Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Četrnaestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 159 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Dačiću. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, juče se u Tirani desio jedan nezapamćen, rekao bih, diplomatski skandal, kada su na ulicama glavnog grada Albanije pristalice Beriše organizovale demonstracije, naravno, uz pomoć Kurtija, protiv regionalne inicijative „otvoreni Balkan“ i njenog lidera predsednika Srbije Aleksandra Vučića. Tom prilikom albanski ekstremisti su palili srpske zastave i planirali da napadnu kolonu službenih automobila kako bi sprečili održavanje ovog samita. Srbija se dosledno zalaže za politiku mira i stabilnosti a svoje prijateljsko lice prema regionu pokazala je i onda kada je bilo najteže u vreme pandemije Kovid 19. Pandemija je još uvek istakla značaj ove inicijative koja treba regionu da omogući nesmetanu saradnju, region bez pasoša i granica, slobodan protok ljudi, roba, usluga i kapitala, čime bi se region ojačao, objedinilo tržište i Balkan učinio konkurentnijim i atraktivnijim prostorom pre svega za nove investicije. Imajući u vidu da su sve ekonomije regiona bile pogođene i još uvek osećaju posledice prouzrokovane Kovidom, ova inicijativa je od nemerljivog značaja za oporavak privrednog regiona, odnosno privrede regiona, jer svakako bismo se zajedno brže oporavili. Srbija ovu inicijativu vidi kao priliku da gledamo budućnost u prošlost i zato joj je istinski i posvećena. Dakle, tri države su odlučile da se ne okreću ka prošlosti, već da gledaju sadašnjost i budućnost i to pre svega u interesu svojih građana, u interesu svakog grada, u interesu svakog sela u kojem žive naši građani. Tu posvećenost utvrđuju i brojni do sada potpisani sporazumi sa Severnom Makedonijom i Albanijom. Ovo što se juče desilo u Tirani neprihvatljivo je i nažalost pokazuje da bi se neki vrlo rado vratili u prošlost ma kakva da je bila. Očigledno je da nekome smeta ekonomski jaka i stabilna Srbija, Srbija koja je danas nesporni faktor stabilnosti u regionu i lider pre svega po privrednom rastu u regionu. Srbija se uvek zalagala i uvek će se zalagati za politiku mira i saradnje, a ne za politiku sukoba. Možda se od albanskih ekstremista ovo i moglo očekivati, ali se slična situacija dogodila i 2019. godine na samom početku uspostavljanja „otvorenog Balkana“, ali ono što zaista brine jeste potpuni izostanak reakcije međunarodne zajednice koja bi trebalo da održava regionalne integracije i napredak Zapadnog Balkana na tom putu. Zar Evropi nije do regionalnog razvoja i bržih evropskih integracija? Ova inicijativa upravo ima za cilj da podigne sve kapaciteta našeg regiona. Sa druge strane, Brisel je taj koji svakog dana ispostavlja različite zahteve Srbiji i u pogledu evropskih integracija i u pogledu odnosa Beograda i Prištine, a sada ćuti, ne oglašava se iako je u pitanju nezapamćen diplomatski presedan. Ne želim ni da zamislim kako bi se, recimo, Brisel i čitav zapad, pa i SAD obzirom da se daleko brže i više uključuju kada je reč o Zapadnom Balkanu, naročito proteklih dana i proteklih meseci, ne mogu ni da zamislim kako bi oni reagovali kada bi se ovako nešto desilo u Beogradu. Nažalost, ponovo smo svedoci tih dvostrukih aršina i dvostrukih standarda kada je reč o međunarodnoj zajednici. Osuđujući pre svega jučerašnji skandal u ime Poslaničke grupe SPS i pokušaj napada na predsednika Vučića želim da postavim pitanje Ministarstvu spoljnih poslova i Vladi Republike Srbije – kakav će stav zauzeti Ministarstvo spoljnih poslova i Vlada Republike Srbije nakon jučerašnjeg skandaloznog diplomatskog incidenta u Tirani, pokušaja da se Srbija unizi pred svetom paljenjem srpskih zastava i demonstracijama protiv Srbije? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Amela Lukač Zoranić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženo rukovodstvo, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ja ću danas iskoristiti svoje pravo i postaviti nekoliko pitanja na koja očekujem da ću u skorijem roku dobiti odgovore. Prvo pitanje se odnosi na poštovanje Zakona o javnim preduzećima, koji je objavljen u „Službenom glasniku Republike Srbije“ iz 2016. godine i naravno sa izmenama i dopunama iz 2019. godine. Konkretno, tiče se člana 52. koji reguliše pitanje vršioca dužnosti u javnim preduzećima. Naime, zakonom je predviđeno da vršilac dužnosti direktora može se imenovati do imenovanja direktora javnog preduzeća po sprovedenom javnom konkursu, ali takođe je navedeno da period obavljanja funkcije vršioca dužnosti direktora ne može biti duži od jedne godine. Takođe, navedeno je u narednom stavu da isto lice ne može biti dva puta imenovano za vršioca dužnosti direktora. Ono što mi imamo na terenu jeste upravo kršenje ovog zakona iz prostog razloga što u određenim gradovima, konkretno u ovom slučaju u gradu Novom Pazaru, a pretpostavljam da je takva situacija i u drugim gradovima i opštinama u našoj državi, dešava se sledeće – da je jedno te isto lice imenovano za vršioca dužnosti ne samo jednu godinu, već četiri godine uzastopce isto lice biva imenovano za vršioca dužnosti prvo u Javnom preduzeću „Parking servis“, a onda nakon toga sada već drugu godinu za redom u Javnom preduzeću „Gradska čistoća“ i to nije jedinstven primer. Konkretno, sa druge strane, imamo i takođe v.d. direktora Zavoda za urbanizam grada Novog Pazara, Zavoda za urbanizam, kao što rekoh, Javnog preduzeća „Gradska čistoća“ i Javnog preduzeća „Parking servis“. Konkretno, u statutima ovih javnih preduzeća krši se i sama odredba statuta, krši se, kao što rekoh, i odredba zakona. Zaista očekujem od nadležnog ministarstva da će pokrenuti inicijativu i istražiti ove navode koje ja sada iznosim i samim tim doneti odluku o obustavljanju konkursa, odnosno odluku da se ova lica, poništiti odluku Skupštine grada Novog Pazara, konkretno, koja je juče na svojoj sednici izabrala ova lica na mesto vršioca dužnosti u javnim preduzećima, na mestu direktora. Drugo pitanje se odnosi direktno na ministarku trgovine, turizma i telekomunikacija, gospođu Tatjanu Matić, koja je u ime resornog ministarstva pohvalila efikasnost lokalne samouprave u gradu Novom Pazaru. Navela je da u realizaciji postojećih projekata je navela strategijski i strateški važne projekte koji će biti prepoznatljivi kada je u pitanju grad Novi Pazar, pogotovo da će oni pospešiti turističku ponudu grada Novom Pazara i učiniti ga još atraktivnijim u budućem periodu. Tada je ministarka izjavila sledeće – prvenstveno na ulaganje mislimo kada govorimo o „Bezistanu“, „Staroj Čaršiji“, koja bi trebala da bude predmet rekonstrukcije. Kaže da je jedna od ključnih prednosti na Novog Pazara je sportski omladinski turizam. Ja konkretno postavljam pitanje gospođi ministarki – da li je ona videla severni deo bastiona, bedema u Novom Pazaru koji je već počeo da se urušava i koji je opasan za prolaznike grada Novog Pazara, za sve one koji se kreću tim delom čaršije? Pored toga bih postavila pitanje – u kojim strateškim dokumentima navedena realizacija ovih projekata, obzirom da će i Vlada učestvovati u samoj realizaciji, želela bih da znam kada se planira realizacija, u kojim strateškim dokumentima je navedena? Kada je u pitanju grad Novi Pazar budžetom za 2022. godine oni nisu odvojili niti jedan dinara sredstava za ovu vrstu kapitalne investicije, niti je navode kao jednu od kapitalnih investicija kojima bi trebalo posvetiti pažnju u narednom periodu. Poslednje pitanje odnosi se na kabinet premijerke. Naime, premijerka je u poslednjih nekoliko godina posvetila posebnu pažnju jugu Srbije. Tu su navedene sistemske promene u poljoprivredi, kao i podrška domaćem biznisu. Rezultat toga jeste prva kuća meda, gde je Savez pčelarskih organizacija Srbije otpočeo projekat uz podršku kabineta premijerke i 2018. krenuli su u jedan vrlo interesantan poslovni poduhvat. Naime, uspeli su da sada već investiraju i izvoze med, domaći proizvod, koji je vrlo produktivan za opštinu Raču i za sve pčelare u tom okrugu. Taj projekat je potpomognut sredstvima Vlade u vrednosti od 50 miliona dinara. Moje pitanje bi glasilo – da li Vlad planira ulaganje u Sandžak, konkretno, da li je realizacija projekata od koristi malim ljudima, odnosno zajednicama na mikro planu već naveden u nekim strateškim dokumentima, obzirom da nam je poznato da u Novom Pazaru i u drugim opštinama Sjenice, Prijepolje, Priboj, Nova Varoš, Tutin, postoji jako veliki broj malih preduzetnika, odnosno mala radinost koja je veoma razvijena? Samim tim ukoliko bi imali mogućnosti da ovakve ili slične projekte realizujemo u tom delu Srbije, zaista bi se povećao i broj uposlenih ljudi, odnosno stopa nezaposlenosti bi se smanjila, a samim tim i produktivnost celog kraja i naše države bi bila bolja. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se neko još javlja za reč, pošto nema više nikoga u sistemu? Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, samo slep čovek ili neko ko je ne dobronameran ne primećuje i ne vidi da se na Srbiju već duži vremenski period vrši pritisak da se Srbija mane svoje istorije, da zaboravi svoju prošlost, da dozvoli nekim belosvetskim alama da joj oni pišu istoriju i da oni prikazuju kako je bilo i šta je bilo. Zbog toga imamo danas i te muke i oko Račka i oko Srebrenice, gde ti zločinci pokušavaju da opravdaju svoje zločine, zločine koje su naneli srpskom narodu bombardovanjem 1999. godine i da prekroje istoriju i da ispadne da je žrtva, u stvari zločinac, a da je zločinac pozitivan. Ako neko sebi dozvoli luksuz da vaspitanje i obrazovanje prepusti strancima on je svesno uništio i svoju istoriju i svoju prošlost, na žalost u jednom kratkom vremenskom periodu uništiće i svoju državu. Mi imamo jedan zavod, Zavod za udžbenike koji tavori, koji je trenutno na kolenima i koji je u veoma teškoj situaciji. Prepustili smo tržište udžbenika strancima i oni vaspitavaju našu decu. Nije čudo zašto u knjigama imamo jedan događaj iz naše istorije gde se kaže – da su janjičari bili pozitivni, da je to bilo veoma dobro i zdravo za naše naraštaje, da je to njima, u stvari bila neka specijalizacija u inostranstvu. To je nešto što ne smemo da dozvolimo. Zato ja postavljam pitanje Vladi Republike Srbije – šta je sa Zakonom o udžbenicima? Obaveza i Vlade i države i svih nas je da pružimo ruku tom Zavodu, da Zavodu omogućimo da radi posao koji je veoma dobro i kvalitetno radio u prethodnim decenijama, da se izaberu autori koji će biti čestiti, pošteni, moralni, iznad svega koji će biti patriote i da piše onako kako je bilo i kako treba, a ne da se prepusti to nečastivim pojedincima koji su spremni da za hrpu para izdaju i svoju državu, da okaljaju sebi obraz i da pišu kojekakve gluposti. Mislim i verujem da će Vlada veoma brzo staviti u proceduru taj Zakon o udžbenicima i da ćemo svi mi pomoći tom Zavodu da stane na noge da bude sila kakva je nekada bila. Samo da vas podsetim, taj Zavod je davao 50% svoje dobiti u budžet. O Zavodu toliko. Sada ću jedno pitanje za predsednika Skupštine. Predsedniče, vi ovde slovite u Skupštini među zaposlenima za jednog od lidera, odnosno imate najviše poverenja od njih. Ovde u Skupštini imate nameštenike, njih stotinak koji se interesuju zašto im se ne uplaćuje taj njihov dodatak i zašto je taj dodatak za njih mnogo manji nego u Skupštini grada? Iako je budžetom planirano da im se ta sredstva redovno uplaćuju, oni kažu da im se to ne plaća. Pitanje za ministra poljoprivrede. Sada je bio Sv. Nikola i mnoge domaćice, naše majke, babe, tetke, supruge su kukale i žalile se em na skupoću, em im je bila velika muka, nema onog dobrog srpskog pasulja od koga se pravi prebranac, nema dobrog belog i crnog luka, nema šargarepe. Da li je moguće da ćemo mi zbilja prepustiti ovo naše tržište uvoznom lobiju gde ćemo kupovati proizvode koji su daleko od kvaliteta onih koji su se proizvodili kod nas? Još jedno pitanje. Građani Mirijeva apeluju na stručnjake u saobraćaju da se manu onog zoniranja po kome su u gradskom prevozu dve zone u Mirijevu. Smatraju da je Mirijevo jedinstveno i da je na desetak minuta od centra grada i da bi red bio da to bude jedna zona. Na kraju, poštovane koleginice i kolege, ako strancima prepustimo vaspitanje i obrazovanje, ako „Rio Tinto“ proguta Jadar, ako uništavamo seljaka i poljoprivredu, ako pustimo belosvetske ale da riju i rovare po Srbiji, ako uništavamo šume i reke, vode i rude smo već prodali, šta ostaje onda od ove divne i lepe Srbije? šta ostavljamo pokoljenjima? Zato braćo i sestre, prst na čelo, razmislite dok još nije kasno. Hvala lepo.
Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Dostavljeni su vam zapisnici Sedme, Osme, Devete i Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 23, 24. i 26. novembra. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 177, za - 167, nije glasalo - deset narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. Stavljam na glasanje zapisnik Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 25. novembra. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 177, za - 168, nije glasalo - devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Osme sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. Stavljam na glasanje zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 2. decembra. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 178, za - 170, nije glasalo - osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. Stavljam na glasanje zapisnik Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 29. novembra. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 179, za - 171, nije glasalo - osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Desete sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen, sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave. Odbor za kulturu i informisanje predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red lista kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije, koji je podneo Narodnoj skupštini 14. decembra. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 179, za - 169, nije glasalo - 10 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. decembra 2021. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 179, za - 166, protiv - jedan, nije glasalo - 12 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj Predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. decembra 2021. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 179, za - 170, nije glasalo - devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama, koji je podneo Narodnoj skupštini 23. marta 2021. godine. Reč ima Miodrag Linta. Izvolite.
Zahvaljujem. Deveti put predlažem da se dnevni red sednice dopuni mojim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Podsećam da ja Vlada Republike Srbije 2012. godine započela realizaciju tzv. regionalnog stabilnog programa čiji je cilj bio da se u narednih pet godina, dakle do 2017. godine konačno na trajan i sveobuhvatan način reši pitanje stanovanja gotovo 20 hiljada prognanih Srba sa područja Hrvatske i Federacija BiH. Nažalost, program se sprovodio i sprovodi se nedopustivo sporo, aljkavo, neažurno. Glavnu odgovornost snose državne institucije, Komesarijat za izbeglice i migracije i jedinica za upravljanje projektima. Komesarijat za izbeglice i migracije izašao je nedavno sa skandaloznim saopštenjem da će do kraja 2022. godine biti rešeno svega nešto više od sedam hiljada prognanih porodica sa područja Hrvatske i Federacije BiH, što je apsolutno nedopustivo. Dakle, više od 12 hiljada prognaničkih porodica sa područja Hrvatske i Federacije BiH ostalo bi i dalje u statusu podstanara ili bi ostali da žive u nezavršenim ili starim, trošnim stambenim objektima. Zbog toga tražim od Vlade Republike Srbije da nastavi regionalni stambeni program i da se ispuni obećanje dato najvećim žrtvama ratova na prostoru bivše Jugoslavije, a to su prognana lica, da konačno reše ključno pitanje integracije. Dao sam punu podršku grupi prognanih Srba koji su podstanari, koji su realizovali akciju anketiranja u prethodnih mesec i po dana. Više od 8.400 prognaničkih porodica se prijavilo, odnosno popunilo anketni upitnik upravo apelujući na najviše državne organe da se nastavi regionalni stambeni program i da se konačno reši ovo važno humanitarno pitanje. Pored toga, imamo niz drugih problema. Imamo nekoliko kategorija prognaničkih porodica koja i dalje nemaju pravo otkupa svojih stambenih jedinica koji su izgrađeni sredstvima međunarodnih organizacija ili EU ili pojedinih država. To je 530 korisnika tzv. SIR programa, programa italijanske Vlade u sedam lokalnih samouprava koji punih 13 godina čekaju da dobiju pravo otkupa svojih stanova pod povoljnim uslovima. Tu je takođe više od 50 prognaničkih porodica koji žive u stanovima koje iznajmljuje društvo za iznajmljivanje nekretnina "Dipos" koji su prethodnih 25, 30 godina isplatili desetine hiljada maraka, odnosno evra, i dalje nisu svoj na svome i apelujemo da se reši to pitanje i da te porodice dobiju pravo otkupa svojih stanova. Takođe, imamo više od 500 prognaničkih porodica koji žive u stanovima koji su dobili kroz tzv. program socijalnog stanovanja i socijalnog stanovanja o zaštitnim uslovima, za njih takođe apelujem i tražim da Vlada donese odluku da dobiju pravo otkupa svojih stanova i da konačno postanu vlasnici tih stanova, a ne i da dalje budu podstanari. Dakle, problema ima mnogo. Ono što posebno želim da istaknem zbog građana Srbije, da ne bi bilo nikakve zabune, to nisu sredstva iz budžeta Srbije, to su donatorska sredstva, sredstva koja u najvećoj meri daje EU, međunarodne organizacije i jedan značajan broj država. Dakle, zaista je velika šteta, bila bi velika šteta i tragedija da se ne reši preostalih više od 12 hiljada prognaničkih porodica sa područja Hrvatske i Federacije BiH, da se reši njihovo stambeno pitanje i da se reši ključno pitanje integracije. Iz tog razloga predlažem da se dnevni red današnje sednice dopuni mojim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 175, za - osam, nije glasalo - 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta, na osnovu člana 92. Poslovnika, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. maja. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta. Izvolite, imate tri minuta.
Hvala. Šesti put predlažem da se dnevni red sednice dopuni mojim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Glavni razlog zbog čega predlažem ove izmene i dopune jeste činjenica što smatram da je došlo krajnje vreme da se na jedna sveobuhvatan, pravičan i trajan način reši pitanje krajiških boraca koji su diskriminisani postojećim zakonom. Dakle, postojećim zakonskim odredbama krajiški borci su priznati samo do 27. aprila 1992. godine, što je apsolutno neprihvatljivo i predstavlja brutalnu diskriminaciju. Krajiški borci su ogorčeni, razočarani, nezadovoljni, osećaju se obespravljeno, osećaju se poniženo i osećaju se uvređeno. Pripadnici vojske i policije Republike Srpske Krajine su se časno, hrabro borili za očuvanje suvereniteta i integriteta tadašnje države Jugoslavije i za slobodu svoga naroda od proustaškog režima Franje Tuđmana čiji je cilj bio stvaranje etnički čiste Hrvatske države. Posebno skandalozna činjenica jeste da čak i ovaj period do 27. aprila 1992. godine ne priznaje se od strane Ministarstva odbrane. Naime, kada krajiški borci podnesu u centre Ministarstva odbrane da im se makar prizna ovaj period do 27. aprila 1992. godine, oni dobijaju negativna rešenja sa skandaloznim obrazloženjem da teritorijalna odbrana SAO Krajine, SAO zapadna Slavonija, SAO Slavonija, Baranja, zapadni Srem i Republika Srpska Krajina nisu bili deo oružanih snaga SFRJ. To je apsolutno neprihvatljivo. Imamo, s druge strane, činjenicu, kada su mobilisani borci od strane TO Knjaževca, Subotice, Beograda, Sombora, Rume, njima se priznaje ratni staž, a borci koji su mobilisani od strane krajiških organa njima se ne priznaje ovaj ratni staž. Dakle, ispada da Pravilnik Ministarstva odbrane ima jaču pravnu snagu od zakona, što je apsolutno neprihvatljivo. Tu insistiramo da ministar odbrane konačno reši to pitanje i da se makar ovaj, za sada ovaj period koji je priznat zakonom, dakle do 27. aprila 1992. godine, konačno prizna u praksi. Svojim predlogom zakona, pre svega, tražim da se svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Kako je moguće da je ratni staž priznat krajiškim oficirima i podoficirima? Postavlja se pitanje – s kim su oni komandovali kad je njima priznat ratni staž, a njihovim borcima nije? Takođe, svojim predlogom zakona tražim da se reši pitanje diskriminacije vezano za kategorizaciju, jer ispada da jedan dan ratovanja na Kosovu i Metohiji vredi tri dana ratovanja na području Republike Srpske Krajine. Takođe, tražim da se otvori novi rok za priznavanje svojstva ratnog vojnog invalida na osnovu ranjavanja, na osnovu postraumatskog stresnog poremećaja i drugih bolesti. Takođe, tražim da se prizna svojstvo civilnog invalida rata za najmanje 12 civilnih invalida rata sa područja Republike Srpske krajine, da se konačno priznaju originalni pismeni dokazi sa područja SAO Krajine, sa područja Republike Srpske Krajine, dakle vojna knjižica i svi drugi originalni dokumenti, u slučaju da krajiški borci nemaju ta dokumenta, a znamo da smo imali zločinačke akcije „Bljesak“, „Oluja“ i mnoge druge, da se prizna institut dva kvalifikovana svedoka. Znači, suština čitave priče jeste da se konačno pripadnici vojske i policije Republike Srpske Krajine izjednače u pravima sa svim ostalim srpskim borcima. Dakle, to je temelj i suština čitave moje inicijative. Neprihvatljivo je da je deo srpskih boraca diskriminisan u odnosu na druge borce, na pripadnike JNA i na pripadnike Vojske Jugoslavije. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 176, za – devet, nije glasalo – 167. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu članova 92. stav 2, 157. stav 1, 170. i 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika, predložio je da se obavi: 1) zajednički načelni i jedinstveni pretres o tačkama dnevnog reda od 1. do 6, od 11. do 13. i 19. i 20; 2) zajednički načelni i jedinstveni pretres o tačkama od 7. do 10. i od 14. do 16; 3) zajednički jedinstveni pretres o tačkama 17. i 18. Gospodine Martinović ne želi reč. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 176, za – 160, nije glasalo – 16. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 178, za – 163, nije glasalo – 15. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Četrnaeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, u celini. Molim Službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d: Predlog zakona o inovacionoj delatnosti, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prosvetnoj inspekciji, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o predškolskom vaspitanju i obrazovanju, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o tržištu kapitala, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskom fakturisanju, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o utvrđivanju druge garantne šeme kao mera dodatne podrške privredi usled produženog negativnog uticaja pandemije bolesti COVID-19 izazvane virusom SARS-CoV-2, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o posebnim ovlašćenjima radi efikasne zaštite prava intelektualne svojine, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o kulturnom nasleđu, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o elektronskim medijima, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Evropske unije o učešću Republike Srbije u programu Kreativna Evropa (2021-2027), koji je podnela Vlada, Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmu LD 2079 (2021) između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za Projektni zajam - Univerzitetska infrastruktura, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Zajam za ugovaranje stranog projekta o izgradnji) za Projekat izgradnje državnog puta 1.B reda br. 27 Loznica - Valjevo - Lazarevac, deonica Iverak - Lajkovac (veza sa autoputem E-763 Beograd - Požega), između kineske Export-Import banke, kao Zajmodavca i Republike Srbije koju zastupa Vlada Republike Srbije postupajući preko Ministarstva finansija, kao Zajmoprimca, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Kambodže o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koji je podnela Vlada Lista kandidata za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, koju je podneo Odbor za kulturu i informisanje, Lista kandidata za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, koju je podneo Odbor za kulturu i informisanje, Predlog zakona o izmeni Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis, koji je podnela Vlada i Predlog zakona o izmeni i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima, koji je podnela Vlada. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branko Ružić, prvi potpredsednik Vlade i ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Maja Gojković, potpredsednica Vlade i ministar kulture i informisanja, prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednica Vlade i ministarka rudarstva i energetike, prof. dr Marijana Dukić Mijatović, prof. dr Ivica Radović i Zoran Kasalović, državni sekretari u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Jovanka Atanacković, državna sekretarka u Ministarstvu rudarstva i energetike, dr Saša Lazović i dr Saša Stojanović, vršioci dužnosti pomoćnika ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Danijela Vanušić, Slavica Trifunović i Stanko Blagojević, vršioci dužnosti pomoćnika ministara kulture i informisanja, Vukica Kilibarda, vršilac dužnosti sekretara Ministarstva kulture i informisanja, Jasmina Jovanović, dr Milan Pašić i Miloš Blagojević, pomoćnici ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Zoran Ilić, vršilac dužnosti pomoćnika ministarke rudarstva i energetike, Tatjana Đurđević Stepanić, šef Odseka za pravne poslove u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Gordana Predić, posebni savetnik ministra kulture i informisanja i Dejan Stojanović, viši savetnik u Ministarstvu kulture i informisanja. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o tačkama dnevnog reda od 1. do 6, od 11. do 13. i 19. i 20. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima prvi potpredsednik i ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Uvaženi potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja je u ovom mandatu pred vas izlazilo sa nekoliko zakonskih predloga koje smo smatrali važnim i neophodnim za uređenje oblasti koje se nalaze pod našom ingerencijom, isključivo osluškujući potrebe zaposlenih u prosveti i nauci, naravno i građanki i građana Srbije, težeći bržoj evropskoj integraciji, stvarajući bolje uslove za razvoj pojedinaca i društva u celini. Danas smo pred vama sa šest zakona, sa molbom da ih zajedno razmotrimo i da, naravno, u nadi da ih u konačnom epilogu i usvojimo uz vaše predloge i sugestije, a da za sobom u ovom kratkom mandatnom periodu ostavimo kvalitetnije obrazovanje na svim nivoima i veće mogućnosti da građani Srbije u svojoj zemlji razvijaju ideje i rade na dobrobit zajednice u kojoj žive. Dozvolite da na početku, a po tačkama dnevnog reda sednice, objasnim ukratko razloge za donošenje ovih zakona. Dakle, uvaženi narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o inovacionoj delatnosti. Kao što znate, inovaciona delatnost je po prvi put uređena u Republici Srbiji sistemskim Zakonom o inovacionoj delatnosti 2005. godine, koji je tada definisao prirodu inovacione delatnosti, donošenje godišnjih programa, vrstu projekata i način njihove realizacije kroz programske aktivnosti, kao i organizacionu strukturu nosilaca inovacione delatnosti. Nakon toga, 2010. i 2013. godine, sprovedene su i dve izmene i dopune predmetnog zakona bez promena suštinskog karaktera ovog akta. Prema planu rada Vlade Republike Srbije za 2021. godinu, predviđeno je donošenje novog zakona o inovacionoj delatnosti kojim se omogućava uključivanje inovacionog sistema Republike Srbije u Evropski istraživački prostor i Inovacionu uniju. Inovacioni sistem se usmerava prema istraživanjima koja za rezultat imaju inovativne proizvode i procese koji podstiču privredni i društveni razvoj, a planira se i otklanjanje prepreka za pristup finansijskim sredstvima i daje se podsticaj transferu tehnologija u privredu. Glavni ciljevi Evropske unije u oblasti nauke, istraživanja, inovacija usmereni su na jačanje naučnog i tehnološkog sistema, kao jednog od ključnih činilaca održivog privrednog razvoja, i na taj način se obezbeđuje kvalitetan okvir za sprovođenje naučnih istraživanja i razvoj inovacija, dok se posledično teži podsticanju konkurentnosti i rasta privrednih aktivnosti. Republika Srbija, kao zemlja kandidat za članstvo u Evropskoj uniji, sprovodi potrebne reforme i aktivnosti kako bi se priključila Evropskom istraživačkom prostoru, tako da smo se prilikom izrade ovog Predloga zakona o inovacionoj delatnosti oslanjali na primere dobre evropske prakse. Navešću samo neke od promena i novina koje smo predložili. Dakle, pre svega, definisani su novi subjekti nacionalnog inovacionog sistema. To su inovativni subjekti, startap centri, nosioci inovacione delatnosti, i spinofovi, zatim subjekti inovacione infrastrukture, naučno-tehnološki parkovi i organizacije za podršku startapovima i investitori u inovacionu delatnost, poslovni anđeli, odnosno fizička lica koja ulažu u sopstveni novac u inovacije. Predviđeno je uspostavljanje mreže naučno-tehnoloških parkova. kao savetodavnog tela u okviru Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Reformisanje registra inovacione delatnosti, tačnije, predviđeno je uspostavljanje novog registra subjekata nacionalnog inovacionog sistema. Takođe se ističe značaj upravljanja intelektualnom svojinom nastalom u okviru naučno-istraživačke organizacije, uz usklađivanje sa propisima koji regulišu tu oblast. Prepoznata je uloga i značaj startapa, kao i spinofa, osnovanih iz naučnoistraživačkih organizacija sa ciljem komercijalne eksploatacije inovacija. Proširene su takođe nadležnosti Fonda za inovacionu delatnost, što se odnosi upravo na već pomenuti novi registar subjekata nacionalnog inovacionog sistema, dakle, Fond za inovacionu delatnost će voditi ovaj novoformirani registar. Imajući sve ovo u vidu, nadam se da ćemo dobiti vašu podršku za usvajanje ovog predloga zakona. Kada je reč o predloženim izmenama i dopunama Zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju, u najvećoj meri je izvršeno usklađivanje sa Zakonom o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, i to sa već postojećim odredbama, kao i sa predloženim izmenama i dopunama koje su pred vama. Usaglašavanje se odnosi na odredbe koje se tiču procesa uvođenja državne mature i tu moram da podsetim da nam je namera da državna matura u krajnjem epilogu ima naravno sertifikacioni karakter, odnosno potvrdi stečeni nivo znanja učenika u srednjim stručnim, umetničkim školama, a naravno i gimnazijama, ali i kvalifikacioni karakter, u smislu prolaska i upisa na određenu visokoškolsku ustanovu. Vi znate da je Komisija za praćenje aktivnosti uvođenja državne mature u obrazovni sistem, koju sam formirao, jer je ovo projekat koji zahteva temeljne pripreme svakog segmenta realizacije, na čijem čelu je državna sekretarka prof. dr Marijana Dukić Mijatović, donela odluku o pomeranju roka za primenu državne mature na 2022/23. godinu za trogodišnje srednje škole, odnosno na 2023/24. za opštu umetničku i stručnu maturu. Upravo navedena komisija je izašla sa predlogom za izmenu Zakona o srednjem obrazovanju, kao neophodnom koraku u procesu realizacije ovog strateški važnog projekta jer, kao što znate, tu se radi o 62, 63 ili 64 hiljade svršenih srednjoškolaca koji svakako imaju pravo da unapred znaju pod kojim uslovima će upisivati svoje željene fakultete. Izmene ovog zakona odnose se i na kontinuitet sa osnovnom školom za učenike čije zdravstveno stanje zahteva pohađanje škole od kuće ili se nalaze na kućnom ili bolničkom lečenju, kao i dodatno preciziranje kada je nastava na daljinu u pitanju. Izmena se donosi zbog potrebe da organizacija pripremne nastave za polaganje ispita kojima se završava srednje obrazovanje bude usklađena sa svim propisima u oblasti obrazovanja i vaspitanja. Dodatno se uređuje i deo zakona koji se odnosi na upis učenika koji su osnovno obrazovanje i vaspitanje ili jedan od poslednja dva razreda osnovnog obrazovanja i vaspitanja završili u inostranstvu ili u stranoj školi registrovanoj u Republici Srbiji, kao i upis radi prekvalifikacije, dokvalifikacije, specijalističkog ili majstorskog obrazovanja. Pored toga, izmenama je predloženo da redovan učenik koji pohađa program internacionalne mature može da pohađa i deo programa za smer gimnazije ili obrazovni profil u svojstvu redovnog učenika i ovom izmenom omogućava se učeniku da stekne uporedo dva programa srednjeg obrazovanja i vaspitanja, ukoliko iskaže zahtev za time, a regulisano je ocenjivanje i pravo izlaska na državnu maturu. Treći predlog zakona o kojem danas imam potrebu da govorim je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o predškolskom vaspitanju i obrazovanju čije se izmene vrše u cilju usaglašavanja sa odredbama zakona kojim se uređuju osnove sistema obrazovanja i vaspitanja radi unapređivanja pojedinih rešenja u oblasti predškolskog vaspitanja i obrazovanja. Izmene, odnosno dopune zakona odnose se na mogućnost ostvarivanja programa na stranom jeziku, odnosno dvojezično na stranom jeziku i na srpskom jeziku ili na stranom jeziku i na jeziku nacionalne manjine, u smislu usklađivanja ranije norme sa potrebama prakse i novom podzakonskom regulativom kojom se uređuje i mogućnost učenja stranog jezika na predškolskom uzrastu pohađanjem kurseva kao usluge koju ostvaruje predškolska ustanova. U skladu sa pravilnikom koji propisuje ostvarivanje različitih oblika i programa vaspitno-obrazovnog rada i drugih oblika rada i usluga koje ostvaruje predškolska ustanova, odluku o izboru i realizaciji usluga donosi organ upravljanja ustanove, na osnovu procene pedagoškog kolegijuma i mišljenja saveta roditelja. Sledom navedenog, suštinski se neće ograničiti pravo dece da u zajednici vršnjaka u igri i planiranim situacijama učenja kroz pohađanje programa usluga čiji kvalitet cene stručni organi ustanove i koja za vaspitača realizuju stručnjaci za učenje stranog jezika razvijaju, naravno, i osnov za učenje drugih stranih jezika. Norma koja se odnosi na ostvarivanje programa vaspitno-obrazovnog rada na jeziku nacionalne manjine, odnosno dvojezično na jeziku nacionalne manjine i na srpskom jeziku ostaje neizmenjena, osim što se njena primena usklađuje sa postojećim zakonskim rešenjem po kome se statutom predškolske ustanove utvrđuje jezik ostvarivanja vaspitno-obrazovnog rada. U cilju usklađivanja sa Zakonom osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, izvršena je dopuna člana zakona kojim se propisuje evidencija o detetu, a povodom Jedinstvenog obrazovnog broja, dakle, podatak koji je JOB, unosi si se u evidenciju koju ustanova vodi u štampanom ili elektronskom obliku, kao i obrasce javnih isprava koje izdaje. Dozvolite, naravno da podsetim da je JOB identifikacioni broj koji ćemo u našem sistemu obrazovanja koristiti da uz njega vodimo podatke o učeniku sa ciljem da kroz razvoj učenika, dakle, od najranijeg obrazovanja do tržišta rada razumemo i da li pružamo adekvatno obrazovanje i menjamo ga po potrebi. Jedino, samo stalnom programu i stalnim unapređenjem možemo voditi naše obrazovni sistem napred. Kada govorim o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, moram da naglasim da smo predloženim izmenama i dopunama želeli da blagovremeno stvorimo uslove za efikasnu i stručnu pripremu za realizaciju ispita kojima se završava određeni nivo obrazovanja, a tu mislim naravno na završni ispit na kraju osnovnog obrazovanja i vaspitanja i završni ispit u srednjem obrazovanju i vaspitanju i na opštu, stručnu ili umetničku maturu. Uvođenje opšte stručne i umetničke mature kao završnih ispita koji treba da podignu kvalitet srednjeg obrazovanja i vaspitanja i da služe kao ulaz u visoko obrazovanje bilo je planirano Strategijom razvoja obrazovanja u Srbiji do 2020. godine, a zakonom o izmenama dopunama Zakona o srednjem obrazovanju iz 2021. godine propisano je između ostalog da se počne od školske 2022/2023. godine u školi polaže završni ispit srednjeg stručnog obrazovanja i vaspitanja u skladu sa zakonom, a da će opštu, stručnu i umetničku maturu učenici prvi put polagati počev od školske 2023/2024. godine, što sam inače i naveo govoreći malopre o državnoj maturi. Radi pripreme realizacije navedenih ispita bilo je neophodno da propišemo nove nadležnosti za Zavod za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, odnosno da se formira centar za ispite, a što je u skladu sa Akcionim planom za period od 2021. do 2023. godine za sprovođenje Strategije razvoja obrazovanja i vaspitanja u Republici Srbiji do 2030. godine. Kako bi se u okviru jedne institucije stvorili preduslovi za pripremu i sprovođenje nacionalnih ispita kojima se stiče određeni nivo obrazovanja kao i naravno međunarodnih ispitivanja. Zatim, i da uvedemo u okviru jedinstvenog informacionog sistema prosvete novi informacioni sistem kojim će Centru za ispit obezbediti neophodne podatke za obradu rezultata ispita i podatke učenicima i licima koje sprovode ispite, kao da i da dobijene rezultate isporuče visoko školskim ustanovama radi upisa i na visoko obrazovanje. Takođe, da se u cilju podizanja kvaliteta i obezbeđivanja objektivnosti i sprovođenje ispita kao novo rešenje precizno propiše mogućnost podnošenja prigovora na ispite kojima se stiče određeni nivo obrazovanja, s obzirom da rešenja u važećem zakonu nisu precizirala ovu mogućnost i da se problem u praksi rešavao donošenjem stručnih uputstava. Posebno radi usaglašavanja sa Strategijom razvoja obrazovanja i vaspitanja u Republici Srbiji do 2030. godine u delu koji se odnosi na zahteve u pogledu obezbeđivanja kvaliteta u sistemu obrazovanja i vaspitanja dat je izričit pravni osnov za propisivanje standarda kompetencija za nastavnike, vaspitače, stručne saradnike i direktore kao i za nedostajuće standarde kompetencija za sekretara ustanove, kao i standarde kvalifikacija. Razumevajuću ulogu u obrazovno-vaspitnih ustanova radi razvijanja nacionalnog identiteta učenika, kao i svesti i osećanja pripadnosti Republici Srbiji predloženo je da se na početku obrazovno-vaspitnog rada koji se ostvaruje u toku školske godine koja počinje 1. septembra intonira himna Republike Srbije. Radi uređivanja sistema pred univerzitetskog obrazovanja i vaspitanja propisan je izričit pravni osnov za osnivanje obrazovno-naučnih centara, pored toga je izvršeno i preciziranje pojedinih odredaba zakona za koje je u toku primena, utvrđeno je da je to neophodno ili koje su ostvarile nedoumice i dovodile do različitog postupanja u praksi. Na primer, pitanje u vezi sa verifikacijom ustanove i programima koji se ostvaruju upisom u školu, ocenjivanjem organa upravljanja, sekretarom ustanove, prijemom u radni odnos, učešćem u radu stručnih organa. Posebno Predlog zakona sadrži zaštitne odredbe kojima se utvrđuje pravo na rad bez licence u predškolskoj ustanovi za medicinske sestre pod određenim uslovima kao i pravo da nastavnici, vaspitači i stručni saradnici koji su u skladu sa ranijim važećim propisima zasnovali radni odnos u ustanovi, za učesnike sa smetnjama u razvoju i invaliditetom, bez uverenja o stručnoj defektološkoj osposobljenosti, da mogu da obavljaju obrazovno-vaspitni rad i dalje ukoliko ispunjavaju određene uslove. Što zakonom o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju vrše se izmene i dopune u cilju usaglašavanja sa odredbama zakona kojim se uređuju osnove sistema obrazovanja i vaspitanja, a radi unapređivanja pojedinih rešenja u oblasti osnovnog obrazovanja i vaspitanja. Novine, odnosno te izmene i dopune zakona odnose se na osnovne muzičke škole gde izuzetno mogu da ostvaruju i program srednjeg muzičkog obrazovanja i vaspitanja. Uvođenje ove mogućnosti znači racionalnije, efikasnije postupanje u situacijama kada na teritoriji jedinice lokalne samouprave postoji osnovna muzička škola, a na drugoj strani postoji i veliko interesovanje da učenici nastave srednje muzičko obrazovanje. S obzirom na to da zakonom nije predviđena mogućnost da se osnovna škola verifikuje za ostvarivanje programa srednjeg obrazovanja pristupa se osnivanju srednje muzičke škole u tim slučajevima kao drugog pravnog lica, što nije racionalna i efikasan način u odgovoru na potrebe i interesovanja učenika. Napominjemo da je prema izmenama zakona propisano trajanje osnovnog obrazovanja i vaspitanja tako što osnovno muzičko obrazovanje i vaspitanje umesto dve do šest godina traje četiri do šest godina u skladu sa novim planovima i programima nastave i učenja za muzičke škole. Dopunama zakona o obrazovno vaspitni rad od petog do osmog razreda može da se organizuje i u kombinovanom odeljenju. Precizirali smo i obaveze roditelja, odnosno drugog zakonskog zastupnika da osim što je dužan da obezbedi da učenik redovno pohađa nastavu, dužan je i da obavesti školu o razlozima eventualnog izostajanja učenika sa nastave iz razloga što postoji i objektivne okolnosti u kojima roditelj ne može u roku od tri dana da obezbedi da učenik nastavi da redovno pohađa nastavu. U vezi sa završnim ispitom propisano je da učenik osmog razreda polaže završni ispit na jeziku na kojem je ostvarivao obrazovno vaspitni rad. Izuzetno završni ispit učenika osmog razreda na zahtev roditelja može da polaže na drugom jeziku ako je to u najboljem interesu učenika. Kao i malo pre pomenuto i u ovom zakonu definisali smo bolju evidenciju podataka o obrazovanju učenika povodom Jedinstvenog obrazovnog broja, odnosno JOB-a. Podatak koji je JOB unosi se u evidenciju koju škola vodi u štampanom ili elektronskom obliku, kao i obrasce javnih isprava koje izdaje. Izvršena je dopuna zakona novim članom koji se odnosi na priznavanje stranih školskih isprava tako što se predviđa da stranu školsku ispravu priznaje ENIC/NARIC centar iz razloga blagovremenog i pravilnog postupanja škola, odnosno roditelja učenika. Na kraju, uvaženi narodni poslanici, u setu predloga zakona iz nadležnosti Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja nalazi se i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prosvetnoj inspekciji. Aktuelni zakon je stupio na snagu 14. aprila 2018. godine i on je istakao posebnosti i postupke i položaj inspekcije u oblasti obrazovanja u odnosu na zakon koji je na opšti način uređuje inspekcijski nadzor i znatno podigao i unapredio kvalitet inspekcijskog nadzora u obrazovanju. Tokom trogodišnje primene praksa je ukazala na potrebu unošenja nekoliko konkretnih novina koje će proširiti delovanje prosvetne inspekcije i sveobuhvatnije unaprediti sistem inspekcijskog nadzora u Republici Srbiji u oblasti obrazovanja. Predlog izmene i dopune Zakona o prosvetnoj inspekciji u najkraćem najpre se odnosi na preciziranje odredaba koje su sadržane u posebnim zakonima koji su doneti u međuvremenu, a propisuju nadležnosti prosvetne inspekcije u vršenju nadzora nad primenom istih zakona kao što su Zakon o nauci i istraživanjima, Zakon o nacionalnom okviru kvalifikacija Republike Srbije i Zakon o dualnom modelu obrazovanja u visokoškolskim ustanovama, kao i u drugim oblastima u kojima je propisana nadležnost prosvetne inspekcije. Izmene se odnose na mogućnost nabavke službene odeće i obuće za republičkog prosvetnog inspektora, odnosno pokrajinskog prosvetnog inspektora, odnosno gradskog ili opštinskog prosvetnog inspektora. Takođe, izmene i dopune se odnose i na preciziranje pojedinih zakonskih odredbi koje se odnose na prosvetnog inspektora ovlašćenja i poveravanje poslova inspekcijskog nadzora opštinama, odnosno gradovima, odnosno pokrajinama u smislu preciziranja ovlašćenja republičkog prosvetnog inspektora na osnovu zakona. U tom kontekstu nadam se da ćemo i kroz raspravu u pojedinostima proći kroz vaša pitanja i na kraju imati usvojen ovaj set zakona koji će unaprediti, uveren sam, kvalitet obrazovanja koji pružamo mladim naraštajima, kao i veće mogućnosti za istraživanja i inovacije u Srbiji. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem se, prvom potpredsedniku Vlade, ministru prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Reč ima, potpredsednica Vlade, ministarka kulture i informisanja, Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani poslanici i poslanice. Pred vama se, danas u raspravi, nalaze, čak četiri predloga zakona, iz oblasti, za koje je zaduženo Ministarstvo kulture i informisanja. To su Predlog zakona o kulturnom nasleđu, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskim medijima, Predlog zakona o izmeni i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima i Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Evropske Unije, u učešću Republike Srbije u programu „Kreativna Evropa“ i na kraju ću imati samo nekoliko rečenica o Predlogu zakona koje je trebala da brani potpredsednica Vlade, Zorana Mihajlović, ali sam zamoljena da ga branim pred vama i ja, a opet jeste vezan za set medijskih zakona, tako da bez obzira na nadležnost drugog ministarstva, mislim da ću moći to da uradim, jer se radi o jednoj rečenici. Trudiću se da vam mnogo ne zauzimam pažnje, a opet da kažem nešto o veoma važnom zakonu, koji se nalazi pred vama, a to je svakako Predlog zakona o kulturnom nasleđu, koji je sistemski zakon i na koji se, zaista već dugo čeka i cilj donošenja ovog zakona je svakako uspostavljanje pravno uređenog i organizovanog sistema zaštite i očuvanja kulturnog nasleđa i to kroz otkrivanje, prikupljanje, istraživanje, dokumentovanje, proučavanje, vrednovanje, zaštitu, očuvanje, predstavljanje interpretaciju, korišćenje i upravljanje kulturnim nasleđima. Podsetila bih vas da je u Republici Srbiji trenutno na snazi Zakon o kulturnim dobrima, koji je usvojen, sada već daleke 1994. godine, evo nekako baš u mom mandatu, došlo vreme da se menjaju mnogi zakoni, osnovni zakoni, koji su vezani za kulturu. Osim terminološke zastarelosti, jer ako poredite 1994. godinu i kraj 2021. godine, složićemo se, naravno da ima zastare, čak i terminologije. U međuvremenu su se promenila dva Ustava, da ne govorim o društveno političkim sistemima, da ne kažem i o nazivima država i to je stvorilo potrebu, svakako da se uskladi ovaj važna propis sa pravnim sistemom, a zakon iz 1994. godine je bio zakon, po svom karakteru opšti propis, jer je uređivao opšta zajednička pitanja zaštite kulturnih dobara. Iz navedenih razloga Zakon o kulturnim dobrima iz 1994. godine, predstavlja zaista jedan komplikovan, obiman propis, brojnim odredbama, koje su skoro neprimenljive u 2021. godini, u našoj državi. Predlogom zakona o kulturnom nasleđu, kao osnovnim izvorom prava za ovu materiju, obezbediće se sada institucioni osnov za detaljno uređenje svih delatnosti kulturnog nasleđa i pored već donetih zakona, ovde, u Narodnoj skupštini Republike Srbije u poslednjih godinu dana, to su zakoni, da vas podsetim, kojim smo uredili muzejsku delatnost, arhivsku delatnost, zaštitu stare i retke biobliotečke građe, u planu je da se donesu, svakako i zakoni zaštite nepokretnih kulturnih dobara, ali za to nam je potrebno, prvo usvajanje ovog krovnog zakona i oblasti filmske i ostale audio-vizuelne građe i novina je da je nacrt zakona ovde vizuelnom i filmskom nasleđu, izgrađen, spreman za postupak javne nabavke, juče prošao Odbor za javne službe i prva javna rasprava održaće se u četvrtak 23. decembra u 12 časova, u zgradi Arhiva Vojvodine, u Novom Sadu, te ovako javno pozivam sve one koji budu zainteresovani da razgovaraju o ovom nacrtu zakona, da učestvuju u prvom krugu javne rasprave. Da se vratim na zakon koji se nalazi pred vama, dakle po prvi put se definiše kulturno nasleđe, znači prvi put imamo definiciju šta je to kulturno nasleđe za nas i time vršimo usklađivanje sa ustavom Republike Srbije. Imate pred sobom, u zakonu, veoma obimnu definiciju, ja je ne bi sada ponovo čitala. Ono što je bitno kulturno nasleđe obuhvata nematerijalno kulturno nasleđe, materijalna kulturna dobra, koje se nalaze na teritoriji Republike Srbije, naravno uključujući AP KiM, kao njen sastavni deo, u skladu sa Ustavom Republike Srbije i važno je da naglasimo da je KiM prostor o posebnog značaja za kulturna nasleđe Republike Srbije, koji ima izuzetno duhovno bogatstvo i to je naglašeno u ovom predlogu zakona. Neprocenjiva istorijska umetnička i arhitektonska vrednost i velika koncentracija verskog i kulturnog nasleđa, SPC na KiM, čine ovu teritoriju jedinstvenu i za našu i za svetsku kulturnu baštinu. Predlog zakona predviđa posebno donošenje programa, zaštite i očuvanje kulturnog nasleđa u Republici Srbiji, koji za period od pet godina donosi Vlada na predlog nadležnog ministra za kulturu. U svetlu pojedinih nemilih događaja koji su se povremeno dešavali u ranijem periodu, a koji se tiču raznih krađa i nestanka kulturnih dobara iz Ustanova kulture, i o tome smo takođe ovde razgovarali, u parlamentu, od velike je važnosti dakle, po ovom zakonu se uspostavlja evidencija otuđenih i nestalih predmeta, i elemenata pokretnog kulturnog nasleđa i materijalnih dobara koji mogu predstavljati kulturno nasleđe, i za vođenje evidencije biće zadužen naše Ministarstvo, Ministarstvo kulture i informisanja, kao glavni administrator, a za upravljanje i korišćenje i unos podataka, Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo finansija, odnosno Uprava carine. Bitna je novina i to da se kulturno nasleđe, ukoliko je izloženo riziku uništenja, nestajanju ozbiljnom narušavanju integriteta ili oštećenja utvrđuje kao kulturno nasleđe u opasnost. Jedan od doprinosa novog zakona, unapređenju sistema zaštite i očuvanja kulturnog nasleđa , jeste da jasno utvrđuje da kulturno nasleđe upisano na UNESKO listi, svetskog nasleđa, uživa poseban pristup zaštitu, starenje i brigu, što važi i za kulturno nasleđe koje se nalazi na teritoriji AP KiM. Predloženi zakon, naravno definiše i uređuje i nematerijalno kulturno nasleđe i predložena definicija zakona o nematerijalnom kulturnom nasleđu, usklađena je sa UNESKO Konvencijom o očuvanju nematerijalnog kulturnog nasleđa, koji je ovaj Parlament ratifikovao 2010. godine. Od tada je to obavezujući zakon za nas. Ovim zakonskim predlogom je takođe utvrđeno da Ministarstvo kulture i obrazovanja obrazuje dva tela, to je Nacionalni komitet za materijalno kulturno nasleđe i Nacionalni komitet za nematerijalno kulturno nasleđe, u cilju praćenja uvida, sprovođenja naravno međunarodnih obaveza i ratifikacione konvencije i kulturnog nasleđa, upisanog ili predloženog za upis na UNESKO-ovoj listi. Suštinska novina u ovom delu je formiranje Nacionalnog komiteta za materijalno kulturno nasleđe, dok je ovaj drugi Komitet uspostavljen pre deceniju, ali prosto nije bio prepoznat kroz ovaj Zakon iz 1994. godine. Ne manje važno je što će ovaj zakon pružiti doprinos pristupanju naše zemlje i EU, i nalazi se verovatno na onoj Evropskoj agendi ispunjenja i njegovim odredbama se postiže potpuna usklađenost našeg zakonodavstva sa propisima EU, koji se odnose na povraćaj kulturnih predmeta, nezakonito iznesenih sa teritorija država članica, i propisima koji se odnose na izvoz, odnosno unos i uvoz kulturnih dobara. Kažem, određeni broj instituta je preuzet iz Zakona o kulturnim dobrima i oni su sada detaljnije regulisani i unapređeni i to sve imate u zakonu koji se po redovnoj proceduri nalazi pred vama, i bilo je dovoljno vremena, pa vam neću iščitavati ove definicije. U okviru prethodne zaštite precizno se utvrđuje rok od dve godine od evidentiranja za pokretna dobra, odnosno tri godine za nepokretna dobra i predviđeni izuzetak u slučaju da postoje opravdani razlozi za produženje navedenog roka, ali najviše za još dve, odnosno tri godine. To je veliki uspeh Ministarstva kulture i informisanja. Nije lako bilo da se izborimo za produženje ovakvih rokova, jer uvek postoje neki drugi interesi koji vas teraju da skratite određene rokove. Važno je da smo obratili pažnju na to do poslednjeg momenta, dok nismo uputili vama ovaj predlog. Posebno je utvrđena trajna prethodna zaštita arheoloških lokaliteta, odnosno arheološkog područja i filmskog i ostalog audio-vizuelnog nasleđa. U skladu sa poreskim zakonima ovo je takođe važan deo ovog zakona. Vlasnik i držalac imaće pravo na povraćaj plaćenih carina i drugih uvoznih dažbina na trajan uvoz u Republiku Srbiju kulturnog dobra koji se u roku o šest meseci od uvoza utvrdi za kulturno dobro i utvrđuje se pravo na povraćaj plaćenih poreza, ako je to već učinjeno. Isto tako, ako vlasnik kulturnog dobra poklonom, odnosno drugim besteretnim pravnim poslom ustupi Republici Srbiji, odnosno ustanovi zaštite kulturnog nasleđa, ovo dobro ostvaruje pravo na oslobađanje od poreza u skladu sa poreskim zakonima. Dakle, time se smatra učešće Republike Srbije u zaštiti tog kulturnog dobra. Napomenula bih da je predviđeno da ovaj zakon krene sa primenom godinu dana od usvajanja vašeg, jer je zaista obiman i mnogi činioci koji su predviđeni ovde da aktivno učestvuju u zaštiti kulturnog nasleđa u našoj državi zaista će im trebati određeno vreme da se pripreme za ovaj zakon. Što se tiče drugog Predloga zakona, mislim da vi zaista znate, jer ste aktivno učestvovali u samoj pripremi ovih izmena i dopuna Zakona o elektronskim medijima. Radi se o rezultatima međustranačkog dijaloga i dokument od 18. septembra 2021. godine. Identifikovane su određene konkretne mere koje bi mogle da unaprede političke uslove za naredne izbore. Dokument ima 16 tačaka. Kao mera broj 3. je predloženo da se izmeni Zakon o elektronskim medijima, da se dopuni u delu koji se odnosi na obaveze pružalaca audio-vizuelnih medijskih usluga tokom izborne kampanje, propisivanjem obaveze koja će se odnositi na objavljivanje tarifa za političko oglašavanje pre početka izborne kampanje. Sporazumom od 20. oktobra 2021. godine koji je, takođe zaključen ovde sa vaše strane i od strane drugih učesnika, političkih stranaka koje su pristupile ovom dijalogu, Predviđena su posebna ograničenja za javne funkcionere u izbornoj kampanji. Jedna od odredbi je da 10 dana pre dana određenog za glasanje, mediji ne mogu izveštavati o zvaničnim javnim skupovima na kojima se otvaraju infrastrukturni i drugi objekti, putevi, mostovi, škole, bolnice, fabrike i slično. Dakle, ako na tim skupovima učestvuje i javni funkcioneri koji su kandidati za predsednika Republike, narodne poslanike, poslanike u skupštini AP i odbornike u skupštinama jedinica lokalnih samouprava. Vlada je prihvatila predložene mere. Naročito smatramo da je važna uloga elektronskih medija u sistemu javnog informisanja, i pogotovo njihova uloga je bitna u samoj izbornoj kampanji. Dakle, ima tu još terminoloških nekih promena da se ne zove kampanja „predizborna kampanja“ nego „izborna kampanja“ i tako dalje. Treći zakon je Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o javnim medijskim servisima. Takođe se ovde nalaze odredbe predviđene Sporazumom iz vašeg dijaloga od 29. oktobra 2021. godine. Predviđena je dužnost javnih medijskih servisa da u redovan informativni program i u posebnim emisijama koje su posvećene izbornoj kampanji postupaju u skladu sa principima nepristrasnog, pravičnog, uravnoteženog predstavljanja političkih subjekata, izbornih lista i kandidata na izborima i predviđeno je organizovanje radio-televizijskih duela ili sučeljavanja kako bi se u vidu diskusije raspravilo određena aktuelna politička pitanja. Zakonom o javnim medijskim servisima obezbeđuje se stabilno i dovoljno finansiranje osnovne delatnosti javnog medijskog servisa, odnosno javne medijske ustanove RTV. Ovaj zakon je predvideo da se oni mogu finansirati iz takse za Javni medijski servis, iz sredstava budžeta, komercijalnih prihoda i ostalih prihoda i da se pored takse u 2022. godini izdvoje budžetska sredstva za delimično finansiranje Radio Televizije Vojvodine. Mislim da je takvo rešenje bilo i u prošloj godini. Na ovaj način obezbeđuje se stabilan sistem finansiranja javnih medijskih servisa, njihova nezavisnost, vodi se računa i o ekonomskoj moći građana. Da ponovim, članom 2. do 31. decembra 2022. godine delimično se finansira iz budžeta Republike Srbije, javna medijska ustanova, RTV. Za to je u budžetu Republike Srbije koji je već usvojen, opredeljeno oko 900 miliona dinara. Najviše zbog toga jer sadašnja visina takse od 299 dinara nije dovoljna da RTV nesmetano obavlja svoju delatnost u ovom trenutku. Četvrti zakonski predlog, to je Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Evropske unije o učešću Republike Srbije u programu Kreativna Evropa. Ovaj program nam pruža stratešku podršku o različitim vrstama ovog programa i oblasti savremenog stvaralaštva i kulturnog nasleđa, javnog civilnog sektora u različitim umetničkim oblastima, kao i projektima interresorne saradnje. Učešće programa je od izuzetnog značaja sa aspekta evropskih integracija naše države u oblasti kulture. Brojnim akterima u našoj zemlji omogućava se nastavak učešća u ovom značajnom programu. Mogu da vam kažem moje prijatno iznenađenje da su me mnogi ljudi sveta kulture zvali i pitali kada će se ovo naći na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, ne bi li nastavili da učestvuju u ovim programima. Ovim se obezbeđuje finansijska podrška za domaće subjekte u kulturi i pospešuje i celokupan proces evropskih integracija naše države. Samo da vam kažem, još u pomenutom periodu podržano je čak 305 projekata od 146 organizacija i institucija iz Srbije i svih oblasti kulture. Hoću da naglasim koliko je važno glasati za ovaj Sporazum. Uspostavljeno je više od 657 partnerstava sa organizacijama širom Evrope. Ukupna finansijska sredstava koja je naša zemlja opredelila na ime učešća u programu Kreativna Evropa od 2014. godine do 2020. godine iznosile su preko dva i po miliona evra. Naravno, veći deo tog iznosa je refundiran kroz pretpristupne fondove Evropske unije, što znači da se Srbiji na svaki uloženi evro vratilo skoro 17 evra. Znači, učešće u programu se ne svodi samo na obezbeđivanje neophodnih finansijskih sredstava, što bi neko mogao da pomisli kada sam iznela ove podatke, nego je to zaista jačanje sistema kulture u Srbiji, i pre svega, njegovo evropsko pozicioniranje, jer u kontekstu, naravno još i kulturne diplomatije i to nama znači veću evropsku i međunarodnu vidljivost naših umetnika i naših dela. Tu su sve oblasti umetnosti predviđene, i književnost, i filmovi, i likovno stvaralaštvo, i mnogi drugi. Budžet novog Programa „Kreativna Evropa od 2021 do 2027“ uvećan je za više od 50% u odnosu na budžet prethodnog programa i iznosi 2,44 milijarde evra. Novim programom je planirana podrška još većem broju projekata sa još većim procentom sufinansiranja u odnosu na prethodni program. Iz svega prethodnog sam se trudila kratko da vam objasnim. Moji saradnici su uspeli da mi napišu jednu obimnu studiju. Mislim da bih samo ja govorila do kraja radnog vremena i ja sam to sada vama skratila. Kažem, usvajanje ovog zakona doneće isključivo pozitivne efekte kako u smislu konkretne podrške za projekte iz naše zemlje, tako i u čitavom procesu evropskih integracija. Da ne zaboravim da sam zadužena i za jedan zakon, Predlog zakona o izmenama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javne medijske sadržaje. Ministarstvo rudarstva i energetike formalno je predlagač ovog zakona. Kažem, to je neposredno povezano sa medijskim zakonima, u najvećoj meri sa Zakonom o javnim medijskim servisima. U ovom zakonu je predviđena samo jedna izmena, a to je da se datum 31. decembar 2021. godine promeni sa 31. decembrom 2022. godine. Ništa drugo se ne menja. Važno je reći da iznos takse za Javni medijski servis ostaje nepromenjen i iznosi iduće godine, kao i ove tekuće, 299 dinara. Ja vam se zahvaljujem na izuzetnoj pažnji koju ste mi pružili u ovom dugom izlaganju i pozivam vas da prodiskutujemo o ovim zakonima i da u danu za glasanje glasate za ove predložene zakone i izmene i dopune. Hvala vam.
Zahvaljujem se potpredsednici Vlade i ministarki kulture i informisanja. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima predsednica Odbora za kulturu i informisanje, narodna poslanica Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena potpredsednice, uvaženi ministri sa svojim saradnicima, ja bih krenula od ove vaše poslednje konstatacije. U ime Odbora za kulturu, svakako ćemo podržati sve zakone koje ste predložili i to ćemo učiniti zaista rado svakog puta. Svi narodni poslanici koji čine Odbor za kulturu i informisanje vrlo rado prate sve korake koje Ministarstvo pravi u efikasnijem uspostavljanju procedura i kontinuiranom razvoju javnih politika u oblasti kulture i kulturnog nasleđa. Dozvolite mi samo da se zaista u ime Odbora, s obzirom da je tu čini mi se najviše polemike i bilo, osvrnem samo na predlog zakona koji je jedan od najznačajnijih koje smo razmatrali u oblasti kulture u Narodnoj skupštini Republike Srbije u ovom sazivu, a to je Zakon o kulturnom nasleđu. To je zakon u koji je utkana naša tradicija, vera, kultura, naša istorija, ali i naša sadašnjost koja će već sutra zapravo postati prošlost i moramo se postarati da sve ono što ostavljamo svojoj deci, što ostavljamo naraštajima, bude uređeno i da znamo da smo se borili svakodnevno vredno i marljivo za sve ono što će biti posvećeno sutra njima, kao i koliko se verno zaista borimo za sve ciljeve koji se tiču očuvanja našeg kulturnog nasleđa. Donošenjem Zakona o kulturnom nasleđu stvara se jedan pravno uređen sistem koji nam je neophodan kako bismo ga zaštitili i očuvali i, pre svega, ostavili za neke buduća pokolenja za vrednovanje i proučavanje. Očuvati ono što je nama dato, kao i ono što mi dajemo nastojati da kontinuirano štitimo, svedočanstvo o našem postojanju i našoj kulturi svakim danom moramo biti sve bliže tom cilju i na ovaj način na koji Ministarstvo za kulturu i informisanje radi i za ovo vrlo kratko vreme, rekla bih, a oblast kulture je izuzetno, čini mi se, kompleksna i informisanja, naravno. Uspeli ste zaista da određene rezultate postignete, koji su na jednom dosta visokom nivou i ja vam na tome još jednom čestitam. Rekla sam, kada god budem imala priliku ovde sa ovog mesta ću to učiniti u ime Odbora za kulturu i informisanje, jer smatram da je izuzetan napredak napravljen u ovim oblastima koje su i te kako važne za svakodnevni život naših građana. Dakle, napomenula bih ono što ste i sami rekli, da je predloženim zakonom utvrđeno da Ministarstvo obrazuje nacionalni komitet za materijalno kulturno nasleđe i nacionalni komitet za nematerijalno kulturno nasleđe kako bi se stvorio okvir za detaljno uređenje ovih oblasti. Takođe, dozvolite mi, možda to nije poslanicima bilo u načelu odmah zanimljivo, ali smo tokom rasprave na Odboru za kulturu i informisanje zaista uspeli da sagledamo koliki je značaj Predloga zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i EU i učešću Republike Srbije u Programu „Kreativna Evropa 2021 – 2027“ i zaista mislim da javnost treba da bude upoznata i što više da govorimo o ovakvim projektima, posebno u kulturnoj diplomatiji koja spaja nespojivo, briše granice, stvara nove puteve i nove vidove dijaloga. Učešće u Programu „Kreativna Evropa“, što je jedna od najznačajnijih inicijativa EU za podršku i sufinansiranje projekata iz oblasti kulture i audio-vizuelnog sektora koji pruža podršku evropskoj kinematografiji, kao i kulturnom i kreativnom sektoru, pokazuje posvećenost u radu Ministarstva kulture i informisanja, Vladi Republike Srbije. Ono što je jako zanimljivo i jako važno jeste da kultura koja ima izuzetnu ulogu u ekonomiji EU pokazuje da 4,5% BDP-a zapravo čini BDP EU i 4% zaposlenosti. To je oko osam i po miliona radnih mesta i još mnogo toga ako se uzme u obzir njihov uticaj i na druge sektore. Dakle, kultura je zaista i te kako u ovom slučaju važna i reći ću vam samo još jedan podatak, a to je da na svaki uloženi evro naše države u kulturu mi dobijamo deset. Dakle, taj odnos nam pokazuje da smo mi zaista sveobuhvatno shvatili celokupnu priču i da smo na taj način, na kraju krajeva, naše ciljeve zadali zapravo Ministarstvu kulture sa ministarkom Gojković na čelu, kada je i preuzela sektor kulture. Dakle, sve ono što je učinjeno, učinjeno je zarad svih kulturnih radnika i zarad kulture celokupne u Republici Srbiji, kako bismo u korak išli sa razvojem naše Srbije, kako bismo u korak išli i sa razvojem naše ekonomije i kako bismo sve to utkali međusobno kao nešto što će svakako doprineti i jednom i drugom sektoru. Ostalo bih ostavila ovlašćenom predstavniku Srpske napredne stranke, odnosno poslaničkoj grupi „Aleksandar Vučić – za našu decu“, koji će svakako imati šta da kažu o svakom zakonu ponaosob. Ja još samo mogu da napomenem da će Odbor za kulturu i informisanje zaista i u budućnosti rado čekati, barem u ovom sazivu, a malo je vremena ostalo, ovakve predloge odluka, zakona koji se tiču kulture, a narodne poslanike sve u sali pozivam da podrže ovaj set zakona iz kulture i da nastavimo zajedno da se borimo za bolje sutra kada je u pitanju kultura, ali i ekonomija naše države i da razvijamo podjednako sve sektore naše zemlje zato što su to naši građani zaslužili. Hvala vam.
Zahvaljujem se predsednici Odbora za kulturu i informisanje. Verujem da ministarka za kulturu i informisanje želi još nešto da kaže pošto je vidim u sistemu. Izvolite.
Želim samo da se zahvalim članovima Radne grupe koji su vredno radili šest meseci na ovom izuzetno važnom bazičnom Zakonu o zaštiti kulturnog nasleđa naše države. Predsednik Radne grupe je bila gospođa Danijela Vanušić, koja je v.d. pomoćnik ministra kulture i informisanja u Sektoru zaštite kulturnog nasleđa i digitalizaciju. Drugi član je bio dr Branko Rakić, redovni profesor Pravnog fakulteta Univerziteta u Beogradu. Zatim, Olivera Marković, viša savetnica u Ministarstvu kulture i informisanja, gospođa Danijela Filipović, kustos, koordinator Centra za nematerijalno kulturno nasleđe u Etnografskom muzeju u Beogradu, Ivan Dodžić, sekretar u Narodnom muzeju u Beogradu, dr Nevena Debljović, viseći arhitekta, savetnik u Republičkom zavodu za zaštitu spomenika kulture i Dušica Juribašić, viši savetnik za kulturno nasleđe u Pokrajinskom sekretarijatu za kulturu i javno informisanje i odnose sa verskim zajednicama. Ovim želim da im se zahvalim na ovom izuzetnom radu koji i nakon javne rasprave nije bilo nimalo lak da se usaglasi i da dobijemo jedan ovako kvalitetan predlog koji se nalazi pred vama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Uvaženi ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, i danas na dnevnom redu imamo predloge zakona koji će bitno unaprediti naše zakonodavstvo u oblastima u kojima su predloženi. Predlozi jesu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa možemo o njima danas da raspravljamo u plenumu. I šta da kažem posle moje uvažene koleginice Sandre Božić, koja vodi resorni Odbor za kulturu i informisanje, skupštinski odbor, zaista nam je, pored gospođe Gojković, pružila dosta informacija. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo ipak na drugačiji način posmatra predloge zakona, pa će moje izlaganje možda biti malo drugačije. Dakle, mi smo danas ovde da po ko zna koji put pokažemo da se i u Skupštini borimo za uređenu i pristojnu Srbiju i da smo sa Vladom Srbije zaista proteklih godinu i po dana ponovo bili na zajedničkom zadatku. Predlozi Vlade će uvek imati podršku poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, i trudićemo se i na dalje da zajedno, kao i do sada, unapređujemo akte za čije donošenje je Narodna skupština nadležna. U tom smislu, želim da kratko prokomentarišem i poslednje istraživanje agencije „Faktor plus“, koje pokazuje da SNS ima podršku čak 57% građana Srbije i to nam govori da smo do sada dobro radili, naravno, uvek možemo bolje, menjajući stvari koje nam se nalaze na putu još jače i ubedljivije pobede na predstojećim izborima. S druge strane, uglavnom na ulici, na društvenim mrežama, ali i u mnogim medijima čiji su vlasnici pripadnici bivšeg režima, imamo one koji ne žele pristojnu i uređenu Srbiju, već žele nasilje, haos i potpunu devalvaciju sistema vrednosti. Zašto ja to kažem? Zato što je psovanje majke predsedniku pre nekog vremena bio kreativni bes. Uvrede koje su upućene ministru Dariji Kisić Tepavčević su, kako oni kažu, kritička reč intelektualaca, i naravno, na raznim naslovnim stranama jedna od tih je i ova naslovna strana, možemo da vidimo na raznim tajkunskim medijima i portalima da se vodi svakodnevna besomučna kampanja protiv svih nas iz SNS, naravno, pre svega, protiv predsednika Aleksandra Vučića, pritom iznoseći neistine zbog kojih bi i Aleksandar Vučić i SNS izgledali loše, odnosno bili prikazani u lošem svetlu. Nažalost, na taj način oni samo privlače pažnju. Oni zdravu politiku koju će ponuditi građanima Srbije nemaju. Oni koriste teške reči, kao što su vešanje, streljanje, šišanje. Njihova politika je politika nasilja i politika mržnje. Ja ću samo na kraju da kažem da ćemo mi nastaviti da se borimo, ne na prljav način, kao što to čine Đilas, Jeremić, Lutovac i njima slični nazovi političari, i trudićemo se da ovih 57% podignemo, jer narod zaslužuje puteve, škole, narod zaslužuje mostove i pruge, zaslužuje pravnu državu, a ne demonstracije, uličarenje i vešala ako slučajno neko ne podrži tajkunsku politiku. Svakako ću predloge zakona u danu za glasanje podržati, jer smatram i da će danas biti konstruktivna rasprava između ministara i svih narodnih poslanika koji su danas ovde u sali, a smatram i da su predlozi zakona odlični, da se Srbija razvija u svim onim oblastima u kojima su predloženi. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženoj narodnoj poslanici Jeleni Žarić Kovačević. Sledeći je predstavnik Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj, informatičko društvo, uvaženi narodni poslanik profesor doktor Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo održao je svoju sednicu 20. decembra 2021. godine, na kojoj je razmatrao Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema vaspitanja i obrazovanja, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o predškolskom vaspitanju i obrazovanju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prosvetnoj inspekciji i Predlog zakona o inovacionoj delatnosti. Poštovani narodni poslanici, da bi shvatili suštinu ovih zakona, dozvolite u nekoliko rečenica da kažem ono što vi vrlo dobro znate, a to je da je SNS i njena Vlada nasledila uništeno školstvo od Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića, koje je karakterisalo etatizacija, politizacija, birokratizacija, antipedagogizacija, komercijalizacija, sorošizacija, kvazirefomarstvo, testomanija, loši i skupi udžbenici, korupcija, neefikasnost i nesavršenost vaspitno-obrazovnog sistema. Poštovani narodni poslanici, zato je Vlada Aleksandra Vučića imala veoma težak zadatak sprovođenja reformi obrazovanja. Zato je predsednik u svom čuvenom ekspozeu rekao, citiram - ono što je najvažnije za nas, o čemu sam najviše stranica napisao u ekspozeu, a ja vas podsećam, osam više nego što su svi ekspozei prethodni bili stranica samo za obrazovanje, nastavlja predsednik – za nas je najvažnija reforma, jer to je ljudski kapital za budućnost, a mi moramo da učimo i da učimo. Moramo da podignemo znanje na pijedestal sa kojeg se vidi dalje i sa kojeg se može krenuti na nove pohode, na osvajanja novih znanja. Završen citat. Poštovani narodni poslanici, imam utisak da je predsednik imao na umu, kada je to rekao, velikog engleskog filozofa Frensisa Bekona, koji je rekao, citiram: „Znanje je moć, zrno znanja jače probija od čeličnog“. Završen citat. Siguran sam da je predsednik, sagledavajući moć znanja za razvoj društva, pogotovo našeg društva i nasleđenog onog, imao na pameti velikog nemačkog filozofa Lajbnica, koji je kazao, citiram: „Dajte mi obrazovanje i mi ćemo za kraće vreme od jednog stoleća promeniti karakter Evrope“. Završen citat. Poštovani narodni poslanici, za razvoj patriotizma veoma je važno što će se primena ovih zakona o kojima ćemo mi danas raspravljati i u danu za glasanje, nadam se, usvojiti jednoglasno, je veoma važno što se 1. septembra započinje školska godina intoniranjem srpske himne i time doprinosimo patriotskim osećanjima naših učenika. O protivnicima uvođenja himne u vaspitno-obrazovni sistem i započinjanja školske godine neću da govorim, jer ne zaslužuju uopšte komentar, a radi se o onim intelektualcima ovih dana koji napadaju predsednika Vučića i pozivaju na njegovo ubistvo, a to su oni isti intelektualci o kojima ću, nadam se, imati vremena još da govorim, koji su bili protiv podizanja spomenika Stefanu Nemanji i ne samo to, nego su inače ranije bili protiv svih onih vrednosti moralnih i patriotskih koji se tiču države Srbije. To su isti oni intelektualci koji su rekli, citiram, da je država Srbija dno dna, završen citat, a ovih dana daju podršku onom intelektualcu koji je pozivao na ubistvo predsednika države. Poštovani narodni poslanici, zato svi ovi zakoni koje je podnela Vlada Republike Srbije su izuzetno važni, jer pridonose daljoj afirmaciji reforme vaspitno-obrazovnog sistema, tj. digitalizaciji i dualnom obrazovanju, za koje je posebno zaslužna Vlada Ane Brnabić, jer oni predstavljaju proces reformskih zahvata. Zato Odbor, dozvolite na kraju, predlaže Narodnoj skupštini Republike Srbije da posle rasprave izglasamo u danu za glasanje ove veoma važne zakone zbog budućnosti naših đaka, jer ovo pridonosi ukupnom sistemu modernizacije Republike Srbije koju provodi Vlada Ane Brnabić a motor realizacije modernizacije Republike Srbije je naš predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem, profesore Atlagiću. Sledeća je predsednica Odbora za evropske integracije, narodni poslanik i potpredsednik Narodne skupštine uvažena Elvira Kovač. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, predsedništvo, prvi potpredsedniče i potpredsednice Vlade sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, nesporan je značaj koji EU pridaje očuvanju kulturnog nasleđa, budući da se već u članu 3. stav 3. Ugovora o Evropskoj uniji navodi: „Unija poštuje svoju bogatu kulturnu i jezičku raznolikost i stara se o očuvanju i razvoju evropskog kulturnog nasleđa“. Član 167. Ugovora o funkcionisanju Evropske unije, koji se odnosi na kulturu, između ostalog, naglašava da će zajednica doprinositi unapređivanju poznavanja i širenju kulture i istorije evropskih naroda u cilju čuvanja i zaštite kulturnog nasleđa od evropskog značaja. Pored svega što smo čuli u uvodnom izlaganju uvažene ministarke, jedan od razloga donošenja novog zakona je i usklađivanje sa pravnim tekovinama iz Poglavlja 29 – Carinska unija, koji se odnose na uvoz i unošenje, na izvoz i iznošenje kulturnih dobara, odnosno povraćaj kulturnih predmeta, nezakonito iznesenih sa teritorije država članica Evropske unije. U tom smislu Predlog zakona reguliše implementaciju nekoliko direktiva EU, kao što su: transponovanje uredbe 2019-880 Evropskog parlamenta i Saveta Evropske unije iz 2019. godine, 17. aprila doneta, o unosu i uvozu kulturnih dobara; NADA je uredba Saveta broj 116-2009 iz 18. decembra 2008. godine o izvozu kulturnih dobara; NADA je sprovedbena uredba Komisije 1081-2012. doneta 9. novembra 2012. godine; za potrebe Uredbe Saveta 116-2009 o izvozu kulturnih dobara i Direktiva 2014 broj 60 Evropskog parlamenta i Saveta koja je doneta 15. maja 2014. godine, a odnosi se na povraćaj kulturnih predmeta nezakonito iznesenih s teritorije država članica. Konkretno je propisano da države članice Evropske unije u postupku povraćaja kulturnih predmeta nezakonito iznesenih sa njihovih teritorija mogu tražiti povraćaj kulturnog predmeta koji je nezakonito iznesen posle 1. januara 1993. godine. Postupak se na osnovu ovog predloga može pokrenuti i u roku od tri godine od kada je država članica Evropske unije saznala za mesto na kojem se kulturni predmet nalazi ili za identitet lica koje poseduje taj predmet, a najkasnije u roku od 30 godina od dana kada je kulturni predmet nezakonito iznesen. Predlog zakona o kulturnom nasleđu se nadalje usklađuje sa međunarodnim standardima zaštite kulturnog nasleđa, pa se tako, između ostalog, usvaja definicija nematerijalnog nasleđa iz UNESKO Konvencije o zaštiti nematerijalne kulturne baštine iz 2003. godine i kaže se da je to nasleđe koje se prenosi s generacije na generaciju, zajednice i grupe ga iznova stvaraju u zavisnosti od okruženja, njihove interakcije sa prirodom i istorije pružajući im osećaj identiteta i kontinuiteta. Na taj način promoviše se izuzetno značajno poštovanje kulturne raznolikosti, ljudske kreativnosti, regionalnih integracija, zajednički običaji itd. U smislu promocije i poštovanja regionalnih integracija i zajedničke baštine, Predlog zakona o kulturnom nasleđu predviđa da Republika Srbija, autonomne pokrajine i jedinice lokalnih samouprava podstiču saradnju ustanova zaštite kulturnog nasleđa sa obrazovnim ustanovama na realizaciji projekata, programa, aktivnosti u oblasti zaštite očuvanja kulturnog nasleđa, a da se projekti međunarodne saradnje u oblasti zaštite, očuvanja kulturnog nasleđa realizuju na osnovu međunarodnih sporazuma i potpisanih ugovora. Zajedničko kulturno nasleđe nas vezuje sa tekovinama evropske istorije, tradicije i kulture i u tom smislu ni jedan, pa ni najbolji mogući Predlog zakona o zaštiti kulturnog nasleđa ne može da zameni onu zaštitu koju stvara činjenično znanje da su naš jezik, naši običaji, narodno graditeljstvo deo jedinstvenog evropskog kulturnog prostora. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj Elviri Kovač, predsednici Odbora i potpredsednici Narodne skupštine. Obaveštenje za narodne poslanike. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na listu ovlašćenih govornika. Prvi na listi je Samir Tandir, predsednik poslaničkog kluba Stranke pravde i pomirenja i Ujedinjena seljačka stranka. Moja greška. Ovlašćeni predstavnik je prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministri sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo jako puno važnih zakona koji su od veoma velike bitnosti za funkcionisanje, izgradnju našeg celokupnog sistema odgoja, obrazovanja, kulturnog uzdizanja i možda bi bilo dobro kada bismo imali dve rasprave o ovim predlozima iz razloga njihove bitnosti, kako ovih zakona sa područja ili sfere obrazovanja, tako i zakona koji se odnose na kulturu, kulturno nasleđe i celokupan set zakona koji nam je predložilo Ministarstvo kulture. Krenuću sa tumačenjem i komentarisanjem zakona koje je predložilo Ministarstvo prosvete. Naravno, svi se oni otprilike temelje na Zakonu o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Ovaj zakon, kao temeljni zakon, na kome se ili iz koga proizilaze svi ostali zakona, od Zakona o predškolskom obrazovanju, pa sve do srednjoškolskog, ako hoćete visokoškolskog obrazovanja, jeste suštinski. Ja ću se osvrnuti na dve stvari. Prva jeste član 33. ovog zakona koji reguliše versku nastavu u školama. Jako je dobro što je ovaj član prebačen iz ovih zakonskih odredaba, koje su bile u zakonima o osnovnom obrazovanju ili u nekom drugom, u ovaj temeljni Zakon o sistemu obrazovanja i vaspitanja. To je iz više razloga. S obzirom da već imamo iskustvo od 20 godina realizacije veronauke u školama i da je to pre nekoliko dana ili nekoliko nedelja zvanično obeleženo jednom jako važnom i bitnom konferencijom gde su učestvovali predstavnici svih verskih zajednica, kao i Ministarstvo obrazovanja, ovo je korak napred da se veronauka, kao predmet, pomeri iz fakultativnih predmeta ka obavezujućem predmetu u školsku. Kao što je na tom simpozijumu, čini mi se, ili konferenciji sam patrijarh kazao, postoji jako veliki broj fakultativnih predmeta među kojima je veronauka, a to ne bi trebalo biti tako. Iz više razloga je ovo bitno. Bitno je da se ovim omogućava početak rešavanja statusa preko 2.000 veroučitelja iz svih verskih zajednica, konfesija, kako one koje predstavljaju i crkve, tako i verske zajednice. Jako je važno da se posle 20 godina krene ka tome da da ti veroučitelji konačno dobiju stalno zaposlenje i status kao što imaju i ostali prosvetni radnici. Takođe, jako je važno da će se formirati komisija koja će raditi na ovom predlogu veroučitelja, a za nas kao pripadnike islama izuzetno je važno da se ispravi jedna nepravda, da u toj prethodnoj komisiji nije bilo predstavnika Islamske zajednice u Srbiji i nadamo se da će ovog puta biti predstavnika Islamske zajednice u Srbiji i da će se na taj način i veronauka kvalitativno vratiti kada je u pitanju muslimanska veronauka, muslimanski veronauk u onom smislu kakva ona treba biti kada su u pitanju i planovi i programi, ali i kada je u pitanju izvođenje verske nastave. Nažalost, imali smo različitih zloupotreba po tom pitanju u prethodnom periodu, od toga da su tu muslimansku veronauku vodili nekompetentni kadrovi, od toga na nije izvođeno onako kako treba. Evo prilike da se to vrati u sistem i da se ispravi nepravda prema Islamskoj zajednici u Srbiji i prema muslimanima Republike Srbije. Takođe bih dodao još jednu stvar kada su u pitanju verska prava. Oni koji su đaci, učenici, studenti, a to sam rekao i prethodne sednice, kada je u pitanju bio mehdžit, odnosno molitveni prostor na državnom Univerzitetu u Novom Pazaru. Posebno je to važno za učenike srednjih škola ili viših razreda osnovne škole, pa i univerziteta i fakulteta, da im se omogući da konzumiraju njihova verska prava na način kako oni to smatraju da treba. Naglasio bi prostor Sandžaka iz koga dolazim, iz razloga što je tamo petkom jako bitno da muškarci, bude, kako da kažem, glavna nedeljna molitva koja se ne može obavljati samostalno, koja se mora obavljati u džematima, džamijama itd, da učenici srednjih škola i viših razreda osnovnih škola taj petak dobiju bar jedno sat vremena, da im se neće oduzimati od nastave, da mogu otići i obaviti svoju molitvu i vratiti se na nastavu. Ovo je praktični problem jer izaziva kontra efekte kod učenika, njihovih roditelja, zato što su nastavnici u problemu da dozvole toj deci ili profesori da idu na nedeljnu molitvu, jer izostaju sa časova, ne može se to pravdati, a deca to smatraju obavezom i onda se napravi određeni problem. Zato bi bilo dobro da se na taj način omogući da se napravi pauza između obavljanja nastave u tom periodu kada je nedeljna molitva koja će dati dovoljno prostora da se to u potpunosti implementira. Kao poslanički klub stranke Pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke, ono što ujedinjuje nas poslanike jedne i druge partije jeste borba za sela. Sada se nalazimo u jednom zaista izazovnom trenutku, vremenskom trenutku, u smislu geografskih i vremenskih uslova, kada je izvođenje nastave u školama u seoskim područjima jako teško zbog vremenskih prilika i kada je potrebno da ukažemo na tu stvarnost kako bismo još više predupredili ono što se radi od strane ministarstva, ali i od strane Vlade i od države, da se omogući da deci koja pohađaju nastavu u tim područnim školama, kojih obično bude malo, da što kvalitetnije mogu pohađati nastavu. Ovde govorimo o posledicama vremenskih padavina. Recimo, prethodnih godina smo imali u Sjenici, u Pešterskoj visoravni, nastava bude zaustavljena na tri nedelje, na dve nedelje da se raščisti sneg, da bi deca mogla kvalitetno pohađati nastavu, da bi uopšte mogla doći do nastave. Hvala Bogu, ja ovde želim da iskažem poštovanje i priznanje lokalnoj vlasti u Sjenici koja do sada ove godine nije dozvolila da ni jedan đak ne može doći do škole, odnosno da je svakog dana raščišćen put i da deca neometano pohađaju nastavu. Ovo nije samo pitanje Ministarstva prosvete, ovo je pitanje šireg tipa, ali želim to da iskažem kao što želim da se zahvalim Ministarstvu prosvete što je imalo razumevanje upravo za ovu opštinu u mnogim projektima i što je pozitivno odgovarala prema zahtevima ove lokalne samouprave kada su bile određene stvari u pitanju, kao što je hitna, recimo, zamena kotla u selu u OŠ „Raždaginje“ u jednom pešterskom selu, kao što je rešavanje ili završetak zgrade učeničkog doma, kao što je opraštanje 25 miliona duga koje je prema Ministarstvu imala ova opština. Ovo je posebno važno zato što je ova opština jedna od najopterećenijih dugovima, a to je sve zasluga prethodnih neodgovornih vlasti. Naravno, na kraju, ono što je ste najviše obradovalo, jeste izgradnja najmodernije škole, škole za 21. vek, koju je predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić najavio i za koju su, koliko sam upoznat, već raspisani tenderi. To je nešto što je ohrabrenje, kao što je ohrabrenje i najava da će se u tom gradu graditi tehnološki park, što je jedan zaista veliki pomak u odnosu na sve ono što smo do sada imali. Ovo govorim zato što ni malo nije jednostavno i lako u ovim uslovima održavati sve ono što znači obrazovni sistem. Znate, ova opština je baš zbog tih zaduženja od ranije morala da uvede vanredno stanje, kako bi iz budžetskih sredstava svojih mogla da izdvoji sredstva da se čiste putevi do svake škole, jer preduzeće za čišćenje puteva je opterećeno dugovima od ranije i to je bio jedini način da se to reši i da svaki đak može doći u školu. Znate, to ni malo nije jednostavno ukoliko imamo na tom području, posebno ovih područnih škola do kojih, nažalost, još uvek nema asfalta. Do većine tih škola postoji asfalt, ali ima podrška iz škola na području opštine Sjenica, koje su bez asfalta i taj makadamski put je jako teško održavati u ovim zimskim uslovima. Ovo je opet jedan apel i Ministarstvu prosvete i Vladi da ne dozvolimo da do ni jedne škole, makar one područne, posebno u ovim nadmorskim visinama koje su iznad onoga što predstavlja ovu realnu sliku celokupne Srbije, bude takvih škola do kojih pristupačan put nije urađen na onaj način da oni imaju asfalt. Znate, ovo je jedini administrativni centar u Republici Srbiji koji se nalazi iznad 1000 metara nadmorske visine. Tu je prostor u kome deca baš iz ovih udaljenih područnih škola moraju nekada putovati od osam do deset kilometara kako bi došla na nastavu. To u ovim uslovima kada napada sneg i po metar a ponegde gde su nameti i više metara, vrlo je rizično i vrlo je opasno zato što se onda pojave zveri, pojave se i vukovi, svašta se nešto pojavi. Toga je bilo jako puno u prošlosti. Ovo ovde naglašavam baš iz razloga što želim da iskažem veliko priznanje kako Ministarstvu, Vladi, a posebno opštini koja pored svih svojih zaduženja ima resursa i kapaciteta da održava taj put, da ni jedno dete ni jednog dana do sada ne zakasni na nastavu ili da mu bude put do škole nebezbedan. To je nešto što zaista treba posebno pohvaliti. Takođe, u ovom zakonu imamo još jednu stvar koju je gospodin Atlagić govorio, a to je Predlog zakona, član 9. koji se odnosi na član 28, pitanje izvođenja nacionalne himne na početku školske godine. Ovo pitanje je u prethodnom periodu izazvalo, kada se ovde spominjalo jako puno, diskusija pa čak i problema, pa čak i nekih drugih, nažalost, situacija koje su oni koji nisu dobronamerni ni prema sebi, ni prema svom narodu, pokušali zarad populizma, jeftine politike zloupotrebiti i naneti štetu pre svega sebi i svom narodu, a onda i Republici Srbiji. Istini za volju, ovde se moraju razgraničiti stvari. Himna, kao pesma, nastajala je u kontinuitetu prošlosti. Trebamo se podsetiti da je to pesma koja je pre svega nastala iz verskih kategorija. Da smo imali, recimo, himne prema svim verama, i u hrišćanstvu i u islamu, da su prve te pesme nastale kroz verska opredeljenja, kako god su to ode koje su iz Biblije, tako i iz Kurana, a da u onom formalnom smislu one prelaze u versku nacionalnu pesmu u nekom poznijem periodu, recimo, u smislu protestantizma i onoga što je radio Martin Luter, ona njegova himna iz njegovog "Korala" - Tvrđava naša gospod Bog, je postala velika motivacija za sve one koji su se borili za svoja prava i za onaj husinski pokret koji je nastajao u Poljskoj, Češkoj i za četerijanski pokret u Britaniji, i to je ta druga faza gde su sve himne delile. A onda, iz versko-nacionalnih, prelaze isključivo u nacionalnu kategoriju. To je ono što smo imali. Dakle, kada se razvija himna u onom kontinuitetu koji mi danas poznajemo, među najstarijim, ona britanska, u Britaniji - Bože sačuvaj našu kraljicu, koja je opet nastajala iz te matrice, a onda se proširila na skoro sve monarhije Evrope, pa je negde "Bože sačuvaj kralja", negde "sačuvaj kraljicu", ali su sve monarhije imale takvu vrstu himne. Tu je imalo problema, čak i kada je usvajana ta himna, opet su se u Britaniji, recimo, protivili tome, govoreći da je previše uticaja moći kralja i kraljice ili crkve. Onda imamo i ove druge himne, dve matrice po kojima one nastaju, jedna koja predstavlja isključivo nacionalnu budnicu, kao što je slučaj sa američkom himnom - Zvezde koje se vide na nebesima, koja je nastala prilikom britansko-američkih ratova i od strane jednog običnog čoveka, advokata, koji je gledao sa tog broda kako Britanci pokušavaju da osvoje tu zadnju tvrđavu odbrane Amerikanaca koja je tog trenutka bila oko Vašingtona. Imamo i one himne koje su isključivo nastajale u internacionalnim pokretima. To su one himne od kojih je najznačajnija "Marseljeza", "Internacionala" i zapravo se kroz sve to probija i dolazi na naše prostore. Cilj mi je da kažem da je to kasnije dovelo do onoga što se naziva panslavizam i panslavistički pokret, koji je još sveštenik Tomo, ne mogu da se setim prezimena, kada je napravio ovu prvu himnu svih južnih Slovena, a to je ona himna "Bože, čuvaj Slovake", a onda Slovence, a to je ona himna "Hej Sloveni", koja je kasnije kao neformalna himna postala himna i našeg prostora. Naravno, u tim periodima rađanja nacija, rađanja kulturnih i nacionalnih identiteta, svi narodi Balkana su to razvijali na različite načine. Tako su Hrvati kroz ilirske budnice razvijali svoje himne, od onih "Još Hrvatska nije propala", Matiji Gupcu, itd, pa su Bošnjaci kroz taj otpor prema Osmanlijama razvijali tu buntovni revolucionarni karakter, pa su tako nastajale te pesme - Čudan zeman nastade, zlikovac postade, din dušmanin ustade, šta se hoće zaboga? A Srbi su krenuli od Dositeja, od njegove pesme "Vostani Serbija", pa onda redom, sve do ove himne koja je danas prisutna i usvojena, a nastala je kao deo onog pozorišnog komada kada je izvedena i odatle uzeta kao jedna od mogućih himni. Podsetiću vas na Jovana Jovanovića Zmaja, na to da je njemu nuđeno da napravi himnu, a s obzirom da ta himna nije prihvaćena, onda je na njegove satirične pesme "Jututunska juhahaha" i ostale… hoću da kažem da je pitanje himne jako kompleksno, posebno na Balkanu, posebno sa našim iskustvima, posebno u ovim vremenima kada smo svi isprepleteni jedni drugima i kada ta politika "i i" mora dobiti na punoći svog kapaciteta, da ne bi oni koji su destruktivni, da ne bi oni koji zloupotrebljavaju emocije doveli do toga da zbog tih stvari, koje su simbolične, koje su simboli države, budu problemi tamo gde ih ne treba biti i gde ih u potpunosti nema. Za mene je problematičan onaj deo u Predlogu zakona u kome se kaže da će se njime razvijati nacionalni identitet. Himna koja je trenutna jeste himna koja odražava isključivo sliku većinskog naroda. Ono što smo mi govorili sve vreme jeste da u toj himni treba ugraditi elemente i drugih naroda i svih nacionalnih manjina, ne osporavajući pravo većinskom narodu da takođe ima najveći udeo u toj himni. Pomalo ona zadire i u verska prava. Zašto? Zato što je u njoj inkorporiran deo pesme koja se peva u crkvama kao crkvena pesma. Zato je vrlo važno da ovaj problem zatvorimo na taj način da mi kažemo da je to himna Republike Srbije, ne srpska himna, ne srpskoga naroda, da je to himna koja odražava sliku celokupne Srbije kao prostora koji u celosti jeste takav da je u njemu 70% većinski narod a 30% manjinskih naroda i da tih 30% mora biti prepoznato i u himni, i u simbolima i u svemu drugome. Zašto? Zato što ćemo na taj način imati pravo da kažemo da smo prostor koji spaja različite kulture, različite narode, različite tradicije. Tada će se zatvoriti mogućnost da neko to zloupotrebljava, posebno što imamo Zakon o nacionalnim manjima, koji takođe nacionalnim manjinama dozvoljava da imaju vlastitu himnu unutar Republike Srbije, da imaju svoje simbole. Ako kažemo da će se 1. septembra izvoditi nacionalna himna države, dobro bi bilo da se tu doda da će se posle nacionalne himne države izvoditi i za pripadnike manjinskih naroda, one koji to žele, i njihova nacionalna himna. Time se u potpunosti sprečava bilo ko da zloupotrebljava, da manipuliše ovim stvarima, jer smo mi imali slučajeva da su određeni pripadnici mog naroda pravili određene performanse, govoreći jedno a radeći drugo, govoreći protiv te himne Republike Srbije, a ovde stanu mirno na njeno izvođenje. Govore protiv himne Republike Srbije, a pevaju tu himnu tamo kada su neki zvanični događaji. Dakle, to je politika populizma. Mi ne želimo politiku populizma. Mi želimo politiku stvarnih vrednosti, održavanja stvarnih vrednosti u koje će se odraziti sve ono što jesmo mi kao pripadnici manjinskih naroda u ovoj državi, ali i kao građani Republike Srbije sa svim oni što predstavlja za njih, a to je ono što je dato u Ustavu i zakonima Republike Srbije. Žao mi je što sam na ovo potrošio sve vreme, a imao sam potrebe govoriti i o zakonima koje je predložilo Ministarstvo kulture. Hvala.
Zahvaljujem. Samo da naglasim da je trenutno sistem pun. Ne želim nikoga da brišem. Samo da naglasim ministrima da ako neko želi reč da javi meni jer ne mogu da se prijave u ovom sistemu. Sledeći je ovlašćeni predstavnik, odnosno predsednik Poslaničke grupe Ujedinjena dolina - SDA Sandžaka, narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo ministri, poštovani građani, merdita, dobar dan. Danas se dešava ono što smo i očekivali, traži se da zakonom obavezujemo učenike svih škola u Srbiji da školsku godinu počinju intoniranjem Himne „Bože pravde“. Očekivano, jer se drugo i ne može očekivati od ove Vlade i od ove vlasti. Do danas niste uspeli da građanima Republike Srbije obezbedite bolju privredu, blagostanje, pravdu, bolje zdravstvo, bolje školstvo, više prava i bolju perspektivu. Zbog toga sada govorite o srpskom svetu, pozivate se na ponos i dostojanstvo srpskog naroda, na njegovu istorijsku slavu. Krijete se iza nacionalizma kroz patriotizam negacijom i populizmom, krijući mračne strane bliske prošlosti, krijući vaše današnje promašaje. Ovo je vaš nacionalni roman, vaša konstrukcija i vaš narativ. Ovo širite u vašem javnom prostoru, ali i u obrazovnom sistemu. Danas ste odlučili da obrazovanju dodate i komponentu zakonske obaveznosti intoniranja himne „Bože pravde“, po logici da naučimo decu da vole otadžbinu po modelima nekih zemalja u svetu. Logično, lakše je vršiti indoktrinaciju učenika nacionalnim narativom nego da ima stvorite snove za kvalitetno obrazovanja i životnu perspektivu. Vi vodite tzv. politiku ljubavi prema otadžbini, dok im otadžbinu činite sve neprikladnijom za život. Jedno je sigurno – sa vama će svake godine biti manje učenika koji će zapevati himnu, ne samo zato što je ne osećaju, već i zato što svakim danom fizički napuštaju Srbiju. Naravno, vaš argument je da je intoniranje himne obaveza prema državi i naciji, jer država za građanina nije samo pitanje prava, već i obaveza. Zaboravljate da ne mali broj vas ovde u parlamentu ili vaših prethodnika ste podržavali, prećutno ili direktno, zviždanje, poniženje nekadašnje himne bivše Jugoslavije dok su ti simboli još bili državni simboli. Tada je srpstvo bilo važnije od države. Danas kada vam je srpstvo država pozivate se na institucionalnoj, ustavnoj i zakonskoj ljubavi, odgovornosti i lojalnosti građanina prema državi. S druge strane, danas pesma „Marš na Drinu“, koja, kako bi rekla Biljana Srbljanović, se upotrebljava u duhu Lili Marlen, ona postaje sve više srpska himna nego „Bože pravde“. Njoj nije mogao da odoli ni Vuk Jeremić dok je predsedavao Skupštinom UN, pa ni Novak Đoković u Sidneju. Dok se danas ovde govori o institucionalnoj, ustavnoj i zakonskoj lojalnosti građanina prema državi mnogi od vas javno ili tajno podržavate one koji u Banja Luci, Mitrovici ili Kninu zvižde i ponižavaju simbole, himnu, ustav i zakone Republike Bosne i Hercegovine, Kosova ili Hrvatske. Ovakvoj Srbiji nije bio drag ni Adem Ljajić koji je igrajući za srpsku reprezentaciju, po uzoru na Karima Benzemu koji nije pristao da peva „Marseljezu“, odbio da peva „Bože pravde“. Taj isti Adem Ljajić koji je nastupajući pod zastavom sa četiri „S“ i svojim golovima činio da se cela Srbija oseća ponosno, preko noći je postao secesionista, separatista i anti Srbin samo zato što nije želeo da peva „Bože pravde“. Na drugoj strani, roditelji Ilije Ivića iz Gračanice na Kosovu isterani su s posla pod direktnim nalogom Beograda zato što je njihov sin izrazio spremnost da igra fudbal za reprezentaciju Kosova, da igra pod jednom zastavom bez etničkih simbola i pod himnom bez teksta. Još pre nego što je počeo da igra, Ilija Ivić je postao srpski izdajnik, a njegovi roditelji su ostali bez posla. Dakle, Bošnjak Adem Ljajić ili Srbin Ilija Ivić su dva imena koja mnogo govore o vašoj državnoj politici, ovoj istoj politici koja od nas danas traži da glasamo da obavezno postane intoniranje himne „Bože pravde“ na početku školske godine. Ovo je politika koja se angažuje za asimilaciju ne Srba u etno nacionalnoj Srbiji i za ne integraciju Srba u drugim neetničkim državama. U vašoj državi želite asimilaciju, u drugim državama ne želite ni integraciju, jer državu želite samo za sebe, po mogućnosti za sebe lično. Ali, postavlja se pitanje – koje su današnje ideološke struje koje pothranjuju ovakve politike, pa i obaveznog intoniranja himne po školama? Pripadaju istoj ideološkoj struji reakcionizma, identitarizma, rasizma, neofašizma i neokolonijalizma. Svuda, kao najvatrenije pristalice Viktora Orbana, Janeza Janše, Erika Zemura do Vladimira Putina, svih onih koji gaje empatiju prema vladavini Aleksandra Vučića. Ovo danas je vaš predlog, ali politički duh pripada ovom plugu. Ovo je politika negacije Republike, antimodernizma, negacije različitosti. Politika onih koji žele čistokrvne entitete, koji žele naciju zasnovanu na istim krvnim zrncima, koji bi želeli monarhiju. Zato vam ne smetaju ovakvi predlozi. Naravno, po običaju nećete pratiti razvoj regiona. Himna Slovenije obraća se svim ljudima na svetu, željom da ne bude ratova, da komšije ne budu vrag jedni drugima i da svi ljudi žive slobodno. Himna Crne Gore ne pominje Crnogorce i njihove teritorije, dok himna BiH i Kosova ne pominju nikoga, jer su samo melodije. U državnoj himni Srbiji, državi u kojoj živi 22 nacionalne manjine, koja je heterogenija od svih država u regionu, Srbi i srpstvo se pominju 15 puta, dok se 10 puta Bog poziva da spasi, hrani i ujedini isključivo srpski svet i njegove zemlje teritorijalno omeđene u vašim mislima i teritorijalno određenih u vašim istorijskim ambicijama. Dakle, himna „Bože pravde“ je stvorena na etnički čistom modelu. Zato je logično da ovu himnu ne doživljavaju ne Srbi, ali i mnogi progresivni Srbi. Danas umesto da je bilo inicijative za promenu himne pisane 872. godine od Jove Đorđevića, po modelu ruskog carstva, da imamo predlog za novu himnu prilagođenoj modernoj Republici koja bi bila prihvatljiva za što veći broj pripadnika svih zajednica, vi ste preuzeli ovaj korak kako biste zakonom obavezali učenike da prvi dan škole počnu himnom koja je isključiva. Jasno nam je, vi ćete danas i ozakoniti obavezu intoniranja ove himne za učenike škola u Srbiji. Legalizovali ste i mnogo drugih nepravdi, ali ne zaboravite, legalizmom je uveden i racizam, antisemitizam, pa i nacizam, ali se istorija zna. Na kraju su pobedili oni koji su pružili otpor. Legalisti su izgubili. Mi nemamo učenike za „Bože pravde“, još manje imamo Albanaca za to. Zato vas pozivam da glasate protiv ovog zakona, protiv ovog člana zbog učenika, zbog demokratije, zbog potrebe za savremenošću. Poštedite učenike od himni, poštedite škole od nacionalizma. Dajte im kvalitetno obrazovanje za dostojanstveno zapošljavanje. To je himna koja im treba. Hvala.
Povreda Poslovnika, Života Starčević.
Prijavljujem povredu Poslovnika, član 107 – narušavanje dostojanstva i ugleda Narodne skupštine Republike Srbije. Ovde smo imali jedan drastičan primer omalovažavanja i negiranja Ustava Republike Srbije u kome je jedan od osnovnih obeležja državnosti Republike Srbije između ostalog i himna „Bože pravde“. Ovo prethodno saopštenje, pre bih rekao, kao da je pisano upravo od onih koji su juče palili zastavu u Tirani i takođe ugrožavali i narušavali osnovni simbol Republike Srbije, a to je zastava, kao što je i ovde himna „Bože pravde“. Govori se o tome da je srpstvo jednako država. Da li je Davorin Jenko, koji je 1872. godine napisao ovu himnu, Slovenac, taj veliko Srbin, taj hegemonista koji smeta svima i koji danas narušava nacionalne i međuetničke odnose u Srbiji? Naravno da nije. Paljenje zastave, negiranje državne himne pripada srednjem veku. Ja ostavljam dotične da žive u svom srednjem veku, a mi ćemo nastaviti i vući ćemo čitav Balkan i sve narode na Balkanu napred u 21. vek u skladu sa civilizacijskim i svetskim normama. Ono što ovde smeta i što jeste suština, jeste u stvari da se pominje neka himna KiM. Ustav Republike Srbije ne prepoznaje to. Znate, kada želite da izmislite neku naciju, onda morate da izmislite istoriju, morate da izmislite i identitetske simbole. Po pravilu, što je nacija novija, drevnost joj je starija, pa verovatno idu i pozivaju se na stare Ilire ili Bogumile, ili ko zna koga, ali ni to nije suština. Suština je sledeća, Kosovo je bilo, jeste i biće Republika Srbija. Hvala.
Da li želite da se u danu za glasanje glasa o povredi Poslovnika, gospodine Starčeviću? (Ne) U redu. Povreda Poslovnika, Miloš Terzić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Reklamiram član 108, povreda Poslovnika. Trebali ste da opomenete gospodina narodnog poslanika Šaipa Kamberija u odnosu na sve ono što je govorio. Moram da se osvrnem na to šta je on govorio. Dakle, danas opet imamo napade na Srbe u Štrpcu od strane ROSU jedinica. Hoću da podsetim, pre svega, građane, da je ispoštovan Briselski sporazum i deo Briselskog sporazuma koji se odnosi na policiju, pripadnici ROSU i KBS jedinica ne bi smeli da uđu u sredine gde većinom žive Srbi na Kosovu. Juče smo imali situaciju da se u Tirani pale zastave Republike Srbije. U parlamentu takozvane lažne države Kosovo imamo situaciju da predstavnici Srpske liste ne mogu da izgovore reč Metohija, a vi ovde možete, koliko vidim, da pričate šta god hoćete. To govori o demokratskim vrednostima srpske države i ove Narodne skupštine. Ono što mi nudimo celom regionu, gospodine Kamberi, jeste projekat „Otvoreni Balkan“. Oko nekih političkih pitanja se sigurno nećemo složiti nikada, ali hajde da naše ekonomije napreduju. Hajde da radimo ono što je inicirao predsednik Aleksandar Vučić. Jeste, školska godina je počela 1. septembra intoniranjem himne. To je definisano Ustavom i za to su glasali građani Republike Srbije. Sada je vreme, ministre, da se to normira i da to bude slovo zakona. Isto tako, smatram da smo svi dužni, kao građani ove zemlje, da poštujemo osnovne simbole ove države: grb, zastavu i himnu Republike Srbije. Mislim da nije mnogo da to zahtevamo, odnosno da to tražimo, pardon, i od manjinskih naroda koji žive u ovoj zemlji, jer većina evropskih država koristi državna znamenja većinskog naroda, a zaštita prava nacionalnih manjina regulisana je u okvirima posebnih zakona koji postoje i u našoj zemlji. Što se tiče Kosova i Metohije, Kosovo je bilo i ostaće Srbija. To neće promeniti ni Đilas, ni Jeremić, ni bilo ko drugi, odnosno oni koji su od 2002. do 2004. godine sproveli pljačkaške privatizacije i gledali kako gore vekovi i naše kulturno nasleđe na Kosovu i Metohiji i baš ih je bilo briga za to, kao što ih je bilo briga što juče u Tirani gore srpske zastave. Hvala.
Da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Ne.) Na osnovu povrede Poslovnika, reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Šaip Kamberi je pomenuo kao zemlju vrhovnih sloboda, demokratije i tolerantnosti Sloveniju. Govorio je da je tamo sve najbolje. Po pitanju nacionalnih manjina, Slovenija ima samo dve nacionalne manjine. Samo dve! Sam je rekao da u Srbiji ima 22 nacionalne manjine.
Možete li samo naglasiti koji član je povređen?
Čl. 106. i 107. u vezi sa članom 108. Dakle, da u Sloveniji postoje samo dve nacionalne manjine, to nije rekao, ali da u Srbiji postoje 22 nacionalne manjine. Da ga ja dopunim, broj Slovenaca u Srbiji je 4.033 po poslednjem popisu, ili 0,06%. U toj Srbiji, zemlji nesloboda, Slovenci sa 0,06% stanovništva imaju status nacionalne manjine i savet nacionalne manjine. U Sloveniji 2% Srba nema taj status. Imaju samo, čini mi se, Mađari i eventualno Italijani. Dakle, 20 hiljada Srba nije dobilo pravo državljanstva, ispisani su, ne postoje u Sloveniji, u toj zemlji velikih sloboda itd. Srbi, kojih u procentima ima 30% više nego Slovenaca u Srbiji, nemaju status nacionalne manjine, dok 0,06% Slovenaca u Srbiji uživa status nacionalne manjine. Još nešto što gospodin Kamberi nije rekao, da u 20. veku kada su Srbija i srpski narod stvorili Jugoslaviju da su toj Jugoslaviji živeli i Albanci sasvim ravnopravno, u toj nedemokratskoj Jugoslaviji, nedemokratskoj Srbiji rast stanovništva Albanaca je bio 700%, a srpsko stanovništvo je ostalo na istom broju. Ne tražim da se glasa. Hvala.
Zahvaljujem. Da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Ne.) Ministarka želi reč. Reč ima Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Naravno, dužna sam da reagujem na govor poslanika, gospodina Kamberija, bez obzira na to što je on očigledno i želeo nekakvu provokaciju i da, eto, postane neko ko u ovom parlamentu može da kaže šta god da hoće, a mi sa druge strane da po nekom čudnom običaju prećutimo svaku uvredu koju nam nanese bilo ko, pa makar to bio i predstavnik naroda. Davno u ovom parlamentu, a ovde sam predsedavala skoro sedam godina, nisam čula veći i mirnije izrečen govor mržnje, netolerancije, nepoštovanja države u kojoj neko živi, države u kojoj je poslanik i koju predstavlja ovde, tj. predstavlja deo naroda koji živi ovde u Srbiji u parlamentu i, naravno, nepoštovanje prema svima nama. Ne kažem prema pripadnicima srpskog naroda, nego nepoštovanje prema svim građanima Srbije. Zaista me je pogodio ovaj govor. Kako neko tako može da živi u ovoj državi, da vozi putevima koji su izgrađeni, da ide u škole, ide u bolnice, deli vazduh koji svi ovde delimo, a lakoćom izgovaranja rečenica zgazi sve nas? Mislim da bi trebalo da se izvinite svima nama koji ničim nismo ovde u parlamentu uvredili vas. Pogotovo ne predlaganjem jednog zakona koji postoji u većini država ovog sveta, a to je da se intonira himna ove države na početku godine. Šta bi radili da živite u nekoj zemlji u kojoj se svaki dan intonira himna na početku nastave? Mislim da živite u takvoj nekoj zemlji jednu reč ne bi rekli. To je ta ružna osobina dela naših građana kojima je sve što je u svetu prisutno dobro, svemu se divimo, a kada se nešto tako uvodi u našoj zemlji, onda treba to zgaziti cipelama, izvređati ljude koji poštuju ovu državu i pokazati koliko možemo da budemo niski u omalovažavanju onih koji poštuju ovu državu u kojoj su rođeni i koji su zahvalni ovoj državi na svemu što smo dobili. Da, himna „Bože pravde“ je nastala 1872. godine. Nije nastala juče, prekjuče. Odmah da vam kažem, iz svog domena kulture, da je to u stvari bila jedna završna pesma jedne pozorišne predstave. Zato što je postala popularna u narodu, ona je preuzeta i tako je postala pesma koju su prihvatili građani ove države. Naravno, nije je komponovao Srbin, komponovao je Davorin Jenko, kompozitor, Slovenac poreklom. Ne znam zašto to niste rekli, ako već sve što nosi predznak srpskog tako strašno boli i vređa u ovom parlamentu. Vidite, vas niko nije uvredio. Ja imam prijatelje koji pripadaju narodu kome pripadate i vi. Nikada mi nije palo na pamet da tako nešto ružno kažem o njima. Ali, mi svi živimo na ovim prostorima i ako živimo u jednoj državi imamo jednu himnu, imamo jednu zastavu. Vi znate koliko života je svuda u svetu, ne u Srbiji, svuda u svetu dato kada vam neko zgazi himnu i kada vam neko zgazi zastavu. Zato što su to simboli države. To nisu simboli jednog naroda, to su simboli države. Juče je bilo ružno što u jednoj državi gde političari iz tre zemlje pokušavaju da naprave i sprovedu jednu dobru političku ideju „Otvoreni Balkan“, ne bi li se mi približili, ne bi li imali jaču ekonomiju, ne bi li se spojili i u obrazovanju, ne bi li našim umetnicima omogućili da rade zajedno, a nekom padne na pamet, nekom davno važnom političaru, da izvede demonstrante i da gaze i spaljuju zastavu Republike Srbije. Čemu to? Ko to ne želi mir na našim prostorima? Ko to želi da stalno Zapadni Balkan bude neka teritorija za potkusurivanje velikim silama? Šta, nikada ne treba da međusobno sarađujemo, da se upoznamo, da odrastamo, da pravimo neka dobra dela, recimo u filmovima? Ne, nego ćemo stalno biti neki prostor koji će neko huškati na mržnju, huškati na ratove i stalno ćemo biti parije onog drugog ostatka Evrope, u kojima se ne vode ovakve diskusije da li ćemo svi, i naša deca, naučiti da volimo državu od najmlađih godina. Drugu državu nemamo. Većina građana ove Srbije ne sanja da ustaje na neku drugu himnu. Eto, naši građani kada su vekovima, krenuli trbuhom za kruhom, pa živeli na nekim drugim prostorima, recimo u Sjedinjenim Američkim Državama, njihova deca ustaju na početku godine, školske nastave i čega god već pred zastavom Sjedinjenih Američkih Država, koja se podiže i pevaju himnu i izgovaraju zakletvu vernosti Sjedinjenim Američkim Državama. Meni je to lepo. Svako poštuje svoje, kod svoje kuće, u svojoj zajednici. Grci svoje, Rusi svoje, Poljaci svoje, Srbi svoje, Hrvati svoje, ali žive u Sjedinjenim Američkim Državama i poštuju podizanje zastave u školskom dvorištu i ustaju na himnu Sjedinjenih Američkih Država i drže ruku ovde i izgovaraju zakletvu toj državi, bez obzira odakle su došli, bez obzira ko su im roditelji, babe i dede, zavisi kroz vekove kada su te prostore naseljavali. Ovo je odlično, hvala vam, ministre, što ste predložili ovakvo rešenje, jer ako želimo da opstanemo na ovim našim prostorima, treba da obnovimo onu ljubav prema državi koju smo nekada imali, bez obzira kako se ona zvala. Od najmlađih dana i godina našeg života treba da učestvujemo u zaštiti našeg kulturnog identiteta, u poštovanju himne i u poštovanju zastave. Kažem, kada sam u gostima u nekim bilateralnim, multilateralnim skupovima širom sveta, intonira se himna domaćina. Mislite da sam uvek na teritoriji neke države za koje me srce nešto vuče? Ne, ali sam pristojna i vaspitana osoba i ustanem i slušam njihovu himnu i poštujem domaćina. A vi ste građani naše države. Većina vas se rodila ovde, većina vas ide u škole ove i zajedno smo ovde i delimo sudbinu ovih prostora i zato nemojte da učite vašu decu da himna „Bože pravde“ nije njihova himna, jer to je njihova himna, jer oni žive u Srbiji, Srbija je njihova zemlja, jer oni drugu zemlju nemaju, a neće je ni imati. Zato kažem, volela bih kada bi vi skupili malo snage, izgovorili: „Izvinite“ posle ove vaše diskusije, jer znam da je to najteža reč koju može neko da izgovori – izvinite, ali zato je i najvrednija kada neko pogreši. Hvala vam puno.
Moraću da obrišem listu prijavljenih jer ministar, prvi potpredsednik Vlade, takođe želi reč. Molim vas da se prijavite. Reč ima Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Upravo na tragu onoga što je i koleginica Gojković rekla, bez želje da ulazimo ili zalazimo u političku ravan, jer je evidentno da je pozadina čitave ove priče upravo u tome, želim da istaknem da svi mi u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, na čelu sa mnom, osećamo ponos upravo iz razloga što smo prvom preporukom 1. septembra ove školske godine uveli obavezu intoniranja himne, kao jednog od tri najvažnija državna simbola, u skladu sa najvišim pravnim aktom naše zemlje, dakle Ustavom Republike Srbije. Takođe, osećam ponos i zbog ovog predloga koji će sada i normirati ovu čast, a ne obavezu. Ono što zaista začuđuje, to je da prosto neki narodni poslanici ne čitaju ni postojeće odredbe postojećih zakona, kao što je Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji u članu 8. tačka 15. i 16. jasno govore o tome šta su ciljevi obrazovanja i vaspitanja, pa između ostalog razvoj i poštovanje rasne, nacionalne, kulturne, jezičke, verske, rodne, polne i uzrasne ravnopravnosti, tolerancije i uvažavanja različitosti. To jedinstvo različitosti i to bogatstvo koje Republika Srbija ima, sa 22 nacionalna saveta nacionalnih manjina, sa većim brojem od tog broja nacionalnih manjina koje žive u harmoniji na teritoriji Republike Srbije jesu naša dragocenost. Zato mi zaista nemamo niti jedan razlog da na negativan način govorimo o svemu ovome, već upravo afirmativno. Takođe, ovaj član Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja govori o tome da su ciljevi obrazovanja razvijanje ličnog i nacionalnog identiteta, razvijanje svesti i osećanja pripadnosti Republici Srbiji, poštovanje i negovanje srpskog jezika i maternjeg jezika, tradicije i kulture srpskog naroda i nacionalnih manjina, razvijanje interkulturalnosti, poštovanje i očuvanje nacionalne i svetske kulturne baštine. Mi možemo samo da budemo ponosni upravo i sa aspekta svetske kulturne baštine, jer mi smo ti koji baštinimo tu jedan deo svetske kulturne baštine upravo kao narod, a ta naša kulturna baština je često na udaru upravo onih koji ovakav narativ koriste, nažalost, evo i u najvišem zakonodavnom domu u Republici Srbiji. Ako uzmemo u obzir činjenicu da preko 45.000 učenika u Srbiji nastavu pohađa na jezicima nacionalnih manjina u Srbiji, ako uzmemo u obzir da je preduniverzitetsko, tako i univerzitetsko obrazovanje dostupno na srpskom jeziku i jezicima nacionalnih manjina uz potpuno poštovanje međunarodnih standarda u ovoj oblasti, ukoliko u uzmemo u obzir sve one zakone i setove zakona koji su doneti upravo vezano za prava nacionalnih manjina i očuvanje njihove tradicije, jezika i pisma, službene upotrebe jezika i pisma, ukoliko uzmemo u obzir šta su sve referentne međunarodne organizacije rekle i koliko su pohvala iznele na račun Republike Srbije i zakonodavnog okvira, i ne samo okvira, već i primene tih istih zakona i tih odredbi tih zakona u praksi, gde u mnogo većem obimu odudaramo i od mnogih država-članica Evropske unije, onda mi zaista nije jasno kada slušamo takav narativ ovde u ovom domu, kada nas maltene neko izjednačava sa nacizmom. Pa da li je to normalno? Da li to zaslužuje izvinjenje ili ukoliko nije moguće to izvinjenje, onda barem sankciju, u skladu sa Poslovnikom o radu ovog najvišeg doma? Takve stvari su nedopustive u jednoj ozbiljnoj demokratskoj državi i društvu. Jer ako se preko ovakvih stvari prelazi, onda mi dozvoljavamo da neki pojedinci devalviraju sve ono što i ova Vlada i ova država i njen predsednik rade u ovom prethodnom periodu. Što se tiče intoniranja himne, pored ponosa koji zaista lično osećam, presrećan sam zbog toga što je taj deo i 1. septembra naišao na odobravanje ne samo u sredinama gde živi većinski narod, nego i u mnogim drugim sredinama gde žive naši građani i građanke predstavnici nacionalnih manjina. Voleo bih da vidim šta rade učenici u Nemačkoj, kada se intonira himna „Dojčland, Dojčland iber ales“ ili u Austriji, Švajcarskoj gde se, takođe većinski narod i konfesionalna pripadnost afirmišu u mnogim tekstovima tih himni, pa nisam primetio da se pripadnici jednog, od ovde pomenutog naroda, odnosno pripadnika nacionalnih manjina, koji žive na teritoriji Republike Srbije, tome oštro i žustro suprotstavljaju? Pa, nemojte onda da priznajete te himne, pošto takođe živite i u tim državama. Nemojte ovde nama da držite pridike i da docirate, da li mi imamo pravo da čuvamo svoj identitet. Pa, naravno da imamo. Ponavljam, ne bih želeo da ulazim u tu političku ravan, ali imao sam potrebu da reagujem i da vas zamolim još jednom da barem na objektivan način sagledavate sve ono što i ovo ministarstvo i Vlada Republike Srbije radi na polju i udžbenika, i omogućavanje mnogo boljih uslova rada u obrazovnom sistemu, i zapošljavanja nastavnika i dobijanja licenci, jer ne zaboravite vi ove traktate možete da držite i ovde, pošto je ovo demokratska država, pri tome ja i dalje smatram da ovo treba da bude sankcionisano, možete to da radite i na ulici, ali ne zaboravite da svi vi živite u ovoj zemlji. I vi ste, upravo pripadnici nacionalne manjine, koja ima identična prava, kao i svi ostali građani i građanke koji žive na ovoj teritoriji, pa tako i pravo na rad i zapošljavanje i u obrazovnom sistemu i na svakom drugom mestu. Zahvaljujem se, apelujem, mogu i da vas zamolim da u koliko je to moguće izjavite jedno izvinjenje, za sve ono što ste rekli, a ticalo se i himne Republike Srbije, ali onog drugog dela, u kome ste poredili ovo društvo i ovu državu sa ozakonjenjem nacizma, fašizma, ne znam više čega, što ste pomenuli. Zahvaljujem.
Gospodine Kamberi, verujem da je replika. Izvolite.
Hvala. Svojim političkim stavovima i stavovima svoje poslaničke grupe, neću da polemišem ni sa kim. Želeo bih da ministri pročitaju ustavna načela koja govore o zaštiti i unapređenju prava nacionalnih manjina i zabrane asimilacije, želeo bih da znam koja je to zemlja u kojoj se svakodnevno po školama intonira himna. Mi smo čuli, nadam se da nije Belorusija. Ako ste pročitali celu himnu, zadnji stih, te himne, kaže „moliti se srpski svet“. Zašto bi se drugi svet obavezao na to? I pre nego što se albanska deca obavezuju na intoniranje himne, gospodine ministre, potrebno je da njima obezbedite udžbenike koji decenijama nedostaju. To je prvi vaš korak, to je prva vaša obaveza, ustavna obaveza, prema toj deci. Ovde ste počeli da sprovodite i Poslovnik Skupštine, to je nadležnost predsednika Skupštine, nije vaša, ili onog koji predsedava, umesto predsednika. Ja jesam manjina, ja znam da ćete vi usvojiti, ali biti manjina nije nešto loše, po meni, biti manjina, ja ću citirati poznatog srpskog glumca, Ljubu Tadića, koji kada su ga pitali gde pripada, ono politički, rekao je tamo gde je manjina, jer znam da tamo gde je manjina mogu da budu pametni, ali sigurno znam da tamo gde je većina nisu. Tako je, barem rekao pokojni Ljuba Tadić. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, prednost, Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Reklamiram povredu člana 27. - predsedavajući je dužan da se stara o primeni Poslovnika. Ja zaista sa ovom količinom žuči, koja je izlivena od strane gospodina Šaipa Kamberija, dolazim u situaciju da se pitam, da li je on, uopšte dobro razumeo o čemu se danas ovde raspravlja? Ja, sa ovakvim stavom njegovim, nisam siguran da je on razumeo na odgovarajući način Predlog zakona, možda ga je trebalo obezbediti i na jeziku nacionalne manjine, kojoj gospodin Kamberi pripada, jer ovakav istup, ovakav stav meni više govori da je on shvatio da se ovde radi o leks specijalisu, koji se odnosni na obavezu plaćanja struje građaninu Šaipu Kamberiju i ja ovakvo ponašanje jednostavno uopšte ne mogu na drugi način da prihvatim i da shvatim. Ovo je ustavna obaveza koja je nesporna, kao što je i obaveza da se struja plaća i ovo nije leks specijalis kojim se uvodi obaveza građaninu Šaipu Kamberiju da plati struju koju duguje Republici Srbiji. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Ne.) Reč ima ministar, Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Bez namere da ulazim u polemiku, jer to neće izaći na dobro, izgubićemo dosta vremena, zaista radi istine, želim samo da vas podsetim, nadam se da ste u komunikaciji sa predsednikom i članovima Nacionalnog saveta albanske nacionalne manjine i nadam se da imate u vidu i posedujete saznanja da smo u prethodna dva meseca, dva i po meseca, dva puta boravili upravo u Bujanovcu. Jedna sastanak smo imali u Beogradu koji se između ostalog ticao i pomenutih udžbenika o kojima govorite da država Srbija ne omogućava, ne obezbeđuje deci i tako dalje, što je ordinarna neistina. Ponovo smo uradili, kao i prethodne godine, jednu, hajde reći ću, jedan izuzetak, upravo da bismo omogućili da deca dobiju udžbenike. Do sada je 16 udžbenika završeno, do danas bukvalno i odobreno, ostala su još tri kako bi se završili svi udžbenici. Tako da ovo govorim, ne zbog vas, vi to isto znate, ovo govorim zbog javnosti, zbog te dece kojoj na jednak način, pravičan način, ujednačen način omogućavamo obrazovanja, kao i svoj drugoj deci na teritoriji Republike Srbije. Vi razmislite šta je bila ideja kada govorite takve stvari koje ne stoje. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Nastavljamo sa ovlašćenim predstavnicima. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe JS, narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvaženi ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o setu zakona koji su u domenu nadležnosti Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, kao što su krovni Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, odnosno o njihovim izmenama i dopunama, kao i o izmenama i dopunama Zakona o predškolskom, osnovnom, srednjem obrazovanju, o izmenama i dopunama Zakona o prosvetnoj inspekciji, ali i o jednom potpuno novom zakonu, a to je Zakon o inovacionoj delatnosti. Naravno, raspravljamo i o zakonima koji su iz domena Ministarstva kulture, Predlog zakona o kulturnom nasleđu, kao i Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o elektronskim medijima. Odmah bih na početku da primetim i da pohvalim da je Ministarstvo prosvete u prethodnih godinu i više dana uprkos brojnim izazovima izazvanim pandemijom korona virusa uspelo da se bavi i obimnom zakonodavnom aktivnošću. Naime, mi imamo pet izmena, odnosno izmene i dopune pet prosvetnih zakona, kao jedan potpuno novi zakon i zaista to je dobra stvar obzirom na okolnosti kojima je izložen naš obrazovni sistem. Taj naš obrazovni sistem naravno je u prethodnom periodu pokazao da je stabilan, da je prilagodljiv, da je sposoban da se i u uslovima pandemije razvija, usavršava, da implementira nova i savremena rešenja u naš obrazovni sistem. A, obrazovni sistem je, zaista moram da primetim, nije poput nekih drugih sistema, kao što je npr. elektroenergetski sistem, jer on kada dođe do problema i zastoja u radu, elektroenergetski sistem može da se popravi i nadoknadi izgubljeno, ali ako bi obrazovni sistem zastao, šteta bi bila nenadoknadiva za čitave generacije mladih ljudi, a samim tim nenadoknadiva šteta za budućnost čitavog društva i države. Naime, Maksim Gorki je rekao – deca to su naše sutrašnje sudije. I zaista, mi ne smemo sebi i nećemo sebi dozvoliti da sutradan neki naši naslednici, neke buduće generacije, govore o nama kao o ljudima koji su neodgovorni, koji su rizikovali njihovu budućnost, iz razloga neke sopstvene inertnosti. Ja volim često da citiram misao Lao Ce, koji je rekao da je obrazovanje kao veslanje uzvodno. Onog trenutka kada prestanete da veslate, matica vas povuče nazad do kraja. I zaista, mi ne smemo da prestanemo da veslamo, mi moramo da nastavimo da usavršavamo i prilagođavamo naš obrazovni sistem potrebama dece, potrebama društva i potrebama projekcije našeg društva i države u nekoj budućnosti. Zato pohvaljujem želju i volju Ministarstva prosvete i razumevanje države i medicinskog dela Kriznog štaba da naša deca što je moguće više i duže odlaze u školu i da na taj način, kroz neposredni obrazovni vaspitni rad, odnosno kroz neposredni oblik rada, učenici dobiju najviše što može naš obrazovni sistem da im priušti. Naravno, mi smo bili i u situaciji kada smo morali da odustanemo u nekim prilikama od tog neposrednog oblika rada, kada smo išli na onlajn nastavu i dosta toga je i Ministarstvo prosvete uradilo i po tom pitanju i po pitanju snimanja časova. Ja bih rekao da je Školska uprava Jagodina u kojoj sam i ja zaposlen, 255 časova snimila i ovom prilikom želim da se zahvalim i nastavnicima i stručnim saradnicima, školama, ali i savetnicima u Školskoj upravi. Povaljujem, naravno i napore Ministarstva da pored svih problema nastavi sa intenzivnim radom, na onome što mi prosvetari često zovemo „softverom obrazovanja“, a to je rad na poboljšanju obrazovnog procesa, rad na podizanju kvaliteta nastave i učenja, rad na razvoju kompetencija svih činilaca u procesu obrazovanja, naravno, pre svega učenika koji su nam uvek i stalno u fokusu, ali i preko nastavnika, stručnih saradnika, roditelja itd. U tom smislu mislim da treba posmatrati i predložene zakone koji su pred nama i svakako će ih poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržati. Naravno, radilo je i Ministarstvo, ali i čitava država i na tzv. obrazovnom hardveru, kako bih ja rekao. Izgrađene su brojne nove škole, obnovljene postojeće, država se potrudila da škole imaju savremenu informatičku opremu, da i u najudaljenija izdvojena odeljenja osnovnih škola, imaju kvalitetan pristup internetu, a to sve ne samo zarad sebe samog, već pre svega, kako bi uslovi za školovanje naše dece bili što kvalitetniji, a nastava što savremenija i prati savremene svetske tokove obrazovanja. To ne može i ne sme biti naravno, posao samo države i Ministarstva prosvete, mora biti i posao lokalnih samouprava, jer obrazovanje nije trošak već investicija. Tako recimo, Jagodina iz koje dolazim kao poslanik je izgradila i otvorila potpuno novu školu u Vinorači, koja je na radost tamošnje dece, jedno jako lepo i prijatno okruženje u kojem se školuju. Naravno, nabavljeno je i obilje informatičke i druge opreme, a sve zarad poboljšanja kvaliteta nastave i učenja. No, da se vratimo na zakone o kojima raspravljamo. Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o osnovama sistema obrazovanja, kao i zakon o srednjoj školi, tretiraju jedno pitanje, koje je meni onako posebno važno i interesantno, a to je pitanje državne mature. Državna matura je jedan od dva najznačajnija nacionalna ispita, i ima tri veoma važne funkcije, pomenuo je to i ministar, to su sertifikacija, selekcija i evaluacija. Sertifikacija, jer državna matura je ispit kojim će se završiti srednje školovanje, kao što je i završni ispit, jeste neka vrsta sertifikata, za završetak osnovnog obrazovanja, tako će i državna matura biti sertifikat za završenu srednju školu. Druga funkcija, jeste selekcija, jer će državna matura biti ispit koji će zameniti prijemne ispite kod većine visoko školskih ustanova i tako selektovati studente, ali naravno ono što je meni koji dolazim iz obrazovanja, jako važno, to je da će državna matura biti instrument za unapređenje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, na osnovu eksterne procene rada škola, kroz rezultate učenika na državnoj maturi. Sve su to one funkcije koje ima naravno, i završni ispit u osnovnim školama i završni ispit i državna matura, jesu dva najvažnija nacionalna ispita. Naravno, državna matura u Srbiji će se sprovoditi od 2023. godine, za učenike srednjih stručnih škola, odnosno 2024. godine, za srednje škole gimnazije i ostale srednje stručne škole. Treba napomenuti da se planira u aprilu 2022. godine u našoj zemlji da se sprovede drugo pilotiranje državne mature, i ono će uključiti i probu svih aktivnosti koje se odvijaju pre u toku, i nakon ispita za državnu maturu. U tom procesu će učestvovati svi učenici četvrtog razreda svih javnih i privatnih škola, oni će polagati test, a deo učenika će polagati i praktični deo maturskog ispita. Naravno Ministarstvo prosvete će i za tu priliku pripremiti i objaviti stručno uputstvo za sprovođenje državne mature, kao što to radi i sa stručnim uputstvom za sprovođenje završnog ispita i ono što je najvažnije u celom projektu jeste da svi učenici shvate, važnost državne mature, znači da to shvate i direktori i roditelji, nastavnici, učenici, pa će u tom smislu za sve one ciljne grupe biti održana i odgovarajuća predavanja i obuke, kako bi se stavio akcenat na činjenicu da je ovaj državni ispit od najvažnijeg značaja za izbor fakulteta ili daljeg zanimanja. Naravno, da bi se pripremili tako ozbiljni ispiti, neophodno je bilo i ovim zakonom se i to reguliše da se uvede centar za ispiti pri zavodu za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, kako bi se u okviru jedne institucije stvorili uslovi za pripremu i sprovođenje nacionalnih ispita kojima se stiče određeni nivo obrazovanja, kao i međunarodnih ispitivanja. Što se tiče Zakona o predškolskom obrazovanju i vaspitanju i izmenama i dopunama, meni je najvažnije i najinteresantnija novina, mogućnost ostvarivanja programa na stranom jeziku, odnosno dvojezično na stranom jeziku i na srpskom jeziku, odnosno na stranom jeziku i jeziku nacionalne manjine. Toliko o diskriminaciji nacionalnih manjina u našoj zemlji. Danas je poznavanje stranih jezika svakako standard i nešto što se podrazumeva i kada govorimo o stručnoj radnoj snazi, kada govorimo o kvalitetnom obrazovanju, a poznato je da se strani jezici najbolje uče u ranoj fazi detinjstva, u ranom detinjstvu, tako da je i uvođenje tih programa predškolskog obrazovanja i vaspitanja na stranom jeziku, odnosno dvojezično, jako važno. Ono što je takođe meni interesantno, a donose izmene i zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, jeste da se vrše izmene koje se odnose na osnovne muzičke škole, gde se izuzetno mogu ostvarivati i program srednjeg muzičkog obrazovanja i vaspitanja. Uvođenje ove mogućnosti znači racionalnije i efikasnije postupanje, u situaciji kada na jedinici teritorije lokalne samouprave, postoji osnovna muzička škola i postoji veliko interesovanje da učenici nastave srednje muzičko obrazovanje. Na primer, u Pomoravskom okrugu, imamo tri osnovne muzičke škole, a tu ne računam školu za muzičke talente koja je specifična, koja radi po posebnim programima, po posebnim oblicima rada, ali ove tri osnovne muzičke škole u Jagodini, Ćupriji i Paraćinu, pohađa trenutno negde oko 807 učenika. Svakako da bi veliki broj te dece nastavilo i srednje muzičko obrazovanje, ali najbliža srednja muzička škola je u Kragujevcu i svakako da je to jedan od faktora odvraćanja od daljeg muzičkog obrazovanja. Mislim da je ovo zakonsko rešenje dobro i da je ova novina dobra, jer će pružiti nove mogućnosti za dalje obrazovanje, muzičko obrazovanje mladih generacija. Ovim setom svih zakona uvodi se i takozvani JOB, odnosno jedinstveni obrazovani broj, koji će nam omogućiti da pratimo razvoj, to je u stvari poenta toga i negde najvažnija stvar, omogućiće nam da pratimo razvoj učenika od predškolske ustanove do tržišta rada i da taj način sagledamo kvalitet obrazovanja i razmotrimo potrebe za njegovim unapređivanjem. Izmenama Zakona o osnovnom obrazovanju preciziraju se i obaveze roditelja, odnosno drugog zakonskog zastupnika, da osim što je dužan da obezbedi da učenik redovno pohađa školu, dužan je i da obavesti školu o razlozima, eventualnog izostajanja učenika sa nastave i iz razloga što postoje i objektivne okolnosti u kojima roditelj ne može u roku od tri dana da obezbedi da učenik nastavi da redovno pohađa nastavu. Na kraju nešto o novom Zakonu o inovacionoj delatnosti. Vi ste tu dobro, ministre, primetili, razvoj nauke, tehnološki razvoj, pa i razvoj inovacionih delatnosti jeste jedan od osnovnih elemenata održivog razvoja u svakoj državi i svakog društva. Mi smo imali taj zakon koji je donesen 2005. godine, koji je menjan 2012. i 2013. godine, ali ne nešto suštinski i evo, sada imamo zakon koji omogućava uključivanje inovacionog sistema Republike Srbije u evropski istraživački prostor i inovacionu uniju. Inovacioni sistem se usmerava prema istraživanjima koja za rezultat imaju inovativne proizvode i procese koji podstiču privredni i društveni razvoj, a planira se i otklanjanje prepreka za pristup finansijskim sredstvima i daje podsticaj transferu tehnologija u privredu. Na kraju bih, ministre, o nečemu što kao čovek koji čitav život radi i vezan je za obrazovanje i koji sprovodi obrazovnu politiku, da pričam o pojavi koja u poslednje vreme postaje sve prisutnija u našim školama, o pojavi koju pratimo, koju pokušavamo i preventivno da suzbijemo, a to je nasilje u školama i to svi oblici nasilja, od vršnjačkog, internet nasilja i svakog drugog oblika. Naravno da naše škole i Ministarstvo rade na tome, ali da bi se uspešno izborili sa tom negativnom pojavom mora se u to uključiti čitavo društvo. Jednostavno, svedoci smo da se od medija preko filmova, interneta, video-igrica, deci od ranog detinjstva nameće nasilje kao prihvatljiv oblik ponašanja. Tome doprinese i brojne javne ličnosti koje kao idoli mladih često prebegavaju porodičnom nasilju i svakom drugom nasilju i na taj način i oni serviraju deci nasilje, kao model rešavanja životnih situacija. Da vam ne spominjem, imate situacije i sa jutjuberima, koji su aktivni ovih dana, imate situacije sa pojedinim političarima koji su pribegavali porodičnom nasilju, da se ne vraćam na sve to. Tome moramo stati na put. Škole u to moraju da se uključe, mora da se uključi čitavo društvo i otuda apel ispred poslaničke grupe Jedinstvene Srbije da se pokrene velika društvena akcija u borbi za suzbijanje nasilja bilo gde, ne samo u školi. Dobro je što je tu ministarka kulture, to mora biti interdisciplinarni pristup, ne može to biti samo obaveza Ministarstva prosvete i škola, već čitavog društva, kao ministarka kulture koja je nadležna i za medije, da vidimo kako ćemo taj problem prisutnosti nasilja u medijima takođe rešiti, da uključimo i Ministarstva za socijalni rad i socijalnu politiku, da uključimo i MUP, koje inače već sarađuje na brojnim projektima sa Ministarstvom prosvete i mislim da treba se treba nastavi tome, ali taj multidisciplinarni pristup, odnosno uključivanje čitavog društva u jednu pojavu, koju evo, ja svojim očima gledam i moram da potvrdim da je tako, koja eskalira u našim školama. Da zaključim, ne postoji ništa važnije od obrazovanja. Tu je ulog najveći. Naša budućnost zavisi od kvalitetnog obrazovanja u sadašnjosti. Zato će poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržati predložene zakone i da Bože pravde svakog prvog septembra da jer je to naša i ustavna, i elementarna, ljudska obaveza. Zato živela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem se zameniku predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija. Reč ima ovlašćena predstavnica posleničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije, narodna poslanica Samira Ćosović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi potpredsednici Vlade sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, pred nama je set zakona o obrazovanju i vaspitanju, čije izmene i dopune imaju za cilj povećanje kvaliteta sistema obrazovanja i vaspitanja. Donošenjem ovih pet zakona će omogućiti usklađivanje sa ciljevima i reformama obrazovanja. Na početku ću se osvrnuti na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja i nekim novinama koje ovaj Predlog zakona donosi. Jedna od novina odnosi se na ostvarivanje predškolskog pripremnog programa kada zbog malog broja dece nije moguće formirati vaspitnu grupu od pet učenika kako bi nastavu izvodio vaspitač. U tom slučaju deca se priključuju učenicima kombinovanog odeljenja gde nastavu izvodi nastavnik razredne nastave. Ovo je i do sada bila praksa u ruralnim područjima Republike Srbije, dakle u izdvojenim odeljenjima, samo nije bilo sadržano u zakonu. Sada je zakonodavac definisao da pripremni predškolski program može da izvodi i nastavnik razredne nastave i mislim da je to dobro rešenje. Još jedna od predloženih dopuna zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja odnosi se na obrazovanje Komisije za versku nastavu koja treba da prati organizovanje i ostvarivanje verske nastave. Između ostalog, Komisija daje mišljenje o listama nastavnika verske nastave. Škole dobijaju liste sa velikim brojem predloženih veroučitelja. Međutim, među njima se nalaze i oni koji su već profesionalno angažovani kao verska lica u verskim objektima, dakle u crkvama ili džamijama. Smatram da Komisija može da suzi krug predloženih veroučitelja na one koji nisu profesionalno već angažovani i na one koji odgovarajuće teološko obrazovanje imaju pedagoški smer. Smatram da bi zakonodavac morao u budućem periodu da nađe način da nađe rešenje kako da se verska nastava unapredi i da se izbegnu ovakve situacije. Veroučitelji smatram da budu angažovani samo u školi, da izvršavaju sve svoje obaveze kao i ostali nastavnici od vođenja pedagoške dokumentacije, do prisustva sednicama stručnih organa. Zato smatram da treba da budu angažovani jedino u školi. Predlog izmena i dopuna Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja preciznije definiše i postupak razrešenja članova organa upravljanja škole, tj. članova školskog odbora, bilo da su iz reda zaposlenih, lokalne samouprave i saveta roditelja. To je jedna novina koja unapređuje ovaj zakon. Ono što bih posebno istakla jeste da se ovim Predlogom zakona prvi put definiše uloga organa upravljanja škole po pitanju odgovornosti direktora. Organu upravljanja propisana je mogućnost da obrazuje Komisiju za vođenje disciplinskog postupka protiv direktora, kao i donošenje odluke odgovornosti direktora za težu obavezu radne povrede. Za ovo, takođe smatram da je dobro rešenje i da je bilo neophodno. Predlog zakona precizira i sastav konkursne komisije prilikom izbora zaposlenog u ustanovi, tako što izostavlja sekretara ustanove, ali koji je dužan da pruža stručnu podršku radu Komisije. Zatim je vrlo jasno definisana dvostepenost postupka, odnosno mogućnost kandidata koji nije zadovoljan rešenjem direktora o izboru kandidata da uloži žalbu organu upravljanja ustanove. Ono što ja želim da istaknem jeste da Konkursna komisija za prijem u radni odnos biva imenovana od strane direktora. U tom slučaju direktor može da vrši uticaj na komisiju. Moje mišljenje je da bi Komisiju trebalo da imenuje organ upravljanja ili školski odbor. S obzirom da Zakon propisuje da Komisija broji najmanje tri člana, što znači da ih može biti i više, recimo pet, a ono o čemu treba voditi računa jeste i sastav komisije. Član Komisije može da bude, na primer, stručni saradnik, nastavnik srodne grupe predmeta za koju kandidat konkuriše, ali mislim da je nedopustivo da u konkursnoj komisiji za prijem, na primer, nastavnika matematike, bude pomoćni radnik, a bivalo je takvih situacija, ja upravo dolazim iz prakse, iz osnovnog obrazovanja i ne govorim ovo napamet. Smatram da Ministarstvo prosvete i u ovom slučaju mora naći rešenje za neki budući period kako bi se izbegle ovakve situacije. Sa izmenama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja usklađuje se i Zakon o predškolskom obrazovanju, kao i ostali prosvetni zakoni koji su danas na dnevnom redu. Izmene definišu da pripremljen predškolski program može da izvodi nastavnik razredne nastave, o čemu sam već govorila. Zatim bih izdvojila izvršenu dopunu člana kojim se propisuje evidencija o detetu povodom jedinstvenog obrazovnog broja, koji mi skraćeno zovemo još JOB. Preciziran je JOB koji se dodeljuje detetu kao sastavni deo evidencije o detetu, kao i način unosa podataka u okviru evidencije koju ustanova vodi i javnih isprava koje izdaje. Dakle, od predškolskog uzrasta se učeniku dodeljuje JOB koji kasnije, kroz celo obrazovanje, sadrži sve one podatke o detetu, učeniku, o njegovim postignućima. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom obrazovanju, mislim da je važna izmena kojom se uvodi mogućnost da osnovna muzička škola ostvaruje i program srednjeg muzičkog obrazovanja i vaspitanja, kao da u nekoj lokalnoj samoupravi ima dovoljno interesovanja za učenike koji su završili osnovnu muzičku školu, a recimo da ne postoji srednja muzička škola čak ni u bližem okruženju kao u malim sredinama iz koje ja dolazim, recimo, opština Prijepolje, niti opštine u okruženju nemaju srednju muzičku školu, a imaju dovoljno polaznika osnovnih muzičkih škola. Smatram da je svrsishodna izmena zakona kojom se propisuje organizacija obrazovno-vaspitnog rada tako što se definiše rad u kombinovanom odeljenju u predmetnoj nastavi od petog do osmog razreda, gde broj učenika ostaje isti kao i u razrednoj nastavi. Mislim da je ovo neophodno i razumem potpuno zašto se našlo u novom zakonu. Predlogom zakona izvršena je izmena kojom se precizira da u sastavu tima koji vrši prethodnu proveru znanja može biti nastavnik predmetne nastave u situacijama kada se prethodna provera znanja vrši kod dece starije od 12 godina. Na ovaj način se povećava stručnost i kompetentnost komisije, dakle uvođenjem u ovu komisiju i predmetnog nastavnika. Što se tiče Predloga zakona o prosvetnoj inspekciji, ja ću obratiti pažnju, osim onog usklađivanja terminologije republički prosvetni inspektor i opcione mogućnosti da prosvetni inspektori budu uniformisani, što smatram da je u redu i da je prihvatljivo, obratiću pažnju na član 10. stav 4. koji će u novom zakonu glasiti: „Ukoliko prosvetni inspektor ne otkloni utvrđene nepravilnosti u datom roku, republički prosvetni inspektor je ovlašćen da, u skladu sa zakonom, predloži pokretanje disciplinskog postupka protiv tog inspektora, kao i protiv njegovog neposrednog rukovodioca“ itd. Dakle, to je jedna novina za koju, takođe, smatram da je dobra. Prosto, traži se odgovorniji rad opštinskih prosvetnih inspektora u situacijama kada oni ponekad zataje, a uloga prosvetne inspekcije smatram da je veoma važna. Oni treba da deluju savetodavno, da deluju preventivno, ali i adekvatnijim merama kada je to neophodno. I, dok sam još na polju obrazovanja i prosvete, dužna sam da informišem ministra prosvete i sve vas ispred Ministarstva prosvete, pošto sam se već obraćala pre otprilike godinu dana, da objekat sportske sale u Brodarevu još uvek nije otvoren. Dve i po godine nastava se ne izvodi u tom novosagrađenom objektu. Ja sam tražila podršku Ministarstva i naišla zaista na jedan dobar odgovor i na jednu dobru saradnju. Posle više sastanaka i razgovora ne samo sa pomoćnikom ministra i ministrom, nego i sa predstavnicima ostalih relevantnih subjekata, da kažem, kao što su Sektor za vanredne situacije, lokalna samouprava, znači i dalje smo na istom. Sala je zatvorena, učenici ne mogu da izvode nastavu u tom objektu, što smatram da je ogromna šteta. Čini mi se da neko ili neće ili ne ume da obavlja svoj posao. Još jednom ću ponoviti da ništa ne sme da bude iznad interesa dece, iznad interesa učenika. Lokalna samouprava je dala čvrsta uveravanja da finansije nisu problem. Ukoliko to neko smatra za izgovor, znači, čak su pokušali da reše problem, ali još uvek to stoji i ja se nadam da ćemo zajedno. Evo, ja sam pokrenula inicijativu i vi kao ministarstvo i lokalna samouprava u nekom budućem periodu naći rešenje da se ovaj objekat otvori. Što se tiče Zakona o kulturnom nasleđu, Republika Srbija baštini neprocenjivo nasleđe svih kultura i naroda koji su živeli i žive na ovim prostorima. To podrazumeva sva ona dobra koja su nasleđena od prethodnih generacija ili nastaju u sadašnjosti, a imaju specifičnu vrednost za ljude i treba da budu sačuvana za buduće generacija. Iako stvarano i oblikovano u prošlosti, kulturno nasleđe je veoma važno u poimanju i kreiranju naše sadašnjosti, kao i planiranju i stvaranju naše budućnosti. Kompleksnost kulturnog nasleđa Srbije je nastala zahvaljujući viševekovnim uticajima različitih civilizacija i kultura, što ovaj prostor čini bogatim, raznovrsnim kulturnim nasleđem. Vrednost kulturnog nasleđa, bilo da je reč o materijalnom ili nematerijalnom, u stalnom je porastu zbog prirodno uslovljenog vremena trajanja, ali i zbog razvoja novih tehnologija i promene stila i načina života. Zato briga o očuvanju kulturnog nasleđa u 21. veku nije samo obaveza nadležnih institucija, već je to i moralna uloga celokupnog savremenog društva koje, prepoznajući značaj kulturne baštine, stvara uslove za njeno očuvanje i budućnost. Polazna tačka jeste razumevanje nasleđa, a kada se ono razume, tada može i da se ceni. Kada se nasleđe ceni, onda se stvara potreba i da se zaštiti, a kada je zaštićeno u njemu se može i uživati. Zakon o kulturnom nasleđu ima za cilj da uspostavi zakonski okvir za potpunu zaštitu i očuvanje kulturnog nasleđa i kulturnih dobara na jedinstven način, bez obzira na oblik u kojem nastaje i gde se nalazi, kao i prostor budućim podsticajima za trajna ulaganja u kulturno nasleđe. Ovim zakonom regulišu se pitanja u vezi sa nastankom, čuvanjem, zaštitom kulturnih dobara, nadležnostima i radom ustanova zaštite kulturnog nasleđa i obavezama i pravima vlasnika i držaoca. Predloženim zakonskim rešenjima takođe se uređuju pitanja nematerijalnog kulturnog nasleđa i postavljaju pravni osnovi za uređenje posebnih oblasti zaštite kulturnog nasleđa. Ovo je prvi put da se oblast kulturnog nasleđa definiše specijalizovanim zakonom, budući da je kulturno nasleđe do sada uređivano Zakonom o kulturnim dobrima iz 1994. godine, koji je po svom karakteru i opštem propisu uređivao zajednička opšta pitanja zaštite kulturnih dobara. Novi zakon je unapređen i usaglašen sa propisima EU, a ja bih se osvrnula na neke novine koje ovaj Predlog zakona donosi. Novim zakonskim rešenjem omogućava se produženje roka za potvrđivanje svojstva kulturnog dobra koji za pokretna dobra traje dve, a za nepokretna tri godine, a za još dve ili tri godine ukoliko za to postoji opravdan razlog. Znači, ne ponavlja se cela procedura za potvrđivanje svojstva kulturnog dobra ispočetka, već se traži produženje roka koji će u tom slučaju trajati pet godina. Takođe, u ovom članu se jasno navodi da se evidentiraju pokretna i nepokretna kulturna dobra, što u postojećem Zakonu o kulturnim dobrima nije bio slučaj, već se pominje samo pojam kulturno dobro. Predlogom zakona se precizira i prestanak prethodne zaštite kulturnog dobra, kao i da su registri kulturnih dobara javni. Predlog ovog zakona jasnije i konkretnije reguliše pravo preče kupovine kulturnog dobra u odnosu na važeći Zakon o kulturnim dobrima. U Predlogu zakona se kaže da pravo preče kupovine kulturnog dobra u privatnoj svojini ima Republika Srbija, kao i da se Republika Srbija može odreći prava preče kupovine. Što se tiče Poglavlja 12 Predloga ovog zakona koji govori o uvozu, unošenju, izvozu i iznošenju pokretnih kulturnih dobara, kao i povraćaju svih predmeta nezakonito iznesenih sa teritorije država članica Evropske unije, takođe, smatram da je ovo jedan korak napred, doduše, članovi zakona koji se tiču ove materije mogu se primenjivati tek kada Republika Srbija bude deo Evropske unije, što ja želim i nadam se da će uskoro i biti, ali u tom slučaju nećemo morati da menjamo zakon, barem u ovom delu. Na kraju, Predlogom zakona kaznene odredbe su obuhvaćene jednim članom dosta jasnije i preciznije u odnosu na prethodni Zakon o kulturnim dobrima, gde je čak pet članova regulisalo ovu oblast. Za kraj bih se samo osvrnula još jednom na činjenicu da je novim zakonom prvi put prepoznato nematerijalno kulturno nasleđe koje obuhvata tradicionalne zanate, ishranu, običaje, načine usmenog izražavanja i izvođenja narodnih igara i pesama, a koje zajednice baštine i prenose ih s generacije na generaciju kao obeležje sopstvenog identiteta. Tako su se na listi elemenata nematerijalnog kulturnog nasleđa Republike Srbije našli krsna slava, pirotsko ćilimarstvo, zlakuska lončarija, pazarske mantije, erski humor i da ne nabrajam dalje. Želim samo da izrazim nadu da će se uskoro na ovoj listi naći i ćetenija, poslastica tradicionalne kuhinje Bošnjaka. Inicijativu da se ćetenija uvrsti na listu elemenata nematerijalnog kulturnog nasleđa Republike Srbije pokrenuo je Dom kulture Prijepolje, koji već nekoliko godina organizuje tradicionalnu manifestaciju „Ćetenija uz pjesmu i igru“, kako bi sačuvali od zaborava običaje i način pripreme ove poslastice. Kulturna baština Bošnjaka, sa svim svojim osobenostima i specifičnostima, deo je multikulturalnog prostora Sandžaka i Republike Srbije. Njeno očuvanje, kao i očuvanje i unapređenje svih kultura koje vekovima žive na tom području, biće garant da smo uspeli da stvorimo društvo koje s jedne strane poštuje različitosti, podržava kulturni diverzitet i prepoznaje ga kao izuzetnu vrednost sandžačke regije, a da sa druge strane teži ka višim ljudskim i moralnim vrednostima koje podižu kvalitet svakodnevnog života svakog njenog građanina. Sve zakone koji su danas na dnevnom redu i one o kojima nisam stigla da govorim, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će podržati u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe PUPS - „Tri P“, potpredsednik Narodne skupštine, narodni poslanik Stefan Krkobabić.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Kovač. Uvaženi potpredsedniče Ružiću, danas je pred nama set prosvetnih zakona uz ostale zakone koji su danas na dnevnom redu, pre svega Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o obnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, a u okviru ovog paketa raspravljaćemo danas i o iz njega izvedenim aktima, odnosno izmenama i dopunama zakona koji uređuju oblast predškolskog, osnovnoškoslkog i srednjoškolskog vaspitanja i obrazovanja. Zato svaki put kada se mi ovde u najvišem zakonodavnom telu bavimo pitanjima prosvete, vaspitanja i obrazovanja mladih naraštaja i generalno prosvećenja, moramo da kao svetionik pred sobom imamo ličnosti najuglednijih prosvetitelja iznedrenih sa ovih prostora. Mi iz poslaničkog kluba PUPS – „Tri P“ zato i danas podsećamo da su ti naši najumniji preci, najveći narodni uglednici nama u amanet ostavili zadatak da se problemu vaspitanja i obrazovanja onih koji će ostati iza nas posvetimo sa najvećom pažnjom, obavezom i odgovornošću. Svi oni od Ćirila i Metodija, prvih slovenskih prosvetitelja, od kojih je ovaj drugi kao episkop stolovao u Sirmijumu, a najverovatnije i sahranjen u Mačvanskom Mitrovcu. Od Svetog Save, čiji je rad na prosvećenju srpskog naroda otpočeo njegovim povratkom sa Svete Gore u Manastir Studenicu, koja je tada postala centar srpskog crkvenog i prosvetnog života. A šta je prosveta i koliko značila u srednjevekovnoj Srbiji vidi se iz zapisa monaha Grigorija iz XV veka. Pamtimo i imena najvećeg reformatora srpskog jezika Vuka Stefanovića Karadžića, ali i Dositeja Obradovića, velikog srpskog prosvetitelja i reformatora revolucionarnog perioda, nacionalnog buđenja i preporoda osnivača i profesora Velike škole, preteče Beogradskog univerziteta, prvog Popečitelja prosvete u Praviteljstvujuščem sovjetu, zagovornika jednakog prava na obrazovanje muške i ženske dece, koji je umro pre tačno 210 godina. I da, Dositej Obradović je i autor svečane pesme „Vostani Serbije“ i zato treba da budemo posebno ponosni. I tu se posebno zahvaljujem ministru Ružiću što će i ovaj zakon o kome danas raspravljamo sadržati član 28. u kome piše – obrazovno-vaspitni rad ostvaruje se u toku školske godine koja počinje 1. septembra izvođenjem himne Republike Srbije, a završava se 31. avgusta naredne godine. A to sve imajući u vidu ulogu obrazovno-vaspitnih ustanova, a rad i razvijanje nacionalnog identiteta učenika, kao i svest i osećanja pripadnosti Republici Srbiji. Osnovni razlog za donošenje ovog zakona jeste blagovremeno stvaranje uslova za efikasnu i stručnu pripremu za realizaciju ispita kojim se završava određeni nivo obrazovanja. Prema ovom zakonu, opštu, stručnu i umetničku maturu prvi put će polagati učenici upisani u srednju školu od školske 2020/2021. godine, odnosno prvi ispiti biće organizovani školske 2023/2024. godine, a generacije pre te polagaće u međuvremenu neobaveznu pilot maturu. Uvaženi narodni poslanici, izvršeno je i preuzimanje odgovarajućih odredbi iz posebnih zakona – Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju i Zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju, koje se odnosi na donošenje plana i programa verske nastave, kao i odredba o komisiji za versku nastavu radi efikasnijeg postupka. U ustanovi čiji je osnivač Republika, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, obezbeđuje se besplatno vaspitanje i obrazovanje dece u godini pred polazak u školu, osnovno obrazovanje i vaspitanje učenika i odraslih, srednje obrazovanje redovnih i vanrednih učenika. Tu je i važan član koji se prenosi i u ostala tri zakona u izmenama i dopunama Zakona o predškolskom, osnovnoškolskom i srednjoškolskom vaspitno-obrazovnom procesu, a tiče se formiranja jedinstvenog obrazovnog broja koji prati njegovog nosioca kroz sve nivoe formalnog obrazovanja i vaspitanja i kroz neformalno obrazovanje i predstavlja ključ za povezivanje svih podataka o detetu, učeniku, studentu, kao i o odraslom polazniku i kandidatu. Podaci iz evidencije o deci, učenicima i odraslima i o roditeljima, odnosno drugim zakonskim zastupnicima unose se u registar dece, učenika, odraslih i studenata preko jedinstvenog obrazovnog broja i sadrže sledeće podatke: podatke za određivanje identiteta deteta, učenika i odraslog, podatke za određivanje obrazovnog statusa deteta, učenika i odraslog, takođe, podatke za određivanje socijalnog statusa deteta, učenika i odraslog i podatke za određivanje funkcionalnog statusa deteta, učenika i odraslog. Prvi konkretan zakon, ako pratimo uzrast naše dece, jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o predškolskom vaspitanju i obrazovanju. Razlog za donošenje ovog i još tri zakona koji slede leži u tome da je u postupku donošenja zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, kojim se unapređuju pojedina rešenja u oblasti vaspitanja i obrazovanja. Recimo, već pomenuti jedinstveni obrazovni broj se uvodi i za predškolce i osnovce i srednjoškolce. Vaspitno-obrazovni rad ostvaruje se na srpskom jeziku, dok za pripadnike nacionalne manjine vaspitno-obrazovni rad ostvaruje se na jeziku nacionalne manjine, a može da se ostvaruje i dvojezično na jeziku nacionalne manjine i na srpskom jeziku, ako se za to opredeli najmanje 50% roditelja, odnosno drugog zakonskog zastupnika dece. Deo programa predškolskog vaspitanja i obrazovanja ili program u celini može da se ostvaruje i na stranom jeziku, odnosno dvojezično na stranom jeziku i na srpskom jeziku ili dvojezično na stranom jeziku i na jeziku nacionalne manjine. Kada je reč o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, zanimljivo je da on uvodi mogućnost da npr. osnovna muzička škola kao specifična umetnička škola ostvaruje i program srednjeg muzičkog obrazovanja i vaspitanja. Vredi istaći i da će od sada učenik sa izuzetnim, odnosno posebnim sposobnostima upisan u prvi razred srednje muzičke škole, odnosno baletske škole koji je završio sedmi razred osnovne škole imati pravo da polaganjem razrednih ispita završi osnovnu školu. Škola za decu sa smetnjama u razvoju i invaliditetom će obrazovno-vaspitni rad ostvariti u skladu sa individualnim obrazovnim planom učenika. Odeljenje istog razreda moći će da ima do 30 učenika, izuzetno isto odeljenje istog razreda može da ima i do 33 učenika uz saglasnost Ministarstva prosvete. U jednom odeljenju mogu da budu do dva učenika sa smetnjama u razvoju i invaliditetom. Nastavni program verske nastave na usaglašeni predlog tradicionalnih crkava i verskih zajednica po pribavljenom mišljenju organa nadležnog za poslove i odnose sa crkvama i verskim zajednicama donosiće resorni ministar. Precizirane su i obaveze roditelja, odnosno drugog zakonskog zastupnika deteta da, osim toga što je dužan da obezbedi da učenik redovno pohađa nastavu, je dužan i da obavesti školu o razlozima eventualnog izostajanja učenika sa nastave. Mogućnost da roditelj obavesti školu uvedena je iz razloga što postoje objektivne okolnosti u kojima roditelj neće moći da u roku od tri dana obezbedi da učenik nastavi da redovno pohađa nastavu, kao npr. u slučaju bolesti učenika ili u drugim opravdanim slučajevima kada učenik nije u mogućnosti da u navedenom roku nastavi redovno pohađanje nastave. Uvaženi narodni poslanici, sledeći je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju. Delatnost srednjeg obrazovanja i vaspitanja obavlja se u srednjoj školi i to gimnaziji, stručnoj školi, umetničkoj školi, mešovitoj školi, školi za učenike sa smetnjama u razvoju i invaliditetom. U stručnoj školi se stiče odgovarajuće opšte i stručno obrazovanje i vaspitanje u trogodišnjem i četvorogodišnjem trajanju za obavljanje poslova odgovarajućeg zanimanja i za nastavak obrazovanja u visokoškolskim ustanovama. U stručnoj školi može da se stiče i specijalističko i majstorsko obrazovanje u trajanju od godine do dve godine i drugi oblici stručnog obrazovanja: obrazovanje za rad u trajanju od dve godine, stručno osposobljavanje i obuka do godinu dana. Obavezni oblici obrazovno-vaspitnog rada za redovnog učenika su sledeći: nastava, teorijska, praktična, vežbe, dodatna, dopunska nastava i praksa kada su određeni planom i programom nastave i učenja, pripremna nastava i društveno-korisni rad ako se u toku školske godine ukaže potreba za njim. Učenik obavezno bira sa liste izbornih programa versku nastavu ili građansko vaspitanje. Fakultativni oblici obrazovno-vaspitnog rada su i nastava jezika nacionalne manjine sa elementima nacionalne kulture, drugog, odnosno trećeg stranog jezika i predmeta potrebnih za dalje školovanje, stručno osposobljavanje ili razvoj učenika i vannastavni oblici, kao što su hor, orkestar, pozorište, ekskurzija, kulturno-umetničke, tehničke, pronalazačke, humanitarne, sportsko-rekreativne i druge aktivnosti. Nastava na daljinu ostvaruje se na obrazloženi zahtev roditelja, odnosno drugog zakonskog zastupnika za svaku školsku godinu. Na kraju, što se tiče seta zakona iz oblasti prosvete, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prosvetnoj inspekciji. On, uvaženi narodni poslanici, propisuju da prosvetna inspekcija u vršenju inspekcijskog nadzora, pored oblasti predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja i vaspitanja, dualnog obrazovanja, visokog obrazovanja, udžbenika, učeničkog i studentskog standarda, ispituje i primenu zakona i propisa koji regulišu oblast nauke, istraživanja nacionalnog okvira kvalifikacija Republike Srbije. Takođe, preciziraju se nove odredbe koje se odnose na status studenata i zaštite prava studenata, kao izdavanje javnih isprava zbog sve većeg broja predmeta kojima se traži provera postupaka izdavanja javnih isprava i verodostojnosti javnih ispravi. Uvaženi narodni poslanici, zbog svega ovog navedenog što sam danas pomenuo, poslanička grupa PUPS – Tri P će podržati zakonske predloge iz oblasti prosvete. Pre nego što pređem na temu kulture, moramo da pohvalimo rad ministra i potpredsednika Vlade, uvaženog ministra Ružića. Mislim da ovde nije bilo dovoljno reči o tome. Dokazao je u jednom teškom trenutku, u vreme pandemije, na koji način treba da se vodi ministarstvo, a zapamtili smo neke njegove prethodnike da su se više, složiće se sa mnom, bavili nekim drugim stvarima, možda više brinuli o svom tenu, a manje su se bavili ovom tematikom i školstvom. Stoga sve čestitke i sva podrška što se tiče vođenja samog ministarstva. Što se tiče Zakona o kulturnom nasleđu, neću da dužim. Istakao bih da poslanička grupa PUPS – Tri P posebno pohvaljuje Ministarstvo kulture što je u definisanju termina „kulturno nasleđe u opasnosti“ predložilo i odrednicu da je to, između ostalog, i kulturno nasleđe koje je izloženo velikoj opasnosti koja bi mogla da ima štetne posledice po njegove suštinske karakteristike, kao što su prirodne katastrofe, ali i pobune, oružani sukobi ili opasnost od njihovog nastupanja, izvršene okupacije u celini ili delimično, uticaj na teritoriji na kojoj se dobro nalazi, promena režima zaštite u planskim dokumentima koji je u suprotnosti sa njegovim vrednostima i značaj za kulturu i istoriju. Time je, uvaženi narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, nedvosmisleno stavljeno do znanja separatistima na Kosovu i Metohiji, ali i njihovim međunarodnim tutorima, da Republika Srbija nikada i ni po koju cenu neće odustati od svog dela teritorije - Kosova i Metohije, od tog dela vlastitog identiteta, dakle, nikada neće odustati od same sebe. Cilj ovog zakona je inače uspostavljanje pravno uređenog i organizovanog sistema zaštite i očuvanja kulturnog nasleđa kroz otkrivanje, prikupljanje, istraživanje, naravno, i dokumentovanje, proučavanje i vrednovanje i upravljanje kulturnim nasleđem. Iz svega navedenog, poslanička grupa PUPS – Tri P će u danu za glasanje podržati zakonska rešenja koja su na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe PUPS – Tri P, potpredsedniku Narodne skupštine. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Nastavljamo sa radom. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Savez vojvođanskih Mađara, narodni poslanik Nandor Kiš.
Hvala lepo, poštovani predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicama, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku svog izlaganja bih želeo da naglasim da će poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara u danu za glasanje podržati predložene izmene i dopune zakona koji se nalaze na današnjem dnevnom redu sednice. Tokom svog izlaganja najviše pažnje ću posvetiti zakonima iz oblasti obrazovanja, tačnije predlozima izmena i dopuna zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja o predškolskom, osnovnom i srednjem obrazovanju i vaspitanju, kao i o prosvetnoj inspekciji. Današnja rasprava ima za cilj da odredimo osnove za budućnost obrazovnog sistema Republike Srbije, da izmene i dopune zakona uskladimo sa Strategijom razvoja obrazovanja i vaspitanja u Republici Srbiji do 2030. godine, koju je Vlada Republike Srbije usvojila u junu mesecu 2021. godine, na predlog ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, a čiji je opšti cilj povećanje kvaliteta nastave i učenja, pravednost i dostupnost univerzitetskog obrazovanja i vaspitanja i ojačana vaspitna funkcija obrazovno vaspitnih ustanova. Voleo bih da istaknem pojedine važne promene koje kao poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara podržavamo, kao i činimo za građane Republike Srbije. Izmene i dopune Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja određuju osnov za ostale zakone, tako da predstavljaju izvor za ostale promene u zakonima, kao i njihovo usklađivanje sa Akcionim planom koji čini sastavni deo Strategije obrazovanja i vaspitanja Republike Srbije do 2030. godine. Zavod za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja je važan deo našeg obrazovnog sistema, a on će i u budućnosti imati zadatke koji su vezani za obrazovanje na jezicima nacionalnih manjina. Konkretno, to su izrada testova i uputstava za ocenjivanje završnog ispita koji se realizuje na jezicima nacionalnih manjina u saradnji sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina i izrada publikacija radnih materijala i priručnika za pripremanje ispita na jezicima nacionalnih manjina, takođe u saradnji sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina. S obzirom da će Zavod za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja ubuduće imati proširene nadležnosti, važno je da se pri tom proširivanju i dalje nastavi dobra saradnja sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Za potrebe vođenja registra, uz maksimalnu zaštitu podataka o ličnosti, u toku je uvođenje jedinstvenog obrazovnog broja, tzv. JOB, koji prati njegovog nosioca kroz sve nivoe formalnog obrazovanja i vaspitanja i kroz neformalno obrazovanje, od prvog dana kada dete bude upisano u predškolsku ustanovu, kao prvi nivo obrazovanja i predstavlja ključ ne samo za povezivanje svih podataka o detetu, učeniku, studentu, kao i odraslom polazniku i kandidatu, nego nam pomaže u tome da pratimo individualca kroz obrazovni sistem tokom svih godina na svim nivoima obrazovanja. JOB predstavlja individualnu i najpovoljniju oznaku, koja se sastoji od 16 karaktera i koja se dodeljuje detetu, učeniku, odraslom i studentu, u automatizovanom postupku. Ovo je jako koristan način za praćenje učenika i za vođenje evidencije o njihovom napredovanju u obrazovnom sistemu. Jedan od podataka koji se vodi o učeniku u sistemu je nacionalni identitet. Iako izjašnjavanje o nacionalnom identitetu u skladu sa Ustavom nije obavezno, našoj poslaničkoj grupi je izuzetno drago da je ministarstvo pronašlo način praćenja nacionalnog identiteta, ne samo učenika nego i nastavnika. Naime, registar koji vode obrazovno-vaspitne ustanove sadrži podatak o maternjem jeziku deteta, ali i podatak o maternjem jeziku nastavnika, kao i podatak o jeziku prethodnog stečenog obrazovanja. Svi ti podaci će ubuduće služiti kao veoma korisna informacija u uvođenju obrazovnih politika u oblasti manjinskog obrazovanja. Na osnovu tih podataka se mogu podešavati mere i sredstva za unapređenje i razvoj obrazovnog sistema na jezicima nacionalnih manjina. Smatramo da bez te saradnje ne bi bilo moguće voditi kvalitetnu nastavu na teritoriji Republike Srbije na jezicima nacionalnih manjina, jer je za učenike pripadnike nacionalnih manjina neophodno obezbediti iste uslove i to na svom maternjem jeziku, kao i za većinski narod. Još jedna novost je da će se primeniti odredbe iz posebnih zakona koje se odnose na Komisiju za versku nastavu. Komisija će pratiti organizovanje i ostvarivanje verske nastave u školi. Komisija se sastoji od po jednog predstavnika tradicionalnih crkava i verskih zajednica, tri predstavnika organa nadležnog za poslove odnosa sa crkvama i verskim zajednicama i tri predstavnika ministarstva. Komisija predlaže plan i program verske nastave koji će na kraju doneti ministar. Sigurni smo da će Komisija na najbolji mogući način obaviti svoj posao jer će u njoj biti prisutan po jedan predstavnik iz svih tradicionalnih crkava i verskih zajednica. Kao što znamo, pravne poslove u obrazovnoj ustanovi obavljaju sekretari. Predlozi izmena i dopuna koji su danas pred nama posvećuju veliku pažnju i njihovom radu. Velika novost jeste uvođenje dozvole za rad sekretara, tzv. „licenca“, koja je i te kako potrebna. Dakle, zakon daje mogućnost da se vrši vrednovanje kvaliteta rada sekretara škole, što u prethodnom vremenskom periodu nije bilo moguće. Veća pažnja će se obratiti tokom zapošljavanja sekretara na nove standardne kompetencije. Biće pripremljen program ispita za sekretara, kao i redovno vrednovanje rada sekretara, stručno usavršavanje i profesionalni razvoj sekretara. Ove nadležnosti i plansko praćenje rada i vrednovanje rada sekretara ustanove daju mogućnost kako povećanja kvaliteta rada sekretara, tako i rada ustanove. Sledeća važna izmena jeste mogućnost da osnovne muzičke škole uvede program srednjeg muzičkog obrazovanja. Ponuda da kod muzičkih škola u ustanovama osnovnog obrazovanja postoji mogućnost izrade plana za vreme srednjeg obrazovanja daje veliki plus manjim opštinama pošto učenici ne moraju da nastave svoje školovanje na akademijama ili u srednjim muzičkim školama ukoliko žele da se bave muzikom. Na ovaj način mogu da izaberu drugu profesiju, a da se pored toga bave i muzikom na srednjem nivou, što će nam u dužem periodu obezbediti više umetnika. Proširenje nadležnosti saveta roditelja je bitno jer utiče i na vannastavne aktivnosti i programe ustanove, a i na primer na izbor udžbenika. Jako je bitno dati mogućnost roditeljima da učestvuju u radu ustanova. Pošto je savet roditelja komunikacioni kanal između roditelja i obrazovne ustanove smatramo da je proširenje njihove nadležnosti dobra ideja pošto će se na ovaj način obezbediti njihove veće učešće u radu, kao i bolji kvalitet rada obrazovne ustanove, a davanjem veće uloge roditeljima u radu škola nadamo se da će roditelji osećati i veću odgovornost u svojoj ulozi i svojom podrškom i odgovornim delovanjem podržati vaspitnu ulogu škola. Još jedna novina je da se početak obrazovno-vaspitnog rada u predškolskim ustanovama i osnovnim i srednjim školama obavezno obeležava izvođenjem himne Republike Srbije. Ovo kod nas predstavlja novost, a ne znači da to nije praksa u više zemalja, uključujući i neke zemlje EU. Novčana kazna za slučaj izostanka ispunjenja ove obaveze regulisana je zakonom. Nadamo se da će se predviđene sankcije primenjivati u skladu sa Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina u kome se u članu 16. određuje pravo da nacionalni saveti nacionalnih manjina određuje dane praznika za sebe, imaju i pravo da izloži simbole nacionalne manjina na za to predviđena mesta na zgradama i u prostorijama lokalnih organa i organizacija sa javnim ovlašćenjima na područjima na kojima je jezik nacionalne manjine u službenoj upotrebi. U ovom zakonu je takođe predviđena novčana kazna za prekršaje. Što se tiče osnovnog obrazovanja, voleo bih najpre da se osvrnem na mogućnost kombinovanja odeljenja od petog do osmog razreda, dok je to do sada bilo moguće samo od prvog do četvrtog razreda. Ove izmene daju mogućnost da se u slučajevima sa manjim brojem učenika od propisanog u školama gde se i u prvom ciklusu obrazovanja odvijala u kombinovanom odeljenju ta praksa nastavi. Odeljenja sa manjim brojem od propisanog su vrlo važna tema za našu stranku i voleo bih da istaknem i ovim putem se javno zahvalim ministru prosvete na pruženom razumevanju i podršci kada se radi o odobravanju tih odeljenja. Iako je kombinovanje odeljenja od petog do osnovnog razreda u pedagoškom i psihosocijalnom kontekstu veoma dobro rešenje ne samo za manjinska odeljenja, nego i za isturena odeljenja nekih ruralnih seoskih i planinskih škola u kojima se nastava odvija na srpskom jeziku, ova promena će otvoriti nekoliko tehničkih pitanja vezanih za normu profesora. Nadamo se da ministarstvo već ima u planu neka rešenja za taj problem, a u proteklom periodu smo videli da celodnevna nastava i organizovanje jednosmenskog rada u školama može da bude dobro rešenje, a podsećamo i da nastavnici koji imaju kompetencije za izvođenje više predmeta, tzv. dvosmerske diplome, takođe mogu da budu dobro rešenje za to pitanje. Pozdravljamo izmene i dopune koje se odnose na to da se završni ispit učenika osmog razreda polaže na jeziku na kojem je pohađao nastavu tokom osnovnog obrazovanja. Ovako definisana činjenica je do sada nedostajala u zakonu. Naime, neophodno je da se obezbede isti uslovi za sve učenike u Republici Srbiji, a svakako je potrebno pratiti i potrebe pripadnika nacionalnih manjina. Važno je da se učenicima omogući izbor jezika završnog ispita jer smo u praksi videli da jezičke kompetencije mogu negativno da utiču na rezultate ispita i važno je učeniku dozvoliti polaganje na jeziku na kom oseća najveću sigurnost s obzirom da ima učenika koji ne pohađaju nastavu na svom maternjem jeziku. Smatramo izuzetno značajnim i pitanje priznavanja stranih školskih isprava. U zakonu stoji da stranu školsku ispravu priznaje ENIK/NARIK centar u skladu sa zakonom kojim se uređuje nacionalni okvir kvalifikacija Republike Srbije. U prošlosti se dešavalo da osoba koja je htela nostrifikovati svoju diplomu u Republici Srbiji, a ta struka nije imala isti naziv ili profil ovde, nije mogla da nostrifikuje svoju diplomu. Izmenom zakona i uređenjem sa nacionalnim okvirom kvalifikacija to će sada biti moguće. Ovaj osnov da oni naši sugrađani koji su stekli diplomu u inostranstvu, a žele da se vrate svojoj domovini, imaju mogućnost da upotrebe svoje znanje ovde u svom rodnom kraju. Ovo je i osnov smanjenja odliva mozgova, a uz pomoć jednostavnijeg priznavanja stranih isprava pravimo korak ka olakšavanju priliva mozgova. Za vojvođanske Mađare je ovo pitanje jako značajno. Tako se i Poslanička grupa SVM od 2014. godine zalagala za rešavanje višegodišnjeg problema priznavanja visokoškolskih diploma stečenih u inostranstvu. Prvi veliki korak je bio osnivanje ENIK/NARIK centra pri ministarstvu, a potom Agencije za kvalifikacije koja ujedno obuhvata i ENIK/NARIK centar i od postojanje agencije u ovom poslednjem sastavu nema više čekanja mesecima i godinama na okončanje procedure priznavanja, što je veoma značajno za stotine i stotine studenata koji su u Mađarskoj završili svoje visoko obrazovanje, a žele da se zaposle u Republici Srbiji. Nacionalni savet mađarske nacionalne manjine u poslednjih nekoliko godina redovno raspisuje konkurs za novčanu pomoć za proceduru priznavanja isprava stečenih u inostranstvu. U 2020. godini je na primer podržano 74 bivših učenika u procesu priznavanja njihovih školskih isprava stečenih u inostranstvu, a 2021. godine 87. Po broju korisnika vidimo da potreba za takvim merama postoji. Oni predstavljaju novu energiju za unapređenje naše države. Prema Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju, opštu, stručnu i umetničku maturu prvi put će polagati učenici upisani u srednju školu školske 2020/2021. godine, odnosno prvi ispiti će biti organizovani školske 2023/2024. godine. Priprema i realizacija navedenih ispita je u nadležnosti Zavoda za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, Centra za ispite koji između ostalog izrađuje testove i uputstva za ocenjivanje na jezicima nacionalnih manjina i publikuje razne materijale i priručnike za pripremanje ispita na jezicima nacionalnih manjina u saradnji sa nacionalnim saveta nacionalnih manjina. Kao što sam naglasio, izuzetno je važno da zavod to i dalje čini u dobroj saradnji sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina, a u skladu sa njihovim ovlašćenjima. Izmene i dopune Zakona o prosvetnoj inspekciji najpre se odnose na preciziranje odredaba koje su sadržane u posebnim zakonima koji su doneti u međuvremenu, a propisuju nadležnosti prosvetne inspekcije. Proširena su ovlašćenja prosvetnih inspektora u vršenju inspekcijskog nadzora. Prosvetna inspekcija će proveravati i primenu zakona koji regulišu oblast nauke i istraživanja i nacionalnog okvira kvalifikacija. Pored oblasti predškolskog, osnovnog, srednjeg i visokog obrazovanja, učeničkog standarda, udžbenika, stekli su se uslovi za donošenje novih zakonskih odredaba koje se odnose na mogućnost nabavke službene odeće i obuće za republičkog, pokrajinskog, odnosno gradskog, opštinskog inspektora, kao i za izmenu, dopunu i preciziranje pojedinih zakonskih odredbi koje se odnose na poslove prosvetnog inspektora, ovlašćenja i poveravanja poslova inspekcijskog nadzora u opštinama, gradovima, odnosno Pokrajini i izradu godišnjeg izveštaja o radu prosvetne inspekcije. Radujemo se i mislimo da smo vratili veliki dug inspektorima. Ovako će osećati veći ponos kada obavljaju svoj posao. Pravilnikom o utvrđivanju potrebnog broja prosvetnih inspektora u opštinskoj, odnosno gradskoj upravi, predviđeno je 206 prosvetnih inspektora za celu teritoriju Republike Srbije na nivo opština i gradova. Međutim, ovaj broj godinama unazad ne prelazi dve trećine od ovog broja i to sa tendencijom pada. Tako je trenutno AP Vojvodini, odnosno u sekretarijatima. U Pokrajinskom sekretarijatu za obrazovanje, propise i nacionalne manjine, nacionalne zajednice i Pokrajinskom sekretarijatu za visoko obrazovanje i naučno istraživačku delatnost angažovano na poslovima prosvetnog inspektora ukupno 12 prosvetnih inspektora, u opštinama i gradovima angažovana 44 prosvetna inspektora, dok je u ostalim gradovima i opštinama širom Srbije angažovano ukupno 88 prosvetnih inspektora. S tim u vezi, ukazujem na nedovoljan broj prosvetnih inspektora i sa postojećim ovlašćenjima. Zbog toga je potrebno kreiranje mogućnosti da proširimo broj inspektora, a pri tom, naglašavamo da je potrebno da se obrati pažnja na proporcionalno učešće pripadnika nacionalnih manjina. Nije dovoljno povećati broj inspektora samo sa ciljem da ih bude više, već je potrebno pratiti potrebe svake lokalne samouprave, sa uvažavanjem nacionalnog sastava određene lokalne samouprave i omogućavanjem zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina. Mi u poslaničkoj grupi SVM se konstantno zalažemo za veće učešće pripadnika nacionalnih manjina u javnim, opštinskim, pokrajinskim i republičkim organima, i vidimo mogućnost da se u budućnosti kada se bude zapošljavala nova radna snaga u ovom sektoru prate i te potrebe građana Republike Srbije. Važno je da napomenemo da je tokom rada na izmenama i dopunama ovog zakona, ministarstvo imalo izuzetnu saradnju sa Pokrajinskim sekretarijatom za obrazovanje, propise, upravu, nacionalne manjine, nacionalne zajednice i to pokazuje Predlog zakona koji je pred nama, pošto su primedbe Sekretarijata prihvatile i ovim Predlogom zakona su zadržana ovlašćenja ovog pokrajinskog organa. Na kraju bih želeo da ponovim da će poslanička grupa SVM u danu za glasanje podržati predloge koji se nalaze na današnjem dnevnom redu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem kolega. Sledeći je narodni poslanik gospodin Žarko Obradović. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani, kao ovlašćeni predstavnik SPS po ovom setu zakona o kojima Skupština danas raspravlja, dozvolite mi da na početku pozdravim potpredsednika Vlade i ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i njegove kolege iz ministarstva, kao i njegove kolege iz Ministarstva kulture koji danas učestvuju u raspravi. Naime, poslanička grupa SPS će glasati za ovaj set zakona, ali više ću govoriti o prosveti, a moje kolege će reći nešto o zakonima iz oblasti kulture. Glasaćemo za ove zakone iz oblasti prosvete zato što smo duboko uvereni da oni unapređuju obrazovni sistem Republike Srbije, zato što rešavaju probleme sa kojima se obrazovni sistem suočava, zato što izlaze u susret i đacima na svim nivoima i od onih koji treba da krenu u školu, od predškolskog pa na dalje, zato što izlaze u susret potrebama obrazovnih institucija, celog društva i mislim da ministarstvo to dobro i uporno radi sve vreme, a pogotovo u protekle dve godine. Mi smo narod koji je sklon da brzo zaboravlja sve. Sad se još uvek nalazimo u pandemiji i treba reći da prosveta funkcioniše drugačije u vreme pandemije. Želeo bih da čestitam Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkom razvoju za sve ono što je učinilo u ove protekle dve godine da sistem funkcioniše. Naravno, da sistem ne bi mogao funkcionisati da nije bilo nastavnika i njima treba čestitati na svemu onome što su učinili u protekle dve godine, jer važno nam je da sistem postoji, važno nam je da se znanje unapređuje, budućnost Srbije leži u načinu kako ćemo koristiti znanje koje budemo stekli. Evo, imamo i Zakon o inovacijama. Taj zakon, odnosno inovacije, znanje, sposobnosti koje ljudi budu stekli i sve ono što budemo uspeli da implementiramo u razvoj ove naše države daje nam mogućnost da stvorimo bolji život. Zato je važno, danas kada govorimo o ovom setu zakona iz oblasti obrazovanja, da istaknemo koliki je značaj znanja uopšte za budući razvoj Republike Srbije. Dobro je da čujemo različita mišljenja. Jednostavno, svako onaj ko misli dobro Srbiji, a veruje u znanje, biće u situaciji da kaže puno toga, po meni, korisnog kako unaprediti obrazovni sistem Republike Srbije. Drago mi je što je epidemiološka situacija u školama bolja i što je ministarstvo donelo odluku da se đaci vrate u škole. Mislim da je to pravi potez. Mislim da smo svi to jedva dočekali i đaci, i nastavnici, i mi roditelji. Mislim da je to prava stvar i za proces učenja. U svakom slučaju, protekle dve godine ministarstvo je u celom ovom periodu, kako bih rekao, promptno reagovalo na sve one probleme sa kojima se suočavalo i uvek imalo rešenje za situaciju. Mi nismo prekinuli obrazovni proces kao neki. Zemlje koje su mnogo razvijenije su prekidale obrazovni proces i pitanje načina učenja i sticanja znanja je i kod njih bilo vrlo diskutabilno, ali to je problem sa kojim se suočava ceo svet u vreme pandemije Kovida 19. Mislim da je dobro što su se đaci vratili obavezama i moram da kažem, ako po onoj staroj narodnoj - u svakom lošem, ima nečeg dobrog, mislim da je sada ovo što se desilo u vreme kovida pokazalo nekoliko važnih stvari za budućnost obrazovnog sistema. Pre svega da države, ministarstvo mogu da odreaguju i znaju kako da reaguju. Mislim da je ovo što se desilo svima nama jedna vrsta škole kako se iz ove situacije može naći nešto dobro. Zašto govorim? Poenta je učenja na daljinu. Mislim da se sada tek vidi vrednost i proces digitalizacije škola, ali i načina strukturiranja obrazovnih programa kroz učenje na daljinu. Videli smo šta je dobro, šta nije i na koji način ministarstvo može da reaguje u buduće. Da budem iskren, možda smo i neke zablude vezano za obim znanja koja deca treba da uče u osnovnim i srednjim školama, sada stavili na probu i možda smo sada spremni više nego ranije da razgovaramo, jer zbog Kovida 19 i nastavni plani program je morao da pretrpi određene izmene, pa je onda možda i to dobra prilika da se vide. Mislim da su i đaci konačno shvatili šta znači učenje u školi, mogućnost da neposredno pitate nastavnika ili da budete pitani, mogućnost da u svakom trenutku postoji ta interakcija i često smo govorili svi, bar oni koji se bave obrazovanjem, da je kvadratura kruga u obrazovanju ona, da kažem, čarobna reč - učionica, interakcija koja postoji između đaka i nastavnika. Ako tu postoji dobra hemija i ako postoji dobra volja i od jednih i od drugih da se angažuju u procesu obrazovanja, onda uopšte ne treba sumnjati u to da se mogu postići dobri rezultati. Mislim da je dragoceno sve ono što je ministarstvo učinilo ovih proteklih dve godine o unapređenju obrazovnog sistema. Nije reč samo o reakcijama na konkretne situacije, ministarstvo je uspelo u međuvremenu da radi u normativnom delu, urađena je strategija obrazovanja do 2030. godine koja se oslanja na onu prethodnu do 2020. godine, koja je bila urađena 2012. godine. Ali, ono što je ovo ministarstvo uradilo, a ona prethodna nisu, to je ovaj akcioni plan koji sadrži vrlo konkretne mere šta sve treba uraditi u pojedinim oblastima. Mislim da je to sjajna stvar. Svako onaj ko se interesuje za obrazovanje biće u situaciji da kaže ili ukaže šta god da želi, kaže kakvo je stanje u obrazovanju i šta se radi ili da ukaže na neke druge stvari. Video sam ovde, bili smo prethodnih dana u situaciji da se upoznamo sa određenim istraživanjem. Moram to da pomenem, gospodine ministre, istraživanje koje je uradio Zavod za unapređivanje obrazovanja i vaspitanja vezano za obrazovno-vaspitni proces učenja na daljinu. U skladu sa onim što sam pomenuo danas mislim da je to vrlo zanimljivo istraživanje, rezultati su još zanimljiviji i mislim da se tu može izvući mnogo korisnijih stvari za vreme koje dolazi. Ne samo za đake, ne samo za nastavne planove i programe, nego i za nastavnike. Primetio sam jedan zanimljiv detalj koji ide u prilog Ministarstvu, ali ne ide celom obrazovanom sistemu. Pročitao sam jedan zaključak, kaže da uputstva koja je pisalo Ministarstvo su bila jasna, ali je njihovo sprovođenje nekako ostalo, kako bih rekao, maglovito i ne do kraja realizovano. Znači da se negde od Ministarstva, pa u toj vertikali dole do škole, do nastavnika, gubila smisao onog što je Ministarstvo utvrdilo kao način reagovanja u ovim situacijama. Mislim da je to jedna dobra škola za sve nas, da shvatimo da smo svi deo jednog sistema i da treba da radimo što više da ga unapredimo. Kada je reč o sadržaju zakona o kojima se danas raspravlja, ja ću početi od ovog krovnog zakona, Zakona o izmenama osnova sistema obrazovanja i vaspitanja. Lično mislim da najveću težinu u ovom zakonu ima deo koji se odnosi na državnu maturu. To je stvar koju dugo svi čekamo, više ili manje, nadam se iskreno. Moram da podsetim da je taj posao započet još 2011. ili 2012. godine, skoro pre deceniju. Ovo ministarstvo ima priliku da taj posao finišira, da zajedno sa svim drugim akterima u tom procesu napravi ovu državnu maturu za srednje obrazovanje, završetak srednjeg obrazovanja na kvalitetan način. Moje kolege su govorile o sadržaju te državne mature, ali mislim da je to jako važno zato što ćemo jednostavno unaprediti sistem, proveravaćemo znanje i to znanje će biti osnov za kasnije opredeljivanje đaka. Mislim da zajedno sa visoko-školskim ustanovama, pošto su ljudi i iz visokog obrazovanja stručno uključeni u sve ove stvari koje su vezane za državnu maturu, mislim da je to jako važno. Za nas ovde, ali i za obrazovnu javnost, treba istaći da je centar za ispite koji radi u okviru Zavoda za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja po ovim izmenama i dopunama zakona stekao mnogo šira ovlašćenja, u smislu mnogo širi obim poslova kojim će se baviti taj centar za ispite. Evo, ja ću samo pomenuti neke, pošto ostali koji budu zainteresovani moći će da sve ovo što ja govorim provere u sadržaju zakona. On će pripremati predloge programa završnog ispita na kraju osnovnog obrazovanja i vaspitanja. Znači, pripremu predloga sadržaja završnog ispita u srednjem obrazovanju i vaspitanju u opštoj, stručnoj, umetničkoj maturi, završni ispit na kraju osnovnog obrazovanja i vaspitanja, organizuje i sprovodi prijemne ispite za upis u srednje škole za učenike sa posebnim sposobnostima itd, organizuje i sprovodi opštu umetničku i stručnu maturu i završni ispit, priprema test i uputstvo za ocenjivanje testova, priprema testove i uputstvo za ocenjivanje testova za srednje škole, koordinira radnim grupama za izradu recenzija i ocenjivanja ispitnih materijala, itd. Možda za vas, poštovane kolege iz Ministarstva, ovo izgleda preterano čitati odredbe zakona koji ste vi napisali, ali za javnost je važno da se to zna, da se čuje, da bi se stekao uvid u ono u što Ministarstvo radi i šta će raditi centar za ispite. Na osnovu onog što sam pročitao, a naravno prosvetni radnici će biti detaljno upoznati sa tim, centar za ispite će imati veliki obim poslova, ali strašno važnih poslova, od male i velike mature, pripreme i mnogo stvari vezano za sve ono što čini naš deo obrazovnog sistema i na različitim nivoima, na nivou završetka osnovnog obrazovanja i na nivou srednjeg obrazovanja će imati mogućnost da zajedno sa drugima predloži kvalitetna rešenja koja unapređuju izborni proces. Pominjem stalno unapređuje izborni proces. Zašto? Zato što sam u ova četiri predloga zakona, odnosno zakona o izmenama i dopunama četiri zakona i o predškolskom i osnovnom i srednjem obrazovanju i osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, poštovane koleginice i kolege, video puno vrlo konkretnih predloga kojima se unapređuje obrazovni sistem. Znači, Ministarstvo, kao što sam rekao, promtno reaguje na probleme. To je dobro, zato što moramo voditi računa o svemu onome sa čime se suočavamo. Jednostavno, da smo u situaciji da reagujemo. Drago mi je što je Ministarstvo predvidelo formiranje obrazovno-naučih centara. Evo, citiraću ovaj član, kratak je: „Radi obavljanja poslova podizanja kvaliteta obrazovnih, naučnih, istraživačkih, sportskih, omladinskih i turističkih projekata i programa i njihove dostupnosti korisnicima, Vlada može da osnuje obrazovno-naučni centar u skladu sa zakonom kojim se uređuju javne službe.“ Mislim da je to dobro. Obrazovno-naučni centri treba da dobiju mogućnost da zajedno sa sistemom obrazovanja unapređuju izborni proces. Da li će se oni raditi sa nastavnicima, sa đacima, izvoditi posebne programe, to je već stvar i strateškog dogovora, po meni, sa Ministarstvom prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Da li će raditi sa nastavnicima sa stanovišta kopetencija koje poseduju, izvođenje određenih programa ili nešto treće, uvek ima u prosveti šta da se radi za one koji žele da unaprede izborni sistem. Pre nego što pređem na ostale stvari koje su deo izmene i dopune ovog zakona, želim da kažem nekoliko reči o stvarima o kojima smo govorili danas, a to je himna. Drago mi je što Ministarstvo izmenama i dopunama ovog zakona utvrđuje kao obavezu obrazovnih institucija da 1. septembra izvode, citiram – himnu Republike Srbije. Znači, gospodine ministre, danas kada ste odgovorili na komentar jednog poslanika, dobro ste rekli – dobro bi bilo da neki pročitaju zakon. Ovo je himna Republike Srbije, bez da se ulazi u analizu sadržaja komponenti. Slušajte, kada bi počeli analizirati himnu bilo koje zemlje, ko zna do čega bi sve došli. Ovo je himna Republike Srbije i zna se šta Ustav kaže koji su simboli države: himna, grb i zastava. Setio sam se posle onoga što ste vi rekli na izlaganje kolege, da mi ovde narodni poslanici smo u situaciji četiri puta godišnje, najmanje četiri puta godišnje da čujemo himnu. I sada, kada čujete poslanika Narodne skupštine Republike Srbije da dovodi u pitanje da se himna jedanput godišnje na početku školske godine učini dostupnim đacima kao deo državnog simbola, onda stvarno morate da postavite sebi pitanje da li je to logično, da ne upotrebim neku drugu reč. Jer, mi u Narodnoj skupštini na početku i završetku svakog zasedanja, a imamo ih dva, smo u situaciji da čujemo himnu, i pored toga poslanik u toku jednog mandata od četiri godine desetak puta, plus kada predsednik Republike polaže zakletvu, plus kada Vlada polaže zakletvu i plus kada predsednik Narodne skupštine može doneti odluku u posebnim situacijama da se intonira himna. Onda dovoditi u pitanje jedanput godišnje na početku školske godine kao deo državnih obeležja da se čuje himna, stvarno to nije logično. Za svakog čoveka koji je državljanin Republike Srbije, bez obzira kojoj veri, naciji pripada, bez obzira na njegovo opredeljenje stranačko ili neko drugo, potpuno je nelogično da postavi bilo koju vrstu pitanja da li nam to treba. Mislim da je dobro što je Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja predvidelo i ova druga rešenja. Zbog kratkoće vremena ću pomenuti samo neka. Drago mi je što je, primera radi, u predškolskom obrazovanju data mogućnost predškolskim ustanovama da mogu učiti deca, tj. fakultativno data im je mogućnost vezano za strani jezik. Inače, javnost manje zna, mi smo kao država jezički vrlo kompetentni, kod nas se uči strani jezik od prvog razreda osnovne škole, drugi jezik od petog. Imate zemlje članice EU gde nemamo tu situaciju. Toliko o tome, čisto da se zna. Drago mi je što i deca u predškolskim ustanovama imaju mogućnost, a da li će oni tu mogućnost iskoristiti ili ne, to je već drugo pitanje. Mislim da je dobro i rešenje koje ste predvideli u Zakonu o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, da se obrazovno vaspitni rad od petog do osmog razreda može organizovati u kombinovanom odeljenju. Ja znam, nastavnici će odmah reći – pa, čekajte, a zaposleni? Ali, mi svi u Srbiji imamo jedan problem, a taj problem se zove demografija. Taj problem se zove broj đaka u nekim, ne samo isturenim odeljenjima, nego i u nekim naseljenim mestima koja zbog demografske situacije, nažalost, nemaju onoliko učenika koliko bi trebalo. Mi stvarno moramo da razgovaramo ozbiljno o tim problemima. Ovo je rešenje, bar ga ja tako shvatam, koje je napravljeno za đake, za učenike, za njihovo znanje, za unapređenje njihovog znanja. Da ne govorim o nekim drugim stvarima, jer može se neko osetiti prozvanim, ali dobro je da se prave rešenja za đake, jer, na kraju krajeva, da nije njih ovaj obrazovni sistem ne bi postojao. Mislim da je dobro i rešenje koje ste predvideli, takođe u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi, da završni ispit učenik osmog razreda polaže na jeziku kojim je ostvario obrazovno-vaspitni rad. Izuzetno taj učenik, može na zahtev roditelja, može da polaže na drugom jeziku, ako je to u najboljem interesu učenika. Stalno pominjem ovaj najbolji interes učenika, jer to u stvari govori o celoj koncepciji Ministarstva prosvete, u celom ovom periodu, da stalno unapređuje obrazovni sistem, vodeći računa o đacima i o onome što njima treba. Video sam i rešenje kojima se, kako bih rekao ovo, vodi računa i o odgovornosti direktora, upotrebiću samo tu reč, da ne ulazim u sadržaj i direktori škola i mi, koji smo čitali ovaj zakon, znamo šta to znači. Mislim, da je dobro što je i Zakon o prosvetnoj inspekciji, na dnevnom redu. Razgovarao sam sa kolegama, iz Ministarstva, generalno mi imamo malo prosvetnih inspektora, otprilike na lokalu 80, u pokrajini 50 do 55, u ministarstvu 25, to je stvarno malo za obrazovni sistem od 1.800 škola i koliko ima nastavnika i ostalih. Sada prosvetna inspekcija dobija i nove obaveze vezano i za dualno obrazovanje, vezano i za nauku, mislim da o tom stvarima moramo voditi računa. Sjajna je stvar što prosvetna inspekcija radi na način da sve, kako bi rekao, putem sredstava digitalne komunikacije daje mogućnost svim obrazovnim institucijama da znaju šta je plan rada za sledeću godinu i šta će se raditi, ali objektivno broj ljudi koji to radi je mali za sve ono što obrazovni sistem Republike Srbije jeste. Zbog kratkoće vremena, ali srećom tu su moje koleginice i kolege, koje će, takođe govoriti, dozvolite mi da kažem samo bukvalno dve rečenice, vezano za ovaj Predlog zakona o inovacionom delatnosti. Mislim da je reč o strašno važnom zakonu. Ja sam na početku svog izlaganja, negde pomenuo inovacije, njihovoj značaja u privredi sa osnovnim ciljem podsticaja privrednog i društvenog razvoja. Ako ne budemo imali inovacije, ne možemo unaprediti našu privredu i povećati razvoj, inače će to biti naravno kupovina tuđih znanja. Uvek je bolje uložiti u svoje znanje, pa doći do rezultata koje možemo mi primeniti, nego se oslanjati na druge, jer sve što budemo nabavljali od drugog, naravno to će imati svoju cenu. Mislim da obrazovni sistem Republike Srbije ima svoje vrednosti, da obrazovni sistem Republike Srbije ima i kompetentne ljude koji rade i Ministarstvo je na raspolaganju, to se videlo u protekle dve godine. Jednostavno, zadatak Ministarstva je da preduzme sve one mere koje će unaprediti obrazovni sistem. Poštovane koleginice i kolege, izmene i dopune ovih zakona sadrže puno stvari koje su važne za obrazovni sistem, ja sam pomenuo samo neke, moje koleginice i kolege će takođe govoriti o tim stvarima. Na kraju svog izlaganja, samo bih želeo da vam kažem, u ime SPS, dobro je da Ministarstvo nastavi ovako da radi, bez obzira ko vodi ministarstvo, da ne bi to shvatili bilo ko, kada govorim o svom kolegi i prijatelju, gospodinu Ružiću, način na koji ministarstvo radi, kao sada, kada stavi u javnost i na uvid sve ono što radi sa mogućnošću da, kako bi rekao, i da vidi i da učestvuje, je nešto što Srbiji treba, ne da se uvek počinje iz početka nego da se nastavi, jer je obrazovanje proces koji ne počinje od juče i prekjuče. Ako želimo da ga unapredimo, moramo da stalno radimo na unapređenju obrazovanja i stalno da inoviramo obrazovanje i zato je dobro što Ministarstvo radi na ovaj način, daje mogućnost svima nama koji želimo dobro da obrazovni sistem bude unapređen, da imamo kvalitetno znanje da to i učinimo. Mi ćemo, u svakom slučaju, u danu za glasanje, glasati za ceo ovaj set zakona, iz oblasti prosvete, kao i drugih, ali o tim drugim zakonima će govoriti moje koleginice i kolege. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Obradoviću. Sledeći je narodni poslanik Miloš Terzić. Izvolite.
Hvala predsedavajući, poštovani građani Srbije, uvažena potpredsednice Vlade, gospođo Gojković, uvaženi ministre, sa saradnicima, danas govorimo o Predlogu zakona o inovacionoj delatnosti, kao i o setu zakona iz oblasti obrazovanja i vaspitanja i na dnevnom redu, takođe imamo jedan izuzetno važan sistemski zakon, Zakon o kulturnom nasleđu i na kraju, ali svakako ne manje bitan Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskim medijima, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima, koji su proistekli iz dogovornog, u međustranačkom dijalogu, sa ciljem unapređenja izbornih uslova za naredne izbore. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis, produžava se uređivanje i način finansiranja osnovne delatnosti javnog medijskog servisa, sa ciljem otklanjanja okolnosti koje bi mogle da dovedu u pitanje rad javnog medijskog servisa. Naš zadatak, kao narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jeste da kroz donošenje kvalitetnih zakonskih rešenja, doprinosimo daljem napretku i razvoju Republike Srbije u svim sferama društvenog života, a posebno u oblastima u kojima danas diskutujemo i svakako da dalji rad na osnaživanju Srbije, za nas predstavlja prioritet. Moram, pre svega da istaknem da je za vreme vladavine bivšeg režima, koji je oličen kroz političko delovanje Đilasa, Tadića, Jeremića, Srbija bila ponižena, uništena, osramoćena i onemogućena da vodi jednu razvojnu politiku, da štiti svoje srpske državne i nacionalne interese, da brani svoju kulturno nasleđe i svoj kulturni identitet. Srbija je dakle tada bila zemlja neuspeha i nacionalnog posrnuća. Danas smo uspeli da zahvaljujući ozbiljnoj i odgovornoj politici SNS, a pre svega predsednika, Aleksandra Vučića dovedemo do toga da Srbija bude prepoznata kao zemlja pobednika. Srbija je danas prepoznata u svetu kao zemlja koja ima najbrže rastuću ekonomiju u Evropi, stabilan kurs dinara, stopa nezaposlenosti u Srbiji je na istorijskom minimumu, najviše investicija dolazi upravo u Srbiju u odnosu na sve zemlje regiona, što garantuje za naše građane i bolji životni standard, dakle, da im omogućimo to što zaista zaslužuju, ali i otvaranje novih radnih mesta. Na taj način uspeli smo da stvorimo zdravu perspektivu za mlade ljude, da ojačamo naš obrazovni sistem, da se ponosimo danas svojom vojskom, da se naše kulturne institucije obnavljaju i grade. Nastavićemo da vodimo jednu takvu razvojnu politiku, reformišući sistem naravno u skladu sa našim državnim i nacionalnim interesima, nikako u skladu sa interesima tajkuna, što je bio slučaj za vreme bivše vlasti i bivšeg režima. Zato danas možemo da govorimo o jednoj izuzetno važnoj oblasti, kao što je oblast inovacione delatnosti i o rezultatima koje država u toj oblasti je postigla u prethodnom periodu. Naravno, cilj nam je da kroz izmene i dopune Zakona o inovacionoj delatnosti uklonimo sve prepreke na koje smo do sada nailazili u toj oblasti i da se ukloni detaljna regulacija, određena kruta rešenja. Svi smo ovde svedoci koliko brzo napreduju procesi u oblasti inovacionih delatnosti. Cilj nam je da usmerimo inovacioni sistem prema istraživanjima kako bismo u konačnici dobili finalne inovativne proizvode što će svakako doprineti daljem ekonomskom i društvenom razvoju Republike Srbije. U svetu je uveliko započela četvrta industrijska revolucija i SNS želi da se Srbija dobro pozicionira u svetu novih tehnologija i zato je tehnološki iskorak i modernizacija jedan od prvih prioriteta Vlade Republike Srbije, jer tu vidimo i prepoznajemo našu šansu koju smo u prethodnom periodu dobro i koristili. To jasno kažu i podaci, da je na primer 2012. godine, izvoz naših IT usluga iznosio oko 400 miliona evra, a 2021. godine izvoz naših IT usluga iznosi milijardu i po evra. Kreativne industrije, ekonomije, znanje, inovacije, za našu zemlju predstavljaju ogroman potencijal i na tome se bazira imidž Srbije. S tim u vezi ponosni smo na to što će Srbija 2030. godine imati ukupno šest naučno-tehnoloških parkova, gde ćemo pored postojećih naučno-tehnoloških parkova koje smo izgradili u Novom Sadu, Beogradu, Nišu, Čačku imati dva nova naučno-tehnološka parka u Kragujevcu i u Kruševcu i ovi parkovi i regionalni centri predstavljaće, da kažemo centre razvoja novih tehnologija i siguran sam motore razvoja srpske ekonomije. To je dobar primer razvojne politike koja je vođena u prethodnom periodu, jer to objedinjuje obrazovanje, inovativnost i digitalnu transformaciju, uz kvalitetnu infrastrukturu. Kada govorimo o zakonima iz oblasti obrazovanja, možemo slobodno da istaknemo da SNS, oblast obrazovanja i nauke prepoznaje kao stratešku osnovu razvoja i napretka naše zemlje, pre svega zbog izazova koji nas očekuju u budućnosti, dakle novo sagrađene i rekonstruisane škole, predškolske ustanove, univerzitetski kampusi i poboljšanje uslova rada u našim obrazovnim institucijama predstavljaju dobar zalog za budućnost, a sve to radimo, jačamo naš školski sistem, jačamo našu privredu, samim tim i naše ekonomske prilike, kako bismo postigli to da mladi ljudi vide budućnost u Srbiji, da svoju budućnost grade ovde, ali i da se potrudimo da sve one koji su otišli prethodnih decenija iz Srbije da se potrudimo da te ljude u Srbiju vratimo. S tim u vezi, moram kao pozitivan primer da istaknem program dualnog obrazovanja. Zaista smatram da je to dobar program i dobar put. Donošenjem zakonske regulative na nivou srednjeg obrazovanja Zakonom o dualnom obrazovanju, Srbija je, u regionu, slobodno možemo da kažemo, postala lider unapređenja kvaliteta u oblasti obrazovanja. Već sada u tom sistemu dualnog obrazovanja imamo oko 10.000 učenika i oko 880 kompanija. Cilj nam je da i u budućnosti omogućimo da naši učenici kroz kvalitetan rad u našem školskom sistemu postižu ozbiljne i dobre rezultate, kao što je to bio slučaj u prethodnom periodu, na takmičenjima i u regionu i u svetu, i da jednog dana adekvatno od strane države za takve rezultate i takve uspehe koje postižu u ime države budu i nagrađeni. Upravo zbog toga, SNS želi da nastavi sa, da kažem, hitnom modernizacijom i unapređenjem rada školskog sistema na svim nivoima, od predškolskih ustanova do fakulteta i naučnih instituta. Danas, takođe na dnevnom redu imamo i jedan izuzetno važan sistemski zakon, to je Predlog Zakona o kulturnom nasleđu i na taj način dokazujemo našu posvećenost u očuvanju srpskog nacionalnog identiteta i kulture. I upravo je SNS zaslužna za to što Srbija po prvi put ima strategiju razvoja kulture, gde se na jedan celovit način utvrđuje pravac delovanja naše kulturne politike. Već sam jednom prilikom rekao i ponoviću to i sada, zaista smatram da će Zakon o zaštiti ćirilice, Zakon o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa svetog manastira „Hilandar“, Zakon o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Sremskih Karlovaca, podizanje spomenika Stefanu Nemanji, završetak izgradnje Hrama Svetog Save, intoniranje himne početkom škole, da će sve to jednog dana ostati, slobodno možemo da kažemo večni legat vlasti SNS i politike predsednika Aleksandra Vučića koju će buduće generacije samo trebati da nadograđuju. Donošenjem Zakona o kulturnom nasleđu dokazujemo da je očuvanje naše kulture, jedan od naših nacionalnih prioriteta. Ovakav zakon donosimo jer bogatstvo našeg kulturnog nasleđa moramo da sačuvamo. Dakle, ono što je materijalno da sačuvamo od zuba vremena, a ono što je nematerijalno da ljubomorno čuvamo i da to prenosimo budućim generacijama. Na ovaj način sistemski ćemo brinuti o srpskom kulturnom nasleđu i našem prostoru koji se ne podudara sa našim državnim granicama, ali to je jednostavno i naše pravo i naša obaveza, jer srpski kulturni prostor povezuju nosioci srpskog kulturnog identiteta ma gde se oni nalazili. Zato je izuzetno važna sinergija između prosvete i aktivnosti u sferi kulture. Moram da napomenem da je Zakon o kulturnom nasleđu posebno važan u kontekstu borbe za očuvanje našeg kulturnog nasleđa, naših crkava i naših manastira na Kosovu i Metohiji, jer naše crkve, naši manastiri, naši kulturni spomenici, naša baština na Kosovu i Metohiji predstavlja trenutno najugroženije kulturno nasleđe u Evropi i naša je dužnost da se borimo za očuvanje našeg kulturnog nasleđa i našeg kulturnog identiteta posebno na Kosovu i Metohiji, jer upravo kulturno nasleđe i kulturni identitet predstavljaju sponu između nas, naših predaka i budućih pokolenja i od te borbe jednostavno nikada ne smemo da odustanemo, jer to može biti fatalno za naš narod. Svaki pokušaj prisvajanja ili otimanja našeg kulturnog nasleđa na Kosovu i Metohiji, predstavljaće iglu u našem oku. Zato smo obavezni da brinemo o našem nasleđu, o našim crkvama, o našim manastirima, jer oni predstavljaju sidro i krst našeg nacionalnog identiteta. U toj identitetskoj borbi moramo da pobedimo po svaku cenu, jer upravo smo zahvaljujući našem kulturnom nasleđu, našem kulturnom identitetu i onome što poseduje srpski narod, zahvaljujući kroz istoriju, odnosno kroz podršku SPC i opstali kao narod na ovim prostorima. Takođe, u obavezi smo da o ugroženosti našeg kulturnog nasleđa obaveštavamo i međunarodnu zajednicu i da tražimo zaštitu. U prethodnom periodu realizovali smo zaista važne projekte iz oblasti kulture, kao što je digitalizacija našeg kulturnog nasleđa, promocija, našeg kulturnog nasleđa na međunarodnom nivou i moram da istaknem program iz 2019. godine, a to je pretraživač kulturnog nasleđa gde je moguće pronaći digitalizovane fondove našeg nasleđa i to je svakako najjeftiniji i najbrži način da se naše kulturno nasleđe poveže kroz mrežu kulturnih institucija i ustanova kulture u matici i rasejanju. Kada govorimo o projektu Kreativna Evropa, smatram da je potrebno da se još snažnije borimo i za to da promovišemo naše kulturno nasleđe na međunarodnom nivou, a svakako da će novi ciklus ovog Kreativna Evropa, omogućiti da naše kulturno nasleđe predstavljamo i drugima u svetu, a to je posebno važno kroz saradnju sa zemljama Evropa, koje su članice UNESKA, naravno u konteksu očuvanja, opet kažem našeg kulturnog nasleđa na KiM. Smatram da smo dokazali u prethodnom periodu, identitet, i društveno materijalni progres i tehnološki progres, mogu da idu zajedno, i to je politika koju ćemo nastaviti da vodimo i u budućnosti za dobrobit države i društva u celini. Slobodno možemo da kažemo da je progres sa nacionalnim predznakom novi srpski kod i da zakon o kulturnom nasleđu, predstavlja krunu tog procesa. Što se tiče izmena i dopuna zakona o elektronskim medijima, izmena i dopuna zakona o javnim i medijskim servisima, oni su proizvod međustranačkog dijaloga, odnosno onoga što je dogovoreno između međustranačkog dijaloga i završnog dokumenta koji ima ukupno 16 tačaka, kojima su predviđene mere za unapređenje izbornog procesa, a koje se odnose na objavljivanje tarifa za političko oglašavanje u vezi ograničenja za javne funkcionere tokom kampanje, naravno i što se tiče obaveza javnih medijskih servisa u vezi uravnoteženog predstavljanja političkih subjekata i kandidata na izborima, sa ciljem obaveštavanja javnosti o predizbornim radnjama i to kroz organizaciju radijskih, televizijskih duela kako bi se raspravila aktuelna politička pitanja u izbornoj kampanji. Dakle, što se tiče izbornih uslova, omogućili smo da oni budu nikada bolji i to zaslugom SNS, i ako je iko unapredio uslove u Srbiji, to je upravo SNS, i izborni uslovi su za poželeti za svakoga ko ima plan, program, politiku i sve ono što poseduje naša stranka. Dobila je sada mogućnost i ova vanparlamentarna opozicija koju niko u svetu nema, a to je da imaju svoje predstavnike i u Republičkoj izbornoj komisiji i u Nadzornom telu za kontrolu medija. Izborni cenzus ostao je 3% kako bi što više stranka, koji imaju, naravno, plan i program i politiku i koji se za to ne bore na ulici da uđu u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Dakle, uslovi nikada nisu bili bolji i to je jedina činjenica. Međutim, od samog početka međustranačkog dijaloga, jasno je da ovaj deo opozicije koji je okupljen oko Dragana Đilasa da njih uopšte nisu zanimali izborni uslovi, njih je zanimalo to da se formira nekakva prelazna Vlada, da imaju punu kontrolu u medijima, odnosno da ih stranci dovedu na vlast bez izbora, jer su svesni da ih narod, jednostavno, neće, jer vrlo dobro pamti narod kako su Đilas, Tadić i Jeremić, ekonomski, a i politički uništavali našu zemlju. Očigledno da je deo opozicije koji je okupljen oko Dragana Đilasa, da su se opredelili isključivo za politiku mržnje, za politiku pretnji i za politiku nasilja, pa smo imali i bili svedoci prethodnih dana, da su perijanice te lažne drugosrbijanske elite, tu mislim konkretno na Gorana Markovića, pretili predsedniku Aleksandru Vučiću streljanjem. To dokazuje da u nedostatku svake politike da se radi samo o ogoljenoj mržnji đilasovaca u odnosu na svakog ko ne misli kao oni. Sada je svima jasno da je njihov jedini cilj da na silu nekakvim obojenim revolucijama, nasiljem pokušaju da dođu na vlast kako bi mogli da sprovode sva ona nedela koja su sprovodili i do 2012. godine, na veliku žalost građana Republike Srbije. Srpska napredna stranka je dobila poverenje građana Srbije 2012. godine i mi smo samo mogli da poželimo ovakve izborne uslove kakvi danas postoje. Dakle, SNS je tada dobila poverenje da upravljamo ovom zemljom i mi nismo tada kukali na izborne uslove i nismo pozivali na to da se Srbiji uvedu sankcije, nikome nismo ograničavali pravo na slobodu kretanja, nismo prebijali nedužne građane kao što to rade danas ovi đilasovci, već smo se kandidovali planom, programom, politikom. Upravo zbog toga SNS ima uporište u narodu kako tada, tako i sada. Siguran sam da će građani baš iz tog razloga dati neprikosnovenu podršku na sledećim izborima SNS. Dakle, naša poruka će uvek biti ista, a to je da će se građani uvek pitati i na ovim i na sledećim izborima ko će činiti novi saziv Narodne skupštine Republike Srbije i isti ti građani koji očima ne mogu da gledaju Đilasa, Tadića i Jeremića, jer se sećaju dobro njihove lopovske i izdajničke politike i mogu slobodno da kažem da ne postoje ti izborni uslovi koji od lopova izdajnika mogu da naprave pobednike. Za kraj mog današnjeg izlaganja hoću da kažem da smatram da su izuzetno važni zakoni danas pred nama da bi Srbija ostvarila sve svoje potencijale kroz inovativne aktivnosti i još više moramo da pokrenemo svu našu pokretačku energiju kako bismo nastavili sa ekonomskim napretkom i razvojem. Naš zadatak je da u narednom periodu tu energiju naših ljudi usmerimo na učenje, rad, proizvodnju, uz očuvanje, naravno, naših državnih i nacionalnih interesa, potrudićemo se da energija naših ljudi bude usmerena na dinamične, inovativne, realne projekte u oblastima inovacija, kao i svim drugim oblastima o kojima danas diskutujemo i uz sve to, čuvaćemo i boriti se za naše kulturno nasleđe i naš kulturni identitet. Srpska napredna stranka okuplja ogroman broj ljudi koji veruju u snažnu Srbiju i sa planom „Srbije 2030“ izlazimo pred građane Srbije, jer želimo da zajedno sa njima stvaramo još uspešniju i još snažniju Srbiju. Smatram da će predložena zakonska rešenja o kojima danas raspravljamo doprineti da ostvarimo najbolje rezultate u svim navedenim oblastima i siguran sam da to građani dobro čitaju i vrlo dobro razumeju. U danu za glasanje, zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržaću predložene zakone koje danas imamo na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodinu Terziću. Sada prelazimo na listu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani prvi potpredsedniče Vlade, poštovana potpredsednice Vlade Republike Srbije, poštovani predstavnici Ministarstva, danas pred nama je jako obiman dnevni red, vrlo važan set zakon koji se tiče uređenja sistema obrazovanja iz oblasti kulture. Međutim, ono što hoću u svom govoru posebno da istaknem, jeste da nas građanke i građani nisu poslali ovde da podele koje postoje u društvu da ih pospešujemo, već da nađemo najmanji zajednički sadržalac u našim politikama da bi rešili realne probleme koje postoje u životu svih građanki i građana. Bilo kakav vatreni govor da ovde i ja i bilo ko od nas održi, to neće rešiti nijedan životni problem nijednog građanina. Mi smo ovde došli da u konstruktivnom razgovoru rešavamo probleme, samim tim što smo pripadnici različitih političkih opcija, to je dokaz da ne razmišljamo isto i to je dokaz političkog pluralizma i suštinske demokratije koje naše društvo baštini. Međutim, Stranka pravde i pomirenja, kao najjača bošnjačka stranka ne vodi politiku stavljanja prsta u oko bilo kome, i ako se ne slažemo to možemo argumentovano na jedan demokratski i primeren način da istaknemo, a ne na bilo koji način da vređamo emocije bilo da se radi o manjinskim ili o većinskom narodu. Ono što ja hoću da istaknem kroz tu politiku dijaloga, rešili smo neke probleme koji su bili skoro nezamislivi da mogu da se reše kao što su kolege pre mene istakli, problem islamske veronauke, problem akreditacije Internacionalnog univerziteta i mislim da je to put kojim treba da idemo. Znači, dijalog, razgovor, da vidimo šta je otvoreno pitanje, šta je problem, a ne ovde da stavljamo so na ranu i da jedni drugima stavljamo prst u oko. Mislim da je to politika prošlosti i da građani to prepoznaju. Ono što hoću da iskoristim jeste priliku da je potpredsednica Vlade Maja Gojković danas sa nama, da se zahvalim za posetu u opštini Prijepolje i da posebno istaknem da biblioteke u Prijepolju i u Sjenici nemaju adekvatne uslove za rad, biblioteka u Sjenici funkcioniše, otprilike na 45 kvadrata, najstarija ustanova kulture u Prijepolju, matična biblioteka "Vuk Karadžić", funkcioniše, nema svoje prostorije i to je nešto što u narednom periodu moramo da rešimo. Ja očekujem da to bude jedan od prioriteta Ministarstva. Molim vas da na to posebno obratite pažnju. Ono što hoću da iskoristim kada je u pitanju prvi potpredsednik Vlade, jeste da podsetim na slučaju, vrlo smo često razgovarali i želim da vam se zahvalim na svim koracima koje ste preduzeli kada su u pitanju profesori Državnog univerziteta u Novom Pazaru, gospodin Fadil Škrijelj i Mersudin Mulić, oni su drugostepenim rešenjem vraćeni na posao, međutim rektor odbija da to implementira. Znači, mi nemamo još uvek, koliko sam ja obavešten, rešenje tog problema. Ja vas molim da snagom svog autoriteta vi učinite sve što je u vašoj moći da se ta diskriminacija prema tim univerzitetskim profesorima razreši. Ono što na kraju hoću da istaknem jeste da me posebno raduju sporazumi koji su danas potpisani u Tirani, a tiču se inicijative „Otvoreni Balkan“. Mislim da je to jako dobra inicijativa koju moramo svi da podržimo, a ona se, u suštini tiče realpolitike. Šta znači „Otvoreni Balkan“ za jednu građanku i građanina u Sjenici i u Prijepolju? To znači da ćemo dobiti novo tržište za sjenički sir, za mesne prerađevine iz Sjenice, za malinu koju uzgajamo u Prijepolju, a imamo problem tržišta. E, to je „Otvoreni Balkan“, jer vrlo često građani te neke velike političke diplomatske ideje ne mogu da shvate šta to znači za njih pojedinačno. To znači da ćemo imati novo tržište, da ćemo moći da ono što radimo u svojim njivama, u svojim atarima, da ćemo moći da prodamo i da zaradimo za svoj život i za svoju porodicu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Kada kao predstavnici dva manjinska naroda u ovom parlamentu, Bošnjaka i Albanaca, razmatramo ovaj Predlog zakona o osnovama obrazovanja, dolazimo do možda i ključne uloge zbog čega smo ovde kao predstavnici nacionalnih manjina, a to je da prenesemo glas našeg naroda. Kada razmatramo ovaj predlog zakona želim da se osvrnem na konkretno Zakon o osnovama obrazovanja i to najviše na jedan, po nama, problematičan član, a to je uvođenje obaveznog intoniranja himne. Ja znam da ćete vi ovu temu iskoristiti da na razne načine predstavite nas, predstavite Bošnjake i Albance kao neprijatelje Srbije. Znam i da vam je to potrebno da bi skrenuli pažnju sa nekih gorućih problema u društvu i problema za koje je odgovorna vaša vlast. Znam i da ćete svaku kritiku pokušati da predstavite kao napad na državu Srbiju i na čitav srpski narod. To stalno radite. Radili ste to jutros nakon obraćanja kolege Kamberija. Mi u tome nećemo učestvovati. Nećemo davati doprinos toj predstavi, jer u ovom parlamentu argumenti su davno prestali da važe. Mi danas živimo u društvu u kome argument nema nikakav značaj i da svaki argument koji je iznesen na konstruktivni način na mestu kao što je parlament bude suočen sa cunamijem optužbi, kvalifikacija, etiketiranja i na kraju se završi ličnim kvalifikacijama, ličnim uvredama i vašim poistovećivanjem sa čitavom državom i čitavim srpskim narodom. U obrazloženju ovog Predloga zakona o osnovama obrazovanja, kada navodite razloge za uvođenje obaveze intoniranja himne, kažete: radi razvijanja nacionalnog identiteta učenika, kao i svesti i osećanju pripadnosti Republici Srbiji. Da li ste pre toga razmišljali da se osećaj pripadnosti bošnjačkog naroda Republici Srbiji možda ugrožava svakodnevnim veličanjem i najavama novih genocida, veličanjem osuđenog ratnog zločinca Ratka Mladića kao vašeg novog simbola…
Gospodine, gospodine, molim vas, samo birajte reči. Birajte reči i nastavite dalje.
Da li je Ratko Mladić osuđeni ratni zločinac? Da li je Ratku Mladiću suđeno u Hagu… [[Isključen mikrofon.]]
Samo da ne ulazimo u ličnu polemiku. Samo sam rekao birajte reči kojim kvalifikujete predstavnike Skupštine. Isključeni ste sada. Molim vas, birajte reči. Molim vas.
Za razliku od vas, ja poštujem međunarodne presude i za razliku od vas, Ratko Mladić je za mene zločinac kojem je presuđeno pravosnažnom presudom u Haškom tribunalu za genocid nad Bošnjacima. (Aleksandar Marković: Tema.) Ja govorim činjenicama i govorim argumentima i nemojte da me prekidate. Da li ste možda… [[Isključen mikrofon.]]
Sad ja moram da vas prekinem pošto nisam ulazio u polemiku oko Ratka Mladića, nego oko toga što ste poistovetili poslanike Narodne skupštine sa genocidom. Dalje ne ulazim u raspravu. Držite se teme.
Dakle, pitao sam da li ste možda razmišljali o tome da pripadnost Bošnjaka Republici Srbiji možda da na nju negativno utiče i svakodnevno negiranje bošnjačkog identiteta i bosanskog kao maternjeg jezika Bošnjaka? To je nešto što se ne liči obaveznim intoniranjem himne u školama. Da li ste možda razmišljali da pripadnost albanskog naroda Republici Srbiji možda ugrožava činjenica da osuđenog haškog zločinca dovodite Vladinim avionom sa robije u Hagu i to direktno na Vojnu akademiju kako bi budućim oficirima možda preneo iskustva kako počiniti etničko čišćenje? To su stvari o kojima treba da razmišljate kada govorite o osećaju pripadnosti Republici Srbiji. Da li vam je možda palo na pamet da na osećaj pripadnosti bošnjačkog naroda i Bošnjaka utiče nepravda sa kojom se suočavaju porodice mladića Ernada Bakana, Fahrudina Skarepa i Fahrudina Mavrića? Ernad Bakan je naš student, mladić koji je poginuo u Beogradu na pešačkom prelazu. Za njega nema pravde u ovoj zemlji. Fahrudin Mavrić leži za ubistvo koje nije počinio. Fahrudina Skarepa je ubio policajac. Pitajte njihove porodice kakav je osećaj pripadnosti Bošnjaka Republici Srbiji. Ja ovde imam knjigu koja se zove „Hronologija zla i neizvesnosti“. U njoj su opisani na 900 strana zločini, progoni i maltretiranja Bošnjaka Sandžaka od strane policije i Vojske Republike Srbije. U jednoj rečenici je opisano ovo ovde i ovde možda bolje govori… [[Isključen mikrofon.]]
Ja moram da vas prekinem. (Enis Imamović: Možete vi da me prekidate, ali ja moram da vam kažem kako se vraća poverenje…) Možete da govorite za sebe. Morate se držati teme. Ostavite tu knjigu. Imate još minut vremena. Izvolite. (Enis Imamović: Ako ćemo da nastavimo ovako da me prekidate i da mi oduzimate vreme i da mi onemogućavate da iznosim argumente o načinima kako se Bošnjacima vraća poverenje u državne institucije i državne organe i da vam kažem da se to ne radi uvođenjem obaveznim intoniranje himne, onda čemu polemika? Čemu argumenti?) (Aleksandar Marković: Isključen ti je mikrofon.)
Vi meni ne dozvoljavate da ja slobodno izrazim svoj politički stav, da slobodno zastupam narod koji me je ovde birao, da vam kažem šta je vaša obaveza. Unapređenje nacionalnog identiteta Bošnjaka i Albanaca pod vašom vlašću, pod ovom Vladom je postao veoma opasan poduhvat. Država se pod vašom Vladom pobrinula da Javni servis nesmetano i nekažnjeno negira postojanje bosanskog jezika kao osnovnog elementa bošnjačkog naroda, kršeći Ustav, kršeći zakone ove zemlje, kršeći Međunarodnu konvenciju, Evropsku povelju o regionalnim manjinskim jezicima. O kakvom unapređenju identiteta mi govorimo? Tako što ćemo bošnjačkoj i albanskoj deci uvesti obavezu intoniranja himne „Bože pravde“? A doći ćemo i do himne, ako mi dozvolite.
Vreme vam je isteklo.
Kako je isteklo?
Lepo. Uračunato vam je sa svim prekidima.
Kako ste mi računali vreme, izvinite?
Prvo ću vas zamoliti da se tako ne obraćate, nego se javite za reč. Računao sam vam kako treba, sa svakim prekidom. Sada imamo repliku. Prvo je Miloš Terzić. (Marijan Rističević: Povreda Poslovnika!) Marijan Rističević, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispod ploče… [[Isključen mikrofon.]] Dame i gospodo narodni poslanici, u jednom delu Srbije, u jednom gradu, ali ne u celom, u jednom manjem delu jednog grada koji se zove Novi Pazar postoji negovanje nacističkih tradicija. Tamo se ovakvi zakunu, a reklamiram član 107. i 108, na borbu protiv fašizma ispod ploče Aćif edfendije, koga je Hitler odlikovao „Gvozdenim krstom“ i mi danas slušamo propoved čoveka koji zastupa Aćif efendiju, koji je bio Albanac i koji se zalagao da se Novi Pazar priključi velikoj Albaniji, koji uopšte nije bio Bošnjak. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ne negiram genocid, ali moram da kažem da je u odnosu, recimo, na 1931. godinu, u 20. veku izvršen genocid, ali nad Srbima. Bošnjaka, odnosno muslimana ima više u Bosni i Hercegovini za 828.000 nego što ih je bilo od 1931. do 1991. godine, a ukupno 1.070.000 kada sve saberete. Srba ima više 57.000 u odnosu na 1931. godinu. Katolika ima taman koliko ih je bilo i 1931. godine. U odnosu na 1991. godinu, 2013. godine, po njihovim popisima, Srba je manje 280.000, ili su pobijeni ili su raseljeni. Muslimana je manje, ili Bošnjaka, 130 i nešto hiljada. Svaki peti Srbin više ne živi u Bosni ili nije više živ, a svaki 16. nažalost, a i samo svaki 16. musliman, odnosno Bošnjak. Zato ja tvrdim da je genocida bilo u Bosni i Hercegovini i zato tvrdim da krivica Mladića ili nevinost Orića nije dokazana, to je samo dokaz političke pripadnosti pravosuđa, odnosno instruisanja tog pravosuđa koji je to osudio. Genocid jeste bio, ali nad Srbima i nad istinom. Hvala.
Replika, Miloš Terzić. Posle gospodin Jahja.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada gospoda iz SDA govore o etničkom čišćenju, jedini koji su doživeli etničko čišćenje na prostoru Kosova i Metohije su Srbi i to posle 10. juna i to građani dobro znaju, posle 10. juna 1999. godine, odnosno nakon potpisivanja Kumanovskog sporazuma. Mi iskazujemo pijetet prema svim žrtvama, ali isto tako i mi želimo da znamo ko je odsekao glavu ocu Haritonu u Prizrenu, ko je ubio decu dok su se kupala na Bistrici u Goraždevcu, ko je ubio porodicu Šutaković, što je pominjao i predsednik države kada smo govorili ovde u ovom domu o izveštaju Kancelarije za Kosovo i Metohiju? Ne vidim da iko pravi problem kada se u drugim zemljama Evrope obeležavaju važni događaji tih zemalja i kada takvim događajima prisustvuju deca i srpska deca i Bošnjaci i njihova deca. Tada se ne pravi problem. Taj problem se pravi samo i isključivo u Srbiji. Osvojili su 0,5% na izborima i daju sebi za pravo da nas ovde prevaspitavaju. Pri tome su pre mesec, mesec i po dana išli kod Aljbina Kurtija na noge u Prištinu i time prekršili Ustav Republike Srbije. Ne znam da li bi sve ovo radili da je Sulejman Ugljanin opet ministar u Vladi, verovatno ne bi, ali kada je Sulejman Ugljanin u Vladi, kada ima fotelju, onda je Srbija majka. Kada Sulejman Ugljanin nije u Vladi, onda im je Srbija maćeha. Mi smo danas od poslanika iz njihove poslaničke grupe čuli da je Srbija, odnosno da su Srbi nacisti, što je zaista nedopustivo. Srbi su stradali tokom Drugog svetskog rata od balističkih pokreta na Kosovu i Metohiji. I onda neko ovde sebi daje za pravo da takve kvalifikacije iznosi, takve monstruozne laži. Srbija neće, jednostavno, to svima neka bude jasno, da odustane od borbe za svoje državne i nacionalne interese i kao što sam rekao, borićemo se i za našu kulturu i za naš identitet, naravno, uz poštovanje i drugih naroda koji žive u ovoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Terziću. Replika, gospodin Jahja Fehratović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Kao Bošnjak, kao građanin Republike Srbije, osećam potrebu da ovde ovog trenutka reagujem na sve ovo što se događa. Odlika junaka, odlika Bošnjaka nije da ispali nešto, pa onda pobegne sa boja, sa megdana. Ako započnete neku priču, onda, majčin sine, ostani, pa je održi. Izdrži i da čuješ protivargument. To je ono što se zove politika populizma. To je ono zbog čega sam ja jutros govorio o himni i zloupotrebi osećanja običnih ljudi. Istini za volju, Ustav Republike Srbije i himnu „Bože pravde“, za koju mi smatramo da se treba promeniti, kao Stranka pravde i pomirenja, izglasali su poslanici SDA Sandžaka. Birali su i najveća izlaznost na tom referendumu bila je u onim opštinama u kojima su oni bili na vlasti. Ono što jeste istina, takođe, da ovi slučajevi koji su spominjani takođe imaju svoju različitu percepciju. Ono što smo mi radili kao Bošnjaci jeste da se kroz institucije sistema rešavaju ti problemi, da ako imamo, kao što je rekao Samir Tandir, različite stavove, onda ćemo ih rešavati tamo gde je za to mesto – u parlamentu, u institucijama sistema, na biralištima, a nećemo dovoditi u zaista tešku situaciju nikoga, posebno ne svoj narod koji nas je poslao ovde da se borimo za njegov interes. Ono što jeste istina, istina je da se jako puno uradilo. Istina je da su prava Bošnjaka i svih drugih nacionalnih zajednica u ovoj državi, u zakonu, u zakonima, izuzetno visoka, možda su na najvećem nivou u celoj Evropi, ali postoje problemi u implementaciji tih zakonskih rešenja. Oni se rešavaju, oni polako dolaze, evo i ovo oko bosanskoga jezika. Kao profesor bosanskoga jezika kao neko ko u ovoj državi možda ima najviše referenci i najznačajnije se bavi bosanskim jezikom i bošnjačkom književnošću, odgovorno tvrdim da problemi koji su nastajali oko implementacije bosanskog jezika su delom neprofesionalnog odnosa onih koji su delegirali iz Bošnjačkog nacionalnog veća, koji uzgred rečeno, već 30 godina zloupotrebljavaju to veće i, naravno, delova sistema koji je to prihvatio. Ali, evo, i to se pomera. Nisam stigao u onom prvom obraćanju da se zahvalim Ministarstvu na tome što ćemo po prvi put u ovoj državi imati polaganje za licencu izvođenja nastave na bosanskome jeziku, i to baš u tome Novome Pazaru. Dakle, problema ima jako puno i oni se rešavaju. Ti problemi se rešavaju. Dozvolite mi još samo, kratko ću, zbog važnosti teme. Naravno da sve ostalo jeste stvar koju trebamo zajedno rešavati. I pitanje Aćif efendije, ono što jeste istina da on jeste odlikovan, ali ne od Hitlera. Srpski istoričari tvrde da je odlikovan nakon Prvog svetskog rata kao vojnik Osmanske vojske od strane nemačke vojske koja je bila u zajedničkoj armiji ili zajedničkom dejstvu sa osmanskom vojskom, ne ulazeći u ništa drugo da li je, kako i šta je, ali ovo jeste prosto istorijska činjenica. Takođe, oko zločina, oko genocida, dozvolite da o tome bude reči tamo gde treba da bude, tj. u sudovima, tj. u komisijama koje su zadužene i koje na svaki mogući način trebaju doći da nas dovedu do jedne zajedničke istine koja će olakšati i Srbima i Bošnjacima da krenemo put budućnosti i, naravno, svim ostalim narodima na Balkanu kako bismo našim novim generacijama ostavili dobar prostor da zajedno žive kako su i živeli vekovima naši stari, u dobru, u prosperitetu, u gledanju kako ćemo da omogućimo da svi oni imaju svetlu budućnost u našoj državi i na celom balkanskom prostoru. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Fehratoviću na konstruktivnom doprinosu. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, replika.
Poštovani narodni poslanici, gospodine potpredsedniče, ustaću sada, premda me kičma malo boli, da kažem. Dakle, 106, 107. i 108. Mi već danima slušamo od narodnog poslanika neistine. On je sad napustio Skupštinu. Dođe, isprovocira. Kada je u pitanju genocid, to nije stvar suda, to je stvar nauke. Nauka je već dokazala šta je to genocid. Ja molim narodne poslanike, pa čak i vezano za teritoriju bivše Jugoslavije, da se o tome informišu. Kada je u pitanju Haški tribunal, svi znamo da je nelegalan i nelegitiman, a ono što se danas dešava, i od ovog narodnog poslanika, je produžetak NATO bombardovanja i mi to vrlo dobro znamo. Dakle, ponoviću još jednom. Genocid mora imati tri radnje, ali ako ima dve, nema onu prvu – nameru, nije genocid. Ponavljam radi građana Republike Srbije. Šta znači namera? Namera nije vezana sa ratom, ali ako nema te namere, ne može biti genocid, bez obzira na broj. Namera se dešava pre rata. Na primer, pre nego što je počeo Drugi svetski rat koliko je, hajde da kažem, hrvatskih političara u to vreme reklo, kazalo da će Srbe počistiti, uništiti njihov jezik, kulturu itd. pre početka rata. Imamo ih hiljade. Dakle, ako nema te namere, a da je pobijeno 100.000, 200.000 nije genocid. Primenimo to na ratove 90-ih godina. Neka mi gospodin koji je nasuprot mene bio nađe jednog srpskog političara u BiH pre početka rata da je izrekao nameru da će Hrvate ili Bošnjake uništiti, očistiti jezik ili pismo. Nađite mi, gospodo. Nećete to naći. Ja ću vam naći za Srbe u Hrvatskoj pre početka rata 360 namera, izreka hrvatskih političara. Na primer, Stipe Mesić 90-te pre početka rata i pre početka višestranačkih izbora, primer vam dajem, u Gospiću u trećem mesecu, kada je držao govor pred 10.000 Hrvata pod 10.000 kišobrana, kaže – kada mi Hrvati dobijemo državu svi Srbi staće pod jedan kišobran. To je ta namera. Takvih imam 360, pa primenite. Da li je „Oluja“ i etničko čišćenja Srba genocid? Dabome da jeste. Nađite mi to za BiH. Nađite mi to kod Srba u Hrvatskoj da li su želeli ikada to učiniti sa Hrvatima? Dabome da nećete. Ovo što vam ja govorim je stvar nauke. Haški tribunal nije nauka. To je nelegitiman, izmišljeni sud. Nije ga legalan organ, svi to znamo, osnovao. To je produžetak rata i NATO bombardovanja da bi oni koji su bombardovali našu zemlju opravdali to. Nažalost, to tvrde i neki pojedinci u našoj zemlji, peru biografije. Hajde da budemo direktni. Ja vam zato preporučujem, kada je u pitanju genocid, ima u jednom časopisu zove se „Baština“, ja i prof. Martinović smo pisali, idite, pa u nauku dokažite da li je ono istina ili ne ili NATO bombardovanje. Međunarodni simpozijum, isto u Zvorniku, gde je više zemalja učestvovalo na tom simpozijumu. Danas nijedan američki ozbiljni istoričar neće tvrditi ovo što kolega tvrdi.Mogao sam vam doneti koliko hoćete literature, čak i nemačke. Prema tome, sud je više za pomirenje. Mi jesmo za poverenje, ali to je stvar sud, a nije stvar nauke.
Zahvaljujem, gospodinu Atlagiću. Završavamo krug replika i prelazimo na listu. Narodni poslanik Nebojša Bakarec ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovana gospođo ministar, poštovani saradnici, poštovani građani, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih morao da kažem, evo čuli smo, samo jednu stvar ovde. Poštovani predsedavajući, jedan poslanik je rekao da mi želimo, mi svi, dakle ova Skupština, da predstavimo Bošnjake i Albance kao neprijatelje srpskog naroda. Taj čovek očigledno ne zna u kom svetu živi, ne zna šta se danas događa, a da ga demantujem neću ja. Demantovao ga je predsednik Vučić, jer je danas, da kažem, sa vrhovnim i vrhunskim Albancem potpisao šest prijateljskih sporazuma, čime su jedan prema drugom pokazali i, naravno prema predsedniku Severne Makedonije, ukazali vrhunsko poštovanje. Prema tome, Srbi su jedan od najtolerantnijih naroda u svetu i mi nikakav problem sa Albancima i sa Bošnjacima nemamo. U Srbiji se manjine, pogotovo Albanci i Bošnjaci, tretiraju po najvišim mogućim evropskim standardima, onako kako se Srbi nikako ne tretiraju u Bosni i Hercegovini, pogotovo ne u Federaciji, i sasvim sigurno ne u onim ekstremnim delovima Raške oblasti gde možda vladaju ovi koje smo čuli i koji su otišli, a gde Srbi sigurno ne uživaju ni približno takva prava u lažnoj državi Kosova i Metohije. Da završim sa ovim delom. Očigledno je da pomenuti poslanik pati od onoga što je Frojd nazvao, to je naučni izraz, „narcizam malih razlika“. U čemu se sastoji taj „narcizam malih razlika“ kod ovoga poslanika? Naime, ovaj poslanik se stidi toga što su njegovi preci jednom bili gotovo sigurno Srbi. I u tome je njegov „narcizam malih razlika“ i zbog toga on svaki put kada se javi jednom mesečno i kada jednom mesečno dođe u Skupštinu, a uredno prima platu od 120.000, dolazi jednom mesečno, onda optuži Srbiju da je genocidna. Onda kada vidi junake, poput gospodina Rističevića ili gospodina Terzića da su se javili, da će da mu repliciraju, a onda junak da petama vetra i videćemo ga idući put kroz mesec dana. Hvala gospodinu Fehratoviću što je slično konstatovao nešto o ovome što ja govorim. Sada da pređem na ovo što je bitno. Ja ću naravno govoriti o Zakonu o kulturnom nasleđu. Gospođa potpredsednica Vlade i ministarka kulture, cenjena gospođa Maja Gojković očigledno nastavlja sa temeljnim radovima, što se vidi iz ovog zakona, u srpskoj kulturi. Dakle, dobro sam proučio ovaj Zakon o kulturnom nasleđu i on je izvanredan. Zakon štiti kulturna dobra u Republici Srbiji i zamenjuje onaj već neprimenjivi i potpuno zastareli Zakon o kulturnim dobrima iz 1994. godine. Novi zakon definiše vrste kulturnog nasleđa, materijalnog i nematerijalno, a o čemu ću govoriti, pogotovo o ovom nematerijalnom nasleđu, utvrđuje ciljeve zaštite, program zaštite i očuvanja itd. Zakon utvrđuje da kulturno nasleđe Republike Srbije obuhvata i ovo nematerijalno kulturno nasleđe, pored ostalog, a da nematerijalno kulturno nasleđe obuhvata i tradiciju, umetnost, običaje, rituale, izraze, znanja, veštine koje i srpski narod prepoznaje kao deo svog kulturnog nasleđa koje se prenosi sa generacije na generaciju, pružajući mu osećaj identiteta i kontinuiteta. Naravno, to opet obuhvata ovo nematerijalno nasleđe i versko-kulturno nasleđe Srpske pravoslavne crkve i svakako je hrišćanstvo deo kulturnog i duhovnog nasleđa srpskog naroda. Jedna od osnovnih hrišćanskih premisa je „ne ubij“. Tako hrišćanska vera propoveda da je Mojsije dobio 10 Božjih zapovesti na Sinajskoj gori. Šesta zapovest, upravo Božja, glasi, kao što sam rekao – ne ubij, a deveta Božja zapovest kaže – ne svedoči lažno na bližnjega svoga, a 10. kaže – ne poželi ništa što je tuđe. Kada sam izrekao sve ovo, reći ću da je neprilično i skaredno da jedan profesor emeritus Fakulteta dramskih umetnosti, dakle pedagog koji je učio i uči još uvek generacije studenata, poziva na ubistvo bilo koga streljanjem. Dakle, potpuno su ne skladu krvožednost i krvoločnost sa zanimanjem pedagoga i profesora univerziteta. Profesor emeritus FDU, cenjeni gospodin Goran Marković je verovatno ateista. Međutim, to ga ne oslobađa humane zapovesti – ne ubij. Godinama Goran Marković satanizuje predsednika Vučića i time krši ljudsku zapovest – ne svedoči lažno na bližnjega svoga. Godinama Goran Marković priziva i najavljuje nasilnu smenu vlasti u krvi čime krši humanu zapovest – ne poželi ništa što je tuđe. Goran Marković se za vlast može boriti na izborima. Na primer, tako što će da se kandiduje za predsednika Srbije. Goran Marković je, još jednom ću reći, profesor emeritus Fakulteta dramskih umetnosti. Na tom fakultetu radi od daleke 1978. godine. Radi sada na predmetu filmska režija. Njegov umetnički rad nije beznačajan, veoma je značajan, treba mu odati počast, i obuhvata 15 igranih, 53 dokumentarna filma, tri TV serije, 11 pozorišnih komada, napisao je osam knjiga. Od 2012. godine, to je značajno da kažem, ova vlast je finansijski podržala snimanja pet filmova ili serija Gorana Markovića. Konstatovaću, pošto sam pasionirani filmofil, da kvalitet filmova Gorana Markovića naglo opada od 1992. godine, odnosno od završetka filma „Tito i ja“. Od tada, gotovo 30 godina, do danas Goran Marković nije snimio ni jedan film koji bi se kvalitetom iole približio stvarnim remek delima kao što su „Majstori, majstori“ i „Variola vera“. Kreativno usahli, nije usamljen slučaj ovo što se desilo prošle nedelje, Goran Marković, profesor emeritus, godinama preti predsedniku Aleksandru Vučiću. Goran Marković je 30. decembra 2018. godine izjavio za list „Danas“ – kroz institucije ne može ništa da se uradi, jedino rešenje u Srbiji je apsolutna pobuda i ulica. Da li ove reči profesora emeritusa FDU Gorana Markovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Goran Marković je, još gore, 2. 10. 2020. godine izjavio: "Neće Vučić predati vlast bez krvi". Dalje kaže: "Dobro Vučić zna da je bez nje samo crvić koji će se grčiti na vatri". Dakle, ovde već imamo najavu inkvizicije, lomača, paljenje ljudi. Da li ove reči profesora emeritusa FDU Gorana Markovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Goran Marković je 20. 09. ove godine izjavio: "Mi prelazimo u fazu u kojoj nema više izbora, sve će se ubrzavati i postajati drastičnije i na kraju će ulica rešiti naše muke. Sad se taj trenutak približava". Da li ove reči profesora emeritusa FDU Gorana Markovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Konačno, Goran Marković je prošle nedelje, 15. 12. izjavio: "Ja se ipak nadam da Aleksandar Vučić ima pred očima Čaušeskov kraj i da će se povući bez krvi". A osim ove krvožedne pretnje predsedniku Vučiću, Goran Marković, profesor emeritus je odmazdom zapretio i svojim kolegama kada je rekao: "Mnoge moje kolege su obični bednici, oni predstavljaju saradnike okupatora, a zna se kako prolaze kolaboracionisti kada osvane sloboda". Dakle, to je direktna pretnja streljanjem, vešanjem, svima onima koje će, cenjeni profesor emeritus da označi kao kolaboracioniste. Ovako kako danas profesor emeritus Goran Marković govori o odmazdi, krvi i streljanju, tako su neki ljudi mislili 12. 3. 2003. godine kada su streljali premijera Zorana Đinđića. A da li sve ove reči koje sam naveo profesora emeritusa Gorana Markovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Kao što Goran Marković prošle nedelje preti predsedniku Vučiću streljanjem, tako je Goran Marković prizivao, molim vas da zapazite taj izraz "prizivao", ne kažem "pozivao" nego "prizivao", je smrt premijeru Đinđiću u drugosrbijanskoj emisiji "Peščanik", 14. 2. 2003. godine, praktično samo mesec dana pre atentata i streljanja Zorana Đinđića. Tada je Goran Marković od reči do reči rekao: "Ja bih strašno voleo kada bi se pojavio jedan čovek koji ima neki format koji bi mogao da se suprotstavi Đinđiću koji možda lupi rukom o sto i kaže - Dosta, bre, čoveče". Mesec dana kasnije pojavili su se Legija, Zvezdan, surčinski i zemunski klan i suprotstavili su se premijeru Đinđiću tako što su ga zverski i kukavički streljali. Da li ove reči profesora emeritusa FDU Gorana Markovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Pomenuo sam ovaj čuveni film "Majstori, majstori". Goran Marković je za motiv tog svog zaista remek dela iz davne 1980. godine upotrebio inače sjajnu pesmu Aleksandra Sekulića "Majstori u kući". Inače, pesma govori o mešanju u tuđe poslove, o nametljivosti, o nametnutom, o nasilju, o proganjanju. Evo kako ide pesma: "Majstore zatekoh na krovu stare kuće, menjaju slomljen crep, majstori na krovu, majstori unutra, majstori, majstori, ko vas je zvao, zašto dirate moj crni krov na kojem stoji roda bela, na kojem raste trava kudrava, moj krov u podnožju dugog veka, zašto ste mi kuću zauzeli, zašto ste napali čekićima, ekserima, četkama, bojama, majstori, majstori, izlazite, pustite me da sam kuću uređujem, ne čuju oni, ukucavaju moje kosti, farbaju mojom krvlju". Danas, 41 godinu kasnije posle ovog filma "Majstori, majstori", Goran Marković je nažalost sam postao majstor, postao je progonitelj, frustrirani i verbalni nasilnik, žedan tuđe krvi, čovek usahle kreacije koji umesto da iznedri ideje za neki dobar film, postaje sve opsednutiji pretnjama predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću. Goran Marković preti smrću zbog toga što je frustriran svojom nemoći. On pod stare dane, danas ima 75 godina, postaje upravo onaj koji ruši tuđi krov na kome stoji roda bela, on postaje danas onaj koji napada verbalnim čekićima, želi da ukucava Vučićeve kosti, da farba ulice Vučićevom krvlju. Godinama unazad jedini stalni motiv koji se ponavlja u intervjuima i izjavama cenjenog profesora emeritusa Gorana Markovića je opsesija Vučićem. I ta opsesija Vučićem raste i postaje sve zloćudnija. Sada je Marković stigao konačno do toga da preti predsedniku Vučiću streljanjem i da će da bude streljan kao Čaušesku. A zbog čega? Međutim, čini se da u "ludilu profesora emeritusa" FDU, Gorana Markovića ipak ima nešto mnogo prizemnije. Dakle, pre neki dan je saopštena odluka Filmskog centra Srbije da Goran Marković neće dobiti sredstva od FCS, dakle od države, za projekat sa kojim je konkurisao, to je inače film "Dr D". Onda je Goran Marković saopštio odluku da će da strelja Vučića tek kada od FCS nije dobio pare za snimanje svog budućeg projekta. Da je Marković dobio pare za film, verovatno bi on danas hvalio predsednika Vučića isto onako kao što je Đilas svojevremeno i 2013. i 2017. godine hvalio Vučića kada mu je to bilo od koristi. Nije ni čudo što Goran Marković, cenjeni profesor emeritus FDU preti ovako predsedniku Vučiću. Inače, pretnje krvavim revanšizmom, odmazdom, ilustracijom otvoreno iznose i Dragan Đilas tajkun i Vuk Jeremija Vuk Branković i Marinika Tepić. Evo, Vuk Jeremić je izjavio 25.04.2021. godine: "Promena sistema nije moguća bez revanšizma koji mora biti sproveden nemilosrdno. Ako se Narodna stranka bude pitala, 6. oktobar će se dogoditi. Ne bude li revanšizma banditi na javnoj sceni, bitange iz Skupštine će opstati i nastaviti da zagađuju javni prostor, to ne sme da se dogodi". Još 19.06. Jeremić je rekao: "Revanšizam znači da će po promeni vlasti biti trajno zabranjen rad SPS i svim derivatima SRS, uključujući i SNS. Revanšizam znači trajnu zabranu TV Pink. Revanšizam je da budu zatvoreni Ana Brnabić i Aleksandar Vulin". Da li ove reči Jeremije Vuka Brankovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Sa svoje strane doprinos ovome je dao i tajkun Dragan Đilas 26.05. na TV "Nova S" kada je izrekao niz pretnji. Na pitanje voditeljke: "Kažete lustracija iz Narodne stranke, to zovu revanšizmom? Kako se to radi i ko to procenjuje, tu lustraciju? Ko su ti ljudi koje je trebalo lustrirati?". To sve pita voditeljka Đilasa. Oligarh Đilas kaže, kaže kome će se svetiti: "Lustriraćemo ljude koji se bave nekom javnom delatnošću, pre svega što znači da se odnosi na političare, ali i na ljude koji su koristile medije da šire mržnju. U sklopu cele te priče, to će se posebno odnositi na sve ljude poput Dragana Vučičevića. Evo, uzeću na primer gospodina Bakareca, kao primer ljudi koji napadaju druge, poslanici su. Ta mržnja koju oni šire, te napade koje prave, pa neko mora za to da odgovara. Znači, odgovaraće svi. Neko mora da stavi tačku na političare". Dakle, na sve nas. Marinika Tepić je 05.07. rekla, isto najavljujući revanšizam: "Ne znam šta podrazumeva mirna predaja vlasti, to ne dolazi u obzir. Moja generacija je ostala dužna da završi ono što je započeto 5. a nije završeno 6. oktobra". Da li ove reči službenice tajkuna Dragana Đilasa predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Samo ću vas kratko podsetiti na one pretnje smrću koje je izrekao bivši poslanik, sve predsedniku Vučiću, bivši poslanik Slaviša Ristić. Setimo se pretnji Srđana Noga i premijerki Brnabić i predsedniku Vučiću da će biti obešeni na terazijama. Setimo se pretnji Snežane Čongradin, književnika Dragana Velikića, takođe profesora sociologije na Filozofskom fakultetu, Jove Bakića, koji je rekao: "Vučiću će suditi revolucionarni sud. Ja bih zaista voleo da ih jurimo po ulicama". Vesna Pešić, i sa tim primerima završavam, je 18.01. prošle godine zapretila ubistvom predsedniku Vučiću kada je rekla: "Hajde, bre, da vas vidim šta ćete kada se proglasi doživotnim predsednikom, sprema se doživotni Vučić. Nema tu bojkota, samo cev u glavu". Da li sve ove reči ovih političara i književnika i profesora fakulteta, predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Neko će reći - evo možda je Bakarec pristrasan, možda je nepravedan prema profesoru emeritusu FDU, Goranu Markoviću, evo da čujemo šta kažu neki drugi ugledni ljudi o cenjenom profesoru emeritusu FDU, Goranu Markoviću. Evo, primer, ugledna doktorka nauka Darija Kisić Tepavčević, lekarka i specijalistkinja epidemiologije, profesorka na katedri epidemiologije Medicinskog fakulteta Univerziteta u Beogradu. Inače, da podsetim, profesorka Darija je jedna od naših heroina, naših junakinja i spasitelja života u ovoj epidemiji. Profesorka Kisić je neobično tačno, kratko i pristojno o inkvizitoru Goranu Markoviću rekla sledeće u svojoj brilijantnoj anamnezi bolesti Gorana Markovića, citiram - kaže da je depresivno potišten. Govori da treba streljati predsednika Srbije Aleksandra Vučića. O krvi govori kao govori kao o vodi. Srbija mu je dno dna, a Bernar Arni Levi mu je vrh vrhova. Ogroman novac koji je dobio od RTS-a za snimanje serija i filmova čuva za crne dane. Mrzi Daru, a voli Aidu. Srbi mu se gade. Dijagnoza – frustriran, agresivan, umetnički impotentan, bez nacionalnog identiteta. Možda će neko drugi reći – dobro, i profesorka Darija je pristrasna. Dobro, evo da čujemo šta kaže čovek koji je apsolutni protivnik Aleksandra Vučića i SNS i koji je mnogo loših reči rekao nama. Evo, da čujemo šta o Goranu Markoviću kaže doktor nauka, profesor Slobodan Antonić, profesor Sociologije na Filozofskom fakultetu, veliki kritičar predsednika Vučića i svih nas ovde, u tekstu koji je, pazite, profesor Antonić naslovio „Goran Marković, umetnik i klasni idiot“. Inače, idiot takođe nije uvreda. Samo da vas podsetim da u starom grčkom on označava onog građanina polisa koji odbija da učestvuje u zajedničkim poslovima grada i brine samo o sopstvenom ličnom interesu. Dakle, to je u grčkom tačnom značenje reči „idiot“. Dakle, citiram gospodina profesora Slobodana Antonića, koji nije prijatelj ove vlasti, niti SNS. Kaže profesor Antonić - korporativni mediji fetišizuju trendi umetnike. Pogledajte samo kako nam glumci i pevači objašnjavaju svet oko nas. Ovaj glumac kaže ono, ona dramaturškinja ono, a sve trice i kučine. Oni, glumci i režiseri, nam reprodukuju sa manje ili više uverenja samo ono što je neko usuo prethodno u njih. Selebriti su jednostavno idioti, politički korisni ili klasni. Prvi o politici ne znaju gotovo ništa, drugi služe majstorima za kulise, a treći su megafoni klasnih stereotipa, nastavlja profesor Antonić. Publici nije lako da upari očigledno saznanje, kognitivnu disonancu, tj, spoznajni nesklad da neko može biti istinski umetnik, a na drugom polju ništak. Jedan je alkoholičar, druga narkomanka, treći kleptoman, plagijator, prevarant, hohštapler ili propagandista. Evo primerice, kaže profesor Antonić - Gorana Markovića. „Čovek je snimio vrhunske filmove, poput „Majstori, majstori“ i „Variola Vera“ i napisao je odličan roman – „Beogradski trio“. Istovremeno napravio je i đubre od filma, „Turneju“, remek delo antisrpske kinematografije koje bedno poltroniše političko poetskoj viziji Sarajeva i Zagreba i govori da je za raspad SFRJ kriv srpski nacionalizam. Nastavljam šta kaže gospodin - ali, kako to, kaže Antonić. Kako isti čovek može jednom snimiti vrhunski film, a drugi put smeće? Zato što isti umetnik jednom može da ima autentični doživljaj sveta, a drugi put, četvrtet veka docnije, da mediokritetski reprodukuje opšte mesečne trivialije. Kaže profesor Antonić - da li znate ko je danas glavna mračna sila protiv koje se Marković bori u Srbiji kao nekad protiv socijalizma? Danas je to , kaže profesor Antonić, fašizam, jer, kaže Antonić, da Marković kaže - jer je Srbija danas kao Nemačka 1933. godine, po tvrdnjama Markovića. Srbija je - opet citira Markovića - pod okupacijom jednog musavog i primitivnog društva. Ovde ću prekinuti citiranje Antonića koji dalje opisuje kako Goran Marković dehumanizuje. Sad vas podsećam šta je sve Goran Marković govorio o predsedniku Vučiću. Kaže - diktator, tiranin, egomanijak, bolesnik, primitivna ličnost, prostak sa mentalitetom vođe navijača. Rulja je njegovo prirodno okruženje. O nama iz SNS Goran Marković, dakle o nama kojih ima 750.000 Goran Marković kaže - orangutanolike kolege iz stranke. Jedan primitivno izgleda, a drugom ni svi zahvati plastične hirurgije ne bi pomogli da koliko-toliko počne da liči na ljudsko biće. Treći je obična karikatura. Banda na vlasti, neuki, priprosti, spodobe koje su preuzele na sebe da sude šta je lepo, a šta nije, itd. O našoj Skupštini Srbije Goran Marković kaže - Skupština je brlog, jezivi skup teških prostaka prepun spodoba koje se lažno predstavljaju kao ljudska bića, da smo svi mi od nekud izmileli ispod kamena. O Srbiji, o našoj Srbiji Goran Marković kaže - mi smo se u relativno kratkom vremenu vratili duboko unazad i postali primitivni narod i da živimo sad u tom duboko primitivnom društvu. O Srbiji kaže da je to dno dna. Kaže Goran Marković - dok i poslednji čovek sa samopoštovanjem ne pobegne odavde zalupivši vratima za sobom i tako spreči dalje širenje smrada, kraj citata Gorana Markovića. Da li ove užasne reči profesora, emeritusa Gorana Markovića predstavljaju srpsko kulturno nasleđe? Goran Marković, završavam uskoro, će ostati zapamćen kao profesor emeritus koji je dao značajan doprinos širenju mržnje, dehumanizaciji, nekulturi dijaloga i netoleranciji. Umesto da kao profesor fakulteta i umetnik širi srpsko kulturno nasleđe Goran Marković širi govor mržnje i bukvalno stopostotnu antikulturu. Još jedna rečenica ipak gospodina Slobodana Antonića – primećujete li kod Markovića jaku notu klasnog prezira, svođenje na to da su naprednjaci prostaci, primitivci, rulja i kreature? Završavam, veliki pisac Ernest Hemingvej je naslov svog romana „Za kim zvono zvoni“ preuzeo iz pesme čuvenog engleskog pesnika Džona Dona iz 16. veka, a deo te pesme glasi – Nijedan čovek nije ostrvo, celina za sebe, svaki je čovek deo kontinenta, deo zemlje. Ako grudvu zemlje odnesemo more, Evrope je manje kao da je odnelo neki rt, kao da je odnelo posed tvojih prijatelja ili tvoj. Smrt ma kog čoveka kopni i mene, jer i ja u ljudski rod spadam i stoga nikad ne pitaj za kim zvono zvoni. Ono zvoni za tobom. Poslednja rečenica. Goranu Markoviću i svima koje sam citirao, a koji prete smrću i krvlju po ulicama, koji prizivaju zvona smrti, poručujem ono što kažu stihovi Džona Dona – nikada ne pitaj za kim zvono zvoni. Ono zvoni za tobom. Živela Srbija. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeća je uvažena koleginica Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Kulturno nasleđe jedinstvena je i nezamenljiva kulturna vrednost jednog naroda, stvarana generacijama. Ukazuje ne samo na društveni već i na celokupni kulturni i civilizacijski nivo razvoja čovečanstva. Ono što smo nasledili dužni smo i da sačuvamo za buduće generacije. Nažalost, prema kulturnom nasleđu je odnos sadašnjeg društva prema našoj prošlosti, dakle – odnos nas samih prema našoj prošlosti. Koliko poštujemo sebe ogleda se upravo kroz brigu o kulturnom i istorijskom nasleđu. U savremenom svetu kulturno nasleđe se prepoznaje kao jedan od pokretača privrednog rasta, turističke ponude jedne zemlje i naravno bitan uslov za razumevanje prošlosti, sadašnjosti i budućnosti. Zato je neophodno da jednim opštim zakonskim aktom uredimo sva pitanja u vezi nastanka, čuvanja, zaštite kulturnog nasleđa i druga pitanja iz te oblasti, a koja podrazumevaju nadležnosti ustanova zaštite kulturnog nasleđa, obaveza i prava držalaca kulturnih dobara itd. Dobro i pohvalno je to što i zakon po prvi put prepoznaje nematerijalnu kulturnu baštinu, stare zanate, običaje, rituale, tradicionalna jela itd. ali to nažalost nije dovoljno. Ne smemo dozvoliti da se ovaj propis pretvori u treba nam zakon sindrom, jer je jasna namera da se efikasnije upravlja kulturnim nasleđem. Zato to posebno naglašavam. Ovaj zakon ne sme biti samo refleksija nezadovoljstva postojećim stanjem i verovanjem da će se problem rešiti samim donošenjem zakona jer neće. Svaki zakon ima svoja ograničenja i njegovo puko donošenje i usvajanje ne mora da bude uvek samo po sebi rešenje za postojeće probleme. Potrebna je njegova dosledna primena i još važnije toga jeste podizanje svesti građana o značaju kulturnog nasleđa, ako pogledamo na koji način i kako u kojoj meri se brinemo o svim pozitivnim aspektima kulturnog nasleđa. Kulturno nasleđe ima i socijalnu komponentu, ujedinjuje i spaja ljude, doprinosi izgradnji inkluzivnog i demokratskog društva u kome su različitosti i raznolikost kulturnih identiteta i bogatstvo kulturnog nasleđa različitih grupa podsticaj, a ne prepreka u društvenom i kulturnom razvoju. Mislim da izučavanje kulturnog nasleđa treba uvesti i u obavezno obrazovanje. Razumevanjem, vrednovanjem i brigom o našem kulturnom nasleđu brani se sloboda, brani se tolerancija, brani se demokratija. Tako se obnavlja ljubav i prema domovini, tako se učvršćuje, ali, tako se ta ljubav prema domovini i brani. Kulturom se podiže svest o patriotizmu i nacionalnom identitetu. Ne treba niko da ide u ratove, niti da agresijom, nasiljem, veličanjem ratnih zločinaca iz bilo kog rata, čuva svoj nacionalni identitet. To se radi kroz kulturno nasleđe, to se radi kroz obrazovanje. Naša briga o kulturnom nasleđu mora biti mnogo bolja nego što je sada. Svest o značaju, poznavanju i odgovornom korišćenju kulturnog nasleđa nije, nažalost, na zavidnom nivou. Pre nešto više od mesec dana beogradsku javnost na noge je podigla vest o rušenju vile iz 1930. godine na Vračaru, koju je opština zabranila, za šta nije dala saglasnost, već je to bila pokazna vežba samovolje jednog investitora. Kuća Laze Lazarevića u Hilandarskoj ulici, takođe preti da nestane, u katastrofalnom je stanju. Pre više od mesec dana oskrnavljen je i spomenik streljanim partizanima na Zlatiboru. To je najsvežiji primer, ali nažalost, nije jedini oskrnavljeni spomenik posvećen žrtvama naše slavne antifašističke borbe. Ako nisu meta huligana koji ispisuju grafite i crtaju kukaste krstove, onda jesu predmet nebrige lokalnih samouprava. Antifašistički spomenici moraju biti mesta sećanja. Mi u Socijaldemokratskoj partiji Srbije nikada nećemo odustati od antifašističkih vrednosti, bez obzira da li to donosi političke poene ili ne. Kao društvo ne smemo dozvoliti da spomenici i memorijali žrtvama za slobodu otadžbine padnu u zaborav. To su danas mesta na kojima se moramo jasno odrediti i suprotstaviti svakoj podeli u društvu i pojavi ekstremnog nacionalizma. Na takvim mestima danas brani se ideologija koju smo porazili u Drugom svetskom ratu i prave vrednosti zajedništvo, solidarnost i jedinstvo. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Nataši Mihailović Vacić. Reč ima narodni poslanik Slavenko Unković. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Poštovani ministri sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, danas je između ostalog pred nama i Zakon o inovacionoj delatnosti, koji sistemski definiše prirodu inovacija, donosi godišnje programe, vrste projekata, kao i organizacionu strukturu nosilaca investicione delatnosti. Novi zakon će nastaviti da inovacioni sistem usmerava prema istraživanjima koja za rezultat imaju inovacione procese i proizvode koji podstiču privredni i društveni razvoj naše zemlje. Inovacija jeste koncept ideja i metod za dobijanje novog proizvoda ili nekog novog procesa. Porediti se sa EU u Srbiji postoje relativno dobra institucionalna i normativna akta i najveći deo strateških dokumenata je usvojen i primenjuje se, pa tako će i ovaj današnji zakon nakon našeg usvajanja. Prema nekim analizama NALED-a, jedna četvrtina firmi u Srbiji je inovativna i digitalno transformisana. Inovaciju bez digitalne transformacije primenjuje oko 40% naših preduzeća. Ali, recimo, broj prijavljenih inovacija na milion stanovnika u Srbiji je nekoliko puta manji nego u EU. Ulaganje u istraživanje i razvoj u Srbiji je još uvek ispod 1% BDP, a prosek EU je nešto malo preko 2% BDP. Vidimo da se stvari kod nas pomeraju u dobrom pravcu i za očekivati je u narednom periodu još veća finansijska ulaganja u inovativnu delatnost. Po analizama NALED-a, više od 50% naših privrednih subjekata inovacije smatra kao preduslov za opstanak na tržištu, što znači da su naši privredni subjekti svesni da bez brzog prilagođavanja savremenim tehnologijama ne mogu biti konkurentni na tržištu. Budžet Srbije se svake godine značajnije povećava kada su u pitanju inovacije. Recimo, danas je budžet 10 puta veći nego samo pre četiri, pet godina, i plus inovatorima je na raspolaganju čitav set poreskih olakšica, pogodnosti prilikom započinjanja biznisa, olakšice prilikom zapošljavanja, kao i drugi programi podrške. Već nekoliko godina vidimo da je namera Vlade da u Srbiji primenimo novu industrijsku politiku Evrope koja ima četiri osnovna stuba, nove tehnologije, finansije, tržište i ljudske resurse. Upravljanje resursima znanja, posebno novijim idejama, konceptima potrebno je svakoj kompaniji koja želi da se uspešno prilagodi novijem poslovnom okruženju. Inženjeri predstavljaju resurs na kome Srbija planira svoje budući industrijski razvoj. Najbolji primer toga je nemačka firma „Kontinental“, koja je u Novom Sadu otvorila Centar za istraživanje i razvoj i koja zapošljava i zaposliće u narednom periodu oko 600 inženjera sa prosečnom platom oko 2.500 evra. „Kontinental“ je jedna od globalnih tržišnih lidera auto-industrije i sigurno će biti jedna od najvećih izlaznika naše zemlje. Da su Srbiji prioritet inovacije, tehnološki razvoj pokazuje činjenica da se ogromna sredstva ulažu u naučno-tehnološke parkove, u regionalne start-ap centre, u žensko inovativno preduzetništvo, kao i u inovacionu podršku u lokalnim samoupravama. Kada je u pitanju Sporazum Srbije i EU o programu - Kreativna Evropa, omogućava se nastavak učešća naše zemlje u programu – Kreativna Evropa 2021-2027 godina. Sporazum će omogućiti ustanovama kulture i udruženjima i drugim kulturnim subjektima, učešće u najznačajnijim projektima EU u kulturi čime se obezbeđuje integracija naše kulture i u međunarodne tokove. Sporazumom i saradnjom promoviše se kulturna raznolikost i obezbeđuje se finansijska podrška za naše domaće kulturne projekte. Kao jedna od najvećih investicija EU u kulturu jeste projekat – Evropska prestonica kulture, koja će sledeće godine poneti naš Novi Sad. Novi Sad je za nekoliko godina, od kada je proglašen evropskom prestonicom kulture, uspeo da razvije novu infrastrukturu za kulturne događaje i omogućio je širi pristup kulturi tako što je u raznim delovima grada otvorio osam kulturnih stanica koje će doprineti decentralizaciji kulturnih dešavanja u našem gradu. Ova titula doprinela je privrednom razvoju Novog Sada kroz nova znanja, inovacije i kreativnosti. Novi Sad je unapredio i nastaviće da postiže svoj imidž u međunarodnim okvirima. Postao je prepoznatljiv na evropskoj mapi i kao jako interesantna turistička destinacija. Od 2016. godine kada je Novi Sad osvojio titulu, pa do kraja sledeće godine kada se završava ovaj proces, sredstva koja se ulažu u kapitalne projekte, kulturne kapitalne projekte je oko 60 miliona evra. To je obezbeđeno iz svih nivoa naše vlasti, kao i od fondova EU. Ovo su zaista dobre stvari kada je u pitanju kreativna kulturna Evropa i za poslaničku grupu JS svi današnji predlozi zakona su prihvatljivi. Mi ćemo u danu za glasanje podržati pomenute predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Emeše Uri.
Poštovana potpredsednice, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, poštovani građani Republike Srbije, poslanička grupa SVM će podržati Predlog zakona o kulturnom nasleđu zato što je Zakon o kulturnim dobrima donet pre 27 godina i bez obzira na više izmena koje su se desile i u toku 2011. godine, ne predstavljaju zakonski okvir koji obezbeđuje potpunu zaštitu i očuvanje kulturnih nasleđa i kulturnih dobara. Nakon skoro tri decenije važno je donošenje krovnog zakona koji će praktično urediti opšta pravila, zatim organizovati mreže ustanova zaštite, utvrditi zakonski osnov za donošenje sektorskih zakona i niza podzakonskih akata, programa i pravilnika. Nama je vrlo bitno da je ovaj zakon, odnosno predlog zakona usklađen sa međunarodnim standardima koji definišu nematerijalna kulturna nasleđa koja je usvojio UNESKO, konvencija, i predstavlja nasleđe koje se prenosi sa generacije na generaciju i predstavlja, odnosno pruža osećaj identiteta i kontinuiteta. Za nas, pripadnike nacionalnih manjina je izuzetno bitno baš taj osećaj identiteta i kontinuiteta. Iskoristila bih sada priliku da nabrojim nekoliko nematerijalnih kulturnih nasleđa koji potiču sa teritorije AP Vojvodine, „cipovka“, kao specifični oblik tradicionalnog hleba iz Vojvodine, „vertep“, maketa crkve koja se nosi za vreme Božića, osvećivanje paske, rusinsko nasleđe, naivno slikarstvo Slovaka, zatim, kao opšte vojvođansko nasleđe, tamburaši, i sa ponosom ističem dve stavke koje potiču iz okoline Sombora, to je staparski ćilim i bezdanski damast. Za nas je vrlo bitno da su se ove stavke uvrstile u nematerijalno nasleđe koje ova država treba da poštuje, gaji i da prenese na sledeće generacije. Za nas iz SVM je vrlo bitno da baš te međunarodne norme koje propisuju kriterijume vrednovanja kulturnog nasleđa, zatim kategorizaciju dobara, vođenje evidencije i podršku što se tiče naučno-istraživačkih i obrazovnih aktivnosti koje rade na zaštiti i očuvanju kulturnog nasleđa. Pozdravljamo i donošenje strategije, odnosno plana na pet godina što se tiče očuvanja kulturnog nasleđa u Republici Srbiji. To je nešto što je za pohvalu. Bez strategije, bez planova, bez dugoročnih planova, nećemo imati ni smernicu, ni cilj, niti ćemo ikad stići do tog cilja, ostvarenja. Vrlo nam je bitno da su prioritetni projekti za zaštitu i očuvanje kulturnog nasleđa projekti koji su bitni za zaštitu kulturnog nasleđa nacionalnih manjina. Jer, bez obzira što mi pripadamo nacionalnoj manjini, doprinosimo i kulturnom jedinstvu i kulturnoj vrednosti i većine. Za garanciju za očuvanje zajedničkog kulturnog nasleđa su neke stavke, odnosno članovi Predloga zakona, član 10. je vrlo bitan jer propisuje da autonomna pokrajina ima ingerencije u tim koracima koji su bitni za očuvanje nacionalnog identiteta i većinskog i manjinskog naroda. Ja bih ovom prilikom opet navela neke primere. Po Vojvodini imamo nekoliko materijalnih kulturnih nasleđa koji su vrlo bitni i koji pokazuju baš jednu decenijsku, odnosno višedecenijsku saradnju između nacionalnih manjina i većinskog naroda, odnosno svih naroda koji su živeli ili žive na teritoriji AP Vojvodine. Da krenemo od Petrovaradinske tvrđave, čije je početak izgradnje bio 1692. godine, pa sve do 1780. godine. I dan danas je simbol i grada Novog Sada i Vojvodine, a bogami i Srbije. Zatim, Gradska kuća Sombor, Magistrat, stara gradska kuća poznata u Somboru, izgrađena 1749. godine u stilu neoklasicizma, a građena je na temeljima dvorca kapetana Brankovića. Posle toga je izgrađena zgrada Županije, jedna velelepna zgrada koja je u tadašnjoj Ugarskoj bila jedna od najlepših zgrada Županija. Ona je izgrađena 1805. godine. U njoj se nalazi najveća slika, ulje na platnu, veličine 4 puta 7 metara, to je Senčanska bitka. Znači, sama po sebi je jedna izuzetna vrednost koju treba stvarno da praktično upoznaju svi stanovnici naše države. Zatim, Zrenjanin, zgrada Županije izgrađena 1820. godine, Bečej 1884. godine, sve u stilu baroka. Zatim, Gradska kuća u Novom Sadu, izgrađena 1895. godine kao kopija Gradske kuće u Gracu. Ona je u stilu neorenesanse. Zatim, Gradska kuća u Subotici koja je remek delo u stilu secesije i ceo grad je praktično jedna bajka u secesijskom stilu. Rađeni su neki IPA projekti koji povezuju baš taj stil gradnje, sličnosti između Subotice i Osjeka. Isto tako, Vojvodina radi na tim međunarodnim putevima saradnje koji gaje i rade na očuvanju materijalnog i nematerijalnog kulturnog nasleđa. Vrlo nam je bitno nama iz SVM da je u Program zaštite kulturnih dobara izgrađena saradnja i značaj nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Smatramo da oni znaju preko svojih struktura najbolje šta je bitno, ne samo u velikim gradovima koje sam malopre nabrojala, nego u malim sredinama i po seoskim uslovima koje su svari koje treba da sačuvamo. Ja bih sada tu istakla specifičan unikatan i vrlo vrednu narodnu nošnju koja se i dan danas koristi, gaji i nosi u svim seoskim dešavanjima u Doroslovu i u Bogojevu. Ko je video, video je jedan vrlo bogat i raskošan kolorit narodne nošnje koji je specifičan i unikatan čak naspram svih nošnji na teritoriji gde žive Mađari, da li kao manjina ili kao većina. Mislim da je i to jedna vrlo bitna stavka i sigurna sam da sve nacionalne manjine na teritoriji Vojvodine imaju takođe takav neki unikatan stil narodne nošnje koje treba da budu prepoznatljive i treba da se očuvaju za naredna pokolenja. Da se vratimo na arhitekturu, vrlo je bitno da se sačuvaju stari gradski centri. Ja bih istakla opet primer Sombora gde se izuzetno puno radilo na tome da se takozvano istorijsko jezgro, Venac u Somboru sačuva, da se očuva taj stil i da se oseti kako se nekada živelo. Pozivam i kolege poslanike koji još nisu posetili Sombor da dođu i da vide i da dožive taj fenomenalan izgled i Gradske kuće i celog tog jezgra, praktično jedan srednjovekovni stil gradnje sa centralnim kružnim tokom i oko toga sa periferijom grada. Vrlo je bitno da ta zaštita ne ide na štetu ni modernog ni osavremenog stila života i da se radi na tome da kod izgradnje novih zgrada, puteva, opet da se ugradi taj tradicionalni pečat naših gradova. Za primer bih uzela izgradnju, odnosno prilikom izgradnje pruge Segedin-Subotica vodi se računa o vrlo specifičnim lepim zgradama železničkih stanica koje su stvarno dragulj sami za sebe. Takvih zgrada imate jako puno zapuštenih celom širinom Vojvodine i možda bi trebalo napraviti stvarno jedan presek koje vredi sačuvati, obnoviti kao jedan eventualno turistički pečat ovim gradovima. Pošto puno vremena nemam, još bih samo istakla da je vrlo bitno da se radi i na digitalizaciji, odnosno na informatičnom sistemu koji povezuje i daje na jednom mestu ceo aspekat i celu širinu svih onih kulturnih nasleđa koje naša država ima i koje možemo, nadam se, u nekom budućem vremenu od kuće da pogledamo i da biramo gde ćemo otići. Znači, ne moramo samo u inostranstvo, imamo i kod nas jako lepih uspomena. Ispred SVM, potvrđujem da ćemo glasati za Predlog zakona o kulturnom nasleđu. Hvala.
Zahvaljujem se na izuzetno lepoj raspravi. Reč ima predsednik Poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice. Poštovani prvi potpredsedniče Vlade Republike Srbije, gospodine Ružiću, poštovana potpredsednice, gospođo Gojković, poštovani predstavnici Ministarstva, dozvolite mi, pre nego što počnem da govorim o zakonskim predlozima koji danas jesu tema skupštinskog zasedanja, moram prosto da se osvrnem na nešto što se danas desilo tokom skupštinskog zasedanja, a što nije prvi put u ovoj skupštinskoj sali. Nisam želeo da odreagujem putem replika i nisam želeo da trošim dragoceno vreme i vaše, jer govorimo o izuzetno značajnim i važnim zakonskim predlozima, ali reč je o nastupu jedne od poslaničkih grupa i konstatacijama koje su konkretno iznete. Te konstatacije nisu prvi put iznete u ovom parlamentu. Parlament jeste glas naroda i legitimno je pravo svakog poslanika da ima svoj stav i da iznese svoj stav, ali taj stav bez obzira na identitet i nacionalnu pripadnost narodnog poslanika, mora biti upodobljen sa Ustavom i postojećim zakonima države u kojoj živi, a ovo je Srbija. Uostalom, mnogo puta do sada sam pitao i generalnog sekretara i on mi je to potvrdio. Da li smo mi svi poslanici potpisali istu zakletvu? A, to je da poštujemo Ustav Republike Srbije i da poštujemo zakone Republike Srbije. Naime, slažem se sa koleginicom, sjajnu definiciju, maločas koleginica Nataša je rekla da se kulturom gradi nacionalni identitet. Naravno, da se slažem i sa malopređašnjom konstatacijom koleginice koja je takođe, kako je to potpredsednica rekla, divno govorila da nacionalne manjine doprinose jednom kulturnom jedinstvu većine. U potpunosti se slažemo sa tom konstatacijom, ali nikako ne možemo da se složimo sa konstatacijom da Bošnjake i Albance u Srbiji posmatraju kao neprijatelje. I, to se ne čini prvi put u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pristojnost tumačimo izgleda na različite načine. Pristojnost znači da iz javnog diskursa izbacimo sve ono negativno što smo mogli maločas da čujemo u parlamentu, da bi mogli da nastavimo normalno i da bi ovaj parlament bio ono što jeste, a to je simbol i demokratičnosti, i efikasnosti, i transparentnosti, i javnosti o radu. Ali, pristojnost znači i da pošteno i čestito i odgovorno obavljamo posao za koji smo preuzeli odgovornost i da snosimo konsekvence za ono što je urađeno ili za ono što nije urađeno, odnosno za ono što je izrečeno ili nije izrečeno, dakle, odgovornost na prvom mestu. Mislim da je ova vladajuća koalicija pokazala jedan ozbiljan pomak u tom smislu da i ovaj parlament, a i pristojnost postane prioritet kada je reč i o našoj međusobnoj komunikaciji i dijalogu, ali jedan ogroman iskorak napred i kada je reč o pristojnosti u društvu. Dakle, ovakve konstatacije kakve smo čuli malopre, ne čujemo prvi put. Njih obično ovako čujemo ispaljene kao političke floskule i one imaju jasan cilj, i samo sam zato govorio o tome na početku. Prvi cilj je da se pošalje najgora moguća poruka i najgora moguća slika iz ovog parlamenta o Srbiji, a drugi cilj je da se uberu jeftini politički poeni tamo gde ih mogu ubrati. Kada im odgovorite i kada govorite ovako pristojnim tonalitetom i kada pokažete jedan visok stepen političke tolerancije i političke kulture, znate šta dobijete? Dobijete pretnje. Evo ovakve pretnje, da sam ja pretio Bošnjacima i Albancima. Pa, onda dobijete komentare na društvenim mrežama koje su organizovali upravo predstavnici te poslaničke grupe, gde me nazivaju četnikom, nacionalistom, fašistom, nekoga ko je zmija koju treba tući u glavu, i tako dalje. To nije jezik pristojnosti i na taj način nacionalne manjine neće doprineti, kako je koleginica to lepo definisala kulturnom jedinstvu većine. Ali, da se vratim na zakonske predloge. Dakle, set zakona iz oblasti obrazovanja, oblasti kulture i informisanja, na samom početku želeo bih da pohvalim rad Ministarstva prosvete na čelu sa gospodinom Ružićem. Naime, u prethodnom periodu, kao što je to profesor Obradović govorio kao ovlašćeni predstavnik usvojena je Strategija obrazovanja i vaspitanja do 2030. godine, Strategija naučnog i tehnološkog razvoja, moć znanja, kao i regulativa koja unapređuje oblast visokog obrazovanja. Prvi put u Srbiji donet je Zakon o studentskom organizovanju, što je izuzetno važno, budući da je studentsko organizovanje važan činilac visokog obrazovanja, jer omogućava aktivno učešće studenata u kreiranju obrazovnog procesa, što je takođe od izuzetne važnosti i značaja. Zatim, tu su projekti izgradnje novih zgrada, fakulteta, fakulteta primenjenih umetnosti i fakulteta muzičke umetnosti i rekonstrukcije objekata fakulteta likovnih umetnosti. Pored toga, do 2026. godine plan je da budu izgrađene potpuno nove zgrade biološkog, geografskog i Fakulteta bezbednosti, potom Filološko umetničkog fakulteta u Kragujevcu i brojni drugi. Takođe, u ovom mandatu je uloženo dosta budžetskih sredstava u izgradnju novih i rekonstrukciju postojećih vrtića, osnovnih i srednjih škola u brojnim lokalnim samoupravama širom Srbije, što svakako jeste za svaku pohvalu. Da se vratim na zakonske predloge iz sektora obrazovanja o kojima je danas reč. Dakle, u pitanju su izmene i dopune pet zakona i potpuno novi zakon o inovacionoj delatnosti i izneću samo neka ključna zapažanja obzirom na vreme. Pre svega, državna matura, predstavlja veliku promenu u obrazovnom sistemu Srbije. Uvođenje državne mature treba da obezbedi veću pravednost i jednakost svih učenika koji stiču sertifikaciju o završenoj srednjoj školi ili se kvalifikuju na visokoškolske ustanove. Postojeća neujednačenost maturskih ispita koji se razlikuju od škole do škole biće prevaziđena standardizovanim testovima za celu generaciju učenika, dakle, za čitavu generaciju učenika. Komisija za praćenje aktivnosti uvođenja državne mature u obrazovni sistem koji je formirao ministar Ružić donela je odluku da se vremenski interval za primenu implementacije državne mature produži, imajući u vidu, naravno, aktuelnu situaciju prouzrokovanu pre svega pandemijom kovida-19. Doneta je odluka da se završni ispit za učenike trogodišnjih srednjih škola realizuje do školske 2022/2023. godine, a opšta umetnička i stručna matura 2023/2024. godine. Kao što je profesor Obradović rekao, znam da je vama iz Ministarstva ovo poznato, ali smatram da je za rad javnosti jako važno da ovo još jednom ponovimo. Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja je sistemski zakon, možda jedan od najvećih novina ovog zakona jeste to što Ministarstvo prepušta struci pripremu završnih ispita. Naime, utvrđuju se nove nadležnosti Zavoda za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja to jest centra za ispite kako bi se u okviru jedne institucije stvorili uslovi za pripremu i sprovođenje nacionalnih ispita kojima se stiče određeni nivo obrazovanja. Osnivanje komisije za praćenje verske nastave i obavezno intoniranje himne na početku školske godine, su još neke od predloženih izmena Zakona o osnovama sistema obrazovanja koje u potpunosti podržavamo. Dakle, predlaže se osnivanje verske komisije u cilju praćenja organizovanja i ostvarivanja verske nastave. Komisiju osniva Vlada na period od šest godina, a njen sastav imenuje se, po jedan predstavnik tradicionalne crkve i verskih zajednica, tri predstavnika nadležnih za poslove odnosa sa crkvama i verskim zajednicama i tri predstavnika Ministarstva prosvete. Zakonskim izmenama predviđeno je, ponoviću, i obavezno intoniranje himne. Ovo ponavljam, jer smatram da je veoma važno zarad očuvanja nacionalnog i državnog identiteta na početku svake školske godine. Kada je reč o himni, ona kao svečana pesma države, treba da budi patriotizam kod dece od najranijeg školskog uzrasta, jer himna je pored zastave jedan od državnih identitetskih simbola. Smatram da bi trebalo da znamo himnu svoje zemlje i da se ona obavezno izvodi u svim svečanim programima škola. Gospodine, ministre, za vas imam jedno pitanje, pošto smo maločas razgovarali o Bošnjacima i nacionalnim manjinama, moje pitanje je, da li je na početku školske godine u jednoj od osnovnim škola u Novom Pazaru, čini mi se, umesto himne države Srbije intonirana tzv. bošnjačka himna koja, koliko je meni poznato, glasi – ja sin sam tvoj? Još neke od novina jesu povećana odgovornost roditelja kada je reč o izostajanju učenika sa nastave, kao i mogućnost da se stariji od 17 godina upišu na redovnu nastavu u srednju školu. Takođe, kada je reč o srednjim školama u zakon je uneto rešenje prema kome se obavezan broj ocena u jednom polugodištu smanjuje sa četiri na tri. Po svim pokazateljima današnja situacija na polju obrazovanja se može oceniti kao takva, da je u toku prilagođavanja za uključivanje u jedinstveni evropski sistem obrazovanja ipak u svojstvu opomene, ali i glavnog cilja, rekao bih, obrazovnog sistema treba pomenuti podatke koji se odnose na obrazovne karakteristike stanovništva. Udeo stanovništva bez školske spreme je 2,7%, a uzeto sa stanovništvom bez potpune osnovne škole, udeo stanovništva bez potpune osnovne škole je 13,7%. Možemo primetiti da je funkcionalna nepismenost prisutna, nažalost, u svim grupama mlađeg stanovništva, a smanjen je obuhvat dece osnovnim obrazovanjem. Kao glavni uzrok ove statistike, vidim, nažalost, pre svega, neprikladne internet, prvenstveno „Jutjub“ sadržaje koji su u velikoj meri dostupnim mladima, a koji nažalost neretko destruktivno utiču na socijalni i obrazovni profil, na socijalni i obrazovni razvoj mlađe populacije koja je sve više na društvenim mrežama, a sve manje, nažalost, čita. Takođe, iskoristio bih priliku da pohvalim možda i najprogresivnije rezultat reforme sistema obrazovanja u Srbiji, a to je uvođenje dualnog obrazovanja u srednjim školama i na univerzitetu, ovaj vid mera i instrumenta za postizanje ciljeva obrazovne politike pokazuje da Srbija razvija tradicionalni sistem obrazovanja koji je iznedrio najumnije glave ove zemlje, ali i da istovremeno prati evropske i svetske tendencije u pogledu sticanja praktičnih znanja i terenskog obrazovanja koji omogućava efikasnije i brže sticanje sposobnosti za implementaciju stečenih znanja u realnim uslovima. Dozvolite mi još samo shodno vremenu koje imam da bi kolege mogle da govore, da se osvrnem veoma kratko na dva zakonska predloga koja smatram neumanjujući važnost i značaj preostalih zakonskih predloga iz oblasti kulture. Ali, dozvolite mi da se osvrnem na dva zakonska predloga koja se tiču oblasti kulture i informisanja, reč je o Zakonu o elektronskim medijima, kao i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima. Naime, na ovaj način ova vladajuća koalicija, pre svega u konkretnom slučaju Ministarstvo kulture pokazuje jedan odgovoran i ozbiljan odnos. Dakle, izmene ovih zakona su rezultat međustranačkog dijaloga koji se vodio u prethodnom vremenskom periodu, kao neko ko je učesnik tog međustranačkog dijaloga od početka, od samog početka, od Fakulteta političkih nauka, pa do prve faze, druge faze međustranačkog dijaloga, znam kako je otprilike tekao dijalog. Kao stranka koja je odlučila da, i smatramo da je to bila jako dobra inicijativa predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, prihvaćena od strane predsednika Republike da se druga faza međustranačkog dijaloga vodi na dva koloseka, odnosno sa predstavnicima političkih stranaka koji žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima, kao i sa predstavnicima političkih stranaka, koji ne žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima i da je izuzetno važno što je u tom drugom koloseku u razgovorima kao faktor političke stabilnosti učestvovao i predsednik države. Dakle, došlo se nečega što bih rekao, kao što mogao definisati, kao kompromis poštujući dve različitosti, a da to bude u skladu sa zakonom. Ovde konkretno govorimo o medijima, govorimo o tome da imajući u vidu ulogu koji elektronski mediji konkretno imaju tokom izborne kampanje. Naravno, da ćemo podržati ove predložene izmene i dopune, dati punu podršku kao poslaničku grupu dana za glasanje. Naime, ovim izmenama i dopunama uvodi se obaveza da svi elektronski mediji pre početka izborne kampanje moraju objaviti tarife za političko oglašavanje i to pod jednakim uslovima za sve kandidate na izborima. Takođe, zabranjuje se 10 dana pre održavanja izbora da mediji izveštavaju o javnim skupovima na kojima se otvaraju infrastrukturni drugi objekti ukoliko na tim skupovima učestvuju i javni funkcioneri koji su kandidati za neki od javnih funkcija. Ovo je sve implementacija onoga što je dogovoreno tokom međustranačkog dijaloga oko čega je postignut konsenzus i ponavljam na ovaj način Ministarstvo kulture pokazuju jedan odgovoran i ozbiljan odnos prema, pre svega, dogovoru koji je predsednik Narodne skupštine i predsednik države postigli sa predstavnicima i vanparlamentarnih političkih stranaka. Sa druge strane, kada je reč o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima, ove izmene odnose se na dogovor postignut takođe u međustranačkom dijalogu, odnose se na obaveze javnih medijskih servisa RTS i RTV da u svom redovnom informativnom programu, kao u posebnim emisijama koje su posvećene izbornoj kampanji, postupaju u skladu sa principima nepristrasnosti, pravičnog i uravnoteženog predstavljanja političkih subjekata, odnosno izbornih lista i kandidata koji učestvuju na izborima što će takođe podržati poslanička grupa SPS, jer reći ću na samom kraju, dakle, mi smo kao poslanička grupa koja se opredelila da učestvuje u međustranačkom dijalogu na oba koloseka. Želimo da čujemo sugestije i predloge i jednog dela opozicije i drugog dela opozicije, da pogledamo šta je to svrsishodno i šta bi moglo biti deo, šta bi moglo da se implementira i da unapredi izborne uslove u Srbiji i moram reći da smo platformu koju smo dostavili, kao ključnu stvar stavili ravnopravno na zastupljenost u medijima, ali isto tako smo rekli ta ravnopravna zastupljenost u medijima ne podrazumeva ono što opozicija danas misli, a to je da se bavi uređivačkom politikom medija. Ne, mediji moraju biti autonomni i slobodni. Što se tiče privatizacije medija, pa oni to najbolje znaju, strategija privatizacije je napravljena 2000. godine i tada su privatizovani svi mediji, dakle neko je želeo kapitalizam, dobio je kapitalizam, odakle danas potreba da se meša u privatni sektor? Šta želim da kažem? Mi upravo možemo da uradimo ovo, da učinimo ono što činimo danas i da definišemo pravilnik kada je reč o javnim servisima, a da damo samo određene preporuke, kada je reč o privatnim emiterima. Zahvaljujem još jednom i poslanička grupa SPS, u Danu za glasanje podržaće sve zakonske predloge.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe SPS. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, preostalo vreme za vašu poslaničku grupu je minut i po.
Zahvaljujem se. Uvažena predsedavajuća, uvaženi prvi potpredsedniče, gospodine Ružiću, uvažena potpredsednice gospođo Maja, poštovane kolege, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga a to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače, ovde u Skupštini predstavljam USS, izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu. Pošto mi je ostalo malo vremena, reći ću samo nekoliko stvari. Tiče se zakona koji je vezan za osnove sistema obrazovanja i vaspitanja, vezano je za ove nove stvari, za kombinovana odeljenja, pošto veliki broj naših opština, a to su tzv. rubne opštine, gde ima manje rođene dece, manje odeljenja, gde ima potrebe da se radi to kombinovano odeljenje, da se spasi svaka učionica, da u svakom selu gde ima jedan makar učenik, da u tom selu, bude i učitelj, jer je jedini način da se tako opstane, da ta naša sela opstanu. Gospodine ministre, vi ste bili kod nas u Svrljig, obišli ste opštinu, i videli ste da mi se tamo trudimo da na svakom mestu obezbedimo uslove za svakog učenika, za sve aktivnosti naše dece, jeste da je teško, ali uz podršku Ministarstva, vi i vaše Ministarstvo prosvete radite dobro, odlično, i to je za sve nas dobro. Mislim da se treba staviti akcenat na ta područja, kao što je Svrljig, Gadžin Han, kao što su opštine na rubnim područjima, gde ima škola, sa osnovnim obrazovanjem, gde ima veći broj tih odeljenja, koja su manja, tzv. patuljasta odeljenja, tim učenicima moramo obezbediti dobre uslove, obezbediti mogućnost da uče i normalno da u tim selima ostanu da žive. Mislim da Vlada Republike Srbije i svi mi koji radimo i naš predsednik, na tome želimo da radimo, želimo da obezbedimo iste uslove za svakog onog, pa da li živi u Svrljigu, u Tutinu, Sjenici, Subotici. Mislim da na tome radimo, s tim što je velika obaveza svih nas, za svakog od nas jeste da se svakom onom selu, gde je jedan učenik da tamo može, da uči, da ima učitelja i da može da ostane tamo. Još jedna bitna stvar, dozvolite mi samo da kažem, za mene je vrlo bitno, i za građane Srbije, danas je u Tirani, potpisan veći broj sporazuma, gde je naš predsednik Aleksandar Vučić, zajedno sa premijerom Albanije i premijerom Severne Makedonije, potpisali su i to je velika stvar za nas. Mi na ovaj način imamo mogućnost da imamo tržište, da imamo sve ono što do sada nismo imali i na ovaj način daje se veća šansa za razvoj naše zemlje Srbije. Još jednom se pokazuje da naša zemlja Srbija želi da sarađuje sa svima, i to je naš jedini pravac, svakog da poštujemo, ali zato i oni nas moraju da poštuju. Još jednom, ja ću kao poslanik USS, glasati za sve ove predloge zakona, zato što su veoma dobri. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik profesor doktor Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala potpredsednice Kovač. Poštovani prvi potpredsedničke Vlade gospodine Ružiću, poštovana potpredsednice Vlade gospođo Gojković, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da su ovi Predlozi zakona koje danas imamo i o kojima raspravljamo, a koji su danas na dnevnom redu jako značajni. Jako je važno da na jedan sistematski način unapređujemo naše obrazovanje, da investiramo u obrazovanje i da iskoristimo sve ono što je urađeno u okviru ekonomskih reformi i svega onoga što je predsednik Aleksandar Vučić uradio po pitanju privlačenja i stranih direktnih investicija i domaćih investicija, razvoja preduzetništva, preduzetničkog duha, menjajući Srbiju, menjajući jedan poslovni ambijent u Srbiji i stvarajući kroz ekonomske rezultate veliku šansu da naša zemlja može da pored one tvrde infrastrukture, ulaganja u autoputeve, u železnice, investira u ono što se zove meka infrastruktura, dakle u obrazovanje, u nauku, u tehnološki razvoj, informacione tehnologije. Veliki je resor, ogroman i portfolijo kojim vi upravljate gospodine Ružiću. Jako je važno da se u narednom periodu razvija i dualno srednje obrazovanje i dualno visoko obrazovanje. To pokazuje u stvari jedan vrlo ozbiljan senzibilitet Vlade Republike Srbije za sve ono što podrazumeva razvoj jedne moderne države. Jedan od ključnih aspekata tog razvoja jeste da privreda i obrazovanje budu povezani, da ono što definiše strategiju privrednog razvoja koji mi, faktički prvi put u realnosti imamo, zahvaljujući predsedniku Vučiću i onom pravcu u kom se Srbija razvija da na taj način imamo usaglašeno i obrazovanje kadrova, počevši, naravno od osnovne, srednje škole i naravno do visokog obrazovanja, imajući u vidu da je obrazovanje i uvodeći filozofiju doživotnog učenja, uvodeći jednu sasvim novu filozofiju i jedan pristup koji osposobljava mlade ljude da budu spremni za tržište rada, da budu spremni za nove preduzetničke inicijative, da preuzmu sudbinu u svoje ruke, kako bi naravno ojačali naše tržište, kako bi ga što više liberalizovali kako bi ga što više liberalizovali, kako bi stvorili još jaču konkurenciju. Predsednik Vučić i Vlada Republike Srbije su pokazali da za samo nekoliko godina rezultati po pitanju ekonomskog razvoja, konkurentnosti i atraktivnosti naše zemlje mogu da se definitivno naprave. S obzirom da danas Srbija nije šampion samo u nekim sportovima, nije šampion u tenisu, vaterpolu, nego je šampion u ekonomiji. Mi smo zemlja koja će ove godine završiti sa 7,5% privrednog razvoja, dakle kumulativno najveća stopa privrednog razvoja u celoj Evropi. To dovoljno pokazuje i opravdava činjenicu koliko je urađeno u tom domenu i koliko se fokusiranost i posvećenost privrednom razvoju isplati imajući u vidu ono što je predsednik Aleksandar Vučić uvek imao, običnog čoveka, naravno. Mogućnost da se običan čovek zaposli, da može da radi, da može časno i dostojanstveno da živi od svog rada i ono što jeste naš strateški cilj da naše porodice, da naši mladi ljudi imaju mogućnosti ovde u Srbiji da ostanu u Srbiji, da mogu da rade, da mogu da zasnivaju svoje porodice i da ostvarimo tu njegovu strategiju i viziju kako da nas ima više i kako da se na taj način jače, bolje, kvalitetnije modernizujemo i osnažujemo našu zemlju, ne samo ekonomski, jer da nema ekonomije, da nema ekonomskog razvoja, ne bi bilo, da budemo pošteni prema našim građanima, ne bi bilo ni razvoja obrazovanja, ne bi bilo ni ovolikog rasta kada je u pitanju sektor informacionih tehnologija, ne bi bilo investiranja i ne bi bilo rasta i osnaživanja naše kulture, kulturne politike, kulturne diplomatije, naše odbrane, naše spoljne i geopolitičke pozicije. Sve je to Aleksandar Vučić znao i za sve to je imao viziju i zbog toga mi danas, i tek ćemo da beremo plodove te jako promišljene politike i ostvarivanja polako strateških ciljeva koje imamo u narednom periodu. Naravno, moram da se osvrnem vrlo kratko i na ovu inicijativu „Otvoreni Balkan“, da se osvrnem na izazove pred kojima se nalazi predsednik Aleksandar Vučić koji jesu definitivno politički, koji jesu geopolitički. Na sve to, njegov odgovor je – stvaramo prijateljstva, spremni smo da razvijamo ekonomiju, spremni smo u tom domenu sa svim da sarađujemo, nemamo tu apsolutno neprijatelje, želimo u regionu da napravimo i ostvarimo slobodan protok roba, ljudi i kapitala zbog toga da bi naši ljudi ovde u Srbiji živeli bolje, da bi imali mir u regionu, da bi imali stabilnost u regionu. Samo to je preduslov da naši građani, građani Srbije, da naš narod živi dobro, da živi bolje, ali to je preduslov da zaštitimo naš narod u Bosni i Hercegovini, odnosno u Republici Srpskoj, da zaštitimo naš narod i naše vitalne interese na Kosovu i Metohiji. Vidimo šta je odgovor kosovskih Albanaca i privremenih institucija u Prištini, dok Vučić zajedno, to moramo da kažemo sa Zoranom Zaevom i Edijem Ramom stvara i na jedan realan i konkretan način unapređuje privredu, unapređuje procedure, relaksira i stvara slobodan protok roba, ljudi i kapitala u interesu svih građana. Danas kosovski Albanci upadaju u Štrpce, blokiraju i zatvaraju ceo grad, dok mi otvaramo granice, dok mi otvaramo granice za robu, za usluge, za kapital, za međusobnu razmenu studenata, pameti, mladih ljudi, za sve ono što je potrebno da se naša zemlja razvija, kosovski Albanci na čelu sa Aljbinom Kurtijem, sa Vjosom Osmani, zatvaraju jedno Štrpce, hapse građane Republike Srbije srpske nacionalnosti, naravno pod starim izgovorom borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije, ovog puta samo nije na dnevnom redu sever Kosova i Metohije, što jeste, naravno njihov ključni cilj, oni ga apsolutno i ne kriju, nego su danas upali u Šrtpce i to je njihov odgovor na slobodan protok roba ljudi i kapitala. To je odgovor Aljbina Kurtija, Vjose Osmani i privremenih institucija kada je u pitanju prosperitet celog regiona, kada je u pitanju jačanje ekonomije, kada je u pitanju jedno otvoreno tržište gde je jedan jedini cilj da svi žive bolje. Stav Srbije i stav predsednika Vučića je uvek bio i biće u narednom periodu kompromis, samo na taj način Srbija je spremna da ide napred u dijalogu, spremna je na kompromis, ali kada imate sa druge strane ovakvu vrstu, ne mogu da ih nazovem ni političara, nego ljudi koji su, prosto, političke tabule raze, stavite Aleksandra Vučića sa jedne strane i Aljbina Kurtija s druge i prosto će svima biti jasno, kao što to i jeste faktičko stanje da to, tzv. Kosovo i privremene institucije niti su država, niti su vlada, niti su sposobni da upravljaju bilo kojom javnom politikom i stavite sa druge strane Aleksandra Vučića koji jedini u ovom regionu suvereni lider, jedini čovek koji je, na to smo posebno ponosni u SNS involvirao u program u deset strateških ciljeva naše stranke nezavisno i samostalno vođenje politike, bez upliva stranaca, bez upliva stranih ambasada, dakle Srbija našem narodu, našim građanima, mi odlučujemo, naši građani odlučuju o sudbini ove zemlje. Naravno i nažalost, to je rezultiralo time da imamo i ljude koji su građani Republike Srbije, koji naravno, ne mogu da kažem da vole ovu zemlju, žao mi je što to moram da kažem, ali želja da se ova zemlja opljačka, želja da se samo ova zemlja iscedi kao limun, želja da ova zemlja postane takva da može da bude šaka zobi za sve druge koji imaju interese u ovoj zemlji za naše resurse, ljudske, prirodne i materijalne, ne mogu da nazovem patriotama i ne mogu da nazovem onima koji su ravni nama koji se svakodnevno zajedno sa našim predsednikom 24 časa dnevno trudimo da modernizujemo ovu zemlju, da branimo vitalne interese i nacionalne interese naše zemlje i da ono što je najbitnije imamo rezultate u tome. Poručujem tim ljudima u privremenim institucijama u Prištini - nemojte da pokušavate sa novim priznanjima, nemojte da pokušavate sa kršenjem Sporazuma koji je naša zemlja, koji je Republika Srbija potpisala i drži ih se, jer i mi, ako budemo to želeli, samo u roku od 24 sata možemo da imamo 10 novih, kako mi to kažemo, depriznavanja ili suspendovanja priznanja tzv. Kosova. Mi se zalažemo za kompromis, mi se zalažemo za ekonomiju, za ekonomski razvoj, za bolji život građana Republike Srbije. To pokazujemo i danas, jer razgovaramo o budućnosti, razgovaramo kako ćemo da budemo informatički bolje unapređeni, osnaženi, kako ćemo da osnažimo naše srednje obrazovanje, naš univerzitet, fakultete, naš obrazovni sistem, kako ćemo dalje da ulažemo u kulturu jer to jeste, naravno, stub razvoja naše države i mi tu potpuno u Srpskoj naprednoj stranci, ali siguran sam i naši koalicioni partneri sledimo put našeg predsednika Aleksandra Vučića. I, da završim time, otvorila se debata koja je lažna, koja nema nikakvo utemeljenje o poštovanju ljudskih i manjinskih prava u ovoj zemlji. Evo, danas Narodnom skupštinom na ponos nama predsedava Elvira Kovač, koja dolazi i koja predstavlja Stranku vojvođanskih Mađara. Zahvaljujući tom Aleksandru Vučiću Srbija ima nikada bolje odnose sa Mađarskom i to je pokazatelj njegove i naše posvećenosti regionalnoj stabilnosti i razvoju. Nikada bolje istorijske odnose sa zemljama Višegradske grupe, sa Poljskom, sa Češkom, sa Slovačkom. Nema niko pravo ovde, koliko god mi poštovali, naravno, i javnu reč i reč u parlamentu ovde, da vređa naš narod. Nema niko pravo da na pravdi Boga vređa poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije, koji su plebiscitarnom većinom izabrani, dakle, posebno iz Srpske napredne stranke, da predstavljaju te građane u našem parlamentu, a one koji oni slave ne samo da su počinili zločin nad Srbima tokom Drugog svetskog rata, nego su učestvovali kao taj isti Aćim Bljuta u Holokaustu, proganjanju i proterivanju 221 Jevrejina koji su posle završili, naravno, u dušegupkama na Starom Sajmištu i odvoženi na Banjicu. Dakle, mi smo otvoreni ka budućnosti, gledamo u budućnost, sledimo viziju našeg predsednika Aleksandra Vučića i borićemo se za bolji život građana, svih građana Republike Srbije. Hvala.
Poslednja sa liste govornika je narodna poslanica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani ministre sa saradnicima, evo, danas na dnevnom redu iako imamo zakone koji regulišu one oblasti života koje kada posmatramo u nekom kraćem roku možda ne daju odmah rezultate, ali dugoročno posmatrano i te kako mogu biti bitni i za našu budućnost ali i za naš razvoj i meni je drago da smo danas imali jednu konstruktivnu raspravu gde smo detaljno obrazložili sve one članove zakona koji se menjaju i koji su sada predloženi. U tom smislu ja se neću ponavljati, nego ću pokušati samo da zaokružim celinu današnje diskusije. Iako se među navedenim predlozima zakona ne nalazi izmena Zakona o visokom obrazovanju, koji bi eventualno sadržao određene izmene u pogledu načina bodovanja i u pogledu zakonskog regulisanja tzv. „bolonjaca“, a u skladu sa pitanjem koje je naša poslanička grupa predložila, ja očekujem da će u tom nekom narednom periodu i ovaj zakon doći na red. Ono što je nesumnjivo jeste da izmene, odnosno izmene i dopune zakona koje danas imamo na dnevnom redu, u velikoj meri utiču na to i kako ćemo se kao društvo razvijati i u kojoj meri će naš obrazovni sistem da se razvija. Znanje se tretira kao osnovni resurs i privrednog, ali i svakog drugog razvoja i ono je nerazdvojno povezano sa samim obrazovanje, a svako savremeno društvo istovremeno zahteva i znanje, ali i kompetencije bez kojih na kraju ne bismo ni mogli da očekujemo boljitak ni u društvu, ni u privredi, ali ni u bilo kom drugom aspektu našeg života. Osim toga, to znači da moramo tokom svog života učiti ne samo u učionicama, već i van fizičkog okruženja učionice. To opet znači da moramo da učimo da se ophodimo jedni prema drugima, da poštujemo jedni drugi, da proslavljamo uspehe, ali i da se pomirimo sa svojim porazima i upravo je to socijalna komponenta svakog obrazovanja, što zapravo predstavlja jednu ideju, ali i cilj svih ovih zakona na kraju. Naša poslanička grupa će u danu za glasanje podržati ove zakone, prepoznajući ih kao osnovu za razvoj i boljitak našeg društva u budućnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 6, od 11. do 13. i od 19. do 20. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10.00 časova.