Vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, vážení členové vlády, zahajuji dnešní jednací den přerušené 12. schůze Poslanecké sněmovny a všechny vás tu vítám. Prosím, abyste se všichni přihlásili svými kartami a případně mi oznámili, kdo hlasuje kartou náhradní. Sděluji, že o omluvu z dnešního jednání požádali tito kolegyně a kolegové: Ivan Adamec bez udání důvodu, Ivan Bartoš od 14.30 do 17.00 z pracovních důvodů, Jan Bartošek do 15.30 z pracovních důvodů, Josef Bělica z důvodu zahraniční cesty, Pavel Bělobrádek ze zdravotních důvodů, Stanislav Blaha do 16 hodin ze zdravotních důvodů, Pavel Blažek z osobních důvodů, Marian Bojko do 16 hodin ze zdravotních důvodů, Petr Gazdík z pracovních důvodů, Stanislav Grospič od 15 hodin z pracovních důvodů, Jan Hamáček z důvodu zahraniční cesty, Milan Hnilička do 16 hodin z pracovních důvodů, Milan Chovanec z důvodu zahraniční cesty, Jan Chvojka z pracovních důvodů, Aleš Juchelka do 16.30 z pracovních důvodů, Stanislav Juránek ze zdravotních důvodů, Marian Jurečka z důvodu zahraniční cesty, Jiří Kobza od 18 do 19 hodin z pracovních důvodů, Helena Langšádlová do 16 hodin z pracovních důvodů, Jan Lipavský ze zdravotních důvodů, Zuzana Majerová Zahradníková bez udání důvodu, Radka Maxová do 15.30 z pracovních důvodů, Jakub Michálek od 14.30 do 17 hodin z pracovních důvodů, Jan Řehounek z pracovních důvodů, Karel Schwarzenberg ze zdravotních důvodů, Jan Skopeček z důvodu zahraniční cesty, Lucie Šafránková ze zdravotních důvodů. Z členů vlády se omlouvají Richard Brabec od 17 hodin z pracovních důvodů, Robert Plaga z pracovních důvodů, Ilja Šmíd z pracovních důvodů. S náhradní kartou číslo 2 hlasuje pan kolega Mašek. Vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, nejprve vás chci seznámit s návrhy, na kterých se shodlo dnešní grémium. Navrhujeme pevné zařazení těchto bodů: Bod 28 schváleného pořadu, to je sněmovní tisk 109, zákoník práce, prvé čtení, zařadit na pátek 20. 4. jako třetí bod po bloku třetích čtení, to znamená za již pevně zařazený bod 21. Dále body 37 a 38 schváleného pořadu, to je sněmovní tisk 138 a 139, osobní údaje a související zákon, prvé čtení, zařadit na středu 18. 4. jako první a druhý bod jednání. A ještě bych vás chtěl upozornit, že bod 67, odpovědi členů vlády na písemné interpelace, je již vyčerpán, takže naše jednání zahájíme ve čtvrtek v 9.00 dalšími body dle schváleného pořadu. Ještě jednou písemné interpelace ve čtvrtek nebudou. Budeme pokračovat dle schváleného pořadu. Pokud nezazní námitky, nechal bych o návrzích z grémia hlasovat najednou. Ptám se, zda je zde návrh. Hlásí se pan předseda Faltýnek [[Poslanec Faltýnek: K pořadu schůze.]] K pořadu schůze, ano. Takže pan předseda Faltýnek k pořadu schůze. Prosím, máte slovo.
Děkuji. Hezké odpoledne, dámy a pánové, vážené kolegyně, kolegové, pane předsedo. Já jsem se pokusil na jednání grémia najít shodu na vyřazení některých bodů z pořadu schůze, bohužel se mi to nepodařilo. Proto chci přednést svůj konkrétní návrh, a to abych jménem našeho poslaneckého klubu navrhl vyřadit z pořadu schůze následující body. Bod číslo 61, zpráva Rady pro rozhlasové a televizní vysílání za rok 2016, tisk 78, bod 63. Dále zpráva rady o činnosti České televize za rok 2016, sněmovní tisk 113. A dále body 64, výroční zpráva o hospodaření České televize za rok 2016, a číslo 65, výroční zpráva ČTK za rok 2016, sněmovní tisk 116. Můj návrh se opírá o fakt, že ne ještě všechny tyto body, konkrétně dva, byly projednány ve volebním výboru. S touto prosbou, žádostí, se na mě obrátil předseda volebního výboru Standa Berkovec, aby byly projednány na příští schůzi v rámci jednoho bloku všechny tyto čtyři zprávy. Ale rozumím tomu, pokud tento návrh neprojde, tak bych ho potom modifikoval, aby byly vyřazeny z pořadu schůze ty dva body, které ještě nebyly projednány na volebním výboru. Děkuji.
Mohu jenom upřesnit, které ty dva body to jsou? [[Poslanci se domlouvají mimo mikrofon. Z pléna zaznívá, že body 61 a 65.]] Děkuji. Ptám se, kdo dál? Vím, že se s přednostním právem hlásil pan předseda Stanjura. Eviduji přihlášku pana poslance Zaorálka. Prosím, pane předsedo.
Dobrý den, pane předsedo, vážená vládo, kolegyně, kolegové. Já mám jeden návrh na vyřazení z programu, a to bod číslo 42, vládní návrh, kterým se předkládá Poslanecké sněmovně Parlamentu České republiky vyslovení souhlasu s přístupem Smlouva o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii, zjednodušeno přeloženo fiskální pakt, nebo fiscal compact, jak chcete - abychom to vyřadili z programu této schůze. A k tomu, co před chvílí říkal pan předseda Faltýnek. Aby to bylo hlasovatelné, tak kdyby s tím souhlasil, že bychom ten jeho návrh rozdělili na dva. Že bychom mohli hlasovat o vyřazení bodů 61 a 65, to jsou zprávy, které volební výbor ještě neprojednal, takže je logické je vyřadit. Naopak si myslím, že zprávy 63 a 64 volební výbor projednal, přijal dost jednoznačné stanovisko. A pokud mohu soudit podle výsledků hlasování ve volebním výboru - mě tedy překvapuje jako člena volebního výboru, že pan předseda to chce vyřadit, když to máme odpracované - není žádný důvod. Takhle budeme jenom hrnout ty body před sebou. Takže my vyřazení těchto dvou konkrétních bodů nepodpoříme právě proto, že už byly řádně projednány ve volebním výboru, ale jsme připraveni podpořit vyřazení bodů 61 a 65. Takže pokud by pan předseda Poslanecké sněmovny o tom nechal hlasovat zvlášť, tak se s tím vypořádáme hlasováním. Protože nemůžeme hlasovat o vyřazení všech čtyř, a když to neprojde hlasovat, znova o vyřazení dvou. To si myslím, že nedává smysl. Děkuji.
Děkuji. Pan předseda zřejmě rozporuje, že kdybychom jednou hlasovali o vyřazení a nebylo by hlasováno, tak nemůžeme podruhé hlasovat znovu o vyřazení. Jeho protinávrh je, že bychom prvně hlasovali 61 a 65 a poté 63, 64. Je to přijatelné pro navrhovatele tohoto bodu? Já nechám chvíli na poradu a dám slovo panu poslanci Zaorálkovi, který je přihlášen jako další k pořadu schůze. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Dobré odpoledne, dámy a pánové, vážení kolegové. Já bych vás chtěl požádat o zařazení nového bodu, prvního bodu na jednání dnešní Sněmovny, který bych nazval Stanovisko České republiky k událostem v Sýrii. Já tady dnes ten bod navrhuji, i když jsem si vědom toho, že pro plénum není jednoduché zvládnout takovéto debaty, a pokusím se zdůvodnit, proč v tom dělám výjimku. Předesílám, že zahraniční výbor se tímhle zabýval minulý týden, na konci týdne. A důvod, proč bych byl rád, aby to tady bylo zařazeno, je ten, že ta událost byla jednak, myslím, velice mimořádná, tohle je něco, co se neděje každý měsíc, a proto, že si myslím, že stanovisko České republiky úplně zřejmé není. Tak jak jsem ta stanoviska sledoval, a teď nemám na mysli to, že u nás, já to vím, nebylo vždy jednoduché najít shodu mezi ústavními činiteli. Ale já jsem pozoroval, že nebylo docela jasné ani stanovisko členů vlády. Připadá mi, že k určitým posunům a změnám docházelo ve stanovisku premiéra. Dokonce jsem zaslechl a zaregistroval určitou distanci premiéra od stanoviska ministryně obrany a ministra zahraničí, takže si myslím, že z toho veřejnost může mít docela hokej. Mně připadá, že to je téma důležité proto, a já jenom aspoň naznačím, v čem je ta vážnost. Před rokem v dubnu došlo v Sýrii k něčemu velice podobnému. Možná si pamatujete, tehdy také bylo podezření na chemický útok provedený Asadovým režimem a na to vystartovalo těch prvních 59 tomahawků, které opět odpálily Spojené státy. A možná si vzpomenete, že jsme to komentovali různě tehdy. Někteří byli opatrnější, někteří možná nadšenější, ale v něčem se ty komentáře shodovaly. Shodovaly se v tom, že hodnocení smyslu útoku těch 59 tomahawků se odvíjí od toho, jestli se ukáže, že to je součástí nějaké celkové strategie, nějaké koncepce toho, jak budeme dále postupovat, a že ten krok nezůstane ojedinělý, vytržený, ale že bude součástí nějaké opravdové politiky vůči Sýrii. Ten důvod, proč si myslím, že tahle situace není teď jednoduchá, je proto, protože si v každých médiích i ve světě přečtete, že současný prezident Spojených států Donald Trump zasévá zmatek do jakékoliv pozice Západu vůči Sýrii. A to cituji třeba Economist, to není nějaká superoriginální věta. A je to proto, protože v průběhu měsíce také úspěšně, docela zásadně měnil svou pozici. A teď jde o to, že není jednoduché v takové situaci se k tomu postavit. A pro mě je pro veřejnost docela nesrozumitelné, pokud jednoduše řekneme, že to odfajfknem, řekneme si ano. Proto jsem řekl, že tady nestačí si jenom říci "v pořádku, zase bombardujeme", když přece vidíme, že je to spojeno s obrovskými nejasnostmi a problémy, s obrovskými otázkami, co to vlastně v té Sýrii dneska děláme. A my jsme součástí Aliance, jsme součástí Evropské unie a měli bychom si tyto otázky klást. Kdysi jsme si tady ve Sněmovně kladli otázky, co děláme v Afghánistánu, a víte, jaké jsou důsledky toho, když děláme takovéto kroky, které stojí lidi, stojí to kapacity, stojí to energii a nakonec to nemá výsledek. A dneska, když to zjednoduším, v Damašku jsem slyšel, jak se radují lidé v ulicích, že to stálo tak málo, že to vypadá, že je to vlastně legrace a že se nic neděje. Takže tady se dělají spektakulární divadelní akce. My to všichni pěkně odsouhlasíme, ale vůči těm lidem, kteří tam jsou, se nezměnilo vůbec nic. Takže mi připadá, že tohle za debatu stojí. A jestliže je ta situace tak nejasná ze strany společenství, dokonce ze strany našich vlastních prohlášení, tak to podle mě skvěle pomáhá tomu, aby veřejnost byla znejistěna, aby tady kvetly fake news, aby tady kvetly konspirační teorie, protože politika, která není schopna věci pojmenovat, která není schopna říci, že je kompetentní, tak vlastně ztrácí důvěru. A to je dneska to, co obecně hrozí. Navíc máme vládu, která je v demisi. To znamená, tady není vláda, která by prošla tím procesem důvěry, a tím to formování postoje je o to složitější. To je prostě objektivní situace. Proto si myslím, že je dobré, abychom o tom dnes tady mluvili, abychom to stanovisko slyšeli a abychom nahradili to, že v této chvíli možná Česká republika není v nejlepší kondici, s vládou, která je schopna reprezentovat stoprocentně, a zároveň abychom i veřejnosti řekli, že tady jsou prostě politici, kteří o tom přemýšlejí a kteří jsou si vědomi toho, o co v Sýrii jde. Já si myslím, že v této chvíli pro veřejnost to ze stanovisek představitelů této země jasné není. A proto ten bod navrhuji a doufám, že to schválíte. Děkuji.
Já vám děkuji, pane poslanče. Zřejmě na vaše vystoupení chce reagovat pan předseda Kalousek. Poté vystoupí pan ministr zahraničí Stropnický. Prosím, pane předsedo.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Dobrý den, vážené dámy a pánové. Fake news a konspirační teorie by kvetly tak jako tak, protože je to součástí té situace. Ale samozřejmě sílí na základě takových vystoupení, jaké bylo vystoupení pana předsedy zahraničního výboru Zaorálka. Já si dovolím říct jeden pro vás, asi pro většinu z nás známý příběh, kdy během karibské krize, kdy také byly fake news a byla spousta konspiračních teorií, i když nebyl internet, navštívil americký velvyslanec francouzského prezidenta de Gaulla, aby mu předložil zpravodajské snímky o tom, že skutečně jsou ruské jaderné rakety na území Kuby. A když mu chtěl ty snímky ukázat, tak de Gaulle, který v té době vyvedl Francii z NATO - zdůrazňuji, vyvedl Francii z NATO - z řady jiných důvodů, tak ho zastavil, nechtěl ty snímky vidět a řekl mu: Není potřeba, slovo prezidenta Spojených států mi stačí. Vyřiďte prosím panu prezidentovi, že Francie stojí za Spojenými státy. Říkám tuhle historii proto, že to je princip spojenectví. Pan předseda Zaorálek hovoří o naší politice k Sýrii. Nějakou asi máme, ale hlavně máme společnou bezpečnostní a zahraniční politiku. Jsme součástí Severoatlantické aliance. A Spojené státy, Velká Británie a Francie - a teď v takové té dnešní zvláštní diskusi o tom, kdo je či není eurohujer, tak vás prosím, abyste si všimli, že v té koalici je jak Theresa Mayová, která realizuje brexit, tak pan prezident Macron, který platí za jednoho z největších evropských integrátorů. Tak v této koalici tří našich klíčových spojenců - oni něco provedli na základě informací svých zpravodajských služeb a informací, o kterých nepochybovali, a my jsme jejich spojenci. Anebo chceme, jak by si přál pan prezident Zeman, být trojským koněm Evropské unie - Kremlu. Jedno, nebo druhé, tohle je situace, kdy se musíme rozhodnout, jestli chceme, nebo nechceme podporovat svoje spojence a kam se máme přidat. A já v okamžiku, kdy pan předseda... [[Reakce na bavící se poslance v první řadě:]] Nemůžu pokračovat, dokud ta řada přede mnou... Hele, pane Faltýnku, děláte to schválně nebo...
Děkuji, že oslovujete kolegy prostřednictvím. Ostatní poprosím, aby setrvali na svých místech a pokud možno nerušili.
Prostřednictvím pana předsedajícího vám děkuji, ale je to pokaždé, když mluvím. Takže je to situace, kdy je bytostným národním zájmem České republiky, abychom byli čitelní. Jestliže v sobotu ministryně obrany, ministr zahraničí zveřejnili nějaké stanovisko, to stanovisko převzal předseda vlády, a za sebe mohu říct, že pod ta stanoviska bych se mohl okamžitě podepsat, pod sobotní stanovisko předsedy vlády bych se mohl podepsat, tak jsem vytřeštěně zíral na to, když v neděli pan předseda vlády své sobotní stanovisko razantně popřel. Stalo se to nejhorší, co se mohlo stát. Prostě přestali jsme být čitelní nejenom pro českou veřejnost, ale přestali jsme být čitelní pro své partnery. A v zahraniční politice když nejste čitelní pro své partnery, tak ztrácíte jakoukoliv možnost prosadit jakoukoliv prioritu svého národního zájmu, protože s vámi všichni přestanou počítat, pokud nejste zrovna 200milionový trh anebo jaderná velmoc, což Česká republika zcela jistě není. To se prostě stalo. A já si myslím, že je povinností vlády České republiky, vlády, nikoho jiného - prezident neformuluje zahraniční politiku, formuluje ji vláda, je za ni odpovědná a je kontrolovaná Poslaneckou sněmovnou - je povinností vlády formulovat jasná, čitelná stanoviska konzistentní s naší dlouhodobou strategií zahraniční a obranné politiky. To se bohužel stalo v sobotu a popřelo se to v neděli. Možná vás překvapím, TOP 09 podpoří návrh pana předsedy Zaorálka, ale podpoří ho ne proto, abychom tady diskutovali o naší politice k informacím a fake news, [[ale]] abychom diskutovali o našich prioritách v zahraniční a obranné politice. A v tom, že v rozhodujících okamžicích, tak jako de Gaulle v roce 1962, tak i česká vláda, ať je jakákoli, musí najít odvahu podpořit své spojence, protože pokud tu odvahu nenajde, tak o ty spojence přijde, a tím ztratíme tu zásadní prioritu obranné politiky České republiky.
Já vám děkuji, pane předsedo. Nyní s přednostním právem ministr zahraničí Martin Stropnický. Pro kolegy, kteří se přihlásili s faktickou, upozorňuji, že se nenacházíme v rozpravě, nemohu udělit faktické poznámky. Prosím.
Děkuji, pane předsedající. Vážené dámy, vážení pánové, úvodem si jenom dovolím omluvit se za případnou indispozici, protože asi bych měl být někde jinde než tady v tuto chvíli, ale nechtěl jsem se tomu tématu vyhýbat. Rozhodně jsem nechtěl, abych byl označen, že se někde skrývám před kauzou nebo případem Sýrie. Já se domnívám, že to téma dnes na program nepatří z důvodů, které se pokusím vysvětlit. Myslím, že to je téma mnohovrstevnaté, je to nesmírně složitý problém. Nepochybně, jak řekl jak António Guterres, tak Jens Stoltenberg, je to vlastně největší bezpečnostní problém dnešního současného globálního světa a obávám se, že ho tady příliš neposuneme. Na druhou stranu mám samozřejmě přirozený respekt k názorům všech zde přítomných, aby je mohli vyjádřit, ale přesto zvažme, protože nepochybně se to protáhne, nepochybně to značným způsobem naruší dnešní program. Já se pokusím jenom bleskově zrekapitulovat to, co se stalo. My jsme zhruba v půl páté, tedy v době, kdy ještě ta vojenská akce probíhala, začali řešit nějaký náš postup na Ministerstvu zahraničí. Koordinovali jsme to se službami atd., čili jsme rozhodně nezačali pozdě, abych tak řekl, a zároveň jsme se samozřejmě snažili v žádném případě nepodléhat jakémukoli náznaku paniky. Taky k tomu objektivně nebyl důvod. My jsme věděli, že k nějakému takovému vojenskému aktu dojde, nevěděli jsme úplně přesně kdy a jakým způsobem. Co se stalo? Stalo se to, že s největší pravděpodobností byly zasaženy tři sklady plus výrobna nebo vývojové prostory pro výrobu a skladování chemických útočných zbraní. Nebyla žádná osoba usmrcena, tři osoby byly zraněny. 29 členských států NATO verbálně tuto akci podpořilo, 27 členských zemí Evropské unie tuto akci verbálně podpořilo. Dovedete si představit, že bychom tady řešili situaci, kdy by Česká republika byla jedním nebo druhým nebo třetím státem, který by udělal opak? Já si to představit nedokážu. Padlo tady slovo spojenci. Já myslím, že je zcela zásadní. Někdy mám pocit, že tady slýchávám mluvit o našich spojencích, dobrovolných spojencích, které my jsme si zvolili, jako o někom, kdo nám snad něco určuje, kde my potřebujeme připochlebovat, jak jsem si přečetl, kde si chceme kupovat do budoucna jejich respekt. Prostřednictvím pana předsedajícího pane Zaorálku, nemáte to zapotřebí, takovou dikci. To je Právo... rudé. Já bych se tedy přimlouval za to - mimochodem, v tuto chvíli to projednaly tři parlamenty evropských zemí, resp. dva, francouzský a britský, a Kongres, pokud mám správné informace, je to zařazeno také v Bundestagu a pak si myslím, že v Estonsku, a to je všechno - čili pokud by někdo měl pocit, že my jsme něco strašlivě zanedbali, protože všichni o tom teď spřádají mohutné, masivní a substanciální debaty, tak tomu tak úplně není. Ale je to jenom můj pocit z toho, můj názor, nikomu ho nevnucuji. Znova opakuji, že si myslím, že je lepší, abychom to probrali na obou výborech, jak výboru pro obranu, tak výboru pro zahraničí, v určitém detailu a pak se k tomu vrátili třeba i na plénu. To už záleží na vaší vůli. Ale obávám se, že jinak se po dlouhodobé diskusi, kterou nepochybně někteří využijí ve svůj osobní mediální prospěch, dobereme jenom k tomu, že mír je lepší než válka, že mít rezoluci Rady bezpečnosti je lepší než ji nemít a že nepoužívat chemické zbraně je lepší než je používat. Ale to víme už teď. Děkuji.
Já vám děkuji a nyní zde mám několik přihlášek s přednostním právem. Nejprve v nepřítomnosti předsedy za klub KDU-ČSL pan místopředseda Benešík, poté za nepřítomnosti předsedy místopředseda klubu ČSSD pan poslanec Birke a poté paní ministryně Šlechtová. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Děkuji, pane předsedo. Já jsem chtěl právě vystoupit s tím za náš klub - protože si nejsme jistí, jestli tento bod vůbec bude zařazen a jestli je vůbec vhodné, aby byl zařazen, protože toto je veřejné zasedání a já chápu, a pan ministr to jasně řekl, že jsou informace, které jsou velmi podstatné, ale v současné době veřejně nesdělitelné, tak aby se on spolu se svým přednostním právem, stejně jako paní ministryně obrany Šlechtová, k tomu vyjádřili, abychom dostali alespoň rámcovou informaci o tomto. My se nijak zásadně nebráníme tomu, abychom tento bod projednávali na zasedání Poslanecké sněmovny, jenom jsme trošku skeptičtí k tomu, jestli se projednávání tohoto bodu nestane arénou pro, řekněme, osobní zviditelňování kde koho místo toho, abychom se dobrali podstaty věci. A víte, co je na tom velmi zajímavé? V Sýrii se vraždí pět let, dokonce déle se tam vraždí. On Asad není žádný beránek, co si budeme povídat. Aby tam extremisty držel na uzdě velmi brutálními prostředky, tak tam držel na uzdě úplně stejně brutálními prostředky takzvanou demokratickou opozici. To si prostě namalujme tak, jak to je. No a teď řekněme spojenci, zejména Spojené státy, Spojené království a Francie, provedou laserově přesné útoky poté, co jsou přesvědčeny o tom, že Asad už poněkolikáté použil proti vlastnímu obyvatelstvu chemické zbraně, nikoho nezabil, zřejmě ani nikoho nezranil, a my máme obrovskou potřebu toto diskutovat. Bože můj, proč až teď? Tam se vraždí na všech frontách několik dlouhých let, a proč nás k tomu vyprovokovalo až něco, co se prostě nelíbí některým, jako je Asad s Putinem? Odpovězme si na to.
Já vám děkuji, pane místopředsedo. Poprosím všechny - já mám pocit, že hladina hluku byla zbytečně vysoká. On to pan místopředseda dokázal přehlušit, ale buďme ohleduplní, buďme tiší. Teď pan místopředseda Birke.
Děkuji, pane předsedo. Dovolte mi, abych pouze doplnil návrh kolegy Zaorálka, který v tom úvodním slově podle mého názoru dostatečně nezmínil zařazení bodu, o kterém je hovořeno. [[Předsedající: Nezmínil.]] Takže mi dovolte, abych tím přednostním právem zařadil tento bod na dnešní den jako první bod jednacího dne. Děkuji.
Děkuji. Bude se tedy jednat o dvě hlasování. Nyní s přednostním právem paní ministryně Šlechtová.
Vážený pane předsedo, vážené dámy poslankyně, vážení pánové poslanci, je sobota ráno, vzbudíte se a zjistíte z médií, že došlo k válečnému útoku v určité zemi. Co s tím. Za pár hodin vystoupí ministryně obrany, která během té chvíle svolala vedení Ministerstva obrany, generály Armády České republiky, Vojenské zpravodajství, kde jsme se všichni domluvili na tom, jakými jsme disponovali informacemi, ať už od zpravodajců, nebo od generálů, nebo samozřejmě ze strany NATO. Na základě honu médií, občanů, vás politiků celou sobotu dopoledne jak na mne, tak na ministra zahraničních věcí jsme oba následně vystoupili. Já osobně jsem ubezpečila českou veřejnost jako česká politička, že čeští občané, čeští vojáci na UNDOFu nejsou ohroženi a jsou v pořádku. Následně jsme informovali o tom, že došlo k válečnému vojenskému zásahu ze strany USA, Velké Británie a Francie na Sýrii. Bližší informace v tu chvíli veřejného charakteru jsme nikdo z nás neměl a v žádném případě by je nikdo z nás nepustil, ani já, ani ministr zahraničních věcí. Následně vzhledem k tomu, že každý má právo, a to jak ministr obrany, tak ministr zahraničních věcí, si v těchto případech svolat své krizové štáby nebo vedení těchto krizových štábů, informace vedení krizového štábu jsme poskytli krizovému štábu Ministerstva zahraničních věcí a následně vystoupil pan ministr Stropnický se svým stanoviskem v rámci spojeneckého - našeho - členství v NATO. Dva ministři vlády, je to jedno, že jsme vláda v demisi, se postavili za české občany, abychom my je informovali o tom, jaká je situace a že jsme v bezpečí. A vy, mnozí z vás, nám píšete, že my dva za něco můžeme? [[Hovoří důrazně.]] Kdo z vás jste si stoupl před ty kamery, aniž byste peskovali nás dva, jak ministra Stropnického, tak ministryni Šlechtovou za to, že jsme informovali o tom, co jsme v tu chvíli věděli? Já osobně nemám problém, pokud tento bod bude zařazen, ale počítejte s tím, že spousta informací je v utajovaném režimu, takže vám navrhuji, aby některé body byly zařazeny na výbory, jak to navrhl pan ministr Stropnický. Děkuji.
Já vám děkuji, paní ministryně. S přednostním právem pan místopředseda Benešík. Máte slovo.
Já jsem počítal, že toto zazní, a je to naprosto korektní. Spousta informací je prostě klasifikovaných a při sebevětší vůli ministryně obrany a ministr zahraničních věcí nám to tady na plénu sdělit nemohou. A pokud chceme vyjádřit svůj postoj k teroru, islámskému teroru Islámského státu a podobně, máme na to velkou možnost, protože počítám, že na této schůzi Sněmovny zřejmě už dnes budeme hlasovat o dodávkách atomových technologií do Íránu, tzv. Búšehr. KDU-ČSL dlouhodobě říká, že, byť se jedná primárně o technologie mírového charakteru, nepodpoří, nikdy nepodpoří dodávky tohoto druhu technologií do islámského režimu, který vykazuje velmi zjevné známky diktatury. Čili tyto dvě věci, byť možná se někomu zdá, že spolu nesouvisí, spolu souvisí. A já znovu za klub KDU-ČSL opakuji, že my embargo, které je podle našeho názoru naprosto správné na dodávky jaderných technologií do Íránu, který je evidentně sponzorem terorismu a násilí, v tomto regionu nepodporujeme. Děkuji.
Já vám děkuji. S přednostním právem pan předseda Stanjura, poté pan místopředseda Filip. Pan Stanjura se hlásil o chvíli dřív. Prosím, máte slovo. Hlásil jste se dřív, já jsem vás evidoval.
Hezké odpoledne ještě jednou. Já chci říct, že my jako nejsilnější opoziční strana jsme tu debatu nevyvolali. Přijde mi nešťastné, aby se ta debata vlastně vedla, aniž bychom rozhodli o tom bodu, nebo ne. Já bych rozuměl. Zazněl návrh, já když tak bych pana kolegu Zaorálka prostřednictvím pana předsedy požádal, aby ten bod upřesnil. Podle mne nemá znít stanovisko České republiky, ale vlády České republiky. To je přece jenom rozdíl. Nemůžeme si osobovat právo mluvit za celou Českou republiku, nebo mít informaci, ale vláda by to měla říct. Já chci vysvětlit, proč jsme připraveni takový návrh, pokud bude upravený, podpořit. Ne že bychom tady chtěli nějak příliš vystupovat, zdržovat a věnovat se tomu několik hodin. Ten problém je jednoduchý. Vystoupila ministryně obrany, jejímu dnešnímu vystoupení jsem moc neporozuměl, s nějakým prohlášením ministr zahraničí, premiér, všichni v demisi, ale v zásadě mluvili ještě v sobotu jednotně, jedním jazykem, jeden přístup. Načež pan premiér v demisi v neděli vlastně změnil slova, změnil slovník. Z mého pohledu vyčinil oběma svým ministrům, a pak z toho vzniká ten zmatek. Kdyby to zůstalo u těch sobotních vystoupení a nic by se k tomu z úst členů vlády nepřidávalo v neděli a v pondělí, tak bychom ani necítili potřebu debatovat to tady na plénu, protože stanovisko by bylo poměrně jasné, jednotné a možná bychom se mohli vrátit k dobré politické praxi, což v sobotu pan premiér v demisi mohl informovat krátce předsedy třeba opozičních stran o tom, jak jeho vláda, která je v demisi, nemá důvěru, jak se k tomu postaví, případně zjišťovat podporu či nepodporu pro to stanovisko. Já bych to považoval za legitimní, neveřejně, bez mikrofonu tady takovou informaci dostat. Nebylo by to poprvé a doufám, že by to nebylo ani naposled v tak důležitých mimořádných akcích konzultovat tyto věci i s opozicí. A to je vlastně všechno. Já nechci tu debatu protahovat meritem věci. Navrhuji, abychom rozhodli hlasováním, zda ten bod zařadit, nebo ne, pak budou mít ti, kteří chtějí k tomu vystoupit, možnost vystoupit. Takhle je to trošku nefér, když ministři se vlastně do rozpravy zapojí a ostatní na to nemohou reagovat. Já jsem se jenom pokusil vysvětlit stanovisko našeho klubu, že ten bod, pokud bude přejmenován, jsme připravit podpořit. Když se to nestane, nic zvláštního se taky nestane. Chci jenom upozornit, že tu debatu iniciuje potenciální koaliční partner hnutí ANO. Abychom zase neříkali, že opozice chce něco zdržovat. Opozice v této chvíli nic nenavrhla, možná se k tomu návrhu připojí. A pokud chcete debatovat o Sýrii utajeně, neveřejně, klidně, nás do toho netahejte. Děkuji.
Děkuji, pane předsedo. Nyní s přednostním právem místopředseda Filip. Prosím.
Vážený pane předsedo, pane premiére, členové vlády, paní a pánové, já jsem nechtěl reagovat původně, ale musím, protože pan kolega Benešík sem zatáhl jiný bod jednání. Víte, jaký je důvod pro to, abychom o tom diskutovali dnes, tedy promiňte mi, třetí čtvrtý den po útoku, a nikoliv v době, kdy ten spor začal? To je jednoduché. Protože v sobotu ráno, nebo z pátku na sobotu ráno nezpochybnitelně podle rezoluce 3314 Valného shromáždění OSN ze 14. prosince 1974 došlo k aktu agrese. Tato rezoluce totiž pro všechny státy OSN stanoví a pro mezinárodní právo vytvořila definici agrese. Za agresi se považuje bombardování, dále se za agresi považuje napadení ozbrojenými silami určitých států území jiného státu nebo útok ozbrojených sil určitých států na pozemní, námořní, letecké síly jiného státu nebo na jejich vojenské nebo průmyslové objekty. Statut mezinárodního trestního soudu považuje agresi za trestný čin. [[(14.40 hodin)]] A tady jsme jasně u toho, kdo porušil a kdo neporušil mezinárodní právo. Je zřejmé, že tento akt agrese se stal. Je také zřejmé, že občanská válka v Sýrii nevznikla sama od sebe. Já si dobře pamatuji výroky pana bývalého prezidenta Spojených států amerických Obamy, který říkal, že dál bude finančně, materiálně a technicky podporovat tzv. umírněné islamisty na to, aby dál bojoval proti režimu, který v Sýrii panuje. To je ovšem v rozporu s článkem 1 odst. 1 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, u nás známého pod číslem 120/1976 Sb. Tak pokud chcete diskutovat, můžeme o tom diskutovat samozřejmě teď a hned, ale je také potřeba si uvědomit, že ta diskuse nemůže být jakýmsi ideologickým plácáním, ale musí to být otázka jasných faktů, která, žel, tady nemáme, protože bychom se museli ptát, proč zablokovaly Spojené státy americké to, aby včas odešli zástupci mezinárodní organizace pro chemické a bojové látky, aby se nemohli dostavit na místo. Jestli o tom chcete diskutovat, prosím, můžeme. Nepovažuji ale za možné, abychom o tom diskutovali, aniž bychom měli minimálně projednanou zprávu a informace, které proběhly v pátek, byť asi v omezené míře na zahraničním výboru, a aniž bychom znali stanoviska našich expertů, kteří by asi toto museli nejdřív projednat ve výborech Sněmovny. Klidně je možné se tady domluvit s vládou, že takový materiál připraví, že přerušíme schůzi Sněmovny, zařadíme jednání výborů, zahraničního, výboru pro obranu, výboru pro bezpečnost, příp. dalších orgánů Sněmovny, a pak tady budeme věcně jednat. Ale promiňte mi, takové řeči, které tady vedl pan kolega Benešík, to se na mě nezlobte, to je jenom ukázka toho, kam se může taková debata svrhnout. Jestli chcete, já jsem na takovou debatu připraven. Věcně, mezinárodněprávně a klidně budu argumentovat právě ve prospěch toho, aby se něco takového už v životě nemohlo opakovat. Protože tento útok je podle mezinárodního práva aktem agrese proti suverénnímu státu! Nikdo nemá právo vnucovat jinému státu, jaký má mít režim. Nikdo nemůže zneužívat jeho surovinovou základnu. A tady jsme jasně svědky toho, že někdo financuje a také ozbrojenými silami podporuje svržení legitimního režimu. Co bylo před námi v Sýrii? Bylo jasné, že vláda Syrské arabské republiky se vypořádala s islámskými radikály a Bašár Asad chtěl vyhlásit volby. To asi někomu vadilo. Zeptejte se sami sebe, jestli vám to vadí, že někde proběhnou demokratické volby!
Já vám děkuji, pane místopředsedo. A nyní s přednostním právem pan místopředseda Okamura, poté pan místopředseda Benešík. Máte slovo.
Vážené dámy a pánové, dovolte mi sdělit stanovisko našeho hnutí SPD k útokům na Sýrii. Považujeme útok na Sýrii za porušení mezinárodního práva ze strany USA, Francie a Velké Británie. Naše hnutí SPD odsuzuje v této věci stanovisko ministrů české vlády v demisi. Útok předcházel mezinárodnímu vyšetření údajného použití chemických zbraní. Byl proveden na základě informací islamistů. SPD takovým zdrojům nevěří. Ve svém důsledku se USA, Velká Británie a Francie postavily na stranu islamistické opozice proti mezinárodně uznávané vládě Sýrie. Útok svými důsledky může prohloubit destabilizaci regionů, vyvolat další migrační vlnu a ohrozit mír v Evropě. Podpora útoku ze strany NATO a Evropské unie je v naprostém rozporu s existenčním zájmem České republiky a českého národa. Slepá poslušnost k NATO a vůči Evropské unii může mít v budoucnu nejtěžší následky pro náš stát a národ. SPD považuje za zásadní podpořit dodržování mezinárodního práva, stabilizaci Středního východu, zastavení podpory islamistům, zabránění migrace do Evropy a zastavení zvyšování napětí v Evropě. Děkuji za pozornost.
Já vám děkuji. S přednostním právem pan místopředseda Benešík.
Dámy a pánové, pane předsedo, pane premiére, vážená vládo, kolegové, kolegyně, já mám k zahraniční politice Baracka Obamy milion sto šest výhrad. To byl prezident, který se bál i vlastního stínu. Vinit ho z toho, že on rozpoutal nějakou válku, mně přijde naprosto směšné. To byl takový Chamberlain americké zahraniční politiky, který vyklízel pozice a právě vytvořil podle mého názoru prostor pro celou řadu velmi komplikovaných situací. To je můj názor, který snad tady mohu říct. Takže já k Baracku Obamovi v tomto ohledu žádné velké sympatie nemám. Nejsem si vědom toho, že by kdy řekl, že bude podporovat - a to je na jeho obranu - umírněné islamisty. Pokud to řekl, tak já si myslím, že pan předseda Filip to doloží, je to docela možné, já si toho nejsem vědom. On možná řekl, že bude podporovat demokratickou opozici vůči Bašáru Asadovi, a teď je otázka, co se dá klasifikovat pod pojmem umírněná opozice. To je naprostá pravda. Ale co je naprosto jasný fakt, je to, že ten poslanec, který podpoří zrušení embarga na vývoz atomových technologií do islámské teokracie, diktatury v Íránu, tak podpoří ty pravé islamisty. Protože v Íránu vládnou radikální islamisti. Děkuji.
Děkuji. Formálně se zeptám, jestli má někdo ještě zájem o nějaké vystoupení k pořadu schůze. Není tomu tak. Takže konečně se dostaneme k hlasování. Nejprve budeme hlasovat... Tak s přednostním právem pan předseda Faltýnek.
Omlouvám se za zdržení, nicméně já akceptuji návrh Zbyňka Stanjury na rozdělení těch dvou bodů - čtyř bodů, pardon, ohledně těch zpráv. Děkuji.
Ano, děkuji. Nejprve se tedy vypořádáme s návrhem z grémia, tak jak jsem ho přečetl na začátku. Doufám, že si to ještě pamatujete po diskusi na téma Sýrie. Mám to zrekapitulovat? Já myslím, že nemusíme, nebylo to zas až tak složité. Vidím, že kolegové vcházejí do sálu, tak ještě vydržím několik vteřin. Zazvoníme. Poprosím vás, abyste se posadili na svých místech, přihlásili se kartou. A budeme hlasovat o návrhu grémia k pořadu schůze. Zahajuji hlasování. Ptám se, kdo je pro tento návrh. Kdo je proti? Hlasování číslo 67, přihlášeno je 169 poslanců, pro 165, proti 1. Návrh byl přijat. Nyní se dvěma hlasováními vypořádáme s návrhem pana předsedy Faltýnka. Nejprve hlasujeme o vyřazení bodu 61 a 65, což jsou body, které doposud neprojednal volební výbor. Zahajuji hlasování. Ptám se, kdo je pro tento návrh. Kdo je proti? Hlasování číslo 68, přihlášeno 170 poslanců, pro 166, proti nikdo. Tento návrh byl přijat. [[(14.50 hodin)]] Nyní budeme hlasovat o vyřazení bodu 63 a 64 z pořadu schůze. Zahajuji hlasování. Ptám se, kdo je pro tento návrh. Kdo je proti? Hlasování číslo 69, přihlášeno 170 poslanců, pro 103, proti 65. I tento návrh byl přijat a body byly vyřazeny. Dále budeme hlasovat o návrhu pana předsedy Stanjury, abychom vyřadili bod číslo 42 - fiskální pakt. Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro tento návrh. Kdo je proti? Hlasování číslo 70, přihlášeno 170 poslanců, pro 127, proti 30. Tento návrh byl přijat. Bod 42 byl vyřazen z pořadu schůze. Nyní budeme hlasovat o návrhu pana poslance Zaorálka o zařazení nového bodu. Viděl jsem, že konsenzuálně bychom ten bod nazvali Pozice vlády České republiky k událostem v Sýrii. Hlasujeme o zařazení bodu na schůzi. Zahajuji hlasování. Ptám se, kdo je pro zařazení bodu na schůzi. Kdo je proti? Hlasování číslo 71, přihlášeno 169, pro 99, proti 10. Tento návrh byl přijat a nový bod byl zařazen. Teď budeme hlasovat o jeho pevném zařazení - jako první bod dnešního jednání. Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro. Kdo je proti? Hlasování číslo 72, přihlášeno 170 poslanců, pro 94, proti 6. Tento návrh byl přijat. Tím jsme se vypořádali se všemi návrhy, které v tuto chvíli zazněly. Asi nemám dobrou zprávu pro senátory přítomné v předsálí, že jejich bod nepřichází na řadu. Budeme pokračovat tak, jak jsme si schválili pořad jednání. S dovolením přečtu několik omluv. Omlouvá se paní ministryně Schillerová z pracovních důvodů z dnešního jednání. Omlouvá se pan poslanec Josef Kott od 17.30 do konce jednacího dne z dnešního jednání. Omlouvá se paní poslankyně Pavla Golasowská od 17 hodin do konce dnešního jednání z pracovních důvodů. Omlouvá se pan poslanec Ondřej Veselý od 17.30 z pracovních důvodů. Omlouvá se pan poslanec Dolínek od 14 hodin do 15.30 bez udání důvodu. Omlouvá se pan poslanec Lubomír Volný z dnešního dne až do konce týdne ze zdravotních důvodů. S přednostním právem ještě před otevřením bodu pan předseda Kalousek. Poprosím o klid v sále. Děkuji.
Děkuji za slovo. Ještě než otevřete bod, pane předsedo, a dáte slovo pověřenému členovi vlády, tak bych rád zdůraznil, že ten schválený bod se jmenuje stanovisko vlády, nebo pozice vlády. To znamená, ať ho bude přednášet jakýkoli člen vlády, je to pozice celé vlády. A kdyby snad druhý den předseda vlády říkal, že to popírá, protože to říkal úplně jiný člen vlády, tak to neplatí. To stanovisko, které si teď Poslanecká sněmovna vyslechne, je stanovisko vlády.
Děkuji panu předsedovi za jeho příspěvek. Otevírám bod