Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. S obzirom da je danas ovdje ekipa da kažem iz Ministarstva gospodarstva i s obzirom da do sada u Hrvatskom saboru niti jednom, a toliko ima problematike u svezi RIZ Odašiljača, privatizacije, problema sa DUDI-jem, CERP-om i ostalim i s obzirom na borbu djelatnika RIZ Odašiljača za opstanak, a izvoznike molim stanku od 10 minuta kako bismo progovorili i da gospoda iz Ministarstva gospodarstva čuju što to saborski zastupnici imaju reći u svezi toga ako žele čuti. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić traži riječ.
Molim iz istih razloga pauzu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar traži riječ.
Na istu temu stanku kluba tražim.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Goran Marić.
Na istu temu tražim stanku u ime kluba HDZ-a.
Hvala lijepa. Određujem… je, pet…
Ali ne na istu temu, ne na istu temu. Mislim ja ne znam šta je, kakva je ovo praksa, ljudi se valjda dogovaraju prije toga o čemu će jednostavno tražiti stanku. Mislim da tu praksu, ja ću vizavi ovrha…
Poštovani kolega ja mislim da je dobro da zastupnici međusobno razgovaraju o problemima bez obzira kad se slažem njihovom…
Dobro je da razgovaraju, ali ne da isključuju, o tome se zapravo radi jer su mogli nazvati pa bi vjerojatno išao na internet i našao nešto o čemu je zapravo…
Poštovani, da riješimo problem, dozvolite, poštovani zastupnik Damir Kajin diže ruku i ima problem. Izvolite.
Nemam nikakav problem gospodine predsjedniče. Nemam problem nego ja tražim stanku ispred kluba da u tih 5 minuta jednostavno aktualiziram problem ovrha u Republici Hrvatskoj.
Dobro, ali u istoj stanci. Hvala lijepa. Dajem stanku od 10 minuta. U 9,45 smo na početku. STANKA U 9,35 SATI. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice, poštovani kolege zastupnici, stanka po traženju klubova zastupnika je istekla. Molim predstavnike klubova da iznesu stajališta o temama koje su najavili. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, vezano za RIZ Odašiljače.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz Ministarstva gospodarstva. Moram progovoriti o da ne kažem tragediji RIZ sada Odašiljača, inače nekada velike firme. Sada ima 230 zaposlenih radnika, većinom inženjera elektrotehnike, strojarstva, računarstva i sličnih profesija i to isključivo firme koja je izvozno orijentirana. Ta firma kako i sami znate proizvodi i prodaje visoko sofisticiranu tehnologiju u oblasti odašiljača i Japanu i južnoj Koreji. Dakle, vrlo zahtjevnim tržištima, a da ne govorim o tržištima Jemena, Mianmara, Indije itd. I sada i vi u Ministarstvu gospodarstva da kažem svaki dan se hvalite sa porastom izvoza. Istovremeno se događa da kriminalna pretvorba, privatizacija u RIZ Odašiljačima, dakle jedinoj preostaloj firmi, dakle tvrtke RIZ, dakle traje i dalje. Ne kažem da je cijela vlast tako orijentirana i ova Vlada, ali pojedinci iz vlasti povezani su sa određenim pojedincima iz poduzetničkih sfera, da ne kažem mafijaških gdje provode takve odluke i takve namjere koje dovode RIZ odašiljače u situaciju da su već 15 puta bili ovdje na Markovom trgu, da su pisali i predsjedniku Sabora i predsjedniku Vlade i predsjedniku države po nekoliko puta, ali se ništa ne rješava. Zbog toga sam danas ovdje, da i ovdje u Hrvatskom saboru javno progovorimo o problemima koji tište djelatnike RIZ-a i o čijim problemima se javno piše u medijima. Spominju se imena DORH, USKOK ništa ne radi po tom pitanju. Ima, postoje prijave. Ali nema oglašavanja ni DORH-a, ni USKOK-a. Je li to u pitanju rodbinska veza, jer jedan od dioničara je i rodbinski vezan sa djelatnicom DORH-a, a da ne govorim o ostalima. Moramo progovoriti na kraju krajeva i o imenima koja su ovdje, koje radnici RIZ odašiljača spominju, a spominju i Kamila Vranu, čovjeka poznatog po pronevjeri robnih rezervi, Roberta Hirca iz afere Zagorec i uvoza smeća za naše MIG-ove. Nekakvog Inkreta itd. Jasno i glasno. Spominju se i građevinska da kažem poduzetništvo koje je zinulo na Božidarevićevu 13, dakle na lokaciju na kojoj je danas smješten na rubu maksimirske šume, maksimirskog parka koja je već donijela već i metre i izmjerila, dakle označila kako će izgledati tzv. biseri Maksimira kako bi se zvao poslovno-stambeni prostor koji bi se gradio na tom području, a iznos bi bio 60 milijuna eura nekakva investicija, a prodaja ne znam ni ja koliko. Zašto uništiti, zašto naša DUDI, dakle Državni ured za upravljanje državnom imovinom ja bih ga rađe nazvao država u državi. Isto DUDI, dakle ili CERP. Dakle, gospoda Pejnović i Deanović koji su ravnatelji tih agencija. CERP bih nazvao centar za rasprodaju. Tako bi bilo, CERP jel' a zapravo se zove Centar za restrukturiranje i prodaju. To je centar za rasprodaju zapravo kada se radi o RIZ-u i kada se radi o situaciji. U DUDI-u rade danas ljudi koji su Guciću, Kutli isporučili 160 firmi. Ti djelatnici i danas rade u toj agenciji. Nekad se zvao fond, pa je bio AUDIO, pa je sad danas DUDI ali isti ljudi odlučuju o tome. Iako je Ministarstvo gospodarstva i Ministarstvo financija odredilo i naredilo da se, dakle iziđe u susret takvoj jednoj izvoznoj firmi DUDI i CERP i dalje zatežu i podložni su utjecajima tih da kažem nazovi poduzetnika ili kako bih ja rekao ovdje mafijaša. Zbog toga kad ste već prisutni ovdje, a radi se i o ESOP-u, dakle zaposleničkom dioničarstvu i o dugu od 108 milijuna kuna koje Ministarstvo financija ili država duguje RIZ-u na osnovu kamata i tečajnih razlika, a to je na sudu. U to se ne bih miješao. Dakle, u to se ne bih miješao to je pravosudna stvar. Ali kada sve to uzmemo u obzir onda vidimo da su opravdani prosvjedi i opravdani razlozi nezadovoljstva 230 djelatnika RIZ Odašiljača. Jer takav način, takvo postupanje zaista izaziva podozrenje, izaziva nezadovoljstvo. Ako već govorimo o upravljanju državnom imovinom, ako govorimo o ESOP-u, dakle zaposleničkom dioničarstvu. Imate primjedbi [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] DUDI je postupio u Varteksu i u Valpovu po propisu, a sada za RIZ ne može.
Poštovani kolega Grubišić, moram vas upozoriti da ste vrlo olako izjednačili poduzetnike sa mafijašima na temelju jednog … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Jeste. To nije prihvatljivo ni u jednoj situaciji. Ne, rekli ste nazivaju se poduzetnici, ja bih rekao da su mafijaši, citiram. To nije prihvatljivo, nije ni dobro, a nije ni točno. U svakom društvu ili skupini ima i dobrih i loših, čak i među kojotima, kako ne bi bilo i u ljudima. Poštovani zastupnik Branko Vukšić o istoj temi.
Prihvaćam vašu primjedbu.
Molim.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Naravno da većina gospodarstvenika, djelatnika u privredi nisu mafijaši i da ne možemo izjednačavati sa mafijašem. I mislim da kolega Grubišić i nije to mislio, nego je upotrijebio jednu stilsku figuru nespretno. Kada je 1990. počela agonija RIZ-a, tada su radnici RIZ-a došli prvom predsjedniku Vlade gospodinu Manoliću i u tom trenutku RIZ je imao 25 milijuna dolara na računu. U onoj privatizacijskoj pljački firma je procijenjena na 13,5 milijuna dolara vrijednost firme. Istina, dio novca je bio u Beogradu, s dijelom novca se nije moglo raspolagati, međutim bilo je u to vrijeme dogovorenih poslova oko 150 milijuna. I kada su počele pretvorbene makinacije tada je gospodin Manolić po svjedočenju tih radnika, direktora koji su u ono vrijeme bili znači na čelu RIZ-a rekao direktori trebaju biti naši ljudi. Međutim, od 1990. godine do danas ništa se nije promijenilo. Svaka vlast traži naše ljude, svaka vlast postavlja i to jest agonija hrvatskog gospodarstva. RIZ je samo ogledni primjerak. Kada partije postavljaju u tvrtke ili privatizirane pa ih prodaju njima, znači kada nisu privatizirane pa su ih njima prodale ili poklonile, ili u državne tvrtke nesposobne aparatčike, bivše direktore tvornica stolica stavljaju na čelu elektre. To je model. RIZ je opstao unatoč tome što se 25 godina netko trudi ga uništiti. Priča od jučer, Imunološkog zavoda i RIZ-a to su vrlo slične priče, dvije konkurentne tvrtke, dvije tvrtke koje imaju posla, dvije tvrtke koje se moraju boriti ne za poslove nego moraju se boriti protiv države da ih država ne uništi. Kažu, ne možemo se miješati u poslove u privatnom sektoru. To nije istina. Zemlje koje su daleko duže u kapitalizmu, zemlje koje timare neoliberalni kapitalizam itekako su intervenirale u privatni sektor kad je to trebalo. Čak su intervenirale i onda kad je bilo vidljivo da te privatne tvrtke srljaju sa nekim programima, naredile su im ga. Govorio sam o primjeru južne Koreje koji je jedan od kažu najglasovitijih primjera kako se diže ekonomija. Država i jest zato tu da intervenira, nije država samo da intervenira kada tvrtke padnu u gubitke pa da im pomogne sa novcem. Nego da zna što želi, da uposli što više radnika, da vlada pravo, međutim u Hrvatskoj slučaj RIZ-a pokazuje vlada nešto ispod stola, ne vlado pravo, nepravda vlada. Jer da ne vlada nepravda RIZ bi se odavno riješio. Zbog čega trebaju radnici RIZ-a pohoditi Markov trg 25 puta, a da nitko iz vlasti ne riješi to? Tu govorim o pravosudnoj, zakonodavnoj i izvršnoj vlasti, sve tri vlasti. Što radi zakonodavna vlast? Kako se može jedan predmet rješavati 25 godina? Kako nitko nema rješenja? Tu se slažem s gospodinom Grubišićem to je atraktivan prostor, mnogi hrvatski tajkuni koji su obogaćeni preko noći ne znaju ništa drugo nego graditi oblakodere jer tu je bila najlakša lova. I ta logika je dan danas ostala i ta logika je uništila dio privrede jer se gradilo, a nije se znalo što će se s time što se gradi. I sad se želi iskoristiti to zemljište. Vjerovao bih tim ljudima da su prvo napravili pogone za RIZ moderne negdje drugdje i da su prodali taj prostor koji pikiraju u samom centru grada kraj najljepšeg parka u Zagrebu. Vlada treba intervenirati i u sudstvo kada je to potrebno, a kamoli ne u kriminal ako se kriminal događa. A radnici kažu da se u RIZ-u događa kriminal. Izgleda da uvijek netko želi naše.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar u ime kluba ista tema.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Radnici RIZ-a obratili su se svim klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru samo sa jednom jedinom molbom. Ja ću je pročitati radi jasnoće. "Molimo da Sabor RH svojim zaključkom obaveže Vladu da donese odluku na osnovu koje će Agencija CERP dionice RIZ-a ustupiti RIZ-u sukladno prijedlogu Ministarstva gospodarstva i Ministarstva financija." Obraćaju se zastupnicima i klubovima da putem korištenja poslovničkog instituta predlaganja zaključka Sabor Vladu obaveže da konačno nakon nekoliko godina izbjegavanja odlučivanja o dionicama RIZ-a koje su sada u državnom vlasništvu donese konačno odluku i omogući im nastavak upravljanja svojom tvrtkom. Oni naravno ne znaju i ne moraju ni znati da sistem predlaganja zaključaka prema Poslovniku Hrvatskog sabora ima problem u tome da od davanja prijedloga zaključka u proceduru i otvaranja rasprave prolazi u prosjeku od 6 mjeseci do 4 godine. I da koristeći to pravo po poslovniku sada u ovom trenutku radnicima RIZ-a ne možemo pomoći. Nažalost, zbog prakse u Hrvatskom saboru. Zbog prakse gdje se oporbeni prijedlozi kuhaju od 6 mjeseci do 4 godine na dnevnom redu. Ali postoji drugi problem, kada bi takav prijedlog zaključka bio upućen u proceduru proglasili bi ga suprotnim zakonu jer je nažalost Zakonom o upravljanju državnom imovinom Sabor sve ovlasti prenio na Vladu. I zbog toga gospodine predsjedniče mi moramo institut pauze, stanke koristiti o temama koje su hitne, koje naprosto redovnom procedurom u Saboru ne mogu doći na raspravu. Prije nekoliko godina bavio sam se RIZ-om i njihovih nekoliko desetaka milijuna dolara koje su stajali, najprije bili skriveni, a stajali na žiro računu u Washingtonu. 6 godina je trebalo da taj novac dođe u Hrvatsku. I onda umjesto, njihov novac, njihov zarađen izvozom, je država to pretvorila u vlasničke udjele u RIZ-u, prije 6 godina otprilike. Problem, želja, projekcija rasta BDP-a na izvozu, imaju ugovorene narudžbe 10 milijuna kuna izvoza, prije kratkog vremena isporuka elektroničkih uređaja za Južnu Koreju 2,5 milijuna dolara. Ne traže novac od države, ne traže pogodovanje, ne traže pomoć, pripremili su ESA program s kojim se složilo Ministarstvo gospodarstva i Ministarstvo financija koje je DUUDI trebao proslijediti na Vladu i Vlada donijeti konačnu odluku, samo to. Da li imamo pravo i obavezu kao saborski zastupnici vršiti pritisak na Vladu da konačno odluči. Ova rasprava je vršenje pritiska na Vladu. I potrefilo se sasvim slučajno da su ovdje predstavnici Ministarstva gospodarstva. Uvijek kada takve dnevno važne teme otvaramo predsjednik ili predsjedavajući Sabora upućuju ukor, prijekor za zloupotrebu stanke jer otvaramo teme u kojima dugi nisu informirani, ili zbog toga što nema nikoga iz Vlade, pa ne može biti dijaloga, odgovora na te tvrdnje. Danas predstavnici Vlade ovdje jesu. Možda oni ne odlučuju direktno, ali apel i molba u ime radnika RIZ-a ako je točno da je Ministarstvo gospodarstva i Ministarstvo financija, a ja radnicima vjerujem, dalo pozitivno mišljenje na model ESA u RIZ-u dajte konačno stavite to na dnevni red i bavite se hrvatskim gospodarstvom. Nemojte da opet premijer iz Turkemistana, ili nekog stana telefonom zove i pita zašto niste riješili Imunološki, zašto niste riješili sada RIZ kao što vas je neki dan zvao kad je bio vani.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče slažem se s vama da je zadaća oporbe da vrši pritisak na Vladu, da je kontrolira, da predlaže samo bih volio bez obzira na to kad ćemo raspravljat o njima da se nađe u dnevnom redu prijedlog zaključka, prijedlog akta ili da ide zastupničko pitanje uz ovo što koristite to je ok, to je praksa, i to imate, ali onda da se realizira u materijalnom obliku. Tražite zastupničko pitanje, prijedlog rasprave, vršite pritisak slažem se.
… [[Govornik nije uključen.]]
Zaključak ćemo staviti u dnevni red po proceduri kako ga vi predložite. Idemo dalje sa raspravom. Poštovani zastupnik Goran Marić u ime kluba.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Kolega Lesar, ne samo da imamo pravo kao što ste govorili, imamo obvezu progovoriti o svim neželjenim pojavama koje se događaju u Hrvatskoj. Mi smo si samo priskrbili pravo na isprazni politički verbalizam, a ne reagiramo na ono što je štetno i nepoželjno za cijelo društvo. Neću govoriti što se tamo, i ima li kriminala jer to nije moje govoriti, ali da je tamo nepoželjna pojava i štetna i o tomu treba progovoriti, da su im zatvorena sva vrata o tome treba progovoriti, da pišu nepotrebno pisama jer niko ne odgovara na pisma o tomu treba govoriti, kako netko neodgovorno radi svoj posao, zašto netko nekoga ne primi iako traži, i zašto ne odgovori na pismo ako piše već deseti ili dvadeseti put o tomu se radi, o tomu treba progovoriti. Kada bi radio svatko svoj posao odgovorno i profesionalno problema sa RIZ-om ne bi bilo uopće. Ali netko očito ne radi svoj posao odgovorno, netko se priklanja nečemu a ne općem dobru. Mi ne primjećujemo hrvatsku dramu kroz koja prolaze mnoga poduzeća i radnici nekih poduzeća od Jadran kamena, preko Imunološkog do RIZ-a. Ali ono što najviše zabrinjava toliki prijezir politike prema proizvodnji, prema najvažnijoj djelatnosti u Hrvatskoj i u svakoj državi, prema proizvodnoj djelatnosti. Dugogodišnja je bešćutnost prema proizvodnji u Hrvatskoj, zabrinjava ta bešćutnost. Da se radi o trgovačkom centru nekom ma već bi davno bio problem riješen RIZ-a, radile bi se obilaznice na račun državnog proračuna, ali to bi se rješavalo, a kad je proizvodnja o kojoj samo volimo pričati, a ništa učiniti. A zamislite koji skup mozgova inženjera radi izvoz najsuptilnijih proizvoda gdje, na javnom natječaju u Koreju i Japan. I takve ne primiti na razgovor, s takvima nema intervjua, ne zna se ni ko je direktor takvog uspješnog poduzeća. Pa ako mu bar ne pomažemo ajmo mu neodmagati. Ali mi uporno radimo i svi šute na takve pojave. Ne odaziva se ni ravnatelj DUUDI-a, ni ravnatelj CERP-a, ni predsjednik Vlade, ni ministar nitko ne odgovara, nitko na zahtjev za prijem ne reagira. Svi su našli neku udobnu zavjetrinu i ne reagiraju na takve pojave, ali zbog takvih ponašanja smo i došli ovdje gdje jesmo. Zbog situacija, ponovit ću, od drama radnica Kamenskog, Jadrankamena, Imunološkog, RIZ-a, da ne nabrajam na desetke i stotine tvrtki gdje su radnici oštećeni, gdje im plaće nisu isplaćivane, gdje smo iznevjerili i političko povjerenje, mogli bismo duboko prignuti glavu od srama. Država mora imati rješenje za sve. Nema tog problema kojeg Vlada nije u stanju riješiti, ako hoće. Ali ako nema Vlada rješenja za probleme, onda je jedino rješenje, zna se što. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Damir Kajin, poštovani zastupnik o temi ovrha.
… [[Govornik nije uključen.]] Hrvatska gospodarska komora govori da je 20 tisuća obitelji u RH zbog neplaćenih dugova, uglavnom prema poslovnim bankama, ostalo bez svojih domova. Broj oduzetih nekretnina u 2013. godini povećao se za gotovo 20% u odnosu na prethodne godine i ono što mene naročito brine, što najviše toga je upravo u Istri, preko tisuću i nešto, imam podatke, ali si ih nisam mogao naći danas. U Zagrebu negdje oko 600, u Primorsko-goranskoj županiji 300, itd. Jednom rječju, slijedi nam slom socijalnog sustava u RH. Ili da budem još precizniji, 2006. imali smo 319 ovrha nad nekretninama, zgradama, kućama, svejedno, stanovima, 2009. 2579, 2013. 4784. Znači, to je negdje oko 10 tisuća, gospodarska komora govori o 20 tisuća oduzetih stanova. 253 tisuće 350 radnika ima blokiran račun, duguju 18 milijardi kuna. U jednoj godini broj blokiranih građana povećao se za 34 tisuće 574 ili za dodatnih 4,5 milijardi kuna. Jednom rječju mi moramo uvesti osobni bankrot fizičkih osoba jer ovako više dalje ne ide. Mi imamo, gospodo zastupnici, tužbe zbog jedne neplaćene kune. Sada u ovrhu kreću i gradovi, općine, usuđujem se reći i bešćutnije nego banke. Osobno smatram da prije svega tu jednu bešćutnost financijskih institucija treba obuzdati. Ja se slažem da gotovo 17 ili 18% svih izdanih kredita u ovoj zemlja se ne plaća i to je ogroman problem koji može ugroziti ne samo bankarski sustav, već i sustav opstojnosti Hrvatske države, vratiti nas tamo gdje smo bili '96., '97., '98. kad smo svjedočili dnevnoj propasti ili bankrotu pojedinih banaka. Jednom rječju, kao što je govorio i gospodin Marić prije mene, mi moramo pomoći ljudima, mi moramo tražiti, znači kao politika ili država, svejedno, mi moramo tražiti da banke pomognu ljudima. Mali sektor je doslovce na koljenima, neće opstati, ljudi jamče cijelom svojom imovinom i bez svega će preko noći u narednih nekoliko godina možda i ostati. Mi imamo ovaj Zakon o dohotku koji bi radnicima trebao omogućiti sada 100 do 150 ili 200 kuna veće plaće, kroz nove prireze lokalna samouprava će im sve naprosto uzeti. Ali javio sam se prvenstveno zbog jednog slučaja iz Pule, Puljanke Nine Topić koja radi inače u Torontu, koja je izgubila stan u Puli vrjedniji od 253 tisuće kuna zbog duga prema jednoj Zagrebačkoj banci od 2909 kuna. Banka se namirila lijepo u ovršnom postupku, nakon što je nekretnina za samo 126 tisuća kuna prodana agenciji za nekretnine Akctiva Capital. Sva je sreća da je Ustavni sud privremeno odgodio izvršenje tog rješenja u upisu novog vlasnika u zemljišne knjige, no ostaje pitanje, znači zbog čega gospođa Topić koja je iz Kanade uredno svaki mjesec otplaćivala ratu kredita za stan nije riješila, vjerojatno se zagubilo tih 2900 i koliko sam rekao, 9 kuna. Sad neću govoriti o pokretanju same ustavne tužbe, ali još jedanput želim apelirati da svi zajedno pokušamo pronaći način kako pomoći ljudima u toj situaciji da zbog duga od 2, 3 ili 5, 10 tisuća, maksimalno, kuna ne ostanu bez obiteljske imovine, bez onoga što su oni i njihove familije naprosto stoljećima gradili.
Hvala lijepa. Završili smo izlaganja klubova zastupnika po temama koje su sami odabrali, a sada idemo u skladu sa utvrđenim dnevnim redom, u raspravu po točkama dnevnog reda. Na redu je - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strateškim investicijskim projektima RH, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 766 Predlagateljica zakona je Vlada RH. U skladu s člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možemo podnijeti do kraja rasprave u skladu s člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Alen Leverić, zamjenik ministra gospodarstva. Izvolite, poštovani kolega Leverić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Želja mi je upoznati vas s Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strateškim investicijskim projektima RH. Zakon o strateškim investicijskim projektima stupio je na snagu 14.studenog 2013.godine, dosadašnja provedba zakona pokazala je određene nedostatke te se stoga predlažu izmjene i dopune zakona kako bi se nedostaci otklonili. Neka od pitanja koje se želi urediti izmjenama i dopunama Zakona o strateškim investicijskim projektima jesu da novom odredbom ovog prijedloga zakona predlaže se propisati postupak odabira potencijalnih strateških projekata koji bi se mogli realizirati na nekretnini nad kojom RH ima natpolovični većinski suvlasnički dio prema stanju u zemljišnim knjigama ili nekretnini nad kojom RH i jedinice lokalne, područne (regionalne) samouprave imaju natpolovični većinski suvlasnički dio, a koja je prostornim planom planirana za razvoj investicijskih projekata ili na pomorskom dobru, ako ono čini funkcionalnu i poslovnu cjelinu sa navedenim nekretninama. Odabir zainteresiranog investitora za realizaciju pojedinom potencijalnog strateškog projekta obavlja se na temelju javnog poziva. Nadalje, većina do sada prijavljenih investicijskih projekata nije imala zatvorenu financijsku konstrukciju te se izmjenama i dopunama ovog zakona investitorima omogućava lakše i fleksibilnije podnošenje financijske dokumentacije vezane uz projekt. Važeći zakon propisuje da investitor mora imati zatvorenu financijsku konstrukciju odnosno potpuno osigurane izvore financiranja samog projekta. Nova odredba ovog prijedloga zakona je da privatni zainteresirani investitor u roku od 60 dana od dana donošenja odluke Vlade o proglašenju strateškog projekta mora dostaviti Ministarstvu gospodarstva dokaz o osiguranim izvorima financiranja u visini vrijednosti najmanje 10% ukupne vrijednosti projekta koje uključuje bankarsku garanciju domaće ili strane banke ili namjenski deponirana oročena novčana sredstva na rok od 9 mjeseci. Još jedna novost u prijedlogu izmjena i dopuna zakona je da zainteresirani investitor privatni ili javno-privatni projekt prijavljuje Agenciji za investicije i konkurentnost odnosno AIK-u. Ukoliko se radi o privatnom ili javnom projektu iz područja energetike zainteresirani investitor projekt prijavljuje Centru za praćenje poslovanja energetskog sektora investicije odnosno CEI. Kada se radi o javnom projektu zainteresirani investitor prijavljuje projekt Ministarstvu gospodarstva. Nadalje, uz odredbu vezanu za sklapanje sporazuma o pripremi i provedbi projekata s privatnim investitorom koje sklapa ministar gospodarstva dodano je da tekst sporazuma zatraži mišljenje i suglasnost Ministarstva vanjskih i europskih poslova i Državno odvjetništva, budući da je problematika međunarodnog ugovora o poticanju i uzajamnoj zaštiti ulaganja u nadležnosti Ministarstva vanjskih i europskih poslova, te Državno odvjetništvo zastupa RH u postupcima pred sudovima i upravnim tijelima, te štiti njene imovinskopravne interese. Isto tako Povjerenstvo za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekta od njezine prve sjednice do danas zaprimilo je 62 prijave projekata koje su zatražile status strateških projekata u RH. Od 62 prijave 34 su javni investicijski projekti i 28 su privatni investicijski projekti. Javni projekti pokrivaju područje energetike, infrastrukture, prometa, zaštite okoliša, turizma, komunalnog gospodarstva, a privatni obuhvaćaju u najvećem dijelu područje turizma, energetike i infrastrukture. Od 62 prijave 3 projekta proglašena su strateškim projektima. To su Plomin, Piškornica i Kontejnerski terminal zagrebačko pristanište. Dva projekta su na listi strateških projekata, to je LNG terminal i rekonstrukcija piste Zračnog pristaništa u Malom Lošinju. Osam projekta je u zadnjoj pripremi za povjerenstvo od čega šest energetskih projekta i dva projekta iz područja infrastrukture. Isto tako 22 projekta je u aktualnoj obradi. Kada se govori o aktualnoj obradi tada se govori o visokoj fazi pripremljenosti, znači fale još dodatna mišljenja tijela državne uprave ili potrebnih dodatnih institucija. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Imamo jednu repliku, poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani zamjeniče ministra, meni se čini kada se zakon već mijenja u prvoj godini onda on nije kao dobro pripremljen bio ni na početku. Očito nije se dobro postavila priča sa problemima u kada je riječ o strateškim investicijama. Meni se čini i nakon ovih izmjena da će ponovno biti problema posebno kada u zakonu navodite da će praktički se davati zemljište ono u kojem su većina udjela RH u zemljišnim knjigama. Niste naveli katastar i to vas sada odmah upozoravam. Razlike između zemljišnih knjiga i katastra su u Hrvatskoj velike i vama će se dogoditi da većinski udjeli u zemljišnim knjigama budu u vlasništvu RH, a u katastru da budu upisane fizičke osobe. Time će vam fizičke osobe praktički tužbama blokirati ovakve velike strateške projekte. Dobronamjerno na to upozoravam jer ćete se ponovo pojaviti pred ovaj Dom sa novim izmjenama i dopunama uskoro. Mene bi zanimalo koliko od ovih projekta koje ste naveli već riješeno, budući da DUDI ide sa 100 projekata isto tako nije baš napredovao. Vi ste tu naveli tri projekta otprilike koja su gotova. Što je sa svim ostalima, oni su već u pripremi gotovo godinu dana odnosno od kada je ovaj zakon donesen?
Odgovor na repliku poštovani zamjenik ministra Alen Leverić.
Hvala lijepo. Uvažena saborska zastupnice, samo da vas podsjetim ovaj zakon je bio u dva čitanja, bile su dvije javne rasprave prihvatili su se svi komentari i prijedloge i struke i svih ostalih. Ali ono što je tada žalostilo to je tada ministar gospodarstva rekao nije bilo prijedloga od strane oporbe na dopunu ovog zakona. Isto tako dozvolite da kažem što se tiče projekata znate da svaki projekt ima svoje faze pripreme i mi smo uvjereni i forsiramo projekte od ovih 22 projekta koja sam naveo da su u zadnjoj fazi, ja očekujem i skoru njihovu prijavu na listu strateških projekata, a samim tim isto tako svaki projekt koji postaje strateški projekt su javno objavljeni, stoga je i transparentnost je ovdje vrlo bitna. Što se tiče ovog dijela koji se tiče katastra, ja sam uvjeren da će se pokazati da ove izmjene i dopune su kvalitetne i da se više neće ići u saborske izmjene i dopune.
Hvala lijepa. Da li predstavnici radnih tijela Odbora Hrvatskoga sabora žele iznijeti izvješća? Ne, nitko. Prelazimo na raspravu o predloženom zakonu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Linić, Vukšić, Hodžić. U ime kluba poštovani zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Naš klub će prihvatiti predložene izmjene i dopune zakona. Dapače, smatramo da je dobro ako se u provođenju zakonskog akta uoči određene nedostatke da se oni otklone kako bi se ipak moglo po zakonu nadležna tijela biti efikasnija. Slažemo se sa prijedlogom da jednostavno imovinu koju imamo sami zajedno sa lokalnom samoupravom po ubrzanim procesima omogućimo javnim natječajem da ih dobiju investitori i da u biti bez trošenja na prostore možda lakše krenu u samu investiciju. Također se slažemo i sa procedurama kada se prijavljiva CEI-u, kada direktno Ministarstvu i posebno paziti na energetske projekte. Evo možda primjedbu da od straha zbog eventualnih nesuglasica, nesporazuma sutra vodimo sudske sporove pa opet uvlačimo administriranje. Jer ako moramo tražiti dodatna, jednostavno mišljenja DORH-a Ministarstva vanjskih poslova, dozvolite to je otezanje procedure. Znači ovdje u prva dva, tri rješenja pokušavamo ubrzati proceduru a ovdje ćemo opet otežati proceduru. Pa neovisno o svim rizicima pogotovo kada govorimo o tome da li će DORH tako lako dati pozitivno mišljenje da li bi iz tog sporazuma kojeg potpisujemo mogli imati problem i posljedice, vjerujte nećete tako brzo dobiti mišljenje. Prijedlog je razmislite, mi ne želimo ništa predlagati, ali razmislite i odustanite od toga, odustanite. Postavimo si pitanje što je namjera zakona, pa namjera zakona su investicije i radna mjesta. A gdje smo danas? Milijun 340 tisuća zaposlenih a plan Vlade po proračunu da ćemo krajem iduće godine biti na milijun i 300 tisuća. Što je osnovni problem? Nema investicija. I da li sada radi nekog lošeg ugovora, nekog rizika kojeg ćemo imati po ugovoru opet ćemo odugovlačiti na proceduri i opet nam nije bitno radno mjesto. Probajte staviti u odnos koliko je važno brzina, efikasnost da imamo ta radna mjesta u odnosu na to da ćemo možda imati jedan rizičan ugovor koji eto DORH će imati poslije problema u zaštiti interesa Republike Hrvatske jer možda na vrijeme nešto nije reagirano. Prema tome, čini nam se da je to loša odredba i mi bi ipak radije da odustane to od toga. Još nešto je bitno reći. Danas je sve teže odlučivati svakom zaposleniku, svakom zaposleniku i vjerujte mi neće biti lako donijeti odluke u imalo rizičnim poslovima, imalo rizičnim odlukama jer će administracija radije metnuti predmet u stol. I ako ćemo jednostavno dobiti imalo problematično rješenje još teže će biti donijeti odluku. I mišljenja smo da najteže danas je donijeti odluku i stajati iz odluke a upravo zbog ogromnih rizika. Mišljenje našeg kluba je da je radno mjesto najvažnije. Ako je radno mjesto najvažnije tada mi moramo imati odgovornost za preuzimanje tih rizika i donošenje odluka a ne svoje odluke pokušati zaštiti sa nekakvim drugim mišljenjima samo zato da bi mi mogli mirnije spavati. I to je prijedlog da nemojmo onda takva rješenja ni predlagati. Ali postavimo si pitanje da li je samo zakon problem. Evidentno nije zakon problem, nije zakon problem. Imamo ga svi mi koji smo htjeli veći broj radnih mjesta, veću financijsku investicijsku aktivnost, koji smo smatrali da sa ovakvim zakonom imamo veća jamstva da će bruto društveni proizvod rasti u Republici Hrvatskoj ostali smo razočarani. Zakon donesen eto negdje početkom jeseni prošle godine a što imamo u realizaciji? Tri projekta koja su recimo po ovom zakonu prihvaćena kao strateški projekti, dva potencijalna i negdje 8 u pripremi 22 očekujemo. Nakon godinu dana niti jedan projekt nije po ovom sustavu realiziran. Znači ipak nije problem samo ovaj sustav. Najveći problem je kada vidimo koja su to tri projekta koja su provedena, to su državni projekti posebno u HEP-u. Da li je onda problem tu? Nije. Evidentno je da je problem u upravljanju imovinom, u upravljanju trgovačkih društava. I to je naš najveći problem. Nemamo dovoljno sposobnih kadrova koji i uz ovakav zakon trebaju ubrzati svoje procedure, trebaju zakopati ono što se reče prve lopate jer one znače novo radno mjesto, ono znače veće ponude na tržištu investicija i veću mogućnost da hrvatska trgovačka društva da mogu imat veći broj zaposlenih. Prema tome, mi bi morali jednostavno i kroz ovaj zakon ocijeniti, a što je to problem u upravljanju našom imovinom, zašto smo toliko efikasni i zašto nismo riješili efikasnost ulaganja u HEP-u, zašto nismo riješili naše odnose sa INA-om i jednostavno ulagali u obje rafinerije. Koji je problem da željeznica uopće i nije jednostavno završila svoj projekat strateški na određenim pravcima i dobila već dokument da je zaista to strateška informacija. Toliko kad govorimo o našoj odgovornosti gdje zaista možemo utvrdit odgovornost, gdje možemo jednostavno inzistirat na većoj efikasnosti i na većoj borbi za nova radna mjesta. Zato je razočarenje da u zadnjoj izbornoj godini kad su upravo ovakve investicije koje jesu proglašene strateške, morale biti motor investicija, motor povećanja broja zaposlenih, a ne smanjenja broja zaposlenih u 2015. A šta ćemo reći za privatni sektor? Koliko on je uopće zainteresiran, iz svega ovoga ja bih rekao podatak koji imamo, nema velikog interesa privatnog sektora za investicije. Onda si postavimo pitanje što je problem. Zakon smo donesli, znači država želi i privatni investitori pomoći, ali očito da nije problem samo brzina rješavanja imovinsko-pravnih odnosa, brzina stjecanja na nekakvoj imovini države ili čak okrupnjavanju tog prostora, veći problem su uvjeti poslovanja. I onda se pitamo a što se to događa sa uvjetima poslovanja da privatni sektor ostaje rezerviran prema ovakvim mogućnostima kad gledamo samo zakon, prema mogućnostima da na reinvestiranu dobit se ne plaća porez na dobit, da je tu stimuliran, da imamo i niz stimulacija kad je u pitanju prvo zapošljavanje radnika. Evidentno su problem uvjeti poslovanja. Ja bih ipak ovdje na prvom mjestu rekao da bitne promjene u efikasnosti pravosuđa nisu učinjene jer ipak kvalitetno, brzo pravosuđe koje jamči svakom investitoru sigurnost ulaganja, brzinu realizacije na sudbenim tijelima eventualnih sporova i da u tom dijelu bitno nismo riješili. Nismo riješili ni nelikvidnost. Iako je donesen Zakon o financijskom poslovanju evidentno je da opet nelikvidnost počinje rasti. Nelikvidnost nažalost, na nelikvidnost utječu državna tijela, državne firme. Nakon ovih zadnjih izmjena u zakonodavstvo, porezu na dohodak imat ćemo ponovo rast nelikvidnosti zbog nelikvidnosti jedinica lokalne i regionalne samouprave. Prema tome, kad to sad promatramo u takvim jednim uvjetima poslovanja privatni sektor postaje vrlo oprezan i jednostavno nedovoljno angažiran za želju da ulaže u projekt. Prema tome, kad bi zaista ozbiljno htjeli analizirati ono što je za Hrvatsku vrlo važno, zašto nam je ovakvo stanje u investicijskoj aktivnosti u Republici Hrvatskoj i kod državnih tijela i kod privatnog sektora … vidjeli ta pravna država svoj posao ne odrađuje i da pravna država ne jamči sigurnost ulaganja, brzinu rješavanja svih sukoba interesa u procesima gospodarskih aktivnosti i na tržištu Republike Hrvatske i da tom dijelu ostala tijela, ostala ministarstva bi trebali itekako se pozabaviti problemima kako ojačati investicije, kako povećati sigurnost svakog ulagača u Republici Hrvatskoj. Prema tome, ponovo ponavljam, ocjenjujem da je dobro da i mrtvoj ja bih rekao periodu za investicije mijenjamo zakon kad smo utvrdili što je eventualno … sa brzim odlukama, ali mi također uz ovaj zakon poslati poruku da sva tijela Vlade Republike Hrvatske trebaju preispitati koliko su krivi za slabo investicijsko okruženje u Republici Hrvatskoj, što moraju mijenjati u svojim zakonskim propisima da bi hrvatskim gospodarstvenicima, bilo kojim investitorima izvan Republike Hrvatske jamčili sigurnost i brzinu i efikasnost u Republici Hrvatskoj. Sa ovim zakonom očito riješit investicije u Hrvatskoj nećemo. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega zastupniče. Imamo nekoliko replika. Prva replika i poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Liniću, rekli ste, naravno s čime se ja slažem, zapravo analizirali što bi trebala biti namjera ovoga zakona i rekli ste da svakako više investicija i otvaranje novih radnih mjesta, dakle zapošljavanje. Slažem se, to bi trebala biti namjera zapravo svih zakona koji se donose u Hrvatskom saboru vezano za gospodarstvo, financije i tako redom. Međutim, bojim se da ni ove izmjene neće to postići. Zapravo godina dana života ovoga zakona je nažalost pokazala da zakon nije potaknuo ovo o čemu ste vi govorili, znači ni nove investicije ni otvaranje novih radnih mjesta. Bojim se da ni izmjene neće u tome pomoći. Zakon je u tom smislu, naime nemoćan. A s druge strane smatram da otvara jedan problem o kojem bismo trebali u ovoj raspravi nešto reći i vjerojatno predlagatelji i možda dodatno objasniti. Naime, uvodi se novi pojam, a to su potencijalni strateški projekti koji se mogu realizirati kao što se vidi i na pomorskome dobru. Što su to zapravo potencijalni strateški projekti mi ne znamo. Iz ovog prijedloga zakona nije do kraja objašnjeno. I naravno one nove povoljnosti od samo 10% investicijskog potencijala koji potencijalni investitor mora predočiti isto tako otvara niz pitanja i dvojbi. Jednom riječju što hoću reći? Neki problemi o kojima ste govorili koje bi trebalo uklanjati bi sasvim sigurno mogli dovesti do cilja o kojem govorimo, a to je više investicija od nekog posebnog zakona koji se pokazao, ponavljam nemoćnim. Ovaj zakon me podsjeća na Zakon o golfu ako se sjećate koji je evo u vrijeme moje Vlade konačno onda i ukinut jer su postojali za izgradnju golf igrališta svi, zapravo golf igrališta su se mogla dodatno graditi i kroz postojeće sve zakone i nije morao biti donesen neki poseban zakon [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa poštovana zastupnice. Isteklo je vrijeme.]] koji je otvorio niz problema a nije doveo do realizacije … [[Govornica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Kolegice Kosor, nisam toliko sumnjičav u tom dijelu s obzirom da su unešene odredbe da se ovaj interes može proširiti na određena područja pomorskog dobra iz jednostavnog razloga jer je poseban zakon o pomorskom dobru i odredbe o koncesioniranju, javnom interesu toliko čvrste da ih ovaj zakon ne može zamijeniti. Pa sam uvjeren da u tom dijelu ne treba toliko strahovati. Ali ostaje uvijek osnovno pitanje, da koliko god mi zakonodavno se trudili nešto učiniti u provedbi nadležna ministarstva nisu dovoljno efikasna. Jer nakon godinu dana nemoguće je da HEP nije krenuo u pojedine investicije. To je nemoguće. Nemoguće je da Vlada nije riješila odnose sa INA-om, sa drugim ulagačem MOL-om i da nisu krenule investicije. Ono što ja znam u Rijeci je stalni izgovor MOL-u bio nema ulaganja iz razloga jer nam otežavate jednostavno izdavanje dozvola. Budimo iskreni tamo i je pomorsko dobro koje se koristi za pojedine investicije. Sa donošenjem ovih zakona sve je bilo riješeno, opet nemamo investicije. A to samo znači da je trebala Vlada kao drugi partner u INA-i sasvim drukčije se postavit prema MOL-u i tražiti prave odgovore zašto nema investicije. Kad govorimo o željezničkoj pruzi Zagreb – Rijeka, nizinskoj pruzi, kako god hoćemo je nazvati. Ne mogu shvatiti da sve to već nije riješeno i da već nisu strojevi na terenu. To je problem. Zakon postoji, ali očito taj zakon je donesen zašto? Zato da bi poslali poruke, ali ne da bi oni koji su odgovorni u upravljanju državnom imovinom bili efikasniji. Očito da to nismo postigli.
Hvala lijepa. Nova replika poštovanog zastupnika Branka Vukšić.
Uvaženi kolega Linić, na samome kraju svoga izlaganja rekli ste da ovaj zakon neće osigurati investicije. To je točno. Niti jedan zakon ne može osigurati investicije. Zakon nije rješenje problema. On je sredstvo, on utvrđuje pravila igre, a igru vodi Vlada. Vlada nije učinila do sad ništa ili je učinila jako malo da se u Hrvatskoj otvori investicijski ciklus. Ono što je rak rana hrvatskoga gospodarstva to je od početka kukuriku vladavine je neaktivnost Vlade upravo u investicijama. Najavljivalo se da će HEP investirati, da će Hrvatske željeznice pokrenuti investicijski ciklus. S time bi se zaposlio i dobar dio privatnoga sektora. Ja sam u prijašnjoj raspravi o RIZ-u napravio jedan lapsus gdje sam umjesto pravosuđa rekao sudstvo. Vi ste govorili sada o pravosuđu i naravno mi ovdje trebamo donijeti takve zakone da se ne može voditi proces između dva poduzeća, države, između interesenata 20 godina. Moramo donijeti takve zakone da omogućimo pravdu, jer 20 godina vođenja spora je nepravda. Jer za 20 godina gubimo radna mjesta, privrednici gube novac. Znači, društvo je izgubilo. U tome kad sam govorio u RIZ-u na to sam mislio ne u miješanje politike, u sudsku vlast, nego donošenje takvih zakona, a naš Dom je upravo taj koji jest, koji treba donositi zakone, koji će omogućiti red i koji će pomoći da privreda ne grca zbog toga što imamo loše zakone.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Novina u ovom zakonu je da će se o ovakvim skraćenim postupcima i dio državne imovine staviti u funkciju nekog investitora ako se zaokružuje područje investicije itd. Ali budimo iskreni. Mi imamo i Strategiju gospodarenja hrvatskom imovinom. I što smo do sada vidjeli? Niti smo prodali nešto, niti smo iznajmili nešto. Što je sa privatizacijom trgovačkih društava? Ja moram reći da se ja sramim, ali jedino da smo proveli to je tri, četiri hotela u južnom Jadranu koji su kroz postupak predstečajne nagodbe prošli. Zašto? Jer su tri puta već više bili dužni nego što je kapital tih trgovačkih društava. Znači, mi ni to nismo proveli. Jer ja tvrdim očito je da bi nešto trebalo načiniti. Jutros smo o RIZ-u govorili, o mnogo jednostavno tih hrvatskih potencijala koje bi mogli načeti, neku veću aktivnost, neku investiciju. Možda privlačenje i nekakvog kapitala kad bismo znali upravljati. Ali što se to događa da oni koji su odgovorni za to upravljanje DUDI, CERP, da ne govorim tko već njih vode potpredsjednici Vlade. Na čelu svakog tog tijela je potpredsjednik Vlade. Znači, sve je poduzeto da odgovornost upravljanja imovinom bude veće. Ali, kad sami potpredsjednici sumnjaju u sebe dozvolit ćete oni su ti koji su rekli da ćemo iduću godinu smanjiti 40 tisuća radnih mjesta. Znači, oni ne misle promijeniti svoj način ponašanja, svoj način efikasnosti da jednostavno sve to što je imovina bude stavljeno u funkciju borbe za novo radno mjesto. To je onaj problem koji nažalost uočavamo i zato velimo dobro je zakone promijeniti i unaprijediti ali efikasnost je ono što je najvažnije.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Linić zapelo mi je za uho ono što ste rekli vezano da nije potrebno u zakon stavljati obvezu davanja mišljenja ugovora Državnom odvjetništvu. Ja se s tim slažem. Naime, toliko smo se počeli plašiti donošenja odluka u ovoj zemlji, toliko je nekakva fama zavladala da se više ništa ne može donijeti, a da se ne pita Državno odvjetništvo da to blokira sustav. Mi ovdje donosimo sjajne zakone, ovi katalozi koji su pripremljeni su izvrsni, svaka čast. Stranac ili neki domaći investitor koji dođe pogledati te kataloge i zainteresirati se može se samo oduševiti s tim, ali kad dođe ona faza provedbe tu padamo na ispitu 100%. Zašto? Zato što se ne poštuju rokovi, petlja se u komunikaciji, daje se na mišljenje Državnom odvjetništvu nešto što uopće nije obaveza po zakonu Državnog odvjetništva. Dakle, građanski odjel u Državnom odvjetništvu daje mišljenje samo na one pravne poslove kada se otuđuje nekretnina u vlasništvu, ili pribavlja nekretnina u vlasništvu RH. Kada je riječ o sporazumima sa privatnim investitorima vi praktički nabijate Državnom odvjetništvu nove poslove. Dakle, apsolutno čelnik tijela, da li je to državno tijelo, da li je to lokalno tijelo, mora imati odgovornost i mora imati službu koja prati znanje i daje znanje i stručnost kod zaključivanja ugovora, a ne svako malo pitati Državno odvjetništvo za mišljenje. Ja se potpuno slažem s ovim nepotrebno je stavljati u ovaj zakon još i mišljenje, traženje mišljenja Državnog odvjetništva pa Državno odvjetništvo će reći pa to mi nismo uopće davati ili će poštivati rok iz svog Zakona o Državnom odvjetništvu koji je 30 dana i tako će vam se nabrati 30+60+ 90 i doći ćete do godine dana.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Svatko onaj tko je jednom radio u ministarstvu polako postaje svjestan problema donošenja odluka. Onaj tko misli da se svakim člankom zakona sve regulira taj se grdno vara. Znači odlučivati znači procijeniti situaciju i donijeti odluku. Sa ovakvim situacijama u kojima mi pokušavamo unaprijed već govoriti da ćemo imati loše ugovore, loše sporove, loše poduzetnike, loše investitore, sumnjive investitore pa tko će donijeti odluku? I najveći problem je da ta odluka sve više i više prebacuje se na čelne ljude u ministarstvu, znači ministra, zamjenika ministra. Svatko drugi bježi od odluka, svatko drugi rado želi ovakvu odredbu da se proba pokriti pa onda kad imalo sumnjivo nešto pročita unutra nema odluke. Prema tome, mi moramo shvatiti da je ocjena hrvatske uprave da je nedovoljno efikasna. I zato nemojmo dozvoliti da još s ovakvim odredbama pojačamo pravo te uprave da se zaštiti. Ja nisam ništa kriv, ja sam tražio mišljenje, nisam ga dobio. Mišljenje je sumnjivo, nejasno itd. Vi morate shvatiti da donijeti odluku je vrlo, vrlo teško. I ako mi dozvoljavamo sada upravi da se zaštiti sa ovakvim instrumentima mi tih odluka nećemo imati. I opet ćemo imati odluke koje će morati donositi prvi ljudi ministarstva, onog trenutka kad oni donose onda nećemo govoriti o nekim čudnim portalima, o nekakvim čudnim medijima koji pokušavaju uvijek kriminalizirati takve odluke, uvijek ih gledati sa onog kriminalnog aspekta. Mi moramo shvatiti ono što nama treba, efikasna uprava, brze odluke, ministra koji će samo imati stručna mišljenja, vrlo jednostavno donijeti odluku i bitku za radno mjesto. Ako ne podignemo efikasnost, ako ljude ne rasteretimo bit će vrlo teško.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, cijenjeni kolegice i kolege. Investicije i investicijska aktivnost su jedna od najčešćih tema kad se govori o današnjoj situaciji u Hrvatskoj. Ali nesporno je da nema radnih novih mjesta bez investicijske aktivnosti kao što je rekao kolega Linić. Ali mi ne možemo rješavati probleme ako ne znamo uzroke. I to je temeljni, suštinski problem zašto nemamo investicijske aktivnosti. Jer ne znamo uzroke tome, a ako ne znamo uzroke onda ih i ne otklanjamo. Je li to zbog nedostatka zakona ili zbog nedostatka broja agencija? Sigurno nije. Imamo i zakona i agencija na pretek, i viška. Zbog toga bismo imali najveću investicijsku aktivnost u Europi ako bismo po broju zakona i agencija. Očito da leži problem negdje drugdje. A gdje je? Doći ćemo do toga ako promatramo ekonomiju u cjelini, a to nitko ne promatra, izbjegava se ili namjerno ili iz neznanja, ne znam ali tako je svejedno. Znači, zašto investicijske aktivnosti nema? Pa zato što mi imamo najgoru moguću situaciju ekonomsku u državi. Imamo 6 godina depresije, pa hoće li se više investirati u uvjetima depresije ili uvjetima rasta i uzleta? Pa naravno u depresiji svatko se boji i trošiti i investirati. Imamo najpogubniju situaciju za investicijsku aktivnost a to je deflacija o kojoj nitko ne govori, jer kako će netko govoriti ko je zadužen kad Hrvatska narodna banka spava, ona hibernira već 12, 15 godina. I nju ne interesira što je deflacija u Hrvatskoj. A prvi demokratski predsjednik Vlade u zemljama Europe u Poljskoj kad su ga pitali kako je moguće da Poljska nije ušla u krizu, što je učinila prvo? Pa prvo što smo učinili ciljanu inflaciju smo napravili do 2,5%. Tko to radi u Hrvatskoj, tko razmišlja da iz deflacije uđemo u ciljanu inflaciju do 2,5%? Pa nije to samo govorio prvi premijer ili drugi … [[Govornik se ne razumije.]] prije stotinu godina, ali o tome se ne razmišlja. Nužno je imati ciljanu inflaciju, netko kaže od 1,5 do 3, ali 2,5% je idealna inflacija u ovakvim uvjetima depresije. Mi imamo tu znači deflacijsku pojavu tko će investirati skupo da bi sutra prodavao jeftinije da prikažem na najplastičniji način, nitko razuman. Imamo najviše troškove financiranja u Europi. U Bosni i Hercegovinu su upola niži troškovi financiranja nego u Hrvatskoj, u Bosni i Hercegovini, u Crnoj Gori, u Srbiji, a da ne govorimo Italiju, Austriju, Njemačku gdje su troškovi financiranja do 1, 1,5% u Hrvatskoj od 7 do 10%. Kako je moguće investirati u takvim uvjetima, nemoguće. Što se onda čini, čini se sve instrumentima ekonomske politike da dođe do nižih troškova financiranja, sa nižim kamatnjacima. Ali uz hibernaciju to se ne može postići nikako. Što imamo, imamo i visoke stope poreza. Porezne stope su visoke. Umjesto smanjenja mi ih povećavamo. Imamo na desetke tisuća neprodanih nekretnina, jedinica i uveli smo PDV na građevinsko zemljište od 25%. Već ono što je u blokadi, što se ne može prodati zbog visokih cijena, i nema druge aktivnosti baš zbog tih neprodanih, jer je prevelika ponuda, mi još to opterećujemo dodatnom cijenom umjesto 10% PDV-a, ili 5%, mi sa 25% onda betoniramo, armiramo građevinski sektor. Zar se tako izlazi iz krize? Zar se tako potiče investicijska aktivnost i građevinska aktivnost, nikako. Ali se ne razmišlja od 1.1. trebamo uvesti PDV na građevinsko zemljište 25% automatizmom, pa ćemo se sjetiti za 6 mjeseci ili za godinu dana da smo napravili pogrešku, pokazalo se u međuvremenu da to nije pa ćemo onda nešto smanjivati. Ne eksperimentira se sa poreznim stopama, one moraju biti stabilne. Imamo pravnu nesigurnost zaštite i imovine, vlasništva, a potraživanja su jedna od najvrjednijih vrsta imovine. Potraživanja u Hrvatskoj nisu zaštićena, još uvijek su na djelu uz sve one iznimno korektne, profesionalne i poštene ali još uvijek u Hrvatskoj je vrlo veliki izgled da će vas netko prevariti, da će uzeti avans i neće izvršiti radove, da kad mu izvršite radove da neće platiti, da kad ste ugovorili rok plaćanja 60 dana da ćete ga tužiti, kad ste ugovorili da mora dati mjenicu on je nakon ugovora i početka rada neće dati dok je god to moguće se događati ljudi su u strahu. Državne tvrtke su velika prepreka umjesto da potiču investicije, oni su prepreka investicija. Koliko samo treba poteškoća da bi netko trafostanicu izgradio za jedan investicijski projekt? Pa to nitko ne zna tko nije radio. Pa smrači mu se pred očima kad mora razgovarati oko izgradnje. Dobije građevinsku dozvolu, plati komunalnu naknadu, plati doprinose, a onda lokalna jedinica kaže mi nemamo novaca, komunalno poduzeće za vodovod dovesti, izvolite vi financirajte i to. Pa to govorimo ovdje već 8 godina i nitko to neće otkloniti. Što znači komunalni doprinos ako nema investicije? Pa onda oslobodimo taj komunalni doprinos pa da se potaknu investicije pa će onda iz toga moći će se naplaćivati. Možete vi staviti komunalni doprinos 40%, 50% ali ako nema aktivnosti što će vam to. Sa manjim porezima, sa manjim opterećenjima se više uprihoduje nego sa velikim, sa velikim nećemo ništa. U svezi sa investicijskom aktivnošću, treba znati što je u korelaciji nisu sigurno klima uređaji kao što neki tvrde, ali jesu sigurno agregatna potražnja koja je sve niža, raspoloživi dohodak koji je sve manji i troškovi financiranja koji su sve veći. Dok tu varijable ne otklonimo koje su u izravnoj korelaciji sa industrijskom aktivnošću i investicijskom aktivnošću mi ne možemo očekivati bolje rezultate. Kreditna aktivnost je vrlo bitna. Zamislite višak likvidnih sredstava u bankarskom sustavu je u prosjeku 7, 8 milijarda kuna, a kreditna aktivnost sve manje. Nešto tu ne štima, ali nitko ne reagira. Kako je moguće da uz takvu malu aktivnost banke ostvaruju tako visoko profitne stope? Moguće je uz 11,5% minusa kamata na tekućim, ministre to po tekućim računima koji iznose 55 milijarda kuna, onda ih ne interesira što će investirati u gospodarstvo kad imaju najsigurniji i najbolju naplatu od 11,5% A koliko to štete nanosi ukupnom društvu i cijeloj državi i Vladi i Parlamentu i svima, to nikoga ne interesira. Ne možemo zatvarati i biti slijepi na takve pojave. Ako je već slijep onaj koji je za to zadužen, onda mi moramo ga ili smjenjivati ili mu otvarati oči, a nitko niti jedno niti drugo radi. 25. veljače 2013. godine u Splitu je najavljen veliki investicijski ciklus i procvat. Krenulo se na tzv. … show, 4 velika, 5 gradova, Split, Osijek, Varaždin, Rijeka, Zagreb. Najavljen je rast u 2013. godini od 3% i temeljio se na porastu investicija u fiksni kapital, pretežno državnih tvrtki od 11,5%. Ako zanemarimo zašto privatni sektor ulagao, nije, evo zbog ovoga što sam obrazložio, a zašto nije državni ulagao? Znači, onaj koji je jamčio zakazao. Pa nešto ne štima. Citiram potpredsjednika Vlade taj dan, 25. veljače, "Vlada sve radi kako bi pogurale investicije jer one donose posao, radna mjesta i plaće i pri tomu mičemo jednu po jednu prepreku s puta. Ovo je put dubokog oranja. Zemlja koja se duboko izore, na njoj sve uspijeva". Da je duboko izorana zemlja, sve bi se u Hrvatskoj zelenilo, a sa ovakvim vladanjem kao što je potpredsjednik najavio, ne uspijeva ni grincek, a kamoli nešto drugo. Kad je već prošlo godinu dana, mijenja se zakon koji očito nije urodio nikakvim plodom. Mi smo čuli ovdje objašnjenje koje uz sav trud, napor intelektualni nisam uspio razumjeti zbog čega se zakon mijenja, samo sam čuo što se mijenja, a zašto se mijenja, toga nema ni u obrazloženju, pažljivo sam pročitao sve. Nema nigdje obrazloženja, nego samo kaže, umjesto toga je to. A zašto je to tako? To izostaje. Ako ne znamo zašto mijenjamo kako onda možemo znati što ćemo očekivati od onoga što mijenjamo. Kaže, utvrđene su određeni nedostaci te stoga se predlažu izmjene. Ma nemojte, određeni nedostaci utvrđeni i sad mijenjamo i cijeli zakon mijenjamo jer su neki nedostaci. Koji nedostaci? Jesu li to stvarno nedostaci? Kako će se oni otkloniti? Toga nema, nema obrazloženja nikakvog. Naime, opet, većina prijavljenih projekata nije imala zatvorenu financijsku konstrukciju. Mijenjamo zakon zato što investitori nemaju zatvorenu financijsku konstrukciju. Ja ne znam može li ijedan ekonomist koji je završio prvu godinu studija razumjeti da se mijenja zakon zato što investitor nema zatvorenu financijsku konstrukciju. Pa kako će uspjeti ako nema zatvorenu financijsku konstrukciju? Što mu moramo zakonski omogućiti da nema zatvorenu, neka radi pa ćemo vidjeti što će biti? A kada je na natječaju za javnu nabavu u Hrvatskoj netko od potencijalnih dobavljača, onda mora donijeti bankarsko jamstvo da bi sudjelovao u javnoj nabavi, a ovdje kaže se ima problema, ne mogu zatvoriti konstrukciju pa ćemo mijenjati zakon. Pa što ćemo dobiti s tim? Pa preduvjet je da je zatvorena financijska konstrukcija. Ako nema zatvorene financijske konstrukcije, bolje da ništa i ne počinjemo. Štetu će imati svi, a najviše država, a štetu će imat i investitor jer bez zatvorene financijske konstrukcije se ne ulazi u posao ni jedan. Ovo što smo čuli za mišljenje DORH-a, ma to je zapravo ismijavanje pravne države, nedostatak razlučivanja odgovornosti pojedinih funkcija, pojedinih institucija. Ma tko se normalan ima ičega bojati, bilo koga ako radi pošteno svoj posao? Za svaku sitnicu ili za svaki postupak tražiti mišljenje DORH-a. Pa strani investitor se ne može načuditi da mora se to raditi, to je toliko neprihvatljivo. Uvodi se novi institut potencijalnih strateških projekti, ali zašto se to uvodi? Nema ni jedne riječi objašnjenja, ubacili smo ga bez obrazloženja, ali se time dopušta gradnja na pomorskom dobru. Ne znam što se iz toga sve može izroditi, ali ništa dobro, bojim se. Razdjeljuju se ovlasti Agencije za investicije i konkurentnost i Centra za praćenje poslovanja energetskih sektora i investicija, ali opet ne piše zašto je u jednom slučaju jedno, zašto u drugom? Zašto se to sada dijeli? Jesu li oni kapacitirani ili su prekapacitirani? Bez analize ne smije se eksperimentirati ovako. Kad ste govorilo o članku 3. gdje se mijenjaju točke od 2 do 6, pa one se ne mijenjaju nego se za 3 točke samo mijenja redoslijed. Sadašnja točka 4 bila je točka 6, sadašnja točka 5 bio je stavak 4, a ono što se najbitnije mijenja, mijenja se stavak 3 gdje je prije glasilo da je dokaz o financiranju i sposobnosti investitor dužan donijeti kad se nešto proglasi strateškim projektom, odnosno … izvori financiranja, sad se to zamjenjuje kompliciranim sa bonovima, sa strukturom podraživanja, sa revizorskim mišljenjima, umjesto da je ostalo tako jednostavno da netko dokaže svoju financijsku sposobnost o financiranju i ništa drugo. Zato klub HDZ-a ne može podržati eksperimentiranje u neuspjelim pothvatima ove Vlade jer ova promjena zakona će samo još više zakomplicirati, a ne pridonijeti aktivnostima …
Hvala lijepa poštovani kolega. Unatoč nadahnutom govoru, imamo 5 replika. Prva replika, poštovani Branko Vukšić.
Pa ja mislim da je upravo zahvaljujući nadahnutom govoru ima pet replika. Replika nije opiranje stavovima. Rekli ste gospodine Mariću govorili ste isto kao i Vesna Škare Ožbolt o mišljenjima DORH-a, i ovim zakonom i mnogim drugim zakonima se želi DORH staviti u poziciju da bude najvažnija karika u investicijskom lancu. Zašto ne i policija i tajni agenti? Sve treba to staviti, zapravo ono što ste rekli na samome početku, analiza nam fali što ne valja i kako riješiti to što ne valja, ajmo otkloniti prepreke. Međutim mi ne otklanjamo stare prepreke i donosimo nove prepreke. S pravom ste i često spominjete ulogu HNB-a. HNB kažete ne vodi proaktivnu politiku, ne vodi ciljanu nije rekla kako će i da li treba ciljana inflacija, da li će ona biti 1,5, 2,5%. Međutim znamo iz prijašnjih razdoblja da politiku HNB-a nije vodio guverner HNB-a nego Ivica Todorić. Tko danas vodi politiku HNB-a ne zna se, valjda će se saznati koji od tajkuna, što HNB radi, a što bi trebala raditi, a ne radi, a zakonom je propisano. Prema tome, ono što je rekao prije gospodin Linić, ovaj zakon neće donijeti investicije, on može napraviti neku prepreku. Problem je u Vladi, problem je u ljudima koji trebaju realizirati ono što se tri godine obećava i ovo je još jedno obećanje koje će zapravo biti prazno obećanje.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić, s pravom ste primijetili, ovo je ne samo da bi trebalo PNUSKOK-u, DORH-u tražiti od svih onih koji sutra mogu nešto progovoriti. Ajmo onda obavještavati mišljenje nevladnih udruga raznoraznih civilnih udruga, pa od svakoga tražiti mišljenje. sutra oni mogu anonimnu prijavu podnijeti protiv vas, ako ćemo tako. Ajmo o KRIM policiji isto tako neka da svoje mišljenje ima li, pa ćemo onda pojedinog inspektora angažirati da on dade svoje mišljenje pa ćemo ga i platiti posebno, pa zakonski ugraditi ili možda da još jednu agenciju izmislimo koja će kontrolirati zakonitost zakona. Kada govorite o HNB-u, pa naravno nesporno je da je deflacija u Hrvatskoj, nesporno je da je to najlošija ekonomska pojava koja je najrazornijih djelovanja i učinaka, na nju se ne reagira. Kada gledate tko voditi politiku HNB-a ne zna ali ovako iz javnosti se stječe dojam ako je netko u stanju vrat stegnuti kravatom u kafiću guverneru onda mislim da ima dominaciju nad njim pa možda ima i utjecaja kada fotografija pokazuje kako ga je stegao jedva guverner diše jer je na proslavi na domjenku za Božić mu je stegao kravatu. A guverner koji kaže na obljetnici proslave domaće nacionalne valute da se nada da je to posljednja obljetnica onda bi to morala biti posljednja godina guvernera RH. a to je prošlo kao da nije ni rekao. A rekao je i neki dan, da država će bankrotirati ako SDP ostane na vlasti za godinu dana, a ako HDZ dođe na vlast za dvije godine i tako se guverner razgovara. Ali ne možemo tako graditi društvo, pokretati investicije i brinuti o boljitku hrvatskog naroda. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega. Nemam šta dodati na to. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Marić izrekli ste puno konstatacija u vašem izlaganju i dobro je da ima barem pet replika jer se ova šutnja pokazuje zapravo ta šutnja pokazuje da ljudi razmišljaju i da su suglasni s vama. Naime, porez na nekretnine koji je ovaj Hrvatski sabor izglasao, pored toga što ima 10 tisuća neprodanih stanova samo u Zagrebu 10 tisuća stanova i zemljišta građevinska itd. dovest će do još katastrofalnije situacije u prometu nekretnina ali i u građevinarstvu. Tko to ne dopušta da se cijene stanove smanje? Jesu li to investitori ili pak banke koje su financirale investitore? Ne dopuštaju smanjenje zarede koje oni imaju također kao sufinacijeri investitora. Govorili ste o trafostanicama, evo ja sam popamtio to, i evo ima u mojoj županiji jedna škola da sada ne navodim ime možda ne znate POcrkavlje gdje osam godina novoizgrađena škola sredstvima Ministarstva obrazovanja stoji jer je ne riješen problem upravo onog što ste vi govorili, dakle instalacije trafostanice. Tko će dati hoće li lokalna zajednica, županija, grad Brod i ishodovanje silnih dozvola za tu trafostanicu, HEP. Pa to je neću reći luda kuća ali zaista je to tako. I evo škola i dan danas nova novcijata stoji jer propada jer nitko u nju nije uselio ali evo stoji. A što se tiče privlačenja investicija, ne znam, vidio sam da ovdje piše www mingo to je novi izraz, a prije je bio mingor … Ministarstvo gospodarstva. Možda bi kada bi promijenio ime bingo možda bi prije upiko investiciju.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić, mislim da niti jednom riječju nisam politizirao kada sam govorio o ovom zakonu i da je tko je slušao mogao je čuti ekonomske razloge za i protiv i koji su ekonomski razlozi zašto nema investicijske aktivnosti, a što bi trebalo učiniti. A uvijek kažu pa dajte recite što bi trebalo. Evo reklo se, ponavlja se toliko puta što bi trebalo nije samo kritika. Ali čemu da uvijek dobijemo udarac po glavi pa da budemo svjesni da smo pogriješili. Pa ako se sjećate ja sam ovdje i prije 8 godina govorio nemojte mijenjati takav zakon jer će biti štetan i ja ću ga morati opet obrazlagati zašto ga ponovno mijenjate. I bio sam protiv takvih prijedlog koji su, unaprijed znam da neće polučiti pozitivne efekte. Kada govorite o porezu na nekretnine. Pa naravno, ne znam kome je stalo da se to ne prodaje, stvarno ne znam. Ali se još više produbljuje problem ako uvodimo novi porez. Morali smo uvesti porez na građevinsko zemljište ali ne od 25% ali smo onda mogli i smanjiti porez na promet nekretnina na 2%. Pa zašto se ne smanji porez na promet nekretnina na 2% a uvede se porez na promet na drugu imovinu od 3% da se kompenzira. I zamislite, prodate u jednom danu poduzeće vrijedno milijardu kuna i to je porezno netaknuto a prenesete jedan stančić ili zemljište od 100 tisuća kuna platiti ćete 5% poreza. Tako se ne brine o državi, tako se ne rješavaju problemi. Promjena vlasnika kada ste govorili o trafostanici, samo ću jedan primjer. Ako ne vjeruju neka netko iz Vlade me nazove i ja ću mu dati pisani dokaz. Za promjenu vlasnika brojila 8 mjeseci i 6 puta se moralo odlaziti, pisati i moliti da se promijeni. Za jedno brojilo 8 mjeseci. Dati ću im pisani dokaz ako to ne vjeruju. Ako se takve stvari ne rješavaju kada dođe netko izvana pa to gleda. Zamislite morate imati prijatelja da biste nešto takvo napravili.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Treća replika, poštovani zastupnik Rajko Ostojić. Izvolite kolega Ostojić.
Poštovani gospodine predsjedniče. Svaki put u budućnost, ali budućnost su očito strateške investicije počinje pogledom u prošlost. Pa kao što je kolega Marić vrlo lijepo rekao, dakle i on je prije 8 godina zbilja, prije 8 godina je zbilja, da replika je, pita me Marić je li replika, prije 8 godina je zbilja vrlo jasno branio monetarnu politiku, odnosno okrivljavao tadašnju monetarnu politiku kao sada. Ali kolega Marić, obzirom da predaje na ekonomskim fakultetima, vrlo dobro zna šta su inozemna strana ulaganja i vrlo dobro zna šta se posljednja dva, dva i pol desetljeća dešava u inozemnim ulaganjima, u Europi i u Hrvatskoj. Ja sam se javio zato što sam i kao ministar i kao liječnik vrlo svjestan one famozne Grosmanove rečenice Health is a economy. Nema boljeg, jačeg sustava koji je ekonomija nego zdravstveni sustav. I šta se dešavalo kolega Marić u zemljama Europske unije pa i u zemljama južne Amerike i Azije? Dešavalo se 4 stvari, deregulacija, depolitizacija, privatizacija, ukidanje carina. Šta je bilo u Hrvatskoj tih godina? Potpuno suprotno. Dapače, do Račanove Vlade nije bilo Zakona o poticanju investicija, to znate. Ovdje nema potpredsjednika Vlade tadašnjeg gospodina Linića, on je inaugurirao Zakon o poticanju investicija koji je doduše 2006. promijenjen. Ključna su inozemna izravna ulaganja. Vi vrlo dobro znate da ona mogu biti vertikalna, horizontalna, da mogu biti greenfield investicije, da mogu biti brownfield investicije a da prema motivu mogu biti kao što znate tržišno orijentirane, resursno orijentirane, orijentirane prema povećanju učinkovitosti. Četvrto je ključno strateške investicije. Ovaj zakon je sjajan zakon, dopune su provedene na osnovu iskustva i ovo je prvi zakon to treba naglasiti, prvi zakon nakon 20 godina naše države, nakon 20 godina kašnjenja koji napokon u zakonu ima riječ strateška investicija.
Hvala lijepa odgovor na repliku poštovani zastupnik Goran Marić.
Kolega ostojić, drago mi je na vašoj hrabrosti što ste imali toliko hrabrosti ovo izreći što ste rekli i što ste ocijenili ovaj zakon sjajnim. Sjajan zakon bez ikakvog rezultata. Sjajan zakon, već prije dvije godine, … [[Govornik se ne razumije.]] godinu dana u primjeni a toliko uočeno problema da nema niti jedne investicije po tom zakonu. I sada kažete uz obećanje uz časnu riječ biti će kada ovo izmijeni, jer je ovo i sjajna izmjena. Misli da za ovakve konstatacije treba stvarno imati hrabrosti. Kada ste govorili o deregulaciji i privatizaciji nije sporno da ste čitali neke knjige, časopise, to se vidi ali niste se, čini mi se bavili iskustvom zemalja koje nisu ušle u krizu i koje su bili ušli i promijenili politiku pa izišli iz krize. Malo proanalizirajte a vidim da se volite baviti ekonomijom slučaj Rusije i kada je izašla iz krize i na koji način je izišla iz krize i zašto Poljska nije ušla u krizu i zašto Kina nije ulazila u krizu. Poljska nije privatizirala, liberalizirala i deregulirala sve, nije. Upravo suprotno je radila. Ona nije dopustila pumpanje balona i nije dopustila valutnu klauzulu. Zato nije ušla u krizu gospodine Ostojiću. Nije dopustila deregulaciju nego naprotiv zabranila je valutnu klauzulu. Ciljanu inflaciju napravila do 2,5%. A Rusija kada je počela to, onda je došao jedan sjajan premijer i rekao je dosta, neće više nama nitko politiku voditi izvana, voditi ćemo je mi. Nakon toga 8% rasta, nakon što su imali 10-ak posto pada. Promijenili su ekonomsku politiku. Naravno da u toj ulozi ima vrlo bitnu Središnja banka ali koja u Hrvatskoj nema nikakvu ulogu osim da evidentira događaj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Kolega Marić mnoge stvari su lajicizirane pa moramo to shvatiti. Kolegica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Mariću, slažem se s vama u konstataciji oko državnih tvrtki koje su kako ste rekli prepreka jednim dijelom investicijama, svakako vjerujem da ćete se složiti da to nije od danas. Međutim, i oko konstatacije o zakonima i agencijama, zaista imamo ih za izvoz, međutim kao što vidimo rezultata nažalost nema. I ja sam sigurna da bi mnogi od nas voljeli i da je ovaj zakon proizveo očekivani efekt i da je u godinu dana proizveo učinke sigurno da bismo to pohvalili. Ono što ste spomenuli također, što se meni čini možda čak i najspornijom odredbom u ovom prijedlogu izmjena zakona jest da se olakša investitorima koji nemaju zatvorenu financijsku konstrukciju. Postavlja se pitanje kako onda doći do željenoga cilja, a to je realizirana, u potpunosti realizirana investicija jer samo takva investicija naravno može dovesti do otvaranja radnih mjesta, odnosno može dovesti do koraka naprijed. A s druge strana čini mi se da olakšavanje onima koji evidentno na početku puta nemaju zatvorenu financijsku konstrukciju može otvoriti vrata malverzacijama. Dakle to su problemi o kojima treba javno govoriti. A što se tiče DORH-a i pretjeranog uključivanja DORH-a o kojem ste i vi govorili, ali i mnogi drugi, činjenica da pretjerano uvijek uključivanje DORH-a znači s druge strane i pretjerano skidanje odgovornosti. To jest jedan od problema. Činjenica jest da se mnogi ljudi danas koji časno i čestito rade svoj posao boje potpisivati i boje donositi odluke. To je činjenica. Međutim, ako je odluka utemeljena na zakonima i ako je utemeljena na Ustavu onda ne treba imati nikakvoga straha i ljudi kojima je to dužnost i obveza moraju donositi odluke i na kraju potpisivati odluke. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolegice Kosor, dobro ste primijetili sa ovim, pa namjerno sam to istaknuo da je neprirodno da se zakon prilagođuje i diskriminira u odnosu na druge, a nema zatvorenu financijsku konstrukciju jer ovaj zakon diskriminira u odnosu na manje investitore. I sad zamislite, onaj tko nema zatvorenu financijsku konstrukciju, ali je strateški investitor po ovom zakonu, a netko tko ima investiciju od 100 milijuna kuna i ima zatvorenu financijsku konstrukciju, ali nije strateški investitor po ovom zakonu, onda se na njega ne primjenjuje, na ovoga primjenjuje. Neka mi netko iz ministarstva dokaže da u bilo kojoj zemlji Europske unije postoji zakon koji jamči ovakve privilegije investitoru za koji nije osigurao financijsku konstrukciju, ja ću dignut ruku za taj zakon. Ali toga nema nigdje i nitko se ne usudi tako nešto napraviti nego vi, da netko tko nema novce da dovede investicije da naši izvođači i podizvođači rade, da obave posao i onda ostanu nenaplaćenih potraživanja. To će se dogoditi i to je smišljeno namjerno. Jer najlakše je strateški investitor pod tom izlikom sve angažirati, dignuti operativu na noge, svi zadovoljni i veliki poslovi zaradit će, ali kad dođe naplata malo smo u problemima, ne možemo vam platiti jer mi nismo u startu imali zatvorenu financijsku konstrukciju ali posao nabavljen. Tko će ostati u problemima? Domaći izvođači, jadni kooperanti kao i uvijek što su i uvijek kratkih rukava ostajali. A kad ste govorili o državnim tvrtkama, ne želim generalizirati niti ikada generaliziram, ali ima takvih ispada u državnim tvrtkama i u tvrtkama lokalnih samouprava koje treba eliminirati. Nisam nikad podvlačio i povlačio crtu između Vlada i Vlada. Ekonomska politika, ekonomska politika države, ali čini mi se bez obzira čija Vlada bila da se ona ne mijenja, a dok se ne promijeni Hrvatskoj neće biti bolje. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. I peta, zadnja replika na vaše izlaganje, poštovani zastupnik Dujomir Marasović.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolega Marić, slažem se sa svim što ste rekli, osim onoga da ne treba pisati ajmo tako reći DORH-u ili da nije potrebna uloga DORH-a, znate što ste rekli i ostali sudionici se oko toga na neki način lome. Smatram da je ovo u ovoj fazi potrebno, smatram da je potrebno da DORH ima ulogu da bi se ljudi zaštitili jer nažalost ukupni odnosi u društvu bazirani na farizejstvu, licemjerju, laži, demagogiji, doveli su do toga da su menadžeri postali progonjene zvijeri. Unaprijed si lopov ako si išta počeo raditi. Ne bi on radio da nema koristi od toga, to je osnovna jedna patka. Mediji su te unaprijed razapeli, unaprijed su te proglasili lopov. Čim se vidi da se nešto radi gotovo je, tu je lopovluk, … lopovluk je. I po prijavi anonimnoj policiji dolazi policija, dolazi DORH. Ja sam konkretno u Splitu radio rodilište, investitor Vlada, nemam pravo potpisat ni lipu, samo sam u jurišu osvojio da Vlada donese odluku da se gradi rodilište. Prijavio me Kerum USKOK-u, USKOK dolazi mene hapsiti, šta, di, kako. Što sam sve prošao u tom procesu neću vam ni pričat. Dakle nažalost doveli smo stvari do apsurda, država i menadžment je blokiran. Kako ćemo ga odblokirat u ovom momentu? U okviru ove replike ne mogu sve izreći što bi trebao izreći, ali je blokiran, ljudi su ugroženi, uistinu su ugroženi. Pa tko će ići sad u Remetinec u DORH, dok te ispita godinu dana i šta ja znam tamo, a ni kriv ni dužan, svak ima svoju obitelj.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Goran Marić.
Kolega Marasović, apsolutno vas razumijem zašto ovo govorite i možda bih se i složio da ne treba zakon i investicijsku aktivnost promatrati dugoročno. Ovo što vi govorite opravdava jer je takva situacija da ispada da stvarno treba. Pa svaki dan anonimke zatrpavaju tajne službe predsjednika države, predsjednika Vlade, ne zna se kakvim sve pritiscima. Ali mišljenje DORH-a za svaku pojedinu situaciju će zatrpati DORH i neće moći funkcionirati. Oni ionako imaju, zatrpani su poslom, a u njihovoj ulozi i funkciji nije predviđeno da im je ovo posao, a i mišljenja koja daju su dvosmislena. To vam nije jamstvo da vi nećete, ako i postupite sukladno kako ste vi protumačili mišljenje DORH-a da nećete jednog dana i odgovarati. Vi kad tražite, što je još opasnije, tražite mišljenje Ministarstva financija kako nešto, hoće li bit porezno tretirani ovako ili onako, neće vam dati mišljenje, ali ako i dadne mišljenje onda kaže da njihovo mišljenje ne obvezuje. Ja sam imao takav slučaj u svojoj praksi gdje sam vodio državnu tvrtku, gdje sam molio 50 puta da se napiše je li nešto proizvodnja ili nije. Kad su rekli konačno je došla je inspekcija i kaže naše mišljenje ne vrijedi. Pa ne možemo tako funkcionirati! Kolega Linić se toga sjeća tog slučaja. Tako se ne funkcionira. Ne možemo. A kad ste govorili o menadžmentu kriza je i menadžmenta da je drukčija struktura menadžera, onda ne bi bilo toliko potrebe za traženjem mišljenja. Ali kad stavite neiskusne koji nemaju ni dovoljno znanja, a ni iskustva onda su u strahu od svega. Čovjek koji zna i koji je pošten i koji zna čitati zakone čega se ima bojati, a ne može spriječiti anonimne prijave nikako. Ali ono što u Hrvatskoj najviše si je zanemareno to je makroekonomski menadžment. Čak takvog ni kolegija nema, niti o njem itko priča, niti itko zna što je makroekonomski menadžment, a najviše je ugrožen u Hrvatskoj.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Idemo u daljnju raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub liste nezavisnih zastupnika Grubišić – Kajin i poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, gospodo zastupnici. Da, kad gledamo ekonomske trendove o kojima su svi do sada govorili gotovo do jednog ili gotovo svi su negativni. I zadnja šansa kako ja to vidim ne moram biti u pravu je ovaj Zakon o dohotku koji bi mogao možda povećati potrošnju. I drugo, Zakon o PDV-u za male gospodarstvenike koji bi trebali plaćati porez po naplaćenoj, a ne po fakturiranoj cijeni. Međutim, kod dohotka će radnicima vjerojatno kroz nove prireze biti uzeto ono što će dobiti, pa u konačnici možda ćemo imati i veću štetu od one koristi koja se mogla ispravno, o kojoj se razmišljalo. Drugo, svi si mi postavljamo ovdje pitanje koje su to strateške investicije. Mi možemo govoriti o ovome normalno što poznaje zakon, investicije preko 10 milijuna eura itd. U ovom zakonu sigurno ima zanimljivih elemenata, ali još zanimljivije je to što u Hrvatskoj zapravo nema relevantnih investicija. Ili još bolje, mi nismo u stanju niti potaknuti te investicije, niti privući relevantan kapital, niti smo u stanju stvoriti klimu za investicije. Prošlo je tri godine ove vlasti i od nas možemo konstatirati lošiji su Litva, odnosno Grčka. Prosječni raspoloživi prihod kućanstva u nas je daleko iznad europskog prosjeka i on je pao sa 972 eura koliko smo imali 2007. na 850 eura u 2012. a u 28 europskih zemalja, jasno da se mi ne možemo uspoređivati sa Austrijom, Italijom, ne znam Njemačkom, prosječni prihod kućanstva ali govorim u svim zemljama zajedno je 2161 euro. Jednom riječju mi smo kada govorimo o ovom barometru hrvatskog socijalnog društva, znači na kvaliteti života od prije 2006. ili 2007. godine. Mi se sada nadamo da će nam Europa povući. Ja sam i jučer govorio, neće gospodo. Mi smo do sad uplatili 5,4 milijardi kuna. Danas baš čitam naslovnice u jednim novinama, a povukli smo 3,7 milijardi kuna. Jednom riječju u minusu smo 1,7 milijardi kuna. Ne mogu gotovo niti vjerovati. I sada se nadamo svi u spas ovog Junkerovog fonda, gdje je RH replicirala za 68 projekta ukupno vrijednih 19,2 milijarde eura. Jedna Njemačka, velika Njemačka koliko 50 puta veća od nas cirka je aplicirala za 89 milijardi eura, Italija za 82 milijarde eura. I upravo danas su objavljeni između ostalog i podaci o kojim se to projektima radi. Pa znači tu je i recimo ovako da počnem nešto nadzirati autocesta Križišće – Žuta Lokva, autocesta Beli Manastir – Osijek, cestovna poveznica južne Dalmacije ne znam vjerojatno Pelješki most, državna cesta oko Rijeke, most Gradiška itd. itd. I ono što ne mogu vjerovati ovdje je i zamjenik ministra iz Istre. Postavljam si pitanje pa gdje je tu Istra. Pa osim Plomina jednostavno mi smo kao jedan rezervat, nigdje nas ovdje nema. Mi se eventualno možemo uključiti u neke regionalne lokalne kanalizacijske projekte gdje je dat jedan suma sumarum iznos od 3 milijarde eura ili u tu neke fondove rizičnog kapitala za ulaganje u mala, srednja poduzeća. Možemo se ne znam program e-škole tu javiti i jasno tu stoji ova nesretna termoelektrana Plomin C. I to je sve. Nema luke Bršice, nema luke Pula, nema željeznice u Istri od Buzeta dole do Pule ili Lupoglav – Štalija, nema tunela Učke, željezničkog jasno spoja na Sloveniju itd. Jučer smo imali sastanak hrvatskih gospodarstvenika i oni isto između ostalog pod navodnicima koliko oni mogu zahtijevati ultimativno to je druga priča kažu u reforme kao da je prva godina mandata jasno. Da li će se to dogoditi, neće se to naprosto dogoditi. Međutim i ovakvo stanje kakvo je kod velikih gospodarstvenika sve je to ništa spram ovih malih investitora. I tvrdim da su oni a priori u najgoroj poziciji u ovom trenutku u RH. Možda su oni i u goroj poziciji od samih radnika koji rade kod njih. Ja se isto tako slažem da nema malih ako nemamo velike poslovne subjekte, ali gdje je problem. Država nam je skupa, od krize na ovamo u nadgradnji, znači od 2007. zaposleno je dodatno 22000 ljude. Od tog broja 7000 u lokalnoj samoupravi, ovo drugo u komunalnim poduzećima, državi, školama, nije sad problem, bolnicama itd. U županiji Istarskoj npr. prosječna plaća je 8100 kuna, u realnom sektoru 5500 kuna. Ma nemam ništa, neka bude prosječna i 10 000 kuna ali da je tamo manji broj zaposlenih jer sam siguran da svaki drugi nema što raditi. Što je ovdje, između ostalog, zanimljivo na strani 3.? Ovdje ste svi manje-više spomenuli taj problem ili to apostrofiranje DORH-a. Da, i tu se stvarno postavlja pitanje da li uz sve ovo u ovaj zakon uključiti DORH? Ili bi DORH trebao kontrolirati, nadzirati a ne u svemu učestvovati, da ne kažem unaprijed nekoga amnestirati? Mišljenje DORH-a je po jednima nepotrebno, po drugima je naprosto nužno. Ja mislim da nije njihovo, kao što su govorili moji prethodnici, i gospodin Marić i Linić, da nije njihovo da se upliću u svaki poslovni proces. Neka nadziru, a ne da sve pod navodnicima unaprijed "amnestiraju". Iako se slažem i sa tim problemom o kojem je govorio gospodin Marasović ali i sa gospodinom Marićem koji kaže dobio sam pozitivno mišljenje i na kraju sam imao tako reći procese koji su vodili gotovo do procesuiranja. Ja s druge strane npr. znam za slučaj EVA-e kada su bez obzira što je bio na snazi recimo Zakon o zabrani prodaje poljoprivrednog zemljišta ovi u DORH-u dali suglasnost na te transakcije. Zakon je bio na snazi godinu dana o zabrani prodaje poljoprivrednog zemljišta, oni godinu ili dvije godine nakon toga daju suglasnost pojedincima koji su za kunu kupovali hektare i hektare, a potom npr. na te hektare što su platili 100 ili 120 tisuća kuna stavili i upisali hipoteke od 350 tisuća eura. I što sad? Da, ja se slažem za one koji su rekli ili kažu da i za DORH treba DORH. Nitko ovdje ne misli da su tamo u DORH-u samo sveci, nitko ne misli da su u hrvatskim sudovima ili da tamo rade suci i da su svi blaženi kao što isto tako nitko ne misli niti tvrdi da su u politici svi nedužni. Ali lijepo, neka se temeljem novog Zakona o dohotku za početak ispita imovina svakog od onih koji su u politici, koji su u DORH-u, koji su u policiji, koji su u sudstvu, koji su nota bene u gospodarstvu. Ili propišimo temeljem naše 20-godišnje ili ne znam kolike amnezije jednu totalnu amnestiju i recimo od sutra pošteno tko je jamio jamio je, a koga uhvatimo onda ćemo prekosutra naprosto "skidati" pod navodnicima za glavu. Ali ja se sa tim načelom ne bih nikada niti ću se složiti. Jednostavno za to se ne zalažem, zalažem se za ono drugo neka se vrši pravda pa pod navodnicima neka svijet "propadne" ali prema svima isto. Slažem se i sa onom primjedbom koju je gospođa Ožbolt spomenula ovdje u članu 2. ako se ne varam, znači potencijalni strateški projekt u smislu ovog zakona je projekt koji se može realizirati na nekretnine nad kojima RH ima većinski suvlasnički udio itd., prema stanju u zemljišnim knjigama, da mi imamo problem pod navodnicima "nesrazmjer" odnosno unesenih podataka u zemljišne knjige i katastra i da to vodi doslovce do jedne katastrofe. Temeljno pitanje je isto tako naknada kako isto odrediti? Ok, reći će sudski vještaci. Cijena, naturalna restitucija obeštećenja. Jasno da investicije ne smiju čekati ali da li onda kada u mojoj nekretnini je npr. država sa jednom četvrtinom, jednom petinom, jednom trećinom ja mogu pod navodnicima "izvlastiti" državu po istim kriterijima po kojima će država "izvlastiti" pod navodnicima ili uzeti zemlju meni? Ovdje je uvijek država ona koja tlači i koja jasno kvači. Između interesa države, pardon, investitora i mog prava na vlasništvo ovo drugo ja mislim da mora biti svetinja, jasno do određene mjere ali kako za državu tako i za ovog malog vlasnika. Ja bih npr. isto volio znati npr. da li se ijedna strateška investicija na primjer realizirala u Istri, u zadnjih 3, 4 godine da ja znam nije. Ajde dobro, Lukšić je preuzeo sad pred nekoliko mjeseci Istraturist ali sam siguran preuzeo je gotovo, ništa neće izgraditi niti će se tamo raditi. Končar je ušao u Barbarigu, Dragoneru, Katarinu, Monumente opet ništa se nije tamo realiziralo. I tko to kontrolira? Da se barem ovi projekti pod navodnicima "od strateškog državnog interesa" realiziraju. Odgovornost se s jednih prebacuje na druge, ništa se ne radi, nikog se ne zapošljava, ništa se ne stvara. Tko to koči? Između ostalog ja kažem i ovaj reket. 200 tisuća kuna platio je jedan Jupiter fond, od jednog lista se traži 500 tisuća eura, od Marije Kapetanke koja je htjela zemlju prodati bratu izraelskog predsjednika Shimona Peresa 600 tisuća eura itd., itd. Ovaj zakon pogotovo u ovoj izbornoj godini neće donijeti svjetlo na ovom kraju tunela, ali što ja znam, u ovoj mrtvoj godini za investicije da parafraziram gospodina Linića on je rekao taj termin mrtvoj godini za investicije možda je ovaj zakon dobar i vrijeme je da ga se usvoji. Ali u ovakvu Hrvatsku se niti ne isplati ulagati. Jučer sam bio u Lesnini, nije bitno, prazna. Svaki centar prazan. Ljudi nemaju novaca. Tek kad se digne standard, strani, domaći investitori doći će ovdje i početi će nešto raditi. I to je naprosto bit. Tko će ulagati kad je sve pod navodnicima "kaput"? U koliko hotela se uložilo u 24, 25 godina u Istri? Možda u 3, 4 nova. Drugdje u Hrvatskoj tako ili gore. U tvornice? U koje tvornice? U jedan Rockwool, u Plomin B ako se ne varam '96., '97. 300 milijuna eura i to je otprilike to. Najozbiljniji investitori bili su u pranju novaca HYPO banka, Zagorec protiv kojega sada idu određeni procesi, ali i neke ekipe iz Istre. Ne vidim naprosto puno dobra kad je riječ o ovoj godini. Mi se svi uzdamo u tu državnu potrošnju, odnosno investicije ali vidimo da HEP nije uložio ništa, autoceste ništa, ceste nešto, vodoopskrba isto ide svaka čast barem što se nje tiče, EU se financira našim novce, a ne mi njihovim. Rekoh dali smo 5,7 povukli 3,7 milijardi kuna. Lokalna samouprava plus komunalna služba ništa. Imamo u Istri za fešte 30, 40, neko kaže 50 milijuna kuna, za fešte se izdvaja u godinu dana, a na mjesto u domu umirovljenika čeka se 3, 4, 5 ili ne znam koliko godina. Stranih investicija nema, mali gospodarstvenici su na koljenima, veliki preuzimaju u pravilu postojeće sustave ne znam Istra turist, Agrokor je preuzeo Mercator svaka čast, Croatia osiguranje je preuzela TDR ili Adris svejedno, to je dobro ajde barem da se nešto spasi. Ali isto tako treba priznati kriza je i u nekim nama susjednim zemljama, u jednoj Italiji, Sloveniji. Austrija, Njemačka su van toga, ali mi smo mali, mi smo naprosto njima nezanimljivi. Mi s druge strane ništa nećemo, država, lokalna samouprava u ovom trenutku su prestrašeni, ustroj je presložen, rascjepkan, ispolitiziran i mislim da će i gospodarska aktivnost u godini pred nama prije biti manja nego veća, a bez toga sigurno neće biti ni rast. Ali možda ajde u ovoj mrtvoj investicijskoj godini, izbornoj godini možda je dobro da idu izmjene ovoga zakona pa da vidimo kada ćemo naredni puta ili tko će naredni puta ponovno sudjelovati u izmjenama postojećeg.
Hvala lijepa. Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani kolega Kajin jednostavno nisam mogla odoljeti a da vam se ne javi na ovu vašu tezu vezano za držano odvjetništvo. Vi ste povukli neke paralele vezano za ono što smo prije razgovarali ovdje da je možda nepotrebna uloga državnog odvjetništva regulirati u ovome zakonu. Ja se s tim slažem. Međutim, ne možete reći da bi državno odvjetništvo trebalo nadzirati ove projekte jer ako državno odvjetništvo počne nadzirati nešto onda to ide u jednom sasvim drugom smjeru. Ja vjerujem da ste se vi krivo izrazili kad je riječ o ovom slučaju, ali državno odvjetništvo prema ovim investicijama ali kada je riječ samo o onome što je u nadležnosti Zakona o državnom odvjetništvu, može davati mišljenja na pribavljanje ili raspolaganje nekretninama RH, koje su u vlasništvu RH. Na privatne investicije mislim da državno odvjetništvo ne bi tu trebalo davati nikakva mišljenja i mislim da bi potpuno pogrešno intervenirati i tražiti od državnog odvjetništva da daje bilo kakva mišljenja kada je riječ o privatnim investicijama. Odgovornost državnih tijela, odgovornost lokalne uprave mora biti takva da mogu imati hrabrosti potpisati ugovore sami bez prethodnog traženje prethodnog mišljenja državnog odvjetništva.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kajin, govorili ste o poljoprivrednom zemljištu i sigurno da je poljoprivredno zemljište neizmjerno važno u strateškoj grani kao što se spominje poljoprivreda, tu nema govora. I znamo da je poljoprivredno zemljište po onom starom zakonu da je kad su se puno toga na lokalne samouprave se dosta tih primjedbi stavljalo, da su značajne površine stavljenu u funkciju. U međuvremenu znamo da je došla ona uredba ministra poljoprivrede o zabrani raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Naravno da je to usporilo cijeli proces i sada je donesen ovaj novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Ali što se dogodilo? Više nego skromni učinci, tu je problem. A još ono što je opasnije, ovo što se sad potvrđuje u Općini Lipovljani, mislim da smo imali sad najsvježiji primjer, najsvježiji primjer ni jedan OPG nije dobio u tome dijelu mogućnost, ni jedan OPG. Znači potvrdila se ona naša teza da oni najveći, najmoćniji kad krenu u bodovanje da oni ove samelju na … [[Govornik se ne razumije.]] ove slabije i ni jedan OPG, to nije doprinos dobrom razvoju poljoprivrede, to nije doprinos strateškoj grani poljoprivrede i bojim se da to sigurno neće ovako loše i tako loše stanje u poljoprivredi popraviti i unaprijediti. Hvala lijepo.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Evo vidite, ovaj puta se otprilike slažemo, ali iako je moja intencija bila, ticala se nečega drugoga. Poljoprivredno zemljište je ogroman resurs, ogroman potencijal kojega treba staviti u funkciju. Seljaku treba dati sve, jasno govorim o tome da seljaku treba zemlju dati u zakup, omogućiti mu prodaju ne znam ispod štale ili nekih nekretnina, ali treba maknuti seljaka od špekulanta. Ono što se dešava u nekim krajevima gdje pojedinci za 1 kunu dolaze u posjed desetina hektara državnog poljoprivrednog zemljišta. Poslije to zemljište prenamjenjuju, detaljnim planovima urbaniziraju, pa ono što su kupili za jednu do dvije kune preprodaju za 100, 200 ili 300 eura, špekulacija je, u tome država ne smije sudjelovati, DORH treba postupati, a kamoli da ovakva ponašanja amnestira.
Dujomir Marasović, replika.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin, još nešto o DORH-u. Kolega Linić je lijepo rekao da u svakom poslu, pogotovo investicijama itd. nemoguće je predvidjeti sve situacije i probleme koji će se iskazati tijekom tog procese. Menadžment radi u najmanje 10% sive zone i mora donesti odluke. ja poštujem svakog Ja poštujem svakog od vas koji kaže treba za menadžment imati hrabrosti. Ma fućka se kome za hrabrost ako sutra završite u zatvoru. Ne može država raditi na bazi hrabrosti nečije jer hrabrost može biti ludost. Pa nema hrabrosti ovdje većina nas reći što misli i većina šuti, a kamoli da će donijeti odluku da nešto potpiše zbog koje sutra ide u zatvor. A DORH nam se smije što mu šaljemo je li ovo zakonito ili ne, država je blokirana jednim dijelom zbog toga i trebamo naći načina kako to odblokirati, ali nije država blokirana samo zbog toga, opravdano zaustavljene su krim investicije, dijelom je zaustavljena, dobrim dijelom siva ekonomija, menadžment je zaustavljen jer su svi proglašeni lopovi, kao i mi političari, možemo se mi braniti, svi smo mi lopovi, lažovi, itd. Ali nije to za DORH, ali onaj kad nešto potpiše ide na DORH. Zaustavljene su privatne investicije od domaćeg kapitala kojeg ima 130 milijardi, a ovo danas što je tema, velike investicije zaustavljene su politikom Vlade. Dok se ne promijeni ukupna politika Vlade neće doći veliki projekti, ovo su samo male kozmetičke promjene koje ja mogu podržati, ali one nisu bile razlog zašto … taj veliki projekt, nego ukupna politika Vlade koju treba potpuno promijeniti da bi došli veliki projekti i sve ostalo.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Ja sam otišao čak i korak dalje pa sam isto rekao, iako mi svake godine ovdje dobivamo izvješća glavnog državnog odvjetništva, da i sam DORH na neki način valja kontrolirati. Isto tako sam rekao da nitko ne misli da su ljudi koji rade u DORH-u svi jedan do drugoga sveci, kao što isto tako nisu svi blaženi u sudovima, kao što svi koji su u politici ili gospodarstvu nisu nedužni. Mislim da u ovaj zakon ne treba uključivati DORH, da nešto kontrolira, da nešto nadzire, da daje neka mišljenja, ako s druge strane ni njih samo to mišljenje ne obvezuje. Dapače, ponekad ta njihova mišljenja nekoga samo ili neke radnje amnestiraju, ali se slažem isto da živimo u čudno vrijeme i da malo tko danas ima uopće hrabrosti investirati u RH, bojeći se, ne samo za povrat kapitala ili za oplodnju tog kapitala, nego još više se danas ljudi boje za osobnu slobodu i mi doista moramo promijeniti tu klimu, mi moramo ljudima poslati poruku, radite, radnicima isplaćujte plaće, plaćajte poreze i Bože moj, pa i bogatite se, zašto ne, ali u ovim okolnostima, u ovoj klimi društvenoj, predizbornoj odnosa unutar političkog života, bojim se da će itko investirati u RH, a kamoli da će na ove prostore doći netko sa strane.
Darko Milinović, replika. Kolega Kajin, isključite mikrofon.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Nažalost u ovoj državi od investicija, od strateških investicija nema, tu smo svi svjedoci, nema ni s od strateških investicija, nema ni onih osnovnih investicija koje bi na neki način garantiralo ili barem stagnaciju BDP-a, a kontinuirani pad imamo 12 mjeseci. Što je bitno za bilo kakvu investiciju, a kamoli za stratešku investiciju? Bitna je pravna sigurnost i politička sigurnost. Ajde o političkoj sigurnosti možemo i razgovarati na ovaj ili onaj način, imamo dosta ruku u Saboru većine pa to na neki način diktira i tu političku stabilnost, ali puno stvari indirektno utječe na investicije, a tu je najbitnija ona pravna sigurnost. Svaki investitor koji dođe investirati bilo gdje on računa s određenom dobiti i zato investira. Nitko ne investira zato da izgubi danas, sutra. E onda danas ima jedne poreze, sutra ima druge poreze, onda danas ima 15% doprinosa na zdravstvo, sutra ima 13%, pa onda ima porez na dividendu, pa onda ima retroaktivno porez na dividendu, a svaka investicija je kao srna u šumi, na svaki šum, ona ode. Pa ona nama ode u Srbiju, u Crnu Goru, ode u Srbiju, a isto tako kad gledamo proračun, jedan od najnetransparentnijih proračuna, gospodarski rast od 0,5%, a planiramo pad broja zaposlenih. To su sve stvari koje utječu na investiciju i javno izgovorena riječ. U jednom gradu u Hrvatskoj, da mu ne spominjem ime, kaže mafija vlada sudstvom. Koji će to normalan investitor doći investirati u taj grad? Ili vi u Istri govorite mafija, mafija, prozivate, pa … u miru svog …, vidite, skupite te podatke, dajte DORH-u. Vi javno isto govorite mafija, mafija, pa tko će to normalan doći investirati ako nemamo i odgovornost za javno izgovorenu riječ.
Hvala kolega. Damir Kajin, odgovor na repliku.
Kada govorimo o Istri, sve te podatke DORH ima, druga je stvar da li nešto čini ili da li će učiniti. Vjerojatno da ni Istra neće ostati pošteđena nekih procesa koji su zapljusnuli neke druge krajeve RH ili možda je stvarno netko povukao granicu zadnjih 7, 8 dana između Istre i Hrvatske pa možda zbog toga se ništa ne čini. Ja bih se čak isto usudio danas reći, za borbu protiv korupcije čak nije bitan i samim time budućnost RH, za neke socijalne promjene, moralne u društvu nije bitan ni predsjednik države, ni ovaj Sabor, ni Vlada, ni ovi kukavički mediji koliko DORH. Dapače, usuđujem se reći da DORH postaje zadnja linija obrane na ovim hrvatskim prostorima. Kad ste govorili o gospodarstvu, tu se manje-više slažemo, od one prve recesijske godine 2008. mi se nismo pomaknuli, nažalost tapkamo na mjestu. Međutim, ja se ne slažem kada vi govorite o političkoj stabilnosti. Kod političke stabilnosti je nešto drugo puno bitnije od većina ruku u ovome Parlamentu, a to je da nema prevrata nedemokratskim sustavima ili sredstvima na prostoru RH i utoliko mi možemo reći da je pravni ustroj RH stabilan i da ga sigurno van institucionalno nitko neće niti može zlorabiti. Da, za poticanje krize ili za ovaj momenat u kojem smo se mi danas našli, pa nije samo država odgovorna ili lokalna samouprava, a odgovorni smo mi možda i sami vis a vis našeg mentaliteta jer mi naprosto ništa nećemo. Da, pojedinci su danas pogotovo iz domene javne vlasti prestrašeni, ustroj nam je presložen. Pojedinci se naprosto boje da će na naplatu doći neka rabota iz nekih ranijih godina, iako ja mislim dok se ne počisti … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Hvala lijepa. U ime Hrvatskih laburista kolega Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege. Povodom ovog prijedloga zakona razvila se i rasprava zašto Hrvatska nema investicija. Čitajući prijedlog zakona zaključio sam da je jedini problem u proceduri koja dovodi da neki projekat bude proglašeni strateški investicijskim projektom. Da li je tome tako, vidjet ćemo do kraja ove rasprave. A ja ću podsjetiti na raspravu kolege Marića koji je investicijsko raspoloženje što sa klima uređajima nema doista nikakve veze, ovisi i o makroekonomskom okruženju i stanje u nekoj državi. Možda na činjenicu da nemamo dovoljno investicija utječe i trošak investiranja u Hrvatskoj, kolika je cijena investiranja. Možda utječe i situacija deflacije i zanimljivo kada je on spomenuo ciljanu deprecijaciju nacionalne valute, nitko se kolegu Marića nije usudio nazvati demagogom i populistom, a desetak puta u ovom Saboru pokušali smo vladajuću većinu upozoriti da bi suradnje s monetarnom vlašću i ozbiljne promjene monetarne politike izlazak iz gospodarske krize biti će gotovo nemoguće postići. Ali o tome ni rasprave, ni naznake, niti pak imam takav osjećaj u hrvatskim medijima se o tome smije pisati i govoriti. Ja bih izdvojio na kraju stabilnost odnosno stranost poreznog sustava, koliko jedan porezni model traje. I svaka vlast koja će shvatiti koliko je trajnost poreznog sustava značajna za investitore na početku mandata utvrdit će svoj porezni sustav i reći 4 godine nećemo mijenjati u njemu ništa. Ovaj zakon nijednu od ovih kategorija, čimbenika investicijskog okruženja ne definira. Ja bih rekao da i na ovom primjeru slobodno mogu zaključiti kako Hrvatska plaća strahovito visoku cijenu nespremnog ulaska u EU. To se pokazuje i kod sposobnosti korištenja EU fondova, to se pokazuje i kod investicija, to se pokazuje gubitkom radnih mjesta samo u prvoj godini članstva koja se mjeri nažalost sa 60 tisuća izgubljenih radnih mjesta, to se mjeri sa padom kupovne moći, blokiranim građanima i poduzetnicima i to je samo posljedica ili dokaz toga da u EU nismo u gospodarskom i ekonomskom smislu ušli spremni. Kada je u srpnju prošle godine prijedlog zakona bio na Vladi za drugo čitanje, premijer je ovaj zakon nazvao revolucionarnim. Nakon godinu dana Vlada ga popravlja ja bih rekao da Vlada popravlja revoluciju, a to me strašno podsjeća na ono revolucija koja teče. Jer ako je nešto revolucionarno bilo pripremljeno u srpnju 2013., a sada ga već moramo popravljati tu revoluciju, onda je očito ona ili krenula krivim tokom ili krivo teče. Ali ono što me jako smeta, 18.kolovoza ove godine na upit novinara zašto ovaj zakon ne daje više rezultata, potpredsjednik Vlade Grčić je rekao da su u Vladi uočili određene nedostatke tog zakona i dodao, sada citiram: "Ne možete to promijeniti ako Sabor dva mjeseca ne zasjeda. Ne možete, nema šanse, dakle moramo čekati da Sabor profunkcionira i imat ćemo sve spremno, zapravo imamo već sada". Dakle, 18.kolovoza ove godine potpredsjednik Grčić je rekao da imaju spremne izmjene zakona, a da ga ne mogu promijeniti jer Sabor ne zasjeda. Pogledajte datum na prijedlogu zakona kada je Vlada prijedlog zakona uputila u proceduru 26.studenog. Pa šta su od 18.kolovoza do 26.studenog radili? Tako dugo je putovao prijedlog zakona iz Vlade u Sabor? Sabor je bio spreman za raspravljati taj zakon u rujnu, sada smo u prosincu mjesecu, dakle u kolovozu potpredsjednik Grčić veli da je Vlada vezanih ruku jer Sabor na zasjeda i ne mogu promijeniti zakon. Meni je žao što potpredsjednika Grčića nema, ali dajte tom čovjeku recite neka daje ozbiljnije izjave i neka probleme koji su sami izazvali ne pripisuje Saboru. Na dosta teški način dolazi se do podataka efekta godinu dana zakona. U obrazloženju ocjene stanja ovog zakona ništa. Nešto malo je danas ovdje bilo rečeno, a temeljem zahtjeva koje samo podnio resornom ministarstvu, tri projekta koja su uvrštena u status po ovom zakonu je Plomin C, 6,3 milijarde, Regionalni centar zbrinjavanja otpada Piškornica 760 milijuna i Kontejnerski terminal zagrebačko pristanište 1,6 milijardi. U postupku na listu su uvršteni projekti LNG 3,5 milijarde i rekonstrukcija piste Mali Lošinj 258 milijuna, to je 12 milijardi i 400 milijuna ukupno … [[Govornik se ne razumije.]] 8 projekta spremno je na upućivanje na povjerenstvo. Koliko dugo čekaju da se upute na povjerenstvo u službenom odgovoru nažalost nije pisalo, kako dugo su već spremni a 19 u fazi administrativne provjere. To je ukupno 32. Dakle u godinu i nešto dana 32 projekta su bila obrađivana, od toga 3 završena. Što znamo o ovih 8+19? Ništa. Dopunsko sam tražio informaciju o tim projektima i dobio sam odgovor sve je tajno. Tajno je. Ja kao saborski zastupnik o tome ne smijem znati apsolutno ništa. Ali moramo podržati izmjene zakona jer je procedura kriva zato što Vlada nije bila brža. Dobro. Tajni projekti i moram glasati za izmjenu zakona i onda će ti tajni projekti o kojima nikakve informacije ne možemo dobiti biti provedeni. Sjećate se Dine na otoku Krku, sjećate se agonije te tvrtke i nekog investitora strateškog iz Turske, … [[Govornik se ne razumije.]] tako nekako. 5 milijuna eura državnog jamstva, gdje je … [[Govornik se ne razumije.]] i gdje je 5 milijuna eura? Da li je ikad itko iz Vlade odgovorio na to pitanje? Kako je taj projekat završio i da li je Hrvatska na nuli ili na -5 milijuna eura. Evo pozivam javno sve koji znate dajte odgovor na to pitanje. Imamo li još jedan problem da u Hrvatskoj dobrodošli su investitori prvenstveno sa područja Europske unije. Oni van Europske unije malo teže prolaze. Ima li zainteresiranih investitora u Hrvatskoj iz Irana npr.? Ima li investitora iz Katara, Kine, Kazahstana? Ima. A koga moramo prvo pitati ili čiji blagoslov prvo moramo dobiti kada bi ti investitori ulazili u Hrvatsku? Čiji je to blagoslov potreban? Europske unije? Nekoga, neke sive eminencije, nekih naših strateških partnera koji izuzetno velikim diplomatskim pritiscima Hrvatskoj ne dozvoljavaju da primaju investitore ako postoje neki drugi interesi, to je isto istina. I prije 2, 3 tjedna diplomati jedne strane države su dolazili u Sabor na razgovore kada su čuli o mogućnosti ulaska ozbiljnih investitora iz Irana u Hrvatsku. I strašno ih je interesiralo što je na tim razgovorima bilo rečeno. To je naša žalosna činjenica. U postojećem zakonu čak ni stjecanje prava vlasništva nad poljoprivrednim zemljištem, šumama, šumskim zemljištem i javnim cestama i pomorskom dobru nije bilo dovoljno za ozbiljne investitore, čak ni prava stjecanja vlasništva nad imovinom koju je Ustav definirao na način da se otuđenje ne može vršiti. Čak ni pravo izvlaštenja privatnog vlasništva nad zemljištem koje zakon u sebi ima nije bilo dovoljno za pokretanje većih investicija. I sada dolaze dva nova članka a smatram da su samo ta dva razloga prisutna za promjenu zakona. Prvi je Republika Hrvatska ima većinu suvlasničkih dijelova prema zemljišnim knjigama. Ne da je upisana vlasnik nego većinsko suvlasništvo. Ova izmjena se radi zbog Hrvatskih autocesta i mogućnosti davanja u monetizaciju jer su tek sada shvatili da Hrvatske autoceste u cijelosti nisu upisane u vlasništvo Republike Hrvatske u zemljišnim knjigama, neke dionice uopće i da se ova odredba u zakon ne unosi monetizacija ne bi po zakonu bila moguća. To je prvi razlog izmjene zakona. I drugi je, da investitor u roku 60 dana nakon proglašenja projekta strateškim investicijskim projektom državi da mjenicu, zadužnicu, dokaz o osiguranim financijskim sredstvima u visini najmanje 10% ukupne vrijednosti projekta u što uključuje i bankarsku garanciju ili depozit na rok od 10 mjeseci. To je drugi razlog promjene ovog zakona gdje očito pod pritiskom i ucjenama nekih investitora Hrvatska mora popustiti da je bankarska garancija zadužnica, mjenica ili depozit samo 10% i samo na rok od 9 mjeseci dovoljno da dobije status strateškog investicijskog projekta. Sve ostale promjene koje su u zakonu su napisane naprosto zato da sakriju ova 2 razloga. Biti će još promjena ovoga zakona jer će sada slijediti pritisci na postupak izmjene prostornih planova, onda će uslijediti pritisak na zaštitu okoliša odnosno olabavljanje izrade studije utjecaja na okoliš što će se tada proglasiti u toj drugoj fazi dodatnim problemom zašto nemamo investicija pa i tu moramo popustiti. U prvoj fazi se je išlo na financijski dio a onda će ići na još liberalizaciju izmjena prostornih planova, zaštitu okoliša i studiju utjecaja na zaštitu okoliša. Takva iskustva nažalost imaju i druge zemlje koje su u financijskoj situaciji kao i Hrvatska. A da procedura nije razlogom izostanka, dokaz je sljedeći citat. Izgovorio je ministar Vrdoljak ovdje za ovom govornicom kada je zakon bio na drugom čitanju. Citat glasi: Procedura ima za zadaću utvrditi sve potrebne procese, nadležnosti tijela u čijem djelokrugu spadaju imenovanje odgovornih osoba koje će imati ulogu izvršitelja od strane nadležnih tijela, obveze koje je država, područna, regionalna ili lokalna tijela preuzimaju, obveze investitora te dinamiku njihovog izvršenja. Znači potpuno čista slika u kojim rokovima, koje odgovorne osobe, koja tijela državne uprave što trebaju činiti. S obzirom da od donošenja zakona do danas nijedno tijelo, nijedan pojedinac nije bio predmet propitivanja odgovornosti za nepoštivanje zakona i procedure, lako se da zaključiti da u proceduri očito nije bilo problema nego da zakon treba izmijeniti zbog monetizacije autocesta jer Hrvatska država nije uknjižena kao vlasnik u zemljišnim knjigama i olabaviti onaj dio zakona koji se govori u obavezi investitora da osigura financijska sredstva za provedbu tog projekta. To su jedini pravi razlozi izmjene ovog zakona.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Gospodine Lesar, slažem se s vama da podaci koje ste iznijeli o broju proglašenih strateških projekata, a njih je svega tri u 13 mjeseci kad je stupio ovaj zakon na snagu, dovoljno govore o značaju i važnosti toga zakona. Naime, nezamislivo je da taj zakon koji je bio onako bučno najavljivan, da je u svega godinu dana samo su tri projekta proglašena strateškim i to projekti koji su već u velikoj mjeri bili realizirani odnosno za koje je već bila i dokumentacija postignuta, prije svega kad govorimo o zagrebačkoj obali u Rijeci, kada govorimo o TE Plomin i kada govorimo i o drugim investicijama za koje su već date naznake da je za njih podnesen zahtjev da se prijave na listu strateških projekata. Ja ću ponoviti ono što već puno sam puta rekao, ovaj zakon po meni ima smisla na početku mandata jedne Vlade kada prije nego što se detektiraju eventualne prepreke, barijere koje sprečavaju investicije u Hrvatskoj. Ali mi smo u ovom zasjedanju Sabora donijeli niz zakona kojima smo mogli pojednostaviti procedure koje bi olakšale investiranje u Hrvatskoj, a ne ovakvim jednim zakonom poprijeko rješavati pojedine zakonske prepreke koje se nalaze u pojedinačnim zakonima pa onda na taj način njih i derogirati. Bilo bi bolje da je Vlada na kraju mandata rekla izmijenili smo niz zakona, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, Zakon o pomorskom dobru, Zakon o zemljišnoj knjizi i druge zakone koji definiraju ulagačku klimu u Hrvatskoj, pa onda bi samim time bili otvoreni putevi za investiranje u Hrvatsku, a ne na ovaj način kad evo zakon kao što smo vidjeli nije polučio nikakav uspjeh. Hvala.
Hvala. Dragutin Lesar, odgovor na repliku.
Kolega Bačić, upravo ste da i Plomin C i Piškornica i ovaj terminal zagrebačko pristanište su projekti koji bi inače išli bez obzira na ovaj zakon, možda nešto sporije ili teže. Dakle ne radi se o novim investicijskim projektima i zbog toga sam i spomenuo onaj problem kada tražimo informacije naprosto ne možemo dobiti. A zahtijevati potporu za neku izmjenu ili za neki zakon bez prvo ozbiljne analize učinaka postojećeg zakona, ali i podataka ili procjena investicija za ove izmjene koje se traže je dosta neodgovorno i onda sam sebi postavljam pitanje da li doista taj projekt, strateški, investicijski projekti jesu ozbiljno shvaćeni od same Vlade i predlagatelja ili se radilo naprosto o tome da već postojeći projekti samo dobiju ubrzanje, a ne novi projekti koji bi u Hrvatsku trebali ući. I čekam odgovor na ono pitanje zašto Hrvatska prema potencijalnim investitorima koji nisu s područja Europske unije stalno radi pod ručnom i stalno pod ručnom i stalno idemo nekoga drugoga pitati za mišljenje, a sami ne odlučujemo.
Nenad Pleše, replika.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Lesar, vi ste u svojoj raspravi spomenuli jednu stratešku firmu na otoku Krku, a to je Dina i pitali ste se šta je sa 5 milijuna eura državnog jamstva koje je država izdala jednoj firmi. Ne znam vam odgovor na to vaše pitanje, ali mogu vama reći i svima nama ovdje u sabornici i u javnosti da je ta firma Dina na otoku Krku u katastrofalnom sigurnosnom stanju. U rezervoarima je pohranjeno preko 1100 tona opasnih kemikalija, a u kakvom je stanju govori i činjenica da se na otoku Krku u mjestima Omišlju i Njivicama distribuiraju i lijepe leci koji govore o planu postupanja u izvanrednoj situaciji s klorom. Znači došlo je do takve situacije da se već načelnica općine brine za stanovništvo i ukoliko se nešto pod hitno ne učini sa tim postrojenjima na otoku Krku, bojim se da može doći do katastrofalnih posljedica.
Dragutin Lesar, odgovor na repliku.
Ovo je još jedna od mogućnosti projekta … pa možda čak i da se traži potpora investiciji s europskih fondova. Dakle na Krku načelnica općine dijeli letak stanovništvu kako postupiti ako DINA Petrokemija Omišalj i njihovi rezervoari propuste. Evo, štampati na 10 svjetskih jezika po milijun primjeraka pa kad počne turistička sezona da svaki turist dobije upute o ponašanju ako slučajno dođe do katastrofe u turističkom dijelu kao što je Krk, ali i ono crkvenički pojas, riječki i s druge strane prema Istri kako bi stranci na vrijeme, turisti bili informirani o opasnosti koja je u neposrednoj blizini.
Mile Horvat, replika.
Zahvaljujem se kolega Lesar. Vi ste me potakli na ovu repliku sa vašom konstatacijom da je očigledno da su dobro došli investitori uglavnom iz zemalja EU, a postavljate pitanje zašto samo oni, zašto ne i neki drugi. Ja konstatiram da je još gora situacija sa zemljama u okruženju, dakle da su najnepoželjniji investitori kod nas investitori iz zemalja u okruženju kojih ima. Dakle, nemojmo ih podcjenjivati. Činjenica jeste da recimo iz, najnepoželjniji su investitori iz nama susjedne Republike Srbije. Ali je isto tako činjenica kad ste govorili o zemlji da su mnoge hrvatske tvrtke kupile hiljade hektara zemlje po Vojvodini, a da istovremeno je to nepoželjna stvar kad se radi o obrnutom procesu. Dakle, nema slučaja da se nešto slično desilo u Hrvatskoj, odnosno da je investitor iz Srbije imao prilike da uloži svoj kapital ovdje. Naravno da je tu faktor i skupo ulaganje, skuplje nego u domicilnoj državi, odnosno u Srbiji. Ali naravno da je i faktor i nekakvo nepovoljno okruženje poslovno koje smo prema tim relacijama mi stvorili. Isto tako se slažem sa konstatacijom i gospodina Linića kao i sa vama da ovaj zakonski okvir neće riješiti ideju koju bi trebalo riješiti. Niz je faktora izvan ograničavajućih faktora, izvan ovoga zakona. Recimo nismo spomenuli da je često sudbina velikih projekata ovisi o mišljenju lokalnih ljudi, ljudi konzervatora, ljudi i zaštite kulturnih dobara itd. koji su a priori u startu vrlo rezervirani prema nekakvim novim objektima u određenom ambijentu. I ako ti objekti mogu da budu itekako dobar izvor velikih i novih investicija.
Dragutin Lesar, odgovor na repliku.
Kolega Horvat, meni je drago da ste vi primijetili da radimo dosta čudnu selekciju, slobodno kažem podobnih investitora u Hrvatskoj. Dijelom i ove probleme koje ste vi spominjali tu podobnost utvrđujemo lokalno doma sami, a kad su pitanju investitori od šire van samog područja ovog dijela Europe onda to za naš račun radi netko drugi. Tako smo ovih dana imali prilike svjedočiti kako su svi u Hrvatskoj bili navodno sretni kada je predsjednik Rusije objavio da odustaju od južnog toka što će Hrvatsku donijeti na vrh energetskog čvorišta za ovaj dio Europe. Rekli su da je to jako dobro. EU se trudila na sve načine opstruirati projekat južni tok tobože iz geostrateških razloga, ali su zaboravili reći kako to da sjeverni tok s kojim se zapadna Europa snabdijeva plinom nije bio problem. I kad su završili i kad se Njemačka i Francuska osigurale snabdijevanje plinom s dva alternativna pravca sve je u redu. Ali kad se ovaj dio Europe trebao na taj način imati jedan od dobavnih pravaca plina energenata onda je interes EU bio ispred nacionalnih interesa država članica koje su trebale imati bilo kakve benefite od toga. I ono što je najgore, u ime hrvatske diplomacije i vlati i o tome nikad nismo mogli čuti ni jedan stav, ni jednu poruku, ni jedan interes. A što se terminala tiče, za ukapljeni plin na Krku na kraju ćete vidjeti ispast će tako da ćemo ga morati financirati sami.
Darko Milinović, replika.
Hvala lijepo. Pa ja mislim da smo mi zemlja apsurda gdje, ja mislim da ne postoji zemlja ne u EU nego i šire koja ima toliko ograničavajućih faktora za bilo opet kakve investicije. Pa mislim, a jedna je i od ovih što vi kažete tajnost. Dakle, tražili ste informacije o strateškim investicijama tajne, onda bi se valjda trebali javiti i tajni investitori, a ne trebamo se čuditi da i to utječe na investitore, ta tajnost isto tako. Ne trebamo se čuditi, mi smo neki dan saborski zastupnici zatražili da nam Vlada dostavi stvarno stanje u zdravstvenom sustavu. Ja i sad kažem imamo dospjelog duga preko 3 milijarde kuna sveukupnih obveza, između 8 i 10 milijardi kuna. Ne smijemo, saborski zastupnici to ne smiju znati. I to utječe na investiciju, ali slušaju ljudi. Investitori valjda prate zemlju u kojoj žele investirati. I sad gledajte jedan apsurd. Ja se sjećam, evo na Vladi u kojoj sam ja bio član jedna investicija je otpala zato jer je Studija utjecaja na okoliš pokazala pazite sad ovo da taj projekt će utjecati na popodnevni odmor potočnog raka u tom gradu. Ja to nisam vjerovao. Ja sam to išao čitati. I onda samo nam još u ovoj zemlji apsurda fali i da sad napravimo studiju utjecaja pa bi li Apaurin mogao utjecati da taj riječki rak malo odmori popodne pa da nam prođe strateška investicija za taj grad. Imamo takvih podataka, ja sam to čitao. Ja nisam vjerovao. Evo, dakle riječki, riječni ili potočni rak nije mogao popodne odmarati i gle čuda otpala investicija za taj grad. To je zemlja apsurda. Dakle nema investicija i zbog takvih banalnih razloga. Ali ono što je bitno u političkom smislu ako odredimo 3 ili 4 važna strateška projekta, onda moramo dodatni napor učiniti u ovom Hrvatskom saboru da to bude strateški interes i ove Vlade i iduće Vlade [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] i one tamo Vlade, jer doći će sljedeća Vlada. Ovo je strateška investicija … [[Govornik se ne razumije.]] a onda će druga reći da je strateška investicija ne znam hidroelektrana u Kosinju kod mene.
Kolega Lesar, niste se javili. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Srđan Gjurković.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče sa suradnicima, kolegice i kolege. U hrvatskoj javnosti stvara se percepcija a to dobrim dijelom naravno proistječe i iz rasprava u ovom Visokom domu da u Hrvatskoj nema investicija i da investitori svoje projekte realiziraju u zemljama u okruženju. Prema preliminarnim podacima HNB-a izravna inozemna ulaganja u Hrvatskoj u prvoj polovici ove godine bila su 2 milijarde i 170 milijuna eura što je 4 puta više nego cijele prošle godine. Vjerojatno je to rezultat aktivne politike povećanih aktivnosti i mjera privlačenja investicija od strane Vlade RH ma što vi govorili o tome. Isto tako u portfelju Državne agencije, Agencije za investicije i konkurentnost nalazi se oko 150 investicijskih projekata. U različitim fazama realizacije se nalazi 109 investicijskih projekata, a njihova ukupna procijenjena vrijednost je oko 7,2 milijarde eura te se očekuje po realizaciji otvaranje više od 16 tisuća novih radnih mjesta. Također, Državna agencija uključena je u investicijske projekte kojima se pomaže u pronalasku strateškog partnera i trenutno govorimo o 41 investicijskom projektu ukupne vrijednosti 1,7 milijardi eura. Nemojmo zaboraviti da imamo i Zakon o poticanju investicija u unapređenju investicijskog okruženja koji je i potakao i rezultirao ovim načinom rada ove Državne agencije, Agencije Vlade RH za povećanje konkurentnosti, poticanju, privlačenju i realizaciji investicijskih projekata. Dakle, u 6 mjeseci imamo dvije milijarde i 170 milijuna eura inozemnih ulaganja. 4 puta više nego ukupno u cijeloj godini. Ajmo dalje. Realizirani projekti preko Agencije za investicije i konkurentnost, dakle još nismo došli do strateških projekata ovo je ono što se radi paralelno, farmaceutika 300 milijuna eura, proizvodnja 569 milijuna eura, turizam u tijeku 5 milijardi, usluge 772 milijuna eura. Dakle, u različitim fazama u tijeku je 7 milijardi 170 milijuna eura. Kad govorimo o strukturi investicijskih projekata prema zemlji porijekla u ovih 7 milijardi 45% je hrvatskih domaćih investitora, ostalih 55% pola je iz EU, a druga polovica iz drugih zemalja svijeta. Dakle, kad govorimo o investicijama ne zavisimo samo o strateškim investicijama one su iznimno bitne, zato postoji i ovaj zakon, zato se i ovaj zakon mijenja jer s obzirom da je bio novi zakon, s obzirom da je bio strateški zakon, bitan zakon, i danas i sutra uočili su se nedostaci pa se jasno i otvoreno kaže imamo određene nedostatke koji nam onemogućuju da realiziramo određene projekte. Jer nakon što su se prijavili 62 projekta, od toga 28 privatnih, uočilo se da ima određenih problema da bi se to realiziralo na način kako je predviđen. A paralelno s time ovi projekti koji su u Agenciji za investicije i konkurentnost isto tako dijelom mogu biti projekti koji su u strateškim investicijama te se vidi da po tom segmentu nije moguće rješavati toliko brzo, toliko kvalitetno na način koji želimo da bi se ne samo konkurentno nego i realizirali ti projekti. Da li ovaj zakon osigurava, rečeno je i u uvodu od zamjenika ministra, omogućava da se lakše uđe u strateški projekt vezano za osiguranje financijskih sredstava. Pa se raspravlja o tome koji je to investitor koji ne može osigurati 100%. Pa kad se rade projekti koji su u fazama, to su veliki projekti, onda on ne može realizirati projekt koji se realizira u 5 ili 7 godina odmah sva sredstva, on ide u fazama i zbog toga treba dati onu osnovu koja je bitna da pokaže da je referentan, da ima snagu kapitala, da ga prate banke, da ga prate fondovi, nemojmo zaboraviti da postoje fondovi koji su čak i bitniji u ovim segmentima nego samo banke i da može dokazati svoju sposobnost da uđe u strateški projekt. I onda postoji jedna ključna stvar, osim transparentnosti, dakle Vlada donosi odluku i objavljuje se u službenom glasniku odnosno u Narodnim novinama. Znači, nema tajni, sve je jasno, sve je transparentno svima, svoj javnosti a ne samo određenim pojedincima jel' u ovom Visokom domu. Onda nakon toga je rok od 60 dana za sporazum o pripremi i provedbi projekata s privatnim investitorima. Taj sporazum je kao i svaki ugovor neovisno o zakonu ključan za realizaciju, za praćenje tog financiranja koje u navodnike nedostaje ili nije dostavljeno u 100% iznosu. I to je onaj ključan ugovor koji svi mi skupa ili pozicija i opozicija, javnost, moraju znati o čemu se radi i to su te kondicije i sigurnost za državu i za privatnog investitora u međusobnim pravima i obavezama. I po tom segmentu nije ni čudno da Državno odvjetništvo bude taj segment, institucija koja daje mišljenje. Jer kako je praksa u našoj zemlji pa kako i slušamo ovdje dosadašnje rasprave o nepovjerenjima pa onda bi očito, takva je situacija, živimo u takvim očito vremenima, pa onda je bolje da državno odvjetništvo da mišljenje odmah nego da Vlada sutra samu sebi možda prijavljuje da bi dokazivala da je sve u redu. Jer se dovodimo do apsurda. Ja znam da vi klimate glavom ali to je činjenica, to je činjenica da se razno razne prijave gomilaju, pa onda govorimo državno odvjetništvo ne može raditi jer je prezatrpano. Ipak ovdje se radi u ovom trenutku o 62 projekta koja su prijavljena strateški. Dakle, ovdje se ne radi o tisućama, i ovdje se radi o iznimno bitnim projektima, jer kad govorimo o strateškim projektima pa moram podsjetiti, dakle radi se o proizvodno prerađivačkoj aktivnosti, radi se o razvojno inovacijskim aktivnostima, radi se o aktivnostima poslovne podrške, radi se o aktivnostima usluge visoke dodane vrijednosti, aktivnosti u energetskom sektoru, infrastrukturne aktivnosti i aktivnosti u poljoprivrednom sektoru i sektoru ribarstva. Prema tome, taj tehnički detalj da li da, da li ne, on je u ovom trenutku minoran, on možda daje dodanu vrijednost, sigurnost u smislu provedbe, kvalitete sporazuma jer sporazum je ključan, ne samo odluka Vlade, sporazum koji definira ugovor o međusobnoj obavezi da bi to što kvalitetnije projekt išao. I država s tim sporazumom uzima na sebe još dodatnu obavezu u odnosu na zakon. Na onaj ispravan način odgovornosti o kojoj se priča, o zadanim terminima i odgovorima, analizama da bi se projekt realizirao. Dakle, država, Vlada Republike Hrvatske preuzima odgovornost da ubrza projekte. I ove izmjene, tehničke izmjene osim ove ne možemo reći tehničke izmjene, smanjenje sa osiguranjem 100% na 10%, to je suštinska izmjena, ali ona je vezana za kako sam rekao i dalje sporazum i određenu faznost projekata. To je ono što ove izmjene i dopune Zakona o strateškim investicijama donose. Vjerujem da većina vas će podržati ovaj zakona kao i klub Hrvatske narodne stranke jel on samo dopunjuje ono životno i potrebito da bi se projekti realizirati a moj uvod vezano za investicije mislim da je dovoljno jasan i transparentan da se u ovoj zemlji investira i da je Vlada osigurala dobrim djelom konkurentnost i privlačnost investitorima. Ono što je najvažnije prvo domaćima a onda naravno stranima. Hvala lijepa.
Petar Baranović, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Gjurkoviću, kao čovjek iz naroda ja svoju percepciju stvaram jednostavnim metodama. Kad su u pitanju investicije onda je meni signal za investicije broj dizalica građevinskih, ali vozite se cestom pa gledate ima ih, nema ih, ima dizalica, ima investicija ili nema dizalica, nema investicija. A te dizalice su po prilici postale česte u Hrvatskoj koliko i ona kola od lunaparkova velikih američkih. Pa ćete jako teško ugledati dizalicu koja je simbol investicije. Kako se vi volite igrati brojkama tako ste se pokušali poigrati danas jednako u maniri jučer potpredsjednice Vlade koja je govorila o snažnom rastu izvoza u Hrvatskoj, tako ste i vi govorili o jakom rastu investicija u Hrvatskoj pa ste rekli vjerojatno vrlo točno i precizno kao ekonomista da je četiri puta veći obim investicija ove godine u odnosu na prošlu. Samo ste zaboravili primijetiti da je ta razina investicija u prošloj godini najniža moguća zabilježena valjda u zadnjih 20 godina u Hrvatskoj. I niste se referirali recimo na činjenicu da je na tih naših fantastičnih 2 milijarde i nešto investicija stranih u Hrvatskoj, u istom obračunskom periodu u susjednoj Srbiji koja nije zajednički dio europskog gospodarskog tržišta obim investicija doseže 15 milijardi eura, odnosno 6,5 puta je veći nego u Hrvatskoj. To ste zaboravili reći.
Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, vi kažete da se igram brojkama, ne igram se brojkama, ovo su, zato sam i rekao, preliminarni podaci Hrvatske narodne banke izravno na inozemna ulaganja 2 milijarde i 170 milijuna eura u 6 mjeseci. Dakle, mi imao još 6 mjeseci poštovani kolega. Ja ne želim uspoređivati RH sa zemljama u okruženju koje nisu u EU i nemaju standarde za investitore i standarde o kojima mi govorimo kad govorimo o Zakonu o strateškim investicijama. To su visoki standardi, kontrole, i raspolaganja zemljištem, i korištenjem sredstava poduzetnika. Poštujem svaku zemlju i njihove odluke, ali standardi koji se rade u RH štite građane i ne rasprodaju zemljište, nego se donose odluke. Evo danas se raspravlja o tome da li DORH mora dati ugovor, da li mora dati mišljenje na ugovor. Da, zato što se vodi računa o tome da se štiti interes RH, da se štite interesi građana i da se štiti posebno interes imovine kad govorimo o tome. Prema tome, ako je i prošle godine su bile manje investicije, onda može se reći da je ova godina očito bila godina u kojoj se uspjelo i dokazalo da ova Vlada zna šta znači biti konkurentna zemlja, šta znači biti partner poduzetnicima i ono što je bitno u ovim podacima 44% poduzetnika je investiralo, oni su iz Hrvatske. Jer to je ključ razvoja u svakom slučaju, a inozemna ulaganja uvijek dobro došla i dalje poticano.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Gjurković, ja tvrdim da ovaj zakon ništa bitno nije promijenio u ulagačkoj klimi u proteklih godinu dana niti će išta bitno promijeniti. I to tvrdim iz razloga što je u godinu dana njegove provedbe, kada je trebao polučiti uspjeh svega tri projekta su se proglasila strateškim projektom od značaja za RH. A o tome vam svjedoče dva pokazatelja. Prvi je činjenica ta da nisu nego svega tri projekta, a drugi je taj što se u Hrvatskoj određene investicije, pa tako i u mojoj županiji, provode, a da uopće nisu niti ponijele zahtjev da ih se uvrsti na listu strateških projekata nego se realizirao i bez ovoga zakona i provode se te investicije. Ulagačku klimu u RH može poboljšati jedino stabilnost pravnog i poreznog sustava. U proteklih 20 godina 17 puta se promijenio Zakon o porezu na dohodak. Isto toliko se puta promijenio Zakon o porezu na dobit. Gotovo se isto toliko puta promijenio zakon, odnosno stopa PDV-a. Mijenjao se Zakon o PDV-u, o načinu uplate i o stopi PDV-a. S druge strane, ulagačku klimu u RH može potaknuti rješavanje imovinsko pravnih odnosa, sređena zemljišna knjiga i katastar prije svega. To su razlozi zbog kojih izostaju investicije u Hrvatskoj jer investitori iz ovih razloga koje sam vam rekao, a to je nestabilnog poreznog sustava i s druge strane nesređenih imovinsko pravnih odnosa ne može ishoditi građevinsku dozvolu, ne može brzo naći i realizirati svoju investiciju. A da je tome tako najbolje vam svjedoči i podatak da upravo investitori koji imaju i za koje investicije su riješeni imovinsko pravni odnosi i postoje, donesena je … dokumentacija, mogli su i prema onom zakonu koji je prije bio na snazi, sve u 45 dana svoju investiciju vrlo brzo početi realizirati …
Hvala lijepa. Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, hvala vam na ovoj replici. Vi ste rekli jednu bitnu i ključnu stvar što s ove strane mi nikako da čujemo, a to je čija istina. Provode se investicije i bez ovoga zakona. To znači da smo mi ipak uspjeli u efikasnosti i javne uprave i Agencije za investiciju i konkurentnost, da se projekti realiziraju bez da su strateški jer budimo otvoreni, strateški projekti su vezani ipak za složene projekte u kojima bez pomoći države teško se realiziraju.
Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega Gjurković, ja ne sporim da su i drago mi je čuti informacije da su 4 puta veće investicije u odnosu na prošlu godinu, to je dobro. Međutim, ja ću vas samo podsjetiti da trebamo biti malo ambiciozniji i u ovoj godini kada je riječ o investicijama jer 2 milijarde u odnosu na neke druge zemlje našeg okruženja nisu za Hrvatsku puno. Jedna Crna Gora je 2 milijarde imala samo na jednoj investiciji izgradnje marine za megajahte, samo na jednoj investiciji. Prema tome, jako puno treba raditi, ali operativno da bi se investicije provele. Možemo mi mijenjati ovako svake godine zakon, uočavati probleme, uočavati nedostatke pa opet mijenjati zakon, a kada dođe do realizacije stalno padamo. Ja ponavljam ovdje, ne možete se stalno pokrivati dekom državnog odvjetništva kada je riječ o ugovorima. U ovom zakonu širite nadležnost državnog odvjetništva za što ono apsolutno nema obavezu postupati. I mislim da je to potpuno nepotrebna stvar jer odgovornost čelnika državne uprave, tijela državne uprave, bilo ministarstva, bilo agencija, bilo županija ili neko drugo tijelo na lokalnoj razini, mora imati odgovornost za stavljanje potpisa na ugovore ili sporazume. Prema tome, ne može sve biti ono što predstavlja nadležnost državnog odvjetništva kada je riječ o raspolaganju nekretninama u vlasništvu RH. Državno odvjetništvo samo daje suglasnost na takve ugovore, a ne na sve ostale. Prema tome, ja se ponovno vraća, ni jedna Vlada nije uspjela …
Hvala lijepa. Hvala. Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice, kad vi kažete u toj zemlji se sa 2 milijarde eura samo jedna marina napravila, onda bi bilo korektno i fer da kažete da uvjeti pod kojima se ta marina radila su uvjeti pod kojima sigurno ne bi prošlo u RH, da imamo polu off shore trgovinu bez plaćanja poreza na određene derivate, itd., itd. Dakle, mi zato imamo druge instrumente i mjere RH kojima stimuliramo strane investitore da ulažu, da imaju pogodnosti i kod zapošljavanja i kod reinvestiranja dobiti, ali ne na način da ih izuzimamo iz određenih poreznih zakona. U ovom trenutku ishođenje dozvola je 4 milijarde 396 milijuna eura potencijalnih investicija, od toga u turizmu 90%. Pretpostavljam i sa ovim zakonom da bi iduće godine kameni temeljci, ali i prvi iskopi jer dosta nam je kamena temeljaca od HDZ-ove vlasti, počeli i krenuli. 6 mjeseci 2 milijarde i 170 milijuna kuna ove godine pokazuje da se investicijski ciklus pokrenuo.
Rajko Ostojić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Dakle, svi smo subjektivni, a tu i tamo brojimo dizalice, nadam se, kad smo suvozači, a ne vozači jer je to teško kada vozite po autoputu i brojat dizalice, ali kao što je gospodin Gjurković vrlo jasno rekao, brojke su objektivne i …. Dakle, FDI '97. 543 milijuna dolara, 2003. 1989, odmah nakon promjene vlasti 2004. milijardu 179 milijuna, 2010. rekord, ali negativni, 394 milijuna dolara, a sada rekao je gospodin Gjurković to su podaci dostupni svima vama zaguglajte, provjerite i definitivno kao što je gospodin Gjurković inicijalno reko ove promjene zakona dakle sam zakon sa ovim promjenama će dovesti do buma … bili oni greefield investicije ili brownfield investicije, sasvim svejedno.
Srđan Gjurković odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, ja bih samo još odgovorio da kada govorimo o konkurentnosti i investicijama u 2013.godini smanjeno je 41 parafiskalni namet ukupne vrijednosti 318,6 milijuna kuna. od siječnja do kolovoza 2014.smanjilo se ili ukinulo 7 stavki ukupne vrijednosti 57,2 milijuna kuna, a od rujna do prosinca 2014.bit će smanjeno dodatnih 9 stavki ukupne vrijednosti 119,52 milijuna kuna. Ukupno 2013., 2014. smanjenje ili ukidanje 57 parafiskalnih nameta ukupne vrijednosti 495 milijuna 443 tisuće kuna.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Gjurković, pozorno sam slušao vaše izlaganje gdje ste zaista pokušali braniti ono što je glavno i sadržajno u ovom novom zakonskom prijedlogu, a to je da su osiguranih 10% financijske konstrukcije strateške investicije. Naime, što to znači? kažete radit će se u fazama pa će se onda tijekom vremena osiguravati novci i za drugu, treću, četvrtu ne znam koliko faza ili koliko godina. A vođeni iskustvom koje nas uči u ovih 23 godine postojanja, vidimo da to nas vodi kako reče kolega Ostojić u bum, ali bum nelikvidnosti. Naime, što će se dogoditi? Imate primjere bolnice u Blatu, ovdje u Zagrebu Blato, imate iz prijašnje države Obrovac itd. eto to su primjeri investicija, poglavito ova u Blatu kojoj nije bila zatvorena financijska konstrukcija. Doći će do toga da izvođači radova i podizvođači neće biti plaćeni jer nema financijske konstrukcije, doći će do povećanja nelikvidnosti, imat ćemo ono što imamo i danas. Po meni strateška investicija je svaka ona koja donosi nova radna mjesta ali u proizvodnoj djelatnosti, dakle u djelatnosti koja ima dodanu vrijednost koja će ostvariti dodanu vrijednost. I osim toga svi smo ovdje zaboravili da barijeru koja priječi u Hrvatskoj veće investiranje, a to je ono na što nailaze, a šutke na što nailaze investitori, a mi ovdje to šutke promatramo i slušamo, a to je IMT parola, a to bi bilo ima li mene tu. Dakle kada investitor dođe i kada čuje taj IMT uglavnom odustaje i odlazi u druge države u kojima nema parole IMT. Hvala lijepo.
Srđan Gjurković odgovor na repliku.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora. Evo koristim priliku pozdraviti srednjoškolce i profesorice iz Splita. Dakle poštovani kolega vi ste udarili u nekakve primjere iz pamtivijeka iz nekog sustava. Dakle posao je rizik onaj koji ulazi u projekte ima rizik posebno privatnik. Ako radi u fazama objekta, ako radi 6 hotela radi jedan po jedan. Zašto? Da bi smanjio svoj rizik i on osigurava sredstva po fazama. Da li je to možda Srđ, da li je to neki drugi projekt jel je najviše projekata u turizmu i njemu treba osigurati fazno. Vi danas kad dođete u banku ili gradite ili kao poduzetnik, vas kontrolira banka po fazama, kontrolira vas i država ako idete preko HBOR-a, da li ste uložili sredstva i ne možete povući novu tranšu i nećete moći ako niste platili svoje dobavljače. Prema tome, te vaše priče nisu istinite jer nisu provedive u ovom trenutku. pa zato i jesmo digli standard i od ulaska u EU i sami radi sebe. Nema trošenja novaca na način kako se to radilo ili možda vi u HDSSB-u bi to rado radili i dalje. Ja ne branim ovaj zakon od 10% da bi ga branio, ja ga argumentiram zato što je to život pokazao, zato što je vrijeme pokazalo. I broj ovih vrlo brzo će se vidjeti i potencijalnih ali i ovih strateških investicija koje kucaju na vrata odluke Vlade, dobrim dijelom zavisi u prvom redu o izmjenama i dopunama ovog zakona.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa kolega da budem iskren naprosto ne mogu vjerovati šta mi sve dobijamo od ove Vlade, a posebice od Ministarstva gospodarstva na stol tijekom vašeg mandata, naprosto iz goreg u još gore. Vi za ovaj prijedlog zakona i ovih izmjena zakona uvođenje agencije u administrativnu provjeru bez rokova kada će to trebati izvesti, uvođenje Državnog odvjetništva u proces, izmjene financijske regulative, pa vi ne da ćete dovesti do rasta investicija nego i ovo malo strateških investicija što ih ima vjerojatno se neće realizirati. Ja uopće ne razumijem što se to s vama događa. Pa ako te agencije nemaju što raditi pa onda ukinite ih pa bar ćemo nešto uštediti u državnom proračunu ako nam te agencije ne trebaju i ako nemaju što raditi, pa idemo ih ugasiti i tako smo ih osnovali, a ciljevi nisu ostvarile. I s druge pak strane ova priča o investicijama, svi mi znamo da su investicije rasle u predrecesijsko razdoblje do 2008.godine, da je rast tih investicija bio gotovo isključivo vezan za izgradnju trgovačkih centara i da te investicije nisu donosile realna radna mjesta u proizvodnju i u rastu hrvatskog društvenog supstrata. Dakle nemojmo se gledati količinu novca. I zaista se tu slažem s vama ne trebamo ni gledati ni Srbiju, ni Crnu Goru, ne znam kakve primjene, ali ajmo gledati rast broja zaposlenosti radnih mjesta i na to se fokusirati, na hrvatsku proizvodnju. I nije Hrvatskoj puno pomoglo to što smo IKEA-u, IKEA-u unijeli u hrvatske investicije i dobili još jedan trgovački centar koji su Hrvatskoj prodaje, prodaje tuđe proizvode a hrvatska proizvodnja propada. Pogledajmo što je sa hrvatskom zaposlenošću i zašto danas imamo 40 tisuća zaposlenih manje nego što smo imali prije. To je problem.
Srđan Gjurković odgovor na repliku.
Poštovani kolega, dakle u ovom trenutku u proizvodnju se ulaže negdje oko 900 milijuna eura. Ovaj Zakon o strateškim investicijama, ova nadopuna osigurava velike investicije za kapitalna ulaganja. Ali ono što nije rečeno do sada, evo koristim priliku prilikom replike vama a drago mi je da se u nekom segmentu čak i slažemo, zanimljivo da svaka investicija i svako jačanje velikih tvrtki vuče za sobom 4 do 8 novih radnih mjesta u malom i srednjem poduzetništvu. Dakle to su statistike i teoretske i praktične. I zato je ovaj zakon i ove izmjene su bitne. A uvijek su one bitne kada su životne, kada one nisu samo zato da bi se nešto mijenjalo, da bi se kupovalo vrijeme. U raspravi, iznošenju ovog zakona jasno se reklo, uočili smo, mijenjamo, trebamo reagirati, čekamo da možemo realizirati određene projekte ne malih vrijednosti. A ono što je bitno, što smo čuli i sa ove lijeve moje strane, odnosno desne opozicijske, da oni prihvaćaju da investicije idu i bez strateških. I to je ova ključna poruka po meni ovoga dana. Što se tiče rasprave o tome da vama uzimamo ili u Slavoniji i sve to skupa loše radimo, ova Vlada, pa poštovani kolega pa sjetite se Zakona o regionalnom razvoju. Pa koliko je samo općina i gradova u Slavoniji ušlo sada nakon 23 godine nepravde da dobije mogućnost, da dobije sredstva tamo gdje su zaslužili.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Ivo Jelušić. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Imamo relativno opsegom male izmjene i dopune zakona a vidimo da imamo vrlo žustru raspravu i dosta rasprave. Pa čak bih se usudio reći iz ove rasprave do sada nisu toliko sporne ove izmjene i dopune i oko njih manje-više nema sporova nego više se raspravlja oko stanja općenito, oko strateških investicija, uopće oko investicija, uopće oko gospodarskog stanja zemlje šta je razumljivo. Inače kada se zakon neki donese pa nakon par mjeseci ili godinu dana kao što je to u ovom slučaju dođe do izmjena i dopuna to samo po sebi često puta kaže pa to nije dobro, zašto u tako brzom roku. Ja moram reći da u ovom slučaju to nije sporno, dapače, kod jednog ovakvog zakona koji je specifičan zakon ako treba evo sada mogu reći ako treba raditi izmjene i dopune za 6 mjeseci, za godinu dana ako se nešto ukaže potrebnim, treba to napraviti jer je to naprosto u funkciji poboljšanja, ne samo zakona jer nije zakon radi zakona nego zato da omogućimo i olakšamo investicije koje su nam nužno potrebne. Naravno pri tome cijeli ovaj zakon ne samo ove izmjene i dopune i primjena njegova polazi od toga da se niti jedan postojeći zakon ne derogira, da se nikoga ne favorizira na uštrb nekog drugog, na uštrb nekog postojećeg zakona ili protivno prostorno planskoj dokumentaciji koje imaju neke jedinice lokalne samouprave ili država. Prema tome, poštujući sve propise samo da se sve to malo ubrza jer smo svjesni toga svi ovdje a i šire da neažurna ili dovoljno neažurna ili neodgovorna administracija na svim razinama je u dobrom dijelu koči čak određenih projekata. Ovaj zakon je na tom tragu da te kočnice odblokira i da projekti uz dobru volju, uz odgovorno ponašanje svih, na svim razinama, administracije od najniže do Vlade daju svoj obol da se investicije što prije krenu i dogode. Hoće li i ove izmjene i ovaj cijeli zakon tome doprinijeti i osigurati da sada dođe do … [[Govornik se ne razumije.]] samo po sebi neće ali pripomoći sigurno hoće a svaka pomoć u tom smislu je dobro došla. Vidjeli smo do sada iz izlaganja zamjenika ministra iz rasprava da se ipak do određenih pomaka došlo dakle da imamo već 3 projekta koja su proglašena kao strateška, dva su u postupku proglašenja, 8 je spremno za povjerenstvo i još nekih 20-ak, ukupno negdje 30-ak postupaka je u obradi, pri realizaciji. Prema tome, ako se svih tih 30 projekata pozitivno riješi mi ćemo zaista doći do ozbiljnog povećanja investicija. Što je novo u ovom zakonu? Dakle da se drugačije tretira financijska konstrukcija, dakle ne da se mora osigurati cijela ili zatvoriti cijela financijska konstrukcija za cijeli projekt nego da se kada se projekt od strane Vlade proglasi strateškim da se u roku od 60 dana dostavi odgovarajući instrument koji će garantirati da za … [[Govornik se ne razumije.]] % vrijednosti investicije da je osigurana, da su osigurana financijska sredstva. I to je u redu. Jer teško možete očekivati od nekoga da već u prvoj fazi ima i osigurana sva sredstva ili barem da ih ma osigurana da ih može jasno pokazati i dokazati itd.. Drugo, to je da se u obradu postupaka uključe dakle i agencije za investicije i konkurentnost i Centar za praćenje energetskog sektora investicija što je također u redu jer očekujemo, jer to njihova i je zadaća. I dakle treba iskoristit njihove kapacitete da i oni koji imaju kadrovske da pripomognu da obrada projekta ide sveobuhvatnije, šire i brže. Također nije sporno ni ovo oko parcela koje su u javnom vlasništvu, vlasništvu države ili jedinica lokalne samouprave, da se dakle i one ako je u prostorno-planskoj dokumentaciji predviđeno da se može … odgovarajući projekat riješit da on krene ako je država većinski vlasnik ili jedinica lokalne samouprave, da se raspiše javna ponuda da se traži najbolji ponuditelji. Mislim da je također to dobra stvar da se na taj način dakle i ponudi ako se nešto ima, a ne samo da se čeka investitora da on pronađe odgovarajući prostor gdje bi on investirao i što bi investirao. Ono što je malo izazvalo ovdje prijepora, to je oko suglasnosti DORH-a na sam tekst sporazuma. S obzirom da u roku od 60 dana od donošenja odluke na Vladi treba dakle na sporazum svoj dati suglasnost i Ministarstvo vanjskih poslova i DORH, ja mislim da je to dovoljan rok od 60 dana da svatko to pročešlja, pogleda i da se u tom smislu očituje i dade svoje mišljenje. Prema tome, nadam se i vjerujem da to neće usporiti proceduru, ali da će državu i općenito javni sektor, dakle zaštiti više. To je sigurno i u tom smislu ne vidim u tome velikih problema. Ono što je jasno iz ove rasprave, dakle da uglavnom nema osporavanja što se tiče samih izmjena i dopuna ovog zakona, dakle to nije sporno. Više je govora bilo oko stanja općenito. Naravno, stanje nije dobro, nismo zadovoljni, bez obzira na rast investicija, bez obzira na napredak koji imamo da ukupno stanjem gospodarskima pa i stanjem investicija u zemlji nismo zadovoljni. To je jasno. Mi smo već šestu godinu bez rasta BDP-a, šestu godinu smo u krizi. Inače kad smo kod toga, u zadnje vrijeme, ima tomu par mjeseci, godina dana i više, i ovdje u sabornici u raspravi općenito u javnosti i u medijima se govori o tome kako smo već evo 12., prije 11. kvartal u stagnaciji kako nema rasta BDP-a. Kao da smo prije toga imali rast, kao da smo prije toga prethodnih godina imali rast. Kada bi to zaista bilo samo tako da mi samo ovih 12 kvartala nemamo rasta BDP-a to bi bilo super. To znači da bi Hrvatska otkad je krenula kriza imala ukupno akumulirani pad BDP-a od 3% što bi bio najmanji pad u cijeloj Europskoj uniji. Nažalost Hrvatska ima pad od 13% u ovih 6 godina otkad kriza traje, ali uporno svi izbjegavaju govorit o tome da imamo pad unatrag 6 godina nego samo ovih zadnjih 12 kvartala kako se eto ne bi reklo da je priznalo ili pokušalo se igrati na zaborav da je kriza bila i prije, da je pad za vrijeme HDZ-ove Vlade bio još veći, da je pad u njihove 3 godine krizne bio 10%, a sada je 3%. To je ipak velika, velika razlika. Prema tome, šta hoću reći? Kada bi bio problem samog pada BDP-a u ove 3 godine, odnosno u ovih 12 kvartala što se dogodio, a da prije toga nismo imali pada, mi bismo bili u puno boljoj situaciji, imali bismo najmanji pad u Europskoj uniji. No da ne bi više bilo pada i da ne bude tog pada BDP-a potrebno je pored ostalog i da se dogode značajnije investicije, da dođe do ozbiljnijeg rasta investicije jer na BDP utječu i investicije i javna potrošnja i osobna potrošnja i izvoz. Evo izvoz vidimo kontinuirano iz mjeseca u mjesec raste što je ohrabrujuće. Očekujemo da će izmjenama poreza na dohodak ovih milijardu 800, 2 milijarde koje će ostati u džepovima, u rukama građana, da će ih potrošiti, da će se povećati i osobna potrošnja. Nadamo se da će i ovaj zakon doprinijeti da dođe do rasta investicija. Prema tome, sve ide u tom pravcu da se prekine sa stagnacijom i da se krene u ozbiljniji razvoj i da se krene sa rastom BDP-a. Naravno, mi smo navikli godinama imati rast BDP-a. Od 2001. do 2008. imali smo rast od 2 do 5% na godišnjoj razini, međutim sada toga nema, dijelom zbog krize koja je u Europi, a dijelom i zbog pogrešnog koncepta rada, pa ako hoćete i zbog pogrešnih investicija koje smo imali u tom razdoblju. Dobar dio našeg rasta BDP-a u tim godinama od 2001. do 2008. je bio temeljen na investicijama, prije svega javnim infrastrukturnim projektima u javnom sektoru koje nam se danas javljaju kao problem jer te investicije naravno da ne mogu dati brzo povrat novca niti je to realno očekivati, ali se javljaju kao ozbiljan teret u smislu javnog duga države. Što se tiče privatnih investicija koje su se također bile razbuktale tada, dobar dio išao je, prije svega došao je do preinvestiranja, a i pogrešnog investiranja uglavnom u nekretninski biznis koji nam se također javlja danas kao bumerang. Mnoge firme i kojima to nije osnovna djelatnost ulagale su u nekretninski biznis koji im se danas javlja kao problem jer su to radili ne iz obrtnog kapitala nego iz kredita, skupih kredita zbog kojih danas ne mogu disati i zbog kojih je danas njihova osnova djelatnost dovedena u pitanje zbog tog što su išli u nešto što nije njihova djelatnost, što su svi išli u nekretninski biznis i što je onda donijelo visoke stope rasta, ali danas se javlja kao problem i današnji problema … pada gospodarskog je rezultat što smo onda imali nerealno visok ili na pogrešnim osnovama građen rast BDP-a. Dakle hoće li doći do značajnijeg povećanja investicija, ja vjerujem da hoće. Tu su naravno nezaobilazne, osim javnih investicija i privatne investicije. Ovdje je bilo i danas riječi oko toga, naravno da je problem ako se nastavi ovako pesimistično govoriti ili plašiti investitore da tko je lud investirati danas u takvim uvjetima u Hrvatskoj jer danas se naprosto na sve načine pokušava govoriti kako je u Hrvatsku apsolutno nestimulativno ulagati, naravno da se time stvara jedna atmosfera koja nije nimalo pogodna za investicije, koja nije pogodna za razvoj. Neki to rade zbog toga što eto u oporbi su pa je njihov posao da kritiziraju, ne shvaćajući da pri tome nanose ozbiljnu štetu ne onom tko je na vlasti, nego ukupno cijeloj državi. Naravno da je problem veliki i u lošem radu administracije na svim razinama od najniže, dakle od lokalne do državne. I ja bih se usudio reći da administracija svoj posao radi kako spada. Dobar dio ovog zakona ili neću reći cijeli zakon, ali dobar dio zakona bi bio izliježan, nepotreban. Mi naprosto moramo priznati i donijeti zakon koji traži od ljudi da rade svoj posao, da rade ažurno, odgovorno jer do sada to na žalost nije bilo slučaj. Prema tome, ovaj je zakon u tom smislu na neki način propisao strože rokove samo zato da bi natjerao da netko radi što bi u normalnim uvjetima bilo normalno. Da li će se to dogoditi? Vjerojatno hoće. Ako ovo ne budemo poduzimali što u ovom zakonu piše onda sigurno neće. Prema tome, ovo će sigurno pripomoći. Da li će dalje bit problema? Pa vjerojatno hoće. Pazite, ako netko na primjer jedinice lokalne samouprave nije u interesu neku investiciju zdušno podržavati bez obzira jel' se ovaj zakon ona može otežavati, bez obzira što netko ima urednu dozvolu, krene u projekt, plati komunalni doprinos iz kojeg treba financirati infrastrukturu. Ako je lokalna jedinica bude opstruirala ili sporo gradila infrastrukturu naravno da projekt ne može bit završen, onda neće biti gotov. Ali dobro, zakon je samo osnova, a sve ostalo je na ljudima koji to trebaju izvršavati. I u svakom slučaju ove izmjene i dopune zakona jesu napredak i jesu poboljšanje i sigurno će omogućiti da dođe do što više investicija, a bez investicija, bez investicija prije svega ali i u javnom sektoru, ali prije svega pored investicija privatnog kapitala neće doći do ozbiljnijeg rasta bruto društvenog proizvoda jer to nije samo slučaj u Hrvatskoj, to je svagdje. I mislim da ovaj zakon i ovo što se čini je vrijedan napor koji će sigurno ja se nadam dati rezultate. Hvala lijepo.
I sad ćemo do stanke slušati replike. Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Jelušić, nitko u ovoj sabornici, pa nitko ni u Hrvatskoj nije protiv investicija. Investicije su one koje mogu potaknuti gospodarstvo i svaki zakon koji u tom smjeru ide dobro došao je. Ja tvrdim da ovaj zakon neće bitno doprinijeti poboljšanju te investicijske klime ako se ne uđe u pojedine zakone lex specialis koji tretiraju pojedinu djelatnost i tamo se detektiraju barijere koje sprječavaju investicije. Pa replicirao sam nakon što ste rekli da ovaj zakon ne derogira niti jedan zakon drugi. A ja ću vam sada nabrojiti dva zakona koji ovaj zakon derogira. Prvo je u članku 27. ovog zakona derogira se Zakon o prostornom uređenju jer za strateški projekt primjerice ako je prostornim planom pojedine jedinice lokalne samouprave predviđeno raditi urbanistički plan uređenja za strateški investicijski projekt ne treba raditi. Za svaki drugi projekt koji nije proglašen strateškim treba raditi urbanistički plan uređenja. To je na tragu one latinske poslovice što je dozvoljeno bogu, nije volu. I drugi zakon koji se derogira ovim zakonom je Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama. Naime, ovim zakonom je propisano da se koncesije za strateški projekt mogu dati na 99 godina. I ovim zakonom je propisano da to radi Vlada RH. Zakonom o pomorskom dobru i morskim lukama je propisano da koncesije na pomorskom dobru može dati Vlada samo do 50 godina, a preko 50 godina uz prethodnu suglasnost Sabora. Prema tome, za strateški projekt ne treba suglasnost Sabora. Prema tome, za strateški projekt ne treba suglasnost Sabora kad se daje koncesija na pomorskom dobru, a što je propisano Zakonom o pomorskom dobru i morskim lukama. Prema tome, nije točno to što ste rekli da ovaj zakon, ovaj zakon derogira, derogira dva važna zakona u kojemu propisuje da nešto što može se provoditi za stratešku investiciju ne može se za neku drugu investiciju koja je možda isto strateška samo nije proglašena u smislu ovog zakona strateškim projektom. Hvala.
Hvala. Ivo Jelušić, odgovor na repliku.
Kolega Bačić, ovaj zakon naravno da treba i mora ubrzati procedure i procese, pa u tom smislu i ove o kojem ste vi govorili. Međutim, pri tome se ne zaobilazi jedinice lokalne samouprave na čijim prostorima će se događati, koje definiraju i koje trebaju definirati, dakle što će se na tom prostoru dogovarati. One su dapače uključene u cijelu tu proceduru. Prema tome i bit će u prilici reći da li je to u njihovu interesu ili nije. Vjerojatno će u pravilu reći da je to i njihov interes, jer ako nije u njihovom interesu nitko im neće silom nametati nešto što njima nije u interesu. Ono što iz svega ovoga proizlazi iz cijele ove rasprave, ne danas nego inače, a meni se čini da je nepotrebno, to je da se ovdje polazi od tog kao da je nekome cilj da radi nešto što je nekakve marifetluke, nešto što će biti u tajnosti, nešto što će se nekom pogodovati. Pa ovi će barem svi postupci, sve ove procedure, svi projekti biti javno izloženi. Zna se točno koji su imenom i prezimenom pobrojane firme, pobrojani projekti i cijela javnost ima uvida u to. Prema tome, sve je apsolutno transparentno i ako netko misli da se nekome pogoduje onako kako ne treba, nezakonito ili ovako prilika je da se na to reagira. Ja znam da je javnost dobrim dijelom zahvaljujući ponašanju prethodne Vlade pomalo puše se na hladno. Dakle, kada je dobar dio stvari išlo upravo da bi se nekom pogodovalo a ne da bi se realizirao opći cilj ili opći interes ovdje nije ta nakana. Ja znam da možda vama to iz oporbe nije jasno i nije, ne čini se. Mislim da to netko, moguće da to netko radi i na ovaj način. Ali eto pokušat ćemo uradit to pošteno i odgovorno u interesu, u općem interesu.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa dobro kolega, hajde da vi još jedanput nama pojasnite. Rekli ste da će se izmjenama i dopunama ovog Zakona odblokirati kočnice i ubrzati proces strateških investicija. Uvodi se još jedna stepenica u postupku, a to je administrativna kontrola Agencije za investicije i konkurentnost … [[Govornik se ne razumije.]] za privatne investitore bez rokova u kojim se ta administrativna kontrola mora provesti i postupak proslijediti dalje na sljedeće. Na koji način uvođenjem dodatnih stepenica u postupku, dakle uopće putovanja te investicije ćete vi ubrzati taj proces i odblokirat kočnice kad se zapravo izmjenama i dopunama zakona evo uvodite još dodatne stepenice koje zapravo u postupku ta investicija mora proći. Pa ja ne znam jesmo li mi čitali iste izmjene i dopune zakona. Dakle iz svega tih nekoliko mi zapravo izmjenama i dopunama uvodimo dodatne administrativne barijere. I taj administrativni nadzor nije definiran u kojem roku se mora provesti i u kojem roku oni moraju predmet dalje proslijediti. Hvala.
Ivo Jelušić, odgovor na repliku.
Pa kolega Đurović ja ne vidim, ne znam gdje ste vi to vidjeli, da je … ili agencija da su dodatna stepenica u tom cijelom poslu. Dakle, oni su samo još jedan od alata, još jedno od mjesta gdje će to moći riješiti. Prema tome, da ne mora sve se obrađivati, da se svaki predmet ne mora obrađivati u ministarstvu nego može i u agenciji može i u … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome to nije dodatna nego paralelna ili ona koja će pripomoći da se ubrza procedura, a ne da bi zaustavila, ne da bi postojeće zakone vraćali na još jednu ustanovu ili instituciju koja će to raditi. Prema tome, to je naprosto zaista poboljšanje. Dakle, proširili smo krug ljudi koji će moći sada obrađivati predmete i to je naprosto ubrzanje, a ne usporavanje procedure.
Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice. Kolega Jelušić rekli ste dvije stvari, da je kriva administracija za sve ovo i drugo da, ali je prije rastao BDP. O čemu vi govorite? Znate koliki je bio državni proračun u ratnoj Vladi? Točno onoliki koliki je danas državni deficit. I sad znate koliko je od '92. narastao do danas, koliki je danas državni proračun. Pa kako nije rastao? Radili su se trgovački centri, pa i to je bilo potrebno narodu. Je od toga išao novac države ali nema problema. Autoputevi su se radili, ako su i skuplje došli meni je to žao treba kaznit ako je netko skuplje gradio ali to je donijelo višestruku korist. Dalmacija je višestruko vratila, cijene autoputa moguće i lopovluke na zaradi koju je dobila autoputom. E a šta je, danas je problem nema investicija kolega Jelušić. Zato što nije kriva administracija jer administracija provodi zakone koje mi ovdje donosimo, Sabor, a mi ovdje ništa ne donosimo nego Vlada određuje što treba donijeti, znači Vlada je kriva. I mi moramo taj problem riješiti. Da dobijemo Vladu koja zna što hoće, kako hoće, odlučna u tome treba biti, ima podršku u Saboru, ima podršku u narodu i treba nešto napraviti. Kako ćemo mi nešto napraviti ako predsjednik Vlade kaže da u ovoj godini nećemo ništa raditi, ništa poduzimati. Pa tko će ovdje doći investirati? A mi znamo kakva je sad situacija i koja je investicijska klima. A predsjednik Vlade kaže nećemo ove godine, pa kad ćemo raditi onda? A sad bi trebalo državu okrenuti naopako u pozitivnom smislu, u smislu administriranja da dovedemo investicije. To je naš glavni problem. Problem je u našoj pameti, problem je u našoj svijesti, problem je u našim dušama. Mi kao da čekamo da nam to ulica počne iznuđivati te promjene.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Ivo Jelušić.
Kolega Marasović meni je drago da i kod vas vidim sve više samokritičnosti, doduše nju ne usudite se baš javno i u potpunosti reći. Vi ste rekli Vlada je kriva, naravno da je Vlada kriva pritom ste vjerojatno mislili na bivšu Vladu koja je doprinijela padu od 10% i ona je tri puta krivlja nego ova za ovo stanje u kojem se nalazimo. Meni je drago da i vi okrivljujete Vladu, doduše ne usudite se jasno i glasno reći da je to vaša Vlada bila ali evo ja ću vam pomoći u tome da detektiramo do kraja problem. Da, vlade su u pravilu krive, svaka srazmjerno onome koliko doprinosi rastu ili padu BDP-a, vaša je doprinijela za 10 postotnih poena, naša za 3, dakle vaša je tri puta krivlja. I drago mi je da ste to i vi priznali, samo niste smjeli do kraja izgovoriti ime te Vlade. Što se tiče skupih projekata, rekli ste pa dobro da su se radili skupi projekti, skuplji nego što je trebalo jer to je doprinosilo rastu BDP-a. Svaka čast na tome. To znači moglo se još više ići u, trebalo je tunele bojati 4, 5 puta a ne samo 2 puta i vjerojatno bi opet to doprinijelo rastu BDP-a. Čudna neka teorija s kojom se ja ne slažem, ja mislim da to javnog novca što je bilo trebalo je uložiti u daleko više investicija, a ne u jednu investiciju koja je bila preskupa ili nekoliko investicija koje su bile preskupe i koje nisu dale ono što bi dalo nekoliko investicija paralelno da su radili za te iste novce. Hvala.
Rajko Ostojić, replika.
Hvala lijepo. Dakle brojke su objektivne, jasne pa ću ih ja ponoviti. Dakle i rast odnosno pad BDP-a i rast odnosno ulaganje inozemnih izravnih ulaganja engleski FDA. Dakle, 2003. inozemna izravna ulaganja milijardu i 989 milijuna, 2010. rekordno nisko 394 milijuna i sada 394 milijuna dolara. Govori se o dolarima svugdje u svijetu FDA, i 2014. u prvih 6 mjeseci 2 milijarde 170 milijuna dolara. A s druge strane pad BDP-a, dakle do 2010. što je rekao kolega Jelušić kumulativno do 10%, a sada nažalost kumulativno do 3%. Zakon je dobar, zašto ga mijenjamo? Zbog iskustva. Ponovit ću, prvi put da se strateška investicija ili strateški investicijski projekti spominju u naslovu jednog zakona. Zbog čega? Zbog iskustva. Nije ga bilo. Zato su ovi porazni rezultati zadnjih 20 godina ili da parafraziram Nietschea koji je rekao bolje gram iskustva nego tone i tone teorija. Upravo to vidimo. Bilo je tone i tone teorija, akcijskih planova, strategija, nije bilo iskustva ili volje ili želje, nevažno. Bolje je gram iskustva nego tone teorija. Hvala lijepo.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Jelušić, kolega Đurović vam je replicirao u svezi dakle uloge Agencije za investicije i konkurentnost i Centra za energetiku i investiranje, dakle AIK i CEIK kako to se voli skraćeno reći. Čini mi se da uključivanje te dvije agencije i davanje njihovog smisla u proceduri ostvarenja investicija u RH zapravo kako je i rečeno usporava. I prolazak kroz te agencije usporava samu investiciju. Pa bi se moglo reći s obzirom na njihovu ulogu dosada i da je investicija zapravo vrlo malo, da "Besposlen pop i jariće krsti" tako i te dvije agencije koje će biti uključene u proces odobravanja investicija. Rekli ste također da je oporba zločesta, zlonamjerna i da tako promatra ovaj zakon. Nije točno, kamo sreće da nam možete argumentima i nabrajanjem investicija zatvoriti usta i izbiti argumente da kritiziramo. Pa i mi bi smo voljeli da ima puno više zaposlenih poglavito u nove investicije ako stižu, fala Bogu pa tko je protiv toga. A kada govorit o lokalnoj samoupravi i dakle urbanističkoj suglasnosti onda mi recite je li za vašu stratešku investiciju jednu od tri koju imate termoelektranu u Pločama jest li dobili suglasnost i Grad Ploča, i županije Dubrovačko-neretvanske? Kažete da to vi u dogovoru sa lokalnom samoupravom i nećete graditi ništa protiv interesa lokalne samouprave. Pa imate li tu suglasnosti i je li se lokalna samouprava i regionalna izjasnila o tom projektu, velikom projektu termoelektrane Ploče na ugljen?
Hvala. Ivo Jelušić odgovor na repliku.
Kolega Grubišić, vi očito iz HDSSB-a uporno želite oponirati nečemu što ne ide. Ali svejedno ja ću i vama odgovoriti isto što i kolegi Đuroviću. Dakle, uključivanje u proceduru ovih dviju institucija, dakle CEI i agencije se ne usporava niti usložnjava procedura nego uvodimo još jedan paralelni subjekt, dakle ne u hijerarhijskom ispod ili iznad pa da je još novi, nego paralelni koji će paralelno moći obrađivati projekte da to ne mora ministarstvo. Prema tome, to je pomoć ministarstvu da u smislu kadrovskih, ljudskih resursa itd. da još na jednom mjestu se može dakle odvijati posao. Prema tome, to je samo ispomoć u poslu dakle nije nikakva nova proceduralna zamka. Oko toga, oko poduzetništva i oko klime vi ste rekli da se i vi radujete. Pa meni je drago, ja mislim da se svaki građanin koji je dobro želi i misli ovoj državi treba se radovati kada dođe do investicija, kad dođe do napretka, kad nešto ide naprijed. Ali nemojmo, upravo zato ja govorim, uporno širiti jednu klimu beznađa, kako u ovoj državni ništa ne valja, kako je u ovoj državi se ne može raditi, kako u ovoj državi ne treba raditi itd. Oprostite ali vi te jutros rekli ovdje za poduzetnike da su mafija ili kriminalci tako nekako. Pa u takvoj jednoj atmosferi pa ko će normalan doći raditi i investirati? Prema tome, i sami doprinosite stvaranju takve jedne loše atmosfere. Ja govorim upravo to, nemojmo govoriti ono što nije, nemojmo stvari govoriti da su crnje nego što jesu idemo govoriti stvari onakve kakve jesu ne bi li otvorili prostor za investicije, za razvoj itd. U samom … kapital je plaha životinja, on ne ide tamo gdje je nesigurno. Ako ovdje u saborskoj govornici i za ovim stolom kaže da je poduzetništvo izjednačeno sa mafijom i kriminalom pa koje je lud doći u ovu zemlju i investirati. Nemojte to raditi.
Marijan Škvarić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega, u vašoj raspravi slažem se kad ste napomenuli da se ne možemo u globalu složiti sa ovom situacijom koju imamo u Hrvatskoj i pad BDP-a od 0,5% itekako opominje da moramo se bolje potruditi. Ali ste jako dobro spomenuli i poveznicu da pad prije 6 godina je bio 7%, pa 5%, pa 3% i taj pad ukupno skoro 15% nije jednostavno riješiti u 2 do 3 godine. Slažem se s vama i sa konstatacijom da je nama svima zadatak da zaista budemo proaktivni, ako treba donositi zakone nakon isteka 6 mjeseci, ja mislim da ako i treba i svaki mjesec idemo mijenjati zakone samo da omogućimo bolju investicijsku klimu u našoj državi, bolje gospodarsko ulaganje. I tu se vežemo na ono što ste sad napomenuli u vašoj raspravi zašto nema zdušnog podržavanja svim ovim mjerama za razvoj gospodarstva? Zašto ima više likovanja za neuspjeh nego proaktivnosti i zadovoljstva? Na što ste rekli da treba prije svega početi podržavanje i najbolje biti od lokalne i regionalne samouprave. Tu je temelj svih temelja razvoja i ko gradonačelnik zaista moram reći da maksimalno podržavam sve ove mjere i mi zaista gradonačelnici, načelnici činimo sve da dovedemo gospodarstvenike, da povećamo investicije na našem području, a tu nam i ministarstvo i svi trebaju pomoći. I ono što je isto rečeno kod same Vlade i ministarstva da oni jesu najodgovorniji, a da li su jedini krivci? Pa u Hrvatskoj imamo i fakultete, i komore, institute, i akademike pa ipak svi mi trebamo onda dati najbolje rješenje za Hrvatsku. Hvala lijepo.
Još ćemo jedan klub saslušati. U ime kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra i kolegice i kolege zastupnici. Ja moram biti brz s obzirom da je gospođa potpredsjednica najavila stanku nakon replika, ali evo ostalo mi je 9, 10 minuta, neću biti dugo stvarno, neću iskoristiti svo moje vrijeme koje imam. E ovako, dakle klub HDSSB-a bit će kao što je bio i protiv onog prvog zakona i protiv ovih izmjena i dopuna Zakona o strateškim investicijskim projektima u RH jer upravo iz replika se i proizlazi zbog čega ćemo biti protiv toga. Dakle, u ovom zakonskome prijedlogu su nekakve da kažem možda minimalne promjene u odnosu na ono prvo, a to je se uvodi uloga DORH-a u davanju mišljenja u svakoj investiciji koja bi bila strateška. Mislim da ovdje je bilo riječi i o tome da je DORH i tako i tako pretrpan sa predmetima počevši od istraživanja kriminala i korupcije, pa do drugih ulova koje ima u upravnim sporovima i u drugim sporovima u RH. Možda da uključimo PNUSKOK pa da pomogne kao što su ove dvije agencije CEI ili kako se zove AIK kao … [[Govornik se ne razumije.]] da uključimo i PNUSKOK da pomogne DORH-u i da svi skupa pomognu ministarstvu u odlučivanju o velikim strateškim investicijama u RH. Nadalje, nitko nije protiv velikih strateških investicija, kažu da su evo 3. Čini mi se LNG terminal za kojega kažu da zemljište ima Hypo banka pa nitko o tom ništa ne govori, kako će proći Hypo banka sa svojim zemljištem i kako će ucijeniti investitore i Hrvatsku državu, ne znam. Termo elektrana Ploče, također druga investicija velika, strateška, na ugljen sa trovanjem Doline Neretve o kojoj su se izjasnile, ne ja, nego ekološke udruge u Dolini Neretve. Dubrovačko-neretvanska županija, grad Ploče i svi ostali, dakle to je usklađenost sa jedinicama lokalne samouprave jer će to donijeti velike probitke Dolini Neretve i možda ćemo imati crne mandarine će se mutirati pa ćemo imati i određene možda i koristi od toga. Za mene je strateška investicija i za naš klub svaka ona koja donosi nova radna mjesta u djelatnostima koje su proizvodne, dakle dodana vrijednost ako ostaje, strateška investicija je svaka ona koja bi donijela proizvodni pogon u bilo koju od poduzetničkih zona kojih imamo i koje su neiskorištene koje je ministarstvo proglasilo, da kažem, otpisanim i, neke od njih, ne govorim o svima. U Brodsko-posavskoj županiji imamo 18 poduzetničkih zona, samo su 3 aktivne, 3 su zaživjele, 15 još uvijek nije zaživjelo. Dakle, kada bi to bilo drugačije, onda možda ni ovakav zakon možda ne bi bio ni potrebit. Iako je situacija sa investicijama i u svijetu u vrijeme ove tzv. recesije drugačija nego što je bila prije 6 godina. No, novaca ima, sasvim sigurno, novaca ima, novcima se raspolaže, ali što to prijeći ulaganje i investiranje u Hrvatsku? Jasno da je to nestabilnost poreznog i pravnog sustava, čuli smo ovdje koliko puta je mijenjan Zakon o porezima. Zatim, i jasno i o stopi doprinosa, zatim nesređene, još uvijek nesređene zemljišne, iako smo prije ulaska u Europu da ćemo srediti zemljišne knjige, katastar, sve to još uvijek nije sređeno. Problem korupcije koji vlada među nekima i kod nekih, ja nisam rekao da su svi poduzetnici mafija, kao što kolega Jelušić govori, nego rekao sam da, a na kraju krajeva zbog čega i gdje nastaje uopće korupcija? Ne bi smio ni reći da postoji, što je ovo, država bez nulte, je, proklamirano nulte tolerancije na korupciju, ali nažalost nije tako jer imamo ljestvicu korumpiranosti u cijeloj Europi pa smo tamo na prvom mjestu odozada, dakle, tamo smo najbolji u tome. Dakle, sve to skupa govori da i one investicije koje su bile zacrtane 2010., kada je Jadranka Kosor i njezina Vlada donijela program investicija i ulaganja 14 milijardi eura ili preko 100 milijardi kuna, među kojima je bio i Kanal Dunav-Sava u Slavoniji, nažalost o tome nema ni riječi niti se itko interesira, zanima više za to, nekakva mala sredstva se ulažu iako taj kanal ima više namjensku, on je višenamjenski, koristan je i za poljoprivredu i za navodnjavanje i za plovidbu i spoj Dunava i Save što je već valjda stoljetna želja naših ljudi i ideje naših ljudi u Slavoniji. Kada gledamo ono što smo mi predložili EU za onih Junkerovih 315 milijardi eura, 77 projekata, ja bih rekao 72 dana na mom srcu leži rana i od tih 77 projekata dobili smo ocjenu da nisu pripremljeni, da nisu u fazi u kojoj bi se mogli reći da postoje projekti, da postoje riješeni imovinsko pravni odnosi, da postoji i građevinska dozvola i sve ono što bi trebalo biti potrebno da bi EU prihvatila projekt. Imamo ovdje danas izjavu, dakle Europske komisije koja baš ne daje ama baš nimalo dobru ocjenu tim projektima koje je Hrvatska predložila EU. Pa kako će onda i ti strani ili domaći privatni investitori investirati u RH ako Europska komisija govori o nečem ovakvom? Dakle, sve u svemu, da ne duljim i da budem dosljedan kako sam rekao, klub HDSSB-a neće biti za ovu izmjenu i dopunu Zakona o strateškim investicijskim projektima RH. Hvala lijepa.
Replika, Stjepan Milinković.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa više puta ste danas kolega Grubišić, i vi ste spomenuli jedinice lokalne samouprave i značaj njihov. Nama je drago čuti da su one značajne i nema sigurno niti jednog čelnika, niti jedne jedinice koja ne želi investicije na svom terenu, koji ne želi gospodarski napredak, to u svakom slučaju je dobro došlo i svi to pozdravljaju, ali naravno ne ono što je štetno po okoliš. Naravno ne i ono što je štetno po zdravlje ljudi. Pa mi imamo okoliš jedan od najočuvanijih u širem europskom okruženju i sad bi ga trebali na neki način … to je nama dobro. To treba naravno uvažavati mišljenje jedinica lokalne samouprave i poštivati i ta upozorenja ozbiljno shvaćati. Ali isto tako je potrebno jačati jedinice lokalne samouprave. Ova posljednja događanja glede i ovih, dakle umanjenja prihoda, sigurno ne doprinosi tome. Mnoge jedinice imaju projekte za mjere ruralnog razvoja, govorim uporno o tome, imaju projekata silno i čekanje, ali natječaja nema. Sve su to stvari koje bitne su, naravno za stvaranje infrastrukture, za stvaranje dobroga okruženja da bi se mogle raditi investicije, a ovo nikako ne doprinosi jačanju jedinica lokalne samouprave što vidimo da je bit u cijeloj Europi da se one jačaju, da budu kvalitetne, da rade kako treba i naravno da se tamo pučanstvo drži na tim područjima. Pa mi nažalost svjedočimo našim tim tužnim situacijama u seoskim sredinama gdje ima potencijala i za poljoprivredu, sve veće demografske poteškoće, sve veće, a ovo zasigurno ne doprinosi dobro tome. Evo, hvala lijepa.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepa kolega MIlinković. Zapravo i ovaj zakon svjedoči o visoko centraliziranoj državi koja može bilo kojoj jedinici lokalne samouprave ako se radi o bilo kakvoj investiciji narediti, bez obzira na urbanističke uvjete postojanje, nepostojanje da će se to tu i graditi. Tako sam isto rekao i primjer TE u Pločama, nekada kako ono kažu Kardeljevo ili kako je bilo pa Aleksandrov pitaj Boga, danas su Ploče. Dakle bez obzira na ekološke standarde koje je Europa i potpisala ulaskom u EU. U nedostatku investicija i to e postala velika strateška investicija na ugljen. Na moru i sve na ugljen i Plomin i Ploče, još samo da u Dubrovniku naprave jednu takvu. Hvala lijepo.
Nadica Jelaš, replika.
Kolega Grubišiću u svojoj doista slikovitoj raspravi kako obično imate, dakle koja se kretala od Eisenhowera pa do rana na srcu, da vi ste spomenuli da je zapravo za vas svaka investicija strateška ako otvara nova radna mjesta. Iščitavam tu jedno namjerno nerazumijevanje, dakle ovdje je zaista riječ o strateškim projektima, o strateškim investicijama. I ovdje u zakonu stoji definicija koje su to strateške investicije, dakle to su sve one investicije koje su nominalno teže od 100 milijuna kuna. dakle to su investicije što je po meni još važnije koje mijenjaju gospodarsku strukturu u smislu jačanja i energetskog sektora i sektora prometa i zaštite okoliša itd. Dakle zato je bitno da upravo za te ogromne strateške projekte koji mijenjaju gospodarsku strukturu da Vlada miče odnosno eliminira prepreke u njihovoj realizaciji. I ono što je također važno, obzirom da će se ovi investicijski projekti protezati kroz nekoliko mandata dakle njihova realizacija je dugotrajna bilo bi jako dobro da i sljedeća vlada podrži sve te strateške projekte.
Boro Grubišić odgovor na repliku.
Hvala lijepo kolegice na vašoj replici, baš je dobra. Dakle Vlada ne da miče barijere, ona postavlja nove barijere. Dakle uloga DORH-a, ja sam rekao PNUSKOK-a ali uloga tih agencija AIK i CEI dakle Centra za energetiku i investicije i Agencije za investicije i konkurentnost koje su uključene u proces ocjene investicija su nova prepreka, administrativna prepreka. Pa mora ona proći kroz ruke tih dviju agencija i DORH-a još trećega, kao pomoćnika u procesu odluke u ministarstvu. A što se tiče strateških investicija, ako je samo novac i ulaganje novca jedina mjerilo strategičnosti onda nemam šta drugo reći, ne bih se ja složio s time.
Nastavit ćemo u 15,00 sati. Prvi će biti kolega Petar Baranović. STANKA U 13,28 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege, nastavljamo sa raspravom. U ime kluba Narodne stranke, Novog vala Petar Baranović, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Par komentara vezanih uz ovu novelu zakona, odnosno možda više uz temu investicija u Hrvatskoj i provedivost strateških investicija koja se provlačila kroz raspravu i odlazila dosta široko. Mi u klubu ne smatramo pa ni ja osobno da je Zakon o strateškim investicijama nepotreban dokument, sasvim suprotno dapače, smatramo ga potrebnim i svaki pravni okvir koji odista pospješuje investicijsku klimu i olakšava sam postupak investiranja u Hrvatskoj držimo poželjnim. Jednako tako ne smatramo naivno da bi svaki novi doneseni zakon trebao biti toliko besprijekoran, odnosno da može biti toliko besprijekoran da bi bio savršen i da ne bi bio podložan promjenama. Svi su zakoni doživljavali novele nakon određenog vremena praktične primjene pa tako i ovaj. Međutim i u ovom zakonu su spomenute neke točke koje su otvorile jutros raspravu pa držim i za potrebnim prokomentirati neke stvari. Primjerice DORH, mišljenje DORH-a, obavezno mišljenje DORH-a i uopće uvlačenje DORH-a u ovakve postupke kao što je planiranje investicija. DORH je institucija koja bi se trebala baviti prvenstveno kriminalom koji se pojavi kada su u pitanju investicije i projekti. Opterećivati DORH sa mišljenjima držimo bespredmetnim i zapravo smatramo da je to svojevrsna kočnica. Pokazalo se naime u praksi da kada se traži mišljenje od DORH onda to mišljenje jako često ima "ali". Ima "ali" iz preventivnih razloga jer svaki službenik u današnjoj situaciji u kojoj se nalazimo kao društvo stavlja "ali" kao vrstu preventive radi vlastite sigurnosti. I onda jako često to "ali" koje ponekad i nije teško uspori proces, najbolji primjer toga "ali" i tih mišljenja koja nisu obvezatna vidimo u usporavanju procesa stavljanja u funkciju poljoprivrednog zemljišta u Republici Hrvatskoj a mogli bi naći i to ali kao faktor usporavanja vrlo izvjesno i u jako puno javnih investicija, jako puno privatnih investicija koje dolaze pod mišljenje DORH-a. Bilo bi dobro da se DORH stvarno i odista bavi sankcioniranjem kriminala kada su u pitanju projekti, takvih recentnih primjera ima. Recimo u Zagrebu ima primjera u kojima su poduzetnici izreketareni, ima primjera u kojima su investicije zaustavljene, poduzetnici polomljeni od strane krupnih imena pa i nekih uglednih banaka u Hrvatskoj. Slučaj je dostavljen DORH-u, DORH oprao ruke kao Poncije Pilat. Stoga smatramo da mišljenje DORH-a ne bi smjelo biti uvjetovano kada već kao što se kaže u samom tekstu zakona nakon što Ministarstvo gospodarstva ili Centar za energetske investicije ili Agencija za investicije i konkurentnost obave administrativnu provjeru zaprimljenih prijava, ministarstvo uredne prijave upućuje na razmatranje povjerenstvu. Ako smo formirali agencije, ako smo formirali povjerenstva mada je o povjerenstvu sir Winston Churchill odavno rekao stvarnu suštinu stvari čemu onda DORH? Zbog čega institucije koje su zakonom predviđene da provjeravaju valjanost i kvalitetu dokumentacije ne bi preuzimala i na sebe odgovornost za posao koji rade i za posao koji su plaćeni a DORH da kvalitetno i odista sankcionira kriminal koji se pojavljuje u realizaciji projekata? Drugo, o samim investicijama i investicijskoj klimi, neki su govornici jutros pravilno primijetili da imamo ozračje pravne nesigurnosti u Hrvatskoj, da poreznu politiku mijenjamo iz godine u godinu, iz mjeseca u mjesec, da investitori danas ne mogu ozbiljno planirati vizibilnost svojih projekata jer ne znaju šta će ih sutra novog zadesiti u tom stampedu zakonskih promjena u sferi porezne politike i generalno kada je u pitanju pravna sigurnost. Dakle mi smatramo da za poticanje investicija je potrebno dignuti razinu pravne sigurnosti i vođenje porezne politike vratiti u sferu ozbiljnosti i odgovornosti. Ovo što se sada radi zadnjih godina u Hrvatskoj je zapravo ono što je okarakterizirao pokojni Stjepan Radić kao srljanje gusaka u magli. Druge riječi nema. Znamo da je nužda, znamo da ova Vlada nije zaprimila sjajno stanje državnih financija, znamo u kakvom stanju je dočekala državu, odnosno dobila odgovornost za vođenje države, ali to je ne ekskulpira od odgovornosti za konzistentno, odgovorno, dugoročno vođenje politike koja stvarna pretpostavke za investicije. Naslušali smo se jučer i nekih hvala o rastu industrijske proizvodnje. Bit ću osobno sretan ukoliko je to odista utemeljeno na stvarnom rastu industrijske proizvodnje, stvarno rastu zapošljavanja, ali nekako sam skeptičan, ne čini mi se vani da se događaju neke bitne promjene izvan zidova ovog Sabora. Naslušali smo se i o rastu investicija u Hrvatskoj, pa ipak BDP je i dalje u padu. Nekako se te dvije kategorije ne nalaze. Nije logično da imamo BDP u padu ukoliko imamo odista tako izvanredan industrijski rast, rast izvoza. Nije logično da imamo to ukoliko imamo tako sjajan porast investicija, odnosno zadovoljavajući volumen investicija. Nemamo zadovoljavajući volumen investicija, nemojmo se dame i gospodo lagat. Najgore šta možemo raditi bez obzira na dnevno političke potrebe, to je da lažemo sebe, a još je gore, pa ja bih rekao čak i nepristojno da lažemo građane ove zemlje. To je nedopustivo. To je jednostavno nedopustivo. CEI i AIK, Centar za energetske investicije i Agencija za investicije i konkurentnost. Postavljam sad otvoreno pitanje nakon mislim više čak od godinu dana postojanja tih institucija. Pošteno govoreći u samom startu sam smatrao da možda postoji logika postojanja obadviju. Nakon ovog vremena ono što moramo konstatirati je da nema nikakvog razloga da to ne bude jedna investicija u kojoj bi eventualno energetske investicije bile jedan od odjela. Imamo agenciju viška. To pokazuje praksa. Postavlja se otvoreno pitanje, Centar za energetske investicije postoji kao zasebni centar. Kad smo došli u mandat imali smo jako loše poslovno stanje HEP-a uvjetovano lošim hidrološkim godinama, činjenicom da se uvozila struja u kriznim godinama po cijeni koja je ponekad i premašivala samu prodajnu cijenu građanstvu i industriji. Da bi sanirali poslovanje HEP-a i da bi HEP-u dali snage, kondicionirali ga za planirane investicije digli smo cijenu struje, onda su pale kiše u državi koja ovisi o kiši pa je HEP ostvario dobit u zadnjih dvije godine koja se mjeri u milijardama. Prošle su tri godine mandata, nijedna lopata u novu hidrocentralu nije zakopana. Centar za energetske investicije, šta je radio centar, šta je radio HEP i di su nam javne investicije? Di su nam investicije javnih poduzeća? Pa nije moguće da javno poduzeće koje je u vlasništvu države je imalo zapreku za investiranje u ovakvom zakonu ili nekom sličnom normativu. Ja bih prije procijenio da se radi o neodlučnosti i nesposobnosti. Neprihvatljivo da u situaciji u kojoj vapimo za investicijama državno poduzeće koje je ostvarilo dobit, respektabilnu dobit, dostatnu da se uđe u investicijski ciklus nije zakopalo lopatu ni na jednoj predviđenoj novoj hidrocentrali. Neprihvatljivo. U konačnici, ovaj prijedlog o izmjenama i dopunama zakona smatramo tehničkim dokumentom i mi ćemo ga kao takvoga tretirati. Ali ono što ostaje kao otvoreno pitanje, nije li za poticanje investicija i pravnu sigurnost u ovoj zemlji potrebno ažurnije provoditi aktivnosti izvan samog djelokruga rada Ministarstva gospodarstva, je li u ovom zakonu a i generalno kad sagledavate prostor mogućih investicija otvaraju se neka pitanja. Jedan od najvažnijih resursa i prostora za nove investicije je pomorsko dobro. Još je prošla Vlada uočila probleme i nedostatke Zakona o pomorskom dobru po kojem i dan danas radimo i ona je krenula u proces donošenja novog prijedloga zakona koji je trajao 2,5 godine. Izašla su tri oficijelna prijedloga, odradio se niz javnih rasprava, svi uključeni akteri su dali svoja mišljenja. Taj prijedlog je bio pred donošenjem kad je ova Vlada stupila u mandat. Procijenilo se da taj dokument ne valja. Donijelo se odluku da se ide u izradu novog Zakona o pomorskom dobru. Navršili smo tri godine mandata, Prijedlog zakona o pomorskom dobru još uvijek nije pred ovim domom, a radi se o najvrjednijem prostornom resursu i području mogućih strateških investicija. I drugi detalj, primjena Zakona o poljoprivrednom zemljištu, ponovo se možemo sjetiti famoznog DORH-a i mišljenja, dakle ne obveze nego mišljenja, od 750 000 hektara poljoprivrednog zemljišta koliko je stavljeno u funkciju? Bolje ne spominjat brojku. Nakon godinu i pol dana postojanja zakona resurs, drugi resurs za moguće investicije u ovoj zemlji, pa čak i one strateškog karaktera nije stavljeno u funkciju i stoji u korovu. Treći detalj, plastični primjer kako mi radimo posao. Među strateškim investicijama navedene su i moguće investicije u poljoprivredi, to znači u marikulturi i ribarstvu. Cenzus je koliko pamtim 20 milijuna kuna na moj amandman, ali ni tih 20 milijuna kuna investicije za koju imamo mogućnost povlačenja sredstava iz Europskog ribarskog fonda 2007.-2013. u ovoj godini mali iznos, ali u periodu 2014./2020. u desecima milijuna eura. U marikulturi ne možemo iskoristiti iz jednog toliko banalnog i neracionalnog razloga. Ministarstvo zaštite okoliša je pri donošenju NATURA 2000 kompletan prostor na Jadranu na kojem bi bilo moguće postaviti novo uzgajalište velikog kapaciteta stavilo pod NATURA-u i automatski eliminiralo mogućnost povećanja proizvodnje u marikulturi u Republici Hrvatskoj. Prava je istina da strateška investicija zbog nekoordiniranosti ministarstava i nedostatka međuresorne suradnje i multidisciplinarnog planiranja i rada u ovoj zemlji investicija u području marikulture je veća od pet milijuna kuna. Nije moguća, jer sve šta možemo i na što smo osuđeni to je iskorištavanje potpuno postojećih lokacija u onom dijelu u kojem do sad nisu bile iskorištene što je zanemariva kategorija. Prema tome, pozivam Vladu Republike Hrvatske da kad su u pitanju investicije ne stvara povjerenstva, jer u povjerenstvima je pametan čovjek sve rekao. Ako želite da se nešto nikad ne riješi samo formirajte povjerenstvo, nego pozivamo Vladu RH da njeni ministri konačno počnu zajedno raditi i planirati da bi investicije mogle biti moguće u ovoj zemlji a to je jedini način da stvarno izađemo iz krize, a ne da se blefiramo po Hrvatskom državnom saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na replike. Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Baranović, da HEP je povećao cijenu električne energije pod izlikom da će HEP investirati i da će javna poduzeća što je bila i odluka Vlade biti pokretači investicija u Hrvatskoj. I ono što ste vi rekli je točno. Niti jedna lopata nije zakopana, cijena struje je ostala ista, HEP posluje sa, kao što ste vi rekli milijardama kuna dobiti. Međutim, time se ne smijemo zadovoljavati, jer te milijarde kuna dobiti su zapravo prijevara onih koji plaćaju skupu struju. Niti smo dobili investicije, znači nova radna mjesta, a struja je skuplja, a za to nema opravdanja jer kao što ste govorili povećala se struja u vrijeme suše. Drugo što je vrlo važno što ste u svojoj raspravi spominjali to je pravna i porezna nesigurnost. Tko će investirati u Hrvatsku kad zna da će njegov sudski proces ako se nešto izjalovi i ako je nužna tužba trajati godinama? Jednostavno nitko se ne usudi investirati u Hrvatsku jer sudski procesi u Hrvatskoj traju tri puta duže nego što traju u Europi, a da ne kažem kad su u pitanju Trgovački sudovi. Vlada ima sve instrumente sa svojom saborskom većinom da ne bude niti porezne, a niti pravne sigurnosti. Samo treba odrediti zakonima kao što sam i prijepodne govorio o tome koliko mogu sudski procesi trajati. Jer zapravo je neprirodno da godinama traje sudski proces u nekom poslovnom sporu kad se zna da se gubi veliki novac i radna mjesta.
Hvala. Odgovor kolega Baranović.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Vukšić, o funkcioniranju i o kvaliteti rada hrvatskog pravosuđa mnogi su rekli mnoge stvari prije mene, pa mislim da ništa genijalnoga ne bih mogao dodati osim one stvari koju sam spomenija u raspravi, a to je da bi se DORH trebao prvenstveno baviti a stvarnim kriminalom koji se desija u investicijama i projektima i potruditi se da se u situacijama kad su investitori izloženi reketu i prevarama te iste ljude zaštiti a to se ne događa. To odgovorno tvrdim i postoje konkretni slučajevima kojima to mogu elaborirati. A šta se tiče HEP-a čini mi se da se spominju u zadnje dvije godine neke dvije milijarde kuna, možda i više. Nevjerojatno je da u zemlji koja je energetski ovisna u svim segmentima energetske bilance, pa i kad je u pitanju električna energija, da apstiniramo od investicija u objekte koji su odavno zacrtani kao investicije u energetici RH. Tri godine, ne tri mjeseca. Potpuno je jasno da za ozbiljne projekte je potrebno pripremiti dokumentaciju, ali da u tri godine baš za ni jedan nismo bili kadri odraditi projektnu pripremu do kraja i zakopati lopatu, dati nadu građanima ove zemlje da se nešto konačno počelo raditi. To je ispod svake razine.
Stjepan Milinković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Baranović, hajmo se složiti da su zakoni podložni promjenama, izmjenama naravno sa ciljem unapređenja ili ubrzanja procesa. Ali ovdje ako nije se krenulo, ako nije se ni startalo onda da i Shumaher u najboljim danima dodaje gas, ne možeš postići baš adekvatnu brzinu. Ako još ima kočenje ono što ste vi govorili o kočenju baš u kontekstu raspolaganja sa poljoprivrednim zemljištem u tom dijelu ste spominjali DORH. Ja osobno ne mislim baš da je DORH u tom dijelu baš da je on najviše kočio. Znate što je taj proces po meni najviše usporilo i ukočilo? Ona Uredba o zabrani raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Radile su se manje ili više negdje uspješno, ali su bili određeni postoci su bili. E sad je došao ovaj Zakon o poljoprivrednom zemljištu i kakvi su rezultati? Nikakvi. Ali još je tragičnije, poražavajuće da se ono ponavljam ponovo danas da se na žalost ono ponavlja da ovi koji su jači, veći, moćniji ove manje izguraju. Evo primjer sam rekao danas Lipovljane gdje ni jedan OPG nije dobio priliku da jednostavno da može ostvariti to zemljište, da može unaprijediti proizvodnju. A da ne govorim o onom dijelu gdje mnogi čekaju sada te mjere ruralnog razvoja, mnogi imaju spremne projekte. Prvo treba im zemlja, naravno da im treba zemlja, naravno trebaju i natječaji za koje su spremni i pripremljeni konkurirati, nema nijednoga. I u tom dijelu je teško očekivati ozdravljenje od naše poljoprivrede koja kao što ste rekli vrlo teško diše. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Baranović.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Kolega Milinkoviću kad je u pitanju poljoprivredna proizvodnja onda nema nevinih. I vi jako dobro kao i ja znate da su bilance hrvatske poljoprivredne proizvodnje poražavajuće već dugi niz godina, zapravo od Domovinskog rata na ovamo. Mi nismo uspjeli uloviti par godina provođenja dobre poljoprivredne politike. Kad je u pitanju raspolaganje poljoprivrednim zemljištem, veliki i mali, diferencijacija proizvodnje u poljoprivredi je jedini način da se jasno zna što je ekonomski isplativo proizvoditi OPG-ima i u kojim … proizvodnje a što će pokupiti veliki igrači. Ono što Hrvatsku interesira to je da ne uvozimo 700 milijuna litara mlijeka da bi zadovoljili svoje godišnje potrebe. I vi ste spomenuli uredbu koju je ministar donio. Moram vas razočarati ne slažem se s vama i ovaj put mislim da je ministar donio uredbu koja je imala svojih osnova jer ako ćemo govoriti istinu onda jako dobro znamo da su čelnici lokalnih samouprava jako često koristili svoje ovlasti da bi jačali svoju političku poziciju i da bi davali zemlju onima koji su u njihovom političkom krilu. Hvala lijepa.
Hvala. Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa evo kolega Baranović vi pogledajte sad je treća godina mandata ove Vlade, mijenjalo se zakonodavstvo dosta puta. Svaki investitor koji pročita ove izmjene zakona zaključit će zapravo da se stvaraju još dodatne zapreke i da će stvari ići sporije. Bezbroj puta se mijenjalo poslovno okružje u ove tri godine, izbori su najdalje za godinu dana. Vi ste sad jedan ozbiljan investitor koji razmišlja o jednoj velikoj investiciji veličine 20, 30 milijuna eura u sadašnjem trenutku. Dakle, planirate da ćete po jednom novom zaposlenom ostvariti toliko prema zakonu, da će porez na dobiti biti toliki dohodak, da će parafiskalni nameti biti toliki, dakle stvarate neki financijski plan i razmišljate da li da krenete u tu investiciju. Znate da ta investicija se neće moći ni pokrenuti prije izbora, dakle prije sljedećih godinu dana. Znate da tko god bio za godinu dana ova Vlada biti neće. U uvjetima kakvi postoje u Hrvatskoj znate da će se nakon toga sve živo ponovno mijenjati. I da cijela vaša konstrukcija, cijela kalkulacija i sve ono što ste vi planirali više neće držati vodu. I što ćete vi učiniti kao jedan ozbiljan investitor? Pa otići ćete negdje drugdje. Zašto bi se vi uopće tu upuštali u ovom prostoru u jednu takvu ozbiljnu investiciju, recimo veliku proizvodnu investiciju, kao strani investitor koji dolazi u Hrvatsku kad je nepredvidljivo sve osim mijene koja će se zasigurno događati. Mijena je valjda jedino predvidivo što se zasigurno i uvijek događa kako u društvenom životu tako i u okolnostima koje se odnose na gospodarstvo. I to nam svi stalno zamjeraju. Jer svi znamo da nikakvog kontinuiteta i nikakvog prijenosa nekog okružja nemamo kad dolazi do smjena vlasti. Već pokreću novi pokušaj, neki novi model i tako stalno. I to i jest problem i zato tog nema i zato je možda jedini odgovor izbori sad odmah. Pa ajmo krenuti barem u 4-godišnji nekakav koliko toliko stabilan ciklus.
Hvala. Odgovor, kolega Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Đurović, za stvaranje percepcije o povoljnom poslovnom okruženju i pravnoj sigurnosti potrebno je više od jednog mandata. Potrebno je da ukupna hrvatska politika, sve stranke koje imaju zastupnike u ovom Parlamentu i sve one koje će ih ubuduće imati shvate da postoje stvari koje su nacionalni interes da postoje kategorije koje traže dugoročno planiranje i u ovom konkretnom slučaju pravna sigurnost, porezna politika. Da su to stvari oko kojih se ne mogu iz godine u godinu mijenjat zakoni onako kako to brojke u Ministarstvu financija kažu. I moramo generalno promijeniti pristup prema vođenju države jer ovo što je hrvatska politika pokazala u zadnjih 20 i nešto godina i nije vrijedno pristojnog komentara. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja želim reći da neću podržati ovaj prijedlog zakona zbog toga što smatram da je prilikom njegove izrade u velikoj mjeri prekršen Zakon o zaštiti okoliša, odnosno obaveza o provedbi javne rasprave u trajanju od mjesec dana. Kao što smo mogli vidjeti na završnom dijelu dokumenta javna rasprava je trajala svega 15 dana, odnosno javno savjetovanje, što nije u skladu sa odredbama 163. i 164. Zakona o zaštiti okoliša koji nalaže da svi zakoni, prijedlozi zakona ili pak prijedlozi izmjena i dopuna zakona moraju prolaziti, a koji imaju određeni potencijalni negativni učinak na okoliš, moraju biti raspravljani tijekom javne rasprave u minimalnom trajanju od 30 dana. Ovdje to nije slučaj. I zbog toga smatram da nema nikakve osnove da se ovaj zakon donosi u hitnoj proceduri niti da se uopće donosi na ovakav način. Ono što ću ja danas govoriti će se u velikoj mjeri poklapati sa primjedbama koje tijekom javnog savjetovanja su iznijeli GONG i Zelena akcija jer je to na kraju krajeva ono što sam i govorila kada se tek donosio Zakon o strateškim investicijama. Naime, ja smatram da Zakon o strateškim investicijama pa i ovaj zakon kojim se mijenjaju i dopunjavaju određene odredbe Zakona o strateškim investicijama predstavlja kapitulaciju države pred birokracijom. I to neučinkovitom birokracijom, neefikasnom, birokracijom koja pogoduje, koja ima komplicirane procedure i zbog čega na kraju krajeva mi danas i nismo država u kojoj jednaka pravila igre jednako vrijede za sve, nego smo država u kojoj se pokušajem ovakvih zakona traže nekakve kračice i prečice kako bi se ipak pokušalo ostvariti nekakve investicijske projekte koje se onda proglašava sa strateškim investicijama. Želim naglasiti da ja nisam protiv toga da mi imamo Zakon o strateškim investicijama, međutim smatram da mora biti točno i precizno definirano što jest strateška investicija, a strateška investicija mora biti jedna investicija koja je u dugoročnom interesu svih građana ili barem jednog djela građana koji žive na određenom području RH. To moraju biti projekti koji su vezani za komunalnu ili drugi infrastrukturu, a ne može se nipošto raditi o nekakvim projektima koji imaju profitno privatni karakter. I zbog toga smatram da je općenito ideja Zakona o strateškim investicijama u potpunosti promašena, odnosno da je trebalo donijeti zakon kojim će se točno definirati koji su to strateški projekti, koje su strateške investicije za RH jer se njima na kraju krajeva podiže kvaliteta života ili komunalni standard građana RH. Smatram da je ovaj prijedlog zakona ustvari jedan potez očajnika. Naime, bez obzira na činjenicu da je donesen Zakon o strateškim investicijama čija je glavna intencija bila da se pokrenu, ajde uvjetno rečeno velike investicije u Hrvatskoj, vidjeli smo da je u proteklih ajde godinu i pol odnosno dvije skoro godine do realizacije jako malenog broja projekata došli i da se na popisu strateških projekata danas nalazi jako maleni broj investicija. Zbog toga smatram da je intencija zakona u potpunosti promašena i da se niti ovim izmjenama neće ustvari napraviti ništa supstancijalno. Naime, iako se Zakonom o strateškim investicijama nastojalo pogodovati pojedinim investitorima u odnosima na druge investitore što smatram da nije dobro okruženje za demokratsku državu koja želi imati jednaka pravila igre za sve, čak ni to nije bio dovoljno da se privuku investitori. Zbog čega je to tako? Zato što imamo kao što sam već rekla neefikasnu javnu upravu, imamo jako komplicirane procedure koje potiču diskrecijsko odlučivanje u tijelima javne vlasti i imamo neefikasno pravosuđe. I sve dok će biti tako mi ustvari nećemo u Hrvatskoj moći privući ozbiljnije investitore. Nažalost ovim zakonom se ne nastoji riješiti ove strukturne probleme u RH i upravo suprotno bih mogla reći i umjesto da se krene upravo prema tom cilju da postanemo kvalitetno, efikasno društvo, društvo koje će doista svima omogućavati jednaka pravila igre za sve, pokušavaju se opet pronaći nekakvi prečaci, snižavaju se određeni kriteriji koji sigurno neće dovesti do dolaska ozbiljnih investitora ali će možda dovesti do različitih špekulanata ili neozbiljnih koji sigurno neće imati jako dobre namjere. I postavlja se pitanje da li je onda interes države da ustvari privuče upravo takve špekulantske investitore i ja vam moram postaviti pitanje pa zar je to doista najbolje i najviše što možemo napraviti? Ako upitate građane koji su najveći problemi sa kojima se susreću će vam sigurno biti odgovor da ne živimo u pravednoj državi, da ne živimo u državi u kojoj mogu na brzi, efikasni način ostvariti svoja prava ili ishoditi rješenja i dozvole koje im izdaju tijela javne vlasti. Dakle, sve dok će biti tako neće biti dobro. Nažalost moram se osvrnuti i na današnju izjavu ministra uprave koja govori da sada još sadašnja Vlada nema nikakve namjere da bilo što drastično napravi u ovom pravcu, što znači da ustvari ne želi rješavati one probleme koji su ključni i problemi u hrvatskom društvu. Ne ide se u pravcu reforme skupog politički, klijentelističkog, teritorijalnog ustroja RH, ne ide se na smanjivanje broja jedinica lokalne samouprave, ne ide se na ukidanje županija, ne ide se na formiranje regija, ne ide se na kvalitativnu reformu javne uprave za to jednostavno nema političke volje, nažalost. Još je jedan jako veliki problem koji može proisteći iz ovog dokumenta, znači ukupnog Zakona o strateškim investicijama a to je procedura ASDS. Znamo šta se događa trenutno na razini EU sa TTAP-om, odnosnom TTP-om, skraćeno kako ga zovu. Nažalost neke države su danas imale već negativna iskustva vezano uz ASDS. Postavlja se pitanje ukoliko ćemo na ovakav način privlačiti potencijalne beskrupulozne špekulante nećemo li kao država platiti jako skupu financijsku cijenu za ovu nesmotrenost?
Hvala. Branko Vukšić replika.
Uvažena kolegice Holy, zapravo ovaj jedan dio vaše rasprave mogao bi se nazvati špekulanti naprijed ostali stoje. Slažem se s vama znači da onima kojima ne smeta neefikasna javna vlast, onima kojima ne smeta neefikasno pravosuđe, a ulažu u Hrvatsku izlažu se velikom riziku. Pa onda ili su špekulanti ili su avanturisti, taj bi se zaključak mogao reći. Rekli ste javna uprava je neefikasna, ona je loša, spora, neefikasna međutim i premijer i Vlada su poručili da im ne pada na pamet raditi reformu javne uprave ili raditi reformu lokalne samouprave. Što će nama reforme? Valjda sve štima, valjda smo prezadovoljni kako rade i javna uprava i lokalna samouprava i pravosuđe koje je rak rana društva, a onda je i rak rana za investicijsko okružje. Slažem se, ne treba snižavati kriterije. Osnovni kriteriji koji jesu su upravo to, dobro pravosuđe, dobri porezni sustav koji se ne mijenja svaka 3 mjeseca i javna uprava koja će izlaziti u susret poštivajući zakone u susret investitorima, koja neće odugovlačiti sa dozvolama po nekoliko mjeseci ili nekoliko godina i u kojoj investitori neće biti reketirani. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolegice Holy izvolite.
Poštovani kolega zbog čega sam rekla da se nažalost ovim zakonom ukoliko stupi na snagu, a sigurno će stupiti na snagu mogu privući samo špekulantski investitori? Zbog toga što ako je intencija ovog zakona, a jest da se ublaže financijski uvjeti za realizaciju ovih projekata, onda to znači da ćemo privući potencijalne investitore koji neće moći dokazati da imaju osigurane izvore financiranja za neki projekt, a to je vrlo opasna situacija i to neće sigurno ići u pravcu da realiziramo kvalitetne projekte koji su doista od strateškog interesa za RH. Naravno, postoji razlika u odnosu na one projekte koji su komunalnog standarda i koji su se do sada ustvari nalazili na ovom popisu, ali mi ne možemo garantirati da se za par mjeseci na popisu strateških investicija neće naći projekt, npr. golfa na Srdžu. I tko onda garantira da ukoliko ne dođe do ukupne realizacije tog projekta koji je proglašen strateškim investicijskim projektom, neće investitor možda aktivirati određene instrumente …. Mene to brine i bojim se što to izgleda ne brine predlagatelje, odnosno Vladu RH. Ovaj zakon do sada u svojoj primjeni nije ispunio svoju namjeru zbog toga smatram da bi se Vlada trebala prihvatiti važnog, ozbiljnog i temeljitog posla i krenuti u pravcu doista provedbe strukturnih reformi, a ne sa ovakvim zakonima pokušavati nešto što je nemoguće spasiti sa ovakvim zakonima.
Hvala. Sljedeći za raspravu, Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, dakle, svaki put u budućnost počinje barem malim pogledom u prošlost, da znamo analizirati situaciju i da kažemo kako je aktualna situacija pa samo kratko što se u prošlosti dešavalo 2 desetljeća u Hrvatskoj, EU i svijetu i kakva su bila inozemna izravna ulaganja. Dakle, protekla 2 desetljeća u zemljama EU i u zemljama Azije, Azijskih Pacifičkog regije su bile karakterizirane sa 4 principa, deregulacijom, depolitizacijom, privatizacijom i ukidanjem carina zbog ekonomskih integracija. Deregulacija u Hrvatskoj je bila očito hiperregulacija, depolitizacija u Hrvatskoj je bila politizacija do politikantstva, privatizacija, znate kakva je bila privatizacija u Hrvatskoj, a možda je bilo nekih ukidanja carina, nekih drugih trgovinskih zapreka u čemu je Hrvatska slijedila svijet. Time se ova 4 para … svaka nacionalna ekonomija u uređenim državama postaje međusobno više povezana uključujući 4 čimbenika, 4 aktera, to su potrošači, proizvođači, dobavljači i Vlada i Vlade osobito tranzicijskih zemalja su se 90-ih godina plašile, imale su sumnju, imale su …. Dakle, u svakom slučaju nisu gledale na FDI sa optimizmom, što je razumljivo obzirom da se radilo u tranziciji. Inozemna izravna ulaganja mogu se podijeliti u nekoliko skupina, zavisnosti od svrhe, cilja i motiva. Dakle, mogu biti vertikalna i horizontalna, mogu biti tzv. izravna ulaganja, … dakle izravna investicija iz … ili … investicije i 4, prema motivima ulaganja, uvjetovana tržišnim motivima, resursima, uslugama, odnosno ulaganjima za poboljšanje učinkovitosti i tzv. strateškim ulaganjima. Ponovit ću, strateškim ulaganjima i zato je ovaj zakon značajan napredak u odnosu na postojeću regulativu jer je ovo prvi zakon gdje se spominje jasno 3 riječi, Zakon o strateškim investicijskim projektima, dakle 3 riječi, strateške investicijske projekte. Znači, ukratko, svijet o tome gradi desetljećima, godinama, a mi 2014. prvi put. Izuzetak je 2000. godina kada je gospodin Linić bio potpredsjednik Vlade RH, kada je donesen zakon koji je bio sličan o poticanju investicija, nisu se spominjale ove 3 riječi, ali je bilo poticanje investicija koji je 2006. promijenjen, a njega je karakterizirala za to vrijeme, dakle prije desetljeće i pol značajne porezne olakšice, subvencije pri zapošljavanju i naravno carinske olakšice. Što je cilj ovog zakona? Svi su govorili, i zamjenik ministra i svi klubovi bili u opoziciji ili poziciji, je otvaranje novih radnih mjesta. Create new jobs. Otvorite radna mjesta i znate i sami, bar je moja generacija se sjeća Hladnog rata pa su se plašili tko ima više atomskih, … to je jača velesila. Obama je u prvom mandatu rekao, to više nije, najjača sila je ona koja je proteklih mjesec dana otvorila najviše radnih mjesta, to danas vidimo. Pustimo naoružanje, pustimo bojeve glave. Najveća sila je ona koja je otvorila najviše radnih mjesta u proteklih mjesec dana, godinu dana, pet godina i to je cilj ovog zakona koji je naglašavam prvi put eksplicitno naveo u tri riječi strateške investicijske projekte. Nietzsche je rekao "Bolje gram iskustva nego tona i tona teorije". Nismo imali iskustvo, imali smo loše iskustvo, loše privatizacije, hiperregulacije, politizacije i politikantstva i nakon godine dana smo Vlada,a time i Sabor uvidjeli da postoje neke zapreke investicijskim ulaganjima i mislim da su vrlo logični i gospodin Gjurković i gospodin Jelušić vrlo logički ukazali na uska grla i proširili ta uska grla u očekivanju da ovi projekti složit ću se sa gospođom Mirelom Holy koji su mogli biti bolji jer su samo tri projekta realizirana odnosno bit će realiziranja, dva su na čekanju, a ostalih 8 je u proceduru, a 22 na tzv. aktivnom promatranju, dakle ukupno 35 projekata. Moglo ih je biti značajno više, ali ipak je značajan napredak. Kakvo je bilo inozemno izravno ulaganje '97. 540 milijuna kuna, 2003. Milijardu 989 milijuna kuna, 2004.milijardu 179, 2010.rekordno nisko, pazite rekordno nisko svega 394 milijuna. Istovremeno pad BDP-a proteklih 6 godina čak do 10, a doduše zadnje tri godine kumulativno za tri indeksna poena. Prema tome, ovaj zakon je uspio procedure napokon staviti, maksimalno iskoristiti resurse i agencije i CEI-a dakle to nisu nove agencije, one već postoje, bolje iskoristiti njihove ljudske resurse. A što se tiče DORH-a naravno da postoji 60 dana da li Ministarstvo vanjskih poslova i DORH trebaju dati svoj placet na taj zakon, postoje argumenti projekt kontra ali zamislite i sami da vi negdje ulažete rađe bi pričekali 60 dana, a da su sva čista posla, nego da uložite i da vam onda vaša imovina, trud, ljudski resursi budu zamrznuti sljedeća dva desetljeća. Stoga mislim da ovaj zakon ako ništa teorijski, a počeo je i praktični značajan pomak u odnosu na protekla dva desetljeća. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Dražen Đurović. Izvolite.
Da vrlo kratko. Pa kolega vi ste više puta iznijeli danas podatke o veličini investicije u RH u različitim godinama. Pa recite koliko je bilo 2007., 2008.te izbore preskačete? Naravno tada su bile najviše investicije. Međutim već sam prije rekao ta visina tih investicija nije bila pokazatelj gospodarskog razvitka Hrvatske već je bila pokazatelj ulaganja u velike šoping centre u području oko grada Zagreba, oko grada Splita i oko drugih velikih gradova. To su bile te velike investicije koje su nekretninski balon i druge balone koji su se napuhavali i krenuli su ispuhavati u recesiji. Zašto sam se htio referirati? Zato što taj obujam tih investicija i taj primjer 2007., 2008.kad su bile najviše po svim pokazateljima nije korespondirao ni sa kakvim … nego je korespondirao je sa napuhavanjem praznog balona koji smo vidjeli kako se ispuhao u recesiji. I još sam nešto htio dodati, mi sada ne govorimo o novom zakonu, zakon je donesen prije godinu dana. mi sada govorimo o izmjenama i dopunama nekoliko članaka tog zakona, dakle imamo primjenu zakona već godinu dana i imamo vrlo slabe ili možemo reći nikakve rezultate u njegovoj provedbi. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Ostojić.
U pravu je kolega Đurović, dakle 2007.čak 4 milijarde dolara, u pravu ste, 4 milijarde dolara. a zašto? Ma ne zbog šoping centara, zbog IPO-a. znate koje su tvrtke išle u IPO u rujnu, kolovozu i rujnu i listopadu 2007.godine, vi ste se pripremali za izbore tada pa znate. Možda ste i vi učestvovali ili netko vaš tko je radio u Njemačkoj u tome. To je bio naprosto IPO prema tome to je bio taj skok … i u pravu ste i u onom sustavu pa i sada zadnja dva desetljeća su naši građani bili prisiljeni ulagati gdje u cigle u cement. Gradili su vikendice i kuće jel u socijalizmu naprosto nije bilo dozvoljeno privatno poduzetništvo pa su naši ljudi koji su išli u Njemačku radili kuće u primorju i Dalmaciji da bi ih iskorištavali svega tri tjedna tijekom iznajmljivanja tijekom turizma, dakle bio je mentalitet drugačiji koji se posložio. Stanogradnja zadnje 3, 4 godine ne postoji, ali unatoč tome ponovit ću prvih 6 mjeseci ove godine je FDI 2 milijarde, a u pravu ste 2007.je ukupan bio 4 milijarde zbog šoping centara neka bude zbog šoping centri zbog IPO-a tri velike tvrtke, a danas nema ni stanogradnje, ni šoping centara ni IPO-a a imamo taj porast i to su činjenice. Hvala lijepo.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Draženko Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Ovaj zakon očito rekao bih uklanja uočene nedostatke u provedbi i donosi poboljšanja koja su od predlagača ocijenjena kao potrebna s obzirom na uočeno u praksi. Proučavajući tekst izmjena i dopuna ovog zakona teško mogu naći nešto sporno i vjerujem da prijedlog treba podržati. No moram iznijeti primjedbu koja se doduše ne odnosi na sam tekst zakona već na popratno obrazloženje. Ono što je u prijedlogu zakona doduše navedeno kao obrazloženje prijedloga, a rekao bih da je u biti čisti opis i ponavljanje zakonskog teksta, a ne obrazloženje u pravom smislu te riječi. S obzirom da većina zastupnika nema neposredan uvid u provođenje ovog zakona, da bi mogli kvalitetno raspravljati o određenom prijedlogu smatram da bi obrazloženje ipak trebala biti više dubinska s puno jasnijim obrazloženjem svrhe izmjena i promjena. To nije specifičnost samo ovog prijedloga, često predlagači ne samo iz ovog ministarstva ne obrazlažu dovoljno dobro određeni prijedlog i stoga mi kao zastupnici trebamo posezati za dodatnim izvorima informacija da bi dobili podatke koje nam je u biti trebao dati predlagač. Napominjem, na temelju dodatnog proučavanja prijedloga zakona smatram da ovaj zakon sadrži dobra rješenja i da svakako ga treba podržati. Ali velim, ponovno apeliram na praksu da ta obrazloženja ipak budu malo opširnija i da ulaze u dubinu. Mislim da to dugujete i zastupnicima ali i javnosti. No za raspravu sam se u biti javio da ukažem na neke stvari koje u izmjenama ne nalazim a smatram da na njih treba ukazati. Naime, u razgovorima sa osobama koje su u doticaju sa stranim investitorima i potencijalnim stranim investitorima ukazuju se najčešće na tri glavne prepreke većim ulaganjima. Prvi je dakle sporost i neefikasnost administracije, odnosno birokratiziranje i vjerujem da ovaj zakon i predloženim izmjenama i dopunama dobro odgovara na taj problem i zato ga podržavam. Drugi je nesigurnost poslovanja s obzirom na regulatorno okruženje. To je u biti najčešća primjedba. I tu još rekao bih uvijek ne nailazimo pravi odgovor koji bi trebali naći. Često dakle postoji ta nesigurnost i određen strah od promjena koje će promijeniti uvjete poslovanja i često dakle investitori ne samo u zadnje vrijeme nego i prije u Hrvatskoj ne usude se investirati, imaju neki strah od investiranja zbog okolnosti koje se mogu promijeniti. Moj je dojam evo da bi trebali kao jedan prijedlog kroz zakonodavni okvir npr. omogućiti klauzulu u Sporazumu o pripremi i provedbi projekata kojom bi se dakle investitoru jamčila zaštita od negativnih promjena regulatornog okruženja recimo u razdoblju od 10 godina. Mislim da bi takvo rješenje dalo sigurnost investitoru bez obzira ne eventualne političke mijene i otklonilo jedan od najvažnijih razloga zašto investitori s podozrenjem gledaju na mogućnost investiranja u Hrvatsku. Velim ne od jučer nego kroz jedno cijelo razdoblje. Treća i glavna prepreka koja, rekao bih investitora odvrće od većeg ulaganja u Hrvatsku pravna nesigurnost. Predugo trajanje sporova, neriješeni imovinsko-pravni odnosi, nemogućnost naplate potraživanja navode potencijalni investitori vrlo često, dakle kao značajan faktor odvraćanja. I tu svakako trebamo zajednički pokušati pronaći rješenja. I na području zakonodavstva rekao bih da smo stvorili dobar okvir da sudovi funkcioniraju dobro. Ali počesto u praksi stvari ne funkcioniraju kako treba, počesto od određenih subjektivnih razloga na razini samih sudova. Da bi suzbili taj problem donekle barem kao jedno rješenje ja smatram da bi već u pripremi projekata trebali ekipirati pravne timove koji bi da tako kažem čistili papire, rješavali imovinsko pravne odnose u pripremi. Ti timovi bi smatram trebali biti i potpora strateškom investicijskom projektu sa strane države. Interes nam je dakle da se investicija ostvari, to je rekao bih nacionalni interes i smatram da tu ipak trebamo poduzeti korake, sve korake koje možemo, možda čak i nekonvencionalne. Također rješavanje imovinsko-pravnih sporova nastalih u vezi određene investicije koja je proglašena strateškom rekao bih da bi trebalo biti regulirano kao hitni spor. Mislim da je to moguće regulirati i zakonski. Doduše u vezi te hitnosti se otvara i pitanje stvarnog provođenja odredbi o hitnosti nekog postupka. Često se nažalost u praksi stvarno i događa da je ta odredbi prečesto mrtvo slovo na papiru. Recimo npr. propisano je da postupak tužbi od pokretanja postupka hitan ali ima primjera da takvi sporovi traju po 4 godine. Dakle hitnost bi po meni trebala značiti rješavanje sporova od nekih 6 mjeseci najviše. Nažalost svjedočimo da je realno stanje puno gore. Očito je da tu moramo napraviti i neke izmjene koje evo doduše idu van rasprave o samom prijedlogu ovoga zakona ali nužno ih je spomenuti u ovom kontekstu. Doima se stoga da moramo u zakonodavni okvir unijeti i neke konkretne odredbe kojima će se konkretno finalizirati, neopravdano prekoračenje rokova u kojem sudovi moraju rješavati sporove, pogotovo ove sporove koji se odnose na imovinsko-pravne probleme u vezi strateških investicija. Velim to je materija koja prelazi ovu raspravu ali ukoliko nam je svima skupa cilj da potaknemo ne samo investicije nego općenito gospodarsku aktivnost problem neefikasnosti sudova moramo polemizirati. U konačnici kao što sam i rekao zaključujem da će ovaj prijedlog izmjena i dopuna doprinijeti cilju zakona, dakle olakšavanju većih investicija. No apeliram evo i da se primjedbe koje sam izrekao ovdje uzmu u obzir i da se zbog važnosti materije javnost i zastupnici upoznaju na kvalitetan način sa učincima primjene ovih zakona. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Damir Rilje. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Temeljna pitanja koja se žele urediti Izmjenama i dopunama Zakona o strateškim investicijskim projektima RH jesu doneseni zapravo u cilju njegove lakše primjene i efikasnosti. Pa evo tako nekoliko mojih razmišljanja vezano uz postojeću situaciju ali ono o čemu zapravo ove izmjene i dopune govore i što donose. Dakle u godinu i pol kao što je već rečeno Vladino povjerenstvo zapravo ima negdje oko 50 do 60 prijavljenih projekata, netko je rekao 54, netko je 62, samo 5 su odobreni kao strateški, 9 projekata se tek razmatra a 18 je u pripremi, 7 je odbačeno zbog nepotpune papirologije. Strateškim projektima dakle kako smo čuli osim Termoelektrane Plomin C, Kontejnerskog terminala u Rijeci, Centra za gospodarenje otpadom Piškornica kod Koprivnice ubrzo će biti LNG terminal na Krku te nadogradnja zračne luke u Malom Lošinju. Novine koje se predlažu su propisivanje da se potencijalni strateški projekti mogu realizirati na nekretnini nad kojom Republika Hrvatska ima većinu suvlasničkih dijelova prema stanju u zemljišnim knjigama ili na nekretnini nad kojom Republika Hrvatska i jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave imaju većinu suvlasničkih dijelova prema stanju u zemljišnim knjigama a koja prostornim planom je planirana za razvoj investicijskih projekata ili na pomorskom dobru ako ono čini funkcionalnu i poslovnu cjelinu … [[Govornik se ne razumije.]] gore navedenu nekretninama. Naravno, ovdje se pojavljuje problem usklađenosti upisanih čestica u katastru i zemljišniku. Odabir zainteresiranog investitora za realizaciju pojedinog potencijalnog strateškog projekta obavlja se na temelju javnog poziva. Republika Hrvatska … jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave temeljem odluke Vlade RH sklapaju sporazum o uvjetima i načinu raspolaganja zemljištem. Budući da većina prijavljenih projekata nije imala zatvorenu financijsku konstrukciju, ovim prijedlogom zakona investitorima bi se omogućilo lakše i fleksibilnije podnošenje financijske dokumentacije vezane uz projekt. Kad se radi o privatnom projektu ili javno privatnom projektu zainteresirani investitor projekt prijavljuje Agenciji za investicije i konkurentnost, a ukoliko se radi o privatnom ili javnom projektu iz područja energetike zainteresirani investitor projekt prijavljuje centru za praćenje poslovanja energetskog sektora i investicija, dakle CEI. I AIK i CEI obavljaju administrativnu provjeru zaprimljenih prijava te urednu prijavu upućuju Ministarstvu gospodarstva koji istu upućuje na razmatranje Povjerenstvu za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekata, a kad se radi o javnom projektu zainteresirani investitor projekt prijavljuje Ministarstvu gospodarstva. Novom odredbom ovog prijedloga zakona predlaže se da administrativne poslove obavljaju za povjerenstvo uz dosadašnje Ministarstvo gospodarstva i AIK ili CEI, a u suradnji sa središnjim tijelima državne uprave za koje je utvrđeno da priprema i provedbu projekata djelomično ili potpuno spada u njihovu nadležnost. Nakon što Ministarstvo gospodarstva ili Centar za energetiku i investicije ili Agencija za investicije i konkurentnost obave administrativnu provjeru zaprimljenih prijava, Ministarstvo gospodarstva uredne prijave upućuje na razmatranje povjerenstvu. Očito je ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona dio poslova vezanih uz administrativnu obradu zaprimljenih prijava propisan u nadležnost AIK-u i CEI-u i osim brže i kvalitetnije obrade zaprimljenih prijava je maksimalna iskorištenost postojećih administrativnih kapaciteta te činjenica da se navedene agencije operativno bave upravo investicijskim projektima. Također novom odredbom propisano je da su središnja tijela državne uprave dužna na zahtjev Ministarstva gospodarstva, AIK-a i CEI-a dati stručno mišljenje u roku od 10 dana od dana zaprimanja na prijavu ili predmetnu dokumentaciju te pisanu pozitivnu ili negativnu ocjenu o prihvatljivosti prijedloga strateškog projekta, a radi ocjene prihvatljivosti i strateškog investicijskog projekta te upućivanja prijave na razmatranje povjerenstvu. Novom odredbom ovog prijedloga zakona predviđeno je također da privatni zainteresirani investitor u roku 60 dana od dana donošenja odluke Vlade RH o proglašenju strateškog projekta mora dostaviti Ministarstvu gospodarstva mjenicu, zadužnicu i dokaz o osiguranim izvorima financiranja u visini vrijednosti najmanje 10% ukupne vrijednosti projekta koji uključuje bankarsku garanciju domaće ili strane banke ili namjenski deponirana oročena novčana sredstva na rok od 9 mjeseci. Ukoliko privatni zainteresirani investitor ne dostavi financijsku dokumentaciju u roku od 60 od dana donošenja odluke o proglašenju strateškog projekta Vlada RH na prijedlog povjerenstva donosi odluku o stavljanju odluke o proglašenju strateškog projekta izvan snage. Novom izmijenjenom odredbom propisuje se također da Sporazum o pripremi i provedbi projekta s privatnim investitorom sklapa ministar gospodarstva uz prethodno mišljenje i suglasnost Ministarstva vanjskih i europskih poslova i DORH-a u roku od 60 dana od dana donošenja odluke Vlade Republike Hrvatske o proglašenju strateškog projekta. Možda jedna mala dvojba u okviru ovih novina, koliko je 10% osiguranih sredstava izabranog strateškog partnera, koliko to osigurava sigurnost izvršenja projekta u smislu kontinuiranog preostalog ulaganja iznad tih 10% do pune investicije tijekom zadanih rokova izvršenja projekta. Što je osigurač Republici Hrvatskoj za izvršenje istog? Je li povjerenstvo dovoljno efikasno tijelo za praćenje, zajedno sa svima onima koji ih servisiraju, efikasno tijelo za praćenje i moguće skidanje sa liste strateških projekata ukoliko za to postoji opravdanih razloga, a svakako su to financiranje i rokovi izvršavanja strateških projekata. Ovim izmjenama zakona naglašene su odredbe iz članka 12. važećeg zakona iz kojih proizlazi da smisao ovog zakona nije samo ubrzanje realizacije projekta nego se može tumačiti kao formalno preuzimanje obveze Republike Hrvatske da se određeni projekt realizira u sadržaju kako je to predvidio investitor, bez obzira na ostale zakone i interese ili obveze države, odnosno prava trećih. To bi moglo stvoriti velike probleme u praksi i imati za posljedicu odgovornost države za štetu, odnosno država bi se mogla naći u poziciji da sutra odgovara za štetu strateškom investitoru koji nije ispunio svoja legitimna očekivanja, sagledavajući to u okviru europskih pravnih normi. Uključivanjem Ministarstva vanjskih i europskih poslova i DORH-a predlaže se, budući je problematika međunarodnih ugovora o poticanju i uzajamnoj zaštiti ulaganja, zatim sudjelovanje u rješavanju sporova između ulagača i države te suradnja s nadležnim tijelima Republike Hrvatske u postupcima prijateljskog rješavanja spora sa stranim ulagačima te priprema dokumentacije za arbitraže pokrenute na temelju ugovora o poticanju i uzajamnoj zaštiti ulaganja u nadležnosti Ministarstva vanjskih i europskih poslova, a DORH zastupa Republiku Hrvatsku u postupcima pred sudovima i upravnim tijelima te štiti njene imovinsko-pravne interese. Ostaje i pitanje da li je sam zakon dovoljan za poticaj strateških investicijskih projekata ili je možda problem i u sustavu. Poslodavci očito mogu pozdravljati zakon koji će olakšati startanje ulaganja teških oko 150 milijuna kuna ili već koliko bude u odgovarajućem trenutku, ali vjerujem da su svjesni pitanja kako će uistinu riješiti uobičajene probleme investiranja. Dakle to je pod upitnikom. Pitanje je također koliko će uopće biti predmeta koji će se po ovom zakonu rješavati. Ukoliko ih bude dvojbeno je hoće li im neke nove odredbe zakona olakšati ili otežati ulaganje, poput one da je za svaki privatni projekt sada potrebno odobrenje ne samo jednog nego daju ministarstava i državnog odvjetništva. Dakle osim što je dosta stvari pod upitnikom mislim da ipak evo duh ovog zakona vuče naprijed ka investicijama, odnosno ka ekspanziji investicija. I mislim da je jedan od zakona koji će morati vjerojatno i u buduće možda trpit neke izmjene, ali to je cijena sagledavanja strateških projekata. Dakako da podržavam ovaj prijedlog zakona.
Hvala. Imamo jednu repliku, Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega. Koliko sam ja uspio uhvatiti vašu raspravu nekoliko upitnika ste otvorili. Mislim da niste shvatili bit ovog zakona. Dakle, ovdje se radi o tome da Vlada RH apsolutno ubrzava procedure dobivanja dozvola, suglasnosti, izvlaštenja temeljem Sporazuma o pripremi i provedbi projekata s privatnim investitorom koji moraju ovjerit onda u Ministarstvu vanjskih poslova i DORH. I tu su obaveze i odgovornosti relativno male s obzirom da se radi o čisto proceduralnim stvarima, dokumentacije, procedura i rješavanje. Nakon šta investitor krene u gradnju, onda se jasno samo realno prati dinamika izgradnje i normalno to financiranje. Prema tome, ovdje Vlada sa privatnim investitorom nije ta koja njega financira pa pola Vlada, pola privatni investitor. Ovdje se radi o praćenju dokumentacije, ubrzanja određenih procesa a sve u skladu sa zakonima važećim i postojećim od prostornih planova do svih zakona zaštite okoliša itd. Samo se ubrzaje i dobiva osobu ili osobe koje ga prate da ne kuca na vrata, da ne bude 60 dana, nego da bude u pet dana riješen predmet itd. itd.
Hvala. Odgovor kolega Rilje, izvolite.
Poštovani kolega, poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega. Zapravo nisam ja otvorio upitnike, otvorile su ih ove izmjene i dopune zakona. Dakle, one propisuju 10% a ne ja, o tome se radi. S druge strane ja ih nisam problematizirao, ja ne kažem da to neće pomoći u ostvarivanju strateških projekata, možda hoće. Ali činjenica je isto tako i da ovaj zakon donosi više tijela koja će trebati biti zapravo involvirana u cijelu priču oko donošenja strateškog projekta. Evo rekli smo koja su to sve, malo prije sam ih nabrojio, da se ne ponavljam i da ne uzimam dovoljno vremena. Tako da ne znam koji je bio razlog. Ja se slažem da se radi o proceduri, ali sve je ovdje procedura i svaki zakon zapravo propisuje neku proceduru. Tako da moram priznat da i ovaj zakon donosi odgovarajuću proceduru i s dubokom je mijenja u odnosu na postojeći zakon. I u redu je ako će ona pomoći. To što postavljam neka pitanja koja su se meni osobno otvorila ne znači da ne vjerujem da postoji dobra volja, želja i da se iza ovih promjena dogode ili neke druge ili će ove donijeti odgovarajuće uspjehe. Činjenica jest u tome da kad usložimo odgovarajući postupak, a isto tako i kad umanjimo odgovarajuća sredstva koja moraju bit potencijalni kapital i ulog, onda imamo pitanje koje kaže a tko će garantirat rokove i količinu kapitala koja stoji iza onog što država daje u zalog, odnosno u strateški projekat. To je uvijek neka imovina koja jako puno vrijedi. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ja neću dužiti puno, jer sam već u onoj raspravi koja je bila pomalo u žurbi izrečena u ime kluba, ali ono što sam izostavio i što nisam rekao sad ću reći u pojedinačnoj raspravi. Naime, na stranici 1. piše da dosadašnja provedba Zakona o strateškim investicijama, strateškim investicijskim projektima RH pokazala je određene nedostatke. Možda je do sada zamjenik ministra već obrazložio tu činjenicu, iako ovdje točno nije napisano o kakvim se to nedostatcima radi. Zanima me zašto i zbog čega je zapravo ovaj zakon u toj prvoj rečenici, ova dopuna i izmjena toga zakona kojeg smo donijeli prije nekih godinu dana, dakle ponovo na dnevnom redu Hrvatskog sabora. Drugo, ostajem pri stanovištu da je procedura koja se provodi počevši od MINGO, dakle Ministarstva gospodarstva, zatim od dvije agencije AIG ili CI, zatim od operativne skupine, dakle sve to mora proći i ponovo se vratiti na Ministarstvo gospodarstva uz rokove koji ovdje pišu, a to je 10 dana da nakon odluke povjerenstva da AIG ili CI donesu svoju odluku, da je taj filter, da taj filter koji je uspostavljen usporava eventualnu možebitni investicijski projekt. Što je to što smo definirali kao strateški investicijski projekt? Jedina definicija je da je to projekt koji je težak 150 milijuna kuna ili 20 milijuna eura. Na otocima je to rekli smo i prije manje, dakle 20 milijuna kuna i to je sve. Dakle, samo projekt, odnosno novčani iznos projekta, drugo ništa. Takve projekte je ostvarivala i bivša Vlada i onda vidimo u vrijeme, dakle kada je bivša Vlada HDZ-a bila na, dakle izvršna vlast da smo imali nekakvih 4 milijarde, 5 milijardi dolara kako kolega Ostojić to u dolarima izražava. I kada gledamo vrstu tih strateških investicija onda vidimo da su to uglavnom trgovački centri, lanci robnih kuća itd. Za jedan od tih lanaca, odnosno za jednu od tih robnih kuća Hrvatska država je za izlaz sa autoceste ovdje u blizini Zagreba uložila više od, Hrvatske autoceste su uložile više od 100 milijuna kuna novaca hrvatskih poreznih obveznika. Da bi proradio i da bi imao pristup taj centar. Drugi investitor koji je bio i ima takvu pogodbu sa RH da ukoliko ne bude imao profit, govorim o jednoj autocesti, ukoliko ne bude imao profit koji je zacrtan i predviđen da mu RH nadoknadi taj gubitak ili taj manjak. Ako ćemo mi takve investicije proglašavati strateškim ja nisam sretan i zadovoljan. Daj Bože, rekao sam i ponavljam ponovno, da bude upravo takvih strateških investicija koje će kada se ostvare, kada se realiziraju dovesti do toga da se otvore nova radna mjesta koja će dakle ostvarivati novu vrijednost, a ne da se putem trgovačkih lanaca i prodaje robe koju uvozimo financiramo i njemačkog radnika i talijanskog radnika i niz drugih, i švedskog radnika itd. To je problem. Kada govorimo o sudjelovanju ili financijskom okviru, ili kako to vole reći omotu od 10%, dakle da je financijski okvir predočenje financijske snage potencijalnog strateškog investitora 10% od ukupne vrijednosti investicije, to znači 15 milijuna kuna ili 2 milijuna eura, ako je minimum 150, najmanje 2 milijuna eura ili 15 milijuna kuna, onda sam kao što je i kolegica Holy ako je ovdje izražavam bojazan da projekt bez obzira koliko on bio i izvodio se u koliko faza ne zastane s obzirom na situaciju u našoj državi i u društvu, u Europi čak da ne zastane i da onda kao što kaže kolegica Holy imamo nekakav Srđ ili imamo kako sam već rekao prije onu bolnicu u Blatu kako se zove, Blato ta lokacija, ona sveučilišna bolnicu kraj koje prolazimo kad idemo autocestom za Karlovac A1 autocestom ili pak neki drugi objekti koji su ostali i zastali i danas vidimo samo armirane stupove bez krova i bez ičega. Ima takvih primjera u Hrvatskoj koliko god hoćete. Ali bolnica sveučilišna u Zagrebu je najbolji primjer za to. Također se bojim, a volio bih da se to ne dogodi, da ne bi me netko krivo shvatio da ja želim ikome zlo, da se pojave i malverzacije, da se pojave neplaćeni u slučaju dakle spriječenosti daljnjeg financiranja iz bilo kojih razloga, da se spriječi isplata radova koje će izvesti naši domaći izvođači ili pak neki strani. I da zapravo nezavršene investicije zbog nesklopljenog financijskog okvira ne budu još daljnji poticaj nelikvidnosti u RH. Eto to su moje bojazni koje u ovoj pojedinačnoj raspravi izražavam. Ja se nadam da do toga neće doći i vjeruje u to i zamjenik ministra i Vlada, ali vrijeme će pokazati svoje. Hvala lijepo.
Hvala. Dražen Đurović, replika.
Da, dobro ste me podsjetili, kad smo zadnji put i u kojoj mjeri vidjeli koncentraciju u radu Ministarstva gospodarstva oko problema zaposlenosti, broja zaposlenosti, broja zaposlenih i sličnih tema? Dakle, oni misle ili na neki način su podijeljeni resori tako da Ministarstvo gospodarstva misli da bi sad gospodarstvo bile investicije, a da su radna mjesta da je to problem nekih drugih resora, da to više nije problem resora gospodarstva. I da investicije paralelno stvaraju radna mjesta i još po mogućnosti da stvaraju u strukturi onakva radna mjesta kakva bi zaista bila i za hrvatsko društvo poželjna. Što naravno da uopće ni na koji način ne mora korelirati jedno s drugim, a to smo vidjeli eto tih u prvoj polici prošlog desetljeća na koji način su se zapravo i kad je bilo tih investicija na koji su način one bile strukturirane, kako su bile financirane i koji su zapravo njihovi učinci bili u konačnici na hrvatsko gospodarstvo i na hrvatsko društvo. I umjesto danas zapravo da je fokus pa i Ministarstva gospodarstva na radnim mjestima, fokus i sadržaj pa i ovih izmjena i dopuna zakona je zapravo na dodatnom administriranju, na dodatnom elaboriranju, na dodatnim stepenicama, na dodatnim mehanizmima, na dodatnim agencijama i naravno da to sve zajedno zapravo neće nikud ni dovesti kao što nije ni dosad dovelo.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić.
Kolega Đurović kažu vučete me za jezik. Naime, svaka čast gospodinu Leveriću koji je ovdje s nama proveo evo cijeli dan, a i ne samo danas nego i inače, ali bili smo nazočni kada je bio i ministar ovdje punih 6 minuta u kojim je on iznio nama saborskim zastupnicima cijelu Strategiju industrijskog razvoja do 2025., ne znam koje godine, in the year 25/25 jel' u 2525. Ali dobro. No kada govorimo već o investicijama i strateškim investicijama, ovdje je i kolega Gjurković moram ga citirati rekao: "Da je od 2 milijarde ne znam čega dolara, kuna, eura u prošloj godini 2013. u turizam investirano 90% sredstava." Tako je rečeno, tako sam čuo. E sad, naš turizam je turizam 3 mjeseca u kojem Slavonci nađu u sezonskim poslovima mjesta i to što moraju preko zime, počevši od kolinja pa negdje do 1.svibnja, do Uskrsa biti u Slavoniji, valjda imaju za preživjeti. Koliko je to od strateškog interesa za RH, nisam uvjeren da je najbolje ulaganje ili najbolji primjer strateških investicija isključivo, gotovo isključivo investiranje u turizam. To je isplativo za investitora, za ulagača ali za Hrvatsku, za hrvatskog čovjeka vrlo slabo. Dok ne bude investicija na kontinentu, dok ne bude proizvodnih investicija strateških, govorim o proizvodnim djelatnostima, jel netko je jedanput rekao da je turizam dodatna djelatnosti, ne osnovna, nego dodatna djelatnost, čak se nije ni brojio u gospodarstvo. Ali dobro, danas smo mi gotovo očekujemo ishod turističke sezone ko ozebal sunca. Je li 6, 7 ili 8 milijardi i od toga se živi i preživljava.
Vrijeme. Hvala. Nemamo više prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Zahvaljujem zamjeniku ministra gospodarstva.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 766. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Molim predstavnika predlagateljica poštovanog Alena Liverića zamjenika ministra gospodarstva da se očituje. Amandman Odbora za zakonodavstvo broj 1 na članak 1.
Prihvaćaju se svi amandmani Odbora za zakonodavstvo.
Hvala lijepa. Time postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Hvala vam lijepa. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo.
Prihvaća se.
I taj. Hvala lijepa. Time postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 79 glas za, 2 suzdržanih glasova i 33 glasova protiv donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske, hitni postupak u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa: - Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda, drugo čitanje, P.Z.E.BR.660. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenik ministra Zdenko Antešić. Uvodno zamjeniče. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda prvenstveno je uvjetovano radi usklađivanja sa novim Zakonom o koncesijama koji je stupio na snagu 28. prosinca 2012. godine. Osim navedenog predloženim izmjenama i dopunama pojedine odredbe propisane su jasnije i detaljnije osobito dio koji se odnosi na posadu, isprave plovila, razvrstavanje luka i pristaništa. Uvodi se institut ugovora o agentiranju u brodarstvu. Predloženi zakon usklađuje se za Kaznenim zakonom te sa Direktivom 2006/87 Europskog Parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o utvrđivanju tehničkih pravila za plovidbu unutarnju plovidbe. Provedeno je savjetovanje sa zainteresiranom javnošću u razdoblju od 30.12.2013. do 20.01.2014. godine. U odnosu na važeći Zakon o plovidbi i lukama unutarnjih voda važno je napomenuti da je zbog koncesijskih odnosa, ali i zaštita luka i vodnih putova u smislu resursa koji predstavljaju za održavanje i razvoj unutarnje plovidbe bilo potrebno jasnije urediti klasifikaciju i podjelu luka i pristaništa. Uvođenje koncesijskih odnosa na osnovu Zakona o koncesijama i EU direktiva koja uređuje koncesije te odredbe Zakona o vodama zahtijevali su potpunu prilagodbu odredbi ovog prijedloga zakona i odnosa u lukama i pristaništima s obzirom na vrstu koncesija i aktualno stanje na unutarnjim vodama, a svrhu zaštite luka i vodnih putova kao dobra od posebnog značaja za RH čija je zaštita u smislu javnog interesa u potpunosti u nadležnosti ovoga zakona. Naime, hrvatsko zakonodavstvo sada sukladno regulativi EU poznaje tri vrste koncesija. Prvo, ugovor o koncesiji za gospodarsko korištenje općeg i drugog dobra. Drugo, ugovor o koncesiji za javne radove i ugovor o koncesiji za javne usluge. S toga je nužno važeći Zakon o plovidbi i lukama unutarnjih voda iz 2007. godine koji poznaje institut odobrenja koji po svojoj pravnoj prirodi ima bitne sastojke ugovora o koncesiji prilagoditi odredbama Zakona o koncesijama što ujedno znači i prilagodbu propisima o javno privatnom partnerstvu te javnoj nabavi. Stoga je u članku 138. podstavku 10. kako bi se promovirao model javno privatnog partnerstva i time omogućio razvoj luka i bez državnog financiranja infrastrukture propisano da lučke uprave osim da najbolje poznaju konkretno stanje na terenu i sudjeluju u marketinško promotivnim aktivnostima promoviraju i primjenu modela javno privatnog partnerstva. Time se potiču ulaganja u razvoj luka i pristaništa od strane privatnih subjekata a ne primarno od strane RH kroz proračunsko financiranje. U članku 117. zakona definiraju javne i privatne luke koje imaju jasno razgraničenu ulogu. Za privatne luke se daju koncesije na zahtjev i služi isključivo obavljanju lučke djelatnosti vlasnika zemljišta u luci. Dok za javne luke dijele se na luke od državnog značaja i luke od županijskog značaja te svim javnim lukama upravljaju lučke uprave što je propisano člankom 119. zakona. Nadalje, člankom 143. zakona propisuje se da se lučke djelatnosti u javnim lukama i javnim pristaništima smiju obavljati na temelju koncesija i to koncesija za javne usluge, za obavljanje lučnih usluga, koncesije za gospodarsko korištenje općeg i drugog dobra iz članka 141. istog zakona i koncesije za javne radove za građenje lučkih građevina prema propisima o javno privatnom partnerstvu. Sam postupak dodjela koncesije provodi se prema općim propisima o koncesijama i javnoj nabavi. Dosadašnji model prema kojem je odobrenja davala lučka uprava uz prethodnu suglasnost nadležnog ministarstva, prilagođava se na način da lučka uprava sada daje koncesije, također uz prethodnu suglasnost ministarstva. Vezano uz pravnu zaštitu u postupcima davanja koncesije, ona je u potpunosti riješena propisima o koncesijama i javnoj nabavi tako da se ovim prijedlogom zakona poziva na iste propise. Rokovi na koje se mogu dati koncesije propisani člankom 144., određeni su uzimajući u obzir osim vrste djelatnosti i mogućnost javno privatnog partnerstva pa se tako koncesije za javne usluge, za obavljanje lučkih usluga, nautičkih usluga daju na rok do 5 godina, a transportnih usluga na rok do 15 godina. Koncesije za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra za ostale gospodarske djelatnosti koje se obavljaju na lučkom području daju se na rok do 25 godine. Koncesije za javne radove kada se koncesija za gradnju lučkih građevina prema modelu javno privatnog partnerstva, na rok do 30 godina uz suglasnost Vlade RH do 50 godina. Rok za davanje koncesija za lučke usluge u privatnim lukama i privatnim pristaništima koji se obavljaju temeljem koncesije za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra, određuju se prema trajanju gospodarske aktivnosti koja je osnova za davanje koncesija, a najduže do 50 godina. Definiranje koncesija koje daje lučka uprava za javne usluge za obavljanje lučkih usluga, zatim za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra na lučkom području i na kraju za javne radove za građenje lučkih građevina, prema propisima o javno privatnom partnerstvu stvara poveznicu između terminologije Zakona o koncesijama i ovog posebnog zakona. Nadalje, izričitim pripisivanje lučkim upravama javnih ovlasti upravljanja nekretninama koje su u vlasništvu RH, a u sastavu su javnih luka, pojednostavljuje postupak upravljanja lukama i dodjela koncesija, ali se dodatno naglašava da te ne isključuju primjenu posebnih procesa o upravljanju imovinom u vlasništvu RH u slučaju otuđenja ili opterećenja takvih nekretnina što je regulirano člankom 131., stavku 4 Zakona. Dodatnim člancima 136a i 136b određuje se plaćanje naknade za koncesije u javnim lukama i javnim pristaništima te u privatnim lukama i privatnim pristaništima. Naknada za koncesiju za obavljanje lučkih usluga u javnim lukama i javnim pristaništima sastoji se od stalnog i promjenjivog dijela dok se naknada za koncesiju za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra na lučkom području privatnih luka i privatnih pristaništa plaća se kao stalan dio jednak osnovici za obračun naknade za koncesije. Dakle, opisanim usklađivanjem sa Zakonom o koncesijama, potencijalnim koncesionarima otvaraju se veće mogućnosti za ulaganje na lučkim područjima poput primjerice Luke Slavonski Brod i Sisak gdje postoji veliko lučko područje i rezervirani prostor za razvoj gospodarskih djelatnosti neposebno vezanih uz korištenje riječnog prometa. Predložene izmjene i dopune predstavljaju suvremeni okvir za budući razvoj luka i pristaništa … plovidbe. Također, bitna novina je u uvođenju instituta ugovora o agentiranju u brodarstvu što definira članak 181a, 181b i 181c po uzoru na ugovor o pomorskoj agenciji i pomorske agente. To je institut kojim se brodarski agent obvezuje u ime i za … obavljati poslove pomaganja, zastupanja i posredovanja i ostale brodarske agencijske poslove dok se nalogodavatelj obvezuje brodarskom agentu nadoknaditi troškove i platiti nagradu. Pitanje obavljanja djelatnosti lučke agenture se izričito izdvaja iz koncesijskog režima, odnosno za obavljanje lučke agenture nije potrebna koncesija. U pitanju su djelatnosti koje pogodno djeluju na obavljanje drugih lučkih djelatnosti i njihovo kvalitetno obavljanje donosi promet u luci. Broj pružatelja usluga agentura nije potrebno ograničavati niti provoditi poseban postupak ugovaranja pružanja djelatnosti već ih je potrebno samo evidentirati. Dodatno, ove djelatnosti se operativno provode dijelom i izvan lučkog područja, a općenito se radi o djelatnostima koje ni na koji način ne ograničavaju korištenje općeg dobra niti koriste javne resurse za obavljanje vlastite djelatnosti. Temelj za obavljanje usluga agenture bio bi jednostavan upis u popis pružatelja navedenih usluga koje vodi i obavlja lučka uprava? Za upis bi trebalo ispuniti samo osnovne uvjete, a lučka uprava potom donosi rješenje o upisu u popis. Lučka uprava ima i pravo brisanja gospodarskog subjekta s popisa, ako neredovito plaća obaveze lučkoj upravi neovisno da li plaća u svoje ime ili u ime brodara. Više neispunjava uvjete, odnosno dulje vremena … što je propisano člankom 144a. Zaključno, u dijelu prekršajnih odredbi smanjuje se preveliki najniži i najviši iznos propisanih novčanih kazni, time se omogućava vođenje žurnog prekršajnog postupka protiv fizičkih osoba te za lakše prekršaje i protiv pravnih osoba što će u konačnosti doprinijeti većoj efikasnosti i ekonomičnosti postupka bez povreda načela zakonitosti. Predložena rješenja u potpunosti su usklađena sa prekršajnim zakonom, članci su nomotehnički poboljšani, zakonski opisi prekršaja su precizniji i jasniji te usklađeni sa materijalnim odredbama zakona. Uz gore navedeni intervencije u Zakon o plovidbi i lukama unutarnjih voda, predloženim izmjenama i dopunama pojedine odredbe su propisane jasnije i detaljnije, odnosno poboljšana je i njihova pravna formulacija, a također su još izvršene pojedine ispravke uočenih grešaka kao i nomotehnička i jezična usklađivanja. Hvala lijepa.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa kako sam istakao govoreći o ovom zakonu prilikom prvog čitanja, kako nam je i zamjenik ministra pojasnio razlozi ovih izmjena i dopuna Zakona o plovidbi lukama unutarnjih voda zapravo možemo podijeliti na dva seta. Prvi set razloga jest usklađivanje sa postojećim zakonskim regulativama RH i EU. To se odnosi na Zakon o koncesijama koji je stupio na snagu 28.prosinca 2012.godine, ali ove izmjene i dopune zakona usklađuju propise i sa Kaznenim zakonom te sa direktivom koju je gospodin zamjenik već spomenuo 2006/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća Europe u utvrđivanju tehničkih pravila za plovidbu unutarnje plovidbe od 12.prosinca 2006.godine. Drugi set razloga za izmjene i dopune ovog zakona jest jasnije i detaljnije propisivanje pojedinih odredbi posebno onih koje se odnose na posadu i isprave plovila, razvrstavanje luka i pristaništa, te uvođenje instituta ugovora o agentiranju u brodarstvu i pojam plovni objekt. Osvrnuo bih se i na novine predložene u ovom izmjenama i dopunama zakona koje se ugrađuju u spomenute. Naime, važeći Zakon o plovidbi lukama unutarnjih voda je potrebno prilagoditi odredbama Zakona o koncesijama kao što je već i spomenuto što ujedno znači i prilagodbu propisima o javno-privatnom partnerstvu i javnoj nabavi. Važeći zakon poznaje institut odobrenja koji po svojoj pravnoj naravi ima bitne elemente ugovora o koncesiji. Naime, do sada je hrvatsko zakonodavstvo sukladno regulativi EU poznavalo tri vrste koncesija, dakle to je ugovor o koncesiji za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra, ugovor o koncesiji za javne radove i ugovor o koncesiji za javne usluge. Najvažnija razlika između dosadašnjih instituta odobrenja i koncesija jest u činjenici što su odobrenja su se u pravilu izdavala na zahtjev, a iznimno putem natječaja dok se institut koncesija daje u pravilu putem natječaja, a iznimno na zahtjev. Ovim usklađivanjem otvaraju se veće mogućnosti za ulaganje u lučkom području potencijalnim koncesionarima. Tu bih posebno istaknuo da se velike šanse otvaraju lukama recimo Slavonski Brod i Sisak gdje postoji veliko lučko područje, a postoji rezervirani prostor za razvoj gospodarskih djelatnosti koje su neposredno vezane uz korištenje riječnog prometa. Naravno to nisu jedine luke koje potencijalno mogu otvoriti nove šanse u svom razvoju ovim zakonom, ali možda dva najbolja primjera. Predložene izmjene i dopune predstavljaju suvremeni pravni okvir za budući razvoj luka i pristaništa unutarnje plovidbe. Novi pravni koncept koji se uvodi ovim izmjenama i dopunama zakona jest uvođenje pojma plovni objekt kao općeg i najšireg naziva za sve vrste plovila i plutajućih naprava koje postoje u nutarnjoj plovidbi. Isto tako u okvirima pojma plovni objekt se predlaže redefiniranje pojma plovilo i plutajući objekt, te se uvodi novi pojam mali plutajući objekt. Nastavno ovim odredbama definiraju se i uvjeti koji isti moraju zadovoljiti kako bi bili sposobni za određenu namjenu na određenoj lokaciji. Jedna od novina jest i institut ugovora o agentiranju u brodarstvu po uzoru o Pomorskoj agenciji i pomorske agente. Radi se o institutu kojim se brodarski agent obavezuje uime za račun nalogovadatelja obavljati poslove pomaganja, zastupanja i posredovanja i ostale brodarske agencijske poslove dok se nalogodavatelja obavezuje brodarskom agentu nadoknaditi troškove i platiti nagradu. Posljednje promjene odnose se na nove prekršajne odredbe. Naime, kako je zamjenik ministra već i spomenuo smanjuju se preveliki, najniži i najviši iznosi propisanih novčanih kazni. Također sukladno tome i toj logici omogućava se vođenje žurnog prekršajnog postupka protiv fizičkih osoba kao i protiv pravnih osoba ukoliko se radi o lakšim prekršajima. Sve prije spomenuto će na kraju doprinijeti većoj efikasnosti i ekonomičnosti postupka bez povrede načela zakonitosti. Predložena rješenja su u potpunosti usklađena s Prekršajnim zakonom, a članci su nomotehnički dorađeni dok su zakonski opisi prekršaja precizniji i jasniji te usklađeni sa materijalnim odredbama zakona. Zbog svega navedenog klub SDP-a Hrvatske podržat će izmjene i dopune Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda s Konačnim prijedlogom zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Hajduković lijepo ste obrazložili ovaj zakon isto kao i zamjenik ministra gospodin Antešić. No ono što se postavlja kao jedno pitanje koje je neizvjesnog odgovora, a evo čut ću i od vas, niste komentirali to da zapravo javno-privatnim partnerstvom kakvo je bilo npr. i na primjeru Zračne luke Zagreb kojim je zapravo zračna luka kompletno i u vlasništvo prešla investitora. Hoće li se dogoditi kada ste već govorili o Slavonskom Brodu pa i Sisku da ovim zakonom se otvara mogućnost da ta nazovi koncesija dovede do toga da naše luke koje su i naše bogatstvo, općenacionalno, državno, narodno da kažem gotovo tako, prijeđe u ruke privatnika i da oni, iako te luke nisu završene pogotovo Luka Brod, u koju je država uložila do sada mislim 300 do 400 milijuna ne znam točno kuna, da sada korist od te Luke Brod nakon tolikih ulaganja, a još je potrebno uložiti 100, 200 milijuna da bi se završila ta luka, pripadnu na korist privatnim osobama putem javno-privatnog partnerstva koje na mene osobno nije ostavilo dobar dojam u primjeni prilikom drugim primjera javno-privatnog partnerstva poglavito Zračne luke Zagreb.
Hvala. Odgovor kolega Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega da kao što ste rekli ja kao ne predlagatelj ne mogu dati odgovore na sva pitanja koja ste postavili, no prema onome što se da iščitati iz ovog zakona odnosno što je namjera zakonodavca zapravo je onim lukama koje imaju prostora za razvoj, a Luka u Brodu je jedna od njih znači fizičkog prostora, omogućiti i poduzetnicima koji bi eventualno bili navezani na prostor i korištenje same luke da jasnije, da će jasnije propisati i olakšati njihovo iskorištavanje i eksploataciju u gospodarske svrhe koje su dakle navezane na sam riječni prijevoz. Što se tiče koncesija kao takve sam koncept koncesije jest davanje određenog dobra privatnoj osobu ili poduzetniku na iskorištavanje ali sa ciljem dakle što efikasnijeg iskorištavanja tog dobra ali to dobro ostaje u vlasništvu Republike Hrvatske. Dakle to je nešto kada govorimo o koncesijama tako bi barem trebalo biti u teoriji. A korist, to ste dobro rekli, korist trebaju imati svi. Znači prije svega lokalna zajednica ali i Hrvatska u cjelini, dakle Brodsko-posavska županija i grad Slavonski Brod i Hrvatska uostalom i naša Slavonija. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba HDZ-a, Zvonko Milas. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Pa evo prijavio sam se i vrlo kratko obzirom da je gospodin zamjenik ministra i kolega Hajduković više-manje elaborirao što nam donosi ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o plovidbi. Dakle kako su rekli ovo je ustvari usklađivanje sa Kaznenim zakonom, odnosno Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća iz prosinca 2006. o utvrđivanju tehničkih pravila za plovidbe unutarnje plovidbe kao i sa Zakonom o koncesijama koji je stupio na snagu 28. prosinca 2012. dakle skoro prije 2,5 godine. Pa evo to je recimo i primjedba zašto se toliko čekalo na usklađenje ova dva zakona. Dakle kako je rečeno ovaj zakon donosi neke nove pojmove, on određuje neke nove cjeline, neke nove odredbe koje se odnose na posadu, na isprave plovidbe i razvrstavanje luka i pristaništa uvodi institut ugovora o agentiranju, dakle kojim se obvezuje u ime iz računa nalogodavatelja obavljati poslove pomaganja, zastupanja, posjedovanja i sveg drugog dok nalogodavatelj se obvezuje brodarskom agentu nadoknaditi troškove odnosno platiti … [[Govornik se ne razumije.]] Da ne dužim, zaključno dakle ovaj zakon odnosno dopune i izmjene ovog zakona imaju intenciju stvaranja boljeg okvira za budući razvoj luka i pristaništva unutarnje plovidbe i naš klub to u svakom slučaju podupire i nadamo se da će doprinijeti i prosperitetu hrvatskih brodara koji nažalost nisu na zavidnoj razini na europskom tržištu jer znamo da je riječni promet dakle u Republici Hrvatskoj beznačajan u odnosu dakle u okvirima Europske unije. I jedno razmišljanje za kraj, možda bi trebalo razmišljati i o tome da o uređenju međunarodnih plovnih putova dakle na rijekama da oni dođu na predviđene kategorije. Jer recimo kod nas imamo primjerice Savu i Dravu kao pritoke Dunava koji je plovan i koji je naš najjači plovni put međutim ukoliko brod iz Crnog mora krene prema Hrvatskoj i ima loše uvjete plovidbe kroz Rumuniju on definitivno neće doći do Hrvatske, dakle samim time ni do neke luke na Savi. A evo, mi smo članica Europske unije i kroz institucije Europske unije u svakom slučaju treba poduprijeti rješavanje uređenja plovidbenih putova tako da oni budu plovni i u vrijeme niskih vodostaja. Još jednom klub HDZ-a će poduprijeti ove izmjene zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Milas drago mi je čuti da ćete podržati ovaj zakon no na repliku me zapravo potaklo ovo što ste rekli dakle primjedba dugo se čekalo sa donošenjem zakona. Podsjetiti ću vas samo ovaj zakon ide u dva čitanja, to sam istakao i prilikom prvog čitanja, mislim da je to dobra stvar da zakone koje mijenjamo, znači mijenjamo i dopunjujemo mogu proći javnu raspravu i uobičajenu proceduru da zastupnici mogu izložiti i eventualno i svoje dvojbe i prijedloge kako poboljšati taj prijedlog. Dakle provedeno je savjetovanje sa zainteresiranom javnošću koje je trajalo od 30.12. do 20.1.2014. godine. Dakle možemo reći da je Ministarstvo već 2013. godine pristupilo promjenama zakona a i sami znate taj proces, dakle je i stručna javnost, dakle stručnjaci u ministarstvu kada već idu u izmjene i dopune zakona zbog usklađivanja sa ostalim zakonima također gledaju unaprijediti zakon i nomotehnički i propisno i na svaki drugi način na koji se to može učiniti. U pravu ste kada kažete da je naš riječni promet ako ga uspoređujemo sa Europskom unijom beznačajan i to je nešto što svakako treba mijenjati. Samo što, spomenuli ste Dunav, Dravu i Savu, nažalost Drava i nema toliki plovni potencijal koliko imaju Sava i Dunav, budući da je plovna samo dijelom ali vjerujem da će i ovaj zakon biti mali doprinos u tome da pokušamo naše plovne putove što više iskoristiti. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor kolega Milas, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hajduković, evo drago mi je da se u nečemu i slažemo bez obzira što postoje naravno dijelovi u kojima se naša mišljenja razlikuju. Pa u redu, naravno da treba stručna javnosti dati svoje mišljenje i primjedbe i evo ja ću istaknuti da je i u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona koliko sam ja uspio primijetiti i sve primjedbe odnosno sugestije ili najveći dio njih da je prihvaćen. Ali ne možemo pobjeći od toga da smo u prvom čitanju dakle prvi put o izmjenama i dopunama ovog zakona razgovarali u svibnju 2014. godine. Dakle i u tom periodu je prošlo skoro 2 godine od donošenja Zakona o koncesijama pa mislim da je to malo prevelik period da smo mogli i prije pristupiti izmjenama i dopunama odnosno usklađenju ovog zakona sa Zakonom o koncesijama. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Milas ne mislite li vi da je, vidim da ste za, klub HDSSB-a će biti suzdržan po pitanju ovoga zakona, ne mislite li vi da je monetizacija Hrvatskih autocesta zapravo pomalo analogna ovom koncesioniranju javno-privatnom partnerstvu luka na unutarnjim vodama dakle Dravi, Savi, Dunavu pa čak i na Uni i još nekim, ali vrlo malom, vrlo malo plovnog potencijala. Naime, kada gledate sve ovo zapravo je to tako osim što je ono monetizacija dakle Hrvatskih autocesta, dakle koncesija u komadu kako bi se reklo, novčanom iznosu, jednom novčanom iznosu. Ovo je jedan od rijetkih zakona koji se donosi u dva čitanja, dakle zaista je to pohvalno. Oznaka E čini mi se da se koristi samo zbog toga da se prikrije upravo ta monetizacija odnosno koncesioniranje riječnih luka. A to da će to doprinijeti plovnosti naših plovnih rijeka neće. Neće ulagati privatnik koji ima koncesiju, teško da će ulagati npr. u produbljenje korita Save koja je plovna za ljetnih mjeseci samo do Županje. Govorim o uzvodnom efektu, dakle od Beograda do Županje. Od Županje dalje ljeti ne može brod plovit nijedan. Uspio je jedan njemački brod doći u Slavonski Brod, to je bilo opće veselje, to je bilo iznenađenje, a u Sisku koji je nekada bio sjedište dunavskog lojda, a više nema osim onih šlepova koji imaju mali gas, više nema šanse da dođu. Nekada je predsjednik Tuđman, pokoj mu duši na današnji dan, govorio da će brodovi ploviti do Rugvice, do Rugvice ovdje nadomak Zagreba. Nažalost, otada kako je on to govorio više nitko ne govori. Dakle ne mislim da je ovaj zakon, bez obzira što nosi oznaku E tako dobar i da će naše luke i unutarnje vode odjedanput postat kao one u Nizozemskoj ili Njemačkoj itd.
Hvala. Odgovor, kolega Milas.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić, je ne mislim da je ovaj zakon analogan monetizaciji Hrvatskih autocesta i ni ja ne mislim da je generalno ovaj zakon najbolji, ali u ovom trenutku je najbolje što imamo, a pred nama je vrijeme u kojemu ga možemo unaprijediti i napravit sve da nam unutarnja plovidba luke i pristaništa bude u što boljem stanju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nema više prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Zahvaljujem zamjeniku ministra sa suradnikom.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda, drugo čitanje, P.Z.E. br. 660, rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnik predlagateljice, poštovani zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture Zdenko Antešić, da se očituje o amandmanu broj 1 Odbora za zakonodavstvo.
Hvala lijepo. Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 istog odbora.
Također se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3.
Također se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Hvala vam puno. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 106 glasova za, 5 suzdržanih glasova, 1 glasom protiv, donesen zakon P.Z.E. br. 660 u tekstu kako ga je predložila Vlada, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa - Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2013. godinu Podnositelj izvješća je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata temeljem članka 9. Zakona o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata. Materijal ste primili poštom. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za ratne veterane, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili. S nama je ravnatelj gospodin Ante Nazor. Uvodno? Izvolite.
Zahvaljujem. Cijenjene saborske zastupnice i zastupnici. Evo kako je rečeno Izvješće o radu centra za 2013. godinu dobili ste poštom. Ono je stavljeno na web stranicu našega centra u širem obliku gdje se može točno po danu određenih aktivnosti vidjeti što je centar radio protekle godine. Manje-više izvješće je slično svim izvješćima do sada. Dinamika rada koju smo uspostavili od prvih godina poštuje se. Ono što, da vas ne zamaram tim brojevima, da vas ne zamaram onime što je već napisano, mogu reći samo da dijelimo sudbinu svih arhiva u Republici Hrvatskoj, da su materijalne prilike teže nego što su bile i da se u okvirima tih materijalnih prilika ili neprilika snalazimo i da s te strane nemamo prigovora. Međutim ono što je različito od proteklih godina, to je da smo nažalost sa promjenom Upravnog vijeća onemogućeni u dosadašnjem radu i dinamici kako smo imali kad je riječ o dogovaranju i donošenju pojedinih odluka. I moram reći kao ravnatelja centra da me smeta što su pojedini od članova u svom dosadašnjem radu zapravo promovirali neke ideje i teze koje nisu u skladu sa činjenicama iz Domovinskog rata, međutim to je problematika koju sam rekao na Odboru za ratne veterane u Saboru i mislim da će ona biti pozitivno riješena. A kada je riječ o mišljenju Vlade Republike Hrvatske, ovdje sam dužan osvrnuti se na neka od tih mišljenja. Prije svega zahvaljujem Vladi Republike Hrvatske na pozitivnom mišljenju o izvješću o radu u centru, a što se tiče pojedinih primjedbi zahvaljujem i na njima, s obzirom da centar zaista smatra da gradivo koje je digitalizirano treba biti na web stranici odnosno prisutno online. Ali bih upozorio kada se govori o tome gradivu da je najvećim dijelom riječ o gradivu koje je digitalizirano, a koje iz objektivnih razloga još ne može ići u online verziju. Onaj dio gradiva što je već objavljen javno, zahvaljujem na sugestiji, to smo u međuvremenu već i stavili i poslušali smo savjet i mišljenje Vlade. Osim toga, dužan sam objasniti i s arhivske struke da inače nije uputno stavljati online gradivo koje nije cjelovito obrađeno. Dobro, pojedini segmenti ako su u interesu javnosti mogu se staviti, ali postoji jedna praksa s obzirom na to da je riječ o gradivu koje se još uvijek sređuje jer je proces sređivanja u tijeku i još će trajati najmanje nekoliko godina s obzirom na obim gradiva koje imamo. Možda za neke cjeline će trebati pričekati, ali dobro kažem shvaćam tu primjedbu dobronamjerno. Međutim, s čim se ne mogu složiti, a prepoznajem u tome rukopis upravo predsjednika Upravnog vijeća našega centra, to je inzistiranje na tome da se centar znatnim dijelom financira iz međunarodnih fondova. Ne bježimo od toga, ne bježimo od obveze da povlačimo, ali ja ću podsjetiti da je centar od interesa za Republiku Hrvatsku, da je od pet ustanova u kulturi koje su posebno označene i kao takav ne bi smio ovisiti o međunarodnim sredstvima, što kažem ne znači da ne želimo u tome sudjelovati i da ne radimo na međunarodnoj suradnji. Samo je kažem pitanje s obzirom da je riječ o specijaliziranom arhivu, da je riječ o problematici koja nije toliko zanimljiva većem dijelu Europe, da suradnju koju ostvarujemo, ostvarujemo na određenim poljima vezanim prije svega uz muzejsku djelatnost, a uz znanstvenu i akcijsku iz iskustva znam da je to malo teže postići. Imamo sljedeći tjedan jedno gostovanje u Varšavi, jednu suradnju ćemo nastojati uspostaviti sa muzejom grada Varšave, povezati muzej u Vukovaru i Dubrovniku jer su to gradovi stradalnici u XX. stoljeću i na taj način, dakle proširiti taj svoj krug međunarodne djelatnosti. Ali ponavljam, ne može centar ovisiti isključivo o međunarodnoj suradnji i to je ono što treba naglasiti. Jer sa sredstvima koje smo i do sad dobijali i koja nisu velika u odnosu na neke druge ustanove učinili smo maksimalno i u ovom smanjenom obimu zadržali smo dinamiku, snašli smo se i naša izdanja i naši radovi su jednake kvalitete i u jednakome broju. Ono što ne mogu prihvatiti to je ovdje izrečena primjedba da bi centar morao manje putovati, manje promovirati činjenice o Domovinskom ratu, jer je to upravo u Zakonu o radu centra. I iz godine u godinu naše aktivnosti su sve veće i veće iz jednog prostog razloga što nas sve više i više zovu srednje škole i što nas sve više i više zovu pojedine općine, gradovi, naselja sa željom da im promoviramo naša izdanja i da im održimo predavanje o Domovinskom ratu. Samo prošle godine imali smo 109 aktivnih nastupa bilo da je riječ o izložbama, bilo da je riječ o promocijama, tribinama ili stručnim skupovima u organizaciji ili suorganizaciji centra ili jednostavno da su djelatnici centra sudjelovali na tim tribinama ili stručnim i znanstvenim skupovima. To što je Vukovaru osnovan Memorijalni centar Domovinskog rata to nije razlog da Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar Domovinskog rata prestane sa takvim djelovanjem. Naprotiv, Memorijalni centar u Vukovaru zamišljen je kao edukativna muzejska institucija i zapravo će crpiti podatke koje mu prirede znanstvene institucije kao što je naš centar, kao što je Hrvatski institut za povijest ili Institut društvenih znanosti Ivo Pilar. Prema tome, ovdje ova primjedba ne može stajati. Naprosto, evo taj centar je tek sad i zaživio, zapravo još nije ni počeo sa pravim radom, jer nema nikakve kolizije u djelatnosti između našega centra i Memorijalnog centra u Vukovaru. Želio bih se zahvaliti ministarstvu i Vladi što je nakon više od godinu i pol dana vraćen status našemu centru koji je bio uzet prije otprilike 17 mjeseci. Centar je i simbolički potvrđuje da je Domovinski rat u temelju suvremene Republike Hrvatske svojim radom, mnogo smo primogli i pomogli obranama hrvatskih generala u Haagu kao i pripremi hrvatskog pravnog tima za proces koji se u ožujku mjesecu ove godine vodio pred Međunarodnim sudom pravde u Haagu. S obzirom na ono što je tamo predstavljeno mislim da će biti još puno posla i da će ovaj centar svoju djelatnost morati još i dalje nastavljati, prije svega kažem iz prostog razloga što gradivo iz Domovinskog rata u najvećoj mjeri još nije sređeno. Teško mi je procjenjivati koje vremensko razdoblje će biti potrebno, ali jedno sigurno 5, 10 godina najmanje da se to gradivo sredi na znanstveni način i da onda postane zaista dostupno svima koje zanima razdoblje Domovinskoga rata. Ja ne bih dalje dužio u uvodu. Vrlo rado ću odgovoriti ako će biti kakvih pitanja ili nedoumica vezanih uz rad našega centra. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Da li i izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba nezavisnih zastupnika Grubišić, Kajin. Nema ih. Gube pravo na raspravu. U ime kluba HDZ-a Zvonko Milas, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine Nazor, kolegice i kolege. Činjenica je dakle, koju treba ponavljati s vremena na vrijeme da je Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar Domovinskog rata osnovan odlukom Hrvatskog sabora, odnosno Zakonom o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom centru Domovinskog rata kao javna znanstvena ustanova specijalizirani arhiv od interesa za Republiku Hrvatsku i da se nalazi na popisu ustanova od posebnog državnog interesa. Javnost ga je prepoznala kao stručan i objektivan, a njihov rad argumentiran i baziran na činjenicama, a zato se kako je sam ravnatelj rekao dobila i potvrda kroz oslobađajuću presudu hrvatskim generalima Gotovini i Markaču. Jer podaci koje je centar do tada iznosio u svojim izdanjima, izlaganjima u skladu su bili upravo sa takvom presudom. A da je tomu tako podupire i činjenica da je svaka Vlada do sada pa tako i ovaj put podržala izvješće o radu Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata i da su svi, pa tako i svi u ovome Domu pohvalno i pozitivno ocjenjivali i odnosili se prema onome što je u proteklim godinama centar činio kroz različite aktivnosti i izdavačku djelatnost. Poznato je da se centar bavi prikupljanjem, sređivanjem, čuvanjem, te stručnim i zdravstvenim istraživanjem, publiciranjem gradiva iz Domovinskog rata. I doista je nemjerljiva vrijednost sređivanja te dokumentacije kako bi bila dostupna na jednom mjestu. Koliko je to važno spomenuo sam u uvodu navodeći kako su oslobađajuće presude bile upravo u skladu sa svim onim što je centar do tad govorio i iznosio kroz svoja izdanja, a spomenut ću još samo dokumente i podatke koji su govorili o ratu u Bosni i Hercegovini za koji je bilo i za koji je vezano toliko kontraverzi. Kad pogledamo dokumente i u stvari bacimo pogled na kronologiju vrlo lako je ustanoviti što bi uopće bilo s Bosnom i Hercegovinom da nije bilo Hrvatske. Samo ću par primjera navesti. Od glasovanja Hrvata, dakle za referendum o neovisnosti Bosne i Hercegovine '92. što je bilo ključno za neovisnost, do priznanja Bosne i Hercegovine kao neovisne države, pa obrana i oslobođenje prostora oko Bihaća, gdje bi u suprotnom da nije bilo pomoći mogla je biti druga Srebrenica itd. itd. Dakle, aktivnosti centra nisu bile samo čisto povijesnog karaktera već su bile vrlo aktualne kroz zadana zbivanja, procese a i još uvijek jesu obzirom na suđenje šestorici zapovjednika iz Bosne i Hercegovine. Zato mi nije jasno kako je bez objašnjenja i bez obavijesti se mogu dogoditi da se centar degradira, da mu se oduzme status i da ode na razinu čak dvije niže. To je doista neshvatljivo, ali evo kako čujemo, kako smo uspjeli saznati jer nas nije nitko obavijestio, nakon 18 mjeseci centru je vraćen status kakav je imao. A zašto se to dogodilo? Bez obzira na vrijednosti i sva ova pozitivna očitovanja o kojima sam govorio, dakle svih Vlada, odnosno svih saziva Sabora, to valjda znaju oni koji su to učinili. Da centar i njegov rad ne odgovara možda svima govori činjenica da je promijenjeno Upravno vijeće centra. Ponavljam, bez obzira na to što su Vlada i Sabor donosili jednoglasno jednodušno pozitivne ocjene o radu centra samim tim i vijeća. A na matičnom Odboru za ratne veterane podsjetimo se prijedlog o izmjeni članova vijeća nije prošao, međutim to nije spriječilo da prijedlog dobije zeleno svjetlo vladajuće većine. Zbog čega i zašto se to čini? Zašto se mijenjaju ljudi koji su po svemu radili dobar i kvalitetan posao iznimno bitan za RH? Da li je odgovor koji smo tada dobili od predlagatelja da se to čini radi osvježenja, podcjenjivanje odbora ili podcjenjivanje same djelatnosti odnosno centra u cjelini? Da važnost centra nije onakva kakva bi trebala biti može se razaznati i iz primjedbi koje je Vlada dala, ili Ministarstvo kulture da budem precizniji, da centar mora imati i druga sredstva za svoj rad osim sredstava koja su iz proračuna. Pa s tim se možemo složiti, ali na način da mu se pomogne angažiranje stručnjaka koji će pomoći i objasniti način na koji se mogu povući sredstva iz europskih fondova, a to bar u ovoj Vladi kako ona tvrdi imamo super profesionalce. No, s obzirom na važnost centra, gradiva koje se sređuje i čuva u centru on ne može ovisiti, dakle njegovo financiranje ne može ovisiti o međunarodnim sredstvima već on mora imati ono za što smo se svi dosad koliko sam čuo ovdje zalagali kontinuitet financiranja i to ne može biti upitno. Da to ide u smjeru u kojem govorim govori i podatak kako je upravno vijeće dalo prijedlog da se angažiraju vanjski konzultanti koji će osmisliti strategiju centra i da bi se za to trebali osigurati novci. Dakle kako sam rekao u uvodu, centar ima svoju zadaću, određenu Zakonom o radu centra, i cijeli njegov dugogodišnji rad pokazuje kakva mu je strategija i da su ovi prijedlozi doista upitni i da onaj tko ih predlaže ustvari nije svjestan odnosno ne poznaje rad centra, a bogami ne poznaje ni problematiku Domovinskog rata. Sam izbor pojedinih članova pokazuje da predlagatelj obzirom na djelatnost centra, dakle sređivanje i čuvanje građe iz Domovinskog rata koja se koristila u haškim procesima pokazuje potpunu nezainteresiranost, a čak i nije svjestan određenih sigurnosnih problema i ograničenja u ovim procesima koji su vrlo bitni za RH. I na kraju saborski Odbor za ratne veterane nedavno je na svojoj sjednici donio odluku, jednoglasno naglašavam, i uputio u Ministarstvo kulture dakle da preispita odluku o imenovanju određenih članova vijeća, da je povuče i da donese drugu odnosno da imenuje druga dva člana držeći se kriterija stručnosti, razumijevanja djelatnosti kojom se centar bavi kao i poznavanja problematike Domovinskog rata. Samo izvješće je jasno argumentirano, vidi se bez obzira na sve poteškoće koje je naveo i ravnatelj i koje sam ja pokušao kratko prezentirati da se centar trudi ispunjavati svoje obveze utvrđene zakonom. Tako možemo vidjeti da je u 2013. objavio 6 knjiga, da je 5 knjiga pripremljeno za tisak ili je priprema za tisak pri završetku, objavljivani su stručni znanstveni časopisi, monografije, stručne tiskovine. Centar je bio organizator ili suorganizator 4 postavljene izložbe te su dvije u pripremi. A ono što veseli je to što centar ulaže u stručno usavršavanje svog osoblja tako da možemo vidjeti kako je koncem 2013. imao 4 doktora znanosti. I to mi je posebno drago jer znamo da su u centru prihodi poslovanja za 2013. manji od prihoda za 2012., ne govorimo o 2011. Nadam se da ćemo u cilju potpore radu centra razmotriti sve što nam je ravnatelj iznio, da ćemo centru omogućiti još snažniji pristup i da ćemo mu omogućiti financiranje u kontinuitetu, dakle bez da moramo razmišljati i o nekakvim međunarodnim sredstvima opet u skladu s mogućnostima ali ne opstrukcijom, i da ćemo pokazati doista da nam je Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata a i Domovinski rat i istina o njemu doista temelj slobodne države. Dakle, ne uskraćujmo mu sredstva nego mu pomozimo kako bi ovaj najvažniji i najsvjetliji dio naše povijesti, čime se centar bavi, bio što bolje prezentiran kroz činjenice i argumente, dakle jednostavno kroz istinu. Podupiremo i podržavamo sve ono što je ravnatelj rekao i zalažemo se da centar dobije još jača sredstva u svom daljnjem radu. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Imamo repliku poštovanog zastupnika Bore Grubišića.
Hvala lijepo. Kolega Milas podržavam vašu raspravu no moram replicirati u smislu da vas evo i priupitam nije li vama promjena upravnog vijeća, dva člana, nije li vama prijedlog za međunarodnu financijsku pomoć rada ovog našeg centra poziv za vanjske konzultante u centru zapravo u jednu ruku dokaz da se radi na stalnom da kažem poništenju činjenica koje su proistekle i koje proizlaze iz Domovinskog rata pa i rada ovoga dokumentacijskog centra? Nije li to dokaz da se marginalizira Deklaracija o Domovinskom ratu? Nije li to činjenica da se sve češće govori o oružanom sukobu i od organa da kažem nekih vladinih dužnosnika pa čak i o građanskom ratu, a ne kako mi govorimo o Domovinskom ratu pa ovdje u ovom izvješću se govori o hrvatskom domovinskom ratu kako gospodin Nazor to naziva, dakle Hrvatski domovinski rat, a mi vrlo često sami kažemo Domovinski rat. Neki ne kažu ni to nego kažu oružani sukob. Dakle, čini mi se da je to koordinirana akcija, sve skupa ove mjere koje sam sad izrekao su zapravo jedna koordinirana akcija marginalizacije hrvatskog domovinskog rata. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Grubišiću sve ovo što ste vi naveli kroz sve ovo što sam i ja u svom izlaganju prezentirao pa upravo navodi na to što ste rekli. Ja iskreno osvrnut ću se ovo zadnje što ste rekli, iskreno ni ja ne kažem da se uvijek radi o Hrvatskom domovinskom ratu jel mislim da Domovinski rat kad se kaže samo po sebi barem meni kojem je Hrvatska jedina domovina jasno da se radi o Hrvatskoj. Ne želim vjerovat da postoje, ne znam kako bi to nazvao, koju imenicu bih upotrijebio, snage ili neko ko bi htio obezvrijediti dakle sve one vrijednosti koje je Domovinski rat iznio, dakle sve ono, na koncu mi smo jedna od tih vrijednosti, dakle ovaj dom. Ja jednostavno želim vjerovati da postoji neko ko to želi uniziti, ne znam obezvrijediti. A činjenica je recimo da imamo nekakve udruge civilnog društva recimo bit ću konkretan jednu "Dokumentu" koja izdašno financirana od RH koliko čujemo preko 5 milijuna kuna. Dakle to je otprilike malte ne polovica sredstava što dobiju sve udruge iz Domovinskog rata na razini cijele godine. Dakle, još jednom, ne želim vjerovati i ne mogu jednostavno prije svega kao branitelje, a vjerujem kao i svi drugi ne mogu zamisliti da se radi na tome da se Domovinski rat obezvrijedi, da on jednostavno izbriše se iz memorije, iz Hrvatske jel on je doista temelj moderne Hrvatske države. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Evo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine Nazor, zastupnice i zastupnici kolega Milas je iznio dosta precizno i sustavno stavove o glede Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskog centra Domovinskog rata i redoslijed događaja. Nema potrebe da se zapravo ja za njim ponavljam jer u tom djelu i u onom djelu koji je on iznio dijelimo u cijelosti vrijednosne sudove oko uloge Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskog centra i oko događaja koji su se događali oko njega. Da budem iskren moram podijeliti zapravo svoje čuđenje zašto su se uopće problemi događali. Mislim da smo, i svi smo se slagali i prethodnih godina i sad se slažemo oko toga da je to jedna ustanova koja zapravo radi dobar kvalitetan posao na prikupljanju dokumentacijo arhivske građe o Domovinskom ratu, da je Domovinski rat vrijednost, da je dobro da se to učini da se sustavno ta građa prikupi, da se činjenice dokumentiraju i da se zapravo, da RH koja je nastajala kao država upravo u vrijeme tog rata da zapravo i za generacije koje dolaze ostanu posve posložene kvalitetne povijesne činjenice, svjedočanstva, zapisi i slično u vremenu kad je RH nastajala. Mislim da ta pozicija, i tu poziciju prihvaćaju sve političke snage u RH. Nitko nije osporavao do sada kvalitetu i način rada same te ustanove, prema tome i da budem iskren nisam zapravo ni razumio zašto je uopće dolazilo i zašto je došlo do određenih problema oko funkcioniranja te ustanove. Jer vidjeli smo kad je bilo riječ o smjeni članova upravnog vijeća i izboru novih kao što je rekao kolega Milas mi se nismo složili s time da ljudi koji su na Odboru za ratne veterane, nismo se slagali oko toga da ljudi koji nisu imali određene kvalitetne reference a bili su predloženi da zamjene one koji su imali, jel nismo držali da nužno smjena članova upravnog vijeća mora korelirati sa nekakvim smjenama u političkom životu RH s obzirom da niti rad tog samog centra kao ustanove nije nikad bio niti politiziran, niti je bio stranački obojen. Prema tome, vjerovali smo i tada i danas zapravo da upravno vijeće te ustanove treba jednostavno doći ljudi koji svojim referencama i svojim nekakvim životnim rezultatima će odgovarati da mogu pomoći onima koji rade tu ustanovu, i vode tu ustanovu, i rade u njoj da na najbolji mogući način rade svoj posao. Neko vrijeme kasnije ono što smo mi tada znali i znali smo i tada na odboru zapravo kulminiralo nekoliko mjeseci kasnije kroz probleme koji su nastali u radu a zapravo pretpostavljam da nisu bili u interesu nikome i nisu se zapravo uopće trebali ni dogoditi i bespotrebno se zapravo stvorila nekakva situacija koja mislim da u prvom redu šteti danas vladajućima i Ministarstvu kulture jer su isforsirali neke ljude koji nisu imali reference. Pa imali su reference koje bi ih trebale diskvalificirati, a ne kvalificirat za upravno vijeće jedne ovakve ustanove. No, mislim da se to zapravo može popraviti. Ja da budem iskren ja sam smatrao da još neki sadašnji članovi upravnog vijeća osim ove dvojice koji su na Odboru za veterane predloženi također se ne bi trebali nalaziti u tom upravnom vijeću, no nisu se našli među ovih dvoje koji su predloženi da budu zamijenjeni. I dalje vjerujem barem za jednoga od njih da ne bi trebao također biti član upravnog vijeća. Da Hrvatska ima dovoljno kvalitetnih akademika, povjesničara, ljudi sa velikim akademskim i znanstvenim referencama i da bi možda i bilo bolje i za budući rad centra da se u cijelosti bira potpuno novo upravno vijeće, a ne da se ponovno mijenjaju dvojica, a neki za koje mi vjerujemo u klubu HDSSB-a da također nisu najsretniji izbor ostaju, no dobro. Općenito gledano mislim da tema Domovinskog rata danas određen broj godina nakon što je završio zapravo ne bi trebala zapravo biti poligon nekakvog političkog razmimoilaženja tzv. ljevice i tzv. desnice i kroz deklaraciju o Domovinskom ratu i kroz zapravo ukupno rad Hrvatskog sabora, vjerujem da je danas manje-više nekakav zajednički nazivnik toga da je to naša zajednička hrvatska stečevina, prema tome, ne vidim zašto bi to bio prostor ikakve posebne konfrontacije bilo koga sa bilo kime i mislim da bi tu, ako ćemo onako biti malo tolerantni, zapravo da smo mogli iznaći izvrsne ljude, a koji neće pripadati niti biti vezani ni na koji način za ni jednu političku opciju, ali zaista ni na koji način ni za jednu. Dakle, i od onih 6 i od ovih 6 može biti novih 6, može ih biti još 56 koji neće baš biti ni na koji način vezani za nikoga i mi imamo zaista, barem kad je riječ o tom dijelu, velik broj jako kvalitetnih ljudi. Proračun te ustanove je malen, on je mislim 3 milijuna kuna, ako ne griješim, dakle 3 milijuna kuna, evo čuli smo da … godišnje troši 5 iz državnog, dakle mali je proračun, sredstva su namjenska, rad i kvaliteta rada i produkcija znanstvena je vrlo visoka i nacionalna i povijesna vrijednost centra je iznimna, prema tome mislim da zaista, da u tom pogledu ne bi trebalo biti nikakvog razloga da postoje neki bitniji sporovi s ni jedne strane. U svakom slučaju, Klub zastupnika HDSSB-a podržava i ovo izvješće, kao i rad centra. Hvala.
Hvala i vama. Poštovani kolege, imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Đurović, ispričavam se predsjedniče, požurio sam, znam da se kolegi Nazoru žuri [[Upadica predsjednik: To ja radi, poštovani kolega, radi fonogram, moram naglasiti, a i poštujem svakog zastupnika pa mu kažem gospodine zastupniče izvolite.]] Znam da se kolegi Nazoru žuri pa sam požurio ja sa replikom. Dakle, kolega Đurović, zaista ste rekli na koji način centar radi, potpuno nezavisno od bilo kakve političke opcije ili utjecaja politike, radi potpuno znanstveno na istraživanju Domovinskog rata. Najbolje o tome govori i ovo izvješće u kojem je napisano na stranici 6 sređivanje arhivskog gradiva, evo, i piše da je u 2013. godini povećan broj sređenih fondova i zbirki tako da su do kraja 2013. izdvojeni i arhivistički sređeni fondovi i zbirke. Ima ih ravno 65 i svi se odnose na područje tzv. Republike Srpske Krajine i u dijelove JNA koji su djelovali na tim područjima. Dakle, sve do jednoga. Prema tome, evo i to pokazuje i dokazuje kako se realno i objektivno pokušava prikazati situacija u vrijeme Hrvatskog Domovinskog rata, najbolje pokazuje upravo to sređivanje arhivskog gradiva. Sad smo i doznali koliko je poginulih bilo i na tom području, koliko na slobodnom, dakle, ono što nas i zanima i tražimo informacije o tome, napokon smo dobili i takve informacije za koje ja osobno nisam znao, npr. Eto, hvala lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Da, zaboravio sam spomenuti, imamo primjer iz malo dalje Hrvatske povijesti nekih ratova koliko nevolja može zapravo donijeti nezaklopljena stranica povijesti i koliko neistina i konstrukcija koje će se dalje provlačiti desetljećima može upravo donijeti to kada nitko zapravo kvalificirano, znanstveno i objektivno nije proanalizirao jedno povijesno razdoblje, zaista ga proučio, već se to činilo onako kako se činilo. Upravo i zbog hrvatske budućnosti rad ovog centra je iznimno važan da se … znanstveni, sustavan i objektivan način u cijelosti to razdoblje Domovinskog rata riješi kako ne bi u desetljećima koja dolaze i u vremenima koja će se mijenjati, neke nove generacije ponovno otvarale tu istu priču, izlazile sa različitim podacima, sa različitim pozicijama i slično, barem kad je riječ o hrvatskim građanima i onima koji žive na području RH. I također nadam se i kroz ova predavanja koja se provode po školama da dolazi vrijeme i nadam se da će to vrijeme doći u vrlo bliskoj budućnosti i da sva hrvatska djeca, bez obzira gdje žive, uče hrvatsku povijest. Ja se nadam da će početkom 21. stoljeća pa i uz pomoć centra i definiranja povijesnih istina iz Domovinskog rata doći vrijeme gdje će sva hrvatska djeca neovisno o tome gdje žive i koje su nacionalnosti učiti modernu hrvatsku povijest od 90. godine do danas iz potpuno istih izvora i na isti način. Nadam se da to vrijeme dolazi.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub SDP-a Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dubravko Bilić.
Zahvaljujem predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ravnatelju, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih, evo prije nego nekoliko riječi kažem o ovom izvješću koje nam je dostavljeno ponovio i složio se sa svojim prethodnikom kolegom Đurovićem da sam siguran da ni jedna politička snaga u ovome Saboru ne osporava vrijednosti Domovinskoga rata, da ne osporava temelje Hrvatske državnosti koji su niknuli upravo u tome periodu i da raspravljajući o izvješću centra i njegovome radu u 2013. godini moramo se upravo koncentrirati na tih 60-ak stranica dostavljenoga teksta, ali ne samo na tih 60-ak stranica nego na zapravo cijeli period od 2004. godine, odnosno 2005. godine kada je centar započeo sa radom pa do danas. Isto tako vrijedno je ponoviti još jednu činjenicu koju je kolega Milas na početku naglasio, a citirajući zapravo zakon koji je 2004. godine ovaj Hrvatski sabor donio u prosincu mjesecu kojim je i ustanovljen centar koji navodi i definira samu djelatnost centra od prikupljanja, sređivanja, čuvanja, zaštite, te stručnog i znanstvenog istraživanja dokumentacije vezane uz Domovinski rat, istraživanja istine o Domovinskome ratu i upoznavanje javnosti u zemlji i svijetu s utvrđenim činjenicama. I mislim da je to ključni podatak utvrđivanje istine o Domovinskome ratu i to centar evo dugi niz godina radi. Ja se ne bih ovdje vraćao na i ne bih raspravljao o upravnome vijeću, o imenovanju, o članovima upravnog vijeća o znanstvenim postignućima pojedinih članova nego zaista o onome što je centar u ovome periodu odradio, a to je zapravo i najveća vrijednost njegovoga rada. Tih 18 djelatnika koje je završilo 2013.godinu 4 čini mi se doktora znanosti i njih 7 na doktorskim studijima i suvremene hrvatske povijesti dokaz su da taj centar radi upravo to za što ga je zakonom osnivač i odredio. Međutim važno je naglasiti da u svome radu, znanstvenome radu koristi i primjenjuje suvremene znanstvene metode kojima obrađuje arhivsku građu. Isto tako važno je ovdje napomenuti tu dvostrukost centra. S jedne strane on je arhivsko mjesto koje prikuplja i obrađuje građu, a s druge strane on je i znanstvena institucija javna znanstvena institucija koju tu prikupljenu znanstvenu građu dodatno znanstvenim metodama obrađuje i prezentira hrvatskoj javnosti putem knjiga, izložaba, monografijama, sudjelovanja na stručnim skupovima i na sve druge načine na koje može i mora govoriti o istini o Domovinskome ratu. Ja bih se ovdje zadržao doista na to što centar radi, a to je vrijedna i prevrijedna izdavačka djelatnost koja se odvija u nekoliko edicija i tih 60-ak knjiga publikacija koje su objavljene su temelj svakoga drugog istraživanja koja će i u budućnosti hrvatski znanstvenici, ali ne samo hrvatski znanstvenici nego i međunarodni znanstvenici koristiti za svoje buduće znanstvene radove. Ne znam koliko je građana imalo priliku vidjeti i držati u ruci ta izdanja koja evo pogotovo ovu ediciju RH u Domovinskom ratu dokumenti koja su zaista obimna izdanja, prepuna dokumentacije, kolega je već naglasio i iz Republike Srpske iz njihovih arhiva ali i dokumenata koji osvjetljavaju našu nedavnu povijest i poput onih podataka o broju poginulih stanovnika na području Republike Srpske krajine tako zvane na području RH to su sve prevrijedni i prevažni znanstveni podaci koji će nekome u budućnosti poslužiti, a i nama danas mogu vrijedno služiti pri donošenju određenih sudova i zaključaka. Ono što možda izlazi izvan okvira znanstvenoga istraživanja odnosno znanstvenoga publiciranja, a to je jedna edicija koja obuhvaća memoarsku prozu koja u cijeli ovaj povijesni prikaz da tako kažem unosi dodatnu subjektivnost, dodatnu osjetljivost koju svi mi koji čitamo ta izdanja proživljavamo zapravo taj trenutak i te trenutke Domovinskoga rata i u tim knjigama može se osjetiti ljudski krik i vapaj i možda je i to zapravo dobar put kojim je centar krenuo upravo da na taj način prikaže i vrijednosti Domovinskoga rata odnosno taj prevažan povijesni period u hrvatskoj povijesti, kao i naravno fotomonografije koje uvijek se kaže da fotografija govori tisuću riječi na jedan slikovit način memoriraju ali i oživljavaju taj period hrvatske povijesti. Dakle, već je u replici napomenuto koliko je knjiga objavljeno, koliko je različite nekonvencionalne građe pospremljeno u samome centru ili u Kerestincu. I nema smisla ovdje ih ponavljati, mada bi možda trebalo pročitati iz onoga izvješće cijele dvije ili tri stranice koje se navode koliko je građe prikupljeno i obrađeno. Međutim ono što je posebno vrijedno u današnje vrijeme to je digitalizacija te građe i ravnatelj se je nešto malo osvrnuo na primjedbu Vlade iz izvješća. Ja moram priznati da nisam našao na stranicama centra niti u pdf-u niti na bilo koji način objavljeno prezentiranu tu digitaliziranu građu, ali tu se u svakom slučaju treba voditi računa da postoji razlika između sirove arhivske građe koju je doista teško objaviti i pustiti da tako kažem u eter i od one građe koja je već publicirana koja se nalazi u arhivima, knjižnicama, na policama pojedinaca koji su te knjige kupili i u svakom slučaju je vrijedno tu građu staviti u digitaliziranom obliku na mrežu odnosno da i svi oni koji ne samo u Hrvatskoj nego i izvan Hrvatske žele proučiti dodatno pogledati tu građu imaju prilike to uraditi iz svojih domova ili iz svojih znanstvenoistraživačkih institucija. Naravno da je jako važno da se ta građa u što većoj mjeri stavi na, učini dostupnom u digitaliziranom obliku jer i ovaj podatak da je tijekom godine digitalizirano 16,5 terabajta tijekom godina, digitalizirano 16,5 terabajta različite građe, mi moramo tu imati u vidu da su tu i audiozapisi i karte i različiti televizijski sadržaji, video kazete i da je to građa koja u svakom slučaju zaslužuje da ju šira javnost može pogledati i može proučiti i zato tu primjedbu Vlade zapravo smatram dobronamjernom i nema razloga osjećati se pogođenim ukoliko je ta primjedba izrečena jer je izrečena u interesu hrvatske javnosti i hrvatskih građana. Još jednom ističem da na ovom izvješću nema mjesta podjelama jer mislim da smo svi ovdje ali i u Republici Hrvatskoj jedinstveni u vrednovanju Domovinskog rata i u prihvaćanju vrijednosti koje su iz Domovinskoga rata izrasle i na kojima je nastala naša suvremena Republika Hrvatska. I još i na kraju bih samo naglasio da će klub SDP-a podržati ovo izvješće.
Hvala lijepa, poštovani kolega. Imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega Bilić Dubravko. Drago mi je da smo suglasni zapravo i da smo, da nema politikanstva u ocjeni ovoga izvješća, no ono što sam htio reći, što ste vi naveli tako nadugačko da se radi o ne samo o građi, dakle koja je ovdje sređena nego li i o predavanjima, tribinama, ima ih 109 kako je rekao gospodin Nazor, volio bih kada bi to doprinijelo ne samo općem razumijevanju pa i svjetskom biti i sadržaja Domovinskog rata nego li kada bi to utjecalo i na one koji pišu udžbenike u Hrvatskoj, udžbenike povijesti pa da se ne dogodi kao u jednom izdanju Profila za 8. razred osnovne škole prema … [[Govornik se ne razumije.]] za Vukovar i za Slavonski Brod gdje piše da je ovako doslovce: "Rat na ovim prostorima…" ne kaže Domovinski rat "…nastao zbog povećanog otpuštanja i otkaza Srba s posla u Republici Hrvatskoj i pojave radikalnih četničkih skupina u Srbiji.". To je tekst koji piše u udžbeniku za povijest za 8. razred za našu djecu u izdanju Profil, mogu reći i tko je autor ali gospodin Nazor to zna. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospođa Snježana Koren. Dobro, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dubravko Bilić.
Evo poštovani kolega ja sam i u raspravi istaknuo da bi zapravo trebalo ponoviti i pročitati onaj dio izvješća koji govori o tome, o aktivnostima centra. I doista centar je održao mnoštvo tribina, sudjelovao je u radu mnogih znanstvenih, stručnih skupova, njegovi djelatnici, djelatnici centra, znači i doktorandi i doktori znanosti isto tako sudjelovali su svojim radovima u različitim zbornicima i to su prevrijedni doprinosi suvremenoj Hrvatskoj povijesti. Ukoliko bi i ova izdavačka djelatno centra mogla biti još veća i još jača a ja se nadam da će biti i dovoljno financijskih sredstava da se ta djelatnost pojača, naravno da se ne bi smjeli ponavljati i nikakvi gafovi niti u izdavačkoj djelatnosti drugih koji onda na neki evo malo drugačiji način tretiraju našu suvremenu povijest koje smo još uvijek manje-više svi svjedoci i ne možemo tako lako biti prevareni da tako kažem u različitim zlonamjernim ili manje zlonamjernim rečenicama.
Hvala lijepa. I klub Hrvatske narodne stranke u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Ivica Mandić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine Ante Nazor ravnatelju Dokumentacijskog centra, uvažene kolegice i kolege. Na početku izlaganja ispred kluba Hrvatske narodne stranke bih rekao da smo zadovoljni da inicijativa koju smo pokrenuli na jednom od ovih izvješća da se u gradu Vukovaru osnovao memorijalni centar koji smatramo da u sinergiji sa dokumentacijskim centrom moći će sigurno dati jednu kvalitetniju, jednu ljepšu, bolju sliku a prije svega objektivnu, istinitu jer samo objektivnost i istinitost dobiva Domovinski rat na pravoj vrijednosti. Ono što je važno na početku reći da i ovaj puta materijal koji je pripremljen od Memorijalno dokumentacijskog centra Domovinskog rata je na vrlo visokoj razini koji daje jednu sigurnost da radnici sa ravnateljem gospodinom Nazorom njih ukupno 18 svoj povjereni posao i svoju javnu ulogu odrađuju na jednoj vrlo visokoj razini. Ono što su kolege u svojim raspravama rekli sa većim dijelom se slažem. Ali u onom dijelu kada su spominjali nevladine udruge mislim da taj puta ne smijemo dovoditi u korelaciju nevladine udruge i jednu javnu instituciju koju je osnovao Hrvatski sabor koji je poduprla Vlada Republike Hrvatske i koji radi vrlo odgovoran i savjestan posao. O tome da nevladine udruge mogu raditi svoj posao, ja cijenim njihov trud i rad ali ako Dokumentacijski centar za istraživanje i značenja Domovinskog rata ne može sa argumentima odgovoriti onda je to pitanje. I mislim da ja ovdje ni jednog trenutka ne sumnjam u vjerodostojnost, u kvalitetu i ispravnost rada Dokumentacijskog centra a o tome što će raditi nevladine udruge to je njihov posao. Ono što je bitno reći da je centar svojim radom započeo 2. ožujka 2005. godine i da centar organizira okrugle stolove, javne tribine, objavljuje publikacije čiji djelatnici godišnje putuju na tisuće kilometara kako bi što više približili istinu o najkrvavijem sukobu nakon Drugog svjetskog rata, mora biti prepoznat od strane sviju u Hrvatskoj kao kapitalna investicija u dočaravanje istine i prošlosti te poboljšanje zajedničkog života i budućnosti sviju nas. Mislim da u ovoj rečenici cijela suština i cijeli srž postojanja Dokumentacijskog centra je, znači Dokumentacijski centar ima ulogu da cijelo vrijeme istražuje i u biti da bude promotor, aktivni promotor koji na odgovoran način predstavlja događanje u ne tako dalekoj povijesti. Ono što je najvažnije u radu, da centar u svom usavršavanju svojih kadrova svake godine napreduje i da i ove godine imamo 7 doktoranata koji će na znanstveni način obrađivati ono što je provjereno. Pa ovdje nijednog trenutka ne dovodim u sumnju, bez obzira kakvo bilo Upravno vijeće, Upravno vijeće nijednom znanstveniku sa doktorskom titulom ne može narediti na koji način će proučavati i istraživati. Ovdje mi kao klub uvijek smo podržavali da centar sa svim svojim aktivnostima u prikupljanju, razvrstavanju, a pogotovo u prezentaciji dostignutih rezultata bude maksimalno odgovoran i na maksimalno kvalitetan način, na osnovu argumentacije može to predstaviti javnosti i to je najbolji legitimitet da ta ustanova ima svoju vrijednost, ima i svoju budućnost. O tome na koji način je 2013. godine dokumentacijski centar radio pa govori najbolje ovaj vrlo opsežan, dugi materijal koji govori da ima 18 zaposlenih radnika ne na određeno vrijeme, da su izdali 6 knjiga i dvije monografije. Ovdje ću posebno napomenuti jednu foto …, to je đakovačkim objektivom u Domovinskom ratu, to je od jednog istaknutog fotografa i fotoreportera Marka Perića iz Đakova koji je svojim objektivom zabilježio od početka stvaranja Hrvatske države do mirne reintegracije istočne Slavonije i grada Vukovara i to je na jedan dobar način i vrlo vrijednih fotografija ima. Tako da smo mi na našega Marka ponosni. O tome da je dokumentacijski centar prikupio i ove godine izvrsnu građu, vrlo obimnu, od video zapisa, pozitiva, rola negativa, zemljovida, teksta i svega ostalog što smatramo da je više nego dobro. Uglavnom što se tiče rada i potpore dokumentacijskom centru klub HNS-a u potpunosti podržava i uvijek tražimo maksimalnu odgovornost, maksimalni znanstveni pristup i na osnovu činjenica, bez ikakvih upliva bilo koga, bilo koje politike i bilo kakvog subjektivnog osjećaja. To do sada je dokumentacijski centar odrađivao na jedan način kako treba. Što se tiče samog korištenja sredstava iz euro fondova, tu smatram da ne trebamo biti ograničeni i smatrati da ćemo sa nekakvim od projekata koji bi zatražili od Europske unije jer mi smo punopravna članica i Europska unija je druga naša domovina nakon Hrvatske, da ne znam po pitanju digitalizacije, opremanja ili da nekakve nove načine, da za takve projekte tražimo od Europske unije. Ovdje ne mislim da trebamo tražiti novce od Europske unije za istraživanje, to je prije svega isključivo odgovornost Republike Hrvatske, Sabora i Vlade Republike Hrvatske, ali po pitanju opremanja i prezentiranja tu mislim da ima dovoljno prostora. Ono što smo govorili prošle godine, to bih ja ponovo napomenuo kao jedan light motiv ili koji mora biti skroz prisutan, da nije dovoljno prikazivati samo Domovinski rat, uvijek moramo vidjeti ono što je bilo prije Domovinskog rata, znači povijesno okruženje, situacija u okruženju i utjecaj vanjskih sila koje su dovele do ovoga jednog od najkrvavijih sukoba. Zato mislim da je uvijek dobro na takav način imati pristup. I sada jedna tema možda koja nije u direktnoj vezi sa dokumentacijskim centrom, zapravo dvije teme. Prva je tema pitanje velikog broja stradalih hrvatskih branitelja na svim bojištima, od istočnog do južnog bojišta pa ovdje uz Koranu, Savu, da imamo veliki broj neznanih, poginulih branitelja. Imali smo priliku i gospodin predsjednik Hrvatskog sabora za vrijeme službenog posjeta jednoj od država, imali smo spomenik neznanom junaku, neznanom heroju. I po meni mislim da 20 godina ili 23 godine, od početka rata 23 godine, od recimo mirne reintegracije 1998. godine prošlo je dosta vremena i da bi inicijativa da se na jednom mjestu postavi spomenik hrvatskom neznanom ili heroju ili junaku i da svi roditelji, svi građani, sve strane delegacije polažu vijence tu jer temelji Hrvatske države sigurno su u Domovinskom ratu i bezbrojnom broju tih mladih hrvatskih građana, bez obzira na nacionalnost koji su dali živote u temelje Republike Hrvatske. To bih molio da dokumentacijski centar o toj inicijativi povede računa jer po uzoru na druge demokratske države koje su nastale nakon ovakvih ratnih događanja i da su svoju državu stvorili oslobađanjem. Također na prijedlog jedne od majki poginulog branitelja jedna inicijativa, da preko dokumentacijskog centra zajedno sa Ministarstvom branitelja, uz točno utvrđene kriterije, da preko lokalnih radiopostaja da se spomenu imena tih građana iz tih malih sredina na dan kada su poginuli. Takva investicija nije velika, recimo kad se ujutro čitaju na današnji dan su se rodili, poginuli ti i ti. Za te sredine i za roditelje sigurno bi bilo veliko sjećanje i velika zahvala Hrvatske države, hrvatskih građana na takav način. Što se tiče samoga prihvaćanja mi ćemo prihvatiti i za kraj bih rekao, da sve ono što je obrađeno mora biti dostupno svima zainteresiranim u RH. Dokumentacijski centar ima diskreciono pravo za onaj dio građe koji nije dovoljno sređen, koji nije dovoljno obrađen, da se on ne objavljuje. Sve ono drugo što je istraženo i što je završeno, to mislim da je dužnost da se stave na stranice dokumentacijskog centra jer Domovinski rat nije nikakva tajna bila, Domovinski rat je pravedan rat, obrambeni rat i mislim da podaci o tome svemu moraju biti dostupni javnosti. Mi ćemo podržati ovo izvješće i pozdravljamo rad Dokumentacijskog centra. Hvala.
Hvala lijepa. Jedna replika, poštovani zastupnik Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega, nekoliko stvari u vašoj raspravi me potaklo na repliku. Govorili ste Memorijalni dokumentacijski centar ima zadaću promovirati vrijednosti Domovinskog rata, ja bih tu dodao, ne samo Memorijalni dokumentacijski centar nego i svi mi političari, javne osobe, javnost kao takva, dakle oni koji su javne osobe, ali prije svega i znanost, a ovdje govorimo o znanosti. Drago mi je da i vi ste naglasili kako je Domovinski rat univerzalna vrijednost koju svi ovdje dijelimo što je Hrvatski sabor uostalom i dokazao sa deklaracijom o Domovinskom ratu. No po meni, a to je moje osobno mišljenje, glavna djelatnost Memorijalno dokumentacijskog centra bi trebala biti upravo ona arhivistička na kojoj oni i najviše rade. Samo je činjenica da postoji, znači Dokumentacijski memorijalni centar govori puno, a reći ću vam i zašto, što točno mislim. Naime, kada pogledate Hrvatski državni arhiv i povijesnu građu koja se tamo nalazi, … vam kutije i kutije arhivske građe o kojoj se ne zna gotovo ništa. Zna se iz kojeg je razdoblja, recimo iz 19. stoljeća, 1848., 1849., rijetke su čak i po godinama svrstane, neke po desetljećima, neke čak po stoljećima. Dakle, jako puno toga ima što nije obrađeno arhivistički govoreći i zato mi je drago i sam je dokaz da RH skrbi o Domovinskom ratu kao povijesnom razdoblju, upravo sama činjenica postojanja njega. Jer tko ne cijeni, ako mi sami ne cijenimo svoju povijest neće je nitko drugi ni cijeniti. Prema tome, naglasak po meni bi svakako trebao biti na arhivističkoj djelatnosti i s vama se slažem apsolutno da Memorijalni centar pripada u Vukovar, da mu je tamo mjesto. Sam Vukovar je jedan veliki spomenik Domovinskom ratu, na svakom tragu su rane Domovinskog rata i na svakom tragu je povijest Domovinskog rata, u svakoj ulici i na svakom …
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivica Mandić.
Hvala lijepo kolega Hajduković na pitanju. Pa, rekao bih da svaka izgovorena riječ, a posebice u Hrvatskom parlamentu ima svoju težinu, možda jednaku težinu kao i mukotrpan rad Dokumentacijskog centra. Zato je odgovornost sviju nas kad govorimo o Domovinskog ratu, o Hrvatskom obrambenom Domovinskom ratu, moramo paziti jer ovdje jedna riječ može napraviti više štete nego bilo koja diverzija bilo koga. I ono što bih rekao kao građanin, kao zastupnik u Hrvatskom saboru da je najtužnije kad mi o Domovinskom ratu važemo svaku riječ i da u svakoj riječi vidimo neprijatelja ili da netko nešto ne priznaje, da netko nešto ne podržava. Pa deklaracija o Domovinskom ratu je rekla, gdje su sve stranke podržale, izvješće Dokumentacijskog centra, mi smo sada ovdje već, ovo je treće izvješće, da vjerujem da ni jednog glasa neće biti protiv toga. Prema tome, tu se slažemo, ali onda kada idemo u vaganje riječi da li je zarez bio prije, poslije, da li je bio Hrvatski Domovinski ili je bio samo Domovinski, ja kad kažem Domovinski rat, pa to se prema mojim, možda ja griješim, podrazumijeva da je to Domovinski rat '91. – '95. Ne, sad to treba, pa može biti, ali kažem, Domovinski rat u tom svemu, meni ne smeta Hrvatsko, ali ako ne kažeš pa nisi protivnik, da ne priznaješ to sve. Ali kažem, izgovorena riječ pogotovo svih nas ovdje u Saboru, bez obzira koliko nas malo ima itekako se čuje, itekako se veže. Zato kažem i ta odgovornost prije svega mora biti na nama i na onima koji izgovaraju pojedinu riječ. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega. I završna riječ, poštovani doktor Ante Nazor, ravnatelj Hrvatskog dokumentacijskog centra. Memorijalnog dokumentacijskog centra.
Cijenjene zastupnice i zastupnici, prije svega, hvala na podršci radu centru. Probat ću evo najkraće moguće jer imamo jednu promociju i danas, ali naravno da je važnije biti u Saboru i braniti izvješće nego biti tamo, bit će još vremena za promocije. Prije svega, gospodine Biliću, hvala vam na podršci i naravno da sam shvatio dobronamjerno ove sugestije od Vlade vezano uz digitalizaciju gradiva, ali ponavljam, od ovih silnih količina gradiva koje je digitalizirano, ovdje neću ići u detalje, dvije trećine toga mi još uvijek ne možemo staviti online. I želim naglasiti vrlo jasno, svo gradivo koje je u centru Domovinskog rata dostupno je, znači, tko god je zainteresiran, tko god je na projektu ili je vezan osobno možda obiteljski uz neka stradanja, može doći u centar, mi ćemo ga dati u konvencionalnom obliku, dat ćemo ga na uvid, ali neke stvari još jednostavno ne mogu zbog određenih procedura ići van. Ono što je vezano uz ove primjedbe, želio sam naglasiti da ih je pisao isti onaj kojem smeta rad centra, vezano uz promocije i putovanja centra Domovinskog rata. Mi ne možemo razumjeti povijesti ako nismo na terenu. Od vremenskih uvjeta, geografskih uvjeta dođite na …, dođite na Dinaru, na Velebit, onda ćete razumjeti što su ti momci dali za tu Hrvatsku, u kojim uvjetima su je branili neovisno o granatama, puštenim metcima, treba samo vidjeti u kakvim su uvjetima boravili, što je i kakva je konfiguracija. Što znači logistika, što je sve taj dečko podnio da bi bio tamo? Kad dođemo na teren, kad su obljetnice ili kad su neki skupovi, onda od njih čujemo priču iz prve ruke. To je to memorijsko gradivo koje ste spomenuli, mi smo evo upravo nedavno tiskali i objavili knjigu "Maslenica – sjećanje sudionika", vjerujte mi da nismo razgovarali s tim ljudima ne bi razumjeli onu drugu dimenziju operacije Maslenica, mi stalno govorimo o prvih 5 dana, 22.- 27., međutim u pričama sa sudionicima oni će vam to samo ovako usput reći prvih 5 dana, ali sve ono što je uslijedilo nakon toga, to je strašno bilo. Boj za Novigrad, boj za Kašić, na Velebitu, što su ti dečki prošli u tih nekoliko mjeseci nakon što je službeno … dio operacije Maslenica završio, to do sad niti u udžbenicima, niti u knjigama nismo mogli čitati, ovdje su njihovi iskazi iz prve ruke, od pješaka do ranga strateškog zapovijedanja, od tenkista, saniteta, medicinskih sestara, dakle svi oni koji su bili sudionici toga i to je priča koja je jednostavno nevjerojatna da su je ljudi proživjeli. To ne može ni jedan dokument ispričati, to mora biti svjedočenje sudionika. Naravno i to ima svoju metodologiju koju treba poštivati. Greške postoje i mi smo imali svoje greške i nekih grešaka u našim knjigama, srećom uočili smo ih i spremni smo ih ispraviti. Nije ni čudo jer je riječ o suvremenom razdoblju, nedavnoj povijesti, gradivo još nije kompletirano, koji puta preuzimamo podatke recimo iz bolnice u Vukovaru i onda kada idemo uspoređivati nakon nekog vremena kada dobijemo drugo gradivo, vidimo da se nešto ne podudara, ali važno je da se to uoči i da se to ispravi. Nitko, evo ovdje ću se samo osvrnuti na izjavu gospodina Grubišića, ja isto govorim Domovinski rat, bez Hrvatski jer se podrazumijeva. Neki govore Hrvatski, svejedno je. Znači, u deklaraciji je Domovinski rat, znamo da je u Hrvatskoj, mislim da to nije veći problem. Što se tiče međunarodne suradnje, nama jedini koji su odmah pružili ruku su australsko-hrvatski klubovi i rekli su za neke stvari konkretno popis žrtava na kojem još uvijek radimo i koji ažuriramo. Ono što je apsurd imamo preciznije podatke za stradanje na okupiranim područjima jer imamo dokumente izravno i na temelju njih radimo bazu podataka, a veći je problem sa žrtvama u RH, posebice sa civilnim žrtvama. Branitelja imamo u najvećoj mjeri riješeno, ali problem civilnih žrtava je zato što postoji jedan veliki problem u Hrvatskoj i što su se mnoge civilne žrtve prebacivale u branitelje radi različitih beneficija i sad je tu problem zbog karaktera rata odrediti koliko je točno civila, koliko je točno branitelja. Kada govorimo o … BiH, što je govorio uvaženi zastupnik Milas, to je jedna duga priča i potrebna znanstvena analiza je tu neosporna, međutim mi smo ove godine uspjeli dobiti, otkupiti 2,5 tisuće ratnih fotografija iz središnje Bosne i vjerujte mi kad se pogledaju te fotografije i kada se usporedi s onime što se priča u medijima u Hrvatskoj, onda je slika o svemu tome znatno drugačija. Fotografija, rekli ste, govori više od 1000 riječi, a o mnogim stvarima nažalost ne znamo dok ne dođemo na teren i ne čujemo priču od Hrvata koji su bili tamo u okružju i koji su se već '93. godine suočavali s onim s čime se danas svijet suočava kada govorimo o nekim ekstremima. Želim naglasiti našu suradnju sa Bošnjačkim, Muslimanskim institucijama iz BiH na sređivanju podataka o žrtvama i vjerujte mi za mjesec, dva ćemo zajednički izdati jednu knjigu koja će duboko potresti ovo područje jer je riječ o jednom prostoru koji je totalno zanemaren, a riječ je o jednom velikom zločinu koji su počinili srpski ekstremisti i tu bih želio naglasiti da kada radimo i kada predajemo, pogotovo djeci u gimnazijama, uvijek razlikujemo veliko srpsku politiku od naroda, uvijek radimo tu razliku i upravo je taj pojam veliko srpska agresija uzeli smo da bi razlikovali jedan narod od politike koja ga je vodila u 90-im godinama, zapravo te veliko srpske politike koje je odgovorna za rat na ovim prostorima i naravno onim ekstremistima koji su stali uz tu politiku. Što se tiče, nisam puno dizao galamu oko degradacije našega centra iako sam i osobno bio pogođen jer nisam želio da se stvar ispolitizira, ovo je zaista nadstranačka ustanova, ovo je znanstvena ustanova i nema veze niti sa jednom strankom. Međutim, činjenica je da je netko i to stalno ponavljam, imam razloga biti ogorčen, da je netko tko ima utjecaj na Ministarstvo kulture ili u Ministarstvu kulture od samog početka radio na tome prvo da se centar makne u treću kategoriju pa onda je to nesretna promjena Upravnog vijeća upravo ostavila posljedice. Ono što meni smeta iz profesionalnih razloga jest da je na čelo upravnog vijeća stavljena osoba koja je iz okružja …. Ovdje nije problem djelovanja, da se razumijemo odmah, nevladinih udruga, ja ih podržavam, ovdje je riječ o jednoj grupi ljudi s kojim je naš centar vodio sukob u vremenu presuda prvostupanjskih, drugostupanjskih generalima Gotovini. Ja ovdje nisam ljut zbog toga što su oni nevladina udruga, nego zato što su u medijski prostor u Hrvatskoj upucavali podatke koji jednostavno ne odgovaraju činjenicama. I nakon što je drugostupanjska presuda dala za pravo dokumentima, a ne tim čelnicima, netko je bio toliko, ne znam kako bih se izrazio, da na mjesto predsjednika Upravnog vijeća dovede osobu iz toga okružja. Nije ni to dovoljno jer ja sam znanstvenik, nije samo problem simboličke razine, nego kad sam pročitao radove toga mladoga gospodina iz 2004., 2005., onda sam se osjećao kao u sudnici u HAAG-u kada sam slušao izlaganje srpskoga pravnoga tima koji je sudsko vijeće u HAAG-u pokušavalo uvjeriti da Srbija nema nikakve veze sa agresijom nad Hrvatskom, da su agresiju proveli Jugoslavenska narodna armija i lokalni Srbi. Ja otprilike istu koncepciju čitam u tim radovima. Normalno, to više nije stvar, išli smo opet kroz ustanove, kroz Ministarstvo kulture, pisali smo dopise, pa smo onda rekli na Odboru za saborske veterane, nisam htio nikakvu javnu polemiku jer sam vjerovao u institucije i nadam se da će se to na kraju i riješiti. Ali vjerujte mi da me duboko vrijeđa da nakon što upozorimo na neke probleme, ok, svi imamo neke titule, doktori smo znanosti po nekom obrascu, on je tu mogao zadovoljiti formu, ali sadržaj je takav da je neprimjereno da se na čelu Upravnog vijeća ovakve ustanove nalazi takva osoba i to je razlog zbog kojeg sam reagirao i to je razlog zbog kojeg jednostavno ne mogu se pomiriti jer naprosto je sve to u koliziji sa činjenicama. Sam podatak da je predsjednik Upravnog vijeća bio akademik, povjesničar, a da ga zamjenjuje mladi sociolog, govori nešto u prilog svemu ovome da to možda i nije slučajno, ali ostavimo to. Vjerujte mi, imam razloga jer smo u ovih 5 godina koliko smo surađivali sa obranom dobro upoznali što je netko radio na obrazovanju svjedoka i na koji način su plasirali u javnost podatke koji nemaju veze sa činjenicama. Ako treba, ja sam tražio i posebnu javnu raspravu između kolege koji je sad predsjednik Upravnog vijeća i mene, da vidimo o čemu tko govori i tko može što potkrijepiti s dokumentima pa neka javnost onda prosudi, to bi bilo mislim i najbolje. Na kraju krajeva, taj mladi kolega je na zadnjem Upravnom vijeću predložio tu … firmu i rekao je, treba osigurati najmanje 50 tisuća kuna. Ljudi moji, mi smo odgovorni prema građanima koji nas financiraju i plaćaju, Zakon o radu centra vrlo jasno kaže što centar treba činiti, jedino di nam treba pomoć to je netko tko ima iskustvo u povlačenju tih međunarodnih fondova, ali oni ne mogu biti uvjet rada centra, nego samo pomoć u radu centra. Sigurnosni problem koji se stvorio imenovanjem drugog člana Upravnog vijeća, njega neću ovdje otvarati, ali nemojte zaboraviti da smo mi bili u procesu sa Republikom Srbijom u vrlo važnim temama i da je naš centar pripremamo dokumentaciju za Hrvatski pravni tim. Neću otvarati tu temu dalje, mislim da ima netko tko vodi računa o tome. I evo, samo za kraj, u međuvremenu od kad smo napisali ovo izvješće još jedna kolegica doktorirala, sutra još jedan kolega ima obranu doktorskog rada, znači još u ovoj godini će biti 2 nova doktora znanosti i mislim da je to ta strategija koju je centar odredio. Jesmo primarno arhivska ustanova, to ne smijemo zanemariti, ali upravo edukacijom, obrazovanjem naših kadrova želimo da oni budu sposobni i odraditi interpretaciju i zajedno sa drugim institucijama naravno približit ćemo se nekoj objektivnoj istini o Domovinskom ratu. Evo, ja mislim da je to sve što sam trebao govoriti i još jednom vam zahvaljujem na podršci i probajte razumjeti dakle da neki naši prigovori vezani uz samo Upravno vijeće jednostavno su razlog tomu je taj što smo izgubili dio energije. Ja, brat bratu, koliko sam pisao dopisa, koliko sam moram istraživati određene osobe da bih mogao reagirati, mogao sam još jednu knjigu napisati u ovom razdoblju, ali potrošio sam vrijeme na nešto što nije potrebno. U znanstvene ustanove nemojmo gledati samo formu onih koje stavljamo, nego gledajmo sadržaje, ako već nemamo vremena za to, kad dobijemo upozorenje na taj sadržaj, onda barem sazovimo sastanak, napravimo raspravu i to riješimo u roku 10 dana na zadovoljstvo svih, ne bi trebalo ići, ni u javnost, niti biti ovdje na Saboru sve to. Hvala lijepo na pozornosti i hvala na podršci.
Hvala i vama poštovani ravnatelju Memorijalno dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Rasprava je zaključena. Glasovat ćemo o izvješću kada se steknu uvjeti, vjerojatno u petak ujutro. Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2013. godinu. Rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o radu Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata za 2013. godinu. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen jednoglasno sa 117 glasova za.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Prije početka govora [[Upadica predsjednik: Vrijeme štopamo ručno od sada. Ima li netko štopericu? Hvala.]] Prije početka govora na temu proglašenje Dana sjećanja na Romske žrtve, Holokausta/Porajmosa podsjetit ću da je danas 10. prosinac, Međunarodni dan ljudskih prava. Na taj dan u godini trebamo se posebno sjetiti što smo u proteklom razdoblju učinili u jačanju i zaštiti ljudskih prava, a poznato je da Romska nacionalna manjina često meta kršenja tih istih prava u vidu diskriminacije i nacionalne i rasne netrpljevisto. Kolegice i kolege, dolazim pred vas s prijedlogom odluke o proglašenju Dana sjećanja na Romske žrtve Porajmosa/Holokausta. Što zapravo označava pojam Porajmos? Pojam Porajmos je termin na romskom jeziku koji označava genocid nad Romima, odnosno Romski Holokaust izvršen nad tim narodom tijekom II. Svjetskog rata od strane Nacističke Njemačke i političkih režima pod njenom kontrolom među kojima spada i Nezavisna država Hrvatska osnovana u proljeću 1941. nakon vojnog sloma Kraljevine Jugoslavije u Travanjskom ratu. 1933. nakon urušavanja … republike u Njemačkoj na vlast dolazi Nacional socijalistička stranka i za Rome u Europi počinje njihovo najgore razdoblje u povijesti. Odmah po preuzimanju vlasti počinje se provoditi totalarna rasna ideologija koja rezultira otvaranje konc logora za sve one koji se ne uklapaju u ideale arijevske rasne čistoće a tu prije svega Židovi i Romi. Osim zloglasnih nurmbeških zakona u kojima se definira rasna politika nacističke Njemačke 1939. donesen je zakon protiv ciganske opasnosti kojima je zapečaćena sudbina Roma u Europi krojenoj po nacističkoj mjeri. Iako Rome unatrag više stotina godina koliko žive na ovim prostorima karakteriziraju segregacija, siromaštvo i teški životni uvjeti osnivanje Nezavisne države Hrvatske započinju njihovi najteži dani. Po dolasku na vlast ustaške vlasti 30. travnja 1941. donose niz zakonskih odredbi kojima se Romima i ostalim rasnim neprijateljima režima oduzimaju građanska prava. Ustaške vlasti po rasnim zakonima su vjerno pratili svog njemačkog saveznika. Najpoznatije zakonske odredbe su zakonska odredba o rasnoj pripadnosti, zakonska odredba o državljanstvu i zakonska odredba o zaštiti arijevske krvi i časti hrvatskog naroda. Traže nas besprijekorno hrvatsko porijeklo, a nad onima koji taj uvjet nisu ispunjavali bilo je dozvoljeno naselje. Odmah po osnivanju konc logora u NDH počinje masovno stradanje Roma u njima. Najveće stratište Roma je bila najveća tvornica smrti na ovim prostorima logor Jasenovac. Uhićenje Roma i njihovo odvođenje u Jasenovac u ustaškim glasilima se pravdalo privođenje konstruktivnom radu i pružanju prilike da se usavrše u poslu i zanatu koji im najviše odgovara. Logor Jasenovac je bio logorski sustav koji se sastojao od nekoliko logora na manjoj ili većoj udaljenosti od sela Jasenovca. Sredinom 1942. počeli su u logor pristizati veliki transporti Roma koji bi se sastojao od niz točnih vagona, te je ubrzo osnovan logor tri. U logoru tri su bili zatočeni samo Romi. Bio je to ograđeni i čuveni prostor gdje su ljudi držani na otvorenom bez hrane i vode što je rezultiralo masovno umiranje od žeđi, gladi i smrzavanja. Romi su ubrzo po dolasku uključeni i u prisilni rad u logoru, te su stradavali od iscrpljenosti i u masovnim likvidacijama. Međunarodni dan sjećanja na romske žrtve genocid komemorira se 2. kolovoza kao sjećanje na sve Rome stradale u Drugom svjetskom ratu. Datum je izabran u spomen na 1944. godinu kada je u samo jednom danu u nacističkom logoru Auschwitz ubijeno 2897 Roma. Vijeće Europe prihvatilo je inicijativu više romskih organizacija da upravo taj dan bude spomen dan romskog stradanja. Do sada su dva nacionalna Parlamenta 2. kolovoza službeno proglasili i danom sjećanja na romske žrtve u Drugom svjetskom ratu u Mađarskoj 2005. godine, a u Poljskoj prije tri godine. U Hrvatskoj se 2. kolovoza obilježava od 2012. godine na romskom groblju u Uštici pokraj Jasenovca na inicijativi udruge za promicanje obrazovanja Roma u Republici Hrvatskoj Kalisara. Ista udruga u suradnji sa Romskim nacionalnim vijećem i javnom ustanovom spomen područje Jasenovac je inicirala postavljanje spomen ploče i prvotno uređenje groblja koje je do tada bilo potpuno neuređeno i zaraslo u korov. Tijekom vremena u blizini groblja postavljena je pozornica ii druga potrebna infrastruktura kako bi se komemoracija 2. kolovoza mogla održavati, a u planu je i daljnje uređivanje groblja u suradnji Ministarstva kulture i Udruge za promicanje obrazovanja Roma u Republici Hrvatskoj Kalisara. Na spomeniti datum se okupi više tisuća osoba iz romskih, iz Republike Hrvatske i susjednih zemalja kako bi odale počast nedužnim žrtvama Porajmosa, a redovno komemoraciju prisustvuju izaslanici Vlade, Sabora, diplomatskog zbora i jedinice lokalne samouprave. Na temu Porajmosa i komemoraciju u Jasenovcu izdano je više zbornika kao trajni podsjetnik na ta događanja. Dogodine će se obilježavati 70 godina od oslobođenja konc logor Jasenovac. To je prilika i obaveza da se učini sve kako bi i Romi dobili pristojno uređeno mjesto gdje bi se njihove komemoracije mogle održati. Selo Uštica u kojem se održava komemoracija bilo je svojevrsno predvorje konc logora Jasenovac, a u kojem su prije Drugog svjetskog rata živjeli Srbi, a u njega su se dovezivali deportirani Romi. Mnogi su već tamo likvidirani. Na mjestu stradanja danas je 21 grobnica što je rijetkost za stradanja Roma u Drugom svjetskom ratu. Prema poimeničnom popisu žrtva izrađenog nakon rata, a koji stalno nadopunjuju u javnoj ustanovi spomen područje Jasenovac na područje konc logor Jasenovac pogubljene su 16173 osobe romske nacionalnosti od toga 5688 muškaraca, 4877 žena i 5 tisuća šestero osmero djece. Najveća masovna hapšenja i pokolj dogodili su se sredinom 1942. godine nakon što su ustaške vlasti 19. svibnja donijeli odluku o deportaciji Roma u Jasenovcu. Popis romskih žrtva u Jasenovcu i drugim stratištima tog vremena nikada neće bit konačan jer se Rome po dolasku u sabirne centre nije poimenice popisivalo već su se brojali vagoni Roma dovezeni na stratište. Tako na primjer prema arhivi logora Jasenovac 5. lipnja 1942. godine u Jasenovcu i Županji je dovedena željeznička kompozicija sa 83 vagona koja su bila prepuna slavonskih i srijemskih Roma. Također, prilikom napuštanja logora u proljeću 1945. godine vojnici NDH su uništili veliki dio upisane arhivske građe logora. Razmjera stradanja Roma ilustrira podatak da se je u prvom poslijeratnom popisu stanovništva Romima u saveznoj Republici Hrvatskoj izjasnilo tek nekoliko stotina osoba dok je u prijeratnom razdoblju na istom području obitavalo nekoliko desetaka tisuća Roma. Nepobitno je da su jasenovačke žrtve u najvećem postotku bile osobe srpske nacionalnosti, ali ako gledamo proporcionalno u odnosu na broj stanovnika upravo najveća stradanja je imala romska zajednica. U sklopu predsjedavanja RH desetljeće za uključivanje Roma, dekada u Zagrebu i Jasenovcu je 2013. godine održana Konferencija o povezivanju povijesnog iskustva Roma u Europi sa promicanjem tolerancije i nediskriminacije Roma na kojoj su usvojeni zaključci i preporuke konferencije u obliku jasenovačke deklaracije. Njome se između ostalog zahtjeva državno i opće društveno priznanje romskog stradanja u 2. svjetskom ratu u europskim i drugim zemljama. Ponajviše radi rastuće diskriminacije prema Romima te poticanje znanstvenih i drugih istraživanja vezanih uz stradanje Roma u 2. svjetskom ratu kao jedan od uvjeta za primjenu i priznavanje njihovog stradanja. Ovaj je prijedlog u sinergiji sa Rezolucijom Europskog parlamenta o sjećanju na holokaust, antisemitizam i rasizam od 27.05.2005. te sa prijedlogom pisane izjave Europskog parlamenta o ustanovljenju Europskog dana sjećanja na romske žrtve holokausta 2. kolovoza. Budući da Romi nemaju svoju matičnu državu, a segregacija i isključenost su njihovi trajni suputnici o ovoj temi se jako malo govori i jako malo zna, tako da je romsko stradanje u 2. svjetskom ratu dobilo obilježja zaboravljenog genocida. Za razliku od stradanja Srba i Židova o kojima postoje mnoge pisane građe i stručni radovi, a te teme su često bile polja političke propagande i manipulacije stradanje Roma ostalo je gotovo nepoznato. Rome se u stradanju u 2. svjetskom ratu nažalost spominje samo marginalno prilikom nabrajanja ostalih naroda stradalih u vrtlogu nerazumnosti 2. svjetskog rata. Zločin nad Romima u 2. svjetskom ratu očito je zaboravljen u moru svih drugih strahota koje su se u tom razdoblju događale te mlađa generacija zasigurno nije upoznata sa tom strahotom putem filmova i knjiga. A u školskim udžbenicima tema romskog stradanja se samo usputno spominje. Možda nikad neće biti moguće točno rekonstruirati mjesta i brojke ali raspoložive činjenice pohranjene i sačuvane u mnogobrojnim arhivskim i drugim ustanovama jasno dokazuju da se nije radilo o individualnim slučajevima već o planskom i zakonskom fizičkom istrebljivanju cijelog jednog naroda. Njihovo podrijetlo i način života pretvorili su ih u žrtve jedne fanatične, rasističke ideologije. Romi su među najniže rangirani na rasnoj arijevskoj ljestvici pa tako nisu imali pravo na svoje ime, a ubijeni su bezimeno, a svaka žrtva zaslužuje barem da je se sjeća po imenu i prezimenu. Romi među sobom imaju brojne podjele, a najznačajnija podjela je po jeziku koji govore. Prilikom lišavanja slobode, zatvoreništva i likvidacije nitko ih nije pitao koji jezik govore i kojoj skupini pripadaju, bilo je dovoljno što su … kao Romi, što je ujedno značilo da im je smrtna presuda već donesena. Romi u RH obilježavaju tri svoja nacionalna praznika. To su Svjetski dan Roma koji se obilježava 8. travnja, Svjetski dan romskog jezika koji se obilježava 5. studenog te odazivom najveći i po povijesnom značenju najznačajniji dan sjećanje na romske žrtve holokausta Porajmosa koji se obilježava 2. kolovoza svake godine i okuplja sve veći broj sudionika komemoracije u Jasenovcu. Od vas kolege zastupnici tražim da ovaj Visoki predstavnički dom pomogne obilježavanju tog nacionalnog praznika romskog naroda. Nije lako graditi jedinstvo romskog naroda budući da je taj narod podijeljen povijesnim okolnostima i nedostatkom državnih institucija. Upravo romski nacionalni praznici su mjesto, način i sredstvo za jamčenje jedinstva tog naroda. Proglašavanje 2. kolovoza Međunarodnim danom sjećanja na romske žrtve Porajmosa holokaust. Hrvatski sabor poslao bi sa državne razine poruku da zločin ne zastarijeva i da se okrutnosti i bezumlje prošlih vremena treba sjećati kako se ona ne bi vratila u drugom ili sličnom obliku. Također, poslala bi se poruka Romima u RH da se ova država sjeća i odaje nužnu počast svim njihovim precima koji su bili osuđeni na smrt od okrutnog režima samo zato što su bili tamnije boje kože te drugih životnih navika. Prošlost Roma u Hrvatskoj ne možemo promijeniti ali možemo stvoriti temelje kako bi njihova budućnost bila u jednakosti sa svim njenim stanovnicima te vjerujem da je ovaj današnji prijedlog korak u tom smjeru. Poštovani kolege zastupnici naša je moralna obaveza i politička dužnost ma kakvu službu u društvenoj zajednici i u političkoj organizaciji obnašali da sve žrtve holokausta dolično komemoriramo i da istovremeno i na svakom mjestu zatiremo i najbezazleniji trag svakog rasizma i isključivosti. Kako bi se stradanje Roma u 2. svjetskom ratu moglo dostojno obilježiti i kako bi se nedužnim žrtvama odala počast koju zaslužuju pozivam sve zastupnike ovog predstavničkog Doma da se povedu za primjerom svojih mađarskih i poljskih kolega te da Hrvatski sabor proglasi 2. kolovoza Međunarodnim danom sjećanja na romske žrtve Porajmosa/holokausta. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega Kajtazi. Da li žele izvjestitelji radnih tijela Hrvatskog sabora iznijeti svoje izvješće? Ne žele. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Nezavisnih. … [[Upadica se ne razumije.]] Je, je klub Nezavisnih. A ja sam vas svrstao ovako u nešto drugo. Poštovani kolega Šandor Juhas.
Ja sam nezavisni i klub nacionalnih manjina.
Drago mi je, drago mi je da ima nezavisnih.
Onda možemo odmah reći da će jedna trećina našeg kluba to podržati. Ja ću nastaviti otprilike u onom tonu u kojem smo slušali prethodnu točku dnevnog reda i ovo što je gospodin Kajtazi rekao, i potpisujem unaprijed sve ono što su oni rekli. Međutim, ja ću govoriti o nečemu drugome, govorit ću o nečemu o čemu se šuti, a posljednjih 70 godina, nečemu što je također vezano za žrtve totalitarnih režima. Govorit ću o nečemu o čemu u povijesti i u povijesnim udžbenicima ne piše baš jako puno, pa ih nemamo šta ni citirati. Rekao sam da ću podržati prijedlog i smatram da je on u redu, bio sam u Uštici, i čovjek kad vidi one grobove od 16 tisuća ubijenih Roma ne može ostati ravnodušan. I ostavilo je ovako dubok utisak na mene jer unatoč tome što znam ovako dosta tih stvari u povijesti, ostao sam iznenađen nisam znao za te podatke i sama vizualna slika ostavlja ovako dosta jedan težak utisak. Manje-više u našem društvu se govorilo o stradanjima svih. U tim stradanjima najčešće su se spominjali Srbi, Židovi što je potpuno i normalno jer su oni pretrpili najveće žrtve. Nakon osamostaljenja RH na vidjelo su došla i stradanja Hrvata i o njima se počelo pričati. Govorim o stradanjima nakon 2. svjetskog rata. Šutilo se skoro 60 godina o stradanjima Roma. I meni je izuzetno drago da je gospodin Kajtazi pokrenuo tu temu i da ćemo mi donijeti takvu jednu odluku. Međutim, pitam ja do kad će se šutit o strahotama jedne druge nacionalne manjine priznate u RH, do kad će se šutiti o golgoti podunavskih Švaba, o golgoti Nijemaca u Hrvatskoj? Tu i tamo pojavi se neka novinarska atrakcija pa se spomene nekakav Gottingen u Njemačkoj, pa tamo kažu da se čuju crkvena zvona iz Popovac. Popovac je jedno naselje u Baranji. Pa se onda spomenu u tim novinarskim natpisima da su neki čudni ljudi došli u Beli Manastir, ili su došli u Petlovac pa razgledaju nekakve kuće. A ti čudni ljudi su oni koji su prognani, protjerani iz tog područja kao djeca pa se sjećaju da su tu i tu išli u školu, tu i tu su išli u crkvu, tu i tu su se rodili. Pa se onda spomene da u Općini Petlovac ili u naselju Čiminac je neko obnovio crkvu, da su stigle neke donacije iz Njemačke itd. Onda kada se kaže da su to napravili ili da se sve radi o podunavskim Švabama ili o Nijemcima koji su protjerani i prognani onda se počne pričati. A čuo sam i ovih dana od mojih kolege kada sam im rekao o čemu bi ja htio reći nešto, dosta ovako čudne reakcije, pa nemoj oni su bili okupatori, pa to su sve bili fašisti, pa to je bila nekakva osveta za nešto itd. I onda čovjek pogleda dokumente iz Logora u Valpovu i onda vidi da je neko rođen 1944. godine a da je umro 1945. godine i onda se zapita pa zar je moguće da jedno dijete od godinu dana bude proglašeno za fašistu? Popisom stanovništva iz 1931. godine u bivšoj Jugoslaviji ili Kraljevini Jugoslaviji živjelo je negdje oko 500 tisuća Nijemaca, oko pola milijuna Nijemaca manje-više Bačka, Banat, Srijem, Baranja, Slavonija. Do kraja ratnih zbivanja 1944. godine odselilo se, povuklo se prema Austriji, Njemačkoj u strahu, opravdanom strahu možda pred crvenom armijom i partizanima negdje oko 200 tisuća. 21.11.1941. godine odlukom AVNOJ-a i 11.6.1945. godine kada je donešena odluka o iseljavanju i protjerivanju svih Volksdeutschera iz Jugoslavije otpočeo je jedan masovan progon tih ljudi. Znači govorimo o nečemu što se odvija nakon prestanka ratnih operacija i nakon uspostave vlasti na tim područjima. Tom odlukom i odlukama koje su dobili uredno svi Nijemci i ne samo Nijemci koji su živjeli na tom području njima je oduzeta imovina, oni su dobili rješenje o protjerivanju a svi oni koji nisu mogli otići više spakirani su u logore, otišli su u logore. Odnos prema Baranjski, prema Hrvatskim Nijemcima kojima je pripisana i ozakonjena kolektivna krivnja ogledni je primjer etničkog čišćenja i genocida. Ali da bi to čovjek obrazložio mora i iznijeti nekakve podatke, ali nije moje to možda da u potpunoj mjeri obrazlažem. Čini mi se da je genocid definiran tek 1948. godine, a to se dešavalo ranije. Od oko 200 tisuća Nijemaca na području bivše Jugoslavije koji su ostali nakon II. Svjetskog rata negdje je poginulo oko 62 tisuće 500. Popisom stanovništva iz 1931. godine na području današnje Republike Hrvatske živjelo je negdje oko 170 tisuća stanovnika, a 1948. godine, negdje oko 10 tisuća 144. Podatak u Baranji, u Baranji je '31. godine živjelo 52 tisuće stanovnika, od toga je bilo Nijemaca 17 tisuća 751. 1948. godine taj broj je pao na 4 tisuće 494. Oni su bili najbrojnija etnička skupina, iza njih su slijedili Mađari, Hrvati, Srbi. U … je popisom iz '41. godine, tamo je rađen popis, Kraljevina Jugoslavija je radila '41. tamo popis, bilo je oko 3 tisuće 499 stanovnika od čega 1446 Nijemaca. Slijedeći popis koji je vršen '53. godine, … ima 6 tisuća stanovnika od toga 487 Nijemaca. Znači, za nekih 1200 stanovnika njemačke nacionalne manjine se smanjio broj u tom razdoblju. O sudbini prognanih Nijemaca malo se govori, gotovo ništa. Rekao sam, u udžbenicima tu i tamo, tu i tamo se napravi nekakvih manifestacija i internom odlukom njemačke manjine u RH 12. svibanj se spominje kao Dan uspomene na žrtve progona Nijemaca. Žrtvoslovom i poimeničnom popisu žrtava koji nije konačan i potpuno utvrđen na području Baranje je u … i tijekom II. Svjetskog rata u 20 naselja izgubilo život najmanje 144 Nijemca, a od tog broja 870 civila, civilnih osoba umrlo je ili je pak ubijeno na prisilnom radu u Jugoslavenskim logorima. Podaci Ministarstva unutrašnjih poslova Federalne narodne Republike Jugoslavije od 18. siječnja govore da na području Hrvatske u logorima ima 10 tisuća 600 Nijemaca od čega 3 tisuće muškaraca, 4500 žena i 3100 djece, a da se na slobodi nalazi 2000 Nijemaca. Ti podaci nisu točni zato što je dobar dio prognanih Nijemaca završio u Gakovu ili u logorima u Bačkoj, a oni se ne nalaze više na području RH. U logorima su vladali neljudski uvjeti života, glad, zima, dizenterija, tifus, prisilni rad na poljoprivrednim dobrima odnijeli su mnoge živote. Ja podržavam prijedlog gospodina Kajtazija, podržavam prijedlog kluba Nacionalnih manjina, ali da bi zatvorili tu knjigu povijesti mislim da se treba i o drugim žrtvama govoriti. Mislim da ne možemo i da se ne smijemo ograđivati od kolektivne krivnje samo u onim slučajevima kada se radi o pitanju našeg naroda, bilo kojega, da ne postoji kolektivna krivnja niti jednog naroda, da nisu svi Nijemci bili fašisti, da nisu svi Talijani u Hrvatskoj bili fašisti, nisu svi Srbi bili četnici, nisu svi Mađari bili fašisti, nisu svi Hrvati bili ustaše i da to moramo prenijeti na mlade naraštaje, moramo ih upoznati sa tim činjenicama i kao što je rekao gospodin Đurović da se ta knjiga već jedanput zbog budućnosti zatvori. Hvala.
Poštovani kolega Juhas, slažem se s vama da su teme stradanja svih nacija i nacionalnih manjina u II. ratu i poslije II. rata važne teme. Ja sam vas pustio da govorite o toj temi jer iz digniteta prema svakoj žrtvi poštivao sam i vaš govor i te žrtve iz Podunavske Švabe zaslužuju isti tretman kad su žrtve kao i drugi, ali na dnevnom redu je Prijedlog za proglašenje Međunarodnog dana sjećanja na romske žrtve i ne smatram da ste vi nešto krivo rekli, ali je vrlo važno govoriti baš o ovoj temi pa molim sve kolege koji sada su se prijavili, … uvažimo to što je želio kolega Juhas reći, ali da se usmjerimo na temu. Zaista smatram da je vrijedno da ste vi to iznijeli, zaista svaka žrtva, posebno kolektivna odgovornost Podunavskih Švaba ili Nijemaca općenito, ali dajmo da riješimo ono što smo se dogovorili. Evo, toliko da uzmete u obzir. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika dalje. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Jasen Mesić.
Predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa pitanje kolektivne odgovornosti i dan danas imamo ponekad problema s tim pa i u ovom Saboru. Vrlo često možemo od naših kolegica i kolega čuti vi iz te stranke ste svi takvi i takvi ili vi ste svi spominju se razna imena gospodine predsjedniče, lopovi, odgovorni, ništa niste znali i danas ima puno i ovdje u Hrvatskom saboru kolegica i kolega koji imaju probleme [[Upadica Leko: Sa svih strana.]] Kolektivne odgovornosti [[Upadica Leko: Sa svih strana.]] Rekao sam kolegice i kolege u ovom Saboru, nisam rekao s koje strane, ali dobro ako je toliko bitno možemo i to reći, sa svih strana da. Isto tako kada smo već kod pitanja kolektivne odgovornosti bilo bi dobro da ovaj Sabor kao institucija drži do tih pitanja kolektivne odgovornosti i valoriziranja onog što je bilo dobro u prošlosti i ono što u prošlosti nije bilo dobro. Pa bi tako bilo dobro da je ostalo i pokroviteljstvo Hrvatskog sabora na žrtvama Bleiburga jer složit ćemo se i ove i s one strane da je to bilo zlo. I vratimo se sada na prijedlog odluke. Što se tiče ovog prijedlog kojeg podnosi Klub manjina i uvaženi kolega Kajtazi za kojeg moram reći da je vrlo aktivan u promicanju i prava Roma, a isto tako i sjećanja na njihovu žrtvu koja se desila zbog rasnih zakona bilo od fašističkih režima, bilo … socijalističkih, bilo kvislinških režima koji su prihvatili i primjenjivali na sramotu ove zemlje rasne zakona i na način kao što je to spomenuo kolega Kajtazi što je rezultiralo s desecima tisuća žrtava. Slažemo se isto tako u tome da konačni popis ili relevantan popis još nije gotov, što se tiče samo za pojedina mjesta u RH postoje određeni poimenični popisi gdje se otprilike to točno može reći. Recimo ne postoje pojedinačni popisi za stradale Talijane nakon '45.godine. procjenjuje se neki popisi od 18 do 80 tisuća protjeranih prema nekim talijanskim povjesničarima. Što se tiče ove rezolucije EU parlamenta, nešto slično sam govorio Vijeće Europe, dobro ima pravo kolegica, nešto slično sam govorio kada smo ovdje imali čini mi se prijedlog Dana Nikole Tesle, proglašavanje Dana Nikole Tesle. Tada smo otprilike imali stav da slažemo se s proglašavanjem dana, nije sporno, međutim ako uvijek ostanemo samo na proglašavanju dana, mislim da krajnji efekt nećemo postići. Krajnji efekt što bi nakon ovog prihvaćanja Međunarodnog dana sjećanja trebao biti je pojačana aktivnost matičnog ministarstva. Vi znate dobro uvaženi kolege da se na tome neću reći stoji na mjestu, ali moglo bi se i bolje raditi, pogotovo u posljednje tri godine. Vi znate isto tako da su predstavnici kluba HDZ-a i predsjedništva HDZ-a prisutni na gotovo svakoj manifestaciji koja se odnose na pitanje Romske manjine, bilo kulturne prirode, bilo pitanje obrazovanja i promocije obrazovanja na romskom jeziku, bilo pitanje pokretanja katedre na romskom jeziku, bilo pitanja valoriziranja onoga što se desilo u Drugom svjetskom ratu od strane kvislinškog režima. Isto tako bi bilo dobro da Hrvatska s obzirom da ovdje imamo sada prijedlog rezolucije koja je bazirana na prijedlogu Vijeća Europe da se 2.kolovoz proglasi Danom sjećanja genocida nad Romima. Isto tako bi bilo bitno da primjenjujemo već neke postojeće datume toga tipa kao što je recimo 23.kolovoz Europski dan sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima. Rekli bi neki i s jedne i s druge strane, dakle totalitarnih i autoritativnih, … govorimo o 23.kolovozu. Nismo sigurni da smo u RH napravili u tom smislu adekvatan balans u primjenjivanju Europskog dana sjećanja na žrtva totalitarnih i autoritarnih režima, radi se o 23.kolovozu. 18 drugih zemalja članica obilježava 27.siječnja kao Međunarodni dan sjećanja na žrtve holokausta, to je datum oslobađanja ili proboja savezničkih snaga u Auschwitz, dakle ne radi se u nekim zemljama distinkcija vezana za žrtve holokausta, ne radi se distinkcija između Roma, Židova pripadnika nekih slavenskih naroda itd. nego se to na neki način želi obilježiti kao u zajedničkom nazivu želeći s time apostrofirati da je holokaust kao takav imao stvarno pogubne posljedice prema mnogima, a ne samo određenoj etničkoj ili narodnoj ili vjerskoj grupi. Što se tiče obilježavanja i svega ovoga što je kolega Kajtazi govorio i što uvijek ističe isto tako smatramo da to treba isticati kada je god to prilika. Isto tako mislim da bi više toga trebalo biti u obrazovnom sustavu i obrazovnim kurikulima i isto tako mislim da bi trebalo baš zbog toga što u tom vremenu i nije bilo dovoljno integracije, da tako to kolokvijalno nazovem, a da integracija može značiti svašta. Ne mislim tu pod time gubljenje kulturnog specifikuma i određenog kulturnog identiteta nego integracije u društvene procese, da je tada bilo više toga možda bi i posljedice i pogubnosti politike u Drugom svjetskom ratu te politike bile manje. Baš zbog toga da bi se to na pravilan način za budućnost preveniralo u svakom smislu, smatram upravo da je taj edukativni proces i proces povezivanja društvenih grupa, nacionalnih grupa danas izrazito bitan kako se ne bi mogla u nekoj ideološkoj konstelaciji pripremiti bilo kakva ideja da se takav Holokaust ponovi. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Melita Mulić.
Zahvaljujem se uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Mi kada smo na matičnom odboru raspravljali ovu inicijativu kluba Nacionalnih manjina ja sam bila uvjerena da ćemo mi imati konsenzus i jednoglasnost i da nećemo doći u priliku da bilo tko u ime klubova uspoređuje žrtve jer dubokog smo uvjerenja mi u klubu SDP-a da svaka žrtva zaslužuje pijetet a posebno mislimo da ovaj 2. kolovoza treba proglasiti danom sjećanja na romske žrtve upravo zbog toga što su Romi baš kao i Židovi u vrijeme tzv. nezavisne države Hrvatske bili progonjeni temeljem rasnih zakona. I da je to temeljna distinkcija i zbog toga zapravo mi podržavamo da ćemo od sada i institucionalno obilježavati ovaj spomendan dakle 2. kolovoza. I mi ovo doživljavamo kao inicijativu protiv zaborava, protiv prešućivanja i upravo zato dakle da se sjećamo zločina koji je dugi niz godina bio sustavno prešućivan. Kako sama Deklaracija kaže o kojoj je govorio kolega Kajtazi pa i kolega Mesić, potrebno je državno i opće društveno priznavanje romskog stradavanja u Drugom svjetskom ratu u europskim i drugim zemljama kako radi rastuće diskriminacije prema Romima ali i radi poticanja istraživanja zloćina vezano uz stradanje Roma u Drugom svjetskom ratu. Ali u svakom slučaju radi primjerenog priznavanja, institucionalnog obilježavanja, educiranja, te informiranja a upravo kako izvršeni zločini s ciljem genocida i sustavnog istrebljenja više se nikada ne bi ponovili. Kolegice i kolege osobno, pojedinačno, državno, međunarodno i institucionalno, sustavno i trajno moramo uložiti i ulagati napore kako se genocid i sustavni progon na temelju etniciteta, nacionalnosti, rase ili bilo kojeg drugo razloga temeljenog na fizičkim obilježjima ali i uvjerenja, stava ne bi događali kao što su i obilježili 20. stoljeće. I to izdvojiti ću samo neke primjere u 20. stoljeću od Auschwitza, Jasenovca, Vukovara, Srebrenice. Mi smo prije ove odluke i ove inicijative raspravljali zapravo i o radu Hrvatskog dokumentacijskog memorijalnog centra i temelji naše državnosti su u Domovinskom ratu, ali jednako tako oni su temeljeni na antifašističkoj Hrvatskoj, dakle na odlukama Zemaljskog antifašističkog vijeća nasuprot kojem je bila proglašena tzv. Nezavisna država Hrvatska u kojoj se dogodilo u koncentracijskom logoru Jasenovac da je ukupan broj stradalih Roma 16 tisuća 173. I kako se nisu vodile matične knjige i kako nije bilo evidencije po imenu, kako su Romi u koncentracijskim logorima tzv. NDH bili bilježeni brojem vagona kojima su dovezeni i tako još nisu utvrđeni točni brojevi i razmjeri stradanja svake duše, svakog života, iako su razmjeri stradanja i u relativnim i apsolutnim brojkama tragični. Ponoviti ću još jednom da klub SDP-a smatra da se svakoj žrtvi treba pristupiti sa pijetetom pa i na temu onoga što je kolega Juhas govorio i da ovim priznavanjem i određivanjem datuma za obilježavanje na europskoj i međunarodnoj razini vjerujemo da upozoravamo na najveće zločine protiv čovječnosti, na postojanje rasnih zakona ne umanjujući ničije pojedinačno stradanje ili stradanja drugih naroda. O genocidu nad Romima premalo se govori i nerado piše. Ovo je institucionalan način upozoravanja da se ne smije zaboraviti i da svi ljudi imaju ista prava i pravo da ne budu isti. Danas je kolegice i kolege Međunarodni dan ljudskih prava, danas je 10. prosinca i svaki saziv ovog Sabora ima bolje i lošije donesene zakone, ugovore, odluke. Ja mislim da je ovo jedna od odluka na koje sam ja ponosna, mi u klubu SDP-a i da mislim da mi dakle kao zastupnice i zastupnici možemo biti ponosni priznavajući žrtvu, proglašavajući spomendan u obrani prava na život, na ljudsko dostojanstvo, spominjući nevinu žrtvu koja je stradala samo zato što je bila drugačija. Hvala.
Hvala i vama poštovana kolegice. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Često putujući na relaciji Novska, Jasenovac, Uštica, Tanac, Hrvatska Dubica, Dvor na Uni, Bosanski Novi itd. znao sam navratiti na kavu u mjesto Jasenovac. Tamo je bila mjesna crkva koja je srušena u hrvatskom Domovinskom ratu a pred crkvom je bio spomenik, dakle ne u samom logoru, na mjestu logora Jasenovac nego li u mjestu Jasenovac a na tom spomeniku je pisalo ono što je kolegica Melita malo prije rekla, dakle ovo govorimo o institu nacionaliziranju načina priznavanja žrtva. A na tom spomeniku je pisalo nešto što danas više ne mogu sresti, dakle nema te ploče više. Pisalo je ovako: "Mrtvi živima oči otvaraju". Dakle mrtvi nas opominju da budemo svjesni, da budemo drugačiji nego oni koji su bili u vremena kada se dogodio ovaj zločin u Jasenovcu. Dakle vrlo jedna poučna izreka, vrlo kratka, vrlo jasna i vrlo jezgrovita i koja sve govori. Dakle mrtvi živima oči otvaraju. I mi danas upravo tako što smo drugačiji puno nego li i drugačije razmišljamo i što smo postali demokratska država, demokratskija daleko i od one bivše države SFRJ koja o Romima i žrtvama Roma nikada nije gotovo ni progovorila osim kada bude nekakvo u Jasenovcu pa nabraja žrtve Srbi, Romi itd. Danas evo imamo priliku na inicijativu našeg kolege zastupnika da priznamo obilježavanje Međunarodnog dana sjećanja na romske žrtve porajmosa kako se kaže ili holokausta zapravo. Radi se dakle o međunarodnom danu 2. kolovoz koji se poklapa s još nekim drugim danima ilindenskog ustanka makedonskog, 2. kolovoz je pravoslavni Ilindan, ali dobro ima još drugih datuma, dakle nebitno iako sam to izrekao. Dakle kada je u Auschwitzu ubijeno oko 3000 Roma u istom danu. Ovdje imamo i statistiku koja je izražena na stranici 8 ove jedne edicije vrlo da kažem luksuzno opremljene u kojoj piše da je u logoru Jasenovac ubijeno 16 173 Roma, a da se mjesto obilježavanja nalazi kada idete iz Jasenovca prema Dubici u mjestu Uštica. Dakle Uštica se zove zato što rijeka Una utječe u rijeku Savu upravo na tom mjestu. Sa lijeve strane prema Uni je to mjesto na kojem se obilježava evo već dvije godine, tri godine uzastopce obilježavaju romske žrtve porajmosa ili holokausta. U Hrvatskom saboru je bila inicijativa u prošlom sazivu i dijelom u početku ovog saziva da se obilježe još neki genocidi 20. stoljeća, stoljeća ratova, genocida, ubojstava, jedno stoljeće velikih nemira i jedne situacije u kojoj je bilo puno ovakvih pojava. Jedna od njih je bio, a to je bilo u Hrvatskom saboru na inicijativu HNS-a obilježavanje holodomora u Ukrajini kada je oko 10 milijuna Ukrajinaca umoreno glađu od strane centralne, središnje sovjetske vlasti ili Staljina izravno. Nikad nije došlo na red, uvijek ubacujemo zakone po hitnom postupku, zakone po hitnom postupku i tako je holodomor ispao iz rasprave u Hrvatskom saboru u prošlom sazivu i mislim da je bilo čak i u početku ovoga… … [[Upadica se ne razumije.]] E hvala lijepo, evo ispravak uvažavam. Ako je tako, gospodin predsjednik zna iako nije od početka bio predsjednik Sabora ovog saziva. Dakle dobro je da uočavamo i svi vidimo razlike između odnosa SFRJ prema ovom romskom dakle pitanju genocida i u onoj državi znamo kakav je bio odnos prema Romima, ali Republika Hrvatska možemo biti dični na to da prepoznaje demokratske standarde ova nova država Hrvatska nastala prije svega na temeljima Domovinskog rata gdje zaista nalaze svoje mjesto i ovakvi dani kao što je Međunarodni dan sjećanja na romske žrtve, bez ikakvih dakle aluzija na bilo što. Od holodomora, od ubojstava i da ne kažem istrebljenja Nijemaca i podunavski kako kaže kolega Juhas Švaba, od toga da npr. u mjestu Donji Andrijevci kad odete na groblje onda vidite da je još uvijek 50% grobnih mjesta ljudi koji su umrli do '45. i nose njemačka prezimena. Znamo otprilike kako glase njemačka prezimena. Dakle oni koji su odselili iz slavonskih, baranjskih, sad da ne govorimo o drugim država, Bačka, Srijem itd. mjesta ili su ubijeni neposredno nakon Drugog svjetskog rata. Kolega Juhas je iznio statistike i to vrlo opsežno, tako da nema potrebe. O Talijanima koji su iselili također iz Istre nakon Drugog svjetskog rata, ali također nitko ne govori ni o Hrvatima koji su za vrijeme fašističke vladavine nakon onoga sporazuma Italije i Jugoslavije morali biti, neki su ubijeni, a neki su iselili iz Istre u druge krajeve Hrvatske. O njima nitko ne govori ovdje nikada, ali dobro, treba i to spomenuti. Nema kolektivne krivnje, ali svaku žrtvu trebamo spomenuti i trebamo naći suosjećanje. O tome da je ja bih rekao više stotina tisuća Hrvata ubijeno, počevši od Bleiburga na križnom putu, o tome je snimljena filmska serija i film koji se zove Četverored 1999. godine u režiji Jakova Sedlara, a da od tada na Hrvatskoj televiziji za ovih 15 godina nikada nije repriziran, ne znam zašto, o tome da postoji 23. kolovoza Dan sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima u što spada žrtve i romske nacionalne manjine i da Hrvatski sabor još nije donio odluku da sukladno odluci 18 članica Europske unije da taj dan prihvati također kao dan sjećanja. Dakle imamo mi štošta za raspraviti, ali evo ovaj put ja ne bih širio na neke druge teme. U svakom slučaju i klub HDSSB-a će biti za to da prihvatimo ovu inicijativu. Ja sam bio promatrač Hrvatskog sabora u Europskom parlamentu. Dva dana je na plenarnoj sjednici Europskog parlamenta se raspravljalo o zločinima u Ruandi, iako je to Afrika, nema nikakve veze sa Europom i Europskom unijom, ali se dva dana raspravljalo o zločinima u Ruandi, a također i o ženama koje su izgorjele u pogonima tekstilne industrije u Bangladešu koje su bile u vlasništvu nekih europskih firmi. Dakle, to su one koje su za male, male novce, za dnevnicu od pola dolara šivale, a da nikakve opreme ni vatrogasne. Izgorjelo je 250 žena u jednom pogonu za šivaćim strojem. Dakle i Europski parlament raspravlja o pojavama takve vrste koje su se dogodile na drugim kontinentima Aziji, Africi, a zašto onda ne bismo i mi o ovoj pojavi, odnosno o ovom podatku koji je ovdje podastrt. Dakle, o holokaustu, o smrti 16173 pripadnika Romske nacionalne manjine od kojih je nekako podjednako bilo muškaraca, žena i što je najgore i djece. Što je najžalosnije. Eto, još jedanput neka nam svima bude ova poruka ja ću je ponoviti još jedanput da mrtvi živima oči otvaraju. Hvala lijepo.
Kolega Grubišić, opet radi hrvatske javnosti moram reći da Hrvatski sabor pa i sve institucije od Vlade, predsjednika Republike 23. kolovoza na dan sjećanja na žrtve totalitarnih režima, barem što ja mogu svjedočiti zadnje dvije polažu vijenac kod Jazovke. To je iz europskih deklaracija rezolucija. Dakle, mi smo faktično prihvatili i obilježavamo taj dan, faktično jesmo. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] To je, o.k. Sve u redu. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je klub HNS-a i poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Dakle i klub Hrvatske narodne stranke pridružuje se prijedlogu odluke o proglašenju Međunarodnog dana sjećanja na romske žrtve Porajmosa/holokausta. Moram reći slušajući rasprave prethodne da ono šta sigurno svi možemo bit ponosni u ovome visokom Domu da iznimno imamo osjećaja pijeteta i počasti prema svim žrtvama ne samo Drugog svjetskog rata i vjerujem da je to ona jedna najveća vrijednost ne samo kad raspravljamo o ovakvim temama, nego svjesnosti i odgovornosti koju nosimo kao saborski zastupnici i zastupnice. Kad govorimo o progonu Roma u Drugom svjetskom ratu, kad govorimo o holokaustu, genocidu Židova, ali i drugih naroda, ali i onih koji su bili samo antifašisti i neistomišljenici ili su samo zato što su bili drukčiji ili su drukčije mislili je nešto što zaista obilježava svako sjećanje na žrtve i svaki pijetet im daje. Danas raspravljamo o datumu 2. kolovoza kao datumu sjećanja na genocid nad Romima posebno u Hrvatskoj ali uvijek govorimo i pamtimo onih 500 000 u Drugom svjetskom ratu, pamtimo sve one tisuće nevinih žrtava koji su drukčije mislili, izgledali ili nisu možda niti izgovorili riječi kako je kolega prije govorio, ali su bili stradalnici. Zato rasprava i razgovori o ovim temama su bitne da u hrvatskoj javnosti, a posebno mladima ukažu na taj dio prošlosti kako bi sutra više nikad takve stvari se ne dogodile ne samo šta smo imali u Drugom svjetskom ratu, nego kako je i kolegica Mulić rekla i sjetimo se i Vukovara i Srebrenice i svih žrtava pa i ono što je rekao kolega Grubišić što se raspravlja i u Europskom parlamentu o Ruandi gdje su isto milijuni stradali. Dakle, sve je to kad raspravljamo o žrtvama nešto o čemu moramo govoriti posebno kad govorimo o Romima, Romima koji nemaju svoju državu onda ovakav čin Hrvatskog sabora … … [[Upadica predsjednik, ne čuje se.]] Nemaju svoju nacionalnu državu. Hvala gospodine predsjedniče na ispravci. Onda, tako je, oni imaju svoju državu i zato smo mi iznimno zadovoljni i zato što možemo raspravljati i o Romima i ne samo o ovome obilježavanju, nego o njihovom suživotu, načinu u kojem je Hrvatska država njihova država. Suvremena Hrvatska država koja je nastala u Domovinskom ratu junaštvom, žrtvom naših branitelja temelji se na antifašističkoj borbi. Suvremena Hrvatska koja je članica EU, koja u svom Ustavu ima antifašizam gradi svoje društvo demokracije, ravnopravnosti, tolerancije, slobode, prava pojedinaca i mira. I danas kad se podsjećamo svih žrtava ne samo žrtava Roma još jednom ponavljamo i šaljemo poruku da neke teme koje često iznose i donose podjele u društvu su teme koje što više o njima raspravljamo, što više o njima učimo temeljem povijesti, temeljem činjenica učimo i ove mlade i našu djecu, mlade koji dolaze o vrijednostima mira, o vrijednostima demokracije, o vrijednostima tolerancije i prava svih neovisno o nacionalnosti, vjeri, jeziku. I još jedan put podržavamo obilježavanje ovoga dana, obilježavanje ovoga dana sjećanja na Rome 2. kolovoza koji bi se trebao obilježavati, a uvijek razmišljajući da kad bilo koji takav spomendan se obilježava da razmišljamo o svim žrtvama svih i totalitarnih režima, i svim žrtvama svih ratova i nedaća koje su zadesile i RH ali i cijeli svijet. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova. Da li želi u ime predlagatelja? Ne. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti, nadam se u petak. Ovime bismo danas zaključili rad, plenarni rad Hrvatskog sabora. Nastavljamo sutra u 9,30 uobičajeno šta smo dogovorili. Dakle počinjemo sa 11 jer je vrlo važno da imamo predstavnike predlagatelja, zato pitam šta smo dogovorili jer su mnogi zauzeti, konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P. Z. E. BR.763. I još jednu točku to je 12 Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u 2013. godini. Nadam se da ćemo to sutra odraditi kako smo predvidjeli. Hvala lijepa. SJEDNICA PREKINUTA U 19,00 SATI. Prijedlog odluke o proglašenju Međunarodnog dana sjećanja na romske žrtve Porajmosa/Holokausta koji se obilježava 2. kolovoza. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 113 glasova za, 1 glasom suzdržanim donesena Odluka o proglašenju Međunarodnog dana sjećanja na romske žrtve Porajmosa/Holokausta koji se obilježava 2. kolovoza. [[Pljesak]] U tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno. Hvala lijepa.