afirmiralo. Stanje borbene tehnike, zbog svih tih činjenica naglašavam ne treba biti ništa čudno, ne treba biti nikakvo iznenađenje. Tehnika koju smo mi tada imali već je imala životni vijek preko 20 godina. Tenk oružanih snaga prosječna starost 35 godina je tehnološki inferioran. Starost borbenih vozila, pješaštva prosjećno 20 godina i tako ja ne bih nabrajao sve ovo što je u ovom dokumentu rečeno. Raspoloživi sustavi protuzračne obrane su zastarjeli nemaju mogućnost protuzračne zaštite na visinama većim od 3 tisuće metara a mnogi koji to pišu nisu ni svjesni da raketni sustavi za protuzračnu obranu sa dometima većim od 3000 metara su samo san za Republiku Hrvatsku, to su cijene od nekoliko stotina milijuna dolara, najmanje za ograničenu količinu tih sredstava. Kada govorimo o Oružanim snagama jedne moderne i suvremene države onda želim posebno naglasiti ono što u rijetkim prilikama ističem. Oružane snage svake države su najsloženiji tehničko tehnološki organizacijski sustav u jednoj državi, ponavljam, najsloženiji organizacijski tehnički tehnološki sustav svake države. Na žalost kako izgleda stanje hrvatske tehničke kompetentnosti, stanje naše industrije, stanje naših tehnologija imat ćemo narednih dana prilike razgovarati. Prema tome, u takvim okolnostima s objektivnim ograničenjima držim da još uvijek treba naglasiti ono što sam i prije rekao 95. godine taj sustav je funkcionirao kao jedna skladna funkcionalna i učinkovita cjelina. Ispravnost borbene tehnike nije zadovoljavajuća zbog ograničenog životnog vijeka, zbog stanja pouzdanosti tih tehnologija koji su uglavnom davnih ja bih rekao možda 60 ili 70-tih godina ali neke i puno ranije. I u takvim okolnostima u izvješću jasno stoji ispravnost borbene tehnike, oklopnih vozila 85%, pješačkog naoružanja 95%, 90% i sada neću nabrajati prema tome, uz sve te probleme Hrvatska vojska i sa raspoloživim sredstvima ima snagu i sposobnost. Hrvatsko ratno zrakoplovstvi i protuzračna obrana. HRZ I PZO se susreću sa značajnim problemima oko redovitog održavanja i remonta sredstava, teško je osigurati ispravnost ovih sredstava preko 30% rekao sam opet zbog izuzetnih dotrajalosti tih sredstava, zbog ograničenih financijskih sredstava a i zbog ograničenih sposobnosti ljudi koji danas ta sredstva održavaju, više jednako kvalitetnih, motiviranih i sposobnih ljudi koji su radili u sustavu logistike oružanih snaga u Republici Hrvatskoj na žalost nema u onoj mjeri. Hrvatska ratna mornarica, visoka prosjećna starost preko 20 godina, raznorodnost plovnih objekata, te tehnička tehnološka zastarjelost, modernizacija. Definirani su ovom dokumentu ciljevi, i to je jako važno ali od svega je važnije razmjeti što su realni ciljevi i što su ostvarivi ciljevi jer ciljevi ne mogu biti samo plan želja i čini mi se da u ovom dokumentu kao i sličnim dokumentima koji su se pojavljivali u onima koji su bili odgovorni za planiranje i opremanje Oružanih snaga postoji isti nedostatak, nedostatak osjećaja o tome koliko što košta. Ja sada ne bih ovdje govorio konkretne primjere, odluke i konkretne stavove nekih ljudi tijekom Domovinskog rata koji su htjeli imati nešto što je bilo nemoguće. Evo modernizacija, nastavak nabavke i opremanja postrojbi Oružanih snaga raketnim sustavima novije generacije za blisku protuoklopnu borbu kao čovjek koji je stvarao taj sustav Hrvatske vojske, za protivoklopnu borbu ... raketnim sustavima moram reći da smo danas dalje od toga nego što smo bili možda prije nekoliko godina. Reći ću o tome kada budemo govorili o znanstveno istraživačkom radu u oružanim snagama. Zatim, govori se o borbi na srednje i velikim daljinama, ... raketnim sustavima, gađanju noću itd. To su iznosi od 500, 600, 700, milijardu dolara ali novci ne rješavaju sve. Treba za to imati kvalitetne, stručne, kompetentne ljude koje treba znati školovati, treba ih znati osposobiti, treba ih znati motivirati i stvoriti uvjete da oni rade u takvom sustavu 20, 30 godina ili više i to nije jednostavno. Modernizacija HRZ-a i PZO-a nabavka izviđačkih aviona kao platforme za senzore, onda nabavi ispitno mjerne opreme zadržavanje borbenog zrakoplova i helikoptera itd u pitanju kada je modernizacija HRM-a ja bih rekao isto se iskazuju želje ja bih rekao to su i potrebe, ali treba voditi računa što su mogućnosti. Ono što je glavni problem tog sustava planiranja vi ne možete za jedno borbeno sredstvo uzeti katalog i pročitati kako izgleda ta cijena. Cijena je uopće stvar koja dolazi tek na red kad s jednom određenom državom od koje to želite kupiti, uspostavite takve političke i ostale odnose da je ona vama to spremna prodati i da vam je spremna osigurati sve što je nužno kako bi takav sustav funkcionirao. Bio sam i radio sam na mnogim takvim sličnim projektima, u svojih 30-tak ili više od 30 godina bavljanja obrambenim pitanjima u raznim položajima, i mogu reći nažalost da je mnogo toga što je ovdje definirano kao plan opremanja i modernizacije oružanih snaga Republike Hrvatske nerealno i o tome svakako mislim da će se više govoriti kad se bude radio novi slični dokument. Tehnički problemi, evo želim ih, s obzirom da vrijeme brzo prolazi samo ilustrirati na primjeru radara kojeg smo kupili ili radara koji smo kupili gotovo prije 5 godina. Trenutno ni na jednom radarskom položaju nema uvjeta za smještaja radara u skladu sa … proizvođača, početak instalacije, poteškoće, sve traje dugo ili predugo. Dalje, oko mornaričkih radara samo nekoliko riječi. Završna primopredaja kasni više od 2,5 godine, to sve pokazuje kolika je složenost bavljenja oružanim snagama i suvremenim modernim sustavima naoružanja i vojne opreme i u tim uvjetima nažalost u protekle 4 godine reći ću otvoreno onaj dio koji je posebno važan odnosi se na istraživanje i razvoj u oružanim snagama, to stanje i ti uvjeti, ljudi i sposobnost i organizacija bile su daleko boljoj formi i stanju, nego što je to danas. Evo zaključujem svoje kraće izlaganje sa vrlo jasnim stavom. Klub HDZ-a podupire izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske, jer samo objektivna slika je preduvjet za promjenu tog stanja na bolje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Uvaženi kolega Čosić je rekao više netočnosti, ispravit ću samo dvije najvažnije. Prvo je rekao da 91. nismo imali ništa, što je netočno. Naime, 17. kolovoza 91. pokojni predsjednik Tuđman donio je bio plan mjera pripravnosti Republike Hrvatske, plan pripravnosti oružanih snaga Republike Hrvatske i plan osvajanja vojarni, a bio je i plan … [[govornik se isključio, ne čuje se]] s obzirom na to doba. Prema, a to mi danas nemamo, pazite. A imali smo 17. kolovoza 91. godine. Dalje, moram reći da je netočna i ta činjenica da u izvješću nije trebalo stajati ovaj dio rizici pristupa u članstvo u NATO. Trebaju stajati. Zašto trebaju stajati? Ministar je to fino i ovdje rekao. Naime, automatski čim ulazimo u NATO postoji opasnost od pretjerane specijalizacije, ali postoji opasnost novih ugroza. Prema tome, to treba znati. Hvala lijepa.
Prvo je bilo ispravak, ovo je drugo mišljenje. Ne može ispravak ispravka. Idemo dalje. U ime Kluba LIBRE gospodin zastupnik Jozo Radoš, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Najprije bih htio nešto reći o ovome izvješću o ostvarivanju plana obrane Republike Hrvatske i provedbe obrambenih priprema. Ponajprije pozdravljam ocijene koje su iznešene, jer su ocijene vrlo jasne, makar naravno negativno zvuče. Ali mislim da smo mi davno napustili stari model u kojem se o vojsci ne smije govoriti ili se mora govoriti pozitivno. Jedini način da se stvari promjene ako se žele promjeniti je da se o njima vrlo jasno govori, ja pozdravljam taj pristup glavnog inspektorata koji je dio Ministarstva obrane, pa koji je onda dio Vlade, a ne ovo što je rekao gospodin zastupnik Čosić, da je to Ministarstvo, da je to dio koji je nezavisan od Vlade Republike Hrvatske, to nije tako. To je dio Vlade Republike Hrvatske kao što je Ministarstvo obrane dio Vlade Republike Hrvatske. Stari je model da je, a to se znalo događati to stari i konzervativni vojnici su znali raditi i govoriti, da je stanje užasno loše, ali da će oni ispuniti sve zadaće. To je stari model upravljanja kada je Ministarstvo obrane bila nedodirljiva institucija u vremenima prije 90-te i malo u vremenima poslije 90-te. Danas smo mi zreli za to da govorimo o tome kako je da bi to stanje mogli promijeniti. Stoga pozdravljam to izvješće i pretpostavljam, očekujem da će nakon što je ovo prvo izvješće Hrvatskome saboru stvari početi ići naprijed. Stanje je doista loše, ali nakon donošenja novoga Zakona koji to … na novim osnovama očekujem da će se te stvari početi mijenjati. Ovo izvješće je godišnje izvješće, i žao mi je što se ono pojavljuje sada pred kraj godine. A jednako se to tiče i ovom drugom izvješću o kojem ću naravno nešto više govoriti. Ponajprije ovo izvješće je neaktualno. Nije pitanje, nije striktino u zakonu rečeno da to mora biti za 2003. godinu, ono može biti i za pola godine, odnosno za neko drugo razdoblje. Ali ono što je važno za ovakvo izvješće da ono bude aktualno. Ovo izvješće nije aktulno, ono se dijelom odnosi na čak i 2004. godinu, tako da je vrlo teško uspoređivati razdoblja pogotovo odgovornosti, pogotovo politike koje su odgovorne za provođenje ovoga stanja. Još bih rekao u pogledu prvoga dijela izvješća mislim da je ono nepotrebno ponavlja neke ranije ocijene, citira odredbe strategije obrane i strategije nacionalne sigurnosti. A mogu reći da iznosi i neke vrlo, vrlo problematične stvari o kojima je ovdje govorio gospodin Čosić, a i ja ću neke od njih spomenuti. Pa kada se govori o čimbenicima koji negativno utječu na sigurnosnu situaciju, kaže se da su to i ostaci starih političkih struktura. Što to znači? Tko to može reći, smije li to reći i jedna službena institucija, pogotovo vojska, Ministarstvo obrane, da je sigurnosni rizik u okruženju ostaci starih političkih struktura. Što bi to trebalo značiti? Ako je to tako, onda bi to trebalo malo jasnije naznačiti, da li su to stare političke strukture u Republici Hrvatskoj ili su to stare političke strukture u nekakvom širem okruženju? Što to znači? Možda čak i u vojsci što kaže kolega Đapić, ali naravno ja neću ići tako daleko. A onda se kaže u jednom dijelu, nevojni sigurnosni rizici s tendencijom jačanja. Pa je to politička nestabilnost i usporedna provedba demokratizacije. Što znači da zapravo demokratizacija je sve slabija i slabija. Ne znam na što se odnosi u Republici Hrvatskoj ili naravno u njenon okruženju? Ali ni jedno ni drugo ne stoji. Demokratizacija i u Republici Hrvatskoj i njenom okruženju ide naprijed. Polako. Prema tome, ne može se govoriti o rizicima s tendencijom jačanja. Slab gospodarski napredak isto sa tendencijom jačanja i pitanje izbjeglica sa tendencijom jačanja. To apsolutno ne može stajati. Prema tome, trebalo bi vrlo oprezno pisati ove uvodne političke dijelove. Vojni sigurnosni rizici je samostalna država Kosovo. Da li je, trebamo li mi to reći da je to vojni sigurnosni rizik sa tendencijom slabljenja? Dakle, trebalo bi vrlo oprezno raditi s ovakvim stvarima. Ne ponavljati ono što je poznato. A u ovom uvodnom dijelu upozoravati samo na one aspekte sigurnosnog okruženja i uvjeta u kojima se djeluje, koji su se mijenjaju ili koje posebno treba naglasiti. Ne treba dakle ponavljati poznate stvari iz naših strategija nacionalne sigurnosti i obrane, a treba se čuvati ovakvih nejasnih formulacija o tome da je sigurnosni rizik ostaci starih političkih struktura. E, sada nešto o samome izvješću. Najprije neke stvari koje nisu dobre ili nisu čak činjenično korektne. Kaže se da je brojno stanje na dan 1.2.2004. godine, dakle izvješće ide u tu godinu barem jednim djelom 30 tisuća 544 djelatnika a da je planirani broj djelatnika za 2004. 30 tisuća 40. Što to znači? To znači da se ne planira daljnji nastavak reforme u Ministarstvu obrane. Brojka koja je propisana odgovarajućim odlukama je 24 tisuće 977 a mi smo dakle danas negdje na 30 tisuća. Reforma ne samo da nije završena nego po ovome što planira Ministarstvo obrane neće niti biti završena ove godine makar je na stavci otpremnina planirano 170 tisuća kuna, 170 milijuna kuna. Bilo bi dobro da ministar obrane odnosno njegov državni tajnik pojasne ovu činjenicu. Zatim se govori o zahtjevima za civilnim služenjem u 2003. godini pa se kaže da je to dostiglo neplanirani maksimum od 3 tisuće 509 zahtjeva. Nije 3 tisuće 509 zahtjeva nego 9 tisuća 711 zahtjeva prema izvorima iz samoga Ministarstva obrane. Treba se čuvati tako teških pogrešaka u ovome izvješću. I jedno pitanje koje je vrlo važno a to je pitanje bolovanja koja su čini mi se ponovo narasla na nedozvoljen iznos. 2 tisuće 196 djelatnika je na bolovanjima. U godinama 2000. do 2002. smanjeni broj djelatnika po osnovi dugotrajnih bolovanja bio je gotovo 4 tisuće. Taj se broj sveo na nekakvih tisuću bolovanja. Ponovo se bolovanja dižu preko 2 tisuće od čega dugotrajna bolovanja čine oko 75%. To nije dobro. To je opća boljka, boljka cijeloga društva ali od te boljke bi trebao najmanje bolovati sustav oružanih snaga i Ministarstva obrane i tom se pitanju treba više posvetiti nego što to pokazuje ovo izvješće ali ono pokazuje da broj bolovanja u Hrvatskoj vojsci i Ministarstvu obrane u cjelini raste a on bi trebao u najmanju ruku stagnirati negdje na tisuću ljudi ili pak padati. Međutim, ono što je ovdje važnije od svega ovoga a to je pitanje stanja naše borbene tehnike i pitanje zapravo perspektiva. Pitanje perspektiva je još važnije od stanja i stoga moram iskazati nezadovoljstvo da dvije i pol godine nakon donošenja zakona nije donešen dugoročni plan razvoja oružanih snaga koje usvaja Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Pa ne možemo onda krenuti uopće u bilo kojem smjeru ako taj temeljni dokument nije donešen na ovakav način i zato ga i treba donijeti Hrvatski sabor. Zato zakon predviđa da Hrvatski sabor donosi taj dokument onda mi ne možemo niti odrediti na razini ministarstva bilo koji pravac strateškog razvoja bilo koje grane oružanih snaga. To je dokument za koji treba vremena ali dvije i pol godine nakon donošenja zakona kada je naša strateška orijentacija unutar NATO saveza vrlo jasno Sabor je trebao donijeti taj dokument da bi se onda lakše moglo planirati kojim će smjerom ići Hrvatska ratna mornarica, kojim će putem ići Hrvatsko ratno zrakoplovstvo i naravno kopnena vojska. To je dakle jedan od najvećih nedostataka i ja očekujem naravno da će nakon ovoga strateškog pregleda obrane koji se radi, koji mora biti vrlo brzo gotov doći na red i pitanje dugoročnog plana razvoja kako bi Ministarstvo obrane i oružane snage mogle početi raditi svoj posao u skladu naravno sa našim strateškim orijentacijama koje se trebaju definirati. Treba znati što ćemo razvijati u okviru kopnene vojske. Istina je ono što piše u izvješću da specijalizacija koju traži NATO smanjuje naše mogućnosti samostalne obrane ali mi moramo odabrati što je to, je li to oklop, je li to lako pješaštvo, jesu li to proturaketni sustavi i u kojem odnosu. Mi ne možemo i zbog financijskih razloga i ne trebamo razvijati kompletne sustave ali se moramo odrediti što je to. Još naglašenije je ta dilema i to pitanje je u pogledu Hrvatskog ratnog zrakoplovstva jesmo li odustali od nadzvučnih borbenih zrakoplova. Oni su modernizirani blago samo zato da bi se dala šansa za donošenje prave odluke i čuvanje pilotskoga sastava do donošenja te odluke. Ali što je naša glavna orijentacija? Jesu li to helikopteri? Jesu li to transportni ili borbeni helikopteri? Jesu li to raketni i protuzračni sustavi koji su naravno vrlo skupi o čemu je govorio gospodin Ćosić, je li to možda podzvučni borbeni zrakoplov itd. To su vrlo ozbiljna pitanja na koja se ne može odgovoriti trajno naravno i primjenjivo dok se ne donese ova dugoročna strategija razvoja oružanih snaga. Jednako takva pitanja se otvaraju u pogledu Hrvatske ratne mornarice. Mi imamo samo nekoliko novih brodova. Svi brodovi su vrlo, vrlo stari i apsolutno ne mogu udovoljiti onome što očekujemo od Hrvatske ratne mornarice u pogledu njenih modernih zadaća u čuvanju našega gospodarskoga pojasa, obalne straže itd. Koju vrstu ophodnih brodova će Hrvatska ratna mornarica imati, jedan ili više tipova brodova, to je pravo pitanje a na to se isto ne može odgovoriti bez dugoroočnog plana razvoja oružanih snaga i stoga mi je doista žao što se već tako dugo kasni sa donošenjem toga dugoročnog plana razvoja. Mislim da su sve pretpostavke i normativne i političke i neka naša opća obrambena strategija takove da možemo donijeti tu odluku već danas da bi se onda krenulo sa modernizacijom. Modernizacija bez toga nije moguća, nema smisla, ne možemo krenuti modernizaciju u jednom smjeru a onda donijeti dugoročni plan razvoja koji će u bilo kojem od ovih segmenata ići u drugome smjeru. I još nešto. Žao mi je što se ovdje ne govori o ovim bitnim pitanjima na razini analize a to je pitanje vrlo važne ocjene NATO-a po našem ustroju da je on previše teritorijalan, da nije dinamičan, da nije pokretan, da imamo preveliki broj zapovjedništava, da imamo preveliki broj časnika i dočasnika u odnosu na vojnike. Pogledajte samo ove brojke. Broj časnika je 5 tisuća 700, broj dočasnika je 8 tisuća i 500 a broj vojnika je 6 tisuća 500, manje nego dočasnika i tek nešto više nego časnika. To ne može biti model na kojem se može razvijati jedna profesionalna vojska a onda je to pitanje ukidanja obaveznog služenja vojnoga roka kao balasta koji u ovim financijskim okolnosti doista onemogućuje razvoj profesionalni sastav umjesto oružanih snaga. O tome bi naravno trebalo govoriti. A kakvo je stanje danas to danas ima ovo izvješće govori. Ja nisam naravno zagovornik bombastičnih napisa u novinama jer oni kao da idu iz staroga vremena. Kao da se to taji, kao da se to ne zna. Suvremeni sustav to ne taji. Prema tome, takovi bombastični naslovi koji se periodično pojavljuju nisu potrebni. Hrvatsko ratno zrakoplovstvo ni ne može imati više od dvije trećine spremnih zrakoplova. Zrakoplovi su uvijek na remontu. To je takva priroda toga, tih sredstava. Nekada je bilo najviše 50% ali nije stanje takvo da bi uzrokovalo takove napise. Nažalost, danas je stanje vjerojatno lošije nego što ovo izvješće pokazuje. Zašto? Zato što je ove godine proračun za Ministarstvo obrane kada se računa izvršenje prošle godine i plan ove godine pao za gotovo milijardu kuna. A sredstva za održavanje, dakle novci za održavanje materijalni i financijski rashodi su manji gotovo 40% u odnosu na izvršenje proračuna prošle godine, prema tome možemo očekivati da je ove godine samo loše. Samo još lošije. Ja očekujem doista da ćemo u idućem i jednom i drugom od ovih izvješća rapsravljati pravovremeno. u početku godine, tako da onda možemo u toku godine eventualno utjecati na ono što se događa u samom sustavu. I zbog toga što je ovo izvješće zastarjelo a naravno i zbog sadražja toga izvješća, Klub zastupika LIbre ne može dati pozitivnu ocjenu ovome izvješću. Niti jednom niti drugom. hvala lijepa.
Hvala lijepa. Za riječ se javio ministar gospodin Berislav Rončević.
Ovo izvješće dolazi malo kasnije u odnosu, godišnje izvješće se uvijek odnosi na godinu. Ovo izvješće je aktualno jer prikazuje stanje 2003. godine. Na način uprav oonako kako je i slažem se možda sa nekakvim terminološkim nepreciznstima u ovome izvješću, i u tom djellu. Bolovanja, bolovanja su zanimljilv pojam u oružanim snagama naglo su se smanjila u jednom trenutku, 2003. kada es radio novi preustroj i okvir novoga preustroja. I kada je trebalo dobiti kućicu tzv. svoje ustrojebeno mjesto broj je naglo opao da bi u roku 7 dana strelovito opet p o javio na brojke iznad 1000 a nekada dnevno ode i 1500. prema tome odabir nije bio profesionalno određen, ljudi su imali informaicju o nekim stvarima. Laički rečeno prekinuli su bolovanje dobili svoje ustrojbeno mjesto i jednakom žestinom se vratili na to isto dugotrajno bolovanje. To je problem koji je i danas evidentan.I funkciju zdravstvene službe u ministarstvu obrane i u okviru oružanih snaga želimo posebno razvijati samim tim što će ta zdravstvena funkcija odnosno sanitetska službat ima ti svoje posebno istaknuto mjesto u budući misijama i zadaćama naših oružanih snaga. Dugoročni plan razvoja oružanih snaga nije donešen to je točno. Međutim mi sada radimo izradu strategijskog pregleda obrane u kojem utvrđujemo trenutnostanje, utvrđujemo buduće misije i zadaće. Utvrdili smo elemente borbenih snaga s kojima bih trebali izvršiti te buduće misije i zadaće. Radimo trenutno strukturiranje snaga, i optimalni način rukovođenja i zapovjedanja. Paralelno se radi i financijska verifikacija ovoga modela Želimo dobiti sustav koji će biti priuštiv hrvatskom proračunu. Programi koji se rade u 2004. godini isključivo su programi koji su nato perspektivni. Znači preuzeti partnerski ciljevi i onoš to je po ocjeni NATOa komaptibilno i što mi mkožemo kao buduće zemlja NATOa korisiti i unjeti u sustav kolektivne obrane. Odnos vojnika dočasnika i časnika je zatečen u 2003. godine on je u 2004. drukčiji i normalno je da kako budemo usvajali nove tehnologije, kako gospodarske i proračunske mogućnosti budu davali mogućnosti da dobijemo složeniju isto će tako ići u korist dočasnika i časnika jer će oni neposredno rukovati ovim skupim sredstvima. Stanje nije ovakvo kako je rekao gospodin Radoš posebno u dijelu kojim se osvrnuo na udio proračuna za vojnu opremu, materijal usluge za tekuće investicijsko održavanje, govoreći u kontekstu smanjivanja vojnog proračuan ove godine. Reći ću vam usporedni podatak koji mi je dao moj pomočnik za financijsk poslovanje gospodin Budimir kojega je kolega Radoš kao ministar doveo na tu funkciju i dan danas obavlja taj svoj posao smatram korektno. U ukupnom obrambenom proračunu 2003. godine od 4 milijarde i 800 i 13 miliona, za ovu stavku je izdvojeno 488 miliona 726 tisuća. U nominalno smanjenom proračunu 2004. godine, od 4 milijarde i 102 miliona plan je 610 miliona, objektivno neke programe nećemo stići dovesti do kraja ua ovoj godini. I naša je procjena da ćemo iz za tu stavku utrošiti 566 miliona kuna. Prema tome nije točan pdoatak koji gospodin Radoš iznjeo da je zbog smanjenja proračuna na funkciju materijalnog opremanaj vojne opreme, održavanje investicijskoj utrošeno manje, nego dapače i na nominalno smanjenom proračunu za tu stavku ostvareno je više. Ovi su podaci transparetni, možete ih provjeriti u Ministarstvu obrane, vi ste saborski zastupnik i na to imate pravo.
Hvala lijepa. Ispravak gospodin Jozo Radoš.
Ispravak netočnog navoda gospodine potpredsjedniče, Dakle ministar kaže da je izvješće aktualno, izvješće u kojem se stvari tako brzo mijanjaju a koje kasni najmanje pola godine ne može biti aktualno. Ali dobro to može mišljenje. Međutim, ovo drugo je apsolutno ispravak netočnog navoda, ja sam govorio o odnosima vojnika, časnika i dočasnika koji su propisani ustrojem. To je ono što je loše. I o tome sam ja govorio. Prema tome taj odnos ne može biti drugačiji u 200.4 godini jer seu 2004. godini nije donjela nova knjiga ustroja. prema tome, to je aposlutno krivi navod. I ovo što ministar g ovori da se nije smanjio iznos za materijalno, financijsko troškove. Ove godine je on po planu milion i 62, milijaradu i 62 milijuna kuna .A prošle godione ostvarenje toga iznosa za materijalne troškove bio je preko milijardu i 400 milijuna kuna. To je više za oko 40%. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba HSPa gospodin zastupnik Anto Đapić. A potom gospodin Pero Kovačević.
Gospodine dopredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja bih želio u ime Kluba Hrvatske starnke prava pvo nekoliko riječi kazati o aktualnosti izvješća jer me potaknula malo prije rasprava kolege Radoša. Možebitno je da ovo izvješće nije aktualno, ali samo za ljude koji su u struci koji su bili miinstri, koliko jesu ministri, koji se intenzivnije bave hrvatskom vojskom. Međutim za nas zastupnike u Hrvatskom saboru činjenica da po prvi ptua imamo rekao bih otvoreno izvješće o stanju u oružanim snagama je i te kako aktualno. Jer ono na neki način ipak prezentira vrh sante leda stanja u oružanim snagama u hrvatskim oružanim snagama. I to je ivše nego dostatno za ocjenu da je ovo izvješće aktualno. Koje prikazuje u određenoj mjeri dosta dobroj sliku stanja hrvatske vojske oružanih snaga Republike Hrvatske. A ono št oje najvažnije to je da po prvi puta mi objetkivno u Hrvatskoj saboru možemo bez strahova i bez onih izraza o pričama o državnim interesima čuvanju vojne tajne, i sličnoga možemo otvoreno razgovarati o stanju u oružanim snagama. To je izniman napredak i u tom pravcu mi smo ponosno zadovoljni u HSPu što nakon naše inicijative koja je rezultirala u Hrvatskom saboru zaključkom Sabora dase podnese izvješće o stanju u oružanim snagama. DAnas ipak možeom puno otvorenije i slobodnije davati i političke a oni koji su kopetetniji i struče ocjene stanja u hrvatskom oružanim snagama. Ovo samo izvješće konačno ide u demistifikaciju Ministarstva obrane i demistifikaciju stanja u oružanim snagama, jer je općenito ta mistifikacija obrane bila pogrešna rekao bih politika svih ovih godina, jer obrana mora biti vrlo transparentna kada je god to moguće u svim onim dijelovima kada ona stvarno ozbiljno ne narušava nacionalnu, prije svega nacionalnu sigurnost, možda rad izvještajnih, obavještajnih službi i nekih ključnih segmenata sigurnosnog sustava države, ali sve ovo ostalo mora biti transparentno i u tom pravcu je i odluka hrvatske Vlade da se s ovog izvješća skine oznaka tajnosti vrlo dobar potez kolji mi pozdravljamo. Očito je da stanje u obrambenom sustavu Republike Hrvatske nije onakovo kakvo bismo mi željeli, kakvo bi trebalo biti. Jasno, tu mogu biti ocjene kritičnije, manje kritičnije, mogu se tražiti razlozi ovi ili oni, ali nešto što je iznimno važno, nešto na tragu onoga što je govorio kolega Ćosić, potrebno podsjetiti na koji se način stvarala Hrvatska vojska, kako je ona imala svoju "transformaciju" od 91. godine kada je tek nastajala, pa evo do današnjih dana u kojima se ona nalazi. 95. godine naša je vojska bila pobjednička vojska, visokorazvijenog organizacijskog, kadrovskog, tehničkog sklada i ta vojska je uistinu bila godinama u hrvatskom narodu visoko, visoko cijenjena kao najsnažnija komponenta u hrvatskom narodu, pa želim samo sve nas podsjetiti da su recimo brojna istraživanja 95., 6. pa čak i 7. godine govorila da kako hrvatski narod od svih institucija u državi, od svih komponenti najviše vjeruje upravo Hrvatskoj vojsci, jer je ona i simbolizirala, ali i stvarno predstavljala onaj sadržaj hrvatske sloge, zajedništva, snage, energije, one akumulirane koja je konačno uspjela i stvorit hrvatsku državu. Međutim, nakon blistavih vojnih pobjeda očito da između 95. i 2000. godine nije najuspjelije uspjela transformacija ratne vojske u mirnodopsku. Dakle, tu možemo govoriti sad je li moglo se napraviti više ili nije, ali činjenice govore iz ovog što danas imamo da čitava ta vertikala, taj proces nije se najuspješnije provodio, a da ne govorimo o tome da je od početka stvartanja Hrvatske vojske pa do dana današnjeg, ona bila izložena stalnom specijalnom ratu protiv nje, da ona čak i unutar raznih struktura u Hrvatskoj i kroz medije i kroz svake druge vidove bila pod posebnim jednim povećalom u onom pravcu u kome se pokušavalo relativizirati stanje prava biti i sadržaj Hrvatske vojske, a i sa druge strane imali smo rekao bih i kadrovskih promašaja i pogrešaka o koje moram posebno istaknuti, umirovljenje hrvatskih generala s početka 2000. godine, od kojih su neki od njih uistinu bili tek zakoračili u jedne ozbiljne i snažne vojne vode, rekao bih, u kojima su mogli još puno, puno pridonijeti ustroju Hrvatske vojske, njenog izgradnji i očuvanju onog imidža snage i kompetentnosti koje je Hrvatska vojska imala u čitavoj ovoj regiji. Pa zašto je , dakle ja ne želim ponavaljati ono što su kolege govorile ovdje o stanju u vojsci, koje zasigurno nije dobro, međutim, moramo vidjeti zbog čega je odgovornost, zbog čega je takvo stanje, tko je za to odgovoran u obrambenom sustavu Hrvatske? Dakle, zna se tko su po Ustavu i zakonima Hrvatske odgovorne osobe, od predsjednika Republike do bivših ministara, do Stožera Hrvatske vojske, ali naravno odgovornost snosi dosta dobru i Hrvatski sabor. I Hrvatski sabor ne može od svoje odgovornosti pobjeći, ja želim upozoriti da smo mi od 96. na 7. upozoravali da će radikalno smanjivanje proračunskihh sredstava za Hrvatsku vojsku dovest do toga da Hrvatska vojska neće biti u onim odnosima i u onakvoj poiciji koja bi mogla u cijelosti ispunjavati svoju ustavnu obavezu, odnosno neće biti na tragu kvalitete one pobjedničke vojske Hrvatske koja je 95. godine, ja bih rekao oduševila cijeli svijet, barem onaj koji se bavi vojskoj i koji je to promatrao. Ovom prigodom pada mi na sjećanje jedan, jedan događaj, to je bilo 95. godine, nakon pobjede i nakon svega, bilo je predsjedničko vijeće kod predsjednika Tuđmana, bili su pozvani svi veleposlanici, čelnici i oporbe itd. i onda je imao svoje izlaganje pokojni ministar obrane Gojko Šušak koji je ispričao jednu anegdotu iz svog obilaska u Americi. Kaže kad je došao u Ameriku u neku veliku vojarnu kojom prođe valjda milijun vojnika godišnje, da su tada američki generali sa pet zvjezdica rekli svojim vojnicima časnicima, pozdravite ministra pobjedničke vojske. Dakle, to je rekao bih čak bila i prvoklasna roba koju smo mi proizveli tijekom rata koji nam je bio nametnut, koji smo mi prihvatili, a koji smo svojom kreativnošću uspjeli dovesti do najviših razina u skladu sa tehnikom koju smo imnali, a koja je bila vrlo skromna, o čemu je ovdje već bilo govora. Prema tome, ne možemo pobjeć od ocjene da politika nije htjela ili nije znala utvrditi jasnu strategiju što mi hoćemo sa Hrvatskom vojskom nakon završetka vojnih operacija. Danas nije jasno također kakav obrambeni sustav mi trebamo i hoćemo. Sve se svodi na priču o tome prilagođavanju NATO-vim standardima, ali obrambeni sustav Republike Hrvatske nije riješiv isključivo sa ulaskom Hrvatske u NATO savez, a ako tome dodamo i činjenicu, u posljednje vrijeme brojna istraživanja govore o padu interesa hrvatske javnosti za ulazak u NATO savez, onda moramo itekako razumijevati da NATO može tek dijelom uticati na naš obrambeni sustav, a gdje mi moramo kao hrvatska država, hrvatski obrambeni sustav imati cjelovit svoj stav, strategiju kako i na koji način hoćemo i želimo ubuduće izgrađivati hrvatske Oružane snage. Da mi to danas nemamo, činjenica je da još uvijek nemamo temeljne dokumente potrebne za određivanje strategije obrambenog sustava Hrvatske, nemamo plan obrane o čemu je već rečeno, nemamo plan uporaba Oružanih snaga, nemamo podzakonske akte, nemamo konačno ni tu konačnu pravu i strategiju kako bi znali za sljedećih možda 20 godina što bi željeli i što bismo smatrali da bi ispunjavalo one interese i potrebe koje bi Hrvatska vojska Oružane snage morale ispunjavati. Dakle, odgovornost za to mora bit već na onim navedenima, ali i na onima koji su za to izabrani ili imenovani ili plaćeni napraviti taj posao. Pa ne treba ogroman novac za izrađivanje dokumenata i određivanje strategije. Za to je potrebna ili politička volja s jedne strane i kompetentnost, stručnost onih koji primaju plaću da to naprave sa druge strane. I mi dakle danas stojimo u jednoj situaciji koja se ne može ocijeniti dobrom i zato je velika stvar što danas govorimo otvoreno o stanju u Hrvatskoj vojsci, jer je to početak, ja bih rekao početak konačnog otvaranje jedne velike javne rasprave o tome što mi u perspektivi želimo sa Hrvatskom vojskom. I zato rezultat i ove rasprave mora biti poticaj svima koji su odgovorni da kvalitetno obave svoj posao. Mi moramo prestati čekat da netko drugi odluči što ćemo mi napravit. Dakle, to je sustavno jedno iščekivanje, ispunjavanje nekih NATO-vim standarda, mi smo govorili godinama, godinama se govori o Hrvatskoj vojsci o reformi i preustroju, a ovo izvješće praktički demantira da su provođene kvalitetne reforme i preustroji, ne samo govorit o ovom odnosu časnika, dočasnika i vojnika, nego možemo govoriti da su prikladniji nazivi bili bi raspuštanje i smanjenje i to admionistrativno koje je praktički još više otežava ispunjavanje one funkcije koju Hrvtska vojska po Ustavu ima. Upravo zato mi očekujemo da Ministarstvo obrane ne bude ponovno poticano od naše neke druge parlamentarne stranke da moramo se boriti za izvješće o stanju u Oružanim snagama i bilo bi vrlo dobro kada bismo mogli možda već na ovoj sjednici čut nešto konkretnije o tome što je načinjeno i u ovoj godini ukoliko imamo uvjeravanja da situacija nije kao što je bila prošle godine, međutim, informacije koje mi imamo usprkos rekao bih potpori što je ovo izvješće došlo na dnevni red, da je i ovakvo izvješće ipak umiveno i ispeglano, izglačano do određene mjere, jer je situacija još složenija i kompleksnija, nego što ga samo ovo izvješće i pokazuje. Zato je prijedlog našeg kluba da odgovorni za stanju u Oružanim snagama, žurno obavljaju svoju dužnost, da se odredi prije svega strategija, da odredimo ovdje situaciju uopće kakvu vojsku mi u perspektivi želimo. Vrlo malo se govori i o tom hrvatskom vojniku koji je stvarao Hrvatsku vojsku, koji je stvarao time Hrvatsku državu. Nebrojeno smo se puta svaki od nas susretali sa brojnim ljudima koji su bili poznati hrvatski ratnici koji su danas u godinama 32, 33, 35 godina, koji imaju ocjenu neperspektivni. Jer danas u Hrvatskoj vojsci promatraju ljude samo po tome jesu li perspektivni ili neperspektivni, a nikad se nije ... [[Govornik se ne razumije.]] razmotrilo ni kriterij koji će utvrđivati što jest ili što nije perspektivnost. A činjenica je da se, recimo, kriterij Domovinskog rata i sudjelovanje u Domovinskom ratu nije nikad valoriziralo na način na koji bi morao se valorizirati, odnosno da u tom nekom bodovanju, ako ono postoji u utvrđivanju kriterija da oni koji su ovu vojsku stvarali ipak imaju određene bodovne, rekao bih, mogućnosti. Da budu perspektivni, a ne da tek imanje ili neimanje civilne škole utvrđuje nečiju perspektivnost ili neperspektivnost. To je, to nije na tragu našeg, rekao bih, vojnog ustroja, odnosno mi nemamo ni vojne doktrine. Što bi trebalo činiti vojnu doktrinu Hrvatske vojske? Na temelju kojih parametara, osnova, svaka moderna vojska u svijetu ili svake snažnije vojske u svijetu imaju neku svoju doktrinu oko koje se oni okupljaju. Je li naša doktrina vojna vrijednosti Domovinskog rata? Trebali bi bit, ali mi to nemamo nigdje na papiru, mi niš nemamo na takav način sistematizirano da bi mogli o tome kompetentno i govoriti i držim da je i to uloga i Ministarstva obrane i Stožera i svih onih koji se tim poslom bavi. I u tom pravcu mi ćemo poduprijeti ova oba izvješća kao i primiti k znanju kakvo je stanje u Oružanim snagama hrvatskim, ali to naravno ne znači da mi podupiremo stanje kakvo se kroz ovo Izvješće vidi. Dakle, mi očekujemo snažnije reakcije, a želio bi da se svi mi podsjetimo kada bude usvajanje Državnog proračuna što nam je činiti, a na Ministarstvu obrane da pripremi što ustvari želi od Hrvatske vojske i koliko novaca za to treba. I onda ćemo vidjeti u ti okvirima može li se što napraviti. Sve ostalo će biti ono mučenje, maltretiranje, rekao bih neću govoriti zavaravanje, ali ćemo uvijek nategnuti u izvješćima da ipak vojska može obaviti svoju temeljnu funkciju. A u praksi svi mi dobro znamo da situacija ni približno nije onakova kako bi se moglo kazati da Hrvatska vojska može ispuniti svoju ustavnu ulogu, a mi znamo koja je ona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Još ima jedno 40 sekundi pa ... Obavještavam da je na temelju članka 207. isteklo vrijeme za prijavu za raspravu od 10 minuta, u 12,42. U ime Kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo zastupnici. Eto, ispred nas su 2 izvješća. Znači, ova je spremnost obrambenog sustava i ovo o ostvarenju plana obrane. Ono što treba najprije reći da po prvi puta pred nama su izvješća koja ništa ne skrivaju. Nešto slično treba priznati zastupnici do sada nisu imali prilike vidjeti pa čak ni mi koji smo u više saziva članovi Odbora za unutarnju politiku. Kakvo je stanje u Hrvatskoj vojsci? Možemo reći, neću reći dramatično, ali zasigurno ozbiljno. U zrakoplovstvu ispravno je tek 30% letjelica. Samo trećina brodovlja Hrvatske ratne mornarice može isploviti iz luka. Tenkovi su u prosjeku stari 35 godina, zalihe streljiva, mina, raketa, drugih ubojitih sredstava na donjoj su granici pouzdanosti, a skladišta u najvećem dijelu ne zadovoljavaju potrebne standarde. Čak ne postoji ni strateška zaliha goriva, ali o tome nešto kasnije. Najprije riječ o ostvarivanju ovoga Plana obrane. Zašto najprije o njemu? Iz razloga što ga Hrvatska nema, bez obzira što bi narod rekao da smo najbolji kada improviziramo jer nas ništa ne može iznenaditi. Tu nam nema sigurno u tome premca i tu smo nenadmašni. No sad šalu na stranu. Točno, Hrvatskoj ne prijeti nikakva oružana ugroza. Političke prilike su u zemlji stabilne, nema pobune, tako da taj dokument može na neki način, usuđujem se reći, i pričekati. Ako se na njega moglo čekati od 91. godine pa do danas, možda još jednu godinu. Ionako ulazimo najvjerojatnije 2006. u NATO savez pa ćemo planove obrane opet morati tom sazivu podlagati. Jasno da u tim mojim riječima ima jako puno sarkizma. Međutim, jedan drugi dokument za Hrvatsku je izuzetno bitan. A to je onaj u slučaju mogućih katastrofa ili mogućih akcidenata što je nota bene i hrvatska međunarodna obveza. E sada taj dokument nije šala i to bi trebalo jasno izraditi. Jasno da svoje izvorište svi planovi obrane moraju imati u onome krovnom planu obrane, ali u trenutku kada Hrvatskoj doista ne prijeti više nikakva opasnost, odnosi do Srbije i Crne Gore su stabilni, NATO se definitivno povukao iz Bosne i Hercegovine. Sa Slovenijom postoje oni klasični, ne znam, izgredi, nikakvi incidenti. Sa Italijom ionako nemamo problema bez obzira što jedan Fini lamentira u Istri i Rijeci, Zadru, Dalmaciji i to jasno treba osuditi. Međutim, jednu stvar je taj Fini također rekao. Da nema mijenjanja Osimskog sporazuma, nema diranja u ugovore o optansku imovinu. Pacta sum servanta. Prvi puta da je netko sa takvoga mjesta u talijanskoj Vladi tu rečenicu izrekao. Znači, jedini problem smo sami sebi, problem su nam gospodarske prilike vezano uz vanjski dug, nezaposlenost, uvoz-izvoz, jasno bruto društveni proizvod i mogle bi biti, ne daj Bože, velike katastrofe. Npr., onečišćenje Jadrana. Dovoljno je da jedan brod nafte doživi havariju i Hrvatskoj je uništena turistička budućnost. Nismo u stanju nosit se sa cvjetanjem mora, a kamoli recimo sa jednom takvom katastrofom. Nismo u stanju nosit se sa sušom, a kamoli sa spomenutom katastrofom i zato držim da ovaj plan o katastrofama bi trebalo hitno, što je moguće prije izraditi, na njega staviti naglasak. Ponavljam, Hrvatska neće više imati rata. Toga smo svi svjesni. Hrvatska nije Srbija da ima problem sa Kosovom, da joj se može javiti recimo neki unutarnji problem. Naša nesigurnost je danas druge prirode. To je neimanje pouzdanih izvora energije, to je ranjivost informacijskih sustava, to su moguće ekološke katastrofe, to su poremećaji proizvodnje, nestabilni međunarodni tokovi, zajmovi, terorizam, itd. To su znači hrvatski izazovi na koje ova zemlja mora odgovoriti. Što konačno Hrvatska može, ne znam, učiniti sa ovim divljanjem cijena nafte zbog Bushove intervencije u Iraku. Ništa ili gotovo ništa. I tamo gdje možemo, recimo, dovesti plin sa ivane na kopno onda neki naši neće, ali brzo ćemo morati i na to pristati jer će nas naprosto logika stvari natjerati jer nećemo moći plaćati naftu i struju. Što ćemo sa električnom energijom koje Hrvatska isto tako nema dovoljno, sa naftnim krizama i slično? Jučer smo, eto, u ovome Parlamentu raspravljali i o MMF-u. Ja sam jučer rekao da kao što nema Vlade koja ne bi surađivala sa Haagom tako nema Vlade koja ne bi zaključila aranžman u ovakvim okolnostima sa MMF-om i to u trenutku kada nam budućnost doista ovisi o ovim pretpristupnim strategijama, sudbini, ne znam, generala Gotovine, kreditima, otplati vanjskog duga, itd. Hrvatska uvozi 14 i pol milijardi dolara, izvozimo 6 milijardi dolara. U turizmu ostvarujemo 5 milijardi dolara, tako se priča. Netko kaže 6, ali realno 4. A treba uz to servisirati godišnje oko 6 milijardi dolara stranih kredita. Nije sad više bitno tko se zadužuje, država, banka ili gospodarstvo. Treba osigurati 20 milijardi dolara, a 20 milijardi dolara osigurava Hrvatska narodna banka. Znači, bez novih zajmova, bez stabilne sigurnosti, bez poruke koju daju MMF teško je da se sa tim problemima ova zemlja može nositi. Par riječi o spremnosti obrambenog sustava. Ponavljam rat je za nama, nema više rata na tlu Republike Hrvatske, Hrvatska je kao što su svi rekli malo prije od ničega stvorila vojsku pa će još lakše reorganizirati tu vojsku no jasno je da svaka reforma košta. Svaka reforma košta više od održavanja statusa quo pa i kada se riješavamo dijela zaposlenih u Ministarstvu obrane to više košta u ovom trenutku nego recimo njihovo zadržavanje. Toga moramo biti svjesni ali to je naprosto posao koji treba uraditi. Ono što bi Hrvatskoj političkoj eliti trebao biti primaran interes da se pokušamo dogovoriti oko nekih konsenzusa glede Europske unije, MMF-a, Haaga itd, sve su to neke vanjskopolitičke teme ali koje determiniraju untrašnje pa onda i prilike u oružanim snagama. Da budem iskren meni su daleko bitnije životnije teme, kamate, izvoz, uvoz, strani kapital od pitanja vojske međutim, to je također jedno ključno nacionalno pitanje. Pred nama je ova pretpristupna strategija koja je donesena od Europske unije ne da bi oni pratili, po mom sudu, demokratske procese u Hrvatskoj ili Hrvatsku uspoređivali sa Turskom već je ona donesena da bi velike zemlje Europske unije balansirale odnose na tom zapadnom Balkanu, Srbija, Crna gora, Bosna i Hercegovina, Hrvatska itd. Pa nitko meni neće reći da su insitucije demokratske u ovoj zemlji ugrožene. Ako je netko ugrožen, neka demokratska institucija onda to može biti sutra ovaj Parlament ako ostane bez direktnog prijenosa. Da li vladajuće stranke u tome imaju interesa, možda ali demorkacija će bez toga biti pogođena. I ono malo moći bez toga će ovaj Parlament će izgubiti, ono malo ugleda će bez toga izgubiti, ono malo utjecaja bez toga će izgubiti ali kamo će se preseliti moć, ići će u Vladu, na Hrvatsku radioteleviziju krupni kapital jasno Ministarstva i tome slično. Stoga, po meni ulazak u Europsku uniju a prije toga ulazak u NATO treba shvatiti i kao bjeg od zapadnog Balkana ne na način da mi nećemo surađivati sa bosnom i Hercegovinom ili Srbijom i Crnom gorom, da ćemo uvoditi vize svađati se itd, već kada kažem da je ulazak u NATO bijeg od zapadnog Balkama mislim da je to sigurna mjera da sutra uđemo u Europsku uniju, to je ključna postavka i ovoga dokumenta. Europe se ne treba bojati. Konačno sami ne možemo opstati jasno jer nismo Švicarska. Jedan od ključnih problema oružanih snaga je ovaj preustroj ili smanjivanja pripadnika vojske. Jučer je eto na Odboru za unutarnju politiku gospodin Jarnjak rekao da taj problem kada je Hrvatska posrijedi nije samo materijalno, tehničko ili ne znam kako ću ga nazvati, kadrovsko pitanje nego da je to duboko emotivno pitanje. Tehničko može biti u jednoj Rumunjskoj, Bugarskoj, ne može biti u Hrvatskoj, zašto. Jer je ta vojska nastala u drugačijim oklnotima. Međutim, ona vis a vis Hrvatske budućnosti to mora proći ali treba i priznati da taj proces relativno bezbolno u Hrvatskoj teče. Što je bit znači kada je vojska posrijedi to su prije svega naše proračunske mogućnosti. Nikada se nije manje izdvajalo za vojsku nego ove 2004. godine. Zašto jer u ovim okolnostima u zemlji bremenitoj, svim mogućim problemima, pratiti vojsku na način kako to tehika ili tehnologija ili tehnička sredstva zahtjevaju jednostavno nije moguće. Treba vratiti dug penzionerima, treba vraćati međunarodne obveze, treba graditi ceste, bolnice, umirovljeničke domove i tome slično. Proračun za ovu godinu iznosi 4,1 milijardu kuna, od toga za plaće ide cirka 3 milijarde, milijardu i sto milijuna ide na za materijalna sredstva, ako imamo to na umu onda nije čudno zašto nam je stanje u mornarici i zrakoplovstvu kakvo jeste jer mornarica troši negdje 325 milijuna kuna sa plaćama, zrakoplovstvo 509 milijuna kuna, za plaćama pa onda je jasno da tehničko osoblje bježi u neke druge sfere odnosno napušta vojsku. Sve to govori da gospodo mi imamo ogromnih problema, a najveći naš problem je novac, sve ostalo nekako idu, idu otpremnine. Prosječna otpremnina iznosi 64 tisuće kuna, u 2003. iz vojske izašlo 6 tisuća 724 djelatnika, ove godine još 3 tisuće 67, bez ikakvih potresa što će reći da je program socijalno human ako se tako smijem izraziti. No, oprema je tu kakva je, jedino što imamo ove nove radarske sustave za što je 99. godine izdvojeno 94 milijuna kuna ali ja ih spominjem prvenstveno u kontekstu spora lokalne sredine kada je postavljanje istog na Učku posrijedi iz razloga što držim da treba uvažiti i volju tog stanovništva. Ono čime treba biti ponosan to su naše snage u mirovnim misijama. Hrvatska danas ima nekih 70-tak, 80-tak ljudi od Afganistana, do Indijsko-Pakistanske granice, Haitija, Sierra Leone itd. Hrvatska s jedne strane mora biti zahvalna i Ujedinjenim narodima što su na naš teritorij oni uputili 90-tih godina svoje mirovne snage na neki način to je i zaustavilo rat i razumljivo da danas Hrvatska mora se revanširati Ujedinjenim narodima. Hrvatska jasno ne smije poslati vojnike u Irak i ne treba dati to pravo da mimo Sabora o slanju Hrvatskih trupa izvan granice bude diskreciono pravo Vlade Republike Hrvatske. Što se tiče civilnog služenja vojnog roka on poprima takve razmjere da treba razmišljati o ukidanju vojnog roka, treba razmišljati u punoj profesionalizaciji Hrvatske vojske. TA činjenica da imamo 5500 časnika, 8500 dočasnika, 6500 vojnika, manje gotovo od dočasnika jednostavno više ne vodi ništa treba to profesionalizirati. Jasno da ta profesionalizacija košta, košta više nego ovakav ustroj ali Hrvatska treba prijeći na tu profesionalizaciju i ono što je bitno nekretnine koje ne koristi vojska treba ih ustupiti nije bitno kome, lokalnoj samouopravi ili umirovljeničkom fondu. Nije bitno, treba ih staviti gospodo u funkciju da donose neku korist široj zajednici. Za kraj želim reći to da je prvi puta pred nama jedan da su dva izvješća koja doista ništa ne skrivaju. Nakon ove rasprave ja se bojim da će oružane snage ponovno ostati same sa sobom jer smo svi sjesni činjenice da sve ovisi o novcu ne o volji, ima spremnosti sigurno ali nema novada i zašto kao što bi narod rekao moramo se pokriti dekom koliko je duga ili koliko smo dugi sami. Zato ćemo mi glasati za pa i zbog činjenice da možemo otvoreno razgovarati o ovim problemima pa i zbog činjenice da je to defakto izvješće za 2003. godinu znači za angažman bivše Vlade. Ministru želim svaki uspjeh u daljnjem radu međutim, bojim se da će sve na kraju ovisiti od činjenice koliko Republika Hrvatska bude imala novaca, bez novca nekih spektakularnih stvari mi jednostavno sebi ili Oružanim snagama ne možeo priuštiti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, vi odustajete, svi? Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodin Kajin izrekao je više netočnih navoda. Prvo je netočan navod da nekretnine treba darivati općinama i gradovima. Naime, i Njemačka vojska je napravila svoj preustroj na način da je nekretnine ili prodavala ili ih iznajmljivala a još napunila državni proračun. Dalje, gospodin Kajin brka pojam vojske i obrambenog sustava, to nije jedno te isto. Obrambeni sustav se sastoji i od vojske čini i civilna obrana i čini gospodarska obrana. A baš zbog djelovanja u slučaju terorističkih, nekih drugih elementarnih nepogoda mora postojati jaka civilna obrana i moraju postojati svi ovi planovi da bi se moglo djelovati. Hvala lijepo.
I poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Gospodine predsjedniče ispravljam netočan navod kada kaže, da ne treba tolika vojska da u Hrvatskoj više nikada neće biti rata. Pošto Hrvatska nije ni članica Europske unije ni članica NATO-a, a dok god je gospodin Tomislav Nikolić u Srbiji i druga stranka po snazi koji tvrdi da je Srbija-Virovitica-Karlovac-Karlobac dotle će trebati itekakva vojska u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Klub SDP-a poštovana zastupnica Željka Antunović, izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Mi danas raspravljamo o ovim izvješćima i moram priznati da sam zadovoljna s raspravom koja se ovdje vodi, zbog toga što je izostalo ono čega sam se osobno pribojavala i što je kad se do sad razgovaralo, bez obzira u kojoj formi ili na kojoj razini o stanju i problemima u obrambenom sigurnosnom sustavu i oružanim snagama, da se nije razgovaralo ovako objektivno, ovako hladne glave, nego se uvijek nepotrebno politiziralo i pokušavalo uprijeti prstom u nekog. i zbog toga evo odmah na početku u ime Kluba SDP-a izražavam posebno zadovoljstvo načinom kako se ovdje rasprava vodi. Prvu činjenicu koju iz ovih izvješća mi u SDP-u želimo posebno naglasiti je jedna od rijetkih komparativnih prednosti kojima raspolaže obrambeno sigurnosni sustav Republike Hrvatske, normalno u dijelu koji se odnosi na MORH, odnosno oružane snage, to su ljudi. Iz oba izvješća vidi se da su ljudi jedna kvaliteta i konstata na koju se treba oslanjati. Ali to onda znači ne tu komponentu zanemarit. Oni postoje u sustavu, to je naše mišljenje. A ono što ih nedostaje u sustavu postoje šire u Republici Hrvatskoj. Njihovim angažiranjem i dobrim vođenjem, korištenjem njihovih znanja i iskustava Republika Hrvatska može razriješiti najveći broj nedostataka i problema iznesenim u predmetnim izvješćima. SDP-e prihvaća predmetna izvješća i nada se da će one biti osnov za donošenje brže donošenje strateških, političkih odluka, bez kojih neće biti nastavka reformi oružanih snaga. Ništa se u sustavu obrane nije dogodilo preko noći i ništa se neće riješiti preko noći. To je također činjenica s kojom se moramo suočiti svi, alii hrvatska javnost. Sigurnost i obrana pitanja su od nacionalnog interesa i zbog toga SDP-e zagovara objektivan pristup, postizanje konsenzusa, i ozbiljan politički, a ne politikanski i senzacionalistički pristup kojeg još i danas itekako možemo prepoznati, na sreću danas ne u Hrvatskom saboru, ali zato u društvu i okolini. Procesi reformi u obrambeno sigurnosnom sustavu započeti su kako stoji u izvješću pred nekoliko godina. Ta reforma provodila se i provodit će se u fazama. To je jedini mogući način. SDP-e želi posebno naglasiti dio iz izvješća koji zagovara sustavan i dugoročan pristup, jer će se jedino na taj način osigurati da se uvjetima ograničenih resursa postignu maksimalni pozitivni pomaci. Zbog toga upozoravamo da vrijeme neumoljivo prolazi. Ono što smo do sad propustili ne treba biti predmet naših rasprava, ali treba biti mjesto ili činjenica iz koje moramo nešto naučiti. MI moramo iznaći snage za donošenje ključnih dokumenata i odluka. Strateški pregled obrane o kojemu se već dugo po mom mišljenju nepotrebno dugo razgovara, stvorit će pretpostavke za donošenje dugoročnog plana razvoja oružanih snaga i mi upozoravamo i predlažemo ustvari, da se vrijeme za izradu tih dokumenata mora definirati, mora ograničiti, jer će to pomoći da premostimo svoje slabosti. Mora se definirati i onda se mora ispoštovat. To je nešto gdje Sabor ne treba davati limite, ali mi mislimo da unutar Vlade Republike Hrvatske moraju biti postavljeni rokovi u kojima Ministarstvo obrane i drugi resori koji se, koji su obvezni u smislu davanja svog doprinosa obrambeno sigurnosnom sustavu, moraju dobiti rokove od Vlade Republike Hrvatske i onda te rokove i ispoštovati. Moglo bi se ovom prilikom raspravljati o uzrocima postojećeg stanja, ali bi nas takav pristup sigurno poveo pravcem neproduktivnih političkih polemika. i zato ću se danas zadržati na jednoj općoj konstataciji, ali koja je također nešto od kud treba nastaviti razvijati postojeće pozitivne pomake. Da je ovo stanje posljedica brojnih objektivnih, ali i subjektivnih slabosti kako vojne tako i političke komponente. Oni koji su imali priliku malo dublje biti u tom sustavu, znat će dobro o čemu razgovaramo, a znat će to dobro i vojni, ali isto tako i politički dio koji je direktno utjecao ili utječe na stanje u sustav. i mi u SDP-u naglašavamo važnost činjenice, što se o problemima obrambeno sigurnosnog sustava danas raspravlja, što do 2000. godine nije bilo ni zamislivo. Naglašavamo i značajan iskorak u pogledu depolitizacije vojne komponente i zagovaramo daljnje osnaživanje ovih procesa. Zašto ovo naglašavam? Po ne baš rijetkim signalima iz sustava da se nasluti da u kreiranju i provođenju kadrovske politike koja je izuzetno važna ako želimo razriješiti ove probleme, veću težinu imaju politički od stručnih i iskustvenih kriterija. To smo na neki način nadišli i mislim da u tom pravcu treba sustav dalje rasterećivati slabosti zbog kojih ili između kojih se danas nalazi u ovakvoj situaciji. Želimo naglasiti i još jedan aspekt koji se odnosi na preustroj reformu oružanih snaga i njihov dugoročni razvoj. Jako je važno ovog trenutka ne biti emotivan i plačljiv, ali biti pravedan prema ljudima koji danas u sustavu jesu, i koji definitivno plaćaju najveći danak i najskuplju cijenu reformama koje se u sustavu moraju provesti. Treba se biti pravedan, trebaju se poštivati kriteriji, i to pod svaku cijenu. To je zadaća koju ljudi koji sustav danas vode na mnogim razinama ne samo na najvišoj razini moraju i shvatiti i provoditi. Tada će biti manje nezadovoljstava i tada ćemo u kraćim rokovima razrješavati ove vrlo ozbiljne i teže probleme. Druga važna činjenica o kojoj je danas ovdje bilo riječi koju želim u ime SDP-a naglasiti je da sve ove naše dobre želje i namjere, dobri planovi, dobri projekti, svi će oni pasti u vodu ako mi u trenutku kad budemo u ovom Saboru odlučivali o tome koliko ćemo za to sredstava izdvojiti ne budemo razmišljali na isti način kao danas. Nitko iz sustava oružanih snaga nikada nije niti tražio nešto što ova država ne može ispoštovati ali nekakav minimum od 2,2 bruto društvenog proizvoda koji je proračunat da može osigurati izvršenje čitavog niza zadaća koje stoje pred oružanim snagama je nešto što više ne bi smjelo biti predmet bilo čijih rasprava. Mi bi trebali raspravljati o ponešto većim iznosima ako to ukupno stanje u državi dozvoljava ali nipošto o manjim od ovog iznosa. Nažalost, danas slušamo da to treba biti tako, da treba osigurati sredstva ali kad smo razgovarali o proračunu, kad smo razgovarali o rebalansu proračuna pa vjerojatno i vrlo brzo kad ćemo razgovarati o izvršenju proračuna za prvih šest mjeseci naša odlučnost i prioriteti neće biti baš u tom pravcu. Ja ću upozoriti da ulaganja u oružane snage i obrambeno-sigurnosni sustav nisu samo važna kao nacionalno pitanje. Definirano je i postoje brojni projekti u okviru oružanih snaga koji ukazuju da proračunska ulaganja u sustav oružanih snaga mogu imati direktan pozitivan utjecaj i na gospodarski razvoj Republike Hrvatske. Danas niti ima vremena niti je ovo prilika da o tome govorimo ali to su procesi koji su već krenuli i mislim da treba mijenjati svijest o tome da je ulaganje u obrambeni sustav ulaganje samo u obranu. Je u obranu ali i u ukupan razvoj Republike Hrvatske. Kad je u pitanju budućnost obrambeno-sigurnosnog sustava i oružanih snaga Republike Hrvatske ja sam optimista i to veliki optimista a mi u SDP-u mislimo da se taj težak posao mora i može obaviti. Hrvatska kasni u reformiranju sustavu ali ne zato što vojska za to nije spremna već zato što nedostaju još uvijek jasne političke odluke i prioriteti i to ne samo u ovakvim rapsravama već i onda kao što sam maloprije naglasila kad se donose neke druge ključne odluke prije svega ona kad odlučujemo o tome koliko ćemo za obranu i sigurnost izdvojiti novaca. Dozvolite da se u ime SDP-a danas manjinske jučer većinske stranke u ovom Saboru zahvalim svima koji su do sada u teškim uvjetima dali svoj doprinos ne samo stvaranju oružanih snaga, i stvaranju oružanih snaga ali i ovom ne manje zahtjevnom poslu reformi oružanih snaga, svima onima koji danas u tome sudjeluju i svima onima u koje mi u SDP-u imamo veliko povjerenje. Rečeno je ovdje maloprije za ovom govornicom da postoji opasnost da će MORH i oružane snage poslije ove rasprave ponovo ostati sami. Što se SDP-a tiče neće jer ćemo i dalje svakodnevno upozoravati na jedan objektivan racionalan način, na probleme koje oružane snage imaju i važnost razrješenja tih problema u kontekstu ukupnih državnih zadaća. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Pozdravimo naše goste danas učenike i učenice Strojarske tehničke škole Fausta Vrančića iz Zagreba. Ministar obrane Berislav Rončević.
Gospodine predsjedniče, dopustite da pri kraju izlaganja predstavnika klubova ukratko se osvrnem i na neke navode koji su ovdje rečeni u raspravi.
Ne na kraju klubova jer ima još jedan klub.
Oprostite. Gospodin zastupnik Radoš iznosi podatak koji pomalo zabrinjava ne zato što zastupnik možda ne zna strukturu financijskog poslovanja nego kao bivši ministar bi morao znati da tih milijardu i 200 milijuna materijalnih troškova nije ono što nas posebno zanima a to je stavka opremanje, modernizacija i održavanje. U materijalne troškove ulazi i toalet papir, i hrana, i struja, i komunalna naknada i masa onoga što opterećuje. To je stavka, to nije odnos kad uspoređuje proračune u ukupnom nominalnom iznosu i materijalno održavanje i ono što mi želimo povećati a to je ulaganje u održavanje i modernizaciju. Nekoliko puta u tijeku rasprave predstavnika klubova istaknuta je potreba donošenja Zakona o civilnoj obrani. Da bi vas informirao o tijeku i aktualnom stanju reći ću vam da je krajem godine donešena odluka o izradi studije i da je ona u prvoj polovici ove godine izrađena. Održane su stručne rasprave na temu civilna obrana u Republici Hrvatskoj. Sudionici stručne rasprave su bili predstavnici tijela državne vlasti, središnjih tijela državne uprave, područne samouprave i drugih nadležnih institucija te znanstveni autoriteti koji se bave problematikom nacionalne sigurnosti. Preko 40 sudionika je aktivno sudjelovalo na ovoj razini. Održana je 23. lipnja javna rasprava na temu civilna obrana u Republici Hrvatskoj sa 150 sudionika i nacionalni koordinator za NATO u nastojanju za ispunjenje kriterija i standarda za ulazak Republike Hrvatske u NATO savez svojom odlukom od 7. travnja oformio je međuresornu radnu podskupinu za područje civilnog, civilno-vojnog kriznog planiranja, civilne potpore kolektivnoj obrani, sudjelovanje pripadnika civilnih institucija u međunarodnim mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu te drugim srodnim područjima. Što hoćemo reći? Da nije točna jedna pretpostavka koja se nekad javlja i kod nekih saborskih zastupnika a dobrim djelom kruži i kroz našu javnost da je ulazak u NATO zapostavljanje ove civilne obrane. Upravo je potreba jasnog definiranja civilne obrane da bi se nevojnim sredstvima odgovorilo na nove izazove, krizna stanja i razno razne situacije na koje se ne odgovara klasičnim vojnim elementima. Prema tome, u ovome je napravljen veliki napredak i taj posao se privodi kraju. Nadamo se da ćemo uskoro pred ovim Visokim domom imati i Zakon o civilnoj obrani u redovnoj proceduri. Slažem se sa gospođom Antunović da su ljudi osnova. Mi to stalno ističemo. U ovoj godini unatoč nominalno manjem proračunu povećali smo financijsku stavku za školovanja i stručna usavršavanja naših časnika i dočasnika i na tome programu ćemo i dalje raditi jer su ljudi ključ i nositelj svih aktivnosti, svih djelatnosti pa tako i u ovome obrambenom sustavu. Vrijeme prolazi, neke zemlje su strategijski pregled obrane radile tri puta. Uputa je da odredimo ali da ne definiramo model do kraja jer ono što ponovo ističem, mi moramo postaviti, priuštiti obrambeni sustav koji će hrvatsko gospodarstvo kroz proračun moći pratiti dugoročno. Modernizacija i opremanje neke zemlje tranzicije koje su prošle istu ovu fazu iz zemlje koja je bila i vojske koja je bila na individualnom konceptu obrane i koje su ušle u sustav kolektivne obrane očekuju da će svoj postupak odnosno proces transformacije i modernizacije naoružanja i vojne opreme biti završen negdje 2012. ili 2013.godine. A danas ovih danas su slavile 5 godinu članstva u NATO-u.Prema tome nema ovdje kratkoročnih rješenja ali ima potreban jedinstvenog programaskog određenja. A to je hrvatska Vlada je to st avila lu svoj program koji dobio potporu u ovom visokom Domu. NATO i Europska unija kao strateški ciljevi vanjske politike. I sve što danas radimo radimo u skladu sa NATO ambicijom. Kadrovska politika, poltički kriterij postavljanje ljudi apsoluto netočno, razina prvih suradnika koji imaju status državnih dužnosnika je moj odabir i ja ih radim po kriteriju osobnog povjerenja. TAmo gdje proces suradnje odnosno nema osjećaja dovoljno osvrene suradnje ili dovoljno osjećaja povjerenja. Normalno da ću i dalje raditi kadrovske promjene. Ali isključito po kriteriju stručnosti, i funkcioniranja sistema i pomoć meni kao ministru. Pitanje financija poznato je i vodila se ovdje rasprava, državni proračun 2004. godine je koncipran na ovom iznosu zbog težnje vlade da on bude na bazi deficita 4,5% u odnosu na bruto društveni proizvod. I nismo mi iz Ministarstva obrane mogli očekivati da to nužno smanjenje neće uhvatiti nas. Nadamo se da će gospodarske prilike Hrvatske dati mogućnost da za ovo obrambeni proračun odvajamo više sredstava. Ali ne želimo biti izdvojena grupa, želimo se razvijati jednako kako se razvija i ukupnost hrvatskog društva.
Hvala lijepa. Određujem stanku do 15,00 sati. Gospođe i gospodo, nastavljamo s radom. Klub zastupnika HSLS-a DC-a poštovani zastupnik Frano Piplović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, gospodine ministre. Klub DC-a i HSLS-a također da je svoju podršku procesu reforme obrambenog sustava Republike Hrvatske. Ovo izvješće koje danas ovdje imamo također je za pohvalu, ne zbog toga što ima onaj sadržaj koji je utisnut u ovo izvješće, nego način na koji su problemi sa kojima se suočavamo u reformi Hrvatske vojske iznešeni hrabro, odlučno, bez ikakvog lakiranja, bez ikakvog zamagljivanja. Vratit ću se u 1991. godinu. U Đakovu je na jednom sastanku je bio nazočan gospodin Tarnaj i gospodin Ramljak. U ime Vlade sazvani su se sjednica kriznih štabova u noćnim satima. Tema je jasno bila obrana i kako se suprotstavit neprijatelju na području Slavonije. U ime Operativne zone Osijek je bio gospodin Karlo Gorinšek, zapovjednik Operativne zone. Iznosio je objektivno i profesionalno probleme sa kojima se u obrani suočavalo, međutim, naglasio je i snagu tadašnje jugoslavenske vojske, njihovog naoružanja i mi koji smo tada slušali, dobili smo jedan dojam da gospodin Gorinšek hvali i daje podršku toj snazi jugoslavenske vojske. U bijesu što smo tako nemoćni, ja sam zapravo upitao, za koga vi gospodine navijate? Zašto sam ovo ispričao? Kada vidimo ova izvještaj koji je ovdje donijet pred saborske zastupnike i pred hrvatsku javnost i kad pročitamo tekstove koji su se danas našli u novinama, onda se čovjek zapravo upita, za koga se ovdje navija, za koga izvještaji koji su danas bombastično dati u novinama, za koga oni navijaju, šta se s njima hoće reći, odnosno ovo izvješće koje se nalazi pred nama. Jasno da je odgovor slijedeći. Da jedino istinom i pravilnom i kvalitetnom informacijom možemo doći u ono stanje koje smo si odredili programom reforme obrambenog sustava Hrvatske vojske. Kao malo koja vojska u svijetu, Hrvatska vojska je istovremeno dok se zapravo stvarala, nastajala, ona je prolazila tri procesa istovremeno. Jedan proces je bio stvaranja vojske od građana, od običnih ljudi, seljaka, radnika, intelektualaca, domoljuba Hrvatske koji nisu imali niti naoružanja niti su imali bilo kakve logistike. Na neki način, u tom trenutku, uz jednu obrambenu komponentu, imali smo jednu socijalnu komponentu. U tim trenucima velikih broj poduzeća iz ondašnje privrede nije radi, znači i jedan i dio hrvatskih vojnika se regrutirao i po toj osnovi što su ljudi našli jednu vrst zbrinjavanja svog socijalnoga kroz Hrvatsku vojsku. Vrlo brzo se pokazalo da to nije učinkovito za obranu države, pa smo imali i izlazak, izvlačenje dijela ljudi iz Hrvatske vojske, vraćanje ponovno u privredu, itd. Sljedeći proces je bio proces stvaranja profesionalnih vojnika od onih ljudi koji su već bili školovani, od onih koji su došli iz sustava bivše jugoslavenske vojske, tako da je vrlo specifična Hrvatska vojska i nije se mogla jasno organizirati i učvrstiti na onim načelima na kojima se učvršćuju mnogo snažnije vojske. Njen prvi i glavni cilj je bio obraniti državu, stvoriti državu, obraniti građane, obraniti imovinu, suprotstaviti se mnogo jačem neprijatelju. Još što je specifično za Hrvatsku vojsku, što taj sam isti seljak, taj isti radnik, taj mladić, taj intelektualac, on je došao sa svojom puškom i on je znači zajedno i ponudio sa svojom dobrom voljom i sa svojim htijenjem, ponudio je i prvo naoružanje koje je imala Hrvatska vojska, a i svjedok sam bio toga da smo i na takav način prikupljali sredstva od naših građana i na takav način smo kupovali naoružanje i jasno da ta vojska kada je odradila ono što je odradila, obranila Hrvatsku i stvorila Hrvatsku, da nije imala dovoljno sredstava da bi kupovala daljnje naoružanje i da bi što jasno nije ni bio cilj. Istovremeno, znači imali smo jedan proces, stvaranja odnosno integracije. Sada smo u procesu dezintegracije koja je okrenuta prema integriranju hrvatskog obrambenog sustava u NATO sustav. Prema tome, dajemo podršku svim ovim procesima koji sigurno neće ni biti jednostavno, ali ne treba naglašavati neke i prenaglašavati ovakvo stanje kakvo jeste sada u Hrvatskoj vojsci i na takav način stvarati jednu paniku kod građana, jer nije samo tehnika, tehnička oprema i tehničko opremanje vojske ono što čini temelj vojske. Mi smo pokazali u Domovinskom ratu da je iznad svega bilo srce, hrvatsko srce, povjerenje građana, dobra organizacija, da je to bilo od presudnog utjecaja, a oružje je tek došlo i njegova kvaliteta tek kasnije do izražaja. Prema tome, evo Klub DC-a i HSLS-a daje podršku ovome, jer Hrvatska vojska se sada nalazi u procesu reforme. Čim je nešto u reformi, znači da nije poprimilo oblik koji je projektiran, koji je ciljan, a do tog cilja ćemo, ja se nadam složno, svi relevatnni činbenici u Hrvatskoj da ćemo se složiti, da ćemo doći do tog cilja, a taj cilj nam je obrambeni hrvatski sustav u okviru NATO-a. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Prije svega, želim kazati da pozdravljam hrabrost Vlade i ministra obrane što je u ovome jednom i drugome izvješću dalo realnu ocjenu stanja kako u smislu provedbe obrambenih pripreme, tako i u smislu i trenutačnog stanja, odnosno stanja završno sa 31. prosinca prošle godine u okviru Oružanih snaga Republike Hrvatske. Naime, takva je jedna istina je potrebna da bi se moglo krenuti na način da stvorimo obrambeni sustav na način da on može djelovati, da može biti učinkovit, s jedne strane, a s druge strane i da imamo oružane snage po mjeri, kako to kaže i Ustav, da to budu male, ali sposobne oružane snage koje će biti spremne izvršiti sve zadaće koje od njih se budu u datom trenutku zahtjevalo. Znači, mi smo zadovoljni s tim da je izvješće realno, ali normalno ne možemo i nismo zadovoljni stanjem u kojem se nalaze Oružane snage i nismozadovoljni stanjem vezano za obrambene pripreme. Naime, mislim da bi sad trebali u ovome drugome dijelu razgovarati kako i na koji način što poduzeti da bi se počelo raditi na način da donesemop plan obrane, da donesemo plan uporabe Oružanih snaga, da donesemo dugoročni plan razvoja Oružanih snaga Republike Hrvatske i da donesemo plan djelovanja u slučaju katastrofa, a normalno prije svega tu je potrebno donijeti i procjenu opasnosti. Mislim da je Vlada već trebala napraviti program aktivnosti na izradi i donošenju plana obrane, na izradi i donošenju plana uporabe Oružanih snaga, na izradi i donošenju plana djelovanja u slučaju katastrofa, a također i pripremiti već, znači početi s pripremama dugoročnog plana razvoja Oružanih snaga Republike Hrvatske. Tek kad budemo imali sve te dokumente, a to su dokumenti temeljni i za provedbu obrambenih priprema, a i za provedbu preustroja Oružanih snaga. Jer ne možemo govoriti o preustroju Oružanih snaga. Moramo imati sve ove dokumente. Ovo sve što je do sad rađeno je bilo čisto smanjenje. To nije bio preustroj Oružanih snaga nego je bilo čisto smanjenje Oružanih snaga. Jer ako se hoće raditi preustroj Oružanih snaga onda se mora točno imati sve ove dokumente i na taj način se ulazi planski u jednu takvu akciju. Mora se točno znati kakva će nam biti vojno-teritorijalna podjela, mora se točno znati koja će nam biti ukupna veličina Oružanih snaga. Moramo imati piramidu činova, moramo imati strukturu činova. Mi to do dan danas nemamo. Stvar je vrlo jednostavna. Ako, jasna je stvar, ukoliko imamo manju vojsku, to znači da moramo imati bolje naoružanje. To je stvar otkad postoji vojsci u svijetu, to je vrlo jednostavna stvar. Znači, ali da bi, mi sad idemo u ovom trenutku smo išli samo na smanjenje broja pripadnika Oružanih snaga, a nismo ništa napravili u smislu da smo donijeli dugoročni plan razvoja Oružanih snaga. Da smo vidjeli, stavili u funkciju, da li vidimo da li mi, što hoćemo imati u tome dijelu? Jer moramo biti svjesni, mi nećemo riješiti pitanje naše obrane niti pitanje, prije svega, djelovanja u slučajevima većih elementarnih nepogoda ili drugih katastrofa ukoliko nemamo organizirani ustrojem obrambeni sustav. Ne daj Bože da nam se dogodi bilo koja, recimo, elementarna nepogoda većih razmjera, znamo i sami da ne možemo postupati. Zašto ne možemo postupati? Nemamo plana mjera pripravnosti Republike Hrvatske, ne Oružanih snaga jer tim se planom u 3 stupnja razrađuje, znači, plan nije samo, nije mu svrha za slučaj rata i neposredne ugroženosti neovisnosti i jedinstvenosti nego on rješava postupanje nadležnih državnih tijela, svih znači obrambenih čimbenika u datim situacijama. Stanje u robnim zalihama nam je takvo, Vlada je sama bila rekla kad je preuzela mandat da nema stanja u robnim zalihama. Sami se sjetimo situacije da imamo plan obrane i sve ostalog mi bi imali pričuve. Znači, nafte i naftnih derivata za 90 dana. A kakve su nam pričuve vidjeli smo i sami prije 2 godine kad je bivša Vlada bila donijela da se moraju te pričuve povećati za 30 dana. Ali gledajte, pričuve nafte i naftnih derivata smo imali 91. na toj razini. 91. smo isto imali onaj dio izvlačenja svih sa okupiranih područja, svih strateških stvari, znači, kao što je žito i svih drugih silosa i svega što je trebalo napraviti da bi se moglo organizirano postupati i djelovati. Zbog toga mi u ovome trenutku očekujemo da Vlada, znači, što bi trebao biti jedan od zaključaka ovoga, današnje naše rasprave. Da Vlada mora pod žurno pripremiti programe aktivnosti i odrediti rokove i nositelje kako bi se donijeli svi ovi najvažniji dokumenti da bi ustrojili obrambeni sustav i provodili obrambene pripreme kako s aspekta obrane za slučaj neposredne ugroženosti neovisnosti i jedinstvenosti, tako i za sve slučajeve djelovanja kad se angažira obrambeni sustav. Znači, bilo da je to u slučaju elementarnih nepogoda, bilo u slučaju drugih. Također mi moramo biti i svjesni da mi nećemo riješiti pitanje naše obrane na način ako kažemo da ulazimo u NATO savez. Nećemo riješit, znamo i sami i dobro je, i pozdravljam onaj dio što je ministar, što je Vlada kazala da postoje rizici ulaskom u NATO. Postoje rizici jer normalno, NATO ne zanima Hrvatska vojska u cjelini. NATO prije svega će zanimati pješačke postrojbe Hrvatske vojske i to su oni specijalizirani oblici gdje će oni nas tražiti gdje mi već sada sudjelujemo. I normalno, oni će tražiti da u tome djelu načinimo dodatne napore, vezano za opremanje, obučavanje i sve ostalo i za sustav veza, ali što je potreban, znači, u ovome dijelu za kopnenu vojsku. NATO neće zanimati ni naša ratna mornarica, NATO neće niti ga zanima ratno zrakoplovstvo koje opet trebaju državi. Ali s druge strane, ulaskom u NATO savez mi sebi automatski na određeni način povećavamo rizike terorističkih i drugih aktivnosti jer je sasvim druga situacija kad negdje će naše postrojbe sudjelovati u sklopu NATO saveza, ali izvan misija Vijeća sigurnosti, znači Ujedinjenih naroda. Jer mi na taj način sudjelovanjem ćemo samo doprinijeti situaciji da ćemo biti izloženi razno raznim drugim oblicima subverzivnog djelovanja, terorističkoga i svega ostaloga što nosi. Znate i sami, a i vidljivo je da NATO nije odgovor. NATO nema odgovor za terorizam. Nema odgovor za terorizam. I zato me čude stalno izjave i Predsjednika države i ranije je bilo, eto mi smo članica Antiterorističke koalicije. Kakva smo mi to članica i kakve Antiterorističke koalicije kad nemamo uređen obrambeni sustav u državi da može odgovoriti svim ovima i terorističkim djelovanjima i drugim situacijama u koje možemo doći, ako nemamo spremnog obrambenog sustava i ako ne znamo tko i šta i na koji način će u datom trenutku reagirati. I zbog toga bi trebalo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost u punom smislu biti i ta jedna spona između Hrvatskoga sabora i Vlade. Pratiti i poduzimati sve što se na tome polju ostvaruje. A također ne mogu opet reći da je potrebno napraviti jednu određenu stvar. Netko mora biti odgovoran za ovo stanje, za ovo stanje u kakvom je sada obrambeni sustav Republike Hrvatske, u kakvom je stanju Hrvatska vojska. Najodgovorniji u svemu tome je sigurno Predsjednik države. Predsjednik države je najodgovorniji, on je Vrhovni zapovjednik Oružanih snaga. Znamo i sami što je govorio vezano oko Oružanih snaga, da je napravljen preustroj, da je napravljeno ovo, da je napravljeno ono. U biti nije ništa napravljeno, a također odgovor snosi i bivša Vlada. Mi smo, naime, očito zaboravili jer smo krenuli na taj dio, da nama Oružanih snaga više ne treba, a to je dokaz kako i na koji način se odnosilo ovo jedno razdoblje s Oružanim snagama. Slučaj 12-orice generala koji su potjerani, koji su znali raditi svoj posao i puno je takvih situacija bilo, a onda se javnosti prikazivalo kako se radi nekakav preustroj. Nikakav preustroj nije rađen i neće biti nikakvog preustroja dok god se ne donesu ovi sustavni dokumenti. Znači, dugoročni plan razvoja Oružanih snaga, plan djelovanja u slučaju katastrofa, procjena, plan obrane države i plan uporabe Oružanih snaga. Tek tada se može pratiti i raditi ono što ministar danas govori. Prema tome, očekujemo da Vlada poduzme žurne korake, da nam točno, ako i danas ministar može reći, u kome vremenu će svi ovi krucijalni dokumenti da bi se radio preustroj biti doneseni. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Branimir Pasecky.
Ja nikako ne mogu prihvatiti i nije točno da Hrvatska nema ovog trenutka obranu od terorizma. Onda je to katastrofa, onda bježimo i odavde, šta ćemo ovdje? Ja mislim da Hrvatska ima snage i u okviru unutarnjih poslova i Ministarstva obrane da se suprotstavi. Mi nemamo snage možda da izvršimo nekakvu protunapad, agresiju, sudjelovanje u obračunu sa terorizmom izvan zemlje, ali ne mogu prihvatiti takav definitistički stav da mi se ne možemo oduprijeti terorizmu koji bi se u određenom trenutku mogao pojaviti u Hrvatskoj.
Povreda Poslovnika, Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, gospodin Pasecky je povrijedio članak 209. našeg Poslovnika. Ja ovo što sam, što je on govorio nisam ni govorio u tome smislu. Ja sam rekao da mi nemamo plana obrane, da nemamo plana pripravnosti, da nemamo krucijalne dokumente koji daju odgovor na sve ovo. Mi to nemamo. Ja bi volio da imamo. Iznosim svoje mišljenje. Nije me ništa ispravio.
Nije to nikakav ispravak Poslovnika. Rekao sam vam već sto puta, članak 209. na njega se nemojte pozivati jer to nije povreda Poslovnika, članak 209. To, molim vas zastupnici, jedanputa upamtite za svagda. To je članak koji govori o tome da postoji institut ispravka netočnog navoda i pod kojim se uvjetima može koristiti.
Zato i je povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika. Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodin Kovačević je iznio čitav niz netočnih navoda. Zbog kratkoće vremena ja ću samo neke od njih citirati. Evo citiram, gospodin Kovačević je rekao da NATO ne interesira ni Hrvatska ratna mornarica ni Hrvatsko ratno zrakoplovstvo to jednostavno nije točno čitav niz međunarodnim sporazuma u okviru NATO-a kao što je otvoreno nebo te zajedničkih združenih vježbi na moru u okviru Partnerstva za mir demantiraju te tvrdnje gospodina Kovačevića, hvala lijepo.
Replika poštovani zastupnik Lučin izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih se pridružio onima koji su danas govorili u ime klubova, a čini se da je ministar zapravo na jednu dimenziju a to je problem novaca i sredstava koji su potrebni vojsci da može funkcionirati i raditi onako kako bi mi svi voljeli. Zapravo želim kazati sljedeće, mi možemo imati izvrsne planove, izvrsne programe ali ako nemamo novca ni za obučavanje, ni za opremanje, taj papir, taj plan, ta procjena ništa ne vrijedi. I stoga bi bilo odgovorno od nas...
Kolega Lučin, replika je odgovor na navod zastupnika. Zastupnik Kovačević je prije vas govorio vi ste se javili za repliku i na koji navod odgovarate.
Dopustite mi da završim pa ćete čuti, još mi nije vrijeme isteklo. Dakle, ne ispravljam netočni navod nego repliciram rečenici da su za ovakvo stanje u oružanim snagama kriva bivša Vlada, sadašnja Vlada i vrhovni zapovjednik ne. Mi moramo biti odgovorni i kazati da je za stanje u Oružanim snagama prije svega kriv Hrvatski sabor, jer Hrvatski sabor utvrđuje količinu novaca koji će se dati Hrvatskoj vojsci.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodin Lučin govori nešto što uopće nije istina. Prvo je, točna je stvar za ovakvo stanje u ovom trenutku u obrambenom sustavu države i oružanim snagama odgovoran i predsjednik države i bivša Vlada, Hrvatski sabor nije jer Hrvatski sabor je tek danas prvi put dobio javno, što je prvi put u povijesti da je rečeno realno kakvo je stanje u obrambenom sustavu i što je sve potrebno napraviti. A ne možete gospodin Lučin raditi preustroj oružanih snaga bez onoga što sve vojske u svijetu imaju koje rade. Prema tome, normalno da su sredstva novčana bitna ali nemoguće je to raditi ako se ne zna što će se i kako će se raditi, da li ćemo ići do 2015., 2013., 14. da dobimo ono što trebamo dobit. To je to.
I druga replika poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodin Kovačević je doslovce rekao da je predsjednik države odgovoran za stanje u Oružanim snagama. Ja ću još jedamput reći o ćemu sam govorio ispred Kluba, novac određuje prije svega Vlada to potvrđuje Sabor većina u ovom domu. Konačno za proračun 2004. godine glasuje i HSP. Bez novca mi jednostavno gospodo ne možemo ništa učiniti, proračun za ovu godinu iznosi 4,1 milijardu kuna, od toga više od 70% troši se samo za plaće, svega jedna milijarda kuna za materijalne troškove. Prema tome, mi se možemo pokriti ne onoliko koliko smo dugi nego naprosto kakvu imamo deku, to bi rekao narod. Nije stoga da ne postoji volji da se nekome ne pomogne, da se na nešto ne utječe nego jednostavno nema novaca. A pošto nema novaca onda je jasno da je i stanje u oružanim snagama ozbiljno onda imamo situaciju da u zrakoplovstvu je ispravno tek 30% letjelica, da samo trećina brodovlja Hrvatske ratne mornarice može isploviti iz luka, da ne postoji rezervi goriva, da nema zaštitnih maski, da su nam tenkovi stari 35 godina i tome slično. Međutim, odgovornost je ipak u ovom konkretnom slučaju vezana uz materijalna sredstva, ako nema novaca ne može se više postići od ovoga što imamo u ovome trenutku.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine Kajin prema članku 99. Predsjednik Republike je vrhovni zapovjednik Oružanih snaga. Prema tome, sama ta činjenica da je on vrhovni zapovjednik oružanih snaga, da nije donesen plan uporabe oružanih snaga, da nema dugoročnog plana razvoja oružanih snaga je već dovoljna činjenica za njegovu odgovornost, a istina je da treba više novaca ali se nije smjelo dopustiti niti bivša Vlada niti predsjednik ni sadašnja Vlada da nemamo ove dokumente kako bi provodili preustroj i pomogli ministru obrane da ne bude jednog dana ministar bez portfelja nego da bude ministar obrane. Hvala.
Poštovani zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prema zakonu o obrani Vlada podnosi Hrvatskom saboru godišnje Izvješće o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u oružanim snagama. Prvi puta ovo Izvješće je u ovome Saboru premda je Zakon o obrani stupio na snagu 29. 3. 2002. godine. Poštujući zaključak ovog Visokog doma od 5. travnja ove godine pred nama je i dokument s nazivom Izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema na zahtjev HSP-a, na jednoj od prethodnih sjednica. Oba dokumenta zajedno čine cjelinu i najbolje ih je raspravljati istovremeno jer vojna i civilna komponenta u funkcionalnom zajedništvu predstavljaju obrambeni sustav kao dio sustava nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske. Ocjena sigurnosnog stanja koja je u ovim dokumentima predočena, u okruženju konstatira nazočnost jakih vojnih snaga, latentne nestabilnosti i prisutnost međunarodnih snaga kao potporu za politička rješenja u bosni i Hercegovini, Srbiji i Crnoj gori. Po prirodi stvari obrambeni sustav Republike Hrvatske mora računati na scenarije eventualne eskalacije sukoba i prelijevanja u nekom od oblika na teritorij Hrvatske te biti pripravan u takvom slučaju na primjerenu obrambenu reakciju koja bi efikasno suzbila ili umanjila štetne posljedice. Vjerojatnost za otvorenu agresiju u ovom razdoblju ocjenjuje se kao vrlo mala ali se zato računa na netradicionalne i nevojne oblike ugroženosti kao što su terorizam, organizirani kriminal i slično karakter kojih je evidentno globalan pa je i sposobnost samostalnog odgovora gotovo utopijska. Sve to upućuje na suradnju i zajedničko djelovanje u kreiranju mira i političke stabilnosti. U skladu sa planiranim članstvom u NATO-u kao jednom od strateških ciljeva Republike Hrvatske provodi se preustroj Oružanih snaga Republike Hrvatske kako u personalnom dimenzioniranju i popuni tako i u tehničkom opremanju vodeći računa da to znači komplementarnost nacionalnih vojnih resursa sa onim funkcijama koje uvjeren sam u bliskoj budućnosti preuzima NATO. Ono što ovaj Izvještaj čini posebnim i zahtjeva da se i istakne posebno to je stupanj otvorenosti s kojom se bez ublažavanja govori o nedostatcima u obrambenom sustavu, kako u normativnom, tehničkom tako i u personalnom dijelu. Ta otvorenost dokazuje odlučnost da se nedostatci uklone ili barem ubrzano smanjuju u predstojećem razdoblju. Pošto je osnovni smjer razvitka oružanih snaga i obrambenih sposobnosti zemlje kao cijelina, usklađen sa strategijom obrane Republike Hrvatske, ovo izvješće treba podržati kao i napore da sljedeće izvješće za 2004. bude pozitivnije sa manje razloga za kritičke note, odnosno samokritiku. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Krapljan.
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, štovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Danas je pred nama Izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih pitanja. Pod točkom 2. ovog izvješća trenutne aktivnosti po pitanju obrambenih priprema i vidimo kako prioritetan posao nameće se izrada novih podzakonskih propisa kojima će se regulirati područje obrambenih priprema pojednostaviti metodologije obrambenog planiranja, odnosno racionalizirati postupke u njenom ili njenoj primjeni. Da bi to sve mogli primjeniti treba donijeti podzakonske propise kojima se uređuju problematika obrambenih priprema. Pristupiti izradi plana obrane Republike Hrvatske s najbrže mogućim rokom završetka, a mora biti usaglašen sa svim razinama. Što znači od predsjednika države, Vlade, ministra obrane i njegovih suradnika, Glavnog stožera, korpusa, da ne spominjem pa do zadnjeg vojnika u postrojbi, ali ne samo zadnjeg vojnika u postrojbi, pa i onog vojnika koji je sutra i koji se danas nalazi u pričuvi koji može biti na nas na neki način aktiviran. Dužni smo svi zajedno provesti i poduzeti sve potrebne aktivnosti i mjere kako bi ostvarili funkcije obrambenih priprema. Ukoliko se to ne učini u slučaju krizne situacije imat ćemo potrebu samoorganiziranja. Koje karaktiziraju stihinost, a što dakako umanjuje učinkovitost ponašanja i djelovanja, te utječe na težinu mogućih posljedica. Zašto spominjem samoorganiziranje? Na kraju 90-te i 91. godine kada je hrvatski narod bio u najtežem u naših posljednjih 50-tak godina poziciji uspio se samoorganizirati, uspio je formirati obranu, a da ne spominjem 95. kada je uspio dokazati ne da samo se zna braniti, nego i osloboditi. Danas je 2004. godina do tih stvari ne bi bilo potrebno i ne bi trebalo da dolazi do samoorganiziranja, to se sve mora riješit zakonomskim i podzakonskim aktima. Republika Hrvatska kao kandidat za NATO i Europsku uniju jasno iskazuje namjeru da na području obrane učini zaokrert svoj, te provodi suvremene refomske zahvate na strategijskom, normativnom, organizacijskom i operativnom planskom području. Te će na taj način stvoriti uvjete za kvalitetniju provedbu obrambenih priprema. Republika Hrvatska kao cijelina mora ojačati svoje moguće prevencije upravljanja u mogućim kriznim trenucima. A to se misli na eventualno ratno stanje, pa da ne kažem i stanje u miru, znači taj dio prevencije u svakom slučaju ne smijemo dovesti u pitanje. Pred nama je i prijedlog godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava provođenja kadrovske politike u ukupnom stanju u oružanim snagama Republike Hrvatske. Iz ovog izvješća izdvojit ću proces izdvajanja osoblja. Proces rada po novom ustroju započeo je 30. prosinca 2002. godine, izdvajanjem generala i visokih časnika koji su ispunili zakonske uvjete za starosnu mirovinu. Do 15. ožujka 2004. godine izdvojeno je ukupno 8 tisuća 251 osoba i to 19 generala i admirala. 374 visoka časnika, 1818 nižih časnika, 2677 dočasnika i 3644 vojnika. Pri tome 6 tisuća i 10 osoba izdvojeno je na osobni zahtjev uz otpremninu. A 51 osoba izdvojena u skladu s člankom 5. Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba. Najveći izlazak djelatnih vojnih osoba iz sustava oružanih snaga Republike Hrvatske bio je u starosnom području od 36 do 50 godina. Težina zadaća oružanih snaga Republike Hrvatske u preustroju bila je obuka i osposobljavanje postrojbi za izvođenje borbenih i mirnodopskih operacija. Od mirnodopskih zadaća težište je bilo na osposobljavanju postrojbi za zadaće, pružanje potpore civilnom stanovništvu u gašenju velikih požara, te humanitarne pomoći kod ostalih oblika katastrofa, te zaštita i spašavanje. Mi smo i ove godine bili svjedoci, a i svih prošlih, učešće i zadaća Hrvatske vojske u požarima pogotovo u području Dalmacije istot ako nam je poznat doprinos Hrvatske vojske u poplavi, gdje izuzetno je dobar i više, nego zadovoljan odaziv ljudi kada su vidjeli da je Hrvatska vojska s njima evo konkretno kod nas na Sisačkom području, kada su bile poplave i elementarne nepogode, znači itekako je dobro da Hrvatska vojska zajedno sa narodom spriječava i riješava sve probleme. Sada će prihvaćene kroz partnerske ciljeve u sklopu približavanja članstva u NATO savezu izvršavaju se planski uz određene poteškoće u opremanju postrojbi s odgovarajućim materijalno tehničkim sredstvima. Više nego što sam zadovoljan šta je u izvješću konačno skupilo se hrabrosti i pokazalo se detaljno i opisalo stanje borbene tehnike. Ja ću evo ukratko spomenuti kakvo je stanje u Hrvatsko kopnenoj vojsci, zapovjedništvo i postrojbe Hrvatskog kova, suočeni su s problemima zastarjelosti, neujednačenosti, i s porukom … postojeće borbene tehnike. Danas je ovdje bilo spominjanje i starosti tenkova, prosijek godina i kakvo je stanje u protuzračnoj obrani i svemu tome. Ali svi smo mi svjedoci, svima je nama jasno zašto i zbog čega i kako smo došli do toga, od kud je ta tehnika, koliko je bila stara kada se i preuzela 91. godine i dalje, tako da, ali ono što je najbitnije šta se kaže, ispravnost borbene i ostale tehnike u postotku je više, nego odlično, znači 90%. Imamo primjer problem postotka sa inžinjerijom, gdje je 50%, ali svjesni smo koja je uloga i zadaća inžinjerskih postrojbi, da su to strojevi koji normalno konstatno rade, gdje se trga i lomi i dolazi do kvarova. i da zaključim, unatoč brojnim poteškoćama materijalno financijskim i kadrovskim ograničenjima, ali uz povećani napor pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske, postojeće stanje borbene spremnosti oružanih snaga Republike Hrvatske osigurava ispunjene uloge i zadaće i strategijskih dokumenata iz područja obrane i nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske. Sve značajne zadaće uz profesionalni odnos pripadnika oružanih snaga realiziraju se prema usvojeno standardno operativnoj proceduri i normalno. Provedba preustroja i proteklih planskih i organizirano i s njima su stvoreni uvjeti za nastavak daljnjih reformi oružanih snaga Republike Hrvatske u cilju ubrzanog približavanja punopravnom članstvu u NATO savez. I za kraj, cijelokupna spremnost oružanih snaga Republike Hrvatske prvenstveno se zasniva na njezinim pripadnicima koji ulažu i nadalje će ulagati maksimalne napore kako bi održali na primjerenoj razini. Evo gospodine ministre glasovati ću za navedena izvješća. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Slaven Letica.
Poštovani predsjedniče Šeks, cijenjeni gospodine ministre. Vi ćete razumijeti da za mene kao jednog od predsjedničkih kandidata ovo izvješće ima posebnu težinu. i nakon što ga čovjek pročita praktički razmišlja o tome da li se kandidirati ili ne. Jer ako je stanje hrvatske obrane takvo jedina je nada u tome što u razdoblju od 2005. do 2010. to sasvim sigurno tako ne bi bilo. Znači, ja ću nešto kazati o dobrim stranama izvješća i o lošim stranama odnosno o nekim stranama izvješća koje nedostaju u ovom izvješću i vama bi gospodine ministre predložio da u budućim izvješćima uključite te elemente koristeći moderne istraživačke metode koje nisu skupe i koje će svakako dati bolji uvid u stanje sigurnosti i probleme obrane Republike Hrvatske. Prije svega želio bih ovdje izraziti žaljenje u ime kolege doktora Tončija Tadića i moje osobno ime jer smo mi uoči ovog izvješća imali nakanu posjetiti i posjetili smo Hrvatsku ratnu mornaricu u Vojarni "Sveti Nikola" u Splitu. Zato sam dobio telefonsko odobrenje gospodina ministra. Nakon toga zapovjednik admiral Zdravko Kardum je dobio i pismeno odobrenje. Uobičajena je inače praksa da ozbiljni predsjednički kandidati imaju pravo pristupa privilegiranim informacijama u svezi s obzirom i upravo zbog toga je ovo izvješće dobro došlo jer na takav način ta pravna praznina u hrvatskom pravnom sustavu se otklanja. Ipak svi će moći na temelju proglašenja ove sjednice otvoreno doći do tih informacija. Mi smo srećom obavili najveći dio razgovora u Hrvatskoj ratnoj mornarici, bili smo prekrasno primljeni od najviših časnika Hrvatske ratne mornarice, ljudi punih znanja, entuzijazma i fantastičnih vodstvenih i časničkih sposobnosti. Zbog nama nepoznatih razloga, o tome smo nešto malo uz kavu popričali, došlo je do prekida toga sastanka i time bi završio tu malu epizodu izražavajući još jednom žaljenje. Što nedostaje ovom izvješću? Nedostaje mu prije svega prosudba i to geostrategijska prosudba eksperata unutar ministarstva o neuralgičkim točkama koje su očigledne čak i laicima kad su u pitanju granični problemi. Primjerice, nema nijedne riječi o nazočnosti okupatorske slovenske vojske na Svetoj Geri 15 godina nakon formiranja samostalne Hrvatske države. Nema nijedne riječi o drugim graničnim problemima, ugrozama ili tihom pristajanju na te ugroze. Ima puno informacija o zapuštenosti, zastarjelosti i tužnom stanju vojne tehnike. Koliko sam shvatio čisto statistički govoreći stanje je takvo da kopnena vojska je u najboljoj formalnoj poziciji zato što 80% opreme, znači od inžinjerske opreme do protuzračne obrane, topništva, čega god, tenkova je ipak u kakvoj takvoj pozitivnoj kondiciji. Kad je u pitanju zrakoplovstvo taj postupak je svega 30% i kad je u pitanju ratna mornarica tridesetak posto. Mene osobno to ne zabrinjava jer svi ovdje koji su nazočni pa i vi gospodine ministre znate da 90. godine praktički nismo imali ništa. Kad smo posjetili oružja MUP-a u to doba primjerice na Trešnjevci tamo smo našli kubure, lovačke puške, par karabina i nešto snajpera. Tuga i nevolja, bili smo razoružani. Prema tome, ono što nedostaje ovom izvješću je puno važniji element a to je na temelju pozitivnih znanstvenih istraživanja praćenje, sustavno praćenje osjećanja patriotskog ponosa i spremnosti opće populacije na obranu zemlje. Takva istraživanja provode susjedne zemlje. Koristeću tu metodologiju ja sam svojedobno prije nekoliko godina za tjednik Globus provodio komparativna istraživanja o spretnosti Hrvatica i Hrvata i drugih građana Hrvatske na obranu domovine i bio sam iznenađen u to doba, to je zadnje istraživanje provedeno prije tri godine, da je preko 70% ljudi bilo spremno još uvijek poginuti za domovinu. Kad je u pitanju sam aktivni pričuvni časnički, dočasnički i ročnički sastav također bi takva trebala istraživanja činiti se jer mislim da je taj vojni faktor motivacija ono što se ponekad čini kao najteži element u raspoloženjima tih ljudi. Vraćam se sada opet dole u Split. Znači, gospodine ministre u našem telefonskom razgovoru vi ste mi skrenuli pažnju da postoje razlike u koncepcijama oko uloge MORH-a odnosno Hrvatske ratne mornarice i drugih naoružanih i civilnih sustava u dvojakom poslu. Prvi je obrana hrvatskoga mora i druga je implementacija odnosno provedba i zaštita ekološko-ribolovne zone. Naši razgovori pokazuju da teza oko koje se koncentriraju simpatije ministarstva da na moru budu naoružana tri sustava i da dođe do naoružavanja lučkih kapetanija i lučkih kapetana je nešto što bi bio svjetski unikum jer ja dobro poznam američki sustav Coast ... [[Govornik se ne razumije.]] guard koja ne bi bilo ni približno ideji naoružavanja lučkih kapetana. Znači, ideja je da se stvori sustav zaštite mora i ekološko-ribolovne zone sa tri plamenca na vanjskom rubnom području da bude Hrvatska ratna mornarica koja svakako, i tu upućujem apel i kolegama Saboru i vama gospodine ministre, iz razgovora je očito da Hrvatska ima visoko kvalificirani, visoko motivirani podmornički kadar. Bila bi šteta da se prvi put u sto godina dogodi da Hrvatska ratna mornarica ostane bez podmornice. Podmornica moderna njemačka od 420 do 450 tona košta oko 50 milijuna dolara sa svom modernizacijom i uspješnim spajanjem civilnih i obrambenih njenih nakana može biti i ponos hrvatskih podmorničara i ponos Hrvatske države ali i vrlo uspješan instrument u zaštiti hrvatskog Jadrana u najširem smislu riječi. Konačno, gospodine u tom međuprostoru dakle bi djelovalo pomorska policija i lučka kapetanija bi branila unutarnje teritorijalno more do otoka. Još jedna stvar oko koje svakako ovaj Visoki dom treba i ima pravo znati nešto je ogromna imovina MORH-a. Mi smo bili u Šibeniku na periferijama, na elitnim lokacijama, na različitim djelovima MORH nikako ne smije prepustiti bez apsolutne kontrole ovoga Visokoga doma ogromne potencijale izrađene u lokacijama, u prostorima i objektima. Postoji jedna opća tendencija da se trguje sa lokalnom samouprvom u ustupanju prenošenju imovine na pravo upravljanja lokalnim organima vlasti što je fantastična ideja, pogotovo ljudi koji nisu dobro upoznati i koji još uvijek imaju kompleks prema znanosti i sveučilištu što za mene hvala Bogu nije slučaj. Ako netko traži neki vojni objekt da bi se bavio nekim genijalnim istraživanjima kojima se nitko u svijetu ne bavi onda MORH će kazati bilo bi šteta ne dati. U svakom konkretnom slučaju treba vidjeti o čemu se radi, treba napraviti ozbiljnu analizu vrijednosti jer dio modernizacije Hrvatskih oružanih snaga može se napraviti prodajom te imovine. Ja vas uvjeravam da je imovina danas vrijedna sigurno iznad pet, šest milijardi eura i u nerazumnom ili nerazvoju strategije korištenja te imovine može se dogoditi nevolja da se ona prepusti i gruntovno lokalnim organima vlasti, da se onda u prvom krugu prepusti na upravljanje tome i tome, ovaj proda i na kraju to postane vlasništvo HIPO banke ili čega got već ne. Eto toliko dakle, izražavajući komplimente ovom velikom naporu ja se nadam ćemo uspješno surađivati da se ovakvi nesporazumi više neće dogoditi. Hvala vam lijepa.
Poštovani zastupnik Vlado Jukić.
Štovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Kao i većina kolega koji su danas raspravljali moram priznati da sam iznenađen sadržajem izvješća koji smo prilili od naše Vlade i Ministarstva obrane. Ne toliko nekim detaljima iz samoga sadržaja koliko jednom općom negativnom slikom stanja u oružanim snagama Republike Hrvatske. Samo izvješće potpunosti dokazaje da smo mi, a ja sam isto takobio jedan od predlgatelja, bili u pravu kada smo zahtjevali početkom mandata ove Vlade, da se ovakova vrsta izvješća podnese. Ono što je zanimljivo spomenuti jeste da je u ovom Saboru nadležno tijelo i u prošlo mandatu raspravlalo o ovoj problematici na Odboru za unutarnji politiku i nacionalnu sigurnost kojeg sam i sam bio član. I vodila se duga rasprava na tom Odboru u prošlom mandatu, oko formulacije stanja ocjene stanja u oružanim snagama koja će biti prezentirana i Saboru i hrvatskoj javnosti. I tada se došlo do jedne kompromisne formulacij ekoja je od prilike glasila zadovoljava trenutne potrebe. To je bila ocjena stanja prije nekoliko godina, stanja u oružanim snagama nadležnog saborskog odbora koja je prezentirana hrvatskoj javnosti. Od tada je prošlo, evo nekoliko godina i pred sobom imamo izvješće koje pokazuje da u svim elementima stanje u oružanim snagama je puno lošije nego što je prije nekoliko godina. Koji su tom erazlozi teško je govoriti, oni koje govore aje to samo novac, držim da nisu pravu. Jer za mnoge probleme koji izviru iz ovoga izvješća nisu potrebni novci. Ne može me nitko uvjeriti da tareba novac da bi se u ovoj državi donio plan obrane ili plan uporaba oružanih snaga. Zato ne trebaju novci ,za to trebaju samo oni koji su na dužnosti. I imaju obvezu zaknsku i ustavnu donjeti te dokumente, da ispune tu svoju dužnost i zarade svoju plaću, i da te dokumentme jednostavno donesu. DA ne govorim o podzaknskim aktima koji godinama nisu donešeni. Za to ne treba nikakav veliki proračunski novac nego samo politička volja. I u tome i je problem u tome ja vidim najveći problem zbog stanja u oružanim snagama očito da ne postoji politička volja ili postoje nekakavi posebni razlozi za koje mi ne znamo koji su dvoeli do toga da se ti nužni dokumenti do dana današnjeg nisu donjeli. I o tome ne govirmo prvi puta nego smo čak i prije nekoliko godina to spominjali i u brojnim raspravama i kolega Kovačević međutim očito da se obraćamo gluhima. Nije jedostavno, jasno to je jedna neprihvatljiva sitaucija na ovako visokoj razini, da se nužni dokumenti potrebni za funkcioniranje jednoga velikog sustava kao što je obrambeni sustav u Hrvatskoj, jednostavno nisu donjeli do sada do dana današnjeg bez obrazloženja. Ali za to nije trebao novac trebal je samo politička volja. To je moja najveća zamjerka i držim da bi ova rasprava u Saboru, ako nešto može doprinjeti poboljšanju stanja jeste to da ona izradi konačno donošenje tih najvažnijih dokumenata, od kojih uopće treba početi. Jer kako je uopće moguće govoriti o nekom poboljšanju i stanju obrane ako nemamo osobne dokumente po kojima bismo opće pravili planove pa sve do proračuan. Jer naravno da je proračun ovogodišnji ključni momenat kada će biti moguće donekle barem popraviti ovaj drugi dio koji se ne odnosi na donošenje dokumenata. Ono što je zanimljivo u izvješću i pridružujem se kolegama koji su pohvalili veliku hrabrosti i Vlade i osobno ministra obrane ovako, ovakovu sliku iznjeti pred hrvatsku javnost ali očito da je stanje takovo da više se t u nema što čekati. Nego je nužno bilo potrebno hrvatskoj javnosti prezentirati ono što nije dobro za ugled Republike Hrvatske, i št osigurno neće prihvatiti hrvatski građani. Jer jednostavno do sada je u hrvatskim medijima ili je ta tema bila marginalizirana ili se zataškavala na razno načine, pod nekakvim krinkama vojne tajne i svega onoga što donekle i treba dijelom. Ali ne bi trebalo po mome mišljenju biti na takav način obzirom na to da hrvatski građani i te kako plaćaju velika sredstva i žele živjeti i u uvjerenju kako obrana Republike Hrvatske i obrambeni sustav funkcionira onako kako mora prema Ustavu i zakonima. Ono što sma primjetio i što bih htio prokomentirati , je pitanje personalne spremnosti. Ovdje se kaže da je 85% preustroja završweno. A to znači da su ljudi raspoređeni u oružanim snagama na odgovarajuća mjesta 85%. Samo što strukturu onih koji su preustrojeni ne možemo barem ja nisam moga iščitati iz izvješća, do kraja sagledati. Dali je u ovih 85% npr. su i oni ljudi koji su rasproeđeni na radna mjesta specijalistička radna mjesta u oružanim snagama, a da pri otme nemaju odgovarajuću stručnu spremu niti iskustva vezanih za to novo mjesto temeljemo prema preustroju. Jer kao št oznamo ima mnoštvo informacija koje govore o tome da je veći broj pripadniak oružanih snaga raspoređen u preustroju na mjesta za koje namaju niti minimalno iskstvo a često niti potrebnu stručnu spremu. A da je veliki broj pogotovo, pripadnika oružanih snaga specijalističkih znanja otišao kao neperspektivan u mirovinu. A da ih nisu zamjenili ljudi potrebni sposobnosti za obavljanje tako specifičnih poslova. Kao što su poslovi pripadnika oružanih snaga. Znači zanima me dali je u tih 85% dali je to statisički podatak, ili je ta struktura zadovoljavajuća u onom sustavu koji je bio u preusstroju. A to znači da ti ljudi koji su raspoređeni imaju sva potrebna stručna znanja i kvalifikacije za obavljanje dužnosti u oružanim snagama. Kroz sektor ili dio izvješća koji govori o obučćenosti i uvježbanosti se može vidjeti što se dešavalo u oružanim snagama a može se opravdati nedostatakom novca. Jer kao što vidimo u profesionalnim sastav nije imao obuku potrebnu za namjenske zadaće. Nego se, kaže se na smanjenoj razini praktički možemo prihvatiti da je to ispod minimuma. Što se tiče pričuvnog sastava otvoreno se priznaje da niti je bilo obuke a nije bilo ni smotri pričuvnog sastava praktički on postoji očito samo na papiru. I ono što je svakako za pohvalu ročni sastav kolikol toliko funkcionira a to znači da je obavljao svoje obuku i očito da je Hrvatska vojska u nedostatku novca ono što je imala potrošila i potrošila na ročni sastav, što držim da je pozitivno. Ono što je zanimljivo i što u stvair pokazuje stvarno stanje u oružanim snagama osim ljudskog afktora koji je svakako najvažniji je ispravnost borbene i ostale tehnike. Kada se govori o kopnenoj vojsci ta brojka od 85% mi izgleda malo preotimistično. Obzirom na činjenicu da smo dio ratne tehnike zarobili, dio kupili na razne načine tijekom Domovinskog rata. A većina ili skkoro sva ratne tehnika korištena intenzivno u Domovinskom ratu i teško je pretpostaviti da je njezin faktor ispravnosti 85%. Mislim da je to preoptimistično, i da ta brojka ne malo da ne kažem napuhana. Što se tiče Hrvatskog ranog zrakoplovsta kada se kada se kaže 30% to je stvarno mala brojka. Ali sjetimo se afere koje smo imali nakon curenja tzv. curenja inforamcija na Odboru za unutarnju politiku u prošlom mandatu, kada je hrvatska javnost saznala da u Hrvatskom ratnom zrakoplovstvu postoji samo jedan u tom trenutku borbeni avion spreman za djelovanje. Sjetimo se da je tada u tom trenutku taj postotak bio i puno manji. Naravno teško je očekivati u ovako javnoj raspravi da dobijemo točne i konkretne brojke, ali ja koji živim u Osjeku i Slavonac sam i sudionik Domovinskog rata, po tko zna koji put godinama, htio bih i ovom ministru obrane postaviti pitanje hoćemo li mi u Slavoniji i Osijeku ikada dočekati kao građani Republike Hrvatske koji su prošli Domovinski rat i vidjeti borbeni avion Hrvatskog ratnog zrakoplovstva ili barem borbeni helikopter sa hrvatskim oznakama da vidimo u zračnom prostru Slavonije, da bismo znali da i ta naša hrvatska država ima sredstva kojima može braniti svoje nebo. Držim da Slavonci to nisu imali priliku vidjeti, a kako stvari stoje, teško ćemo to i doživjeti, obzirom na raznorazna predviđanja koja govore o tome da ćemo nekom drugom prepustiti zašititu svojega zarčnog prostora i očito da netko misli da je to rješenje za obrambeni sustav Republike Hrvatske, s kojim se ja ni u kom slučaju ne slažem. Znamo da raspolažemo borbenim helikopterima, godinama ih nitko nije vidio da lete ili da vježbaju i postavlja se pitanje hoće li to biti uopće osposobljeno a znamo, to kaže struka vojna, da su itekako potrebno, pogotovu nama, nama u Slavoniji u slučaju bilo kakove ugroze. Što se tiče Hrvatske ratne mornarice, ona je očito od ova tri segmenta hrvatskih Oružanih snaga u najtežem položaju. Ono je stvarno, ja čak držim da ovu rečenicu nije trebalo napisati u izvješću, stvarno nije trebalo napisati ostale zadaće kao što su nanošenje raketnog udara, provođenje protupodmorničke i protuminske borbe, ne može izvršiti. Ako i jest istina, tragična istina, ova rečenica, nije ju trebalo gospodine ministre napisati, jer to znači da mi nemamo Hrvatsku ratnu mornaricu. To ovako kako piše znači da Hrvatska ratna mornarica nije sposobna u ovom trenutku izvršiti bilo kakvu borbenu zadaću i to je, to je stvarno tragično. I očito je da će Hrvatska ratna mornarica morati biti prva kada se bude pokušalo, a nadam se da će to biti kada bude ovaj proračun slijedeći državni proračun, koji će trebati pomoći kako bi barem minimum svojih ratnih zadaća eventualnih, mogla izvršiti. I pitanje odgovornosti na kraju. Ne možemo pobjeći od odgovornosti..
Hvala lijepa, hvala lijepa kolega Jukić. Kolega Jukić, višestruko vam je isteklo. Oprostite, imat ćete prigovor na repliku zastupniku Radoša se osvrnuti.
Odlično. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Poštovani zastuponik Jozo Radoš. Replika, izvolite.
Pa kolega Jukić kaže da je trošenje ionako malih sredstava za ukupho financiranje vojske na ročnu vojsku pozitivna stvar. Dakle, ionako imamo malo novca za održavanje, za izobrazbu profesionalne vojske i onda je dobro trošiti novac na ročnu vojsku. Ročna vojska apsolutno ni u kojoj važnoj vitalnoj funkciji ovoga časa u hrvatskoj obrani niti u hrvatskim aktivnostima prema NATO-u, međunarodnim mirovnim misijama itd. ne sudjeluje niti ima izgleda da će u narednih 10-ak goidna sudjelovati u bilo čemu, jer pričuva koju bi eventualno mogla činiti ročna vojska također je vrlo neaktivna i vjerojatno kroz dugo razdoblje neće biti aktivna. Stoga sam ja suprotnoga stava nego kolega Jukić. Smatram da je trošenje novca za ročnu vojsku u uvjetima kad to ide nauštrb kvalitete profesionalne vojske apsolutno štetno i negativno. Hvala.
Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Vlado Jukić.
Ne čudi me što kolega Radoš ima suprotne stavove od mojih osobnih i Kluba Hrvatske stranke prava, jer kolega Radoš je obnašao, doduše kratko vrijeme dužnost ministra obrane i svakako da u ovom izvješću ima itekako doprinos i mislim da je ovo izvješće sa svojim sadržajem zorna slika kolege Radoša i njegovog mandata obnašanja ministra obrane Republike Hrvatske.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Kolega Radoš, prvo ste podigli ispravak, pločicu sa ispravkom netočnog navoda, a znate jako dobro da nema ispravka netočnog navoda u replici i odgovoru na repliku i sada se izlažete pogibelji dižući pločicu sa povredom Poslovnika. Izvolite.
Kolega Jukić je povrijedio Poslovnik, jer je uvrijedio zastupnika, mene. Ja ponajprije nisam kratko vrijeme bio ministar obrane, a to izvješće nikako ne može biti slika i prilika moga rada. Prema tome, on je uvrijedio zastupnika i trebao je dobiti opomenu.
Ne prihvaćam da se radi o povredi Poslovnika. To je jedna vrijednosna procjena, a ne uvreda. Uvredljive naravi. Nekome reći da je bio dalekovidan ili kratkovidan u pogledu nekih političkih poteza nije nikakva uvreda, nego jedna politička kvalifikacija kad se radi o politici i nemojte ići tu pogibelj koja vam se sada i ostvarila. Ja vam čitajući Poslovnik trebam izreći opomenu što sa velikim nezadovoljstvom i činim. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Predsjedniče, ministre, cijenjene kolegice i kolege. Mi danas razgovaramo o dva dokumenta koja nam je proslijedila Vlada Republike Hrvatske i to doikumentima koji se odnose na razdoblje prošle godine. Danas dakle razgovaramo o dva dokumenta koje je Vlada uputila Hrvatskom saboru, najvišem predstavničkom tijelu građana Repubolike Hrvtske, a jučer smo cijelo popodne ili cijelu večer, dugo u noć do danas ujutro raspravljali o dokumentu koji je Vlada potpisala sa Međunarodnim monetarnim fondom. I sada, ja sam se duboko nadao da će dakle, dokumenti koje će Vlada ubudće proslijeđivati Saboru na raspravljanje biti barem nalik onome sadržajem i obavezama kao što je bio onaj dokument koji je Vlada potpisala sa Međunarodnim monetarnim fondom. Međutim, mi danas dobivamo dokument koji govori o nacionalnoj sigurnosti, o teritorijalnom integritetu, o suverenosti države koje primjerice ovaj prvi dokument koji govori o izvješću o ostvarivanju plana obrane ima 7 listova, od čega su 4 lista korice, a 3 lista su sadržaj na koje se te korice odnose. Onda sam si postavio jedno drugo pitanje, da li bi bilo moguće da ti dokumenti budu sadržajem onakvi kao što se Vlada obavezuje i u izvješću je neke međunarodne institucije o nekim stvarima u Republici Hrvatskoj, kao što je primjerice monetarna suverenost o kojoj smo jučer raspravljali, gdje je vrlo precizno Vlada izvijestila Međunarodni monetrni fond kakvo je stanje i vrlo precizno se obavezala što će činiti u narednom razdoblju uključujući kada će kupiti software, uključujući kada će taj software biti implementiran u informatičku, u hardware u Ministarstvu financija i institucije Ministarstva financija. Za razliku od toga, mi smo dobili dva sastavka od Ministarstva obrane koji bi trebali govoriti o stanju obrambenih priprema i o stanju obrambenog sustava. Ono što sam se zapitao nakon što sam pročitao izvješće o ostvarivanju planova obrane i pripremi obrambenih priprema je da li ovaj Hrvatski sabor ima plan obrane, da li mi kao zastupnici, da li mi kao zastupnici imamo ratni raspored. Što bi se dogodilo da danas se dogodi izvanredno stanje u Republici Hrvatskoj? Gdje bi se mi kao saborski zastupnici javili? Da li bi se javili tamo gdje nam piše, nama vojnim obveznicima u vojnim knjižicama ili postoji neki drugi ratni rspored? Što bi ovaj Sabor i gdje bi činio i djelovao u vrijeme izvanrednih prilika i neposredne ratne opasnosti? To je ono pitanje koje se meni postavilo. To što se konstatira da 2003. godine nisu postojali planovi obrane, to mene apsolutno ne zadovoljava. Ovo je jedno štivo koje mi primamo na znanje, ali svrha izvještaja i jeste da oni budu podloga akcijskog plana, bio on kratkoročan, godišnji ili je on dugoročan, dakle, da se odnosi na više godina. A mi sad konstatiramo da 2003. godine naše Oružane snage su bile ovakve ili onakve. Mene ne zanima što su Oružane snage mogle činiti 2003. nego me zanima što mogu činiti danas i što mogu učiniti sutra, a toga nemamo ni u jednom od ova 2 dokumenta. Dakle, ovo je jedan lijepo sastavak, odnosno 2 lijepa sastavka koja smo dobili. Drugo, dobili smo Izvješće o spremnosti obrambenog sustava za provođenje kadrovske, itd., itd., gdje su uvodu kaže da Izvješće je kratkoročni dokument operativnog planiranja koji uz druge dokumente predstavlja okvire za izradu godišnjih prioriteta i godišnjih smjernica obrambenog sustava u Republici Hrvatskoj. Ja bi bio puno zadovoljniji da sam uz ovo dobio i ta 2 dokumenta, da znam što su to godišnji prioriteti i godišnje smjernice obrambenog planiranja u Republici Hrvatskoj. Čak i da nismo dobili onako precizno kao što je Vlada napisala MMF-u. Možda da smo dobili malo nepreciznije u malo rastezljivim kategorijama, a ne baš u datum kao što to Vlada sa MMF-om ugovara, sa Međunarodnim monetarnim fondom. MMF-om. ... [[Upadica se ne razumije.]] E, tako je. Pa ne, samo 10 minuta imam. Ono što zabrinjava u ovom dokumentu osim što je Izvještaj o prošlom svršenom vremenu, je to što bojim se da oni koji su pisali ovaj Izvještaj ne percipiraju što to obrambeni sustav doista jeste. Jer osim što se govori, opisuje koji su čimbenici moguće ugroze, odmah tko o čemu? Svi o Oružanim snagama. Međutim, Oružane snage su tek jedne od komponenta obrambenog sustava u Republici Hrvatskoj i u svim zemljama, suvremenim zemljama u svijetu. U svakoj zemlji postoji obrambeni sustav koji se sastoji od najmanje dvije komponente. Jedna komponenta su Oružane snage i druga komponenta su civilna obrana. Neke druge zemlje koje su članica NATO-a, kamo mi želimo, čega mi želimo postati, imate 3 komponente. Primjerice, Francuska i Engleska, odnosno Velika Britanija imaju vojnu obranu, dakle, ne Oružane snage nego imaju vojnu obranu, imaju civilnu obranu i imaju gospodarsku obranu. I Britanija i Francuska. A mi u izvješću o spremnosti obrambenog sustava, hop, opisujemo o tome kako nam i koliko aviona i helikoptera može poletjeti ili ne može prošle godine. Opisujemo koliko generala i drugih časnika i dočasnika imamo. Niti riječi o spremnosti civilnog sektora za slučaj upotrebe ugroze. A ugroza nije samo neposredna ratna opasnost. Ugroza su i velike katastrofe. Ugroza su sve ono što čini ovdje, koji se nabrajaju ovdje pod sigurnosnim rizicima. I ovdje ima jako puno posla, jako puno posla. Funkcija obrambenog sustava nisu samo da se suprotstavi u ratu. Funkcija obrambenog sustava je prije svega odvraćanje od mogućeg napada. Obrana svog teritorija, zaštita stanovništva i materijalnih dobara, neoružani otpor agresiji, djelovanje političkih i drugih društvenih podsustava u ratu, neposrednim ratnim opasnostima i velikim katastrofama. To je obrambeni sustav. Nas kao zastupnike građana Hrvatske ne zanima samo opis stanja u Oružanim snagama u prethodnoj godini. I ovo doista treba poslužiti kao što i piše u uvodu, za izradu godišnjih prioriteta i godišnjih smjernica, ali ne samo godišnjih prioriteta i godišnjih smjernica nego u dugoročnih planova. Navodno je u 3. mjesecu održan jedan sastanak sa Vrhovnim zapovjednikom Vlade i ministara i Glavnog stožera gdje je dogovoreno drugačiji ustroj Hrvatske vojske. Da se odustaje od teritorijalnog ustroja, prelazi se na operativne postrojbe. Zašto o tome do dana današnjeg nije raspravljao ovaj Sabor? Zašto Hrvatski sabor od 2002. nije raspravljao ni o jednom obrambenom dokumentu nakon usvajanja strategije? Ovaj Hrvatski sabor ima svoju odgovornost za spremnost obrambenog sustava, ali spremnost za upotrebu tog sustava ima ministar, Vlada i Predsjednik. Ali mi moramo o tome raspravljati, mi moramo davati smjernice i mi moramo kontrolirati kako se naše smjernice izvršavaju. A ne da raspravljamo pola dana o tome kako je, kako su izgledali i bili ofarbani helikopteri u 2003. godini. Tek kada se Vlada bude prema ovom Saboru odnosila onako barem na pola kao što se odnosi prema MMF-u. Dakle, kada će dati izvještaj i kada će uz izvještaj doći i Akcijski plan djelovanja barem u mandatnom razdoblju, tada ćemo moći konkretno govoriti i o tome i moći ćemo jasno stati pred građane i reći, da, ove obrambene snage spremne su učiniti to i to za građane Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ispravit ću netočan navod kolege Mršića koji je ustvrdio da nigdje u ovim dokumentima se ne spominje pitanje civilne obrane i civilne komponente obrane. Gospodine, na prvoj stranici Izvješća o ostvarenju planova obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema, jasno i nedvosmisleno stoji. Ispod onoga što se tiče razvoj samo vojne komponente, da zbog razvoja samo vojne komponente u 2. stavku stoji: "nezadovoljavajući odnos prema pitanjima civilne obrane, obrambenim pripremama državnih tijela vlasti, gospodarstva, društvenih djelatnosti te prema zaštiti i spašavanju". Jasno i nedvosmisleno je opisano i u svim daljnjim člancima je u 10 članaka je navedeno što je to civilna komponenta obrane, što znači privatizacija kroz civilnu obranu, što znači mobilizacija i što znači svi segmenti o kojima ću vjerojatno ja ako dođem na red i reći. Hvala vam.
Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Mršić. Izvolite.
Pa ja samo želim reći da ja nisam govorio o tom dokumentu nego o dokumentu "Spremnost obrambenog sustava" gdje se doista ne spominje civilni sektor ...
Hvala, hvala. Ne treba objašnjenje, samo ako je povrijeđen Poslovnik. Ništa tu dalje nema objašnjenja. Sada je na redu gospodin zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovani ministre. Evo, ja ću kratko dati svoje viđenje ovih izvješća. Ova godišnja izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u Oružanim snagama za 2003. godinu pokazatelj su stvarnog i realnog stanja Oružanih snaga koje nije od jučer i koje se nadovezuje na sve što je prethodilo ovakvom stanju od Domovinskog rata do danas. Ova izvješća jasno govore i o odlučnosti ministra obrane, gospodina Rončevića i Vlade Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru i hrvatskoj javnosti iznese stanje bez uljepšavanja, realno kako ono jeste. U prilog tome svjedoči skidanje oznake tajnosti sa izvješća i demistifikacija vojne tajne kojom su se služili prethodnici na čelu MORH-a za slična izvješća pa se o stvarnom stanju Oružanih snaga moglo samo nagađati. Stanje prikazano u 2003. nije dobro, ali sigurno nije ni katastrofično posebice kada se sjetimo da je naša Hrvatska vojska nastajala tijekom Domovinskog rata iz ničega i da je takva ostvarila sjajne pobjede u Domovinskom ratu. Dobro je da Izvješća nisu politički obojena i držim da i prilikom ove rasprave tako treba i ostati. Mislim da je svima nama zajednički cilj zaštita nacionalnih interesa i jačanje borbene spremnosti Oružanih snaga Republike Hrvatske. Čitajući ova izvješća i prijedlog aktivnosti za poboljšanje cjelokupnog stanja nameće se jasna potreba za cjelovitom reformom i izradom novog ustroja MORH-a. Već u 2004. godini donesen je čitav niz mjera koje stvaraju pretpostavku za uspješnu prilagodbu Hrvatske vojske NATO standardima. Republika Hrvatska se opredijelila za pristupanje NATO-u a samim tim preuzela je obveze prilagodbe i preustroja Hrvatske vojske u manju dobro obučenu, dobro opremljenu i pokretljiviju oružanu silu koja će biti kompatibilna NATO postrojbama. Pred nama su novo vrijeme, novi zahtjevi, nove tehnologije na koje se treba prilagoditi. Ne sumnjam u uspjeh tih prilagodbi a najbolji primjer već sada predstavlja vod vojne policije, 66. vojne policije koji uspješno ispunjava svoje zadaće u sastavu mirovne misije u Afganistanu. Vjerujem da će i Hrvatski sabor dati svoj doprinos ovoj transformaciji Hrvatske vojske donoseći adekvatne zakone ali i odboravajući adekvatna sredstva za stvaranje oružane sile koja će biti sposobna i spremna odgovoriti na sve ugroze na Republiku Hrvatsku i izazove bilo koje vrste. Naravno da ću podržati ovo Izvješće.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Vladimi Pleško izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovani kolegice i kolege. Ja ću kratko o ovim Izvješćima o stanju spremnosti obrambenih sustava u Republici Hrvatskoj i to poglavito na početku sa jednom čestitkom gospodinu ministru i njegovim kolegama u Ministarstvu obrane. Iz kojih razloga? Iz razloga toga što je bez rezervno pokušao pokazati kakvo je trenutno stanje u Republici Hrvatskoj po pitanju Oružanih snaga, a isto tako što je spreman se uhvatiti u koštac sa svim problemima koji postoje u obrambenim snagama Republike Hrvatske. Podsjeća me to na vrijeme 90-tih godina kada smo nenaoružanih i bez ikakvog oružja i opreme krenuli praktički u obranu Republike Hrvatske a danas moramo krenuti u pripremu jedne male kvalitetne vojne snage koja će braniti interese Republike Hrvatske. I s te strane moram reći da ovo Izvješće je u svakom slučaju pregled i analiza postojećega stanja vrlo dobro da se našlo na saborskim klupama bez vela tajni da možemo o njemu raspravljati, da možemo davati primjedbe, da možemo davati naše vizije kako ustrojiti Hrvatsku vojsku. Isto tako smatram da ono je vrlo objektivno i nepristrano napisano znači govori o svim onim stvarima koje su stvarno realne u našoj vojsci. Ali isto tako ću reći jednu činjenicu kao zastupnik u prvom mandatu u Saboru, da je dobro da se svi upoznamo koji i nismo posebno vezani uz vojne strukture znači o svim tim problemima koje imamo. Zbog čega? Zbog toga što uskoro dolazi novi proračun za 2005. godinu, što će dolaziti drugi proračuni, rebalansi proračuna, proračuni za 2006., 2007. godinu a ako znamo situaciju kakva je u Oružanim snagama onda ćemo i u ovom dijelu znati se postaviti u dobro kalkuliranje znači u dobru procjenu potreba koje ima Ministarstvo obrane. Isto tako što se kroz ova Izvješća vidi, vidi se koje su to potrebe koje ima Republika Hrvatska u oružanim snagama kroz nekoliko različitih čimbenika. Ja ću to podijeliti na dvije stvari, prvi su čimbenici u potrebama u ljudskim resursima, ljudskom potencijalu, i drugi su u dijelu tehničkom, znači u tehničkim potrebama na koje možemo govoriti o naoružanju, o oružjima i objektima u vlasništvu Ministarstva obrane. Kada govorimo o ljudskim potrebama treba napomenuti i smatram da i Ministarstvo vodi dovoljno brige o tome da se ubuduće u Hrvatsku vojsku uvodi što više školovanih osoba, visoke stručne spreme i viših stupnjeva magistara i doktora znanosti koji kroz razvoj svih planova i svega što je potrebno mogu složiti primjerene potrebe Republici Hrvatskoj. Ali isto tako moram reći i to da kroz ove tehničke potrebe treba uvesti i jedan vid racionalizacije što je vidljivo kroz ova Izvješća da smo imali tehnička sredstva, različiti proizvođači, u nekim slučajevima različitih kalibara gdje mnogo sredstava je otišlo na održavanje takvih sredstava koja nisu bila kompaktibilna jedna drugima i normalno da su takvi troškovi održavanja uvijek preveliki. Ne trebamo napominjati svi znamo da ako treba imati 10 različitih specijaliziranih servisa za kamione da je to puno skuplje nego ako imamo dobavljače od jedne ili dva velika poduzeća u Europi koja se bave transportnim sredstvima samo jedan od primjera. Ali isto tako se moram vratiti i na dio ljudskoga potencijala a tu je onda ročni sastav i povezati se malo i prema drugim nastojanjima koja su se čula u ovom Visokom domu a to je potrebe znači kroz zakonske okvire regulacije vojne obveze ročnika jer tu smatram isto tako, moram podsjetiti ponovno na 90. godinu da je uz neimaštinu koju smo imali u vojnim opremama u sredstvima za vojne potrebe da smo imali jedan veliki duh svi Hrvati u obrani Republike Hrvatske. Mislim da se kroz ročni sastav danas i ubuduće može zadržati jedna visoka vojna spremnost i gotovost Hrvatske vojske ali pod uvjetom da se promijeni i malo promijeni Zakon o služenju u Hrvatskoj vojsci, jer smatram da civilno služenje vojnog roka nije u potpunosti ono što bi Republika Hrvatska trebala, poglavito što se u nekoliko zadnjih godina dešavalo da je to civilno služenje vojnog roka bilo sasvim nešto drugo od one primarne obveze a znači služanje u humanitarnim udrugama, služenje za potrebe zdravstva i u nekim takvim ustanovama dok je to bilo daleko više rasprostranjeno na druge načine a što kasnije nema jedan može bitni potencijal u obrambenim prilikama. Da ne bih previše oduzimao vremena, smatram da je kompletno Izvješće dobar prikaz stanja koje je i svima nama jedan apel za buduće proračune i pogotovo ovogodišnji koji dolazi 2005. godine. Htio bih zaključiti s nekoliko rečenica. Prvo, smatram da svi zajedno ćemo se složiti da već u sljedećem proračunu treba osigurati veća sredstva za ulaganja u obranu Republike Hrvatske, znači opremanje, nabavu nove tehnike i za popravak tehnike kojom trenutno raspolažemo a nije u borbenoj gotovosti. Isto tako ponavljam, potrebno je preispitati zakonske propise glede ročnog sastava i još jednu stvar koju nisam primjetio da netko ovdje danas napomenuo, a to je osigurati mogućnost uništenja bojnih sredstava. To je kroz izvješće stavljeno da imamo u Republici Hrvatskoj u mnogim skladištima dosta bojnih ubojitih sredstava koja nisu adekvatna i koja se više ne mogu koristiti, a ta ubojita sredstva mogu čak biti i opasnost za naselja koja su u blizini ovih znači skladišta i ovih vojnih objekata. Pa bi trebalo kroz sljedeće proračune razmislite o tome načinu na koji će se uništavati ova ubojita sredstva na prihvatljiv način neškodljiv civilnom stanovništvu. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Marijan Bekavac, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovoje po prvi puta da se izvješće o spremnosti obrambenog sustava i provođenju kadrovske politike i ukupnog stanja u oružanim snagama Republike Hrvatske, te izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema javno donosi ovdje pred Hrvatski državni sabor. To je svakako za pohvaliti i pohvaljujem transparentnost rada Ministarstva obrane i Republiku Hrvatsku, Vlade Republike Hrvatske, što bez kompleksa prikazuje stanje u oružanim snagama onako kako je sa svim svojim pozitivnim i negativnim stranama. U izvješću o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbe obrambenih priprema za razdoblje u 2003. godini vidljivo je da problematika obrambenih priprema nije zaživjela na sustavan način. Na temelju odluke iz Zakona o obrani nije donešena odluka o metodologiji za izradu planova obrane RH-a, te isto tako nisu doneseni podzakonski akti koji su nužni za izradu plana obrana svih nositelja obrambenih priprema. … Vlade Republike Hrvatske dosadašnjih državnih tijela državne uprave, dakle za 2003. godinu. Nadam se da će u izvješću za 2004. godinu većina tih podzakonskih akata kojij reguliraju ovu materiju biti donešene, pa ćemo onda imati bolju sliku regulative na ovom iznimno važnom području. Jedini planski dokument koji je donijet je plan mjera pripravnosti iz Domovinskog rata još iz 1991. godine. Dakako da su uvjeti i okolnosti kad je donošen taj plan u odnosu na sadašnje stanje na našu sreću bitno izmijenjen, tako da danas u mirnodopskom stanju moramo učiniti sve da u budućnosti budemo pripravni za eventualne ugroze glede suvereniteta Republike Hrvatske poglavito iz razloga određenih nestabilnosti u susjedstvu. Svakako da će ulazak u NATO savez dodatno ojačati sigurnost i zaštitu Republike Hrvatske, te učiniti Republiku Hrvatsku sigurnijom pod kišobranom NATO saveza. Aktualna Vlada je na temelju odredbi Zakona o obrani, te operativnog plana provedbe programa Vlade Republike Hrvatske za razdoblje do 2007. u procesu donošenja podzakonskih propisa koji reguliraju ovu važnu materiju. Mišljenja sam da te podzakonske akte treba donijeti što hitnije, a nakon prikupljanja svih potrebnih mišljenja od nadležnih tijela državne uprave i drugih institucija. Republika Hrvatska kao kandidat za NATO i Europsku uniju jasno iskazuje namjeru na području, namjeru da na području obrane učini zaokret, te provodi suvremene retromske zahvate na strategijskom, normativnom, organizacijskom i operativno-planskom području, te će na taj način stvoriti uvjete za kvalitetniju provedbu obrambenih priprema. Republika Hrvatska kao cijelina mora ojačati svoje mogućnosti i prevencije upravljanja mogućim krizama, u miru, u stanju neposredne ugroženosti i ratnom stanju. i ovladavanju poremećajima u takvim novonastalim situacijam. Retromski zahvati u vojnoj komponenti obrane izrada strategijskog pregleda obrane, izrada prijedloga novog ustroja MORH-a, izrada … dokumenata oružanih snaga i slično uz … rad na civilnoj komponenti obrambenog planiranja. Privođenjem kraju spomenutih procesa ubrzat će se rad na razradi organizacije i pripremi dokumenata civilne obrane. Osim regulative, bit će potrebno poduzeti napore da se popravi stanje u oružanim snagama, da se dodatno opremi i osposobi da se stručno usavršavaju kadrovi u oružanim snagama. Isto tako mislim da je potrebno što se tiče kadrovskog ospoboljavanja dodatno školovati naše ljude u oružanim snagama kako bi što spremniji dočekali bilo kakve moguće ugroze. Na kraju prihvaćam ovo izvješće i dajem punu potporu ministru i Vladi na ovako transparentnom izvješću, a nadamo se da će izvješće za 2004. godinu sigurno biti bolje i sadržajnije. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Milanka Opačić, izvolite. Gospodin zastupnik Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa govoreći danas u raspravi puno je toga rečeno i treba naglasiti da izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema je zapravo dokument koji će biti cilj i vodilja svima zaposlenicima Ministarstva obrane i Glavnog stožera kao i svim tijelima državne vlasti da iz ovih navedenih nedostataka koji su evidentirani i koji nisu provađani kroz cijelo ovo vrijeme i sve ove godine iz tko zna kojih razloga zenenarivani su neki sustavno, neki financijski, a neki namjerno vjerojatno. Tako u proteklom razdoblju problematika obrambenih priprema nije zaživjela sa sustavom na sustavan način na temelju odredbi Zakona o obrani, još nije donijeta odluka o metodologiji za izradu planova obrane u Republici Hrvatskoj. Isto tako nisu donijeti podzakonski akti, koji predstavljaju njezinu dogradnju, a nužni su za izradu planova obrane svih nositelja obrambenih priprema. Pod cilj nositelja obrambenih priprema u tome segmentu se odnosi i na Hrvatski sabor i na hrvatsku Vladu koji su također u obrambenim pripremama nužni imati stručne kadrove i izvršiti obrambene pripreme, izvršiti one nosioce obrambenih priprema i sve ono što je potrebno od logistike do ljudstva koje će učestvovati u njemu sa točnim mjestima i rasporedima tko, gdje pripada i što poduzima u slučaju ugrozbe Republike Hrvatske? To do danas nije učinjeno ili možda dio toga je učinjeno, ali zasigurno treba puno više raditi, kadrova postoji, treba ih usmjeriti, preraspodjeliti, postaviti na mjesta, dati instiktne zadaće, što je vidljivo iz ovoga da nije odrađeno. Mislim stvarno je zapanjujuće kada moramo konstatirati da jedini planski dokument koji je donijet plan mjera pripravnosti iz 91. godine po kojem se operativno postupalo tijekom Domovinskog rata tako i dalje uz nekakve dopune i izmjene stvarno da se čovjek zgrozi da ništa dalje nije poduzeto na planu pripreme i obrane domovine. Zasigurno jasno treba reći da smo se orijentirali svim drugim teškoćama koje prate razvoj Hrvatske domovine. Ali isto tako postoje plaćeni kadrovi ljudi u Ministarstvu obrane, u uredima za obranu, u upravama za obranu koji su trebali u državnim upravama koji su trebali zasigurno sačiniti dokumente na nižim razinama, objediniti ih na regionalnim razinama a također i oni u ministarstvu prihvatiti te dokumente i zajedno sačiniti kompletni plan obrane Republike Hrvatske. Ovdje je spomenuto stanje borbenih priprema 2003. godine u trenutku započinjanja mandata nove Vlade kako su zatekli pa tako je taksativno nabrojeno u deset točaka što je to sve zatečeno. Kaže se da je razvoj samo vojne komponente i preustroj vojne komponente jedan od uzročnika zapravo što se nije puno više posvećivao pažnje i civilnoj komponenti. Sama vojna komponenta, svjedočanstva iz Domovinskog rata govore da vojna komponenta bez civilnog stanovništva, bez civilnih struktura zapravo je ništa. Ona ne predstavlja nikakvu silu i nikakvu snagu ukoliko nema potporu civilnih struktura, ukoliko nema logistiku, ukoliko nema smještaj, ukoliko nema vozila za transport, ukoliko nema sve segmente koji su potrebni u obrambenim aktivnostima. Govori se da je nedosljedno provođenje konceptualnih i zakonskih rješenja, nedovoljno prepoznavanje promjena prirode ugroza u suvremenim uvjetima, neorganizirano i neusklađeno plansko reagiranje nositelja obrambenih priprema na pojedine vrste ugroza, posebno ako bi se radilo o većoj kriznoj ili izvanrednoj situaciji. Selektivno određivanje prema trenutnim prioritetima. Nije donijet plan obrane Republike Hrvatske kao temeljni planski dokument na osnovi kojega svi ostali nositelji obrambenih priprema, vojne i civilne obrane planiraju i usklađuju vlastito djelovanje u ostvarivanju ciljeva obrane. Samim time nije donesen dio plana obrane Republike Hrvatske, procjena opasnosti i plan djelovanja Republike Hrvatske u slučaju katastrofa i mogućih akcidenata sa oružjem sa masovno uništenje. A to je bila i međunarodna obaveza koja nije ispoštivana. Kadrovski problemi na svim razinama organiziranja i provođenja obrambenih priprema u njima je nedostatak stručnog i profesionalnog osoblja. Privatizacija pravnih subjekata koja bitno i važna za obranu Republike Hrvatske prvenstveno javnih poduzeća prilikom čega se ne inzistira na preuzimanju obaveza vezanih za obrambene pripreme od strane novih vlasnika a tiče se od transportnih sredstava koja su inače bila u uredima i upravama za obranu uvijek na kartonima poredana, dodijeljena određenim postrojbama i njima se vršio transport vojske, sredstava i ostaloga u nedostatku stvarnih sredstava u vojarnama ili postrojbama. U uredbama Vlade Republike Hrvatske, u unutarnjem ustrojstvu ministarstva, državnih upravnih organizacija i Vladinih ureda nisu jasno prepoznati poslovi obrambenih priprema. Mislim, za ne povjerovati je da nisu prepoznati poslovi obrambenih priprema. Svima nam je jasno što je to i što bi to trebalo biti. No, da ne dijelimo kritike ni lekcije treba ići dalje, treba se zanima sa onim kako uz što više ušteda u MORH-u učiniti što snažnije ministarstvo i što snažniju vojsku. Tako ja osobno iz svoga viđenja i iskustva mogu reći da današnji vjerojatno kamazi i oni uvazi koji su trošili 100 litara benzina na 100 kilometara trebaju biti definitivno otpisani iz Hrvatske vojske i nikada više upotrebljeni, da se treba organizirati novom tehnikom koja troši dieselsko gorivo sa manjom potrošnjom a većim učincima i većom snagom. Isto tako, nije smijeh što je tenk T 55 star 30 godina. On je danas za upotrebu i nemojmo se bojati da ne bi efikasno djelovao u svakoj prilici i svakoj ugrozi Hrvatske. I starije smo pokretali i sa starijima smo branili domovinu. Ono što su spočitavali kolega da u dokumentu koji se zove Prijedlog godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenja kadrovske politike i ukupnom stanju u oružanim snagama Republike Hrvatske moram reći da nisu vjerojatno pročitali ovaj kompletni dokument, da nisu ga izanalizirali jer u njemu je zapravo kompletni sadržaj što nije odrađeno, što treba činiti i kako treba činiti. Tako na stranici pet ja ću podvući ono što je u zaključku da kratko se osvrnem. Nijedna od država iz okruženja Republike Hrvatske ne predstavlja izravnu sigurnosnu prijetnju Republici Hrvatskoj. Ne postoje naznake o konvencionalnoj vojnoj prijetnji na Republiku Hrvatsku ali po javnost asimetrične prijetnje primjerice organiziranog kriminala u nekim državama u jugo-istočnom dijelu regije predstavlja određeni sigurnosni rizik za Republiku Hrvatsku. To su sigurnosne procjene koje zapravo se uvijek čine i rade i mislim da danas stvarno nema stvarne prijetnje na Republiku Hrvatsku iz bilo koje susjedne zemlje osim one koja se zove možda u predizbornim aktivnostima ili u samim postizbornim da neki radikalni čelnici zamašu opet da je Virovitica, Karlovac, Karlobag njihova cilj i težnja, to slobodno mogu zaboraviti i to može biti smijeh koji više nema ni granica ili smijeh sa palube kako bi ga nazvali. No međutim, evo sada bih htio reći još samo nešto kratko dok nije vrijeme mi isteklo. Pod zaključcima na stranici 16 gospodine Mršiću, on ne sluša sada to, on sa ministricom razgovara koja vjerojatno zna kako izgleda mig i kako se voziti u njemu. Kritički razmatramo sadašnje stanje na području obrambenih priprema doslovno predstavlja problem za cjelovitost obrambenog sustava, tj. unatoč koliko toliko normativnoj uređenosti. Njezini segmenti ... [[Govornik se ne razumije.]] izvršne razine ipak nisu prepoznati u dovoljnoj mjeri i stoga su praktično na marginalnom položaju u MORH-u i ostalim resorima. Stoga realizaciju suvremenih usmjeravanja ciljane obrane te potreba njezinog usklađenja, kvalitetnijeg definiranja treba biti jedan od važnijih ciljeva reforme obrambenog sustava. Mislim da je ovo na stranici 16 zapravo rečeno sve što je cilj i težnja i u tom zaključku mislim da je vidljivo da se zapravo brine što će biti u daljnjem slijedu.
Hvala lijepo. Sada riječ ima gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Nakon ovoliko iscrpnih izlaganja ja ću doista pokušati skratiti svoju diskusiju i nakon ovdje onih koji su izlagali a vršili su dužnost ministara, zamjenika ministara i generala doista čast mi je se pridružiti i kazati nešto. Dakle, padom Berlinskog zida, kolapsom SSSR-a krajem "hladnog rata" itd. svijet nije postao onakav kakav smo htjeli i željeli nego je zapravo postao još kaotičniji i opasniji karakteriziran brojnim prijetnjama neravnomjerno raspodjelom bogatstva, konfrontacijom u suradnji, problemima u raspodjeli kažem bogatstva sjevera i juga, problemima iz domene okoliša, rasprostranjenosti oružja, masovnog uništenja, međunarodnim kriminalom te povećanom trgovinom ljudi i droge. Sve su to prijetnje koje na određeni način prijete i Republici Hrvatskoj i o kojima treba imati ovog časa, koje treba imati na umu i brinuti o njima. Zbog toga dakle obrana zemlje u suvremenom svijetu uključuje plan obrane od kojih je oružana sila, dakle kopnene snage mornarica i zrakoplovstvo samo jedna u nizu od elemenata. Tu svakako treba imat ina umu da zdravstvo kao segmenat, transport, telekomunikacije, informacije, gospodarstvo energetika i iznad svega politička volja trebaju naći svoje mjesto u jednoj, ja bih rekao udruženoj aktivnosti s ciljem obrane zemlje u širem smislu riječi. Dakle, ako se izmaknemo samo od ovoga ratne opasnosati i rata, onda sve drugo a što može ugroziti zemlju ja bih prozvao odnosno proziva se terminološki izavnrednim događajima i podjeliti se može to nešto u one izvanredne događaje vezanu za prirodne katastrofe, zatm za tehnološke incidente. I također za biološke kao takve. Koji uopčće odgovor može Hrvatska ili danas Svijet imati na ovakva teška pitanja ,kao što je reciom bio terorizam ili slično. Samo jedan jedini. A i on je upitno koliko je on učinkovit. A to je prevncija. Dakle prevenirati katastrofu odnosno izvanredni događaj. Prevenirati u jednoj mjeri u izvjesnoj mjeri. Svaki izvanredni događaj ima dvije faze, jedna faza je trebala bi biti smanjenje rizika prije katastrfoje dakle to je upravo ova prevencija o kojoj govorim i pripravnost na nju. Tek druga faza je odgovor, rehabilizacija, rekonstrukcija neželjenog događaja. I oni prvenstveno ovisi o tome koliko smo bili spremni i koliko smo sve učinili u smislu prevencije. Ako smo u prevenciji dobri onda i ovi učinici odgovora na izvanredni događaj su jaki i kvalitetni. Hrvatska Vlada treba dakle imati plansku aktivnost i odgovor na ovakva može bitna stanja a Ministarstvo obrane i recimo Ministarstvo zdravstva i druga ministarstva i druge institucije trebaju biti intsrumenti kako bi zapravo sa ovim o čemu govorili oplemenjenim ovim dijelo o kojima govorim trebali činiti nekakvu vrst join obrane u širem smislu obrane. na koncu kada o ovoj temi i ovoj materiji govorimo onda mi kao i svima vama ovdje naviru sjećanja i na početak rata u Hrvatkaoj. Ali to je nešto što je aktualno ovoga časa danas u smislu teme ali i u smislu sjećanja prvenstaveno i prije svega na ljude. Dakle čovjek u središtu pozornosti. Mi se moramo i sada sjetiti svih Hrvata koju su branili ovu zemlju. Svih građana svih nacionalnisti u Hrvatskoj koji su također branili ovu zemlji i dali velike žrtve. A također i svih onih izvan Hrvatske brojnih dragovoljaca i Hrvata osobito iz Bosne i Hercegovine i svi oni zaslužuju poštovanje i nikome ne smije smetati njihov učinak. I odgovor Hrvatske prema njima i prema njihovim žrtvama. Dapače, prizanje tim ljudima je zapravo potrda nama svima ovdje i potvrda Hrvatske. To je u korist Hrvatske i to trebalo biti svjesni. Meni je ovoga dopustite mi da i to kažem, meni ovog časa u sjećanju, jučer preminuli Andrija Bartolić predsjednik HVIDRE Splitsko dalmatinske dakle njemu i svima onima koji su se borili i dali živote za Hrvatsku svako poštovanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. 5 minuta zaključno u ime Kluba gospodin Pero KOvačević u ime HSPa.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Žalosno je činjenica da danas znači nemampo plana obrane, nemamo plana uporabe oružaih snaga, nemamo dugoročnog plana razvitka oružanih snaga, nemamo plana djelovanja u slučaju akcidenata u slučaju velikih elementarnih nepogoda i svega ostaloga. A vidite 91. godine smo to imali, 17. kolovoza 91. godine, pokojno predsjednik Tuđan je donio i plan mjera pripravnosti oružanih snaga, i plan mjera pripravnosti Republike Hrvatske. Plan osvajanja vojarni, imali smo plan funkcioniranja gospodarstva, imali smo plan djelovanja i funkcioniranja civilne zaštite, gospodin LUka Bebić je u to doba bio ministar. Ja sam bio predsjsednik radne skupine i to smo sve napravili i ustrojili smo obrambeni sustav koji je funkcionirao i dobili smo ovaj rat. I sada dolazimo na 2004. i vidimo da od vega toga mi više ništa nemamo. Jedna pobjednička vojska koja je bila respektibilna sila nakon završetka rata Domovinskoga, Hrvatska vojska na kakve je grane dovedena. I prema tome ovo je zahvaljujemo se Vladi da je realno prikazala kakvo je stanje. Ali od današnjeg dana i mi ovdje zastupnici postajemo odgovorni da se to stanje popravi. Mi moramo nadzirati ostvarivati svoju onu ustavnu ulogu. Prije svega preko Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, pratiti sve. Očekujemo od Vlade žurno program mjera i aktivnosti na izradi i donošenju svih ovih planova i progarm koji su bitni da imamo učinkovit obrambeni sustav. I da imamo oružanu silu koja može odgovoriti svim ugrozama. TAkođer je bitno napomenuti ovdje je dosta bilo rasprave uzmimo primjre Njemačke. Njemačka je na temelju nekretina kojima je raspolagala njemačka vojska provela ustroj na način da jedan dio nekretnina su bile prodane, drugi dio su date na koncesije ili su date u najam. I na taj način su osigurana sredstva znači za preustroj njemačke vojske, a znamo kakva je danas njemačka vojska sposobna i snažna. I s druge strane napunili budžet. Prema tome, nemojmo govoriti da nema novaca, nemojmo se samo osvrtati na državni proračun, Ajmo i taj dio, a znamo da postoje vrijedne vojne nekretnine uzmimo diljem Jadrana, uzmimo u velikm gradovima i to treba iskoristiti. I meni je to drago da je ministar to jedan puta reako i priznao da je to jedan od mogućnosti, nije mogućnost što se do sada radilo da su se vojne nekretnine vrijedne darivale općinama i gradovima i po kunu. A već se znalo tko će tako doći i na koji način, a s druge strane sve te općine i gradove su sjeli na putem ovrhe na račun Ministarstav obrane jer nisu plaćali komunalne doprinose. to je jedna stvar od koje me smijemo bježati. I dalje krajnje je vrijeme da se ovi radari postave gospodine ministre. Ti radari su kupljeni 99. godine, koštali su 94 milijuna dolara, oni iz dana postau stari. Kada ih mi postavimo bit će zastarjeli radari a to nam je bitno i za pitanje Jadrana za sve nam je to bitno jer je to jedan od bitnih početaka da se krene na način koji treba krenuti. Prema tome, moramo biti svjesni toga da smo mi od danas zajedno i za predsjednikom države i sa Vladom odgovorni da ovakvo stanje više ne ostane. I to moramo pratiti i nadzirati. I nadam se će Vlada ubrzo izaći sa rješenjima. Na ovaj način što sam rekao, moraju se donjeti ti planski dokumeneti a ima unutarnjiz izvora kako i na koji način napraviti da obrambeni sustav može odgovoriti. Jer kažem, ne daj bože da nam se dogodi bilo koja akcident mi nemamo mogućnosti reagiranja. Nemamo osigurane snage i sredstva. Ne zna se tko šta radi, jer je bitno u datom trenutku da svi rade jedinstveno da se zna tko što radi. A mi sada to nemamo uređeno. I ne smijemo to više dopustiti da takvo stanje ostane. Ali mora obiti svjesni ova godina još je ostalo, znači sada je 10 mjeseci ostalo je još dva i pol mjeseca. Vlada nema puno vremena, ako hoćeom da izvješće i da se napravi nešto što će dati rezultate da ista ovakva sitaucija ne bude i na godinu kada se bude podnosilo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime KLuba Libre gospodin Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, samo bih želio na kraju razjasniti neke stvari i možda neke poruke uputiti. Dakle, bila je prijepor između ministra i mene u pogledu sredstava koje su ove godine namijenjena za materijalne, financijske i ostale rashode. Dakle, ove godine je za te svrhe, a to je sve ostalo osim plaća, predviđeno je milijardu i 62 milijuna kuna, a prošle godine to je bilo u izvršenju 1.397.000 kuna i to je za oko 40% manje ove godine. Naravno, to ne znači koliki dio toga otpada na tehniku, na održavanje tehnike, ali pretpostavimo da su ostali troškovi isti, financijski pa će onda i za tehniku ostati manje,pa se iz toga može zaključiti ili pretpostaviti da će stanje tehnike zapravo biti jednako ili još lošije jer je znatno manje novca za tu svrhu predviđeno. Ali ja osobno smatram da to nije problem. Nije naš problem što je tehnika održavana sa 30%, jer nije to niti neposredna opasnost koja prijeti Republici Hrvatskoj. Hrvatska nije u stanju neposredne ugroženosti, pa da bi morala imati zrakoplovstvo na 70 ili 80% koliko je maksimalno, pogotovo što se radi o staroj tehnici, održavanje stare tehnike na visokoj razini spremnosti je vrlo, vrlo skupo i to u ovim okolnostima kada nema naznake bilo kakove bliske ugroženosti Republike Hrvatske je pitanje smislenosti troškova tako velikog novca na dizanje, na držanju tehnike, recimo zrakoplovstva na 60% spremnosti. Mi smo u najboljim danima imali oko 50%. Prema tome, ja ne mislim da je to problem. Ono što ja vidim kao problem i u tom ću smislu postaviti pitanja ministru obrane, to je pitanje završetka 1. faze reforme. Po ovome što se da čitati iz ovoga, a to znači da je 1. veljače ove godine bilo 30.544 djelatnika, a da se za cijelu ovu godinu planira 30.040, da li to znači da je ta reforma koja je dakle još 5.000 iznad onoga kao što je zapisano u knjigama, a to je 24.977, da li to znači da je ta 1. faza reforme stala? To je važno pitanje. Mi smo smanjili broj vojnika, ali broj civila u Ministarstvu obrane i Oružanim snagama treba biti 4.000. Danas još imamo 8.000 civila, što se s time događa? To je vrlo važno pitanje. Ti civili godišnje koštaju negdje oko 300 milijuna kuna. Taj novac onda ne može ići na profesionalnu vojsku, niti za opremanje, niti za obuku, niti za modernizaciju. To je prvo pitanje na koje bih volio da mi ministar odgovori. I drugo, još važnije pitanje je pitanje druge faze reforme, a ona ne može početi bez donošenja plana dugoročnog plana razvoja Oružanih snaga. Kada Ministarstvo obrane planira predložiti hrvatskoj Vladi dugoročni plan razvoja Oružanih snaga i kada ćemo mi taj plan ovdje u Saboru usvojiti. Bez toga plana nema smisla otpočinjati drugu fazu reforme Oružanih snaga. To su dva pitanja koje ja postavljam ministru obrane, a koja su puno važnija od toga da li ovoga časa imamo stanje mornaričkih sredstava više od 50 ili manje od 50%, da li je stanje zrakoplovstvo više od 30 ili 40% i kakvo je stanje ove kopnene tehnike. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Gospodin ministar Berislav Rončević.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. O planu obrane kao osnovnom aktu koji, na koji, iz kojih proizlaze brojni podzakonski akti koji reguliraju ovo pitanje, to sam već i odgovorio, ali nakon toga je nekoliko zastupnika o tome uzelo riječ u raspravi. Naš interni rok koji smo si sami zadali u Ministarstvu obrane je do 31.12. napraviti okvirni, okvir strategijskog pregleda obrane, kao priprema za zaključenje 3. ciklusa akcijskog plana za članstvo koji očekujem negdje u travnju mjesecu ove godine, slijedeće godine, oprostite. To je u sklopu reforme preustroja i NATO ambicije prilagodbe naših Oružanih snaga. Nalazi koje dobivamo iz NATO-a i posljednji .... iz NATO ekspertnih timova govori da je ovo dobro odabrani pravac preustroja i da smo na tom dijelu napravili puno, a između ostaloga i NATO završni dokument o Istambulu, ako ga pažljivo iščitate govori o bitnom napretku zemalja Jadranske povelje uključujući i Hrvatsku i ono što smo mi i priželjkivali od NATO summita je mogućnost da se sljedeći krug članstva ne radi na summitima, nego da ministri vanjskih poslova NATO zemalja mogu na svojim ministarskim vijećima donijeti ocjenu o pojedinačnom dosegnuću svake pojedine zemlje. Smatramo da ćemo u okviru tih rokova ovaj proces i završiti. Napravili smo procjenu postojećeg stanja. Ona je za 2003. ovakva, sa 31.12. kad budemo zaključivali grubi draft strategijskog pregleda obrane, ona će ja sam uvjeren, imati puno bolju sliku, jer je na području tehnike i otklanjanju uočenih nedostataka napravljeno jako puno, normalno prvenstveno zahvaljujući angažmanu ljudi koji na tome rade, ali normalno i pravilnom usmjeravanju, pravilnom usmjeravanju financijskih sredstava. Nisu zapostavljene niti jedna od postojećih grana u okviru Oružanih snaga i elementi bobrbenih snaga razvijaju i kopnenu vojsku i mornaricu sa nešto izmijenjenom ulogom s obzirom na promjenu ugroze, isto tako i Hrvatsko ratno zrakoplovstvo, samo je eskadrila borbenih zrakoplova prepolovljena, jer objektivno nema potrebe održavati postojeće stanje borbenih zrakoplova, na temelju kojih se i zasnivalo ove izvješće o 2003. godini što je normalno stvorilo i ovako nizak postotak ispravnosti. Kamionski program. Ovo izvješće obuhvaća otprilike 60 raznoraznih vrsta i modela kamiona po raznoraznim tonažama i ne moramo ovdje trošiti riječi i reći koliki su to užasni i nepotrebni troškovi održavanja ovakvog programa i jednostavno da bi otklonili te nedostatke i prestali trošiti nepotrebno novce u obnavljanje nečega što se jednostavno popraviti ne može, jer mu je definitivno i davno istekao radni vijek pa ti uvazi i kamazi, kako je rekao gospodin Đakić, ne troše 100 litara nego kudikamo više. U ovoj godini smo otpisali u prvih 9 mjeseci 790 ovakvih motornih vozila i napravili popis i procjenu ostalih i u sljedećoj godini je već pripremljeno za otpis 700 motornih vozila. Normalno da razvijamo i kamionski program, to je osim nabavke oklopnog vozila pješaštva po nama drugi strateški projekt u potpori, tehničkoj potpori hrvatske kopnene vojske. Radarski sustav, nebo i more, mislim da sam to već i objasnio. Radarski sustav "Nebo", tri radarske lokacije su postavljene i izvršena su ispitivanja, sve u skladu sa visokim standardima zaštite prirode. Radarski sustav "More", od 4 lokacije 2 su postavljene, a 2 su u izradi i mislimo da bi do kraja godine taj posao trebao biti dovršen. Ti se radarski sustavi programski uvezuju i ovdje možemo reći, oni jesu nabavljeni 98. godine. Čitava transakcija je išla preko Ministarstva obrane, ali po našoj procjeni oni će samo 20% zahtijevati za potrebe korištenja Hrvatskih oružanih snaga, a moći ćemo ga normalno predati i na upotrebu Hrvatskoj kontroli zračne plovidbe što će kudikamo povećati kontrolu i sigurnost zračnog prometa u Hrvatskoj, a to ne trebamo objašnjavati što to znači za onda hrvatske zračne luke, posebne one na moru i za hrvatski turizam. Nekretnine. Popisom na dan 31. prosinca prošle godine u evidenciji Ministarstva obrane nalazilo se 577 vojnih nekretnina. Nekretnine su državno vlasništvo koje su samo povjerene na korištenje u Ministarstvu obrane. Ministarstvo obrane ne donosi odluke o vlasničkim raspolaganjima budući da formalno i nije vlasnik. Tijekom 2004. godine za 269 neperspektivnih nekretnina pripremljeni su elaborati sa osnovnim podacima, a od toga je 218 elaborata proslijeđeno Središnjem državnom uredu za upravljanje državnom imovinom. Kako će Središnji državni ured, stav je Vlade da se ocijenjuju kvaliteta programa, da se prvenstvo daje programima koji nude mogućnost novog zapošljavanja u Hrvatskoj i u svim ugovorima, budući sam i član toga povjerenstva, u svim ugovorima stoji klauzula ukoliko se darovana nekretnina ne privede namjeni kojoj je darovana, oduzima se i vraća se u državno vlasništvo. Normalno da će u svakom slučaju i nekretnine za potrebe visokoškolskog obrazovanja u Hrvatskoj naći sigurno i svoju potporu u Vladi i u Državnom povjerenstvu. Na kraju, gospođe i gospodo zastupnici, zahvaljujem se svima na raspravi. Zahvaljujem se što ste ovo Izvješće primili na jedan ispravan način, što niste podlegli jednoj atmosferi crnila koju su pokušali nametnuti nekakvi mediji. Ovo je stanje 31.12. Ponavljam, realno prikazano bez ikakve želje da se nekako izgled stvara lošim zato što je to u prethodnom mandatu radila druga politička opcija. I bez ikakve želje da se stvara nekakvi osobni alibi za nekakvi eventualni neuspjeh. Uvjeren sam da ovaj obrambeni i sigurnosni sustav Republike Hrvatske će biti transformiran na način koji će nas uvesti u NATO. I još jednom, zahvaljujem se na vašoj potpori koju ćete dati na tom putu. Hvala lijepo.
Hvala, ministre. Zaključujem raspravu. Sljedeća točka je Izvješće o izvršenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih priprema sa Prijedlogom godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost dajem na glasovanje slijedeći zaključak, pod 1 - Prihvaća se izvješće o ostvarenju plana obrane Republike Hrvatske i provedbi obrambenih pripreman i pod 2 - Prihvaća se Prijedlogom godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Molim, uključite se. Glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je sa 100 glasova za, 7 suzdržanih i 4 protiv donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama je Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2003. godini koji predstavlja pregled rada 58 općinskih, 19 županijskih državnih odvjetništava, USKOK-a i Državnog odvjetništva Republike Hrvatske. I to u oba segmenta koje pokriva Državno odvjetništvo, a to je u kaznenim i u građanskim stvarima. Metodološki pristup našeg Izvješća polazi od naše ustavne i zakonske definicije koja vam je poznata, a isto tako posebno sukladno odredbi članka 34. Zakona o državnom odvjetništvu koja kaže da mora sadržavati pregled našeg rada u kaznenim i građansko-upravnim stvarima, ali ne i podatke o konkretnim kaznenim ili građanskim predmetima. S druge strane, Hrvatskom saboru kao i do sada dostavljat ćemo izvješća o pojedinim predmetima ili oblasti, pojedinih oblasti zavisno od vašeg interesa, ali navodno pod oznakom tajnosti. Prije svega, radi zaštite oštećenika i drugih sudionika tih postupaka. Međutim, ovo Izvješće sadržava još nešto. Ono daje pregled stanja i kretanja kriminaliteta u Republici Hrvatskoj jer bez međusobnog dovođenja tih podataka ne može ocijenit, u vezu sa našim radom ne možete ocijenit kvalitet našeg rada i to što smo doista u promatranoj godini napravili. S druge strane, pokazatelji koje sadržava Izvješće sadrže, daju pravo i drugima da ga ne samo kontroliraju nego da koriste te statističke pokazatelje radi detekcije problema u svojim sredinama, odnosno da s tim u svezi mogu poduzeti druge odgovarajuće mjere koje im se ukažu potrebnim. Da pređem na konkretne dijelove Izvješća za koje ocjenjujem da su najvažniji jer se radi doista o iscrpnom materijalu kojeg ne možete niti ima vremena da vam ga u cijelosti prikažem, obzirom da je vrijeme prema vašem Poslovniku ograničeno. Dakle, uvodno samo da kažem, moram naznačiti da se naši statistički pokazatelji u Državnom odvjetništvu vode po osobama. To je jako bitno da znate kako bi, kako ne bi došli u, do pogrešnih zaključaka obzirom na policijska izvješća koja se vode po kaznenim djelima. Naime, kod nas jedan prijavljenik je jedno i najteže kazneno djelo, a ne brojna kaznena djela koja je on počinio u svom radu. To je iz praktičkih razloga i iz vodeći računa o činjenici da Državno odvjetništvo ipak u konačnici izlazi pred sud, odnosno u javnost sa tim svojim postupcima i da na taj način mora vodit svoju evidenciju. Međutim, prije nego bilo što kažem o našem radu, želio bi da vam naznačim temeljne pokazatelje kretanja i struktura kriminaliteta u prethodnom razdoblju. 2003. godine došlo je prema statističkim pokazateljima do porasta kriminaliteta za 3%, kako to proizlazi iz ovih brojčanih pokazatelja. Naime, poznatih i nepoznatih počinitelja prijavljeno je ukupno nešto preko 92 tisuće, nešto više negoli prošle godine. Gledajući po strukturi tih prijavljenika 55,7% se odnosi na poznate počinitelje kaznenih djela, a 44,3% na nepoznate počinitelje. Kad već govorimo o ovoj kategoriji možda mogu kazat da zabrinjava činjenica što ipak svake godine dolazi do porasta nepoznatih počinitelja, dakle, na teret je i na Policiji, Inspekcijskim službama i na Državnom odvjetništvu da zaustavi taj trend povećanja nepoznatih počinitelja. Međutim, bez obzira na sve to, statistički pokazatelji koje smo dali u našem Izvješću i ono što se doista dogodilo 2003. godine pokazuju da nema razloga za zabrinutost u odnosu na taj trend porasta kriminala svake godine. Naime, dali smo parametre koji pokazuju ne samo zastupljenost kriminaliteta u pojedinim županijama naše države nego smo dali i usporedne prikaze sa susjednim državama iz kojih pokazatelja se vidi da smo mi daleko ispod njih, što je jako dobro, u odnosu na broj prijavljenih osoba u odnosu na 100 tisuća stanovnika. Tisuću 987 prijavljenih, odnosno kaznenih djela je u Republici Hrvatskoj na 100 tisuća stanovnika, a u Republici Sloveniji koja ima otprilike iste parametre, sličan Kazneni zakon ili postupovne odredbe je čak 3 tisuće 869 kaznenih djela. Nešto o strukturi da vam kažem, najzastupljenija su kao i do sada imovinska kaznena djela, 33%. Zatim kaznena djela protiv slobode i prava čovjeka i građanina, dok su kaznena djela zlouporaba opojnih droga nešto manje zastupljena nego ranijih godina jer je kod njih došlo do pada za nekih 9%. U stagnaciji su što je jako važno kaznena djela protiv života i tijela, svake godine smo znači sve miroljubljiviji. Kod maloljetnika je sitaucija bitno drugačija, maloljetnici uglavnom čine imovinska kaznena djela i to je negdj eoko 61%, a drugo je droga 21%. Što smo radili u protekloj godini u odnosu na ove kaznene prijave. Iz našeg izvješća proizlazi da smo u radu imali negdje oko 70 tisuća osoba što onih iz ranijih razdoblja što iz novoprimljenih i većinu toga smo riješili. Kada kažem većinu, riješeno je 55 tisuća prijava dok je na kraju godine ostalo neriješenih oko nešto manje ispod 15 tisuća prijava. Međutim, kada kažem da je ostalo neriješeno onda pri tom mislim da su skoro sve te kaznene prijave ostale neriješene zbog toga jer su u različitim fazama provjera, bilo u policiji, inspekcijskim službama ili u istražnim radnjama pred nadležnim sudovima. U samim odvjetništvima ostalo je svega tisuću 265 kaznenih prijava neriješnih ili 1,9% od ukupnog broja prijava u radu. Manje od ovoga nije moglo jer to ustvari predstavlja desetodnevni priliv kaznenih prijava. Što se tiče ažurnosti rada državnih odvjetništava u tom kaznenom segmentu moram naglasiti da je ne samo ostalo relativno malo neriješenih prijava u odnosu na zaprimljene tijekom godine nego najvažnije što smo uključujući i rokove gdje su se prijave nalazile na radu kod drugih organa, policije, inspekcija, istražnih sudova itd, postupanje u predmetima, prosjećno skratili na ispod 4 mjeseca a u ovoj godini to će pasti i na tri mjeseca odnosno 90 dana što predstavlja europski standard rješavanja kaznenih predmeta u cjelini. Što se tiče odluka koje smo donosili u svezi pdonesenih kaznenih prijava, otprilike vam je situacija takva kao što je to razvidno iz grafičkih prikaza koje imate pred sobom, odbačaja 35,6%, u odnosu na to mogu kazati da broj odbačaja moramo dovesti u svezu sa brojem podnesenih kaznenih prijava i onim porastom. Naime, kada govorimo o porastu kriminaliteta moramo voditi računa o činjenici da smo ove godine imali i veći broj odbačaja kaznenih prijava tako da se odluka i zaključak u svezi porasta može tek dovesti donijeti ispravno ako ih dovedemo u korelaciju ova dva parametra. Neposredno smo optužili 55% osoba, a istraga svega u 8,8%. Zašto kažem istraga svega u 8,8%? Zahvaljujući između ostalog promjeni Zakona o kaznenom postupku zadnjoj a isto tako i trendovima da državna odvjetništva zajedno sa policijom preuzimaju sve veći broj izvida i provjera o osnovnosti podnesenih kaznenih prijava, državna odvjetništva zajedno sa policijom pokušavaju što veći broj izvida provesti i što manje opterećivati sudove i zbog toga je broj istražnih zahtjeva znatno manji nego li ikada do sada, primjerice samo godinu dana prije imali smo skoro 18% istraga a sada 8,8, nadamo se da će ih biti još i manje. U odnosu na broj odbačaja kaznenih prijava mogu još samo naglasiti da nastojimo što više primjenjivati razloge oportuniteta, zakonski osnov za odbačaj kaznenih prijava koji se vrlo često primjenjuje kod maloljetnika i kod odraslih osoba, kod bagatelnih kaznenih djela. Kada kažem bagatelnih onda su ona kaznena djela za koja su propisane minimalne kazne gdje je svrsishodnije da odvjetništva ili organi progona daju poruku prijavljeniku da tako više ne postupa a ne da ih zbog bagatelnih prijavljenih učina dovodi pred sud i time opterećuje sudove i ne postiže nikakav rezultat. Značajan pokazatelj koji je isto tako potrebno naglasiti da smo u 2003. godini ukupno dobili 27,4% presuda više negoli godinu dana ranije, to pokazuje da ipak reforma pravosuđa na određen način je počela davati rezultate jer 30% presuda više negoli godinu dana prije je ipak značajan pokazatelj koji je jako važan u odnosu na zaostatke koje imamo pa i u kaznenom pravosuđu. Što se tiče vrsta donesenih presuda, tu je situcija dosta dobra ako ne i odlična. 87,6% su osuđujuće presude u odnosu na one koje su donesene, 7% su oslobađajuće a 5,4% odbijajuće. U odnosu na ove postotke mislim da kao odvjetništvo možemo biti zadovoljni sa činjenicom da smo pravilno postavili optužnice odnosno optuženja i da relativno mali broj oslobađajućih presuda, dakle 7%. Taj broj bi bio znatno manji da u toku prošle godine nismo napravili ili radili reviziju kaznenih predmeta, ratnih zločina o čemu ću kasnije govoriti kada budemo govorili o posebnim aspektima našeg progona u odnosu na ta kaznena djela. Međutim, u odnosu na kaznene sankcije situacija vam je ovakva: 10,9% su osuđujuće bezuvjetne zatvorske kazne, 65,8% su uvjetne osude, a 18% su novčane kazne. Tu imamo trend nastavak trenda pada bezuvjetnih zatvorskih kazni, međutim, situacija je takva kakva je, na Odboru za pravosuđe se između ostalog posebno o tome razgovaralo i naši ugledni profesori kaznenog prava su u tom dijelu posebno istaknuli da se na taj način približavamo i tu Europskim standardima pa da zbog toga ne treba biti posebno zabrinut. U svezi s tim moram kazati da se u pripremama za jedno naše stručno savjetovanje radi analiza kaznene politike koja će biti dovršena krajem godine u kojoj će se pokazati odnosno već se pokazalo da bez obzira na zapriječenu kaznu u kaznenim zakonima koja su se mijenjala tijekom ovih godina, kaznena politika otprilike ostaje jednaka, ali o tom po tom kada bude to izvješće gotovo. Protiv svake 8 presude Državna odvjetništva su se žalila, od toga 50% zbog odluke o kazni. I samo u tom dijelu i to je moje stajalište, u tom dijelu gdje su državna odvjetništva ulagala,podnosila žalbe zbog odluke o kazni mi možemo govoriti da smo nezadovoljni kaznenom politikom dok u odnosu na druge presude to ne možemo kazati jer u protivnom bi se žalili. Bitno je moje stajalište osobno i kao državnog odvjetnika da bi u nekim pdoručjima, nekim županija tih žalbi trebalo biti i više kako bi se kaznena politika na cijelom području Republike Hrvatske izjednačila i time izjednačili i građani pred sudovima. Posebno je važna činjenica da 50% tih naših žalbi bude usvojeno. Međutim, u odnosu na kaznenu politiku moram kazati i još nešto. Zadnjih godina posebno su interesantni alternativni načini rješavanja kaznenih predmeta a to je da je zakonodavac, odnosno vi ste nam dali ovlast da i državno odvjetništvo na određeni način u jednoj fazi postupka i za blaža kaznena djela može biti na određeni način i sudac. Naime, postoji mogućnost da mi podnosimo tzv. kaznene naloge i to radimo u čak 27 i nešto posto slučajeva i većinu tih kaznenih naloga sudovi prihvaćaju bez prigovora odnosno bez daljnjih postupaka. Na taj način smo znatno rasteretili kaznene sudove u odnosu na ta blaža kaznena djela i time pomogli smanjivanju njihovih zaostataka. Međutim, time je Državno odvjetništvo i preuzelo odgovornost za kaznenu politiku jer u tih 27% mi predlažemo vrstu sankcije i visinu i ona se u principu prihvaća. U odnosu na maloljetnike možda jedino da kažem da je kod maloljetnika za razliku od punoljetnih osoba već više godina trend pada broja podnesenih kaznenih prijava što je jako dobro. 2002. 16%, 2003. 6%. Značajno je i to da delikti nasilja o kojima se često govori u našim medijima kod maloljetnika nisu tako evidentirani u odvjetništvima odnosno policiji nego da su delikti nasilja već nekoliko godina faktički stalno na istom nivou, da nema ni porasta ni pada a da se ne radi o teškim deliktima nasilja nego uglavnom o blažim oblicima tih kaznenih djela. O tome imate puno detaljnije u izvješću ali obzirom na vrijeme moram biti kraći. Interesantno je da vam nešto kažem iz djela izvješća koji se odnosi na USKOK. USKOK ili Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala je tijelo koje dvije godine funkcionira u sustavu Državnog odvjetništva kao posebno specijalizirano državno odvjetništvo. U prošloj godini imalo je 470 prijava u svom radu. Od toga dobar dio ili veći dio zbog organiziranog kriminala a drugi dio zbog korupcije. Od svega je najinteresantnije radi ipak ocjene njihovog dosadašnjeg rada da su sudovi postupajući po njihovim optužnicama donijeli 41 presudu, od toga 37 osuđujućih presuda. Za kaznena djela iz nadležnosti ureda doneseno je 65% zatvorskih kazni. Sjetit ćete se da je u prosjeku 10% zatvorskih kazni. Dakle, ured na određeni način ipak postiže bolje rezultate i mislim da uz određene zakonske poboljšice i bolju ekipiranost što je upravo u tijeku da bi mogao postići svrhu i rezultat zašto je i osnovan. O oblastima odnosno područjima pojedinih kriminaliteta neću vam puno govoriti jer nemamo za to vremena. Jedino što bih želio kazati da kod kaznenih djela protiv slobode i prava čovjeka i građanina u strahovitom povećanju je kazneno djelo prijetnje iz članka 129. Kaznenog zakona koji čini 87% svih kaznenih djela. To je nevjerojatan podatak, svak svakome prijeti u ovoj državi, međutim srećom ipak to ne rezultira posljedicama koje su upućene u tim prijetnjama. Posebno ćemo prema odluci saborskog odbora dati izvješće u svezi ovih kaznenih djela pa mislim da će vam to biti na određeni način i dostupno. U odnosu na kaznena djela protiv čovječnosti i mira i ratnih zločina posebno bih se osvrnuo na kaznena djela ratnih zločina. Od 1991. do kraja 2003. godine za ratne zločine u Republici Hrvatskoj bilo je prijavljeno 4 tisuće 721 osoba. To je bilo prvenstveno 1995. i 1996., kasnije je taj trend srećom u padu i prošle godine taj broj je bio svega 96 osoba. U odnosu na ta kaznena djela sudovi su prošle godine donijeli 26 osuđujućih presuda i 13 oslobađajućih presuda. Dakle, i ovdje uočavate da smo imali relativno veliki broj oslobađajućih presuda. Međutim, kako smo uočili da smo posebno u prvim godinama Domovinskog rata državna odvjetništva išla preširoko u optuženja za ratne zločine iako se prema kasnijim stajalištima i iskristaliziranoj sudskoj praksi radilo o blažim oblicima kaznenih djela protiv Republike Hrvatske koja su obuhvaćena Zakonom ili zakonima o općem oprostu to smo u posljednje dvije godine napravili na određeni način reviziju tih starih predmeta ili ranijih optuženja i istraga ili slično. I u dobrom dijelu odustali smo od znatnog broja optuženih ili osoba protiv kojih je pokrenuta istraga kako bi to doveli u jednu objektivnu mjeru i naravno sukladno zakonu samo u onim situacijama gdje doista postoje obilježja tog kaznenog djela i dovoljno dokaza zavisno od faze u kojoj se postupak nalazi. Posebno sam u odnosu na ta kaznena djela dao uputu svim državnim odvjetnicima da više ne može biti u Hrvatskoj suđenja u odsutnosti. Zašto? Iz više razloga. Prije svega, od takvih suđenja ne može biti ništa, dovodi se u pitanje objektivnost suđenja i nemogućnost okrivljenika da on podastre sve dokaze u svoju korist. A s druge strane po našem zakonu sve te presude, svi ti postupci moraju se ponavljati i zbog toga se troše sredstva, zauzimaju termini sudski itd. a da konačnog rezultata nema. Konačno, i Međunarodna zajednica u tom dijelu je istakla brojne prigovore zbog suđenja u odsutnosti. Kaznena djela vezana za zlouporabu opojnih droga su u padu za prošlu godinu 9,2%. Po nama u Državnom odvjetništvu razlog tome leži u činjenici što je prošle godine bio donesen zakon koji nikada nije stupio na snagu Zakon o izmjenama Kaznenog zakona gdje je najbliži oblik ovog kaznenog djela bio prebačen iz kaznene u prekršajnu sferu i zbog toga je bio i manji broj kaznenih prijava zbog tog djela i to je rezultiralo ovim padom. Vezano za to mogu ili moram kazati da skoro 73% svih podnesenih kaznenih prijava zbog ovog kaznenog djela se odnosi na najblaže oblike tog djela a to je posjedovanje opojnih droga. Naše stajalište je da i u odnosu na punoljetne osobe trebamo što više primjenjivati određene institute oportuniteta i odbačaja kaznenih prijava zbog primjenom članka 8. koji govori o beznačajnim kaznenim djelima tamo naravno gdje se radi o lakim ili lakšim opojnim drogama, malim količinama i osobama koje su prvi put uhvaćene u izvršenju djela. Inače, kod ovih kaznenih djela čak 94% su osuđujuće presude. Istina, najlakše ih je dokazivati i to moram kazati. Kaznena djela gospodarskog kriminaliteta su posebno obrađena u dva segmenta kao kaznena djela protiv sigurnosti platnog prometa i poslovanja koja participiraju u ukupnoj masi kriminala sa 7%. Međutim, u odnosu na ova kaznena djela evidentirano je svake godine, zadnje tri godine smanjenjem broja podnesenih kaznenih prijava od 14, 16 i konačno 12% u ovoj zadnjoj godini. U toj oblasti imamo evidentirano veliki broj odbačaja kaznenih prijava čak skoro 44%. Odbačaji se odnose prvenstveno na kazneno dijelo prijevare u gospodarskom poslovanju iz članka 293. Kaznenog zakona. Zašto? Jer različiti pravni subjekti podnose kaznene prijave jedan protiv drugoga, pokušavajući kroz kaznenu sferu preko policije, državnog odvjetništva itd. izvršiti pritisak na onog drugog da plati nekakva dugovanja itd. i na taj način dođe do svog cilja. Međutim, nakon odgovarajućih provjera mi to radimo na taj način kako sam vam i kazao. Doneseno je 1413 presuda zbog ovih kaznenih dijela, većina njih 82% su osuđujuće, 12% oslobađajuće, a 6% odbijajuće. Negativni ishod je nešto veći, nego što je prosječno, što nije za, što nije iznenađujuće obzirom da se radi o takvoj vrsti kaznenih dijela, gdje je dokazivanje teže, nego li je to kod drugih imovinskih prije svega. Kaznena dijela protiv službene dužnosti su nešto veća, nego li prošle godine, a u ukupnoj masi kriminaliteta sudjeluju sa 5,2%. Međutim, u odnosu na ova kaznena dijela moram kazati da u njihovom broju sudjeluje veliki broj i državnih dužnosnika i pravosudnih dužnosnika i drugih. Zašto? Ja mislim da nema dužnosnika u ovoj državi koji nije bar pet puta godišnje prijavljen zbog kaznenog dijela zlouporabe ili nekog sličnog kaznenog dijela iz ove glave. Međutim, većina velika većina tih kaznenih prijava su neeargumentirane i služe samo za nekakve međusobne obračune ili nešto slično, a ni jedna od njih faktički nije ozbiljna. Jedine ozbiljnije prijave iz ove glave i za ovu kvalifikaciju dolaze iz Policije. Dakle, čak 82% su bili odbačaji u odnosu na ova kaznena dijela. Što se tiče donesenih presuda. 573 osobe su za ova kaznena dijela proglašeni krivima, od kojih je 400 čak osuđujućih, dok je 128 oslobađajućih i odbijajućih, što pokazuje da je uspješnost i ovdje nešto niža od prosijeka, ali ipak dobra obzirom na težinu dijela i kvalifikacije. Što se tiče organiziranog kriminaliteta i korupcije kao one oblasti kojom se bavi USKOK, ponovit ću u najkraćim crtama 410 prijava, 56,1% se odnosi na kaznena dijela organiziranog kriminaliteta ili dijela u svezi organiziranim kriminalitetom, a 28,5% na koruptivna kaznena dijela. Što se tiče organiziranog kriminaliteta prijavljeno je 229 osoba, i to za različite oblike udruživanja u zločinačkim organizacijama. Dati su vam grafički prikazi u našem izvješću, koji vam govori i o vrsti tih zločinačkih grupa, organizacija itd. Interesantno je, da je ovaj broj prijavljenih osoba prošle godine manji, nego li je bio godinu dana ranije, prije svega zbog odluka Vrhovnog suda koje nedopuštaju stjecaj između kaznenog dijela članka 333. koji govori o zločinačkim organizacijama, odnosno grupama i kvalificiranih oblika različitih kaznenih dijela koji ulaze u tu sferu, primjerice o zlouporabi opojnih droga, gdje se govori o dilanju itd. U tom pravcu Državno odvjetništvo Republike Hrvatske je krenulo sa inicijativom prema Ministarstvu pravosuđa za izmjenom Zakona o USKOK-u i kako bi na određeni način ta kaznena dijela vratio nadležnost USKOK-a i omogućio da se efikasnije i bolje zajedno s Policijom suprostavimo organiziranom kriminalu. U odnosu na ovaj organizirani kriminal 21 je optužena osoba, 17 je osuđujućih presuda, a 3 su oslobađajuće i jedna odbijajuća. Naglašavam, ovi statistički pokazatelji pokazuju da je USKOK ipak pravilno radio svoja optuženja i da je veliki broj osuđujućih presuda, nego što se to koji put u javnosti zna percipirati. Što se tiče koruptivnih kaznenih dijela moramo kazati da se većina tih kaznenih prijava odnosi ipak na tzv. uličnu korupciju i time naravno ne možemo biti zadovoljni. Međutim, bez obzira na to bilo je prijavljeno i neki i državni dužnosnici jedan sudac, stečajni sudac, državni odvjetnik i drugi, dakle ne samo oni s ulice i taj dio smo isto tako uspješno procesuirali. Doneseno je i presude koje su donesene mislim da s njima možemo biti zadovoljni i to kako u odnosu na primanje mita tako i u odnosu na davanje mita, jer su skoro sve osuđujuće. U odnosu na kazneno-pravnu zaštitu djece i maloljetnika posebno smo naglasili kakav je odnos državnog odvjetništva u odnosu na zaštitu djece i maloljetnika. Međutim, zbog protoka vremena, ja vam u tom dijelu neću i ne mogu sad puno govoriti, ali smatram da je potrebno da naglasim, da iako su Kazneni zakon, Zakon o kaznenom postupku donijeli izvanredna i riješenja zaštite braka obitelji i mladeži ipak nisu doneseni provedbeni propisi koji omogućuju da ti zakoni do kraja sažive, odnosno da ostvare svrhu i cilj zbog kojeg su i doneseni. A sad nešto o drugom dijelu našeg rada, radu na građanskim i upravnim predmetima. Kao što znate prije dvije godine Državno odvjetništvo i bivše javno pravobraniteljstvo spojili su se u jedno državno tijelo, Državno odvjetništvo, pravosudno tijelo, odnosno Državno odvjetništvo i mi sad funkcioniramo zajedno kao dva dijela istog odvjetništva. Mislim da je to spajanje postiglo cilj i svrhu, jer i jedni i drugi sad zajedno rade na najtežim oblicima i kaznenih postupaka predmeta, ali s druge strane i kaznjenaci se uključuju u najteže oblike građanskih predmeta posebno stečajnih postupaka i na taj način kvalitet rada na predmetima je znatno bolji, nego li je bio prije. Tu moram kazati da dolazi do strahovitog porasta broja predmeta koje rade građansko-upravni odjeli državnih odvjetništava. Prošle godine je primljeno 111 tisuća 633 novih predmeta, odnosno 41% više. Ukupno je u radu bilo 23,4% više predmeta. Iz grafičkih prikaza vidi se da je porast svih predmeta u radu i to sudskih upravnih i ostalih predmeta koje pratimo. Vezano za naš rad u tome oblasti najvažniji su parnični predmeti. Državna odvjetništva imala su 38 tisuća parničnih predmeta. U 17% smo mi tužitelji, a u 82% je država tužena koju zastupamo. Ukupna vrijednost predmeta parničnih sporova bila je nešto preko 11 milijardi kuna. To je bitan podatak koji trebate znati. Od toga gdje smo mi tužitelji 2 milijarde 519, a gdje smo tuženi puno više, 8 milijardi i skoro 6 stotina. Najveći broj sporova su sporovi radi naplate dugova gdje je država tužitelj, a gdje je država tužena, to su radni sporovi, koji predstavljaju čak 54,7% parnica. Tu mislim da država može reagirati sa sklapanjem nagodbi, naravno gdje ocijenimo gdje su tužitelji u pravu, i time možemo u bitnome olakšati i smanjiti zaostake pred sudovima. Slična situacija je i kod ovršnih predmeta koji su posebno obrađeni. A što se tiče rada i u parničnim i ovršnim predmetima, dali smo posebno prikaz uspješnosti našeg rada u tim predmetima. I...
Pokušajte završiti pa ćete kasnije moći opet.
Evo sada ću ja opet samo gotovo. DAkle 51% smo parnice dobili, 8% smo izgubili, a 37% sporovan je riješno bilo povlačenjem tužbeih zahtjeva ili na druge načine. Možda kasnije još da. Hvala lijepa.
Hvala lijepa državnom odvjetniku gospodinu Bajiću. Želi li izvjestite odbora uzeti riječ. Odbor za pravosuše, odnosno Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Ne žele. Želi li predstavnik Vlade? Nema ga. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDPa gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni odvjetniče. KOlegice i kolege. Kada god je riječ o izvješću o godišnjem izvješću o radu Državnog odvjetništva normalno je da ono izaziva veliko zauzimanje javnosti što lje posve prirodno. Jer državno odvjetništvo najvažniji je način kako se jedno jedna država, jedno društvo u cijelini suprostavlja i bori protiv kriminaliteta. Međutim na žalost ovoj važnoj i prevažnoj temi mi danas razgovaoramo također poslije 17,00 što mene gospodine potpredsjedniče zaista čudi. Jer je izvješće Državnog odvjetništva davno stiglo na red a evo mi smo dansd mu našli mu mjesto, pred kraj gotovo radnog vremena. Poslije 17,00 sati. I mene čudi jrr se i radi o jednom vrlo kvalitenom i dobrom izvješću. Pa me čudi zašto to danas jer mi je jučer jasno zašto smo raspravljali o međunarodnom o stand by aranžmanu s MMFo, poslije 17,00 jer see ne radi o baš jednoj tako uspješnoj i sjajnoj stvari. Toliko što se tiče toga, samoga načina kako se zakonodavna vlast odnosi naspram sudbene vlasti. Klub SDPa odmah ču reći na početku prihvaća izvješće i podržava ovo izvješće koje je netom evo pred Saborom iznio ga glavni dražvni odvjetnik o radu državnih ovjetništava za 2003. godinu. To izvješće je već na jedan način izazvalo javnu pozornost na kraju krajeva bila je i rasprava pred našim saborskim odborom. Odborom za pravosuđe. I ono je ja bih rekla, u cijelini već u stručnoj javnosti a i šire gotovo u općoj javnosti ocjenjeno kao ono koje ima značajne značajke znanstvenog istraživanja. Dakle ne radi se o nekom izvješću kako smo inače mi ovdje u Saboru navikli primati nekavim šturom administrativnom aktu već upravo takvom jednom aktu koji je upravo i zbog načina na koje je napisano treba izazvati. I normalno je da smo mu omogućili izazvalo bi još i veću pozornost. Međutim i bez obzira na to to pokazuje ono samo po svom sadržaju. prije svega ja bih rekala da pokazuje to da je reforma pravosuđa u kaznenoj pravnoj reformi ovih nekoliko zadnjih godina bila na pravom tragu i da je nedvojbeno pokazala rezultate. To o tome govore činjenice. to je na kraju krajeva izrijekom i rekao glavni državni odvjetnik. Kazneno pravna reforma započela je ne napamet ne voljom ni voluntarističkom odlukom Vlade, nego je započela zajedničkim djelovanjem predstavnika i Vlade predstavnika zakonokdavne vlasti ali jednako tako i predstavnika sudbene vlasti. Osnovni cilj je bio upravo u toj jednoj projekciji kazneno pravne reforme kao djele općenito naše važne, najvažnije reforme, refrome u pravosuđu kako ga učiniti dakle pravosuđe u cijelini efikasnijim, kako eliminirati zaostatke kako stati na kraj zastarama koje su obilježile čitavo jedno desteljeće. A prenstveno zahvaljujući tadašnjoj zakonodavnoj vlasti koja je po sili zakona na kraju krajeva gdje su državna odvjetništav i sudovi po sili zakona morali nastupati. Jer su sniženi rokovi zastare, odnosno, ispravila bih se, smanjeni su posebni maksimum za veliki broj kazenih djela tako da su po zakonu nastupale zastare. A onda već je više puta bilo govora da nije bio problem da zastare nastupaju i na drugačiji način. U svakom slučaju na način koji je izazvao ja bih rekla, jednu veliku sablazan, koji je izazvao jednu posvemašnju apatiju nepovjerenje građana u državu i društvo. To je bilo posve porazno glede morala, glede povjeranja, glede vjere u ideale pravde i prava. I što se danas događa. Odnosno već evo danas raspravljamo o prošloj godini 2003. godini da Državnpo odvjetništvo ovdje izlazi pred nas sa jednim toliko radosnim izvješćem da su apsoluton anulirani svi zaostatci. To je nešto što mislim treba izazvati jednu veliku pozornost, jednu veliko ohrabrenje. Izvješće na kraju krajeve zorno pokazuje da država ni društvo u cijelini nisu a niti smiju kapitulirati pred kriminalitetom. I inače ova kazneno pravna reforma i sa ja bih rekla, jedna tri važna aspekta i kako je ona dala rezultate i št oje vidljivo iz samoga izvješća. Ono bi na neki način, kretal abi se u tri pravca. Što se tiče same zakonodavne regulative, materijalnih uvjeta i treće, početak konačno rješavanja kadrovskih problema popune kadrovina, zaoštraavnje pitanje odgovornosti, dakle kao nekakav treći faktor. Ali u biti zadnjega evo sada ovdje spominjem, ali u biti možda najvažniji u čitavoj ovoj stvari. Što se tiče same zakonodavne regulative izgleda da je ipak najviše zaslužan za ovako dobre rezultate odnosno zaslužna sama novela Zakona o kaznenom postupku. Novela je značajna iz nekoliko razloga, prije svega zato što je omogućila veću brzinu veću efikasnost kaznenog pravosuđa u cijelini, svih sudionika, veću disciplinu ali i pružila je jednostavno i jedan veči menevar i samom Državnom odvjetništvu. Ovdje je također iz samoga izvješća a osobno ga je napomenuo i sam glavni državni odvjetnik da je to Državnom odvjetništvu dalo mogućnost nešto što smo iskoračili ja bih rekla, u 21 stoljeće Zakona o kaznenom postupku i konačno makli se od onoga austrougarskog, inkvizitornog modela aje čak eto u istrazi koji još uvijek se nismo rješili da je moguće riješit slučaj i da to meritornom odlukom. Isto tako moguće su nagodbe a najviše rezutata dalo je i … [[govornik se ne razumije]] mogućnost izdavanja kaznenih naloga. Na kraju krajeva pojednostavljenje samoga postupka oficijelnog postupka govori zorno sama činjenica da je prije 17% slučaja prolazilo kroz istragu, a da sada upravo ovim izmjenjenim zakonom kaznenom postupku svega 8,8. Dakle, kolika je to ušteda i sredstava i državnihj novaca i samoga truda a u konačnici daje bolje rezultate tu se ne bih ponavljala tu je detaljno o tome govorio glavni državni odvjetnik. Hrvatska, odnosno mi smo kao koalicijska vlada i kao vlast bili izglasali i donjeli i izmjene, značajne izmjene materijalnog prava. Na žalost kao što je već evo opće poznato Ustavni je sud zbog razlog ašto nije bio donesen potrebnom većinom taj zakon izmjenu kaznenog zakona ukinuo. Oporba današnja vlast bila je izrijekom protiv tog zakona, ali iz razloga zato što u tom prijedlogu se nalazila izmjena i naznačena izmjena koja se tiče upravo ovoga o čemu je također govorio glavni državni odvjetnik i na način kako se oni bore iz toga kako izaći, jer su preopterećeni time, dakle koristeći se institutom upravo opornuiteta. Radi se o onom banalnom kaznenom djelu koje ne spada, koji ne bi smio spadati u ovu kaznenu zonu, tj. kazneno djelo posjedovanja droge. Međutim, da je to bio samo jedan paravan, sada govori nedvojbeno činjenica nakon što su izglasane od strane nove vlasti, izmjene neznatne izmjene Kaznenog zakona koje se tiču samo prilagodbe međunarodnim standardima i konvencijama, a ne govore o svim onim značajnim izmjenama koje su toliko bile potrebne i iz izvješća je razvidno da su one toliko potrebne, ali o kojima građani također ove zemlje od nas očekuju i što su imali s pravom očekivati. Bolju inkriminaciju i bolje sankcioniranje i strože sankcioniranje gospodarskog kriminaliteta. Međutim, o tome nema ni riječi. Vidim da ovdje kad se to spominje dolaze uzdusi i ispusi od strane HDZ-a, ali to je gospodo potrebno učiniti. Vidimo da je i veliki broj odbačaja, veliki broj predmeta koji su u istrazi, koji godinama stoje. Na to se također skreće pozornost u ovom izvještaju i tu je potrebno nešto učiniti. Imate već gotov prijedlog i zato ja i ovdje i pozhivam sve nas ovdje kao zakonodavnot tijelo da izglasamo, odnosno da se što prije dogode i ove promjene, kažem toliko potrebne promjene u našem materijalnom kaznenom zakonodavstvu koje su u biti suštinske i koje se tiču problematike naših uvjeta društvenog života. Nedvojbeno je upravo korist donijela i izmjena što se tiče zaštite maloljetnika i o tome upravo svjedoči ovo izvješće. Ovih dana stupa ili stupio je na snagu Zakon o kazneno pravnoj odgovornosti pravnih osoba. To je također jedan sasvim novi institut, ali nešto što je neizostavno u jednoj energičnoj borbi svake zemlje, naročito protiv korupcije, pa i organiziranog kriminaliteta, jer često počesto vidimo da su se pojedinci, da su se čitave kriminalne skupine vrlo vješto znale skriti iza pravne osobe, koja je eto po jednojj zastarjeloj teoriji, koja je dugo prevladavala na ovim područjima našim, koja je negirala pravnoj osobi mogućnost njezine kazneno-pravne odgovornosti. Stupio je na snagu ovih dana taj zakon, pa ćemo onda sljedeće godine pratiti kakvi su i efekti tog zakona. Također sigurno da je svog udjela ovdje imao i Zakon, doneseni Zakon o zaštiti svjedoka, koji na jednostavan, na jedan način i motivira ljude da budu u ispomoći u traženju pravde, u traženju krivaca u osiguravanju materijalnih tragova, ali jednako tako i ovih subjektivnih bez kojih sud jednostavno i ne može. I ono što je također jako važno i što je vrlo aktualno ovih dana, za vrijeme koalicijske vlasti donesen je i Zakon o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava. On je donesen vrlo brzo, odgovorili smo vrlo adekvatno na potrebe trenutka. Nije bilo potrebno formirati neke velike radne skupine. Njegov autor je ovdje naš profesor Ivo Josipović. On je jedan vrlo kvalitetan zakon i na temelju tog zakona evo prije nekoliko dana formirano je i profesionalno sudačko vijeće u Splitu koje personalizira odgovornost, kako predsjednika suda, tog suda, tako Vrhovnog suda, tako glavnog državnog odvjetnika. Prema tome, sve je to jedan bio odličan instrumentarij koji je onda već kažem nakon nepunih godinu, dvije dao ovako dobre rezultate. Mislim da i u tom pravcu i treba ići da bi i sljedeće godine, da bi onda još i na jednoj većoj, dakle više nemamo problema sa brzinom, da bi mogli govoriti o boljoj kvaliteti. Dalje, ja još samo mogu napoomenuti, kad je bio donesen taj materijalni zakon i izmjena, tada je čitava Europa objavila u svojim dnevnim listovima da je Hrvatska uspješno završila svoju kazneno-pravnu reformu. Dalje, što je jako mislim bitno za napomenuti jeste da je za bivše vlasti počelo se voditi računa, ali to je tek ipak, bili su samo počeci, zato je vrlo kobno ako na tome stanemo, što se tiče materijalnih uvjeta, koj su i dalje vrlo teški, ali počelo je to, počeci sređenja njihovih vrlo teških materijalnih uvjeta, prije svega povećanje plaće, izjednačavanje plaća državnih odvjetnika sa plaćama sudaca istog ranga, shodno ne samo direktivi Vijeća ministara Europe da te plaće budu izjednačene, nego konačno i novoj ulozi koja se daje državnom odvjetniku, pogotovo glede građanskih stvari koje ono nakon našeg novog Zakona o državnom odvjetništvu gdje se spojilo državno pravobraniteljstvo, što mislim da je bio jedan jako ispravan i potreban potez u datom trenutku. Kada država u tom trenutku nije ni znala kojom imovinom raspolaže, a onda kako će i uopće zaštititi. Nova uloga državnom odvjetništvu je data i to je pregolema uloga novim Zakonom o parničnom postupku koji upravo glede ovog pokušaja da se što, odnosno, da se što više rastereti samo pravosuđe, da se na mirniji način riješe sporovi, da je državno odvjetništvo dužno priznati očigledne tužbene zahtjeve. I to koje tužbene zahtjeve, koji očigledno proizlaze iz neadekvatnog postupanja resora, odnosno pojedinih ministarstava. I ono što je posebno zabrinjavajuće jeste da je država i dalje veliki parničar, da je u većem broju tužena nego što je ona na strani gdje se pojavljuje u ulozi tužitelja, međutim vidimo izvješća da se to stanje počelo mijenjati, da i ona sve više prelazi u aktivnu ulogul, a da je u manjem broju tužena i to se u svakom slučaju treba podržati. I da, eto skratim, također započela je i poupuna tim kadrovima. Žalosno je što čujemo nedavno da je ministarstvo izvijestilo državno odvjetničko vijeće da nema sredstava da bi popunilo kadrove u državnom odvjetništvu. To je nešto što ozbiljno zabrinjava, jer za vrijeme koalcijske vlasti taj je trend započeo i on ne smije stati ukoliko želimo imati ovakve rezultate. A da bi imali ovakve rezultate, to je zajednička briga i kako prije svega i odgovornost sudbene vlasti, državnog odvjetništva, a kada je riječ o njegovom dijelu posla, ali svakako zakonodavne i izvršne vlasti. Međutim, ostaje i pitanje ono što je i Zakonom o državnom odvjetništvu i njima dato, upravo u ovlast, a to je preuzimanje te velike odgovornosti za posao koji se obavlja, mislim da je to prije svega i zasluga glavnog državnog odvjetnika koji je u punoj mjeri preuzeo tu odgovornost, ali jednako tako i državno odvjetničkog vijeća za sankcioniranje onih koji nisu dorasli tom svom poslu, ali jednako tako i odgovornosti koga primaju u svoje redove.
Završite gospođo zastupnice.
I ja završavam, da bi bilo pogubno da o tome ne vodimo i dalje računa, da ne vodimo računa o edukaciji, i da ne vodimo računa o onim najmlađima, kao i o vježbenicima. Državnom odvjetništvu ne trebaju dvojkaši nego odlikaši. Hvala.
Hvala lijepa. U skladu sa člankom 223. na upit gospođe zastupnice meni, da zbog čega je ova točka dnevnog reda došla u ovo vrijeme, moram kazati da je jutros započeo rad Sabora sa točkom isto tako važnom o obrani i obrambenoj situaciji u Republici Hrvatskoj koja je bila duga. Nismo mogli predvidjeti koliko će se zastupnika javiti. I ja žalim što je ova točka došla u 5 sati, mjesto ranije, ali nema nažalost više važnih točaka, nego vremena izravnih prijenosa na televiziji, ali mislim da je i ovo primjereno vrijeme da se raspravlja o ovoj problematici. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Josip Vresk. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče. I Klub Hrvatske seljačke stranke će podržati ovo Izvješće. Smatramo da je ovo doista jednu uzorno Izvješće i da je prvi puta dan jedan sveobuhvatni prikaz svih onih podataka koje glavni državni odvjetnik mora na temelju Zakona o državnom odvjetništvu dostavljati Hrvatskom saboru. Uz nekoliko sugestija o stvarima koje pišu u ovom Izvješću, ali i o stvarima koje ne pišu. Naime, bilo bi dobro, obzirom da jedno ministarstvo, Državno odvjetništvo i sudbena vlast prave ovakva izvješća na temelju tri različite metodologije. Ministarstvo unutarnjih poslova kad piše ovakva izvješća primjenjuje metodologiju kaznenih djela, Državno odvjetništvo primjenjuje metodologiju počinitelja, a sudovi metodologiju predmeta. I vrlo je teško sistematizirati ili sistematizirano gledati na 3 izvješća koja se prave sasvim različitim metodologijama. Nije to vaša krivnja, ali to je jedna sugestija po kojoj bi, čini mi se, trebalo ubuduće raditi. Ono što veseli u ovom Izvješću je to, mislim da se glavni državni odvjetnik može pohvaliti, su dvije osnovne stvari na temelju kojih mjeri uspješnost rada Državnog odvjetništva, a to je prije svega brzina rješavanja predmeta i broj oslobađajućih, odnosno odbijajućih presuda, a čini mi se da ih prema ovom Izvješću ima doista vrlo, vrlo malo. Naime, još jedna mala sugestija što se tiče samih uvjetnih osuda. Nije dobro u ovakvom Izvješću pisati da li ima ovakav ili onakav broj uvjetnih osuda. To je dio sudbene vlasti i dio kaznene politike koju mora ujednačavati Vrhovni sud, na temelju zakona i državni odvjetnik može biti zadovoljan ili nezadovoljan brojem uvjetnih osuda, ali on je takav kakav jest i to je problem sudbene vlasti. Ono što je zabrinjavajuće, to je još uvijek neravnomjerna opterećenost Državnih odvjetništva, prije svega, općinskih državnih odvjetništva, bez obzira na preraspodjelu predmeta i mislim da bi možda u nekoj doglednoj budućnosti bilo potrebno intervenirati u Zakonu i vidjeti koja su državna odvjetništva i kako opterećena, kakva je projekcija, kako će biti opterećena i što tu napraviti. Ono što je možda važnije i to je izmjena samog kaznenog zakonodavstva koje nije u nekoj direktnoj vezi sa ovim Izvješćem, ali sigurno je da utječe na njega, odnosno utječe na opći trend rasta ili pada kriminaliteta i to svih oblika kriminaliteta. Naime, mi smo zadnjim izmjenama Kaznenog zakona prihvatili tzv. kumencijsko pravo, pripišući, što je bila vaša naravno i obaveza. Međutim, ja sam i tada upozoravao da bi bilo dobro konačno donijeti jedan novi Kazneni zakon, a sad ću vam samo na jednom primjeru reći zašto je to jako važno. Ako vidite podatak koliko je kaznenih prijava još uvijek odbačeno, a ja nažalost nemam podatak o statistici iz Državnog odvjetništva koliko je bilo lažnih kaznenih prijava. Naime, vlada vam u pravosudnim krugovima jedna ovakva zločesta rečenica, da se često u zadnje vrijeme često kaznena prijava koristi kao redovni pravni lijek u parničnim postupcima, na koji se način opstruira sam, odnosno parničnim postupcima na koji se način opstruira sam parnički postupak. Pa bi me zanimao podatak koliko je bilo zapravo optuženja za lažno prijavljivanje. Još više bi me zanimao podatak da li uopće ili ima pravomoćnih osuđujućih presuda u kaznenom postupku za ta kaznena djela. Vidljivo je, dakle, da samo ovakva postavka kaznenog djela lažnog prijavljivanja kakvo sad imamo u Kaznenom zakonu nije dobra, da se tu mora intervenirati da s jedne strane moramo maksimalno zaštititi onoga tko prijavljuje i izuzetno strogo kažnjavat onoga tko lažno prijavljuje. Postotak kao što je naveo, odnosno broj odbačenih kaznenih prijava sigurno govori o tome da u toj brojci jest i jedan dobar dio onih prijava koje sad možda i nisu lažne kaznene prijave koje ne možemo podvest pod to kazneno djelo, ali koje bi kad bi se drugačije formuliralo to kazneno djelo bi sigurno potpadale pod to kazneno djelo. Ono što bi možda trebalo napomenuti, to je rad građansko-upravnog odjela i to u dva dijela što želim napomenuti. Znamo svi da izuzetno veliki broj predmeta koji mora obraditi taj građansko-upravni odjel, znamo u kolikom broju predmeta je Republika Hrvatska tužena u ovakvim ili onakvim vrstama sporova. Prije svega mislim na parnične postupke, mislim da je najveći dio i radnih sporova, ako se dobro ne varam, ili prava iz radnog odnosa. I ono što često puta, a bojim se da sam u pravu, državni odvjetnici ili zamjenici državnog odvjetnika koji riješavaju te predmete se naprosto boje iz ovih ili onih razloga pristupati sklapanju nagodbi. Bez obzira što smo nedavno snizili stopu zakonske zatezne kamate, nema više tzv. primjene komforne kamatne stope, ipak su kamate i dalje dosta velike, opterećuju tu državni proračun i nije jasno zašto se u tim predmetima kad se vidi da će se evidentno izgubiti spor ne sklapaju nagodbe. Eskivira se na taj način kamata, smanjuje se ukupni iznos i državni proračun troši sve manje novaca, ako se naravno pristupi tome. Ono što želim reći kao drugu stvar, u radu ovog odjela je pojačani rad na predmetima tzv. ZK sređenja ili ono što se zove sređenje zemljišnih knjiga gdje je Republika Hrvatska vlasnik nekretnina. Mislim da tu stanje nije zadovoljavajuće pa i bez obzira na stanje inače u našim zemljišnim knjigama, da bi se državno odvjetništvo tu moralo više angažirati kako bi se konačno sredila imovina Republike Hrvatske, odnosno nekretnine i kako bi konačno znali čega je sve vlasnik Republika Hrvatska. Mislim da tu stanje nije dobro. I na kraju želim reći jednu stvar koja se provlači već dugi niz godina, a odnosi se na Državnu reviziju. Naime, nije mi jasno otkud i zašto, da li je to želja glavne državne revizorice ili je to naprosto zakonska postupka koja nije dobra, da glavni državni revizor ne može sam podnositi kaznene prijave. Ne znam otkud to, zašto to i zbog čega se naprosto čeka da se sastavi izvješće koje se nakon toga šalje Državnom odvjetništvu i koje nakon toga, kad pročita takvo jedno opsežno izvješće, mora odlučiti da li će u nekim slučajevima pokretati kaznene postupke ili ih neće pokretati. Naprosto, po Zakonu o kaznenom postupku glavni državni revizor ne da smije ili ne smije, nego mora pokretati kazneni postupak, uvijek mora nekoga prijaviti kad postoji osnovana sumnja da je počinjeno kazneno djelo za koje se goni po službenoj dužnosti. Da li bi bilo dovoljno upozoriti glavnog državnog revizora na tu činjenicu ili donesti nekakvu odluku, ja to ne znam. Trenutno to nije niti bit problema, ali je i činjenica da se na taj način samo troši ono vrijeme koje se odnosi na zastaru, bespotrebno se čeka, a stvarno za to nema baš niti jednog razloga. To tim više što postoji zakonska obaveza iz posebnog zakona, dakle Zakona o kaznenom postupku, da glavni državni revizor to radi. To bi bile one sugestije za koje mislim da bi bilo dobro da ih prihvati glavni državni odvjetnik, one koje se odnose naravno na njegov rad, odnosno na metodologiju rada. I naravno, sugestije Vladi što bi bilo dobro napraviti uz ono što stalno moram ponoviti. Mi imamo novelirani Zakon o kaznenom postupku, ali još uvijek imamo Zakon o kaznenom postupku koji nije adekvatan, koji nije dobar, koji omogućava dugotrajno vođenje postupka, koji ne štiti procesna prava sudionika u kaznenom postupku onako kako bi to trebalo štititi. I ja mislim da bi bilo red, da bi bilo vrijeme da konačno vidimo novi prijedlog novog Zakona o kaznenom postupku iako je noveliran, još uvijek nije dobar. Naime, podatak da je istraga vođena svega u 8% slučajeva nije sam po sebi dovoljan. Istraga ne znači samo to da se postupak ubrzava ako se vodi u manjem broju slučajeva. Protekom istrage curi vrijeme, teku zastarni rokovi i mislim da je stvar puno kompleksnija i da ovakav zakon doista više ne može dugo opstati. Bilo bi dobro da, ponavljam, Vlada podnese čim prije Saboru prijedlog novog Zakona o kaznenom postupku, to tim više što znam da se na tom Zakonu otprilike radi već dvije godine, mislim da je trebalo nešto učiniti, mislim da je vrijeme zato. Ponavljam još jedamput, Klub Hrvatske seljačke stranke će podržati ovo Izvješće, ovo je dobro Izvješće i nadam se da će se ove sugestije prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HNS PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Zadovoljstvo mi je bilo dobiti ovakvu vrstu izvješća u ruke po prvi puta od kada sam ovdje, radi se o metodološki dobro pipremljenom materijalu, o ozbiljnom pristupu, pa ako hoćete i o grafički tako pripremljenom materijalu da se čovjek vrlo jednostavno snađe od početka u kojem je sadržaj sa jasnim točkama gdje se što obrađuje, pa do fusnota i sličnih detalja. Očito da je pristup tom Izvješću značajno drugačiji nego većinu drugih izvješća koje smo ovdje dobili. Očito je izvješće tako sveobuhvatno da ga ni gospodin državni odvjetnik nije uspio u zadanom roku kompletnog izložiti nama pa ja to neću ni pokušati, osvrnut ću se na par detalja, odnosno par aspekata tog izvješća koji mi se čini broj 1. zanimljivim, broj 2. ne sasvim jasnim, možda bi o njima trebalo reći još poneku riječ, i broj 3. u vezi s kojima se može dati poneka sugestija za eventualno poboljšanje stanja u sljedećoj godini. Izvješće na početku govori o porastu kriminaliteta i to porastu od 3% u odnosu na 2002. godinu. No, tu treba imati dvije stvari na umu, ne radi se direktno o porastu počinjenih kaznenih djela, radi se o porastu prijavljenih kaznenih djela od 3%, a s druge strane treba uzeti u obzir i okruženje političko i geografsko u kojem se Hrvatska nalazi i pogledati činjenicu koja se lijepo vidi u izvješću da je broj kaznenih djela u Hrvatskoj poprilici za pola pa čak i više manje nego u susjednim zemljama. Da li je to rezultat stvarno manje razine kriminala ili je to rezultat manje razine prijava, to je na nama da ocijenimo. Prema statističkim podacima koje smo ovdje dobili izuzetno je mali broj prijava koje su neriješene u odvjetništvu i tu je trend pada očit. Radi se o čini mi se 1,9% ili tako nekom malom broju, zanima me da li je u tih 1,9% prijava da li su tu uključene i one koje su zaprimljene u odvjetništvu primjerice od anonimnih izvora i na kojima stoji službena bilješka da nije ustanovljeno dovoljno činjenica koje bi jamčile uspješni završetak postupka. Pretpostavljam da takvih predmeta u odvjetništvu u ladicama ipak ima određeni broj, jesu li one u ovih 1,9% ili se u statistici ne nalaze. Pohvalna je ažurnost gotovo nevjerojatna ažurnost, podaci koje je dao gospodin državni odvjetnik govore da neriješenih slučajeva u državnom odvjetništvu ima za 10 dana rada. Dakle, kada 10 dana ne bi dolazile nove prijave u 10 dana bi državno odvjetništvo bilo praktički bez posla. A rok rješavanja prijava je 3 do 4 mjeseca, što je izuzetno brzo i značajno odudara od situacije u pravosudnom sustavu. Visoki postotak odbačaja 35,5, 35,6% može značiti dvije stvari, prvo da netko u prethodnom postupku nije ozbiljno obavio svoj posao, ako to nije istina druga mogućnost je da odvjetništvo vrlo ozbiljno obavlja svoj posao i poštuje slovo i duh zakona. Možda bi nam gospodin državni odvjetnik mogao nešto detaljnije o tome reći. Pohvalno je isto tako da se smanjuje broj odluka o obustavi koje donose sudovi. Najčešće se tu pretpostavljam radi o zastari, pa ako je tome tako još uvijek brojke govore o 3 tisuće 183 obustave, zanima me koji dio tih obustava su stvarno zastare i zašto još uvijek tako veliki broj njih. Što se tiče sankcija gospodin državni odvjetnik je izrazi određeno nezadovljstvo pogledu uvjetih odnosno ovih drugih sankcija no, činjenica je da je i trend u svim zemljama Europe kojima se želimo približiti i prilagoditi da je taj trend usmjeren prema uvjetnim sankcijama, a posebice tamo gdje se radi o prvom susretu osobe sa zakonodavnim aparatom na tom polju. Odvjetništvo se rijetko žali, trebalo bi objasniti zašto. Je li to činjenica koja proizlazi iz dobro formuliranih presuda pa državno odvjetništvo nema zapravo rezona da se žali, ili se radi o tome da je državno odvjetništvo pod ekipirano, da nedostaje i vremena i novca i ljudi pa se državno odvjetništvo ne žali ni tamo gdje bi to bilo sasvim opravdano i normalno. Mislim da bi trebalo nešto reći o kaznenim djelima koja se tiču zloupotrebe opojnih droga. Zanimljivo je da je 72,7% djela u toj skupini su djela povezana sa posjedovanjem droga, za pretpostaviti je da je najveći dio tih koji su posjedovali opojne droge, posjedovali lakše opojne droge. Očito je da će se sustav bez obzira kakvi su politički stavovi u nekakvoj doglednoj budućnosti morati modificirati i posjedovanje lakših droga od kaznenog djela prebaciti u prekršaje. Situacija je naravno obrnuta sa teškim drogama, evo upravo danas u medijima mogli smo vidjeti da je u prošloj godini gotovo stotinu ljudi najčešće mladih umrlo zbog predoziranja. TA brojka će ove godine sasvim sigurno biti premašena, dakle posjedovanje teških droga trebalo bi očito i jače sankcionirati. Došlo je prema izvješću gospodina državnog odvjetnika do značajnog pada broja prijava za kaznena djela gospodarskog kriminaliteta. Zanimljivo bi bilo vidjeti kakav je odnos riješenih i neriješenih slučajeva samo na ovom dijelu posla državnog odvjetništva. i možda napraviti jednu malo detaljniju analizu razloga zbog kojih se kaznena dijela gospodarskog, broj kaznenih dijela gospodarskog kriminaliteta u Hrvatskoj smanjuju. Općeniti dojam koji čovjek može steći iz medija, koji može steći iz razgovora sa susjedima i prijateljima nije takav. Konačno svatko od nas zna ponešto primjera. No, gospodin državni odvjetnik kao što ima detaljnije podatke, pa bi bilo, bilo bi čini mi se zanimljivo nešto saznati o tome. Zapanjujuće nominalno mali broj prijava za davanje mita svega 43 prijave u Republici Hrvatskoj i zaprimanje mita svega 65 prijava u 2003. godini. Te dvije brojke, dakle ukupno 108 osoba koje su optužene za to kazneno dijelo govore nešto sasvim drugo, nego mjesto Republike Hrvatske na rang listi zemalja koje su, ajde recimo ugrožene mitom. U tijelu, u dijelu građanskih postupaka zanimljive su ove dvije brojke. Država tuži za 2,5 milijarde kuna. A država je tužena za otprilike 8,5 milijardi kuna. Evidentno je da se država može naći u dosta čudnoj situaciji, ako sve te tužbe budu ili veći dio tih tužbu budu prihvaćene, a radi se najčešće o radnim sporovima, o K15, o Božićnicama i sličnim, odnosno otkazima, naknadnim plaćanjima plaća, dakle o sličnim problemima. Već danas uz postignut jedan dogovor sa sindikatom državnih službenika, odnosno sindikatom prosvjetara neke od prosvjetnih institucija neke od škola u Hrvatskoj našli su se blokiranog računa. Jer je nagodba potpisana na sudu, potražitelji su sjeli na žiro-račune škole, škole jednostavno ne mogu funkcionirati. Ministarstvo je naravno preuzelo obavezu Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta da refundira taj novac školama. Ali radi se o refundiranju nečeg što škola mora iz nepoznatih izvora platiti. Pretpostavljam da se i druge državne institucije nalaze ili će se vrlo brzo naći u takvoj situaciji. U svakom slučaju da bi se ovih 8,5 milijardi zadržalo na 8,5 milijardi, da ne bi naraslo na 10, 12 ili 15 ili eventualno da bi se smanjilo na jednu cifru koju će proračun moći podnijeti, bilo bi neophodno uspostaviti obavezu državnih organa institucija da sklapaju nagodbu svugdje gdje je da kažem opravdana sumnja da će se taj spor izgubiti. Na strani 42. izvješća govori se o postupanju po izvješćima Državnog ureda za reviziju i što je Državni ured za reviziju ustanovio, ne bi ponavljao evidentnu činjenicu da je nelogično da državni revizor ne može podnijeti krivičnu prijavu, nego daje predmet Državnom odvjetništvu koje onda iz početka mora kroz čitavu hrpu metre i metre papira prolaziti, analizirati, tražiti elemente da bi mogli podići krivičnu prijavu, a to je već jedna državna revizija napravila. No, na stranu to. Malo mi je čudana rečenica, pokazalo je da navedene nepravilnostima koje je ustanovila Državna revizija nije izravno oštećena imovina Republike Hrvatske, već je oštećen Hrvatski fond za privatizaciju. Pa čiji je on? Meni se činilo da je to Hrvatski fond za privatizaciju. Na stranici 43. govori se o stečajima i državni odvjetnik procijenjuje da se stečajni postupci pokreću prekasno nakon dugotrajne blokade žiro-računa itd. Apsolutno se slažem s tim, to je definitivno istina, desetke slučajeva znam gdje upravo tako postupljeno. Međutim, ne znam zašto? Postoji jasna zakonska obaveza da se stečaj pokrene u određenom roku nakon što je toliko i toliko vremena račun tvrtke blokiran. Isto tako na stranici 44. govori se o radnim sporovima koje po kojima je država tužena. Dakle, radi se o 17 tisuća 500 slučajeva, gdje država tužena, ili 99,84% radnih sporova, to je za zabrinuti se. Još jednom napominjem, ti će računi doći na naplatu, doći će na naplatu ove godine. O tim računima ćemo onda ovdje govoriti jako iznenađeni, a sve je zapravo već ovdje. Još jednom hvala na ovako dobrom izvješću. Nadam se da ćemo i za sljedeću godinu dobiti tako dobro izvješće. A nadam se da ćemo dobiti odgovore na ova pitanja koja sam postavio. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče. Ovo godišnje izvješće kao što samo ime kaže, zapravo je jedno izvješće koje Državno odvjetništvo svake godine dostavlja Hrvatskom saboru. i moram odmah na početku reći da ne zavidim glavnom državnom odvjetniku na tom zadatku, jer je zapravo rezultat rada državnog odvjetništva zapravo održava sliku kako nam je pravosuđe u cijelini, a to nije zavidno. Naime, i ove godine je ovo izvješće kao i svake godine mogao bi se naći jedan zajednički nazivnik i prethodnim i ovim, a vjerojatno i budućim, ako se ta nezavidna situacija u Hrvatskom pravosuđu znatnije ne izmjeni. A to je, taj zajednički nazivnik je to da je iz ovog izvješća vidljivo kako su, kako je Državno odvjetništvo izuzetno učinkovito, jedino prema običnim građanima i za beznačajna kaznena dijela u kojima je postupak dokazivanja vrlo jednostavan. Međutim, ukoliko je postupak dokazivanja složeniji ili se ne radi o jednostavnom obliku kaznenog dijela, očito je da Državno odvjetništvo nije sposobno uspješno ispunjavati svoje poslove i zadatke određene zakonom. Naime, hrvatska javnost je svakodnevno suočena sa brojnim skandalima i posljedicama koji su rezultat počinjenja jednog ili više kaznenih dijela. Uostalom dovoljno je otvoriti samo tisak u kojem naprosto vrište brojni slučajevi koji zahtjevaju kaznenu obradu radnji o kojima se piše, ili pak onih koji to pišu. To se uostalom vidi iz ovog izvješća. Kolega Vresk u ime Kluba HSS-a završio je ili stao sa ocjenom ovog izvješća govoreći o postupanjima po izvješćima obavljenim revizijama. Ja ću u ime Kluba HSP-a nastaviti tu gdje je on stao ili započeti ako tako hoćete pa je doista najbolji primjer koji se vidi u ovom izvješću i onaj dio izvješća koji govori o postupanju po izvješćima obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije a isto vrijedi i za izvješća proračunskih korisnika koja su javno dostupna i u kojima su navedene brojne kažnjive radnje. Ne samo da su dakle navedeni brojni protuzakoniti već i kažnjivi postupci brojnih osoba ali je tu učinkovitost Državnog odvjetništva bila doista slaba. Doduše, ima tu mora se priznati djela koja su u zastari, ima zapravo nemoralnih radnji koje nisu kažnjive što ljudi često ne znaju razlikova ali postoji još uvijek i čitav niz protuzakonitih i kažnjivih djela teže naravi koja nisu i koja se očito ne namjrava procesuirati. Na primjer, pretvaranje neosnovanih potraživanja nekih banaka u uloge društava i to u milionskim iznosima, prodaja neprocijenjenih nekretnina i upis nekretnina u zemljišne knjige bez ikakve pravne osnove, sklapanje štetnih ugovora, raskidanje ugovora od strane nadležnih tijela sa povlaštenim kupcima koji su preuzeli dionice, upropastili poduzeće a da nisu platili niti deseti dio vrijednosti kupljenih dionica. Gdje su kaznene prijave, gdje su postupci o tim stvarima. Građansko-pravni aspekt revizijskih izvješća Državno odvjetništvo pokušava zaobići navodeći nam da, citiram, navedenim nepravilnostima nije izravno oštećena imovina Republike Hrvatske već je oštećen zamislite Hrvatski fond za privatizaciju ili dioničari određenog trgovačkog društva te da zbog toga nije bilo osnove za poduzimanje pravnih radnji zaštite imovine Republike Hrvatske. To je na 42. strani izvješća ovaj citat. Izgleda da čuvena i ona slavna barem kao i njezin tvorac Maksima kako novac nije imovina poprima i posve nova značenja. Što je Državno odvjetništvo poduzelo u slučajevima kada se neprocijenjena imovina bivših poduzeća a to jest imovina Republike Hrvatske proda i k tome se još ishodi upis u zemljišne knjige. To je otprilike slučaj kao da dvije osobe sklope ugovor o kupoprodaji Jelačić placa ili primjerice Dioklecijanove palače i potom se kupac uspije upisati u zemljišne knjige kao vlasnik tog prostora. Za to imamo posebno povjerenstvo. Da Državno odvjetništvo ne ispunjava u potpunosti svoju ulogu određenu Ustavom, Kaznenim zakonom i Zakonom o odvjetništvu već da je često u službi dnevno političkih interesa dokazuje i ovo izvješće i to u dijelu koje se odnosi na podatke o građansko-pravnim radnim sporovima na strani 44. i podataka o kaznenim djelima protiv slobode i prava čovjeka i građanina na strani 15. Iz tih podataka je vidljivo da Državno odvjetništvo na izvjestan način "štiti" počinitelje kaznenih djela i strukture vlasti na štetu građana i Republike Hrvatske. Razvidno je i da Državno odvjetništvo shvaća svoju dvostruku i neprimjerenu ulogu u ovakvim slučajevima pa naglašava nekoliko puta kroz izvješće potrebu da se ovo pitanje uredi. Naime, Državno odvjetništvo zastupa Republiku Hrvatsku u građansko-pravnim sporovima koja je tužena u 17 tisuća 503 predmeta zbog povrede prava djelatnika u javnim službama. Državno odvjetništvo u ovom izvješću ukazuje i ponavlja više godina već da su sudovi zauzeli jedinstveni stav i da je besmisleno odugovlačiti parnični postupak jer tužena Republika Hrvatska u tim sporovima gubi sporove. Dakle, tu je očito da su povrijeđena prava djelatnika u javnim službama. Tko je počinitelj tih povreda i zašto Državno odvjetništvo obzirom na njegovu ulogu i zadaću određenu zakonom ne pokrene kazneni progon protiv osoba koje su izvršile tu povredu prava javnih djelatnika i na taj način oštetila ne samo te javne službenike već i Republiku Hrvatsku u iznosu od desetak milijardi kuna? Postojanje 17 tisuća 503 parnična predmeta nužno i logično iziskuje od Državnog odvjetništva, njegovog kazneno-pravnog odjela i podizanje niza optužnih prijedloga protiv odgovornih osoba i to za kaznena djela iz glave kaznenih djela protiv slobode i prava čovjeka i građanina a osobito za djela povrede ravnopravnosti građana članak 106. Kaznenog zakona, zlostavljanja i obavljanju službe i javne ovlasti članak 127. Kaznenog zakona i naročito zbog povrede prava na rad i drugih prava iz rada članak 114. Kaznenog zakona. Ovdje ću primjera radi spomenuti samo slučaj gospođe Vesne Balenović koji je do dana današnjeg neriješen. Ovako imamo situaciju da de facto Državno odvjetništvo ne zastupa interese Republike Hrvatske već interese nekih prolaznih dužnosnika Republike Hrvatske koji prije nekoliko godina počiniše neka kaznena djela, oštetiše neke djelatnike a sada Republika Hrvatska mora plaćati ogromnu štetu od nekoliko milijardi kuna. Dakle, oštetili su Republiku Hrvatsku i Državno odvjetništvo mora ići prema takvima ne samo sa kaznenim progonom već i sa zahtjevom za regres. S druge strane, kazneni postupak protiv osoba koje su sa svog registriranog poluispravnog fiće stave registarsku tablicu na svoju neregistriranu peglicu da bi otišle iz svog u susjedno selo to je efikasno. Kao i protiv građana koji su slučajno ili nenamjerno počinili neko kazneno djelo i koji nisu postupali sa predumišljajem kao brojni sudionici u saobraćajnim nezgodama. Državno odvjetništvo nam pokazuje aktualnost dakle davne izreke da je pravo kao paučina te da se u nju, paučinu dakle hvataju samo najsitnija stvorenja dok krupne zvjerke ne predstavljaju nikakav problem. Inače, ta izreka o pravu kao paučini ponajbolje oslikava hrvatski kazneni i pravni sustav, pripisuje se zapravo Solonu koji je živio u 7. stoljeću prije Krista a u međuvremenu za demokratske sustave ta je izreka postala potpuno neprimjerena. Nažalost, za nas je još uvijek aktualna. Hvala lijepa.
Molim lijepo, poštovani kolega. Na redu je poštovani kolega Pupovac u ime Kluba SDSS-a. Izvolite, kolega!
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Oni koji kažu da je ne samo dobro da se ovo izvješće našlo pred zastupnicima nego ga i smatraju solidno urađenim sasvim sigurno govore točno. I što se tiče Kluba SDSS-a ne samo na osnovi činjenica nego na osnovi intencije koja se iz ovog izvješća da očitati mi ćemo uz određeni broj primjedbi sasvim sigurno ovaj izvještaj podržati. Budući da je o njemu vođena rasprava na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih zajednica ja dio toga ne bih htio ponavljati jer je pretpostavljam zamjenik gospodina državnog odvjetnika prenio veći dio onoga što je smtrao relevantnim i samom državnom odvjetniku i njegovolm kolegiju. Htio bih kazati sljedeće gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege ovdje stoji kako je Hrvatska jedna od zemalja sa najnižom stopom kriminaliteta i to je statistički gledano točno. Međutim , nesumnjivo je točno da kod naših građana osjećaj sigurnosti ne odgovara toj statitici. I ako kontaktiramo a kao zastupnici u ovom Saboru to nužno moramo činiti ako slušamo bilo i ono što govore naši ljudi, a to nužno moramo činiti onda moramo čuti da ljudi u porastu osjećaj nesigurnosti. Nedavnom razgovoru sa jednim uglednim odvjetnikom pitao sam ga šta on misli zašto j eto tako. Kazao je znate, brojke koje su prezentirane u izvještaju državnog odvjetništva su točne. Hrvatsak u tom pogledu jeste jedna od najsigurnijih zemalja ne samoa u regiji nego i u Europi. Ali isto takoa je točno da je u porastu osjećaj nesigurnosti. Jesu li u pitanju mediji koji na dramatičan i drastičan primjer prezentiraju kriminalna djela, posebno djela krvnog delikta, ili kriminalne radnje posebno u pojedinim sferama na koje su ljudi osjetljivi kad se krši zakon. Ili ne nešto drugo posrijedi, ja ne mogu ovoga trenutka ocjeniti. Ali jedna stvar mi se čini relevantnom državno odvjetništvo kao instanca od koje počinje djelovati mehanizam pravne države, od koje počinje djelovati pravosudni mehanizam nesumnjivo sama po sebi nije dovoljna i da bi učinila ono što drugi mehanizmi države ne učine.Prema tome ako policije ne uradi svoj dio posla. npr. ovdje su spominjani dileri drogom i problem sa drogom koji je očito ozbiljan problem. U sredinama u kojima to u Hrvatskoj uopće nikad nije bio problem. U seoskim sredinama u zaleđu Zadra nikad nije bio problem droge. A danas jeste. Da sada ne imenujem mjesta časna u kojima žive ćasni ljudi da ne bi dobivali obilježna koja ne trebaju dobivati. A onda iskustva ljudi iz odvjetničke prakse ne državnog odvjetništva, nego advokatske prakse su sljedeća. Sitne ulične dilere se prati 6 mjeseci, ni u stanu ni u automobilu ni na nekom drugom mjestu ne pronađe ništa od droge ili nečega što bi moglo upućivati na raširenu dilersku aktivnost osim u đepovioma ili u ruci. Pa ako policija 6 mjeseci prati nekoga nije moguće da ne može utvrditi kako se iz ruke u ruku ili na neki drugi način distribuiraju takva opojna sredstva. Prema tome takvi ljudi da ali oni koji to posjeduju koji na tome zarađuju koji zapravo predstavljaju opasnost oni ne. Slično je naravno i sa krivičnim djelima ubojstava, razbojstava i slično. I u tom pogledu kad danas raspravljamo o ovom izvještaju sasvim je sigurno da je potrebno imati na umu da bez rada drugih državnih organa a ne samo ove prve instance unutar pravosudnoga sistema neće biti moguće napravito ono što Državno odvjetništvo i ostali organi zapravo moraju raditi. Drugu stvar koju bi htio kazati, zbog niza razloga i ovih općih a i posebnih razloga Državno odvjetništvo se nalazi pod posebnom lupom stavlja i međunarodne zajednice i naravno, našom lupom. I sasvim je sigurno da ono št onazivamo reformom pravosuđa ili tako neki drugi smatraju da bi bilo bolje kazati dogradnjom, unapređenjem, ili poboljšanjem stanja unutar pravosuđa da je to jedna od stvari koja zapravo jača kredibilitet s jedne strane pravosudnih institucija prema samim građana i građana prema njima. I kredibilitet naše Države prema vani. I budući da se upravo radi o tome, dakle o jačanju kredibilnosti kao pretpostavci unutrašnje pravne sigurnosti svakoga čovjeka, svakoga građanina, i istovremeno kredibilnosti prema onima koji su nam partneri a s kojima čemo sutra djeliti praktički istu obiteljsku kuću mislim na Europsku uniju čini mi se da neophodno učiniti sve da se ta kredibilnost pojača i kod Državnog odvjetništva a onda i dalje. Nedavno smo mogli čitati Hrvatska ima preko milijun i nešto nerješenih slučajeva na pravosuđu, milijun i 400 tisuća ili koliko. I nerijetko sam slušao kako je to problem zato št onemamo ljudi koji bi to odradili. A onda smo prije nekoliko dana na osnovi komaprativnih istraživanja da Hrvatska prednjači i pred Francuskom i pred Njemačkom i pred Nizozemskom u pogledu broja sudaca. Hrvatska ima 7 puta više sudaca nego Francuska. A Francuska ima 70 milijuna stanovnika. A mi 4 i pol. prema tome , da ne govorim Nizozemsku ili druge zemlje. U čemu je problem motiviranosti, blokiranosti, ljudi koji rade u pravosuđu, ili naprosto činjenici da ne znaju od kuda da počnu. Koji je od tih milijun i 400 slučajeva trebaju početi riješiti. Ili su ti slučajev itakvi da zapravo ljudi ne znaju šta da rade s njima. Ili je posrijedi naprosto neophodna akcija u kojima bi se mobiliziralo te ljude i napravilo program kako da se može te slučajeve neriješene zapravo razriješiti. Koji su se godinama nagomilavali iz različitih razloga. Sada mi dozvolite da se osvrnem na jedan dio koji je naravno važan i o kojem ste i sami govorili u svom izvješću. I iu svojem govoru a to je pitanje suđenja za najteža krivična djela to su krivična djela ratnog zločina. Ono što čini ovo odvjetništvo, ono što čini ova Vlada u tom pogledu u pogledu nastojanja sasvim je sigurno za pozdraviti. međutim ostalo je još mnogo toga za uraditi. I pozvati ću se upravo na ovaj momenat kredibilnosti. Koji bih definirao sljedećim principom, suditi sve koje treba i u tom pogledu surađivati sa svima zemljama i subjektima koji mogu pomoći a ne suditi nikkoga tko toga nije vrijedan. Bojim se da u proteklom nekm razdoblju to nije bila praksa. Prethodna Vlada i ova Vlada su htjele promijeniti takvo stanje i učinile su određene korake, napravili su određen napredak. Ali postoji evidentna nekoegzistentnost. Gospodine državni odvjetniče, gospodo, ja ovdje imam dopis ministra pravosuđa iz 97. godine gospodina Šeparovića u kojem je popis osoba sa tada dvaju županijskih sudova smještenih u Osijeku oba u to vrijeme na kojem se navodi 150 osoba obuhvaćenih kaznenim postupkom ili suđeni za ratne zločine na području hrvatskog Podunavlja. To je bilo 97. Neću reći da je godinu dana promijenjena brojka i da je bila manja od te. U ovom izvještaju koji imate ta brojka onih koji su obuhvaćeni postupcima za ratne zločine je za područje Županijskog suda u Osijeku 780, vukovarskoga 489. Volio bih da znam kako se to dogodilo. Sad mi dozvolite samo nekoliko primjera. I molim vas nemojte me doista razumjeti na način na koji niti mislim niti imam namjeru niti osjećam govoriti. Prvo, često se spominje proteklih dana jedna osoba u našoj javnosti i od strane međunarodnih posjetilaca i međunarodnih foruma. Ja spadam među one koji smatraju da dobar dio toga nije u našim rukama, dobar dio toga nije u našim rukama. Ne znam od kada i ne znam u kojem momentu, ali nešto jeste u našim rukama. Pitanje naše unutarnje kredibilnosti i našeg unutarnjeg postupanja jeste u našim rukama. Sposobnost da mi to sami odradimo tamo gdje to treba odraditi, u slučajevima gdje to treba uraditi, to jeste u našim rukama. Za to nam doista u ovom pogledu treba samo naša unutrašnja energija. Tada će mom mišljenju pitanje tog jednog čovjeka biti manje bitno nego što je ovoga trenutka. Ako ja dobro razumijem stvari. Ako mi dozvolite, samo jedan primjer. GOspođa Vjera Solar iz Siska od 91. godine čeka da se riješi pitanje ubojstva njezine kćeri. Do danas unatoč nizu napora koji su napravljeni i ondašnjega ministarstva, dakle tada iz 91. i 92. i unutrašnjih poslova i drugog, nažalost do danas nije stvar urađena. Gospođa Ivanka Savić je nepravomoćno osuđena u Vukovaru zato što je bila u srpskom zarobljeništvu zajedno sa 120, 160 drugih, sama je Srpkinja. Kasnije kad je razmijenjena optužena je za prokazivanje osobe čiji identitet mi ne znamo. Pojavljuje se ne znamo da li je ime, da li je prezime, da li je nadimak u tri inačice. I osobe nema ni na popisu nestalih. Zašto? Riječ je osobi, u redu, godine nisu limit u tom pogledu, ali 71 godina, ali dokazi, postupci, a s druge strane imamo slučaj u Zadru 91. godina, privedene osobe srpske nacionalnosti u školu "Velimir Škorpik" iz obližnjih sela i to izvan područja zahvaćenih ratom, ulazi osoba naoružana s pištoljem, uz dozvolu policije, vojne policije i Zbora narodne garde, kako stoji u izvještaju policije. Nakon kratkog vremena iz pištolja ubije na licu mjesta dvojicu, teško ranjava trećega koji umire u bolnici. Je li ta osoba i danas slobodna, gospodine državne odvjetniče? To ne trebam pitati vas, jer je to prestalo biti u vašim ingerencijama odavno, ali jeste u ingerencijama našega pravosuđa. I jeste pitanje kredib8lnosti našega pravosuđa i jeste pitanje opće sigurnosti ljudi, sad više ne onih koji su ove ili one nacionalnosti, nego svih koji žive na tom području. Zahvaljujem.
Hvala vama, poštovani kolega Pupovac. Ispravak netočnog navoda, kolega Mlinarić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, štovani kolege. Gospodin Pupovac je ovdje iznio da je za u Podunavlju osuđeno oko 150 osoba. Za Podunavlje, za Vukovar još nitko nije osuđen. Osuđeno je nekoliko sitnih kriminalaca, ali nitko nije za ratne zločine osuđen u Vukovaru. Ja se pitam tko je ubio 2.500 ljudi u Vukovaru koji su bili živi i zdravi, prije rata, a 600 osoba samo i poslije rata zadnja tri dana ubijeno. Pa se onda pitam gospođa Ivanka Savić je prokazivala i svoje susjede i branitelje naše koje je god vidila samo na ulici, i one koji su ju hranili, prokazivala i ti ljudi su nestajali preko noći, pa evo samo toliko hvala.
Nastavljamo raspravu. U ime Kluba HDZ-a poštovani kolega Bošnjaković. Kolegice i kolege. Isteklo je vrijeme za prijavljivanje za pojedinačnu raspravu. Izvolite, kolega Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni odvjetniče, ja neću o pojedinačnim ovakvim predmetima, jer ovdje koliko god nas ima u sabornici, mislim da bi svaki od nas mogao iznijeti nekoliko pojedinačnih stvari i zapravo pitati državnog odvjetnika da li je riješeno, u kojoj fazi ili ne. Ja mislim da ovi globalni podaci u ovom izvješću daju nadu i daju temelja zapravo da će mnoge stvari i u našem pravosuđu pa i u ovom segmentu biti vrlo uspješno i vrlo korektno riješene i na koncu i izvješća međunarodnih tijela zapravo govore o tome da se kod nas stvari popravljaju i da i u pravosuđu koje je doista jedan naš bolan i težak problem stvari idu na bolje. Što se ovog izvješća tiče, do sada smo čuli doista vrlo pozivivne ocjene, jer sve ove statistike koje su navedene u izvješću su zaista pohvalne i kada vidimo koliko je kaznenih prijava u tijeku godine pristiglo, da ih je samo 1,8 ostalo neriješeno, to je zaista za pohvaliti. Čuli smo i činjenicu da je to i dijelom radi izmjena Kaznenog zakona, Zakona o kaznenom postupku koji je donijet u prošlom mandatu, što je također točno, jer su državna odvjetništva dobila određene efikasnije ovlasti, međutim u svakom slučaju mora se reći da je to i posljedica zapravo drugačije organizacije rada unutar državnog odvjetništva u zadnje dvije godine, a to je da zapravo se sa onih preopterećenih odvjetništava koja su imala veliki broj predmeta da su se predmeti raspoređivali na one odvjetnike koji su ih imali manje i iz izvješća se vidi da u takvom radu u 2 godine su zaostaci počišćeni i to posebno daje nadu, jer isti takav princip i ista takva metoda je sada na snazi i na našim sudovima i zapravo se i tu dešavaju bitno bolje stvari. Ovo izvješće ne samo što je samo statistički jako dobro obradilo sve segmente koje je potrebno, nego ono ima i posebnu kvalitetu, jer ono nudi određena rješenja i u svakom slučaju to je doista za pohvaliti, jer treba pročitati, posebno je državni odvjetnik dao određene prijedloge vezano za izmjene određene prijedloge vezano za izmjene stečajnog zakona, jer u samom stečajnom postupku imamo bitne probleme, a Republika Hrvatska kao vjerovnik koji nastupa u stečajnim postupcima trpi velike štete i zaista tu imamo brojne prijedloge. Međutim, ja ipak moram reći, unatoč ovako dobrom i briljantnom, bi rekao, Izvješću ja mislim da mi ovdje ipak nemamo razloga za zadovoljstvo. A zbog čega je to tako? To se odnosi isključivo na onaj građanski, na onaj parnični dio ovog Izvješća. U tom dijelu Izvješća mi vidimo zapravo kolika je zaduženost Republike Hrvatske. Mi vidimo da ima 32 tisuće parničnih predmeta u kojima je Republika Hrvatska tuženik. Tuženik za vrijednost potraživanja ukupno preko 8 milijardi kuna, bez kamata, bez troškova. Dodajmo na to kamate, dodajmo na to troškove, mi ćemo doći do iznosa od 12 pa i više milijardi kuna. I to je po meni najporaznija činjenica ovog Izvješća. Samo u 2003. godini, samo u 2003. godini došlo je 16 i nešto tisuća novih predmeta gdje je Republika Hrvatska tužena za ukupnu vrijednost potraživanja oko 2 milijarde i 600 tisuća kuna. Samo u jednoj godini. To su podaci koji su doista zabrinjavajući. Ja se slažem, državni odvjetnik je ovdje ponudio i dobre prijedloge. Kolega Vresk je ovdje govorio i rekao da bi državni odvjetnik trebao imat veću samostalnost u sklapanju nagodbi u tim predmetima. Ovdje se upravo to i predlaže, međutim, da bi se, znate, sklopila nagodba potrebno je osigurati novce. Jer ako sklopite s nekim nagodbu, on neće sklopit nagodbu u kojoj će se Republika Hrvatska obvezat da mu za 20 godina isplati onaj iznos koji mu je dužna. Znači, novci trebaju bit na raspolaganju da bi se nagodbe sklapale. I zato, ovo je jedna činjenica koja je doista, koja je doista bolna i u ovoj činjenici naša Vlada u ove 4 godine zaista će se morati gadno potruditi jer s jedne strane tužitelji od nas potražuju 8 milijardi, 8 i pol milijardi bez kamata, bez troškova. A s druge strane mi, mi prema tuženicima, znači, prema našim dužnicima potražujemo 2 i pol milijarde koje ćemo vrlo teško naplatiti jer de facto mi u tim postupcima imamo tuženike koji nisu likvidni, koji nemaju novce i mi ćemo tu jako malo novaca dobiti. A oni koji tuže Republiku Hrvatsku, e ti će se naplatiti. Ti će se naplatiti. Tako da s te strane ja moram izraziti zadovoljstvo radi ovako pripremljenog i analitički obrađenog Izvješća, radi kvalitetnih i korektnih prijedloga koji su ovdje dati. Međutim, ja moram izraziti zaista zabrinutost radi ovakvog duga, da mi smo jučer do duboko u noć razgovarali o proračunskom deficitu, razgovarali smo o velikom dugu države. Međutim, mi moramo biti svjesni činjenice da smo mi po ovome dužno 14 do 15, pa možda i više milijardi kuna. Samo u 2003. godini 2 milijarde i 60 milijuna je utuženo. Ako idemo logikom, ako je iste godine sve tu utuženo i iste godine bi to sve moglo i doći na naplatu. To je već značajan udarac za naš proračun. I zato, mi ćemo, naravno Izvješće primamo na znanje, podržavamo ga, ali ovo je zaista razlog za zabrinutost. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo još jedan klub. Predlažem da s time završimo. Kolega Kajin izvolite.
Klub IDS-a traži pauzu. Ja vas molim, ja sam vas zamolio da mi omogućite sutra ujutro. Imam stvarno neke obaveze večeras. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ma ne, nije, nema veze televizija. Ionako u 9 i pol nema televizije. Šta je sada? ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ma znam da nema, nego, nego imam neke druge obaveze, da me ne čekaju pola sata.
Molim vas, kolega Kajin. Izvolite.
A pauza? Pa nemojte se vi sada, gospodine Arloviću, kao gospodin Šeks.
Ali kolega Kajin, govorili ste da tražite pauzu radi toga što, molim vas, samo radi toga ste tražili pauzu što kažete da imate jednu privatnu obavezu. Pa kako ću vam dati pauzu klubu za privatnu obavezu?
Ne, nemamo. Posve irelevantno je sada. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Molim vas, kolega Kajin, izvolite za govornicu. Nemojte me, molim vas, tjerati da upotrebljavam zvonce. Izvolite, kolega Kajin.
Gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni odvjetniče, uvažena gospodo zastupnici. Nema veze, ali. 2003. primljeno je 92 tisuće 263 kaznenih prijava. 2003., a vi ionako kažete "iade", protiv poznatih i nepoznatih počinitelja. Ako tome znači dodamo i ovih 111 tisuća 633 predmeta koji su primili građansko-upravni odjeli u 2003. ispada da 70 državnih odvjetnika, 477 njihovih zamjenika, 64 savjetnika, 77 vježbenika i 641 službenik doista imaju što raditi. Međutim, o tome kasnije. Ono što je mene zapanjilo, gospodine državni odvjetniče, to je ovaj grafikon na strani 3 o prijavama kaznenih djela na 100 tisuća stanovnika. I jednostavno da tu čovjek ne povjeruje svojim očima. Najviše kaznenih djela, ne najviše, uvjerljivo najviše ima u Istri. Čak 4 tisuće 67. Potom, 4 tisuće 67. Potom je Primorsko-goranska županija 2 tisuće 729, nakon nje Zagreb. Znači, ispada da ovdje u tom prostoru gospodarski najrazvijenijem ima najviše kriminala. Istra po intelektualnom kapitalu je na prvom mjestu. U Hrvatskoj po izvozu na broj stanovnika na prvom mjestu. U Hrvatskoj jedina ima pokriven uvoz-izvoz. Ima najmanju nezaposlenost, bruto društveni proizvod imamo nešto manji od Zagreba, ali to je logično je su ovdje koncentrirani svi proračunski parafiskalni fondovi, sjedišta banke, itd. Znači, tamo gdje se radi, gdje je sustav koliko toliko stabilan, sređen, ovo Izvješće govori da postoje problemi, ali tamo u onim dijelovima Republike Hrvatske gdje je sve blokirano, kao da problema nema. Netko to komentira i na način da oni koji žele raditi, time se ne da, a tamo gdje se ništa ne dešava, gdje se živi isključivo od proračuna, isključivo od državne plaće, znači, od plaće u policiji, vojsci, carini, upravi, itd., tu nema nikakvih stresova. Zašto to govorim? Pa u Hrvatskoj na 100 tisuća stanovnika prosječno imamo tisuću 977 kaznenih djela pa se onda, citiram, kaže: "Što je u odnosu na pojedine susjedne europske države povoljno", gotov citat, a u Istri na 100 tisuća stanovnika imamo 4 tisuće 67 kaznenih djela. Znači, Istra ima gotovo dva i po puta više kaznenih djela naspram ostatka Republike Hrvatske. Tih 4 tisuće 67 kaznenih djela više je nego u Sloveniji. 3 tisuće 869, više nego u Italiji 3 tisuće 865. Istina, u Austriji imamo čak 7 tisuća 274 kaznenih djela na 100 tisuća stanovnika, ali imam dojam, da budem ciničan, da ćemo ih za godinu, dvije i tu sustići. Ja se ne slažem da tih 4 tisuće 67 kaznenih djela na 100 tisuća stanovnika u Istri, kako se ovdje navodi, posljedica tranzitnog kriminala ili velike koncentracije ljudi u sezoni, već nečeg drugog. Jer što reći za jedan, recimo, Slavonski Brod gdje svako toliko netko izgubi glavu, a uvjerljivo su opet na začelju te statistike. Znači, da bi mogli nešto više reći o tim brojkama, treba jasno navesti u ovom Izvješću za koja to kaznena djela se nekog tereti, u nekoj županiji, pa bi nam onda bilo mnogo toga jasnije. Daleko od toga da u Istri nema problema, ali da je to županija koja predvodi ovu listu gdje se sigurno najmirnije živi u Hrvatskoj, e u to je meni teško povjerovati. No, za neka postupanja treba biti uporan. Vidimo to recimo kod droge, na prvom mjestu Zagreb, Split, Rijeka, Pula. To je realno tu policija odrađuje slažem se veliki posao, međutim, tome nikako da se stane na kraj. Ono što je još interesantnije da kod mladih osoba ima više imovinskih delikta nego onih koji su vezni uz drogu. USKOK je 2003. imao u radu 470 prijava doneseno je 404 meritornih odluka. Prijave su odbačene u 35,6 slučajeva ali tako je i u drugim odvjetništvima 35,2%. NO, bilo bi dobro da bi ovdje progovorilo i na ovom mjestu u nekim eksponiranijim slučajevima, jedan od takvih je svakako onaj slučaj Granić koji je završio potpunim fijaskom, točnije debaklom a što je bitno dovelo i do povjerenja u neke institucije. Kada govorim o kaznenim djelima protiv čovječnosti tu fali jedan element, nacionalnost. Zašto to govorim? Da izbjegnemo kritike da se ne sudi samo jednoj nacionalnosti Srbima. Gospodin Pupovac je nešto spominjao 170, pa onda nekih 1100 osoba što to znači nisam točno shvatio tko je tu ali treba taj detalj navesti. Svakako rat se vodio u Hrvatskoj, dogodila se pobuna ali načelo da se ne može počiniti ratni zločin u obrani zemlje ne prolazi pri nekim stranim forumima. Zašto to spominjem, jer svi bi htjeli da se oslobodimo teret Haaškog suda te da se zemlja stvarno posveti nekim životnim temama makar su neki iz ovog poglavlja iz onog razdoblja bili gospodari života i smrti. Znači govori se ovdje o 1440 optužnica, 579 osuđujućih presuda, fali tvrdim nacionalnost. Spominje se ratni zločin u ovom izvješću iz II. Svjetskog rata, Bečki židovski centar govori da se Hrvatska ne trudi no kada na svom prostoru imamo građanski rat i kada uvijek nije bilo sve crno bijelo kao što je bilo u periodu 41.- 45. plašim se da bi se moglo ići u pravcu izjednačavanja krivnje partizanskih i tih ustaških dijela. Govorim jasno o građanskom ratu rekoh od 41. do 45. plus okupacije Talijana, Njemaca itd. NO, nadam se da se to neće dogoditi jer bi to bila povijesna neistina i dobro je da se prestalo prijetiti nekim sudionicma NOB-a kaznenim progonom, barem imam takav dojam da se prestalo jer nekad bi doista trebalo se postupiti zbog čega se vrše neke ekshumacije na Čičariji, no pustimo sada tu, svaki rat nesreća. Ne govorim to da u jeku sada talijanskih izbora, no govorim to da sada u jeku talijanskih izbora ne damo povoda nekim svojim postupcima i da sa Italijom ne počnemo se svađati oko prošlosti kao što su se Slovenci bezrazložno pozdravili sa zdravim razumom kada su ona 4 naselja kraj Buja posrijedi. Eto zato sam spomenuo ove zločine iz II. Svjetskog rata o kojma je riječ na strani 17. ovog Izvješća. Pada broj gospodarskog kriminaliteta sa 12%, sa 3274 2002. na 2871 kazneni taj prekršaj iz 2003. znači procesi revizije pretvorbe su okončani, revizija onako nije ništa našla, sve je beatificirano, konačno od tog razdoblja 92., 93. proteklo je više od 10 godina znači zastarjelo i što sada reći tko ima u ovoj zemlji ima, tko se čega dočepao se dočepao, tko jamio jamio, rekao bi naš Rojs i ovi procesi tobožnje revizije su pokazivanje ja bih rekao mačka u vreći. Jasno nije samo to sada posrijedi neki gospodarski kriminalitet. Za određena ponašanja čovjek mora imati i puno razumjevanje jer najteže je danas u ovoj zemlji raditi. Za onog koji radi društvo nema razumijevanja, za sve ostalo apsolutno da, za sindikat, nevladine udruge ili ove ili one da, ali za one ljude koji rade koji se bore da opstanu radna mjesta u ovoj zemlji razumijevanja nema. Na prvom mjestu ovdje mislim na obrtnike mislim na male poduzetnike. Umjesto da im se olakša poslovni put ti mali poslovni subjekti najčešće su i na udaru. Veliki su s druge strane zaštićeni jer im i treba pomoći, bilo da je Varteks, Željezara, Lenac itd, posrijedi. Naglasak se ovdje stavlja znači na zlouporabu gospodarskom kriminalitetu. NO, možete vi i prijavljivati netko je prije govorio ali sudovi jasno sporo rade. Tu su ujedno i najdelikatniji predmeti što rječito govori da je tih djela od sudova 2001. rješeno 69, 2002. 100, 2003. 113. Znači to govori da oni koji su se snašli ti su u stanju sebi osigurati najbolju što će reći najskuplju zaštitu a sirotinju kao što bi rekao gospodin Rožić puni statistiku. Znači od 2871 prijave imamoi 113 osuđujućih presuda u prvom stupnju, već to govori da je tu što je i logično potrebna maksimalna obazrivost jer takvim postupanjem možemo i ugroziti pravnu osobu. Još je delikatnije kod djela protiv službene dužnosti od 3534 prijave odbačeno je 1426 prijave ali tu ste možda u tih 1426 prijava osoba, ljudi, trajno možda tih 1426 osoba pokopali ukoliko su se oni pojavili u medijima na prvoj stranici pa kasnije ta prijava bude bila odbačena. Čak ovdje ne mislim toliko na odvjetništvo nego na one ljude koji su te slučajeve prijavilo. 48 osoba je osuđeno na zatvor. Ono što je najinteresantnije o tome su svi govorili, država je tuženo za 8,5 milijardi kuna, država je tužila druge za 2,5 milijarde kuna, ukupno je 11,1 milijarde kuna, bilo bi sada zanimljivo vidjeti uspjeh države, kažu da je taj uspjeh oko 50% to znači da ćemo morati u proračunu pronaći ako već nismo, oko 4 milijarde kuna po toj osnovi u koju se država dovodi uglavnom zbog prije spomenutih radnih sporova. Sjetimo se presuda onim policajcima koji su uspjeli dokazati da su bili protivno kolektivnom ugovoru oštećeni. Da to netko počini s druge strane na lokalnoj razini on bi se loše proveo. U roku 48 sati već bi došao USKOK na državnoj razini nikome ništa. No, da li se uspje dobiti 50% tih sporova. Na strani 37. govori se o 18,5% to bi znači moglo značiti da će ova država morati osigurati 6 milijardi a ne kao što sam rekao 4 mlijarde kuna po tom osnovu no bit je zašto se država jasno dovodi u tu situaciju. Vjerojatno zbog prava koja izglasavamo koja su iznad proračunskih mogućnosti ove zemlje, i koje se jasno kasnije ne mogu građanima osigurati ili zaposlenicima svejedno. Ja znam da je to teško reći proračun jednostavno to očigledno ne može ali morat će ispoštovati autoritet suda prije ili kasnije a zatezna kamata je onih 15%. NO, zato je potrebno biti odgovorno i kada se u opoziciji i kada se je na vlasti i nije jasno moguće naprosto sve obećavati jer puno toga se kasnije ne može sprovesti. To obećanje pa onda neostvarivanje meni je krivo da nema ovdje gospodina Šeksa on je to u Slobodnoj Dalmaciji nazvao strukturalnom pogreškom jer je pozicija u oporbi drugačija od ove na vlasti. To je točno, ali kod nas ima previše tih obećanja koji se "pretvaraju u jednu strukturalnu pogrešku". i za kraj odvjetništvo zastupa državu u inozemstvu. Treba odgovoriti ovdje što je sa hrvatskim štedišama pred Ljubljanskom bankom ili sada novom Ljubljanskom bankom svejedno. Spominje se sukcesija. A istina je da je 115 tisuća hrvatskih građana bezočno pokradeno od te banke ili države svjedno. Ovih 115 tisuća građana Republike Hrvatske koji imaju novac u Ljubljanskoj banci kao da je zaboravljeno i mi u Klubu IDS-a pozivamo odvjetništvo da o njima također progovori. i posljednje štete uslijed terorističkih akata. Meni se nedavno obratila jedna žena preko konzulata u Kopru, za štetu nad njenomo srušenom kućom u Gospiću koja još tamo 91. godine onako iz čistog mira minirana. Oni niti su bili učesnici pobune, slovenski su državljani, tamo su živjeli u Kopru u Sloveniji svo vrijeme, radili su u Sloveniji, a opet im je kuća srušena. Kako mogu doći na listu obnove, novca, ne znam čega, ja možda sutra vam predam ovaj slučaj? A što se tiče samog izvješća IDS će ga jasno prihvatiti, ali tražimo konkretne odgovore kako će se platiti šteta po osnovu radnih sporova, po osnovu ove Ljubljanske banke, pa i konačno šteta uslijed tih akata kao za ovu gospođu iz Gospića ili Kopra, posve svejedno. Nije sporno radi se o izvješću koje treba primiti na znanje i kojega logično treba prihvatiti.
Prije nego što prijeđemo na ispravak netočnih navoda. Moram reći poštovani kolega Kajin da nije u redu da se s ove govornice vrijeđa druga država. To što vi izgovarate činjenično da bi odgovornost za štediše Ljubljanske banke pripalo Ljubljanskoj banci je jedno, to je pravna osoba sa potpunom pravnom odgovornošću, ona je odgovorna za svoje radnje i postupke. Ali ne možete proglasiti nju i državu da je lopov. Molim, to ste vi rekli. Molim vas to ste rekli. Molim vas lijepo, ja vas lijepo molim zbog toga što ste jednu državu suverenu sa ove govornice proglasili lopovom, ja vas kolega opominjem i sukladno članklu 215. stavku 2. oduzimam vam riječ oko toga pitanja. Pa vas molim da ne vrijeđate nitko od zastupnika ne može koristiti govornicu da vrijeđa države suverene države sa ovoga prostora. Nastavljamo sa ispravcima netočnog navoda, poštovani kolega Tomljanović, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Kajin je u svom uvodnom dijelu izlaganja imao jedan krivi činjenični navod kada je kazao komentirajući izvješće u odnosu na Istarsku županiju da je tamo po tim podacima napravljeno 4 tisuće kaznenih dijela, jer se ne radi o kaznenim dijelima, nego radi se o kaznenim prijavama.
Poštovani kolega Jarnjak ima ispravak netočnog navoda.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, uvaženi zastupnik Kajin je rekao u jednom trenutku, tko u ovoj državi radi, nema zaštite. To nije točno. i ovo izvješće bi trebalo upravo obrnuto gledati. Ne ga procijenjivati po broju kaznenih dijela ili kaznenih prijava, to ćete po županijama i to odmah kritizirati, nego to upravo jest zaštita onoga tko radi.
Hvala lijepa. Poštovani kolegice i kolege sutra ćemo naravno nastaviti raspravu pojedinačno o ovoj temi, prva na redu će biti poštovana kolegica zastupnica Opačić. A nakon rasprave o izvješću o radu Državnog odvjetništva prijeći ćemo na Izvješće Hrvatske Narodne banke za 2003. godinu, a naravno poslije toga na sve točke dnevnog reda koje, za koje su se ispunili uvjeti za raspravu. Hvala lijepa. Želim vam laku noć, prekidamo sa današnjim radom, sutra u 9,30 počinjemo.
Gospođe i gospodo, nastavljamo sa sjednicom i pojedinačnom raspravom o Godišnjem izvješću o radu državnih odvjetništava u 2003. godini. Poštovana zastupnica Milanka Opačić, izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege! Ovo Izvješće o radu Državnog odvjetništva za 2003. godinu pokazuje da se stanje u Državnom odvjetništvu bitno poboljšalo, da su brojke koje pokazuju poboljšanje kvalitete rada Državnog odvjetništva i puno aktivnije i efikasniju ulogu Državnog odvjetništva u progonu počinitelja kaznenih djela, dakle da su te brojke puno bolje i da pokazuju jedan puno kvalitetniji rad. Ja ću se danas ovdje posebno osvrnuti na jedan dio rada Državnog odvjetništva a to je kazneno-pravna zaštita djece i maloljetnika. I ovdje je navedeno da je u 2003. godini puno veći broj prijavljenih, optuženih i osuđenih za tu vrstu djela što pokazuje da se i u ovom dijelu stvari su se bitno promijenile. Međutim, isto tako ovdje državni odvjetnik govori o brojnim zakonskim izmjenama u kojima su malo ili bolje rečeno značajno popravljeno stanje moglo bi se reći kada je u pitanju zaštita djece u činjenju ovih kaznenih djela. Međutim, isto tako se upozorava da neka ministarstva još uvijek nisu dala provedbene propise prvenstveno kada je u pitanju psiho-socijalni tretman u koji se trebaju slati po određenim zakonima koje smo donijeli u proteklim godinama, dakle svojevrsni počinitelji kaznenih djela kako bi se i na taj način pomoglo otklanjanju nasilničkog ponašanja u obitelji, prvenstveno kada je u pitanju zlostavljanje djece takav jedan psiho-socijalni tretman je izuzetno bitan kako ne bismo dobili ponavljanje zlostavljanja djeteta. Međutim, gospodine glavni državni odvjetniče vrlo je teško biti uspješan i vrlo je teško biti na čelu jednog odvjetništva u kojem još uvijek imate neke pojedince koji ne rade u skladu sa zakonom i koji na neki način opstruiraju progon onih koji čine kaznena djela na štetu djeteta. Činjenica je da je riječ o vrlo teškim slučajevima, o slučajevima koji su dosta teško dokazivi. Vrlo je malo ljudi koji su o slučajevima zlostavljanja djece educirani. Ja ću ovdje reći samo jedan podatak da u Hrvatskoj među sudskim vještacima postoji jedan jedini ginekolog koji je educiran u stranim zemljama za vještačenje djece koja su seksualno zlostavljana. Dakle, samo jedan jedini educirani čovjek. Prema tome, to je jedan od problema u ovoj zemlji, da je vrlo malo stručnih ljudi koji o tome nešto znaju. Međutim, reći ću ovdje i iznijet ću neke argumente o tome da postoji osoba u Državnom odvjetništvu pod imenom gospođa Božica Cvjetko koja nažalost do sada je pokazala da vrlo nesavjesno obavlja svoj posao. Naime, primjeri o kojima ću govoriti su objavljeni u hrvatskoj javnosti, međutim nitko, dakle gospođa Božica Cvjetko na sve upite novinara nikada nije demantirala ništa od svega toga što su novinari napisali. Nažalost, svaki puta je išla sa prijetnjom da će podići kaznenu prijavu protiv njih. Meni to dovoljno govori o tome da ipak stoje sve tvrdnje koje su novinari napisali. Dakle, u slučaju prvom riječ je o jednom slučaju iz Zadra gdje je došlo do zlostavljanja trogodišnje djevojčice od strane vlastitoga oca, podignute su kaznene prijave, Državno odvjetništvo je krenulo u čitavu proceduru, međutim kada je postupak negdje bio pri kraju gospođa Božica Cvjetko je direktno u vrijeme kada županijski državni odvjetnik u Zadru nije bio na svom radnom mjestu zaustavila taj proces, povukla kompletan kazneni progon. Da je tome tako svjedočio je i županijski državni odvjetnik koji je rekao da je doista začuđen bio kada se vratio u svoj ured i vidio da je taj predmet sa razine od strane gospođe Cvjetko zaustavljen bez ikakvog razloga. Danas je sudbina te djece vrlo neizvjesna. U drugom slučaju riječ je o slučaju višestrukog zlostavljanja dvoje djece od strane oba roditelja gdje je isto tako gospođa Cvjetko usmenim putem jer znam da pismeno ima mogućnost po zakonu davati određene upute ovdje intervenirala da se prijava ne uzme u obzir i isto tako je svojom odlukom odbacila predloženog vještaka od strane županijskog državnog odvjetništva i imenovala vještaka kojeg je ona htjela. I na kraju još jedan slučaj o kojem bih htjela isto tako reći da se nažalost nije ništa učinilo. Riječ je o zlostavljanju djece u Caritasovom domu za smještaj djece u Brezovici. Riječ je o tome da je prije jedno dvije godine zaprimljena prijava o zlostavljanju djece u tom domu od strane djela djelatnika, da je nakon toga Ministarstvo rada i socijalne skrbi poslalo nadzor u taj dom, da je nadzor utvrdio najveći dio navoda koji su bili u toj prijavi, da je nakon toga ministar rada i socijalne skrbi podnio kaznenu prijavu, da je paralelno sa tom prijavom ravnateljica Caritasa dala intervju jednom dnevnom listu u Hrvatskoj u kojem je priznala sve navode iz prijave. Nažalost, pod pritiskom određenih krugova taj intervju nikada nije objavljen ali je dostupan Državnom odvjetništvu. Dakle, to je jedan pokazatelj kako oni koji ne rade svoj posao ustvari rade protiv interesa djece i umjesto da štite djecu ostavljaju tu djecu na milost i nemilost onima koji ih zlostavljaju. Mi smo pokušali u Zakonu o sudovima za mladež promijeniti neke odredbe. Uspjeli smo u tome. Bitno je smanjena dakle procedura ispitivanja djece i dokaznog postupka kada je u pitanju zlostavljanje djece. Dakle, tu smo uspjeli djecu maksimalno zaštititi. Trebalo je još nekih dodatnih financijskih sredstava kako bi se svi županijski sudovi opremili i određenom opremom za takvu vrstu ispitivanja i to je nešto što je mislim vrlo, vrlo pozitivno. Međutim, u ovom jednom dijelu bi trebalo ipak možda porazmisliti o tome da se djeca što je moguće prije ispitivaju od svih onih dakle koji su potrebni u jednom dokaznom postupku, u sudskom postupku i to što je moguće prije onoga trenutka kada djeca imaju potrebu progovoriti o tome a ne nakon godinu, dvije ili tri. Nakon toga je već pritisak javnosti toliko velik na djecu da ništa ne žele reći a svi drugi tragovi koji bi se mogli pronaći vrlo brzo dakle nestaju i nema dokaznog materijala. Dakle, to je nešto još na čemu bismo trebali učiniti. Htjela bih još samo reći da svi skupa moramo znati da po zakonu smo dužni obavijestiti nadležne organe ukoliko znamo da je netko dijete zlostavljano. Mene zanima koliko je na primjer u zemlji kazneno gonjeno onih koji su znali a nisu to prijavili jer smo zapisali da je riječ o kaznenom djelu. Zlostavljana djeca su djeca koja žive ubijena. To su djeca koja su trajno oštećena i upravo zbog toga je izuzetno bitno da one koji su ih zlostavljali da im i sudimo. Ja ću vam samo za kraj reći priču jednog čovjeka iz Splita koji momentalno radi kao defektolog u Centru "Juraj Bonači", čovjeka koji je prošao teško zlostavljanje u djetinjstvu. Ono što je rekao u jednoj javnoj svojoj ispovijedi bila je slijedeća rečenica: "Sve sam prošao, sve sam preživio. Rana koja mi je ostala jest najveća zbog toga što mi nitko nije pomogao. Svi su vidjeli moje polomljene ruke, svi su vidjeli moja krvava usta, svi su vidjeli moje modrice ali mi nitko nije pomogao.". Zbog svega toga trebamo svi pomoći djeci koja su zlostavljana a prvenstveno ovdje je dakle riječ o Državnom odvjetništvu još jedan puta kažem u Državnom odvjetništvu ima puno ljudi koji vrlo dobro pošteno rade svoj posao. Na žalost ovdje je riječ o jednoj osobi koja je nadležna za kaznena djela dakle koja su učinjena na štetu djece, gospođi Božici Cvjetko koja već u nekoliko navrata pokazauje da joj djeca nisu u intresu i da ne profesionalno obavlja svoj posao.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospoine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni odvjetniče. MOram i ja se poput svoje prethodnice reći da sam zadovoljan u najvećem dijelu sa radom Državnpoga odvjetništva. Činjenica d abi možda ovdje trebalo i više progovoriti o kadrovskim problemima unutar Državnog odvjetništva pretpostavljam i financijskima pa i u odnosima sa samim sudovima. Ono što mene često puta smeta to su dugotrajni postupci koji su unutar Državnog odvjetništva. Jeli uvijek stvar ad su predmeti komplcirani da treba puno toga napraviti. Međutim u javnosti pa i u onima koji su zainteresirani, često puta stječemo dojam da je neopravdano dugi postupak od prijave pa do samoga donošenja nekakve mjere odnosno do izlaska na sud. Pri tome postoje ja imam možd ai neke argumente, predstavljam ipak skupinu građana iz Varaždina koji su sumnjaju da prijave često puta nedopustivo dugo čame u nečijim ladicama opravdano ili neopravdano. Takav je dojam. A osim toga mislim da bi trebalo imati drugačiju komunikaciju sa zainteresirana omogućiti se da onima koji podnose kaznenme prijave koji su zaintersirani za određene postupke, da puno jednostavnije i lakše stupe u kontakt sa Državnim odvjetištvom da dobiju ako imaju pravo naravno ,stvar je i u vrsti postupak, da dobiju potrebnu informaciju. U kojoj je fazi i koji su razlozi da neki od postupaka koji su u obradi tako dugo traju. Za ovo imam i neke od prijera, evo ja ću navesti i neke odp rimjera. Jer često puta mi smo zadovoljni kada se nešto brzo i učinkovito riješi. Naravno da uvijek u javnosti pa i među nama se javlja sumnja kada nešto, po našem razmišljanju, ili po mišljenju onih kojih se to tiče drugo t raju. Primjere imamo, imamo primjer u Varaždinu koji polako ide prema zastari, jednim djelom zato što je prvo DRžavno odvjetništvo odnosno, ondašnje javno pravobraniteljstvo nedopustvo dugo stvar obrađivalo, namjernoi li nenamjerno ostaje za ocjenu. A sada to jako dugo stoji na sudu. Radi se o primjeru poljoprivednog zemljišta u Varaždinu koje je naglo ušlo u građevinsku zonu. Izvršena je protuzakonita zamjena i neovlaštena da ju je pojedinac uspio zamjeniti sa jednim, tada još uvjek poduzećem u državnom vlasništsvu. I sada ono što je najgore u svemu tome, država to je dokazano kasnije bi to bio grad Varaždin je oštećena. Zemljište više nije u vlasništvu države, to je vlasništvo pojedinca, država je na temelju prijave i kaznene i zahtjeva da se vrati zemljište ponovno državi samim time i gradu Varaždinu ustanovila da je oštećena. Na žalost kaznana prijava koja je podneša ne odbačena. Nakon više od dvije godine kazenna prijava odbačena zato što nitko nije kriv što je država oštećena, a sada se na sudu stvar nedopustivo dugo ja bih rekao kiseli, ispričajte me na takvom izrazu. I pri tome, moje slobodno mišljenje da i angažman odvjetništva u svemu tome nije dovoljno velik. Moram reći ovdje i slučaj svih štediša kredino kreditne zadruge Cekin iz Varaždina. Oni su nedavno ovi prosvjedovali pred Vladom i pred Hrvatskom saborom. ONi jesu oštećeni druga je stvar jesu li ili nisu oštećeni na način da je država mogla ili nije mogla utjecati da se zaštite njihovi ulozi. Može se raspravljati i o tome, ima ia takvih naznaka, takvih riječi pojedinaca, da su oni htjeli visoke kamate da su se pomamili. Međutim evidentno je utvrđeno i tada da država preko Narodne banke nije poduzela sve što je mogla da bi zaštitila interese jer tada je država u takvoj štedno kreditnoj zadruzi imala pravo nadzora preko Narodne banke, Narodna bankaje izvještavala da je sve u redu, međutim oni koji su ulagali svoje novce bez tih su novaca ostalo. I ovdje su zainteresirani, odnosno njihovi ovlašteni predstavnci podnjeli kaznenu prijavu odvjetništvu u Varaždinu, međutim do dana današnjega nikakvoga odgovora. Ništa se ne događa. I s pravom se pitaju jeli to nečiji hir, jeli to netko nekoga štiti ili je sve u redu pa nema potreba, ili je potreba da se odbaci kazenna prijavea. Međutim u svakom slučaju bilo bi normalno i to ja govorim o onoj komunikacijij da se onda zainteresirana u najkraćem moguće roku da prava istinska inforamcija što se događa. Jer i na taj način može doći do uznemiravanja javnosti. Ukazao bih i na slučajeve da u različitim državnim odvjetništvima na nižim razinama jedan slučaj se proglašava kaznenim djelom drugi sene proglašava kaznenim djelom. Imam sluačj jednoga poduzetnika u Varaždinu koji mi se javio jer sam ga i povezao sa glavnim državnom odvjetnikom koji smatra da je žrtva šikaniranja Državnog odvjetništva u Slavonskom brodu. Njega se tamo za jedno djelo ili nedjelo, ja neću ulaziti da je kriv ili nije kriv, tereti da je to kazneno djelo. Međutim zajednu prijavu koju je on sam podnio u gradu Zagrebu Državno odvjetništvo ju je odbacilo da ta, to što za što se njega kazneno goni u Slavonksom brodu ovdje u Zagrebu je to proglašeno ato nije kazneno djelo, nego nekakav prekršaj. Prema tome mislim da bi unutar samoga Državnog odvjetništva biti jača koordinacija možda na specifičnim predmetima da nemamo situaciju da na jednoj strani je nešto kazneno djelo i zato se provodi zakonski postupak, na drugom Državnom odvjetništvu jednostavno nikome ništa. Mislim da i to jedan od način i pretpostavljam da glavni državni odvjetnik će povesti u sljedećem razdoblju malo više računa o takvim stvarima. Znači ja još jedan puta naglašavam znači nije problem u radu najvećeg dijela državnih odvjetnika, odnosno na svim razinama. Čini mi se da po nekakvim posebnim slučajevima dolazimo do afera napuhanih ili ne, i mislim da bi upravo zbog toga okrenutost javnosti trebala biti još veća i bolja nego što je bila do sada. U svakom slučaju ja ću kao zastupnik podržati izvješće za prošlu godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni odvjetniče, koligice i kolege. Moram reći da od brojnih izvješća državnih tijela koje sam vidio izvješće Državnog odvjetništva koje smo dobili je zasigurno jedno od najboljih i najtemeljitijih ako ne i na samom vrhu tih izvješća. Zašto to kažem, zato što je izvješće puno vrlo korisnik podataka, iz kojih se može percipirati ne samo rad državnih odvjetništava i Državnog odvjetništva u cijelini nego se mogu izvoditi i vrlo ozbiljni zaključci o stanju kriminaliteta, o stanju pravosuđa, pa i o stanju Hrvatskog društva u cijelini. Isto tako budući da se profesionalno bavim praćenjem kazneog prava i kaznenog postupka, moram reći da unatrag dvije godine, napredak koji Državno odvjetništvo pokazuje u svom radu, u bitnom odudara od općih trendova u hrvatkom društvu. I čini mi se da je Državno odvjetništvo jedno od onih državnih tijela koja prednače u onome što se zove reforma pravosuđa. I ne samo pravosuđa nego i hrvatskog društva u cijelini. Naravno to da ne bih pretjerao sa hvalama ne znači da nema i primjedbi. Rekao bih da je Državno odvjetništvo iako je očito bilo spremno za razliku od možga nekih drugih državnih tijela da iz svojih redova istjera da tako kažem možda malo grubo, one koji su ogriješili o zakne i etike. I dalje treba napraviti na jednoj više ovoga puta stručnoj profilaciji svojih kadrova, posebice zato što mi se čini da je iz prakse prilično vidljivo da na planu progona određenih vrsta kaznenih djela postoje određeni kadrovski problemi. Pri tome u prvom redu mislim na gospodarski kriminalitet, gdje je vjerojatno problem izazvan i time da mi pravnici vrlo često nemamo dovoljno ekonomskih znanja da bismo se upustili u procjenu onoga što se dešavalo u gospodarstvu i na planu organiziranog kriminaliteta gdje mi se čini da kao cjelina, kao društvo nismo našli pravi odgovor. Nadalje, moje objekcije idu i prema izvjesnom strahu, iako se on polako napušta koje postoji u Državnom odvjetništvu i među državnim odvjetnicima u pogledu odbacivanja kaznenih prijava i jednoj selektrivnosti programa. Prečesto smo nažalost svjedocima, i to je možda jedan od podataka koji nije do kraja sasvim vidljiv. Mi imamo podatak koliko do optuženja ima uspjeha, ali kada bismo pogledali kakav je rezultat od prijavljivanja ili barem od početka istrage ili istražnih radnji pa do kraja, vidjeli bismo da uspješnost nije tako visoka kao što proizlazi iz ovih podataka. To jest priroda stvari, ja se slažem, ali u onim elementima, u onim kaznenim djelima ili pretposatavljenim kaznenim djelima kod kojih nema dovoljno dokaza, čini mi se da bi Državno odvjetništvo i radi vlastite efikasnosti, trebalo biti selektivnije iodlučnije da odustane tamo gdje se ima za odustati. Posebno mi se čini da se neke istrage, što nije naravno samo pitanje Državnog odvjetništva, nego i sudova kod kojih, kod djela za djela kod kojih je problematično je li opće ima kaznenog djela ili nema, da se razvlače, čekajući da možda predmet se razvodni i da zapravo jedan interes javnosti koji se fokusirao na određeni predmet, prestane. S tim u vezi, evo apeliram na veću odlučnost u selektivnosti, kao što naravno, kao što su i druge kolege rekle, apeliram za veću odlučnost u progonu onoga što je nedvojbeno kazneno djelo. S tim u vezi bih upozorio i dao da se prečesto dešava da se u tisku i prije započinjanja postupka, posebno tijekom postupka iznose podaci na način kojim se zaboravlja suština članka 1. Zakona o kaznenom postpku koji kaže da je funkcija ili cilj kaznenog postupka da se nevini oslobode, a da se krivicma izrekne zaslužena kazna. Vrlo često se pojedinci pribijaju na stup srama na jedan način koji nije primjeren, da bi se poslije pokazalo da kaznenog djela nema. Takvim pojedincima je nanesena neopisiva šteta i nenadoknadiva šteta, a zašto to govorim upravo prilikom izvješća državnog odvjetnika, zato jer u Zakonu o kaznenom postupku postoji odredba da se podaci o osumnjičenicima mogu iznijeti u javnost samo uz suglasnost, uz suglasnost državnog odvjetnika i mjislim da bi tu odredbu trebalo bolje i efikasnije koristiti. Nadalje, prilikom rasprave o izvješću i u našem Odboru za pravosuđe bilo je riječi o tome kako eto, s obzirom na mali broj pritvora i na mali broj osoba u zatvoru, mi slijedimo europske trendove, koji idu za tim da se ne izriču zatvorske kazne i da što manje ljudi bude u pritvoru. To je točno. Međutim, interpretacija podataka ne mora biti uvijek jednoznačna. Teza o tome kako demokratična društva manje zatvaraju, a nedemokratična više, zaista stoji, ali kod zemalja u tranziciji, posebno kod njih nailazimo i na neke anomalije od tog načela, pa kada biste gledali stopu pritvorenika, dakle, broj pritvorenika na 100.000 stanovnika, onda bismo zaključili kako je najveća demokracija na Kosovu, jer je tamo najmanja stopa pritovroenika, pa Srbija i Crna gora, pa smo i mi tu negdje, a zapravo se radi o nečem drugom, a to nešto drugo je da država ne funkcionira i da kazneni progon nije na onoj razini kako bi trebao biti. Isto tako, usporedba sa europskim zemljama pokazuje da je Hrvatska sad negdje između 50 i 60 osoba u zatvoru ili pritvoru na 100.000 stanovnika među zemljama koje imaju najnižu stopu i kad to usporedimo recimo sa Sjedinjenim državama koje imaju oko 680, onda vidimo da tu postoji velika disproporcija. Dakle, s tim se s jedne strane apsolutno možemo i trebamo pohvaliti, ali moramo biti opretzni i vidjeti da li u jednoj mjeri takva načelno dobra situacija, jest rezultat dijelom i neefikasnosti naših kaznenih postupaka. Već sam prije rekao da je učinjen veliki napredak u nekim vrstama progona ili progona nekih vrsta kaznenih djela istakao bih pri tome promjenu do koje je očigledno došlo unutar dvije godine u progonu ratnih zločina. Ona se očituje na dva fronta. U prvom redu državni odvjetnik je ili Državno odvjetništvo je napravilo reviziju, prvu reviziju kaznenih postupaka koja pokazuje da je u jednom velikom broju od 4700 ili 600 i nešto postupaka ili pokretanja postupaka za ratne zločine bilo puno onih postupaka koji nisu bili motivirani samo pravnim razlozima, nego i nekim drugim i mislim da je odlično za Hrvatsku, ali i za kazneni progon u cjelini, da je tu došlo do selekcije, a s druge strane očito je da je Državno odvjetništvo ipak, evo u zadnje vrijeme, a čini mi se da je to i rezultat cijelog jednog pozitivnog razvoja u Republici Hrvatskoj prihvatilo načelo da je zločin zločin i da ga treba progoniti bez obzira tko je počinitelj. Nažalost, vidimo da ima nekih predmeta u našem pravosuđu, nećemo neki su subjudice, ne bih se u njih petljao koji, ne radi Državnog odvjetništva, nego možda radi nekih drugih sudionika u postupku, ne služe Hrvatskoj na čast. No, da zaključim, mislim da je riječ o jednom sjajnom izvješću koji pokazuje napredak i uspjeh u radu jednog važnog državnog tijela, ali izvješću koje ne sakriva i probleme koji postoje, izvješću koje će sasvim sigurno biti poticajno i za Državno odvijetništvo, ali čini mi se i za cijelo hrvatsko društvo. Naravno da je to razlog zbog kojeg ću sa velikim zadovoljstvom podržati izvješće glavnog državnog odvjetnika.
Hvala. Poštovani zasstpnik Niko Rebić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće o radu Državnog odvjetništva za 2003. godinu. Imajući na umu da je ovo jedno solidno izvješće, cjelovito izvješće Državnog odvjetništva o svom ustroju i radu s kojim izlazi pred Sabor, sukladno Zakonu o državnom odvjetništ6vu, mišljenja sam kao i mnogi da je ovo izvješće solidno i odgovorno napravljeno, ali opet ne i detaljno. Iz njega se može vidjeti obim poslova koji je u 2003. godini odrađen, kretanje i struktura kriminialiteta, rad na građanskim i upravnim predmetima, rad na zaštiti zakonitosti i upravnim predmetima itd. i drugim poslovima iz djelokruga rada Državnog odvjetništva. Iz njega se mogu iščitati i problemi u radu i ona područja rada Državnog odvjetništva koja i nisu naročito uspješna. Daju se razlozi, ali i prijedlozi za efikasniji rad. Mislim zapravo da je ovo realno prikazano stanje i ono daje posebnu vrijednost, te stoga je i dobra podloga za jednu konstruktivnu raspravu. Evidentno je da su obrađeni i pokrenuti postpci u tisućama predmeta, no ja bih izdvojio upravo one dijelove i područja koja bitno utječu na gospodarski razvoj zemlje. To je područje pravnih mišljenja koja se traže od Državnog odvjetnštva, vidi se da je od ukupnog broja predmeta 1/3 se odnosi na mišljenja dana na zahtjev bivšeg ureda za upravljanje državnom imovinom, ovdje posebice mislim na pravna mišljenja i tumačenja Zakona o poljoprivednom zemljištu i Zakona o šumama. Sada se već može reći da je tumačenje državnog odvjetnika da jeedinice lokalne samouprave ne mogu biti krajnji korisnici zemljišta u gospodarskim zonama pa čak i u onim gospodarskim zonama koje su imale i detaljne urbanističke planove i građevinske dozvole. Pa zaboga te su gospodarske zone da bi dobile građevinsku dozvolu između ostalih morale imati i suglasnost Hrvatskih šuma. Time još više čuđenje poslovnih ljudi izaziva ovako tumačenje zakona državnog odvjetnika. Na žalost posljedice ovakvog tumačenja zakona su katastrofalne zapravo se potpuno zaustavila gradnja i zakočio svaki razvoj i gradnja pogina u gospodarskim zonama. Moramo konstatirati da uz sve aktivnosti i napore jedinica lokalne samouprave da se to mišljenje korigira evo već gotovo godinu dana nema nikakvog pomaka. Dakle život u zonama je potpuno zamro, i pitanje je kome je to u intresu. Pitamo se od koga Hrvatske šume štite zemljište kada je u pravilu barem kada je u pitanje Splitsko dalmatinska županija, sve su gospodarske zone locirane dakle na golom kamenjaru tamo uopće nema šuma. Bio sam u prilici objašnjavati zainteresiranim za kupnju zemljšta da je to državno odvjetništvo donjelo mišljenje i tumačenje pred dsame izbore i da će se to odmah promjenom vlasti izmjeniti no kako vidimko do dana današnjeg to se nije dogodilo. Vjerujete ovo su životna pitanja za građane voe zemlje koja zahtjevaju hitne odgovore. Ali i otvaraju druga pitanja. I ja pitam kako se moglo dopustiti da se Hrvatske šume u jeku rata od 91. do 93. godine uknjiće na sva općinska zemljišta na sve pašnjake pa čak i na one šume koje su bile u vlasništvima i koje su čuvale i štitile jedinice lokalne samouprave. U Splitsko dalmatinskoj županiji Hrvatske šume raspolažu i upravljaju sa preko 600 tisuća hektara. S druge strane sva potraživanja za potrebe poljorivedne proizvodnje i izgradnju poduzetničkih zona ne prelazi 3 000 hekatara. Znajući to postavlja se pitanje kako se misle ostvariti ambiciozni planovi o sadnji 50 miliona sadnica vinove loze i maslina, kako otvrati pogone ako svojim tumačenjem tako se štiti vlasništvo Hrvatskih šuma na tim prostorima. Zanimljivo je postupanje državnog odvjetništav i po izvješćima Ureda za reviziju. Državni Ured za reviziju u 2003. godini dostavio je ukupno 143 izvješća o obavljenim revizijama. Državno odvjetništvo kako se vidi nakon što je provelo analizu dostavljenih izvješća utvrdilo je da navedenih nepravilnosti nije izravno oštećena imovina RH, već je oštećen Hrvatski fond za privatizaciju i dioničari određenog trgovačkog društva, te zbog toga nije bilo osnove za poduzimanje pravnih radnji. Interesantno. Pitanje zašto onda državno revizija uopće dostavlja državnom odvjetništvu takva izvješća ako se po njima ne kani raditi dakle. Ako još pogledamo rad ureda za suzbijanje korupciju i organiziranog kriminaliteta. Ured je imao u radu Ured je imao u radu dakle, 470 prijava i donio 404 odluke. Priajve su odbačene u 144 slučaja ili 35%, podnešeno je 212 istražnih zahtjeva ili 52%. Po dovršđenoj istrazi doneseno je 108 odluka , obustavljeno je 40 istraga. Sudovi su donjeli 41 odluku od čega 37 oduđujućih. Kada se sve ovo uzme u obzir, što j ejavnost od Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta očekivala, a koje je Ured skromne rezultate polučio postavlja se pitanje opravdanosti postojanja i rada ovoga Ureda. Reklo bi se tresla se brda rodio se miš. Ako se prisjetimo i onog ašto ne piše u ovom izvješću a to su brojna spektakularna uhićenja pred TV kamerama kojih se sjećamo. Podizanje optužnica očito u političke svrhe, jer su gotovo svi uhićeni sa sobom u stvari su na slobodi. Međutim postavlja se i drugo pitanje, ako je ovoliko bilo uhićenih iz određenih političkih grupacija, dali se možd dogodilo da neki koji su bili mil,jenici vlasti ostaju neprocesuirani iako su trebali biti privođeni. Oćito je da u radu Državnog ovjetništva ima puno problema od materijalno tehničkih sredstava edukacije, eminentnih iskustnih stručnjaka za otkrivanje organiziranog kriminala i tako dalje. Ja kažem ipak sam mišljenja ovo je dobro napravljeno izvješće mi ga možemo primiti k znanju. međutim kada institucija svojim pravnim mišljenjem i tumačenjem zakona gotovo godinu dana paralizira razvoj gospodarstva u zonama i istrajava na tom mišljenju onda u ime razvoja zapošljavanje i svojevrsnog pokretanja proizvodnje i gospodarstva mislim da u državnom odvjetništvu treba u samom vrhu provesti određene kadrovske promjene. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik je rekao da su Hrvatske šume vlasnik zemljišta. Moram ispraviti taj navod. Vladnik šumskog zemljišta je Republike Hrvatska, a ne Hrvatske šume. U imovini Hrvatskih šuma u kapitalu u bilanci se ne vode ni šume ni šumsko zemljiošte. Tako da taj navod nije točan. A vlasnik Hrvatskih šuma kao trgovačkog društva je republika Hrvatska.
Poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče, uvaženi državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće o radu državnih odvjetništava za 2003. godinu, i imamo u uvodnom diojelu svoga izlaganja zapravo i potrebu sa sljedom sadražja i prethodnih rasprava ukazati na ustavnu i zakonsku definiciju državnog odvjetništva ili što to ono u sustavu hrvaskog pravosuđa jeste. jer smo bili svjedoci rasprava kada se zapravo miješalo i sudstvo, i odvjetištvo i nadležnosti za izvršenje kaznenih sankcija i pravosuđe tako u cijelini odnosno položaj Državnog odvjetništva u cijelni mislim ne dobiva onu poziciju odnosno nije definiran niti temeljem ustava niti temeljem zakona pravi način d abismo možda u samim zaključcima koji bi proistekli iz predmetnog izvješća bili kao Hrvatski sabor, ili dakle, kao saborski zastupnici u svojim ocjenama što se kaže, realniji i imali pravu sliku stanja. Pa krenimo redom, Državno odvjetništvo kako je to i propisano Ustavom Republike Hrvatske članak 124. a koje ustavno rješenje je pretočeno u identičnom sadržaju članak 2. stavak 1. Zakona o Državnom odvjetništvu je samostalno i neovisno pravosudno tijelo, ovlaašteno i dužno postupati protiv počinitelja kazenih djela i drugih kažnjivih djela, poduzimati pravne radnje radi zaštaite imovine Republike Hrvatske te podnositi pravna sredstva za zaštitu ustava i zakona. Vrlo je važno, čak neophodno striktno definirati Državno odvjetništvo, kao i njegovo mjesto u hrvatskom pravosuđu kao samostalno i neovisno pravosudno tijelo, a poglavito na njegovu prevažnu ulogu u okviru sustava kaznenog prava. Naravno, uvijek polazeći od činjenice da je cilj kaznenog postupka, ponavljam, samo sudskom odlukom utvrdi umjesnost tvrdnji i zahtjeva iznesenoj u optužbi da li je počinjeno konkretno kazneno djelo, tko ga je počinio, može li se počinitelju izreći kazna ili druga mjera predviđena materijalnim kaznanim pravom i naravno, i to ću ovdje posebno napčomenuti u smislu sustava provođenja kaznenog postupka, polazeći od zakonske i načelne presunkcije nevinosti okrivljenika ili osumnjičenika. Polazeći od kaznenog prava u širem smislu riječi, ono je uvijek reultatna dviju oprečnih težnji. Prva je učinkovitost kaznenog pravosuđa i postupka koja traži da svaki počinitelj kaznenog djela, baš svaki počinitelj bude otkriven i kaženjen, ali druga je i zaštita prava građana koja traži da se spriječi neutemeljen kazneni progon i osuda nevine osobe, odnonso da svaka osoba protiv koje se vodi kazneni postupak raspolaže mogućnostima svoje obrane. Prva težnja u prvom redu od zakonodavca zahtjeva da tijelim kaznenog postupka dade što veću slobodu postupanja kako bi najbrže moguće ostvarila cilj kaznenog postupka, a druga pak težnja zahtjeva da tijela kaznenog postupka budu vezana za čvrste zakonske oblike postupanja, kako bi građani se zaštitili od samovolje i neutemeljenog zadiranja u njihova prava. Rezultat odnosa te dvije oprečne težnje predstavlja u krajnjoj lisini odnos državne vlasti prema pojedincu u konkretnom društvu. Procesno ili procesno-pravni aspekti, naravno pokazuju rrazllike i u normativnoj strukturi. Pod a) akuzatorskog odnosno optužnog stranačkog postupoka, b) čitsto inkvizitorskog istražnog postupka i mješovitog tipa kaznenog postupka. I upravo me čudi, ono što smo imali prilike čuti u raspravama pojedinih uvaženih kolega da su se čak akuzatorski i inkvizitorski elementi do te mjere pomiješali, da su se neke ovlasti koje su date Državnomo odvjetništvu na krivi način interpretirali u smislu odnosa akuzatorskog, čisto inkvizicijskog ili inkvizicijskih elemenata u samom kaznenom postupku. Nedvojbena je činjenica, a s tomo ocjenom ću i završiti ovaj uvodni dio, da je naš sustav kaznenog postupka podložan strukturalnim promjenama, ali da uistinu predstavlja mješovit tip kaznenog postupka koji poprima sve više elemenata čistog akuzatorskog tipa. Nadalje, složen je put, često puta i dugotrajan koji počima podnošenjem kaznene prijave, a rezultira pravomoćnom sudskom presudom, bez obzira na njezin sadržaj. Državno odvjetništvo u tom smislu predstavlja izuzetno važan segment hrvatskog pravosuđa, ali on se nikada ne smije promatrati odvojen od cjeline, jer ne samo da takvo promatranje može rezultirati iskrivljenom slikom nego ukupnost odnosno cjelina, sustav, pravosudni sustava gubi svoj smisao. I zato promatrajući ovo, samo izvješće o radu, valja zaključiti da je ono sačinjeno temeljem činjenica, odnosno prikaza tzv. državno-odvjetničke statistike koja se zasniva na osnovna dva elementa i tu ne vidim nikakvih razloga za one sve ocjene, ajmo reći, hvalospjeve čak, ocjene da se radi o znanstvenom radu koje nikad prije, nikad kasnije u smislu kvalitete, opsežnosti, metodologije i tome slično nismo imali prilike vidjeti na saborskim klupama, to je izvješće kao i svako drugo izvješće koje ukupnost obrađenih činjenicama po određenim metodama, a te metode ili ta metodologija u konkretnom slučaju se svodi na dva osnovna elementa. Prvo je da se vodi, što se tiče brojčanih pokazatelja o stanju i kretanju obzirom na broj poznatih počinitelja kaznenih djela, dakle po osobama, uistinu po osobama, što je gospodin državni odvjetnik i kazao u svom izlaganju i drugi element je shodno broju podnesenih kaznenih prijava, promatranih prosječno u odnosu na 100.000 stanovnika. Tako ilustracije radi, izvješće, a to bi trebalo biti i jest izvješće o radu, započima po određenim dijelovima standardnom formulacijom. Citiram "Stanje i kretanje kriminaliteta vidljivo je iz grafikona o 5-godišnjim podacima o podnesenim kaznenim prijavama." Završen citat. Međutim, broj podnesenih kaznenih prijava ne može biti uporište niti osnovni kriterij koji bi davao jasnu sliku o stanju i kretanju kriminaliteta. Dakle, govorim o kriminalitetu u cjelini. Naprotiv, ono daje iskrivljenu sliku i podložna je manipulacijama u izvjesnom smislu koje mogu biti najrazličitije vrste. Primjerice, stana 22 i 23 Izvješća, gospodarski kriminalitet, imamo podatak da je riješeno 3.264 kaznenih prijava od kojih je 1.434 odbačeno, dakle, 43,9%. Dakle, skoro 50%, dakle skoro svaka 2. u izvješću i ima obrazloženje, ja uvažavam sve elemente tog obrazloženja, o tome smo detaljno na Odboru za pravosuđe, ali je činjenice, ako hoćete i statistička činjenica da je svaka druga kaznena prijava u tom segmentu odbačena. Što je sa istragama? Dovršena je 761 istraga, državna odvjetništva su u odnosu na 183 osobe odustale od kaznenog progona, ali i to predstavlja 24%, dakle svaka 4. osoba bila je obuhvaćena istragom, a što nije rezultiralo čak niti pokretanjem postupka pred sudom. Statistika odnosno izvješće osnovicom kojeg bi se uistinu mogao pratiti stanje i kretanja kriminaliteta, po meni predstavlja odnos između broja pravomoćnih optužnih akata u odnosu na broj pravomoćnih presuda. Nadalje, ukupno gledajući u promatranom razdoblju, donošenjem odluke o odbačaju kaznene prijave, riješeno je, to je velika cifra, veliki broj 19.446 prijava, skoro 20.000 prijava. U tom smislu i sam izvjestitelj navodi, dakle podnostielj izvješća, "Zabrinjava trend porasta odbačaja kaznenih prijava iz osnova navedenih u članku 174. stavak 1. Kaznenog zakona, dakle ili zbog nedostatka osnovane sumnje da je prijvaljena osoba počinila kazneno djelo ili zbog toga što prijavljeno djelo nije kazneno djelo za koje se kazneni progon vrši po službenoj dužnosti, odnosno zbog procesnih zapreka". Visoki postotak odbačaja po ovom osnovu i stalni rast broja odbačaja ukazuje na manjkavost podnesenih prijava, a da li nas taj podatak upućuje samo na manjkavost podnesenih prijava ili možda i na nešto drugo. Po mom mišljenju zasigurno ne. Ono upućuje između ostalog i na činjenicu da smo kao društvo, a često puta i državne institucije izloženi različitim utjecajima, a ponekad i pritiscima. Najosjetljiviji i najevidentniji pritisci u ovoj oblasti su naravno pritisci političke naravi, ali kada imamo pred sobom instittuciju Državnog odvjetništva, treba sagledavati sve one druge moguće utjecaje i pritiske, od centara medijskih moći, financijske moći ...
Hvala lijepa, kolega. Poštovani zastupnik Nikola Mak.
Izražavam zadovoljstvo sa ovakvim koegzistentnim materijalom koji smo dobili i koji omogućuje zaista jednu kvalitetnu raspravu o činjenicama i o svemu onome što stoji iza toga izvješća, bez obzira sada na superlative ili na neke druge konotacije, ovo bi trebao biti izvještaj koji bi trebao biti uzor za sve druge izvještaje koje dobivamo na klupe. Za razliku od mojih prethodnika koji su govorili o klasičnim oblicima kriminaliteta i svih drugih oblika s kojima se bavi državno odvjetnišvo ja ću moju pažnju usmjeriti na stranicu 40. i 41. ovoga Izvješća. Je riječ o zakonu o povratu imovine netko ga zove kolokvijalno Zakon o odšteti, netko ga zove Zakon o denacionalizaciji, znamo o čemu se radi, koji je donešen da bi ispravio nepravde koje su učinjene 45., 48. 50. itd, kada je brutalnom silom narušeno jedno stoljetno milenijsko pravo na privatno vlasništvo i preko noći ljudima oduzimana imovina. S obzirom da je u nadležnost državnog odvjetništva da su pripali poslovi nekadašnjeg javnog pravobraniteljstva koje se treba pojaviti kao stranka u postupcima kod te denacionalizacije ili povrata i gdje je zadaća odvjetništva da štiti zakonitost u prenesenom smislu da štiti državnu imovinu, tu se sada postavlja pitanje nisu li i građani ti koji čine državu i kojima treba dati zaštitu u odnosu na njihova prava iz ovoga zakona. Naime, što se događa u praksi kada se ove brojke koje su tu navedene interpretiraju prema živim ljudima, prema obiteljima, prema ljudima kojima je ta imovina oduzeta i sada ovim zakonom vraćena. Oni nisu predmet zaštite i državno odvjetništvo po mom saznanju prilično aprioristički, prilično ziheraški ako se tako smijem izraziti, ulaže utoke pravne i na taj način zadržava konačna rješenja u ovim postupcima. Ovi postupci su sami po sebi već vrlo složeni oni se rješavaju u jednom vrlo mukotrpnom upravnom postupku u uredima državne uprave po županijama, i kada nakon toga ljudi dođu do prvostupanjskog rješenja koje je u pravilu vrlo čisto i vrlo kvalitetno napravljeno, sad stupa na snagu državno odvjetništvo i ulaže određene utoke i određena pravna sredstva i sada dolazi do kočenja tih procesa iako je u pravilu u velikom broju slučajeva sve vrlo jasno i da nema nikakvog problema da se tim ljudima ta imovina ne vrati. I sada gledamo ove podatke, koji su vrlo korektno izneseni ali koji otkrivaju jednu zastrašujuću pojavu da je u izvještajnom razdoblju bilo ukupno 33 tisuće i 419 predmeta od čega iz ranijih godina 29 tisuća 666 a 3 tisuće 753 nova predmeta i da je u izvještajnom razdoblju pravomoćno dovršeno 1492 predmeta dolazimo do jedne spoznaje koja nas treba zamrznuti, zatrašiti, jer ukoliko se takvim tempom nastavi rješavati takve slučajeve, te slučajeve, tada oni slučajevi koji će biti upisani 31. 12. 2003. godine u protokole će biti riješeni za 22 godine. I sada se postavlja pitanje tko tu koga štiti, tko tu koga brani, tko tu koga napada itd i tako bliže. To su objektivne činjenice koje iz ovoga Izvješća vrlo bjelodano izlaze i koje trebaju biti neprihvatljive normalno i za državno odvjetništvo i za Sabor i za naše društvo u cjelini, jer zamislite vi, da sada netko statistički gledano normalno to ispada sada malo karikaturalno mora čekati 22 godine da bi njegov predmet u jednom stupnju tog postupka, povrata imovine bio riješen. Normalno, danas je 15. 10. 2004. godine jedan pozamašan broj predmeta je od 1. 1. ove godine stigao u državna odvjetništva. Moje razmišljanje i moj prijedlog gospodine odvjetniče ide u tom pravcu da državno odvjetništvo kada ulaže pravna sredstva na prvostupanjska rješenja netko je ovdje već spomenuo elastičnost, razumijevanje itd, ima na umu da su i građani sastavni dio te države a ne samo država kao apstraktni pojam ili kao pojedina institucija države, i da treba zaista sa punom pažnjom ocijeniti ima li smisla uložiti prigovor, žalbu ili bilo koje drugo pravno sredstvo ili treba jednostavno reći jeste činjenično stanje je tako i treba postupiti prema prvostupanjskom rješenju jer treba reći da kada državno odvjetništvo uloži žalbu to ide u Ministarstvo uprave i pravosuđa, koliko ja znam tamo su također tek na početku 1999. ili 2000. u postupku rješavanju tih žalbi. I sada što je nešto jako bitno imajmo na umu da je ljudima kojima je oduzeta ta imovina 45. k48., 50. i nekoje godine učinjena povijesna nepravda. DA su to stari ljudi ako su uopće živi, a ako nisu živi i njihovi nasljednici su već vrlo stari ljudi i u svakom slučaju bi se morali zajedničkim snagama i državno odvjetništvo i prvostupanjska tijela u organima državne uprave po županijama i Ministarstvo uprave i pravosuđa potruditi da se ti postupci ubrzaju u onoj mjeri u kojoj se to može realno očekivati s obzirom na kadrovske, prostorne i ostale uvjete. Ali da ne činimo nepotrebne poteškoće, ljudima kojima je učinjena nepravda a ovim zakonom bi im trebala biti vraćena pravda. Iako znamo da je Zakon o povratu imovine stupio na snagu 1. 7. 1997. godine dakle prošlo je punih 7 godina, ako znamo da je po prilici 30% tih zahtjeva u prvom stupnju tek riješeno onda vidimo da jedan veliki broj građana doživljava jednu određenu nepravdu zbog nekih naših problema. I na kraju ovdje se govori i o ovom obliku naturalne ... poljoprivrednog i šumskog zemljišta. Za poljoprivredno zemljište je jasno da se u naturalnom obliku može restituirati jer PIK-ovi koji su bili glavni psojednici korisnici tog zemljišta više ne postoje i ne predstavljaju snagu. Međutim, Hrvatske šume su odlično i dobro organizirana gospodarska cjelina u Hrvatskoj i monopolna su u određenom smislu tako da privatni vlasnici kojima se vraća imovina nemaju komu da se obraćaju u odnosu na vještaćenje, u odnosu na to da iz tih postojećih šumskih kompleksa dobiju natrag svoj dio iako je vlasnički odnos, katastarski, gruntovni itd. potpuno jasan. Moj pledoaje je da se pokaže više elastičnosti i više razumijevanja i da se ti procesi ubrzaju i da nagodinu u ovakvom izvješću barem za 11 godina vidimo kraj određenih postupaka. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Ratko Gajica. Nema ga, gubi pravo. Gospodin zastupnik prof.dr. Slaven Letica izvolite. U ime Kluba HSP-a ono zaključno pet minuta, je li tako.
Štovani potpredsjedniče Bebiću, gospodine državni tajniče, moj hendikep, ali valjda i mala prednost što nisam pravnik, tako da nisam obvezan priključit se komplimentima koje ovdje iskazao uvaženi kolega Josipović, mislim da ću ga korektno citirati "mislim da riječ o jednom sjajnom izvješću" ili većina je to tako ocijenila. Doista, Mladen Bajić izgleda kao jedan sjajni čovjek i pročitao sam u "Slobodnoj Dalmaciji" jedan panegiri koji je napisao novinar Dušan Čizmić-Marović, ali taj penegirik sam socijologijski pokušao protumačiti okolnošću što je on rođen u Šestanovcu, a Bajić u Zadvarju, pa to cijenim kao vrstu lokalpatriotizma. Klub HSP-a smatra da je premala pažnja ne samo u izvješću, nego i u radu Državnog odvjetništva pridana rak rani hrvatskog društva, a to su koruptivna kaznena dijela. Mislim da bi djelatnost Državnog odvjetništva Hrvatskog pravosuđa istražnih organa i Policije trebala biti usmjerena prema korupciji i zločinu zarobljavanja države. Dakako ako pogledate izvješće koruptivna kazenna dijela njima je posvećena jedna stranica i dva retka. Primjerice od državnih dužnosnika za zloupotrebe obavljanja dužnosti državne vlasti prijavljeno je svega 5 osoba, za ukupno primanje mita i korupciju s tim povezano prijavljeno je svega 65 osoba. Od ljudi koji su bili uključeni u stečajne postupke, gdje je najveća korupcija, najveći proces organiziranog kriminala i zarobljavanja države prijavljen je jedan sudac Županijskog suda, jedan stečajni sudac, te zamjenik Općinskog državnog odvjetništva. Upravo zbog toga što ja nisam pravnik, Klub HSP-a je pripremio prije ljeta jedno detaljno izvješće o korupciji, sukobu interesa i zarobljavanju Hrvatske države. Moramo novelirati ovaj materijal na kojem smo radili jedno 6 mjeseci, a taj materijal pokazuje primjerice da je zločin zarobljavanja države o kojem sam ja često govorio u ovom visokom domu, nepoznat hrvatskom pravnom sustavu, daleko je od rada Državnog odvjetništva, a to se radi o situacijama kad pojedinci i političke skupine u različitim institucijama u ovom visokom domu, u Vladi, u Gradskim poglavarstvima, u Uredu predsjednika Republike, u pravosuđu koriste državu kao neku vrstu privatnog vlasništva. Prema istraživanju Svjetske banke o zarobljavanju države, nažalost Republika Hrvatska među tranzicijskim zemljama nalazi se negdje na petom, negdje na četvrtom, negdje na trećem mjestu. Dakle, zaključit ću, pošto mi se ovo znači mislim da je dobra vijest koju sam upravo dobio od Državnog odvjetništva, tražit ću i pismeno, da je barem po osnovici dvaju dokumenata koji neosporno predstavljaju zločine zarobljavanja države po mom teorijskom uvidu rade se na prijave moje i date dokumente predsjedniku Vlade doktoru Ivu Sanaderu i ministru financija Ivanu Šukeru, o dva ugovora s kojim je bio povezan bivši ministar čega sve ne Radimir Čačić i osoblje Hrvatskih cesta, dobio sam informaciju da se maknulo sa mrtve točke i dobit ću pismenim putem da dobijem te dokumente. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HDZ-a pet minuta gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni odvjetniče. Iz ovog izvješća jasno je vidljivo da je organizacija i rad Državnog odvjetništva podignuta na jednu doista visoku razinu i ako u prošloj godini ostalo samo 1,8% neriješenih prijava, onda je to doista i iznad europskog prosijeka, iako smo dosegnuli činjenicu da se kaznena prijava riješava nakon roka od 4 mjeseca, to je doista sjajan rezultat. Također iz svih ovih statističkih izvješća uspješnosti sporova predmeta koje vodite vidi se jedan visoki postotak uspješnosti, i to je nedvojbeno jedan razlog za zadovoljstvo, iako u kaznenom dijelu ima dosta mogućnosti za napredak u kaznenim dijelima vezano za gospodarski kriminalitet. To ste i sami u izvješću napisali. i u svakom slučaju gospodarstvo je danas doista toliko složeno sofisticirano i otkrivanje i progon tih kaznenih dijela je prilično težak i složen i u svakom slučaju vi ste dali prijedlog mjera. Mislim da je potrebno za Državno odvjetništvo osigurat i vještake, pa čak ako treba osnovati nekakav centar koji bi bio na dispoziciji Državnom odvjetništvu i svim državnim tijelima. Međutim, ono što ja moram reći vezano za ovo izvješće, a to sam rekao jučer u uvodnom klubu, unatoč sjajno napravljenom izvješću, činjenice koje nam to izvješće daje nažalost nisu razlog za zadovoljstvo, nego dapače mi temeljem ovog izvješća moramo po meni biti zabrinuti. Moramo biti zabrinuti radi onog građanskog dijela, jer smo vidjeli da u prošloj godini, da je u 2003. godini protiv Republike Hrvatske podignuto preko 16 tisuća tužbi u kojima Republika Hrvatska tužena za vrijednost ukupnog potraživanja 2,6 milijardi kuna. Do 2003. godine imali smo 15 tisuća predmeta koji su u tijeku, i tu je potraživanje oko 5 milijardi kuna. Dakle, u ovom trenutku mi smo tuženi u preko 30 tisuća predmeta za ukupnu vrijednost preko 8 milijardi kuna bez kamata, bez troškova, dakle radi se o daleko većem iznosu. i to je jedna činjenica koja je zaista zabrinjavajuća i to je činjenica na temelju zaista moramo tražiti od Vlade da se u ovoj godini taj trend zaustavi. Jer naprosto to su obveze koje će nas kad tada lupit i koje će kad tad optertiti državni proračun i onda ćemo se međusobno suoptuživat u kojem razdoblju su nastale te činjenice na temelju kojih je država tužena, tko je za to kriv i slične stvari. I stoga, zaista izvješće u statističkom dijelu i u kaznenom dijelu nema nekakvih primjedbi, struktura, kriminaliteta, vidi se da je u razini prošlih godina. Međutim, ovaj građanski dio bojim se da smo ga svi malo cijelokupnom izvješću da smo ga pocijenili i stavili u drugu stranu i možda bi čak bilo dobro ići sa jednim zasebnim izvješćem i sa jednom zasebnom temom da se pozabavimo s ovim predmetima i da stavimo težište i akcent na to. Jer to je nešto što će nas u budućnosti zaista zanimati, nešto što nas može bitno opteretiti. i zato Klub Hrvatske demokratske zajednice pozdravlja izvješće u ovom njegovom statističkom dijelu. Međutim, izražavamo zabrinutost i nezadovoljstvo sa ovolikim brojem tužbi protiv Republike Hrvatske i tražimo da se taj trend zaustavi i tražimo da se ovaj problem počne riješavat. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Kao što je uvodno bilo rečeno Klub SDP-a prihvaća izvješće o radu Državnih odvjetništava za 2003. godinu. Svidjelo se to nekome ili ne. Ostaje nepobitna činjenica od kad je na čelu gospodin Bajić kao glavni državni odvjetnik da su svi predmeti ažurirani. Da Državno odvjetništvo postiglo apsolutnu ažurnost. Naravno ostaje zaista ovdje i to je bila jedna ovdje i rasprava ja bih rekla da je ona bila dobronamjera, o jednom nesrazmjeru koji se ovdje pokazuje koji je razvidan između prijava i odbačenih prijava. Veliki je broj odbačenih prijava i zašto je tomu tako i zašto ustvari i kako da tomu ne bude tako odnosno kako doći do jednog rješenja koji ne bi zbunjivao javnost. U svakom slučaju učiniti i poraditi na daljnjoj reformi i to kaznenog postupovnog prava. U tom smislu već su započele radnje i mislim da ih treba ažurirati, čujemo iz Vlade i konkretno iz Ministarstva da radna skupina užurbano radi međutim, radna skupina već bi trebala privesti i kraju svoj rad, jer tomu evo već se bliži i druga godina. Nepodnošljiva je situacija upravo zbog ove stvari da mi još dan danas imamo dvije linije zapovjedanja u otkrivanju, u osiguravanja tragova i dokaza u onoj inicijaciji početku samog kaznenog progona. Puno je toga učinjeno već samom novelom da je funkcionalno povezan taj represivni izvršni aparat, redarstvene vlasti zajedno sa dijelom pravosudne vlasti. Ali mislim dok god imamo ovakvu i fomalnu situaciju da neće biti bitnih pomaka odnosno da će doći do ovakvog nesrazmjera. Dakle, da budem vrlo konkretna mi smo apsolutno zreli da istragu izbacimo iz našeg oficijelnog kaznenog postupka ne samo zbog toga što će to ubrzati postupke nego s druge strane što će otkloniti ovakvu situaciju prijava odnosno odbačaja prijava gdje se mogu javljati razne spekulacije. Dakle, konačno sazrijelo je vrijeme da državno odvjetništvo upravlja od samog početka postupkom da se dio redarstvene vlasti kao izvršne vlasti stavi pod kapu i ingerencije u tom smislu upravljanja od strane državnog odvjetništva i da onda državno odvjetništvo nastupa pred sudom onda kada je apsolutno u dobroj mjeri sigrno da će ishod biti povoljan za račun države, odnosno da je sigurno u ono već od početka kažem, većim stupnjem što i tvrdi. Ovdje je iskazana dakle mislim da oko toga i postoji jedna apsolutna suglasnost bar kako smo vidjeli iz najava Vlade ali to treba učiniti što prije. Ovdje je iskazana jedna zabrinutost o velikom broju slučajeva u kojem je država tužena, istina i dalje je to ogroman broj ali znatno smanjen od onoga što smo imali 2000. godine. Kako tome stati na kraj? Jednostavno da se ministarstva zakonito ponašaju, jer ovo je rezultat porazni broj zabrinjavajući ne državnog odvjetništva koje ukazuje na to nego postupanja izvršne vlasti. Jer upravo u tome se vidi odnosno u tom jednom broju pa onda u količini iznosa razvidno je koliko se država zakonito postupala. Veliki je bio teret što je stigao na naplatu koalicijskoj vlasti za 10 godina parničenja i što je država na konacu morala sa ogromnim kamatama platiti. DA tomu ne bi bilo tako također imamo jedan sada mehanizam u izmjenama Zakona o parničnom postupku gdje je država dužna upravo priznati takve očigledne zahtjeve a korak naprijed bio bi upravo da se izvršna vlast ponaša zakonito da do takvih utuženja ne bi došlo. I još jedno, konačno mislim da je hvale vrijedan zaključak koj je donio sami Odbor za pravosuđe. Evo u pripremi je izrada Proračuna za 2005. godinu gdje je istaknuta prijeka potreba da se osiguraju potrebna sredstva da bi rad državnog odvjetništva bio što uspješniji, da li tome zaista težimo da li smo ustvari želimo i materijalno potkrijepiti, da li želimo oživotvoriti ono što smo danas ovdje sve iskazali vidjet ćemo vrlo brzo kada se bude izglasavao proračun za 2005. godinu pogotovo za odobrenje onoga dijela koji se odnosi na pravosuđe. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. A sada gospodin glavni državni odvjetnik Mladen Bajić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, ja ću biti veoma kratak. Prije svega izuzetno mi je drago da je rasprava u Saboru pokazala da ste detaljno proučili ovo Izvješće i podatke koji su u njemu naznačeni. Bez pretenzija da kažem jesmo li bili dobri ili nismo. Moram kazati da je u državnom odvjetništvu ako vodimo računa o statističkim pokazateljima unatrag, napravljen pomak ali još uvijek smatram da to nije dovoljno i iz naših zaključaka na kraju ovog Izvješća dovoljno proizlazi koliko smo bili kritični prema samim sebi, prema državnom odvjetništvu i koji su daljnji pravci našeg razvoja i što moramo učiniti da bi državno odvjetništvo doista postiglo i ostvarilo one zadatke koji su pred njega postavljeni. Moram još jednom kazati da uvijek morate voditi računa da je državno odvjetništvo samo jedna karika u lancu državne represije kada govorimo o kaznenom djelu od policije, inspekcijskih službi, državnog odvjetništva pa dalje da ne govorim. S druge strane u građansko pravnoj oblasti pokušali smo ovim statističkim pokazateljima, informacijama koje smo vam dali dati jednu cjelovitu sliku stanja u toj oblasti, obvezama države i sve ono što se od nas u državi odnosno Republici Hrvatskoj traži da bi ostvarili rezultate koji se od nas traže. Međutim, činjenica je da svi mi u državnom odvjetništvu želimo da postignemo one rezultate kako bi mogli odgovoriti zadacima koji su pred nas postavljeni a i sami dati doprinos pravnoj državi u kojoj živimo. Međutim, moram naglasiti još jednu stvar koja se ne vidi iz Izvješća, državno odvjetništvo je u cjelini podekipirano, naime nedostaje 20% sistematiziranih kadrova u državnom odvjetništvu, a drugi problem koji trajno se pokazuje da ljudi iz državnog odvjetništva svake godine bježe ili u sudove ili u privatne odvjetnike gdje im je puno lakše i bolje i lakše ostvaruju nekakve svoje, rješavaju svoje obiteljske probleme. Međutim, da ne duljim, smatramo da ćemo u narednom razdoblju prije svega zahvaljujući potpori izvršne vlasti u dijelu ostvarenju proračuna za ekipiranje državnih odvjetništva u sljedećoj godini ostvariti ono što do sada nismo mogli a to je formirat ćemo poseban odjel za nadzor državnih odvjetništava koji bi trajno i permanento morao kontrolirati rad nižih državnih odvjetništava i time postići više i bolje rezultate negoli je to do sada prije svega ujednačavanju prakse, a s druge strane otkrivanju nepravilnosti kod nižih državnih odvjetništava. S tim u svezi pozivam i vas saborske zastupnike obzirom na informacije koje imate na terenu da svaki od vas se obrati državnom odvjetništvu odnosno meni osobno ako treba, u pravcu otkrivanja nekakvih nepravilnosti koje ste uočili na terenu ili bar radi razjašnjavanja tih situacija. Dakle, gospodo zahvaljujem na primjedbama, na sugestijama i mislim da će ih državno odvjetništvo i svi mi unutar sustava našeg osobitom pažnjom razmotriti i sve ono što smatramo da je sukladno zakonu i problemima koji se kod nas uočavaju otkloniti u narednom razdoblju. Hvala.
Zahvaljujem glavnom državnom odvjetniku gospodinu Mladenu Bajiću. Zaključujem raspravu.
Godišnje izvješće o radu državnh odvjetništava u 2003. godini. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće o radu državnih odvjtništava u 2003. godini. Molim, uključite se. Glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je predloženi zaključak donešen sa 103 glasa za, 2 suzdržana i 3 glasa protiv.