Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 88 narodnih poslanika. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifkacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da, prema članu 82. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, postoji kvorum za rad, jer je elektronskim sistemom utvrđeno da je sednici Narodne skupštine prisutna najmanje trećina, odnosno 84 narodna poslanika. Znači, postoji kvorum za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju današnjem radu sledeći narodni poslanici: Mirko Rosić, Vlastimir Budimović, Sima Radulović, Momir Radoičić, Slobodan Pavlović, Joca Arsić i Predrag Stojanović. Na prepodnevni deo rada zakasniće Petar Mišić, a narodni poslanik Milorad Stanulov biće odsutan tokom celog prepodnevnog dela današnjeg rada. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine, gospođa Nataša Mićić, na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta "Otpor" i Nacionalnog demokratskog instituta. Pozdravljam prisutne goste. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu, saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić i Rade Bajić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu o sledećem amandmanu. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Vlada, Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu o sledećem amandmanu. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić i Hranislav Perić. Vlada, Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja i kolega Joca Arsić smo podneli amandman na član 7. i tražili smo da kandidat na listi treba da ima prebivalište od šest meseci pre nego što se preda lista. Smatram da to nije stavljeno ovde u zakon i da će biti dosta problema na terenu, da će se manipulisati time, da će se prelaziti iz jedne u drugu izbornu jedinicu; znači - danas mogu iz druge opštine da se prijave kandidati, a sutra imaju pravo da idu na listu za kandidate. Zbog toga smo mi stavili da kandidat treba najmanje šest meseci da ima prebivalište na području izborne jedinice da bi imao pravo da učestvuje na listama.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS-a.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, kao što ste čuli, dvojica naših kolega su podneli amandman na član 7. Zakona o lokalnim izborima, sa motivacijom da u članu 7. stav 2. posle reči "prebivalište" treba dodati "najmanje šest meseci pre raspisivanja izbora". Pre neki dan, govoreći o ovom zakonu, pomenuo sam mogućnost zloupotrebe ovog člana u jednoj vrlo konkretnoj situaciji. Kolega Perić je pomenuo i govorio o toj opštoj primeni i o potrebi da neko ko nije bio naseljen u opštini, pošto je sada opština cela izborna jedinica, teško može u mestu preseljenja da bude kandidat. Naravno, to njegovo pravo zavisi od političke volje stranke koja ga predstavlja i tu je stranka neko ko odlučuje da li će kandidata staviti na to mesto ili ne. Smatrali smo da ova odredba treba da stoji, jer, kažem još jedanput, postoji mogućnost njegove zloupotrebe u praksi. U ime poslaničke grupe SPS pomenuo sam i primer ovih triju opština na jugu Srbije i predstojećih izbora i, prema informacijama koje smo mi dobili, najavu mogućeg preseljenja članova jedne etničke zajednice, u ovom slučaju Albanaca, na prostor druge opštine, da bi se promenila struktura, da bi se povećao broj birača; jer, nakon promene tog biračkog tela, naravno, u proporcionalnom izbornom sistemu koji predlaže Vlada, može se desiti da taj promenjeni sastav stanovništva, odnosno povećanje broja jedne etničke zajednice na račun druge, dovede do povećanja broja odbornika u skupštini opštine, sa svim onim posledicama koje eventualno može kasnije doneti glasanje samo po etničkom principu. Naravno, nadam se da ovo neće biti, da se ovo neće desiti, ali ukazujemo na jednu realnu mogućnost zloupotrebe toga. Iz tog razloga naši poslanici su predložili ovaj amandman, sa očekivanjem da bude prihvaćen.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na raspravu o sledećem amandmanu. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bratoljub Janačković, Zoran Anđelković, Ljubodrag Grbić, Siniša Mitrović, Nebojša Leković, Ružica Veljović, Milorad Stanulov, Boško Ničić i Slobodan Radulović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko u ime podnosilaca amandmana želi reč? Konstatujem da je, u ime podnosilaca amandmana, amandman na član 8. povučen, te prestaje da bude predmet rasprave i odlučivanja u danima za glasanje. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Golub Rajić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč želi, u ime podnosilaca amandmana, narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovani narodni poslanici, podneo sam u ime SPS amandman na član 9, jedan od članova koji regulišu osnovna načela Zakona o lokalnim izborima. Tim članom kaže se da izbore za narodne odbornike i predsednike opština, odnosno gradonačelnike raspisuje predsednik Narodne skupštine, a odlukom o raspisivanju izbora određuje se dan održavanja izbora, kao i dan od kada počinju teći rokovi za vršenje izbornih radnji. Vlada je predložila da od dana raspisivanja izbora do dana održavanja izbora ne može proteći manje od 30,ni više od 60 dana. Kao što rekoh, u ime SPS-a predložio sam da se stav 2. člana 9. menja i da glasi: "Od dana raspisivanja izbora do dana održavanja izbora ne može proteći manje od 45, ni više od 75 dana". Uzimajući u obzir značaj sprovođenja lokalnih izbora i neophodnih aktivnosti koje ih prate, predloženi najkraći rok od 30 dana je nedovoljan. Amandmanom se zato predlaže da najkraći rok od raspisivanja izbora do dana održavanja izbora bude 45 dana. Takođe se amandmanom predlaže da najduži rok od raspisivanja izbora do dana održavanja izbora bude 75 dana. U do sada važećem zakonu ovaj rok je bio određen na 60 dana, tako da smo sada predložili neko kompromisno rešenje. Amandmanom se predlaže srednji rok u odnosu na dosadašnje stanje i na predlog Vlade. Njegovim prihvatanjem uvažiće se potreba efikasnijeg sprovođenja izbornih aktivnosti i izbora, ali ne na štetu postizanja osnovne suštine jedne normalne izborne kampanje. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, mislim da je ovaj amandman vrlo umesan, jer govori o tome da se odredi taj zajednički opunomoćeni član za rad u organu za sprovođenje izbora i govori o potrebi da ako dva ili više predlagača imaju zajednički više od dve trećine kandidata za odbornike, oni imaju predstavnika u izbornoj komisiji. Ovo na izgled formalno pitanje može imati jednu svoju vrlo praktičnu posledicu. Ako se za izbornu listu, odnosno onoga ko može da predstavlja izbornu listu, propisuje uslov da mora da ima najmanje dve trećine kandidata, onda bi logično bilo da i one izborne liste koje nastupaju zajedno takođe imaju dve trećine kandidata na nivou cele izborne jedinice, da bi mogle imati svog predstavnika. A zašto ovo kažem - taj naizgled formalni uslov se kasnije može pretvoriti u jednu, da kažem, otežavajuću okolnost za rad izborne komisije, jer ako izborna komisija i birački odbori prihvate ovaj predlog koji stoji u zakonu može se desitida izborne liste koje imaju jednog, dva kandidata, a dve izborne liste pet kandidata, a cela izborna jedinica npr. 60 kandidata, mogu imati svoje predstavnike u organima za sprovođenje izbora i samim tim, kasnije, svojim brojem uticati na način i odlučivanje te izborne komisije. Zalaganje kolege koji je prethodno govorio jeste u tome da samo oni politički faktori koji predstavljaju stvarnu snagu u opštini i predstavljaju dovoljan broj birača mogu odlučivati u organima za sprovođenje izbora, a da one političke snage, izborne liste ili grupe građana koje budu predlagale kandidate koji nemaju tu političku snagu, objektivno ne dobiju mogućnost da učestvuju u izbornim komisijama i organima za sprovođenje izbora, na način koji ne bi bio primeren njihovoj političkoj snazi. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na raspravu o amandmanu na član 13. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić i Dušan Cvetković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS, sa gospodinom Dušanom Cvetkovićem, podneo sam amandman koji se odnosi na četvrti stav ponuđenog člana 13. Amandmanom se predlaže da pravo da odrede zajedničkog opunomoćenog člana za rad u organu za sprovođenje izbora imaju dva ili više podnosilaca izborne liste, pod uslovom da su zajedno predložili najmanje dve trećine kandidata, od ukupnog broja odbornika koji se bira. Ima smisla ovo što smo predložili, iako, naravno, ima i drugačijih mišljenja. Nadležni odbor je rekao da je ovaj amandman nepotreban. To nije argumentacija koju možemo da prihvatimo. Na ovaj način se obezbeđuje da ne može neko da se igra sa članstvom u organima koji sprovode izbore, a da pri tom ima dvoje ili troje kandidata na odborničkim listama. Znači, naš predlog ide, pre svega, ka tome da se uozbilje i predlagači i podnosioci izbornih lista i da se ceo postupak dovede u sklad sa osnovnim načelima da onaj ko ima više kandidata na izbornoj listi ima i više prava da vrši nadzor i kontrolu nad sprovođenjem izbornog postupka. To je suština amandmana. Sve drugo, naravno, može da bude politička priča. U ovom trenutku se zadržavam samo na ovome. Predlažem, dame i gospodo narodni poslanici,da prihvatite ovaj amandman, zato što on zaista ima smisla i zato što na jedan bolji i svrsishodniji način reguliše i dovodi u korelaciju kandidovanje, veličinu izborne liste i političku snagu predlagača. Zahvaljujem.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na raspravu o amandmanu na član 14. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Todorović i Hranislav Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li se podnosilac amandmana javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, suština mog amandmana vezana je neposredno za prethodni amandman na član 13. Dakle, suština mog amandmana je da se u članu 14. stav 1. menja i glasi: "Izbornu komisiju u stalnom sastavu čine predsednik i najmanje šest članova koje imenuje skupština jedinice lokalne samouprave, a u proširenom sastavu i po jedan opunomoćeni predstavnik podnosilaca izborne liste koje su, samostalno ili zajedno, predložile najmanje dve trećine kandidata od ukupnog broja odbornika koji se bira". Kao što možete da primetite, suština ovakvog amandmana jeste - sprečavanje minorizacije onih stranaka ili grupacija koje budu predložile manje od predviđenog broja odborničkih kandidata, pa se s tim u vezi predlaže da u izbornu komisiju, dakle u njen prošireni sastav, može da uđe i po jedan opunomoćeni predstavnik dva ili više podnosilaca izborne liste, koji ne moraju pojedinačno da predlože dve trećine kandidata od ukupnog broja odbornika koji se bira, već ako zbirno prelaze taj minimum i ako žele da odrede zajedničkog opunomoćenog člana. Podsetiću vas na situacije koje hipotetički mogu da se dese u narednim izborima. Recimo, za 16. juni su predviđeni dopunski izbori u izbornoj jedinici 51, u Bistričkoj Rožani, u Pirotu, na kojoj se, evidentno je već sada, javlja situacija da neke od manjih partija izlaze samostlano na te izbore. Recimo, Demokratska alternativa, SPO ili neke druge partije, kao što su DSS, gospodine Panajotoviću, i s tim u vezi može da se desi da manje partije ne mogu da skupe dve trećine odborničkih kandidata, pa zbog toga može da dođe, naravno hipotetički, do njihovog udruživanja i podnošenja zajedničke liste. Zbog toga, dakle zbog sprečavanja i omalovažavanja ili situacije da te političke stranke budu bez svojih predstavnika u proširenom sastavu izborne komisije, mi smo predložili da se usvoji jedan ovakav amandman, kojim se daje mogućnost tim političkim strankama ili grupacijama da dobiju jedno mesto u proširenom sastavu izborne komisije na lokalnom nivou. Nažalost, Vlada nije prihvatila ovakav amandman. Mislimo da je to izuzetno dobar amandman i da je to u skladu sa demokratskim načelima koja bi omogućila demokratsko pravo manjim partijama koje mogu da se udruže da imaju svoje predstavnike u izbornoj komisiji. A, zahvaljujući novom poslovniku, nećete imati dovoljno koncentracije da o suštini ovog amandmana odlučujete za nekoliko dana kada bude trebalo u danu za glasanje, kako je to novim poslovnikom predviđeno da odlučujemo o samom amandmanu. Ali, apelujem na svest svih vas koji se zalažete, makar načelno, za ostvarivanje načela demokratičnosti i šire slobode manjih političkih grupacija, da se ovaj amandman prihvati, kako bismo makar i hipotetički, a i u stvarnosti, stvorili jednu širu demokratsku osnovu za rad manjih partija i političkih subjekata na našoj političkoj sceni. Zbog toga vas pozivam da za dan, dva ili tri, kada bude glasanje o ovim amandmanima, glasate za ovaj amandman. Hvala lepo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vukosav Tomašević, Vladimir Dobrosavljević i Bojana Aleksić. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić i Ljubiša Maravić. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvažene kolege narodni poslanici, Vlada je predložila u drugom stavu ovog člana da birački odbor u stalnom sastavu čine predsednik i najmanje četiri člana. Naš predlog, odnosno predlog poslaničke grupe glasi "Birački odbor u stalnom sastavu čine predsednik i najmanje dva člana"; imajući u vidu da će pored biračkog odbora prema predlogu Vlade Republike Srbije, znači sa predsednikom i četiri člana, biti zamenika, da je to već desetak ljudi na biračkom mestu, i ako uzmemo u obzir činjenicu da će veliki broj političkih partija, koje će učestvovati na predstojećim izborima imati svoje predstavnike, možemo doći u situaciju da na biračkom mestu imamo 20 i 30 članova biračkog odbora, bez obzira da li je reč o članovima u stalnom sastavu ili o onim drugim članovima koji idu ispred političkih partija. Čak i u uslovima kada se izbori odvijaju u izbornim jedinicama grada, gde su uslovi daleko bolji, gde imamo škole, mesne kancelarije, to je veoma veliki broj članova u biračkom odboru. Zato treba izvršiti ovu redukciju, da stalni sastav ima predsednika i dva člana, a naravno analogno tome i - zamenika bi bilo isto, znači bio bi zamenik predsednika i dva zamenika člana. Još je gora situacija ako govorimo o mesnim zajednicama ili izbornim jedinicama u seoskim sredinama. Primera radi, u opštinama kao što je Jagodina, ili u opštini Rekovac, postoje sela sa 30 ili 40 birača; i za ta sela se moraju organizovati birački odbori i izbori na tim biračkim mestima. Upravo zbog toga dolazimo u apsurdnu situaciju da će biti više članova biračkog odbora u tim selima nego što će biti birača. Smatram zbog toga da je ovaj predlog da se smanji broj članova stalnog sastava veoma umesan i mislim da biste mogli da ga prihvatite. Ujedno bih iskoristio priliku, a žao mi je što ovde nije prisutan ovlašćeni predlagač, gospodin Vladan Batić, koji daje veliku logistiku za predstojeći "lažni" kongres SPS-a, da kažem - pošto daje toliko veliku logistiku bilo bi logično da ga na tom kongresu izaberu za kopredsednika zajedno sa Banetom Ivkovićem.
Podsećam narodnog poslanika da je obavezan da govori o temi dnevnog reda. Za nepoštovanje poslovničke odredbe trpi sankcije. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran D. Nikolić i Đura Lazić. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, u ime SPS-a podneli smo amandman na član 18. kojim predlažemo da se u st. 1. i 2. istog člana iza reči "kandidata" stavlja tačka, a preostali deo teksta briše. Zašto ovo predlažemo? Mislimo da je racionalnije. Smatramo da je adekvatnije rešenje kojim se za jednog kandidata prikuplja 30 potpisa birača, što je i logično i normalno. Ovakvo rešenje primenjuje se i kod kandidata za odbornike, koje predlažu posebno ili zajedno političke stranke, koalicije i druge političke organizacije, kao i kod kandidata koje predlažu grupe građana. U delu koji predlažemo da se briše predviđeno je da postoji najmanje 200 potpisa birača, ako je proporcionalni sistem. Kad stranke predlažu kandidate smatramo da je logičnije da za svakog kandidata stranka predloži 30 potpisa, a da ovaj minimum od 200 potpisa izbrišemo. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, kolega Nikolić i Đura Lazić su predložili ovaj amandman iz prostog razloga da bi, da kažem, relevantni politički subjekti na nivou opštine mogli kroz potpise iskazati, ako hoćete, i svoju relevantnost u tom biračkom telu; odnosno, da se kroz potpise i vidi koliko ko može predložiti kandidata, jer broj kandidata koji se predlažu na nivou izborne jedinice ima kasnije i neke druge posledice, a vezano za zajedničkog predlagača, odnosno predstavnika u izbornim organima, u izbornoj komisiji, u biračkom odboru i brojne druge stvari vezane za sprovođenje izbora. Mi smo smatrali da, ako se predlaže 30 potpisa za jednog kandidata, da bi bilo logično da se za svakog sledećeg kandidata obezbedi toliki broj potpisa. Naravno, svaka politička stranka, izborna lista, koalicija, u skladu sa svojom političkom jačinom, predložiće onoliko kandidata koliko može da prikupi potpisa. Mislim da se određivanjem 200 potpisa za celu izbornu listu pokriva u proseku skoro sedam kandidata; a vi znate, čini mi se prema Zakonu o lokalnoj samoupravi, broj odbornika na nivou opštine određen je od 20 do 50, u gradovima 75, a u gradu Beogradu nešto više. Ovo govorim iz razloga što mislim da je ovaj amandman apsolutno smislen i daje mogućnost, naravno da politički subjekt, izborna koalicija koliko prikupi kandidata toliko prikupi potpisa, da mu to bude osnov i za neka druga prava koja daje ovaj zakon. Iz tog razloga mi smo predložili da se za svakog kandidata prikupi 30 potpisa. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu u pojedinostima. Na član 18. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanikVojislav Šešelj. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran D. Nikolić i Đura Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, povodom ovog člana smatramo da bi trebalo amandman koji smo podneli prihvatiti, jer predlažemo da se u članu 19. posle stava 1. doda novi stav koji glasi: "Izborna lista može biti prihvaćena ukoliko se na njoj nalazi najmanje dve trećine kandidata za odbornike od broja predviđenog za sastav skupštine jedinice lokalne samouprave". Zašto smo predlagali ovaj amandman? Iz praktičnih razloga, a u cilju poboljšanja funkcionisanja jedinice lokalne samouprave. Rešenja predviđena Predlogom zakona o lokalnim izborima omogućavaju da se u skupštini opštine nađu odbornici velikog broja malih stranaka, što može u velikoj meri onemogućiti formiranje skupštinske većine i usporiti rad skupštine opštine i lokalne samouprave u celini. Amandmanom predlažemo da svaki podnosilac liste mora imati najmanje dve trećine kandidata od broja predviđenog za sastav skupštine opštine. Na ovaj način bi se u skupštinama našli kandidati onih stranaka, koalicije ili grupe građana koje uživaju najviše poverenja među biračima. Na taj način bismo koncentrisali odbornike stranaka koje imaju najviše poverenja kod građana i omogućili bi bolje funkcionisanje jedinice lokalne samouprave. Ako bi ostalo ovo rešenje koje se predlaže u ovom predlogu zakona, mislim da bi biranjem odbornika manjih stranaka samo komplikovali funkcionisanje lokalne samouprave; zato bih apelovao na vas da prihvatite ovaj predlog u cilju boljeg funkcionisanja jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, kao što vam je poznato, mi smo se inače, a naravno i sada se zalažemo za većinski izborni sistem. Ali i kada je većinski izborni sistem, onda je logično da vi imate predstavnike raseljenih mesta, bez obzira na političku pripadnost i bez obzira da li pripadaju nekoj političkoj partiji, kao grupe građana. Ako se opredeljuje u ovom zakonu da se ukine većinski izborni sistem i predlaže proporcionalni izborni sistem, onda je logično da se to predlaže i radi koncentracije biračkog tela prema odgovarajućoj političkoj orijentaciji, političkoj pripadnosti. Ako se već predlaže odgovarajuća koncentracija na taj način, onda zakon mora biti konzistentan i ovaj amandman je naravno vezan sa amandmanom na prethodni član, gde se govori o broju potpisa birača. Ako se ne bi prihvatio prethodni amandman o broju potpisa birača na prethodni član, gde je neophodno da po jednom kandidatu za odbornika ima 30 potpisa, a ne ukupno 200 - znači, ako je 50 odbornika, odnosno kandidata za odbornike, onda 1.500 potpisa - onda bi se verovatno obesmislio i ovaj predlog amandmana kada je reč o dve trećine liste. Ukoliko je 50 kandidata, 50 odbornika u jednoj skupštini opštine, zamislite sada da neko predlaže jednog, dva ili tri kandidata; oni prvo samo obesmišljavaju izborni proces; a drugo, ni na koji način ne mogu bitno da utiču na funkcionisanje skupštine opštine. Iz tih razloga je neophodno da se odredi jedan limit ispod koga se ne može predlagati izborna lista; da li dve trećine, mi se zalažemo za to, može da bude i manje ukoliko bi Vlada to prihvatila, ali je neophodno da postoji limit; da se ne bi obesmislile te izborne liste, jer se onda faktički vraćamo na većinski izborni sistem, za koji smo mi - da, ali samo pod uslovom da on bude konzistentan i da bude takav kao celina. Iz tih razloga, predlažemo da se ovaj amandman prihvati ili da ga Vlada uskladi sa celinom teksta.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Narodni poslanici Olgica Kirćanski, Rodoljub Šabić i Meho Omerović zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 19. doda novi član 19a. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Olgica Kirćanski.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege narodni poslanici, dosta je bilo reči na temu ovog i amandmana koji je skoro u istovetnom tekstu podnela Vlada u toku načelne rasprave. Samo bih za trenutak još zadržala vašu pažnju da vas podsetim da je ovo amandman preko koga ne bi trebalo tako lako da pređemo i da vas još jednom zamolim da ga podržite, bilo naš, bilo amandman Vlade, koji govori u istom pravcu, odnosno popravlja ovaj izborni zakon u istom pravcu. Složili smo se ovde da je jednakost građana u pravima i dužnostima, bez obzira na pol, zagarantovana Ustavom Republike Srbije; ali načelna garancija jednakosti građana s obzirom na pol u uslovima, složili smo se ovde, postojanja faktičke diskriminacije nije dovoljna; u prilog tome govore nesumnjivo podaci da, i pored toga što je u biračkom telu zastupljeno preko 50% žena, one su u našim opštinskim skupštinama zastupljene svega sa nešto više od 6%, a u našoj Republičkoj sekupštini sa svega oko 11%. Ovakvo stanje, ovakva faktička diskriminacija, nalaže preduzimanje mera afirmativne akcije u cilju otklanjanja ove neravnopravnosti. Preduzimanje ovakvih afirmativnih mera za otklanjanje diskriminacije jepredviđeno nizom, od strane naše zemlje potpisanih, međunarodnih ugovora i dokumenata i ovo uvođenje zaštitne kvote u ovaj izborni zakon je samo jedna od takvih mera, kojom se otklanja ovakva neravnopravnost među polovima. Neravnopravnost među polovima postoji u svim oblastima našeg društvenog života, a posebno u politici. Ovaj problem izaziva posebnu pažnju u svim demokratskim društvima. Nadam se da ćete ovaj amandman podržati i da ćemo na taj način, bar delimično, ohrabriti i stimulisati i pomoći veće učešće, odnosno ravnopravnije učešće oba pola i njihovu zastupljenost na izbornim listama i time doprineti da se oba pola nađu podjednako zastupljena u organima kakve su skupštine, bilo na lokalnom, bilo na republičkom nivou.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bratoljub Janačković, Zoran Anđelković, Ljubodrag Grbić, Siniša Mitrović, Nebojša Leković, Ružica Veljović, Milorad Stanulov, Boško Ničić i Slobodan Radulović. Konstatujem da je u ime podnosilaca amandman na član 20. povučen iz procedure i prestaje da bude predmet rasprave, a kasnije i odlučivanja u pojedinostima. Narodni poslanik Živko Selaković povukao je amandman na član 23, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Sreten Mitrović. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u članu 23. pravilno je propisano da birač može svojim potpisom podržati izbornu listu samo jednog predlagača, međutim u predlogu Vlade nije definisano šta se dešava kada birač svojim potpisom podrži više izbornih lista. Zbog navedenog razloga, zajedno sa poslanikom Sretenom Mitrovićem, u ime Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman da se izvrši dopuna tog člana. Naime, predlažemo da se unese odredba da se, ako je birač svojim potpisom podržao više izbornih lista, kao važeći smatra potpis na izbornoj listi koja je najranije podneta izbornoj komisiji. Ne sme ostati nedorečeno ovo pitanje, koje se u praksi često pojavljuje. U suprotnom, dolazilo bi do različitih tumačenja i postupaka od strane opštinskih izbornih komisija.U nekoj opštini proglasili bi nevažećim potpise tog birača na svakoj izbornoj listi. Negde bi priznali potpis na listi koja je najranije podneta, a negde bi priznali potpis na listi koja je prva po azbučnom redu itd. Da bi se otklonile sve nedoumice i nedorečenosti, treba prihvatiti amandman, jer se njime na jednostavan i pravilan način rešava ovo pitanje. Vlada je odgovorila da ne prihvata amandman jer je rešenje predloženo u njemu navodno neprecizno. Dalje, navodi da rešenje ovog problema treba prepustiti Izbornoj komisiji. Prosto da se čovek pita da li neko od stručnih službi u Vladi čita amandmane. Šta je neprecizno ako se kaže da će se, ako je birač svojim potpisom podržao više izbornih lista, kao važeći potpis, znači data podrška, smatrati potpis na onoj izbornoj listi koja je najranije podneta izbornoj komisiji. Neprecizno je rešenje koje je predložila Vlada i nelogično je da se izbegava da se to precizira zakonom, već se to prepušta opštinskim izbornim komisijama, da od slučaja do slučaja i različito po opštinama rešavaju to pitanje. Zaista je lako uočiti koliko je bitno da se amandman prihvati i da se ovo pitanje koncizno reguliše zakonom. Podsećam da je u članu 134. stav 4. do sada važećeg Zakona o lokalnoj samoupravi, u vezi izbora odbornika skupštine opštine, ovo pitanje bilo regulisano na identičan način kako se predlaže amandmanom, samo što su se taj potpis i ta podrška odnosili na konkretnog kandidata, a sada se taj potpis odnosi na konkretnu izbornu listu. Citiram tu odredbu iz stava 4. navedenog člana: "Ako je birač potpisao predlog za više predloženih kandidata, kao važeći smatraće se potpis na predlogu koji je ranije podnet opštinskoj izbornoj komisiji". Nadam se da je ovim obrazloženjem navedena potpuna argumentacija zbog čega amandman treba prihvatiti.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Naravno, ovaj amandman i njegovo usvajanje nisu vezani za potrebe većih, ozbiljnih političkih partija, jer veće i ozbiljnije političke partije neće da vode računa o tome da imaju tačno onoliko potpisa koliko je predviđeno; pa, prema tome, ako je predviđeno 200, sigurno će imati 300 itd. One neće doći u poziciju da budu oštećene ako se neko neozbiljno ponaša, pa potpiše na nekoliko izbornih lista i time da podršku tim izbornim listama. Onda će biti oštećene male političke partije ili grupe građana koje pokušavaju da obezbede izbornu listu i da uđu u tu izbornu utakmicu na teritoriji jedne lokalne samouprave. Kako bi se zaštitile te male političke partije ili, bolje reći, grupe građana koje budu želele da se kandiduju i stvore svoju izbornu listu, neophodno je da onaj koji potpisuje u stvari zna da je prvi potpis koji daje validan, a sve drugo nije validno. U suprotnom, može se organizovati desetak onih koji će potpisati na više izbornih lista tih malih političkih partija ili grupa građana i te grupe građana faktički će ostati bez verifikacije izborne liste. Iz tih razloga je logično da onaj ko je potpisivao ima u vidu da je tamo gde je prvo potpisao validno, a tamo gde je posle potpisivao faktički je namerno izazvao, ili pokušao da izazove, da ta izborna lista ne prođe. Neko ovde mora biti zaštićen ili neko mora biti unapred, ako mogu tako da kažem, sankcionisan za svoje neozbiljno ponašanje u odnosu na izbornu listu. Ako neko treba da bude sankcionisan onda je to onaj drugi koji je prihvatio da mu potpisuje neko izbornu listu, a kada je reč o onome koji je potpisivao mora da zna da će njegov potpis važiti bar na prvoj izbornoj listi koja je predata.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Janković i Rajko Baralić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije gospodin Milan Janković i ja podneli smo amandman na član 25, preciznije na 3. stav ovog člana; "Kada izborna komisija utvrdi da izborna lista sadrži nedostatke koji su smetnja za proglašenje izborne liste, u skladu sa ovim zakonom, doneće, u roku od 24 časa od prijema izborne liste, zaključak kojim se podnosiocu izborne liste nalaže da najkasnije u roku od 48 časova od časa dostavljanja zaključka otkloni nedostatke. Tim zaključkom istovremeno će se podnosiocu izborne liste ukazati na radnje koje treba da obavi radi otklanjanja nedostataka." Naš amandman odnosi se na sledeće. U članu 25. u stavu 3. posle reči "izborne liste" brišu se reči "nisu otklonjeni ili", zbog toga što se shodno prethodnom stavu podrazumeva da je nedostatke izborne liste neophodno otkloniti u celini u predviđenom roku. Ovim amandmanom se poboljšava uslovno regularnost izbornog postupka, odnosno sam početak izbornog postupka i ono što nakon njega sledi. Ukoliko bi ostalo ovako kao što je zakonodavac predložio, postojala bi veća mogućnost da se organima koji sprovode izbore daju diskreciona prava u sferi gde za ta prava nema ni razloga ni mesta. Zbog toga molim narodne poslanike da ovaj amandman prihvate. On doprinosi boljem pozicioniranju organa koji sprovode izbore u odnosuna zakon, odnosno mogu decidnije da postupaju. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ako ne, nastavljamo raspravu. Na član 26. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vukosav Tomašević, Vladimir Dobrosavljević i Bojana Aleksić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Podnosioci amandmana nisu prisutni. Nastavljamo raspravu. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vladimir Garčević i Rade Bajić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Rade Bajić. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, u ime SPS-a Vlada Garčević i ja smo podneli amandman na član 38. da se u stavu 1. broj "8" zameni brojem "12". Naime, o čemu se radi? Mi smo išli na jedno kompromisno rešenje, jer do sada je bilo da u roku od 18 sati posle zatvaranja biračkog mesta birački odbor dostavi rezultate glasanja i svu dokumentaciju izbornoj komisiji. Vlada je u svom predlogu predložila osam časova. Svi ste vi svedoci da u nekim sredinama, u prigradskim naseljima, pa i gradskim, nekada ne mogu dostaviti materijal sa biračkog mesta za osam sati - zbog nedostatka prevoznog sredstva, zbog sporijeg rada komisija, što je obiman posao; pogotovo se to ne može desiti u seoskim sredinama ili u planinskim sredinama gde je mnogo velika udaljenost od mesta izborne komisije, naročito u nepovoljnim klimatskim uslovima. Prema tome, predlažemo da se rok od osam sati, kada je birački odbor obavezan da dostavi dokumentaciju i rezultate glasanja, produži na 12. Mislim da je taj amandman potpuno relan i regularan i da ga treba kao takvog prihvatiti. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić i Dragan Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice, sa kolegom Draganom Jovanovićem u ime poslaničkog kluba SPS, predložio sam amandman na član 39. predloženog zakona. Ovim amandmanom predlažemo da se u stavu 1. broj "24" zameni brojem "36". Zašto? Vlada je u članu 39. predložila da u roku od 24 časa od zatvaranja biračkih mesta izborna komisija mora da utvrdi rezultate glasanja na biračkim mestima, ukupan broj birača upisanih u birački spisak, broj birača koji je glasao na biračkim mestima, broj birača koji je glasao van biračkog mesta, ukupan broj primljenih glasačkih listića, ukupan broj nevažećih i važećih glasačkih listića, broj glasova datih za svaku izbornu listu i, na kraju, da izvrši raspored odborničkih mandata između različitih izbornih lista. Očigledno je da, zbog obima navedenih poslova i tačnog utvrđivanja svih činjenica, izborna komisija taj posao, po našem mišljenju, ne može završiti u roku od 24 časa od zatvaranja biračkih mesta. Propisani rok u do sada važećem zakonu iznosio je 48 časova. Amandmanom predlažemo da se taj vremenski rok smanji na 36 sati i mislimo da je to ostvarljiv rok da izborna komisija, uz puno angažovanje, obavi sve propisane poslove. Još bih hteo da dodam - mnoge opštine su razuđene i imaju udaljena sela, treba vremena dok ti birački odbori prebroje glasove, dok ti materijali stignu; posebno bih želeo da obratim pažnju na birače koji glasaju van biračkog mesta i vreme potrebno da ti glasački listići stignu. Mislim da je nerealno da u roku od 24 sata sve ove poslove može izborna komisija da obavi. Zato predlažemo da se taj rok malo produži, da bi omogućili izbornoj komisiji da kvalitetno obavi svoj posao. Možda će neko reći - pa, evo, sada je tehnika napredovala, ima kompjutera i tome slično. Sve to stoji. To je bilo i ranije. Naglašavam, dok stignu birački glasački listići sa mesta gde glasaju birači van biračkog mesta, sa udaljenih mesta i dok se to sve prebroji i izračuna, mislim da je 24 časa malo za izbornu komisiju i da bi dobro bilo, zbog efektnijeg rada komisije, preciznijeg, da taj rok produžimo na 36 časova. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Ćirković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u načelnoj raspravi sam rekao da sam amandmanski intervenisao na one članove zakona koji tretiraju izbornu materiju. Esencija ovog zakona jeste metod koji je uveden u izboru odbornika, a to je taj Hejr-Nimajerov. Ne znam da li su ova gospoda Hejr i Nimajer matematičari, sumnjam; zakonopisac je možda prepisao te reči o većem delu razlomka, ali to će biti u stvari član 41. Ovde u članu 40. isti tekst je ostao, samo sam intervenisao uvođenjem veličina Li i Mi. Veličina Li je broj glasova koju je dobila odnosna izborna lista, a veličina Mi je broj mandata koji pripada odnosnoj izbornoj listi primenom date formule. Kasnije u stvari uvodimo formulu, pa je zato bilo potrebno da prethodnim članom uvedemo te veličine. U stavu 4. se briše poslednjih pet reči, a to znači da ceo stav integralno ostaje nepromenjen, osim zadnjih pet reči. Znači, prvi deo je sasvim u redu, a ceo stav glasi da u raspodeli mandata učestvuju izborne liste koje su dobile najmanje 3% glasova od ukupnog broja važećih glasačkih listića. Zaista ne znam šta je to odboru smetalo, jer je zakonopisac napisao - broj glasova birača koji su glasali. Kad kažemo - glasovi birača koji su glasali, u tu sumu glasova ulaze i oni listići koji su nevažeći, jer su ti ljudi izrazili svoju biračku volju. Doduše, oni su glasali tako što su izašli na izbore, ali nisu podržali nijednu izbornu listu. Ali, obzirom da ti glasovi ne učestvuju u raspodeli mandata, potpuno je logično da se oni i eliminišu u datom cenzusu. Ako se cenzus od 3% odnosi na sve glasove, na sve birače koji su glasali, onda je on veći. Zašto? Zato što je suma onih koji su izašli veća od sume važećih listića. Naravno, ta razlika neće biti posebno velika. Molim vas, gospodine ministre, kad završite sijelo, obavestite me. Gospodin ministar nije bio ovlašćeni predstavnik Vlade na poslednjoj sednici, kada smo razgovarali o ovom zakonu u načelu. Priznajem da sam i ja izašao, ali su mi oni koji su pažljivo pratili izlaganje gospodina Čovića rekli da je gospodin Čović moj amandman podržao. Iz tog razloga sam živeo u blagoj zabludi da je pravosudni odbor prihvatio ovaj amandman naknadno, nakon intervencije ovlašćenog predstavnika Vlade.Sa žalošću konstatujem da to on nije učinio. Zato koristim priliku što je prisutan ovlašćeni predstavnik Vlade, u nadi da se on slaže sa potpredsednikom Vlade, gospodinom Čovićem, da ovaj amandman bude prihvaćen, iz prostog razloga što on samo pojašnjava tekst i ništa ne smeta; on je samo koristan. Ovaj amandman nije uopšte plod nikakvog strančarenja i nijedna poslanička grupa nema nikakvog razloga da ovo ne prihvati. Ovo je blaga intervencija u kojoj se tekst samo upodobljuje, precizira tako da on postaje jasniji. Čović je rekao da će sugerisati Odboru da to prihvati. Pogledajte zapisnik. Ima tu svedoka koji mogu to potvrditi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 40. amandmanje podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Dragan Marković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pravo da vam kažem, nisam navikao da govorim gde je mali skup, jer kad odem u prodavnicu sakupi se 150 ljudi da čuje nešto pametno; ali, šta ću, vaš Poslovnik koji ste doneli pre par dana kaže da je dovoljno i da 84 čoveka bude u ovoj sali. Ali, pazite, ni ta 84 čoveka ne slušaju predložene amandmane. Gospodin Žarko je izašao, njegov amandman je bio na član 5, a diskutovao je i govorio o amandmanu na član 18. To je čudo. Niko ga ne opominje, ni predsednik Skupštine. (Predsedavajuća: Narodni poslanik Žarko Obradović je diskutovao o amandmanu na član 14.) Uzmite stenogram i pogledajte. Dobro, da pređem na moj amandman. Predložio sam da cenzus bude 5%, umesto 3%. Zašto? Dame i gospodo - da bi izbegli male, sitne partije koje su u DOS-u, jer zbog tih malih partija mnogo nakaradnih zakona je u ovoj skupštini doneto. Kada bi se prihvatio ovaj moj amandman nikada partija gospodina Veselinova ne bi ušla u ovu skupštinu, jer gospodin Veselinov do sada nije radio ono što njegov resor zahteva od njega, a to je da cena poljoprivrednih proizvoda bude normalna, da ne kaže 20 dana pre žetve da će cena žita biti 8 dinara, a zaboravlja da je ministar Đelić rekao da je inflacija u prošloj godini 40%. Ako je 40%, a cena žita u prošloj godini je bila 7 dinara, znači da u ovoj godini cena žita treba da bude 9,80 dinara. To gospodin ministar za poljoprivredu zaboravlja. Pored togašto ne misli o poljoprivednim proizvođačima, direktno pravi štetu poljoprivrednim proizvođačima, jer ide noću u lov i gazi žito. (Predsedavajuća: Molim narodnog poslanika da govori o temi dnevnog reda.) Govorim o cenzusu i pominjem neke partije koje nikada ne bi mogle da osvoje taj cenzus. Kada bi narod na izborima vodio računa o malim partijama, u Kragujevcu, na primer, jedna mala partija nikada ne bi dobila cenzus 5%, odnosno ni 3%, a možda ni 0,03, jer je ta mala partija koja ima moć u ovoj državi, kupila 5.000 "pežoa" iz inostranstva, uvezla u Srbiju, umesto da su uzeli automobile od "Zastave" pa da se puni budžet, da radnicima bude dobro. Dame i gospodo, policajcima ne treba luksuz. Oni traže dobre plate, voziće oni i one "stojadine", ali traže dobre plate i da se ne šalju u Hag. To oni traže, jer nisu to zaslužili. Znači, ta partija ne bi osvojila ni 0,00001%. (Predsedavajuća: Molim narodnog poslanika da se vrati na temu amandmana.) Molim vas da slušate. Kada bi se izašlo na lokalne izbore i kada bi zdravstvo odlučivalo za koga će glasati, nikada ne bi glasalo za neke partije, pa čak ni za ove velike, jer nemamo ministra zdravlja. Dame i gospodo, Urgentni centar u Beogradu, Klinički centar, odnosno Ortopedski centar, gde su neophodna pomagala, gde su neophodna sredstva kako bi izašli u susret bolesnim ljudima, nemaju to u bolnicama. Lekari isto kažu - zašto nemamo ministra zdravlja, kada će ti lokalni izbori, pa da vidimo koliki će oni da osvoje cenzus, a nama takođe nisu važne velike plate, ali nam je važno da nam stvorite određene uslove da možemo da pregledamo naše pacijente kako to doliči. Kada bi sutra bili lokalni izbori, nikada ne bi 3% osvojile neke male partije, pa ni one velike, jer i te velike imaju veliku krivicu. Postoji trgovina i kada nešto nećete, onda vam oni ponude neku funkciju, vi prihvatite i izglasate neki nakaradni zakon. Ko tu gubi - gube Srbi sa Kosmeta. Niko o njima ne vodi računa, oni su glasali za vas. Smejte se vi iz DOS-a, smejte se. Vi ne samo da ne vodite računa o njima ovde u Beogradu, nego ne odlazite na Kosmet. Evo, gospodin Batić kaže da odlazi, ja to nisam čuo i video. Znam da Čović odlazi, pošto on stalno priča kako odlazi, ali ništa ne reševa. Svi očekujemo kada će da reši taj problem. Dame i gospodo, ti Srbi sa Kosmeta nikada neće glasati... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, po tri osnova kršite Poslovnik: ne govorite o temi dnevnog reda, izričete stavove koji se odnose na odluke iz života drugih lica i prekoračujete vreme određeno za amandman.) Pričam o temi, ali nema veze, ovaj novi poslovnik je kadija, može da vas pošalje u zatvor odmah, bez svedoka. Danas diskutujemo o jednoj veoma važnoj temi, o amandmanima. Ko zna kada ćete vi to iz DOS-a da stavite na glasanje i da li će neko da zapamti ovaj moj amandman i šta sam ja to hteo da kažem. Ali, ja ću vam reći kako da ga zapamtite - da je ovaj amandman spas da se eliminišu ove male partije i dajmo da ga nazovemo "Apolo 18", jer postoji "Apolo 9", to je cirkus, a "Apolo 18" da se zove ovaj moj amandman, jer DOS ima 18 partija.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 40. amandmansu zajedno podneli narodni poslanici Žarko Obradović i Sreten Mitrović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, vidi se restriktivni karakter ovog poslovnika. Pitanje je da li ko koga sluša u sali Skupštine, ali sam ubeđen da kolega Marković mene nije slušao, jer da me je slušao, čuo bi da sam pričao o amandmanu na član 13. ovog predloga zakona. Sa kolegom Mitrovićem sam podneo amandman na član 40. ovog predloga zakona i to na stav 4. koji se odnosi na broj glasova potrebnih za raspodelu mandata, broj glasova od ukupnog broja onih birača koji su glasali. Naime, taj amandman ima dva dela - jedan se odnosi na političku stranku, a drugi na političke stranke ili izborne koalicije. Naime, po našem mišljenju, predlagač zakona je utvrdio veoma nizak cenzus za učešće u raspodeli mandata. Takav nizak cenzus bi, po našem mišljenju, mogao dovesti do preterane fragmentacije Skupštine, otežati logično formiranje skupštinske većine, a time objektivno dovesti u pitanje i funkcionisanje cele lokalne samouprave. Smatramo da je cenzus od 5% primereniji, jer se tako u opštinskom parlamentu nalaze one političke grupacije koje uživaju i relevantnu podršku u biračkom telu. Drugi deo ovog amandmana se odnosi na zajedničke liste. Naime, predložili smo da izborne liste koalicije stranaka, da bi učestvovale u raspodeli mandata, moraju da dobiju najmanje 6% glasova od ukupnog broja birača koji su glasali. Zašto smo to predložili - male stranke i grupe građana koje su objektivno bez nekog značajnijeg uticaja u biračkom telu na nivou izborne jedinice predizbornim koalicijama mogu objektivno da izigraju suštinu ovog zakona, odnosno predviđenih uslova. Predizbornim koalicijama te stranke se objektivno dovode u jedan privilegovani položaj, jer više tih nezavisnih političkih subjekata, udruženi, moraju da ispune isti cenzus kao i one političke stranke koje nastupaju samostalno.Znači, samim tim mogu da učestvuju u raspodeli mandata. Dosadašnja iskustva, vezana za visinu izbornog cenzusa, govore da posle izbora, kad je reč o tim zajedničkim listama koalicija i više malih stranaka, dolazi do konflikata i do raskidanja tih koalicija, najpre povodom svađe oko raspodele mandata, zatim oko polaganja prava na koaliciju, pretendovanja da jedni, drugi ili treći, u zavisnosti koliko ih ima, raspolažu izbornom voljom građana itd. Sve to objektivno može da utiče loše i na funkcionisanje lokalne samouprave u celini. Posledica koja se javlja nakon toga jeste da trpe građani, zbog blokade tih institucija, jer nisu u situaciji da ostvaruju svoja prava i zadovoljavaju svoje potrebe na nivou lokalne samouprave. Zato smo kolega Mitrović i ja smatrali da bi bilo nužno da koalicione liste moraju osvojiti broj glasova u duplom iznosu od zakonom predviđenog izbornog cenzusa, da bi učestvovale u raspodeli mandata za odbornike. Na taj način izjednačile bi se koalicije i političke stranke i grupe građana koje samostalno nastupaju u izborima, i to u onoj najvažnijoj fazi, a to je faza raspodele mandata. Smatramo, takođe, da bi se na ovaj način otklonile i neprincipijelne i nelogične predizborne koalicije, od stranaka koje ne uživaju značajniji rejting među građanima tj. biračima, i na taj način bi se stvorili uslovi da se što jasnije iskaže politička volja građana, i naravno, i na izborima, odnosno u Skupštini, nakon raspodele tih mandata. Na kraju krajeva, ovo rešenje uopšte nije nepoznato i ono je primenjeno u mnogim zemljama Evrope; bilo bi logično, ako se već pozivamo na njihova iskustva u drugim stvarima, da i povodom ovog pitanja primenimo takođe njihova iskustva i da te odredbe ugradimo u ovaj predlog zakona. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Ima reč narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik.
Dok raspravljamo o ovom zakonu, moram da kažem da me stalno okupira jedna misao - da li se ovaj zakon o lokalnim izborima odnosi stvarno na lokalne izbore u Srbiji, ili samo ima jednokratnu upotrebu, kad je reč o izborima u Bujanovcu, Preševu i Medveđi. To je značajna dilema baš i zbog ovog amandmana koji je na dnevnom redu, ako on ima jednokratnu upotrebu samo za ove tri opštine, onda je to nešto drugo, ali ako on ima upotrebu da važi do kraja godine, da se sprovedu izbori, onda je to sasvim sigurno jedna druga rasprava. Međutim, bez obzira na jednu i drugu priču, mislim da je neophodno da se obezbedi, ako je reč o koncentraciji političkih partija koje se kandiduju na jednoj izbornoj listi, da one imaju veći cenzus. Mi smo predložili, naravno, da to bude 6%, ali da on ne može imati isti procenat dobijenih glasova za podelu i za raspodelu mandata, kao što je to kad se kandiduje jedna politička partija. Ovo govorim iz prostog razloga što je valjda logično, a mislim da i ovaj parlament ovih godinu i nešto dana funkcionisanja jasno pokazuje, kada imate 16 malih političkih partija koje naprave grupaciju, da to ne može da obezbedi normalno funkcionisanje, jer je reč o različitim političkim opcijama, o potpuno različitim zalaganjima, o nečemu što ne može da obezbedi faktički normalno funkcionisanje jednog parlamenta, bez obzira da li on bio opštinski ili republički. Ako je to tako, onda je logično, bar ako se takve male političke partije udružuju, da one imaju i značajniju potrebu da povećaju broj dobijenih birača, ako hoće da podele. Prema tome, ako tako posmatramo stvar, onda mislimo da se mora obezbediti proporcija u odnosu na broj izbornih lista za dobijanje mandata, za podelu mandata. Ako se kandiduju dve ili više političkih partija, onda u najmanju ruku treba da postoji dupli broj osvojenih glasova birača na toj izbornoj listi u toj sredini, kako bi se izvršila podela mandata, kako bi se izvršila podela odbornika. Zato smo predložili 6%, naravno, pod uslovom da se prethodni amandman od 5% za jednu izbornu listu prihvati, kad se jedna izborna lista kandiduje, tačnije rečeno, kad jedna politička partija samostalno kandiduje odbornike. Ukoliko bi ostalo 3%, i tada se zalažemo za 6%, ali mislimo da se proporcija može promeniti u odnosu na veći broj izbornih lista, ukoliko se pravi sporazum o nekoj zajedničkoj koaliciji.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, nastavljamo raspravu. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Ćirković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Zoran Ćirković.
Dame i gospodo narodni poslanici, drugim amandmanom na ovaj zakon o lokalnim izborima intervenisao sam na član 41. koji uvodi Hejr-Nimajerov metod kod izbora narodnih predstavnika, u ovom slučaju odbornika. Jedan od članova pravosudnog odbora mi je rekao da prosto nije razumeo o čemu se tu radi, pa je čak izrazio nevericu - da li ja to predlažem neki drugi metod. Ne, zaista nisam autor nikakvog novog modela. Prosto, samo se Hejr-Nimajerov metod upodobljuje sa pristojnim rečnikom aritmetike i pristojnom formulom, koja stoji na desnoj strani. Ta formula proizilazi iz proporcije, ta formula je rezultat proporcije. Znate, ima i kod Nušića - proporcija se rešava po prostom pravilu trojnom, je li tako, a prosto pravilo trojno je da je zbir spoljašnjih jednak zbiru unutrašnjih članova proporcije. Eto, to je ta elementarna stvar. Naravno, ja to nisam napisao, to nije bilo potrebno, nego sam napisao samo formulu. Dalje, velika je zabluda zakonopisca koji misli da će broj preostalih mandata biti mali, jedan ili dva. Biće mnogo veći. Zamislite stvar da postoji 10 izbornih lista, a biće, i zamislite rezultat da svaka od izbornih lista dobije taj količnik "L" puta "K" podeljeno sa "S", gde je "L" broj glasova koji su podržali tu listu, koji su glasali za tu listu, "K" je utvrđena odbornička kvota, a "S" je ukupan broj važećih glasačkih listića, koji ispunjavaju uslove stava 4. člana 26. ovog zakona, tj. one liste koje su ispunile izborni cenzus koji je u ovom zakonu predviđen, a to je 3%. Inače, nisam se izjašnjavao o izbornom cenzusu, a moj stav je ovakav - izborni cenzus je utoliko bolji ukoliko je bliži prirodnom cenzusu. To znači, ako neka lokalna samouprava bira 33 odbornika onda je cenzus od 3% u stvari prirodni cenzus. Usput sam se setio da je to prirodni cenzus, pošto će opština iz koje sam, Priboj, otprilike birati 33 odbornika i ovaj cenzus od 3% zaista odgovara ovom prirodnom cenzusu. Da nastavimo dalje, pročitaću ceo ovaj tekst amandmana 2, kojim predlažem da se preformuliše član 41. tako da glasi - "Izborna komisija raspodeljuje mandate (Mi) izbornim listama (Li) po formuli Mi=LidžK:S, gde su L=1,2,3,...n je broj izbornih lista, K je ukupan broj mandata, Li je broj glasova koji su podržali izbornu listu, a S je ukupan broj glasova koji ispunjava uslove iz stava 4. prethodnog člana. Svakoj izbornoj listi u prvoj raspodeli pripada celi broj mandata dobijen u količniku na desnoj strani date formule. Preostali mandati se raspodeljuju izbornim listama po redosledu veličina decimalnog dela istog količnika. Ako su decimalni delovi isti prednost ima lista sa većim celim delom. Ako su dve izborne liste dobile isti broj glasova prednost u raspodeli preostalih mandata ima lista koja je pre proglašena. Evo ovako, kada sam maločas rekao da je zabluda zakonopisca da je broj preostalih mandata minimalan, mislio sam na ovu činjenicu, da ako 10 lista dobije izborni količnik 0,9 onda je broj preostalih mandata 10 puta 0,9 i on je devet. Činjenica je da će broj preostalih mandata biti mnogo veći od dva ili tri, jer broj preostalih mandata je jednak zbiru decimalnih delova koji se dobiju iz ovog količnika. Kada sam u prethodnom članu intervenisao tako da se jasno precizira da u raspodeli mandata učestvuju izborne liste koje su dobile najmanje 3% glasova od ukupnog broja važećih glasačkih listića, onda sam mislio da prosto oni glasovi koji važe oni se i zbrajaju kao suma S. Oni koji ne važe, naravno, ne učestvuju u S pa kako će onda učestvovati u cenzusu. Nadam se da će pravosudni odbor poslušati predlog potpredsednika Vlade, gospodina Čovića, koji je podržao ove amandmane i rekao da oni prosto odražavaju realno stanje i popravljaju stvar. Evo zašto sam u amandmanu 2. naveo i ovu rečenicu, ovaj stav: "Ako su dve izborneliste dobile isti broj glasova, prednost u raspodeli preostalih mandata ima lista koja je pre proglašena". Iz prostog razloga, što zakonopisac ovu stvar nije predvideo, a ona je realno moguća. Doduše, ne tako često, ali kao što i dva kandidata za gradonačelnika mogu imati isti broj glasova tako i dve izborne liste mogu da imaju isti broj glasova. Ako dve izborne liste imaju isti broj glasova, onda one u tom količniku imaju isti celi deo i decimalni deo. Ne mogu se primeniti odredbe prethodnog stava, jer celi deo je isti, pa ne može da ima prednost u primeni prethodnog stava, a mogu se primeniti odredbe ovog stava. Dakle, u tom slučaju, kada su te dve brojke iste, logična je stvar da prednost ima lista koja je pre prijavljena, iz prostog razloga, što je pokazala veću ažurnost. Još jednom, kada bude u pitanju dan "D", dan za glasanje po pitanju ovih amandmana, zaista ovaj zakon o lokalnim izborima predstavlja samo novinu u ovom izbornom delu. Ova tri člana 40, 41. i 42. predstavljaju esenciju ovog zakona. Amandmani koje sam predložio predstavljaju ozbiljno poboljšanje. Iz tih razloga očekujem da će sve poslaničke grupe glasati za ove amandmane, zbog toga što oni stvar popravljaju, a nama je cilj da dobijemo dobar izborni zakon i da on valja svima jednako. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Golub Rajić i Nebojša Jović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, na Predlog zakona o lokalnim izborima, ispred SPS-a, sa kolegom Jovićem podneo sam amandman na član 41, u kome smo predložili da se u stavu 3. broj "24" zameni brojem "36". Obrazloženje je - u stavu 3. člana 41. Vlada je predložila da izborna komisija mora u roku od 24 časa od zatvaranja biračkih mesta da izvrši raspodelu odborničkih mandata koji pripadaju svakoj izbornoj listi. Zbog neophodnog obavljanja prethodnih poslova, navedenih u čl. 39, 40. i 41. Predloga ovog zakona, predloženi rok od 24 časa sigurno će u većini opština biti neostvarljiv. Zbog prednjeg amandmanom se predlaže razumniji rok, da on iznosi 36 časova. Vlada je odbila ovaj amandman uz obrazloženje da rešenja u Predlogu zakona nalažu efikasniji rad u utvrđivanju rezultata glasanja i raspodeli odborničkih mandata. Bez obzira na vladino obrazloženje teško će izborna komisija u roku od 24 časa obaviti sve poslove koje treba. Po prijemu izbornog materijala ona utvrđuje ukupan broj birača, broj birača koji je glasao na i van biračkog mesta, ukupan broj primljenih listića, broj nevažećih, broj važećih i broj glasova datih za svaku listu i svako biračko mesto. Zatim, utvrđuje rezultate izbora i sačinjava zapisnik, svakoj listikoja je prešla cenzus srazmerno broju dobijenih glasovautvrđuje broj mandata i raspodeljuje mandate između različitih izbornih lista tako što ukupan broj odborničkih mesta množi brojem glasova koji je osvojila svaka lista. To znači da ovde ima puno posla i mislim da je razumno da se prihvati ovaj amandman da se vreme za sve ove poslove sa 24 časa poveća na 36, i da tih 12 sati neće biti nikakav problem a omogućiće svima da savesno obave ovaj vrlo značajan posao. Zahvaljujem.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Olgica Kirćanski, Rodoljub Šabić i Meho Omerović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Olgica Kirćanski.
Ne bih vas puno zamarala, uglavnom, povući ćemo amandman. Slažemo se da je dovoljno dobro rešenje i da se prva trećina sa izborne liste smatra obaveznom za dodelu mandata a ne do kraja liste, jer postoje objektivni razlozi zbog kojih se u određenim situacijama mora dozvoliti da predlagač može da dodelu mandata u skladu sa svojim potrebama i izvrši. Hvala lepo.
Konstatujem da je u ime podnosilaca amandmana narodna poslanica Olgica Kirćanski povukla amandman na član 42, čime on prestaje da bude predmet rasprave i kasnijeg odlučivanja. Na lan 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Ćirković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković.
Maločas sam se nosio mišlju da sva tri amandmana obrazložim u jednom dahu, ali dobro, možda je ovako i bolje, jer se nečeg setim dok prošetam od zadnjeg mesta do ove govornice, a ništa naročito nije se potrebno setiti, samo postojeći zakon upristojiti odredbama tako da on nema rupa. Dakle još jednom, kada sam malopre kazao da se pri prvoj raspodeli mandata oni određuju prema veličini celog dela tog količnika, i preostali decimalni delovi u sumi daju broj preostalih mandata, nisam rekao onda ali ću kazati sada - i ne samo to, preostali mandati se uopšte ne sadrže ni u celom ni u onom decimalnom delu za one liste koje su dobile veći broj mandata nego što su imale predloženih kandidata. I sada, zakonopisac blaženo misli da postoji samo jedan mandat koji se neće raspodeliti, pa kaže - mandat se dodeljuje izbornoj listi koja ima sledeći veći deo razlomka. Ne znam da li je on mislio da je to samo jedan ili je to štamparski propust. Ako je mislio da je to samo jedan, u velikoj je zabludi, može biti i više, a ako nije mislio, a biće da ništa nije mislio čim je ovako napisao, taj broj mandata može biti veći, pa po kom pravu se on raspodeljuje listi koja ima najveći broj mandata? Ne, ne raspodeljuje se toj listi i prosto predlažem da se ti preostali mandati raspodele po prethodnim pravilima koja smo utvrdili u prethodnom članu i stvar je potpuno regularna. Dakle, kako se to vrši raspodela mandata? Znači, raspodele se oni celi mandati, ostanu samo oni koji pripadaju decimalnim delovima i ostanu oni koji pripadaju onim listama koje imaju veći broj kandidata. Oni se, dakle, raspodeljuju po utvrđenim pravilima tako što se napravi rang lista decimalnih delova i po toj rang listi se dodeljuju preostali mandati. Dakle, zakonopisac nije ovu stvar precizirao i zato još jednom apelujem na sve poslanike, poslaničke grupe, da u danu za glasanje kada se bude o ovom amandmanu glasalo, podrže ovaj amandman jer on popravlja postojeći zakonski tekst, a nama je zaista u interesu da imamo dobar zakon. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Vladimir Garčević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, suština amandmana koji smo podneli kolega Garčević i ja u ime SPS sastoji se u sledeće dve, po meni, bitne stvari. Prvo, o tome je već nešto govorio kolega Ćirković i to je dokaz da kada ljudi pravilno čitaju zakon i rešenja koja su u njemu predviđena, onda se uoče i greške u onom delu koji se odnosi na stav da se taj eventualni višak mandata koji jedna stranka ili politička grupacija osvoji u odnosu na broj predloženih kandidata tretira u jednini. Život će sasvim sigurno pokazati, mada ne verujem da će mnogo takvih primera biti, da će biti u pitanju više takvih mandata koje treba rasporediti prema kriterijumima koji jesu sadržani u zakonu, a odnose se na sve mandate. Drugo, mislim da je bitno ovde reći, a o tome sam već govorio u načelnoj raspravi, ali sada bih hteo da iskoristim priliku da vas još jedanput pozovem da razmislite o ovom predlogu, da ga prihvatite, jer mi se čini da bi se time obezbedilo veće pravo političkim strankama. Reč je o tome da je u odredbama ovog člana predviđeno, odnosno određeno da od ukupnog broja osvojenih mandata politička stranka ili koalicija najmanje jednu trećinu mandata mora dodeliti kandidatima prema redosledu na listi. Mislim da je to krajnje problematično pitanje iz više razloga, a pre svega time se ograničava pravo političkim strankama da u suštini slobodno raspodeljuju ostvarene mandate. Predlog je da se ta odredba briše i da se strankama da pravo da mandate koji su osvojeni dodele onim kandidatima za koje samostalno procene da te mandate zaslužuju. Drugi razlog koji je ovde, po meni, jako bitan je i izbegavanje onoga što će nam se sasvim sigurno desiti ukoliko ova odredba ostane, a to je da će nam selo biti zapostavljeno u pogledu raspodele mandata koje jedna politička stranka osvoji, a biće nam ugrožene i pripadnice lepšeg pola, jer ni njima se na ovaj način ne može garantovati povećano učešće u lokalnim skupštinama. Ukoliko jedna stranka mora jednu trećinu mandata da rasporedi baš onako kako su i napisani na glasačkom listiću ili na izbornoj listi, onda je potpuno jasno da tu nema ravnomerne raspodele mandata, računajući i na polove, ali i na teritoriju opštine gde se izbori obavljaju. Možda bi ovde jedno od rešenja moglo biti da je zakonodavac o tome razmišljao na ovaj način, da se eventualno u opštinama izbori organizuju ne u jednoj izbornoj jedinici, kako je predloženo ovim zakonom, nego, recimo, u dve izborne jednice, pri čemu bi jednu izbornu jedinicu predstavljao grad i gradsko područje, a drugu izbornu jedinicu - selo, odnosno seosko područje. Onda bi možda mogla i da opstane odredba po kojoj je obavezno bar jednu trećinu mandata dodeliti prema redosledu kandidata. Time bismo imali zastupljene i seljake i žene u skupštinama opština i čini mi se da bi time građani mogli da zadovolje svoje realne i objektivne interese, na način koji bi obezbeđivao u najmanju ruku ravnopravnost sa odbornicima, odnosno sa građanima koji žive na području grada. Ne znam šta je bio motiv predlagača da upravo insistira na toj jednoj trećini? Zašto uopše jedna trećina i zašto po redosledu, zašto se uopšte određuje političkoj stranci kakav će redosled kandidata da stavi na listu? Zašto ne bi bilo po azbučnom redu, ili po bilo kom drugom kriterijumu koji politička stranka u okviru svoje predizborne ili izborne kampanje opredeli? Mi time objektivno sužavamo slobodu političkih stranaka, iako nam se čini da ćemo time nešto ravnopravnijim učiniti ovaj izborni sistem koji se, kao što vidimo, zasniva na proporcionalnom sistemu. Znam da ćete zaboraviti ovo o čemu sam vam govorio, ne znam kada će biti glasanje, ali vas ipak molim da ponešto od toga zapamtite i onog dana kada budemo o tome glasali to imate u vidu. Hvala lepo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Za reč se javlja narodni poslanik Zoran Anđelković, ali obaveštenje koje ste poslali predsedniku Narodne skupštine je da vi predstavljate poslaničku grupu samo kada predsednik nije u sali. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 42.amandman je podneo narodni poslanikVojislav Šešelj. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bratoljub Janačković, Zoran Anđelković, Ljubodrag Grbić, Siniša Mitrović, Nebojša Leković, Ružica Veljović, Milorad Stanulov, Boško Ničić i Slobodan Radulović. U ime podnosilaca predstavnik povlači amandman iz procedure, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima i odlučivanja u danu za glasanje. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Tomović i Branko Ružić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vukosav Tomašević, Vladimir Dobrosavljević i Bojana Aleksić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Ljubomir Mucić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u članu 56. propisano je da je opštinska izborna komisija dužna da najkasnije 5 dana po isteku roka za predlaganje kandidata utvrdi listu kandidata za predsednika opštine, kao i da na listi redosled kandidata bude utvrđen po azbučnom redu prezimena kandidata. Zajedno sa poslanikom Ljubomirom Mucićem, u ime Socijalističke partije Srbije, podneo sam amandman da se izvrši izmena predloga Vlade. Naime, predlažemo da opštinska izborna komisija utvrđuje redosled na listi kandidata ne po azbučnom redu prezimena kandidata, već prema redosledu prijema predloga. Ovo pravilo važi i kod utvrđivanja redosleda izbornih lista za izbor odbornika i to je regulisano u članu 26. stav 2. ovog istog zakona. Zašto da i za izbor predsednika opštine ne važe ista pravila kao i za izbor odbornika? Zašto favorizovati kandidata samo zato što mu prezime počinje sa prvim slovom azbuke u odnosu na kandidata čije prezime počinje sa poslednjim slovom azbuke? Zašto, na primer, kandidat za predsednika Aleksić mora u svakom slučaju da bude na listi ispred kandidata Šabića? Nadam se da mi kolege poslanici, čija sam prezimena naveo u ovom hipotetičnom primeru, neće zameriti i neće tražiti repliku. Praksa je pokazala da kada ima više kandidata na listi ipak neki postotak glasova više dobijaju oni koji su prvi na listi. Zar nije pravičnije da tu prednost koristi kandidat čije su političke stranke, bilo posebno ili zajedno ili grupe građana, uspele prve da obezbede potpise najmanje tri posto birača, da prikupe svu ostalu potrebnu dokumentaciju i da prve izbornoj komisiji predaju predlog, nego da glavna prednost bude azbučni red prezimena kandidata. Iz navedenog logično je ko treba da ima prednost i zato se nadam da su ovo poslanici shvatili i da će predloženi amandman prihvatiti, a time poboljšati predlog Vlade.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni posalnici, mislim da bi trebalo prihvatiti ovaj amandman kolega Petrića i Mucića, iz prostog razloga što on pledira i u praksi za princip pravičnosti i ravnopravnosti svih kandidata koji učestvuju u izborima za predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, s obzirom da se ove odredbe primenjuju i za gradonačelnika. Naime, vi ste videli u prethodnom članu ovog predloga zakona o lokalnim izborima da se propisuje tri posto potpisa kao uslov da neko može biti kandidovan za predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. S obzirom da Srbija ima jednu odliku - ima 189 opština koje imaju vrlo različito biračko telo, od nekoliko hiljada domilion i 300 hiljada građana, kao što je u Beogradu, mislimo da bi posledica primene ovakvog rešenja iz Predloga zakona kao što stoji, ukoliko se ne prihvati ovaj amandman, objektivno dovela do neravnopravnosti kandidata. Kolega Petrić je lepo rekao, i mi kao poslanička grupa stojimo iza toga, zašto bi neko na osnovu svog prezimena bio prvi na listi kandidata za gradonačelnika? Zar ne bi bilo logično da onaj koji prvi ispuni zakonom propisane uslove i prikupi onaj broj potpisa koji zakon utvrđuje kao potreban da bi se mogao kandidovati bude i prvi na listi; pa se isti princip primenjuje u prvom delu ovog zakona kada se govori o izbornim listama političkih stranaka ili koalicija, da onaj koji prvi ispuni uslove da se prvi nalazi na listi! Zar ne bi bilo logično da taj isti princip važi i ovde, prilikom utvrđivanja predloga kandidata za predsednika opštine, odnosno gradonačelnika? Nije nepoznato, pomenuto je i svetska iskustva pokazuju, da objektivno onaj koji je prvi na listi uvek dobije, to statistika potvrđuje, jedan do tri posto glasova više u dnosu na ostale kandidate. To možda nekome i nije važno, ali mislimo da bi prihvatanje ovog amandmana, o kojem je govorio kolega Petrić u ime poslaničke grupe SPS, apsolutno potvrdilo princip pravičnosti i ravnopravnosti svih onih koji učestvuju u izborima; a naravno, neka građani svojim glasovima opredele svoju političku volju i daju poverenje onome za koga smatraju da će najbolje raditi, odnosno da će najbolje raditi u interesu građana na nivou opštine.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković.
Amandman Socijalističke partije je potpuno korektan, iz prostog razloga što popravlja postojeći zakonski tekst, jer ne može jedan zakon na dva načina da tretira istu izbornu materiju. Ako se izbornim listama utvrđuje redosled na osnovu datuma prijave, onda naravno i kandidatima za gradonačelnika opština pripada isti redosled. Tu nema dileme i čudi me da se zakonopisac setio da na ovaj način utvrđuje redosled iz prostog razloga, što je malopre rekao govornik i sa njim se slažem, jer zaista niko nema zasluga što mu prezime počinje sa glasom koji je pri vrhu rang liste u našoj azbuci, kao što niko nije kriv što mu je početno slovo prezimena pri kraju azbuke. Ne znam da li je to ovaj član i ako nije onda se izvinjavam, možda sam propustio da se blagovremeno javim, a mislim da je Vlada intervenisala amandmanski da je za kandidata za gradonačelnika potrebno 2.500 potpisa. Ukoliko je to postalo sastavni deo teksta onda se ne slažem sa tim sastavnim delom teksta. Imate opštinu Crna Trava i ona ima 3.000 birača, a tamo gradonačelnik može biti samo onaj koji prikupi 2.500 potpisa. Kako će se pojaviti protivkandidat, teoretski je nemoguće. Ako je cenzus od tri posto veliki neka se smanji, ali pravično je da kandidati za gradonačelnike u svim opštinama moraju imati ravnopravnu podršku. Recimo, opština koja ima 40.000 birača i tri posto je 1.200 potpisa, koji podržavaju određenog kandidata za gradonačelnika. Ukoliko je taj procenat veliki može se smanjiti, ali se ne može linearno određivati, jer je to nepravično za opštine koje imaju mali broj glasača, a toliko veliki broj potpisa koji podržavju odnosnog gradonačelnika. Znači, moramo voditi računa o tome.
Amandman koji je pomenut već je bio predmet rasprave i podneo ga je Odbor za pravosuđe i upravu. Dakle, tiče se podrške 2.500 birača. Vlada nije prihvatila taj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li po članu 56. još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 59. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vukosav Tomašević, Vladimir Dobrosavljević i Bojana Aleksić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Boško Ničić, Nebojša Leković, Ljubodrag Grbić, Milorad Stanulov, Bratoljub Janačković, Siniša Mitrović, Slobodan Radulović, Zoran M. Anđelković i Ružica Veljović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana ostaju pri amandmanu? (Da.) Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Miloš Nešović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo, pitanje predsednika opštine je regulisano i Zakonom o lokalnoj samoupravi, ali i ovim zakonom. Imao bih nekoliko napomena, pre nego što kažem šta je suština ovog amandmana. U ime SPS poslanik Nešović i ja predložili smo da se ovim amandmanom na član 61. utvrdi rok u kojem će se organizovati izjašnjavanje građana o opozivu predsednika opštine, a u slučajevima kada se steknu uslovi za opoziv. Kao što znate, zakonom i ovim predlogom je predviđeno da se predsednik skupštine, odnosno opštine može smeniti sa te funkcije na tri načina: prvi je kada političke stranke, grupacije ili grupe građana sakupe 10% potpisa u odnosu na ukupno biračko telo; drugi slučaj je kada skupština opštine većinom glasova odbornika odluči da pokrene inicijativu o izjašnjavanju građana o opozivu predsednika; treći slučaj je kada Vlada Republike Srbije, zato što se ne obavljaju povereni poslovi u skladu sa zakonom, pokrene tu inicijativu. Ovim članom zakona kako je predloženo nije utvrđen rok ko će i kada raspisati izjašnjavanje građana na ovu temu. Može nam se desiti da imamo sve uslove stečene i u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi i u skladu sa zakonom o lokalnim izborima, a da nam predsednik opštine i dalje vrši vlast i to kakvu vlast: izvršnu, pravu vlast, bez ikakvih ograničenja. Nema roka u kom taj posao treba obaviti. Drugo pitanje, a što je zaista apsurdno, jeste da nam za izbor predsednika opštine uopšte nije potrebno da izađe većina birača. Potrebno je da taj ko se kandidovao na nekim izborima, uspeli oni ili ne, dobije najviše glasova. Možemo doći u takvu situaciju da - na primer u mojoj opštini, kakva je Loznica, od 80.000 birača izađe 20% ili 16.000, onaj ko dobije najviše glasova od tih 16.000, recimo 5.000 ili 6.000 glasova da bude izabran za predsednika opštine. A, da bismo opozvali predsednika opštine, koji ne radi svoj posao kako treba, treba nam punih 8.000 potpisa građana da bi se uopšte pokrenula priča o smenjivanju predsednika opštine, zato što ne obavlja svoj posao kako treba. Ili, da bi kandidovali predsednika opštine, npr. u Loznici, treba nam oko 2.500 potpisa; a, da bismo samo pričali o njegovoj odgovornosti treba nam 8.000 potpisa. Da li je to normalno da predsednika opštine, koji inače ima faraonska ovlašćenja rekao bih, na ovakav način štitimo. Na kraju, ono što želim da kažem, ovakva pravna praznina u zakonu o lokalnim izborima može biti predmet raznoraznih, da ne kažem mućki, ali i političkih igara. Može se praktično unedogled vršiti funkcija predsednika opštine, iako su svi zakonom propisani uslovi stečeni za opoziv predsednika, odnosno za mogućnost da se građani na opštem glasanju izjasne o tome imaju li ili nemaju poverenja u predsednika opštine. Molim vas, imajte to na umu, prihvatite amandman kojim se predlaže da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije kada se steknu zakonom porpisani uslovi, ima obavezu da organizuje, odnosno raspiše izjašnjavanje građanja na ovu temu, u roku od 15 dana od momenta kada je konstatovano da su ti uslovi stečeni. Time rešavamo mnogo toga što nam se u budućnosti može pojaviti kao objektivan problem u funkcionisanju i lokalne samouprave i predsednika opštine i skupštine opštine, pogotovo što taj predsednik, recimo, nema obavezu da podnese čak ni izveštaj o svom radu skupštini opštine. Bilo bi najprirodnije da bar jedanput u toku godine podnese izveštaj o svom radu, pa kada mu opštinska skupština ne prihvati takav izveštaj, da se automatski smatraju raspisani izbori za novog predsednika. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vukosav Tomašević, Vladimir Dobrosavljević i Bojana Aleksić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljubiša Maravić, Đura Lazić i Sreten Mitrović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 142. i 143. Poslovnika o radu Narodne skupštine, uvažene kolege Đura Lazić, Sreten Mitrović i ja podneli smo amandman na član 65. Predloga zakona o lokalnim izborima, u kome se kaže da se u članu 65. dodaje novi stav koji glasi: "Zakon o lokalnim izborima će se primenjivati na teritoriji AP Kosovo i Metohija nakon prestanka misije UNMIK-a i KFOR-a". Ova odredba u zakonskom tekstu bila je i do sada uobičajena u našoj parlamentarnoj praksi, pa zato smatramo da nema razloga da takav stav ne stoji i u zakonu o lokalnim izborima. Vlada Republike Srbije smatra da ovaj amandman treba odbiti, sa obrazloženjem da predloženo rešenje u njemu nije nužno uneti u zakon, jer se podrazumeva da će nakon prestanka mandata misije UNMIK-a i KFOR-a ovaj zakon biti primenjivan na teritoriji AP Kosovo i Metohija. Smatramo da ako se već nešto podrazumeva, onda nema ni razloga da se to podrazumevanje ne unese u zakon kao zakonska forma. Za Srbe sa Kosova i Metohije posebno isticanje ove činjenice znači indirektnu podršku za ostanak onima koji su ostali na Kosovu i Metohiji, kao i podstrek i podsticaj onima koji žele da se vrate na prostor Kosova i Metohije. Kako je AP Kosovo i Metohija po Ustavu Republike Srbije sastavni deo teritorije Republike Srbije, potrebno je precizirati primenu ovog republičkog zakona i na tom delu naše teritorije. Ukoliko bi zakon bio usvojen bez ove odredbe, to bi se moglo protumačiti da se mi na ovaj način odričemo svih nadležnosti države Srbije na toj teritoriji, koje proističu iz odredaba ovog zakona. To ne samo da bi stvorilo probleme u budućnosti, kada se naši državni organi vrate na Kosmet, već bi u ovom trenutku moglo da se zlonamerno protumači kao de fakto odricanje naše Republike od dela teritorije Republike Srbije. Takav stav bi kod preostalog nealbanskog življa na prostoru Kosova i Metohije možda mogao da bude signal za početak novog egzodusa i napuštanje prostora srpskog naroda i drugog nealbanskog življa.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, mislim da je ovaj amandman mojih kolega Maravića, Lazića i Mitrovića vrlo umesan i da bi trebalo da nađe svoje mesto u ovom predlogu zakona. Naime, njih trojica su poslanici Narodne skupštine koji žive na Kosovu i Metohiji i najbolje preko svojih leđa osećaju posledice svega onoga što se dole dešava. Mi kao poslanička grupa smatramo da bi ovaj predlog zakona apsolutno trebalo dopuniti i ovom odredbom koja je predložena u amandmanu - da će se zakon o lokalnim izborima primenjivati na teritoriji Kosova i Metohije nakon prestanka misije UNMIK-a i KFOR-a. Za neke u ovoj skupštini to može biti i deklarativan stav, ali za ljude koji dole žive i rade, koji su građani Republike Srbije i koji, naravno, Srbiju doživljavaju svim svojim bićem, to će imati veoma velikog značaja. To će za njih biti još jedan ohrabrujući znak da država Srbija vodi računa o svim građanima i o celoj svojoj teritoriji. Ne bih želeo kroz obrazloženje ovog amandmana da govorim o onome što se dole zbiva, ali je činjenica da nakon dolaska UNMIK-a i KFOR-a ništa od onog što je bilo precizirano kao obaveza i administratora i tih organa nije ispunjeno ili je ispunjeno u obimu od 1% u odnosu na onih preostalih 99%. Nijedna odredba onih ugovora i dokumenata koji su potpisani nisu primenjeni u potpunoj meri i građani koji dole žive znaju kako izgleda živeti pod upravom administracije Ujedinjenih nacija, UNMIK-a, KFOR-a i tih ovlašćenih predstavnika. Ne samo to, ne samo da se ne primenjuju one odredbe koje su zajednički potpisane i koje za te ljude znače nešto, nego se čak i one odredbe koje oni sami potpisuju menjaju, modifikuju prema političkim potrebama i prema interesima za koje mi socijalisti smatramo da su protiv srpskog naroda, države Srbije i protiv građana Kosova i Metohije. Mi plediramo da se ovaj amandman usvoji iz jednog razloga - mislimo da ne treba od toga bežati, čak i ako ima za neke deklarativan karakter; neka ima deklarativan karakter, ali mislimo da ovaj amandman treba usvojiti. Moram podsetiti kolege poslanike da je Vlada Republike Srbije, ako govorimo o nadležnostima - da li može ili ne može, da li će vredeti ili neće vredeti, da li to važi ili ne važi - u okviru svojih ovlašćenja koja predviđa Zakon o lokalnoj samoupravi, onaj prethodni koji se primenjivao do usvajanja novog, donela i odluke o uvođenju prinudnih uprava u jednom broju opština. Ne ulazeći u to da li su te odluke bile opravdane, da li su primenjene ili ne, smatramo da je to još jedan argument više u prilog stava da ovaj amandman treba usvojiti, jer on za ljude koji dole žive i rade znači mnogo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu. Na član 66. amandmanu zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić i Zoran R. Anđelković . Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovane kolege poslanici, prilikom rasprave o ovom predlogu zakona o lokalnim izborima, prilikom rasprave i u načelu i u pojedinostima, negde direktno, negde indirektno, čuli smo da će se odredbe ovog zakona primenjivati najpre u ovim trima opštinama na jugu Srbije, a da će deo zakona, videćemo u kom obimu, kasnije biti izmenjen, naravno, videćemo u kom delu će biti te odredbe. To je jedna strana priče. Znači, ovaj zakon će se primenjivati vrlo brzo. Kolege Anđelković i Arsić su predložili da se u članu 66. ovog zakona utvrdi obaveza da se do 31. decembra tekuće godine u Srbiji održe novi lokalni izbori. Mi socijalisti mislimo da ovaj amandman ima puno smisla i da novi lokalni izbori apsolutno imaju smisao i da postoji potreba u lokalnoj samoupravi da se održe novi lokalni izbori. Najpre, pomenuo bih, za one koji ne prate ovo malo detaljnije, da su prethodni lokalni izbori održani 23. septembra 2000. godine, da je posle oktobarskih događaja, a i u okviru priprema decembarskih izbora, po mnogim opštinama širom Srbije bilo formirano mnogo kriznih štabova koji su, koristeći i pravno i fizičko nasilje, promenili izbornu volju građana u tim opštinama. Nešto od toga je bilo sankcionisano. Koristeći odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi, Vlada Republike Srbije je uvela prinudnu upravu u preko 30 i nešto opština. Istine radi, moram reći da su u 18 opština bili raspisani lokalni izbori, koji su održani 4. novembra prošle godine, ali činjenica je da je ostao veliki broj opština, kako onih u kojima je uvedena prinudna uprava, tako i onih kod kojih nije uvedena prinudna uprava, ali gde je, kroz jedno nasilje koje je postojalo na nivou lokalne samouprave, menjana izborna volja građana. To je jedan od jakih razloga zašto treba sprovesti lokalne izbore do kraja ove godine. Drugi razlog nalazi se u činjenici da u mnogim opštinama postoje velike nepravilnosti u radu, koje se, nažalost, tolerišu. Jednostavno, postoji potreba da se kroz izbore sve te nepravilnosti isprave, reše i da građani daju svoj sud. Ja sam, govoreći u načelu o ovom predlogu zakona, pomenuo i primer opštine Kučevo, gde je pet odbornika SPS-a - iako smo im oduzeli mandate i Ministarstvu pravde i lokalne samoprave dostavili sve relevantne podatke o tome, čak i sve ono što se partijskim dokumentima predviđa kao potreban uslov za oduzimanje mandata - korišćeni od strane ostatka skupštinskog kvoruma i da su oni računati u kvorum ne samo prilikom usvajanja budžeta, što se smatra za jedan od uslova da Vlada može uvesti prinudnu upravu u tim opštinama, nego da su ti odbornici korišćeni i prilikom usvajanja drugih odluka, koje su samim tim činom nezakonite. Ministarstvo do danas nije preduzelo odgovarajuće korake da se to pitanje reši, a jedini način da se to pitanje reši je da se uvede prinudna uprava i zakažu novi izbori, nego je, naprotiv, svojim ćutanjem ostavilo takvo faktičko stanje, odnosno da se kršenje zakona dešava u praksi. U međuvremenu su bili raspisani lokalni izbori u toj opštini od strane predsednika Narodne skupštine, da bi se kroz te dopunske izbore i kroz izabrane odbornike nadomestio broj odbornika potreban za kvorum i tako stvorili, nazoviregularni uslovi za rad Narodne skupštine. Treći razlog smo pomenuli kao prethodni razlog ovim ostalima, a to je situacija na jugu Srbije i zbivanje u ovim opštinama. Znači, ima puno razloga da se u Republici Srbiji do kraja ove godine održe novi izbori; zato su i kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe, predložili da se ovaj član zakona dopuni odredbom o obavezi da se održe izbori i mi smatramo da ona treba da bude sastavni deo ovog zakona. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, nastavljamo raspravu. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne želi.) Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, i na osnovu člana 138. Poslovnika Narodne skupština pitam - da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne želi.) U tom slučaju, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima, aNarodna skupština će u danima za glasanje odlučivati o Predlogu zakona, u načelu, o amandmanima, i o Predlogu zakona, u celini, a dane za glasanje odrediće predsednik i o tome obavestiti Narodnu skupštinu. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O DAVANjU KONTRAGARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE SAVEZNOJ REPUBLICI JUGOSLAVIJI ZA OTPLATU OBAVEZA PO ZADUŽENjU ŽTP "BEOGRAD" KOD EVROPSKE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za raspravu u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređujesrazmerno broju narodnih poslanika svake poslaničke grupe. Ukupno vreme - da bismo znali koliko ćemo da raspravljamo, molim predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa da, po uobičajenoj proceduri, podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, da bi Služba Skupštine mogla da utvrdi redosled na osnovu obaveza iz Poslovnika Narodne skupštine. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, gospodin Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije, želi reč? Ima reč ministar u Vladi Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, danas u ime Vlade Republike Srbije predlažemo vam glasanje o Predlogu zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Saveznoj Republici Jugoslaviji za otplatu obaveza po zaduženju ŽTP "Beograd" kod Evropske banke za obnovu i razvoj; to je ova tačka dnevnog reda; i, kao što vidite, sledeća tačka dnevnog reda će biti veoma slična - davanje kontragaracija na jedan veoma slični zajam, ovoga puta za Javno preduzeće Elektroprivreda Srbije (mislim da to nije objedinjeno, nije; znači, počinjemo sa železnicom). Obrazložiću vam kroz tri tačke celishodnost: prvo, finansijske uslove ovog zajma za železnicu; drugo, namenu tih sredstava; i treće, malo širi značaj ovoga zajma za našu privredu. U ovom momentu, pošto ste išli nešto brže nego što smo predvideli, sada se vama deli jedna beleška, koja će obrazložiti oba zajma; imaćete nekoliko elemenata za oba zajma, i dodatno, što je bio element dogovora, kada je u februaru ovde bila izglasana, u ovom domu, garancija zajma Nemačke banke za razvoj dat EPS-u. Svim šefovima poslaničkihgrupa se danas dostavlja i ceo tekst ugovora, tako da svaka poslanička grupa može da vidi ceo tekst koji je potpisan, na koji je posle toga SRJ izglasala garanciju, i danas se vama predlaže da izglasate kontragaranciju. Što se tiče prvog zajma, svima je jasno da je naša železnica, koja je bila jedna od najnaprednijih u istočnoj Evropi do kraja osamdesetih godina, doživela potpunu katastrofu; to je jedno preduzeće gde nije bilo ozbiljnijih investicija deset godina. Danas je, u poređenju sa drugim zemljama, učešće naše železnice u transportu, ne samo putnika, nego što je možda i važnije, roba, na izuzetno niskom nivou; negde oko 16% ukupnog prevoza ide preko železnice. To je višestruko manje nego u drugim zemljama, a to ima kao posledicu mnogo veće učešće drumskog saobraćaja, što znači veće raubovanje puteva, da ne govorim o ekološkim efektima i o tome da to znači više uvoza i dizela i benzina. Znači, to ima jedan lančani efekat, to loše stanje naše železnice se veoma direktno odražava i na druge privredne grane; da ne govorim o tome da je i sam obim prevoza prošle godine bio šest puta manji nego 1990. godine;železnica, koja je koliko-toliko pokrivala dobar deo njenih troškova, postala je velika budžetska stavka, jer nije u stanju da pokrije svoje elementarne troškove. Primera radi, završni račun za prošlu godinu pokazuje da u prihodima železnice čak dve trećine dolazi iz budžeta, i to je jedna poražavajuća činjenica. Budžet ove godine - a to će biti istovetno, ukoliko usvojite i rebalans budžeta, tu nema mnogo promena - oko osam milijardi dinara odvaja za železnicu. To je za platni fond i to je za one minimalne troškove, jer u ovom momentu ona ne prodaje svoje usluge ni za putnike, ni za robe u onom obimu u kome bi bilo nužno da pokrije svoj platni fond, a kamoli da pokrije amortizaciju; da ne govorim o nekim nužnim investicijama. Posle promena vlasti, već u novembru, decembru, pa onda od uspostavljanja srpske vlade, počeli su intenzivni pregovori sa svim mogućim poveriocima, koji bi mogli da ubrizgaju taj sveži novac, kao pomoć železnici da izađe iz te duboke rupe gde se danas nalazi i, nažalost, svi oni zaposleni tamo. Znači, nužno je naći dodatne izvore, tako da bi se nužne investicije napravile u ovom momentu, da bi železnica postala konkurentna i jedan kredibilni, alternativni vid prevoza putnika i robe, tako da i sama bude u stanju da pokriva mnogo više troškova, da više ne bude budžetska stavka u obimu u kome znamo; samim tim, da povučeovoga puta pozitivne efekte po ostatak privrede, nasuprot onih negativnih, o kojima sam pričao malopre. To je, rekao bih, obrazloženje zbog čega se pristupilo traženju najpovoljnijih mogućih sredstava i mogu da kažem, Evropska banka za razvoj, sa Evropskom investicionom bankom - ali o tom-potom, reći ću nekoliko reči o tome i šta ovaj zajam može da obezbedi za ŽTP - pretstavljaju dva moguća izvora za našu zemlju u ovom momentu. Finansijski uslovi kredita - prvo, obim kredita je 57 miliona eura, što u apsolutnom iznosu može da izgleda puno, a međutim je samo početak u obnovi naše železnice. Period počeka na ovom kreditu traje do 5. aprila 2006. godine, a rok otplate glavnice je od aprila 2006. do oktobra 2016. godine. Znači, to je jedan veoma dugoročan kredit, koji naša zemlja i Javno preduzeće ŽTP ne bi mogli da dobiju na tržištu kapitala. Zahvaljujući postojanju tih međunarodnih finansijskih institucija, kao što je Evropska banka, mi smo u stanju da dobijemo poček od pet godina od momenta potpisivanja ovog ugovora, koji se desio 25. oktobra prošle godine, pa jedan rok otplate koji je čak 10 godina što se tiče glavnice. Glavnica se plaća dva puta godišnje, a kamata jeeuribor plus 1%, i ta kamata će se fiksirati neposredno pre odobravanja ovoga kredita. Euribor je u ovom momentu oko 3,5%, a to znači da će ukupna kamata biti euribor plus jedan, a to je otprilike 4,5% na godišnjem nivou. Kao što vidimo, to je veoma povoljna kamata; preko nje Evropska banka za razvoj, koja ima jak kapital, jak rejting na međunarodnom tržištu kapitala, prenosi taj rejting u našu zemlju. Zauzvrat, naravno, i zato smo danas ovde, zato se i predlaže ovaj zakon, oni traže tzv. suverenu garanciju, garanciju SRJ, koja je članica Evropske banke za obnovu i razvoj, i same Srbije, kao kontragaranta. Imamo i dva troška koja su uobičajena. Rekao bih da smo došli, kroz veoma žustre pregovore ekipa iz Vlade Srbije i ŽTP-a, do toga da se ti troškovi smanje do minimuma, ali postoji i 0,5 odsto naknade na nepovučena sredstva i 1% provizije u momentu sklapanja ovog ugovora. Toliko o finansijskim uslovima. Oni su povoljni; najpovoljniji koje daje Evropska banka za razvoj u ovom momentu i to je najpovoljniji izvor finansiranja da bi ŽTP krenuo sa mrtve tačke. Sada bih prešao na drugu tačku - koje su namene tih sredstava, tih 57 miliona evra. Imamo tri ključne namene ovog zajma: prva, to je najzad posle 10 godina u tom preduzeću - 60 električnih lokomotiva će biti remontovano i opremano; imamo mogućnost da 60 lokomotiva, za svaku će se investirati otprilike 400 hiljada evra, budu obnovljene; to je onaj famozni vozni park o kome se stalno govori, o nemogućnosti železnice čak i da opsluži onu ponudu koja se traži, jer validnih lokomotiva u funkciji nema. Zahvaljujući ovom prvom delu od 25 miliona evra (od 57 miliona evra)ŽTP će najzad da revitalizuje taj električni fond. Mogu da kažem da ovde nema dizelica, jer one zagađuju, a politika Evropske banke je da ona ne daje zajmove za to. To omogućava da ta sredstva koja su oslobođena za to - električno, budu upotrebljena za neke druge namene i tu se već nazire mogućnost učešća nekih naših domaćih firmi u tom samom remontu. Konkretno, MIN iz Niša konkuriše i on će biti u svim kombinacijama, izgleda, jedan od onih koji će dobiti značajne poslove, kroz javne nabavke koje će uslediti posle usvajanja ove kontra garancije. Drugi element je nabavka teške mehanizacije za održavanje koloseka, kao i lake mehanizacije za rad na koloseku. Radi se o infrastrukturi. Nije reč samo o tome da ŽTP nema danas dovoljno lokomotiva, nego i o tome da same šine nisu u stanju da podnesu nešto jači transport. Deset godina nije obnavljana laka i teška oprema, mehanizacija; zahvaljujući 20 miliona evra to će biti omogućeno i rad na šinama će pomalo početi. Za ostatak postoji značajna stavka, otprilike 10 miliona evra za restrukturiranje samog preduzeća i za finansiranje jednog socijalnog programa za smanjenje broja radnih mesta u samom ŽTP-u; ono je danas, kao što sam napomenuo, u obimu novca kojim raspolaže od šest do devet puta manje preduzeće nego što je bilo pre, a ima nešto veću radnu snagu nego što je bila početkom 90-tih; taj debalans mora da se reši. Naravno, ne kroz neku šok terapiju, nego kroz višegodišnji socijalni program adaptacije: odlazak u penziju, finansiranje malih i srednjih preduzeća, odnosno njihovo kreditiranje; jednom rečju, smanjenje obima radne snage na onaj nivo koji će omogućiti namenu ovih sredstava, da ŽTP bude mnogo manji teret za poreskog obveznika Republike Srbije kroz budžet. Koji su širi efekti ove kontragarancije? Pa, prvo, to je da ćemo kroz ovakav zajam omogućiti da železnica ponovo postane vidljiva na mapi evrope, i to u momentu kada se spremamo za popravku koridora 10 na putnom stanju, jer isti takav koridor postoji i u domenu železnice. Godine 2004. će biti olimpijske igre u Atini i veoma je važno da naša železnica bude u stanju da izvrši prevoz i roba i ljudi koji žele da učestvuju u pripremi tog događaja i u samom događaju. Kao što smo videli, mnoga naša preduzeća danas, kada odlučuju koje prevozno sredstvo da upotrebe, često ne razmišljaju o železnici kao alternativi; a ona je u velikom broju slučajeva, ukoliko se uspostavi minimum uslova da vozovi idu na vreme, da šine omoguće prevoz, da se to radi pod nekim konkurentnim uslovima, najpovoljnija opcija; ovaj zajam će biti prvi korak da se to uspostavi. Najzad, to znači i da će se na ovaj način rasteretiti putevi, a za one koji žele da se transportuju drumom, stvari će biti povoljnije. Tu je naravno i finansijski efekat. Očekuje se da kroz sprovođenje ovog kredita sam ŽTP, naravno očekuje se i dodatni kredit od Evropske investicione banke koja čeka da se uspostavi ovaj kredit, postane za nekoliko godina - ne bih rekao profitabilno preduzeće, jer, ruku na srce, teško je naći železnicu u Evropi i svetu koja je veoma profitabilno preduzeće, alirazuman cilj bi trebalo da bude da sredstva koja odvajaju srpski poreski obaveznici, kroz budžet, budu znatno manja - što manje budžetski korisnik. Eto, toliko. To su razlozi zbog kojih vam Vlada Republike Srbije predlaže da usvojite ovaj zakon o kontragaranciji.
Da li izvestioci Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupažele reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, dozvolite mi da u ime poslaničke grupe SPS-a iznesem nekoliko generalnih stavova i ocena povodom predloga ova dva zakona. Namerno kažem - dva, jer se verovatno neću javljati povodom druge tačke dnevnog reda, zato što mi se čini da je u suštini moguće ispričati jednu potpuno konzistentnu priču, koja se odnosi na oba zaduženja - za elektroprivredu ŽTP-a. Naravno da socijalisti nemaju ništa protiv da se i na ovaj način rešavaju nagomilani problemi u ŽTP-u, kao i u elektroprivredi Srbije. Ali, ima nekoliko pitanja na koja kao ljudi moramo da dobijemo odgovore i da se nad nekima dobro zamislimo. Najpre, otvara se pitanje budućnosti SRJ. Kao što primećujete, i u jednom i u drugom predlogu zakona obaveze Republike Srbije, odnosno SRJ, počinju da teku od 2005. ili 2006. godine. Ne znamo kakvo će nam biti stanje, s obzirom da je moguće da nakon tri godine ne postoji nikakva zajednička država Srbije i Crne Gore. Drugo... [[žagor]] , Mićko, kada budeš govorio neću te ometati. Drugo pitanje je ne samo formalno-pravno nego i suštinsko. U vezi sa predloženim tekstom zakona postavlja se i sledeće pitanje - da li gospodin Đelić i ova vlast DOS-a veruje u konvertibilan dinar ukoliko predviđa da se obaveze prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj izmiruju isključivo u evrima, a da je obaveza Republike Srbije da obezbedi odgovarajuću dinarsku protivvrednost saglasno kursu evra, odnosno dinara u odnosu na evro u momentu obezbeđivanja tih sredstava. Čitava ova priča, takođe, postavlja jedno po mom mišljenju suštinsko pitanje: zna li neko u ovoj zemlji koliki je spoljni dug SRJ a koliko od toga duguje Republika Srbija? Kakvo je to stanje duga? Iz čega se ono sastoji? Kako smo ga u poslednjih godinu i po dana, otkako je DOS došao na vlast, rešavali? Mi smo svedoci da se u medijima, svih vrsta, u novinama, na televiziji, na radiju, na konferencijama za štampu stalno govori o tome kako se Evropska unija okrenula prema SRJ, kako podržava novu demokratsku, DOS-ovu vlast; kako je MMF odobrio 800 miliona dolara za podršku stabilnom kursu dinara; kako je Međunarodna banka za obnovu i razvoj takođe odobrila odgovarajuća kreditna sredstva, ali verujem da jako mali broj građana zna stvarnu istinu po pitanju spoljnjeg duga naše zemlje. Dame i gospodo, podsetio bih vas, takođe, na slične odluke koje se odnose na dug koji je ova zemlja imala ili ga ima prema Međunarodnoj banci za obnovu i razvoj. Radi se o jednom konsolidacionom zajmu koji je, na osnovu odluke Savezne vlade i Saveznog parlamenta, pretvoren u novi dug Savezne Republike Jugoslavije prema Međunarodnoj banci za obnovu i razvoj u iznosu od 2,1 milijardu dolara, zaokruženo govoreći. Tih dve milijarde i 100 miliona dolara služe da se vrate stari dugovi: dakle, glavnica, kamata, plus zatezna kamata za kašnjenje u vraćanju glavnice u periodu od 1992. godine do momenta zaključenja novog sporazuma o tzv. konsolidacionom zajmu kod Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Tu se sada postavlja pitanje koliko je međunarodna zajednica objektivno naklonjena novoj DOS-ovoj vlasti, koliko Republici Srbiji i Saveznoj Republici Jugoslaviji, ako nam odobrava novi zajam da bismo vratili stari dug? Za one koji možda nemaju dovoljno informacija o tome, želeo bih da kažem da je Međunarodna banka za obnovu i razvoj deo tzv. Svetske banke, jedna od pet afilijacija i mi smo jedni od osnivača; dakle, govorim o Saveznoj Republici Jugoslaviji kao pravnom sledbeniku Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije i jednom od osnivača te Svetske banke. Svetska banka je osnovana kao agencija Ujedinjenih nacija u isto vreme kada i Međunarodni monetarni fond 1944. godine, a Jugoslavija je i jednoj i drugoj instituciji pristupila 1945. godine. Od tog dana do danas, dame i gospodo, Jugoslaviji je odobreno preko 90 zajmova, koji se ondose na Republiku Srbiju i na Republiku Crnu Goru: 53 projekta je finansirano na području Republike Srbije, a ostatak na području Republike Crne Gore. U finansijskom iskazu to je 6 milijardi i 100 miliona dolara, od kojih je do 30. aprila 1992. godine iskorišćeno 4 milijarde i 300 miliona dolara. Onda je međunarodna zajednica, ta ista o kojoj sada govorimo kao dobronamernoj, uvela sankcije Saveznoj Republici Jugoslaviji i time je sprečila da kao uredan dužnik izmiruje svoje obaveze u proteklom vremenu od 10 godina. Kao posledica takvih neviđenih sankcija, a zatim i bombardovanja, imamo i stanje u Elektroprivredi i ŽTP. I sada se, gle čuda, ponovo pojavljuje Evropska zajednica, odnosno u formi Evropske banke za obnovu i razvoj koja će nam dati nove kredite, da učinimo ono što zbog njih nismo mogli da učinimo u prethodnih 10 ili 12 godina. Tu pitamo kakav je zapravo moral Evropske unije, kakav je moral Evropske zajednice, Evropske banke za obnovu i razvoj, a i Međunarodnog monetarnog fonda. Bitno je zato što, vidite, odmah nakon pobede DOS-a na izborima i nakon proglašenja predsednika Vojislava Koštunice za predsednika SRJ, prvu stvar koju je taj čovek učinio bila je da pokrene postupak učlanjivanja SRJ u Ujedinjene nacije, kao novog člana, iako je Jugoslavija bila osnivač Ujedinjenih nacija. Time je zapravo prekinut kontinuitet sa prethodnom Jugoslavijom, što je u ovoj priči o ukupnom spoljnom dugu naše zemlje jako bitno. Nije nam Međunarodna banka za obnovu i razvoj, koja dakle funkcioniše u okviru Svetske banke, obnovila zajam od 2 milijarde i 100 miliona zato što nas voli, nego zato što je shvatila da je prekinut pravni kontinuitet i da je potrebno novim zajmovima obezbediti vraćanje duga, a od te 2 milijarde i 100 miliona dolara nijedan jedini dolar nije ostao za potrebe jugoslovenske privrede, niti za potrebe privrede Republike Srbije. Nedavno smo čuli odluku predsednika SAD Džordža Buša da i dalje ostane zamrznuto 300 miliona dolara koje naša preduzeća i banke imaju u SAD. Molim vas, nekada procene govore da je reč i o većim sredstvima, ali zamislite, ako vam neko 12 punih godina drži 300 miliona dolara zarobljeno zbog tzv. spoljnog zida sankcija i zamislite da je cena tog kapitala samo 6% godišnje koliko bi otprilike moglo prema računici gospodina Đelića da se računa da i ovaj kredit košta, za 12 godina to je 100%. Dakle, Amerika nam ne duguje više 300 miliona dolara, nego još 300 miliona po osnovu kamata za neopravdano zadržavanje naših sredstava u svojim bankama. Ukupno nam duguje 600 miliona dolara, a morali bismo da skačemo od sreće ukoliko nam taj isti Džordž Buš i Američki kongres odobre pomoć od 40 miliona dolara. Prema tome, oni nama ne daju ni naše pare, a kako će nam dati tek njihove, vodeći navodno računa o interesima srpskog naroda, o demokratiji, o budućnosti SRJ itd. Predlažem vam da kao parlament zahtevamo iscrpnu informaciju o tome kakvo je stvarno stanje spoljnog duga SRJ, koliko su u tome glavnice, kolike su kamate i koliko su zatezne kamate za period koji smo imali u sankcijama i koliko smo do sada povukli kredita od razno-raznih međunarodnih finansijskih institucija da bismo vratili stare kredite. Tu ću da stanem zato što sam fer čovek i hoću da dozvolim gospodinu Đeliću da mi odgovori na ova pitanja, a računam da su i za vas interesantna, pa da onda eventualno iskorisim svoje pravo i drugih deset minuta.
Zahvaljujem gospodinu Todoroviću. Reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić. Da li želite reč? (Da.)
Ovde ima više stvari. Koliko sam čuo, bila su tri pitanja. Prvo, zašto nam se daju krediti da vratimo zajmove, one stare dugove; drugo, zašto Evropska, tj. Svetska banka nije oprostila više; i treće, da li mi imamo neke povlastice zbog naše spoljne finansijske situacije? Što se tiče prve situacije, rekao bih, od onog momenta kada smo mi uistinu, kao bivša Jugoslavija, jedan od osnivača, tu je postojao jedan status i od onda Svetska banka i sve njene članice posluju po istom principu, a to je da kao institucija koja će uvek sačuvati najviši rejting na tržištu kapitala, tzv. tri "a";- da bi mogla da prenosi taj jefitiniji kapital na zemlje koje žele da dobiju kredit kao što smo i mi dobili - ne odobrava smanjenje duga; znači, kako bi rekao naš narod - ne može i jare i pare. To smo mi kao osnivači potpisali u to vreme, znali su se od početka već 50 godina, ti uslovi igre, i to je jedina institucija, sa još nekoliko manjih, gde je to činjenica. Znači, ne može se očekivati da dobijemo veoma povoljne kredite. A da napomenem, mi kao zemlja, uz onaj kredit o kome ste pričali, dobili smo 540 miliona dolara, sa nula kamatom, dodatnih sredstava da finansiramo naše potrebe u budžetu, prevashodno. Kao što ste čuli, pre neki dan je njihov bord odobrio još 85 miliona dolara, koje ćemo moći da povučemo dosta brzo. Sa jedne strane, imamo ta, ne jeftina, nego nulta kamatna sredstva koja smo mi dobili, a sa druge se mora prihvatiti činjenica da takva jedna institucija, da bi mogla da održi takav rejting na tržištu kapitala, ne oprašta njene stare dugove. Međutim, ako uđete u detalje, u tehniku i pogledate šta se desilo u pregovorima i sa tom institucijom, možete da vidite da je ona nama kroz produženje roka otplate, kroz momente kada se pravio presek kalkulisanja kamate, kao i zatezne kamate - i ne samo to, nego i kroz smanjenje nekih zateznih kamata, brisanje velikog broja njih i onoga što je ostalo od kamate - videćete da je ona nama u okvirima statuta, gde smo mi potpisali kao osnivač, maksimalno izašla u susret, koliko je to moguće. Toliko o prvom pitanju. Da nam nisu odobrili taj zajam ne bismo mogli da povlačimo ni ove kredite i to je bio način da uđemo ponovo u igru. Što se tiče drugog elementa, mislim da sam već odgovorio; ima nekoliko institucija kao ona koja zbog poslovanja ne može da stavi potpis; ali pogledajte šta se desilo u svim onim drugim situacijama. Vi ste govorili o 2,1 milijarde dolara i u pravu ste, ali naš ukupni dug je 12,1 milijardi dolara i naravno da se zna, skoro do zadnjeg miliona dolara, šta duguje Srbija, a šta duguje Crna Gora; razlučili smo do kraja šta duguju preduzeća koja su na teritoriji Kosova i tražimo u pregovorima sa UMNIK-om, u sklopu Rezlucije 1244, da onaj koji ubira javne prihode na teritoriji naše provincije danas bude i onaj koji će otplaćivati te kredite. To nisu male sume. Na 2,1 milijarde dolara, ako se dobro sećam, 200 miliona dolara otpada na Crnu Goru, a 400 miliona otpada na preduzeća koja se nalaze na teritoriji AP Kosovo i Metohija. Znači, to nije mala para. Dugovi su odvojeni i na onome što je zatečeno, a to nije izuzetak Svetske banke, tu su nam naši poverioci izašli u susret, kao što nisu izašli u susret ni jednoj srednje razvijenoj zemlji u onih 45 godina Pariskog kluba. Tamo gde je Hrvatska dobila nula otpisa mi smo dobili 66% otpisa. Sada, sa glasanjem i potpisivanjem trogodišnjeg aranžmana sa Međunarodnim monetarnim fondom, omogućeno je smanjenje u ovom momentu za 51%. Ni Poljska nije imala takvu privilegiju. Ona je dobila 50% otpisa duga, ali ne u istom koraku i ne u istom ritmu kao što smo mi dobili.Znači, od svih zemalja našeg ranga i gabarita mi smo dobili najpovoljniji tretman našeg duga, koji je ikada dao Pariski klub. Sada su u toku pregovori sa tzv. Londonskim klubom, gde se nalaze komercijalne banke i tu je naravno čist komercijalni interes, ali sudeći po zadnjim indicijama, mislim da ćemo uspeti da dođemo do i te kako povoljnih uslova za otpis i reprogram našeg duga. Od svih republika bivše Jugoslavije, Srbija tj. SRJ je sa Bosnom i Hercegovinom dobila najpovoljnije uslove za otplatu. Treća stvar; ako pogledate odobravanje novih kredita, mogu da kažem da smo imali priliku sa gospodinom Labusom, koji je vodio Delegaciju SRJ u Bukurešt na godišnju sednicu Evropske banke za razvoj i obnovu, da vidimo kako je u dve godine razvoja novih poslova sa našom zemljom, Srbija, ako se koncentrišem na nju, sa 230 miliona evra već odobrenog kredita, 57 miliona evra i ovih 100 miliona evra su naravno deo toga, kao i onoga što se očekuje ove godine, ukupno oko pola milijarde evra, privukla u vidu svežeg novca, samo iz te institucije više novca nego što su Makedonija, Bosna, Slovenija ili bilo koja druga bivša republika, sa izuzetkom Hrvatske, privukle u zadnjih 10 godina. To pokazuje interesovanje i angažman ekipa koje su radile na ovome. Mogu da kažem da su rukovodstva EPS-a i ŽTP-a pobrala visoke ocene za profesionalnost u izradi ove dokumentacije. Zbog toga smo u stanju da relativno brzo predložimo ovo i da taj svež novac, koji je toliko nužan za revitalizaciju ŽTP-a i EPS-a, dođe u ta preduzeća. Znači, ono o čemu ste pričali je ono na šta je Jugoslavije pristala davne 1945. godine; a za sve ostalo najbolji uslovi od bilo koje zemlje u Evropi.
Da li želi reč neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi iz Stranke srpskog jedinstva smo očekivali da će ministar Đelić da nam donese prvo izveštaj gde su potrošene pare od prethodne garancije. Od kad smo ušli u ovu skupštinu mi samo dajemo nekakvu garanciju, uzimamo nekakve kredite, a ne znamo gde te pare idu. Dalje, u svom govoru ministar Đelić je rekao da mi dugujemo 12 milijardi dolara. Poznato je, gospodine Đeliću, da je vama obećano pre 5. oktobra da će 6 milijardi dolara stići u Jugoslaviju, pa ste mogli te iste pare da vratite i da smanjimo dug na 6 milijardi. To nije urađeno. Meni nije poznato, a mislim ni građanima Srbije, gde su otišle pare, koje su došle i za šta uopšte su potrošene. Takođe, trebalo je da donesete izveštaj o donacijama, koliko je donacija stiglo u Srbiju i Jugoslaviju, a da pri tom građani Srbije od toga nisu imali nikakve koristi; ako se podsetimo da je došlo mnogo mazuta, mnogo nafte, a cena grejanja po gradovima u Srbiji je enormno išla gore, čak 800 do 900% povećana je startu. Takođe smo očekivali da kažete kako će to privreda da stane na svoje noge. Vi ovde kritikujete železnicu i u redu; ali železnica nije propala sama po sebi gospodine Đeliću. Zna se da neka roba treba da ulazi u te vagone, što znači da je potrebna proizvodnja u nekim fabrikama, jer ta železnica služi da prevozi tu robu. Sa druge strane je poznato da je proizvodnja u Srbiji u drastičnom padu, a to znači da vi koji treba da obezbidte proizvodnju i stvorite određene uslove privredi niste to uradili i zato je železnica u ovakvoj situaciji. Nisu železničari krivi i u onom štrajku koji je bio trebalo je da istraju do kraja. Mislim da su bili u pravu. Pominje se ovde vaša popularnost u inostranstvu. Ako je tolika vaša popularnost u inostranstvu, zašto se onda tranzitni saobraćaj ne odvija preko naše zemlje? Imamo dovoljno pruga u Srbiji; moram da vas podsetim da toliko ranžirnih stanica u Srbiji ima, konkretno u Lapovu je nekada bilo 1.000 vagona u toj ranžirnoj stanici, a danas ne možete videti 10 vagona. To znači da ništa u ovoj državi ne radi posle 5. oktobra, gospodine Đeliću. Sećam se da su pre 5. oktobra neki vagoni nešto prevozili, a sada su prazni vagoni tamo gde su se zatekli od 5. oktobra, tako da je veoma teška situacija u našoj zemlji. Najzad sam očekivao da donesete neki predlog ovde i da damo garanciju, a da naša država uzme kredit i da te pare idu za poljoprivredu. Kada ćete to uraditi, pošto nemamo ministra za poljoprivredu? Stranka srpskog jedinstva je spremna da podrži takav predlog, da se takav kredit obezbedi našim poljoprivrednim proizvođačima;jer, mi se stalno upoređujemo sa zemljama sa Zapada, kako su tamo cene poljoprivrednih proizvoda mnogo niže nego kod nas, a sa druge strane zaboravljamo da oni tamo imaju mnogo bolje uslove; poljoprivredni proizvođači u tim zemljama Evrope ne koriste se samo jednom u četiri godine kada je izborna kampanja, nego svake godine znaju kolika je otkupna cena, svake godine znaju koliki je kredit koji će dobiti i kada će taj kredit vratiti. Zatim smo očekivali da ćete doneti jedan program, a Stranka srpskog jedinstva bi to podržala, da nabrojite 10 fabrika u Srbiji i da kažete da će biti obezbeđen kredit u vrednosti 10 milijardi dolara, pošto vi baratate samo sa milijardama kada su javni skupovi, a da te pare idu za "Zastavu" za "Prvu petoletku", za "Elektronsku industriju", za "Fabriku kablova", najveći gigant u Pomoravskom okrugu i za ostale fabrike u Srbiji, jer je poznato da radnici više ne mogu da žive od svog rada. Vi ste obećali pre 5. oktobra da će biti povećanje proizvodnje. Sada imamo veliki broj radnika koji ostaju bez posla i kažemo da imaju priliku da formiraju neka nova mala i srednja preduzeća; vi kao ministar finansija znate da ne može neko da formira malo i srednje preduzeće ukoliko nema neki početni kapital, a sa druge strane kažete da može da uzme kredit; kako da uzme kredit kada nije kreditno sposoban i kada tabulacija treba da bude tri puta veća nego sam kredit. Takvo pitanje mi iz SSJ-a želimo da postavimo vama u ovoj skupštini. Molim vas da nam to jednom odgovorite. Imamo retku sreću da vi dođete u ovu salu i da budete sa nama, ali da nam odgovorite: kada će ti ljudi da dobiju kredit, odnosno poljoprivredni proizvođači? Takođe se postavlja pitanje, i mi bismo podržali da ste vi to doneli u ovu skupštinu, šta je sa penzionerima i sa onima koji imaju male penzije, odnosno taj socijalni program. Vi kao ministar finansija treba da donesete socijalni program u ovu skupštinu. Građani Srbije, to je tema; kredit, kako pomoći građanima; jeste gospođa Nedo, to je tema. Tema je uvek kada se radi o građanima Srbije, tako da znate. A i ovi vaši iz kulture nešto nisu baš zadovoljni, gospođa Nedo, kažu kada ste tu vi ne diskutujete, ne borite se za kulturu itd, a jedino je vama bolje, a njima je mnogo gore.
Gospodine Markoviću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Dobro, vraćam se na temu, zaboravio sam da vi predsedavate, izvinjavam se. Ono što je najgore za SSJ, gospodine Đeliću, ali ovo je opasno i za ostale partije, odnosno za one ljudi koji će da ostanu da žive u Jugoslaviji - ovaj kredit se vraća 2006. godine. Vi 2006. godine, a sada smem da potpišem sve svoje nekretnine koje imam, nećete biti u Parizu. Vi ćete otići u neku državu gde niko nikada ne može da vas nađe. Ali da znate, karta za Mars još ne postoji, tako da će vas građani Srbije naći. Molim vas, izađite i recite mi kada ćete pomoći poljoprivrednicima, penzionerima, radnicima koji ostaju bez posla, prosvetnim radnicima, zdravstvenim radnicima, Srbima sa Kosmeta; takvu garanciju SSJ će podržati. Za ovakvu garanciju, sa rokom vraćanja od 2006. godine, kada vi više nećete biti tu, kada SSJ mora da stvori uslove da se taj kredit vrati, nećemo glasati. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić. Izvolite.
U ovom izlaganju je bilo puno stvari koje su bile mnogo šire od same tačke dnevnog reda. Ipak, neke stvari su se ticale kredita. Prvo, što se tiče pristizanja donacija. U momentu rebalansa budžeta vi ćete imati jedan deo tog teksta, a tiče se onih donacija koje su došle u našu zemlju od početka godine; gospodin Pitić će u tom momentu doći da vam izloži gde je otišao novac. On je to već jedanput uradio ovde u vreme diskusije budžeta za 2002. godinu. Veliki broj donacija 2000/2001. išao je gde smo imali, rekao bih, vatru u kući, a to je ponovo energetika - za ono što je bilo urgentno u vidu uvoza električne energije. Nismo bili u stanju da proizvedemo dovoljno. Isto tako, bilo je tu za lekove, a bogami i za poljoprivredu, a to poljoprivrednici dobro znaju, donacije Italije i Japana su išle u veštačko đubrivo i za regresiranje cene dizela prošle godine. Što se tiče same poljoprivrede, u toku su pregovori da jedan deo od onih 540 miliona veoma povoljnih dolara, koje sam pomenuo malopre, budu usmereni baš u poljoprivredu. Mislim da je to u redu. Vlada Republike Srbije u ovom momentu razrađuje sa resornim ministarstvom odgovarajući program. Mislim da poljoprivreda, koja danas predstavlja 28% našeg društveno-nacionalnog proizvoda, zavređuje našu pažnju. Ne samo kroz jedan kredit u zadnjih 16 meseci, to je ono što smo čuli malopre, neto prvi put od Drugog svetskog rata sada se isplaćuje avansno premija za šećernu repu; dve trećine, a ostatak će biti u novembru mesecu. Prvi put od Drugog svetskog rata, druge godine zaredom, naši seljaci znaju kolika će biti cena otkupa pšenice. Prošle godine ona je bila otkupljena na vreme, u realnom novcu, bez devalvacija i bez inflacije. Tako će biti i ove godine. Ko je bio na Sajmu poljoprivrede u Novom Sadu pre koju nedelju, video je ambijent, poslove koji se sklapaju i kombajne koji se kupuju; očigledno je golim okom da ide bolje. Da ne govorimo o tome da je ova vlada ukinula porez na promet na sve što ulazi u proizvodnju poljoprivrede, od onoga što treba da zaštiti biljke od štetočina, preko stočne hrane, pa sve do ukidanja poreza na promet koji ste izglasali za svežu hranu, voće, povrće, meso, ribu i jaja. To je dovelo do značajnog skoka proizvodnje ove godine i pada cena. To je samo početak i očekujemo dalji pad cena mesa ove godine. Ako na to nadovežemo ovo što će sada doći, sveža sredstva za poljoprivredu, a neki krediti su već krenuli preko Agrobanke, preko mnogih drugih banaka, formira se novi fond o kome ću malo više govoriti u momentu rebalansa budžeta za naše seljake, možemo da kažemo da je poljoprivreda bila jedan od naših prioriteta. Uistinu, bolji klimatski uslovi su doprineli veoma jakom rastu prošle godine. Ove godine oni nisu ništa bolji, a ipak proizvodnja ide mnogo, mnogo bolje. Ova vlast je mnogo više uradila poslednjih 16 meseci za poljoprivredu, nego bilo šta što je urađeno za zadnjih 10 godina, to seljaci dobro znaju. Sada, što se tiče penzionera. Naravno, to nije danas tema. Sigurno je da je za njih mnogo bolje da danas, kao što je bilo u ponedeljak, početak isplate penzije više nije nekakva vest. Penzije dolaze na vreme i mogu da računaju na nešto što je izvesno i što je realno poraslo. Što se tiče toga, gde ćemo biti 2006. godine, hajde da se vidimo u Jagodini. Prijatno.
Zahvaljujem. Izvolite. Po kom osnovu se javljate? Kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SSJ, narodni poslanik Borislav Pelević. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, slušajući gospodina ministra Đelića, reklo bi se da su seljaci i penzioneri danas veoma srećni. Realnost je sasvim drugačija. Gospodine ministre, smanjili ste penzionerima penzije za 12,4%, iste nedelje kada su povećane plate narodnim poslanicima. To je vaš doprinos penzionerima Srbije. Svaka čast. Oni to podržavaju. [[Žagor.]] Drugo, rekli ste da poljoprivredni proizvođači imaju zagarantovane cene otkupa njihovih proizvoda. Obećali ste njima, a samo ću pomenuti suncokret, cenu od 15,75, to je obećana cena od strane ministarstva, i saveznog i republičkog. Onda ste im isplatili 12,00 dinara i to u tri rate. To je vaš doprinos poljoprivrednoj proizvodnji. Dalje, imam za vas samo dva pitanja. Niko nikada ovom narodu nije podneo račun, kao što podnosi preduzeće ili firma ili bilo koja ustanova, koliko je to para dobijeno od donacija i na šta su te pare potrošene. Navedite vi meni, gospodine ministre Đeliću, jedno preduzeće u Srbiji koje je stalo na svoje ekonomske noge zbog donacija i od donacija; navedite mi samo jedan sloj građana Srbije koji bolje žive zbog donacija. A da ne govorimo o ostalima. Pomenuću samo zdravstvo. Idite molim vas i vidite kako rade naši zdravstveni radnici. Gde su te donacije koje su stigle u ovu zemlju. Nikada niste podneli završni račun građanima Srbije. Još jedno pitanje za vas, gospodine Đeliću; zbog čega SSJdobija uvek sa dva - tri meseca zakašnjenja ono što nam pripada po zakonu, a to je bednih 105.000 dinara mesečno. Sve druge stranke su dobile naloge i isplatićemo je, samo nama kasni po dva - tri meseca. Osim toga, ni u jednom mestu u Srbiji nismo dobili kancelarije koje nam pripadaju kao parlamentarnoj stranci. Svuda plaćamo privatno, čak i u Beogradu. Prema tome, sada vas molim da nas totalno izbrišete sa liste vaših donacija, jer nama vaše pare za SSJ, tih bednih 105.000 mesečno, apsolutno ne trebaju. Prema tome, molim vas, nemojte nas više pomagati, jer od vaše pomoći nas zaista boli glava. Hvala na razumevanju.
Hvala. Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu o Predlogu zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Saveznoj Republici Jugoslaviji za otplatu obaveza po zaduženju ŽTP-a Beograd kod Evropske banke za obnovu i razvoj, prema prijavama za reč narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Pal Šandor, poslanička grupa DOS, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Rajko Baralić, poslanička grupa SPS. Izvolite.
Pre nego što se zapitate šta ću ja sada o ovoj temi da pričam, da kažem sledeće: bio sam u sali kada je pre 11 godina gospodin Zelenović demonstrirao u zamračenom ambijentu zelene pruge, projekcije, koje su išle plavim, belim, zelenim, žutim linijama i od čega ništa, ništa nije ostvareno. Osećam neku moralnu obavezu da kažem da je ovo o čemu mi sada razgovaramo, po svojoj prirodi i po svojoj strukturi, nešto sasvim drugo;imamo konkretno navedene svrhe, razloge, dinamiku. Nisam ekonomista i ne mogu da kažem da li su uslovi dobri, da li je ritam otplate dobar, da li je to moglo da bude bolje, ali nemam razloga da ne poverujem onima koji su vodili razgovore i koji su potpisali ove aranžmane. Generalno, ono što mislim o ovome, jeste sledeće: da davanjem ovih zajmova međunarodna zajednica ili njeni kreditori, oni koji učestvuju u kreditiranju, ipak nama ukazuju neko poverenje i to je znak da mi možemo da se preporodimo,da možemo nešto da proizvedemo i da možemo da idemo u pravcu koji je dobar. To ipak znači da nećemo biti slepo crevo na evropskoj karti železničkih pruga, da ćemo nekako razvijati tu infrastrukturu i da će to bolje funkcionisati; a onda, s obzirom na kupovinu ovih lokomotiva i ne znam čega, znači da ćemo generalno doprineti i onome što se zove ekologija, zaštita sredine itd, jer je tu verovatno znatan uticaj na smanjenje drumskog saobraćaja, što se nama čini danas nebitno, ali je to trošenje energenata u nekom sasvim drugom pravcu. Naročito me intrigira ovo poslednje obrazloženje, gde kaže: "Ostali projekti rehabilitacije železničke mreže kroz Srbiju takođe imaju za cilj poboljšanje železničko-transportnih usluga ovog preduzeća i time stimulišu privredu u našoj zemlji". Vrlo široko rečeno. U ovome prepoznajemo ono što bi se moglo reći da je izgradnja alternativnih pružnih pravaca, a to tamo gde ja živim, u Bečeju, koji je subregionalni ekonomski centar, znači povezivanje od Novog Sada, preko Bečeja, do Horgoša, Segedina, odnosno Subotice. To je jedna od mogućnosti, jer ovaj pravac koji imate sada, Novi Sad - Subotica, ako ne funkcioniše ili ako se nešto dogodi, onda nema kuda da se prođe. Prema tome, generalno, ukoliko stručnjaci nemaju primedbe na uslove onoga što se zove ekonomski deo ovog kredita, i svih ovih makroekonomskih, mikroekonomskih razloga, mislim da ovaj kredit treba podržati.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a sledeći prijavljeni za reč je Stanko Kovačević.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani novinari, davanje kontragarancije za ono što savezna država garantuje je potpuno normalan postupak u proceduri regulisanja ratifikacija obaveza jedne države prema kreditima koje uzima za svoje potrebe. U nekim drugim okolnostima ova priča mene ne bi ni na koji način motivisala da se ovde pred vama pojavim, ali postoje nekoliko stvari koje su veoma vezane za sve ovo, a koje se mogu iz drugog ugla osmotriti. S tim u vezi, rekao bih nekoliko rečenica. Rekao je prethodni diskutant da je u ovoj dvorani nekada u zamračenim uslovima prikazivan nekakav dijagram. Sada se taj dijagram može videti u čitavoj Srbiji, jer u čitavoj Srbiji je dosta veliki mrak, veoma gust i može se seckati nožem. Ko to želi, može lako da proveri: 57 miliona evra, sa 570.000 evra provizije i 100.000 evra za konsultanta, četiri godine grejs period, to je tipičan komercijalan kredit. Ne radi se o poklonu i ne radi se o donaciji i ne radi se ni o kakvom posebnom poverenju. Radi se o klasičnom finansijsko-komercijalnom aranžmanu - onaj ko ima pare daje nekom ko mora da uzme i plati kamatu koju poverilac odredi i koja je za njega isplativa. Način raspoređivanja ovih 57 miliona evra je interesantan. Gospodine ministre, molio bih vas, ako je moguće, da dobijemo informaciju da li se ovih 60 lokomotiva u Jugoslaviji remontuje, da li to rade bukurenštanske železnice, mađarske ili francuske. Veoma je važno, zato što bih mogao nešto da kažem s tim u vezi. Ko je odlučio da se ove lokomotive remontuju tamo, još ne znamo gde, i ko je unapred odredio cenu? Zatim, da li je bilo moguće iz ovog aranžmana deo sredstava izdvojiti za nekoliko ključnih sistema koji imaju veoma veze sa železnicom, kao što je MIN, kao što je "Goša" Smederevska Palanka, Fabrika vagona u Kraljevu, "Livnica" Požega, "Šinvoz", "Želvoz" i još neke druge; neke su od ovih firmi veoma sposobne, recimo, kao "Livnica" Požega. Hoću da kažem da je to jedan od bisera koji funkcioniše u oblasti livarstva u Srbiji. Njihova kočiona papuča ima Krupov sertifikat, ima sertifikat ISO 9002, ima sertifikat bukureštanskih železnica, izvozi u Španiju u ovom trenutku, izvozi u Nemačku i preko visokokvalitetnih kočionih papuča plaća za račun jugoslovenskih železnica železničke vagone. Dakle, radi se o sjajnoj firmi koja bi sa jednom finansijskom injekcijom mogla da bude još bolja. Ovde se ne vidi da će ove firme, o kojima ovde govorim, imati konkretnu finansijsku podršku i pomoć, već će se ovih 57 miliona evra, pre svega, raspoređivati za klasičan remont. Ono što mene posebno zanima, to je ovo pod b) i v), gospodine Đeliću, što ste dali u informaciji koju smo dobili. Očigledno će se modernizacijom lakih sistema za rekonstrukciju železnica stvoriti uslovi da jedan broj ljudi ostane bez posla. Da li je ovaj kredit u stvari prilika da se železnica elementarno osposobi, a da se onda po dosta povoljnim uslovima proda nekom ko je zainteresovan da je kupi? Meni to veoma liči na tu priču i bilo bi dobro da nam, ukoliko to znate, ovde i kažete. Ono što mene i građane Srbije posebno zanima jeste direktna šteta koju je železnica pretrpela od bestijalnog NATO bombardovanja: 21 železnički most porušen je NATO projektilima. Samo za privremenu rekonstrukciju Žeželjevog mosta, radi se o mostu na Baržama u Novom Sadu, uloženo je pola miliona evra. Da bi se napravio novi Žeželjev, odnosno železnički most koji je bio tamo gde je bio Žeželjev, potrebno je oko 20 miliona evra. Kako je moguće da se direktna šteta od tri milijarde evra, koliko je Javno preduzeće ŽTP Beograd pretrpelo, nadomesti jednim malim kreditom, koji pod komercijalnim uslovima uzima ova zemlja i koji iznosi 57 miliona evra? To je dokaz da je vlast u vezi sa ovim preduzela neodgovorne postupke i poteze, da uzima novi kredit koji građani Srbije treba da vrate, a da se ponovo, u ko zna kom segmentu, oprašta ratna šteta koja je izazvana na način koji je svima dobro poznat. NATO agresija započela je bez validne odluke Saveta bezbednosti i Generalne skupštine. I, kako je moguće da sve to mirno gledate, da uzimate kredite, da zadužujete građane Srbije, a da pri tom svakodnevno primate u posetu ljude poput gospodina Solane i drugih vinovnika jedne od najvećih katastrofa koju su ovaj narod i ova zemlja doživeli u proteklom vremenu. To će, naravno, biti veoma interesantno i kod sledeće tačke, koja se odnosi na kontragarancije za EPS-ov kredit. Mi smo bili poligon za ispitivanje raznih grafitnih i drugih vlakana, mi smo u samo jednom danu gubili čitav energetski sistem i sada ponovo, po istom principu, uzimamo novi kredit, opraštamo ratnu štetu, zadužujemo građene Srbije i, naravno, to plaćamo iz budućeg priliva prihoda koji se dobija od poreskih obveznika i građana Srbije. Pitanja koja postavljam ovde su teška, na njih nije lako odgovoriti, ako se ima dobra namera. Bilo bi dobro da Vlada Republike Srbije i predsednik SRJ konačno kažu javno - da li su ili nisu oprostili ratnu štetu? Ako jesu, ko je tu odluku doneo? Ako nisu, šta će da preduzmu da ova zemlja pokrene sve što je neophodno da se nadomesti šteta koja je neverovatno visoka i koju ne možemo u narednih 30 godina relativizovati, a ne samo učiniti ono što bi svaka druga zemlja u ovim uslovima radila. Rekli ste da ništa nije uloženo u železnicu: 22 železnička mosta osposobljena su do nivoa da se može funkcionisati, da jugoslovenske, srpske pruge mogu funkcionisati. Zar je to malo, zar je to malo za samo godinu dana, zar je to malo bez međunarodnog kredita, zar je to malo kad se angažuje domaća građevinska operativa i zar je to malo kad se u uslovima kada vam niko ništa ne da, kada vas svi proganjaju, kada ste na stubu srama, napravi jedan takav podvig? Dužni smoda to kažemo i dužni smo da to ponavljamo svakome od nas, na svakome mestu, da ljudi shvate šta se zapravo nama dogodilo i šta nam se sada događa. Malo je 57 miliona evra da se na ovaj način, na način koji nije viđen u novijoj istoriji, proba "zameniti rog za sveću". Nemoguće je pristati na uslove da se proglase odgovornim i krivim oni koji su upravljali jednom zemljom, a dobrim, dobročiniteljima i ljudima čije dobre usluge, navodno, viđamo svakoga dana, oni ljudi i ona lica koja su držala okidače kod NATO agresije. Znam da to vama nije lako da čujete, razumem i vašu poziciju, samo, ta pozicija se i ovim kreditom i svim drugim kreditima, koji se na ovakav način uzimaju, iz dana u dan pogoršava, bez obzira kako vi to lično u ovom trenutku doživljavate. (Zoran Mićović, sa mesta: Kada bi ti neko verovao.) Naravno, gospodine Mićoviću, da meni neko veoma veruje i naravno da mi imamo one kojima se obraćamo, da svako od nas ima svoju ciljnu grupu. Ciljna grupa SPS jeste Srbija. Zamolio bih vas da na način koji obezbeđuje ovaj demokratski poslovnik meni omogućite da završim ono što imam nameru. Zahvaljujem na pomoći, gospodine Mićoviću, veoma ste ljubazni, samo što, naravno, na takvu vrstu pomoći ne pristajem. Bila je primedba gospodina Đelića da dve trećine ukupnih rashoda, koje železnica u Srbiji pravi, jeste dotirana iz budžeta. To jeste samo visok procenat. Ne postoji, gospodine Đeliću, nijedna železnica u Evropi koja funkcioniše rentabilno. Svaku železnicu, u manjem ili većem obimu, dotiraju države. Zato železnice i jesu nacionalne. Postoje trenuci u istoriji svakog naroda i svake zemlje kada železnica odigrava jednu od onih uloga koju ne može ni jedan drugi sistem. Takvu ulogu imala je i naša železnica tokom NATO agresije. Mi nismo država bez tradicije kada je u pitanju železnica. Niš-Beograd, to je jedna od najstarijih pruga na Balkanu. Sve što je u proteklim vremenima činjeno za jugoslovensku, odnosno srpsku železnicu, rađeno je u skladu sa mogućnostima. Vi ste rekli da ne treba više da funkcioniše 4% posebnog poreza na železnice, to smo razumeli kao vaš doprinos rasterećenju privrede Srbije. Vi danas uzimate kredit za tu istu železnicu, koji ti isti građani Srbije moraju da vrate. To je potpuno ista šema, samo što sada ovo vraćamo sa kamatom i samo što sada vi, naravno, dobijate vazduha da objasnite da je sada ovo nešto drugo. To nije nešto drugo, to je prvo. Dakle, po ko zna koji put menjate teze, kao i kod televizijske pretplate, kao i kod mnogih drugih stvari - sve što ste rekli da neće biti - biće; i naravno, biće sa kamatom. Iz razloga koje sam naveo, ne možemo podržati ovo kao što ste predložili. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, poslanička grupa DOS.
Poštovani poslanici, poštovani predsedniče, gospodine ministre, mislio sam da nije neophodno izlaziti za govornicu da bi se dala potpora predlogu ova dva zakonska akta, ali obrazloženje koje smo dobili od ministra, vezano za realizaciju ova dva zakonska predloga i neke diskusije u početku, dali su mi ideju da ipak izađem za ovu govornicu da kažem nekoliko reči o ovim predlozima. Prvo, oba ova zakonska predloga trebalo je na dnevni red naše Skupštine da dođu mnogo ranije, jer su potrebe iziskivale tako nešto, zbog efikasne realizacije ovih odobrenih kredita, ali je sigurno da zbog prebukiranosti rada naše Skupštine nismo bili u mogućnosti da mnogo pre stavimo na dnevni red ove dve tačke dnevnog reda. Ali, treba ukazati da je ovo jedan od retkih slučajeva, kada imamo zakonske predloge ovde u raspravi,da nam nadležno ministarstvo dostavi posebna obrazloženja vezano za zakonske predloge, kao što nam je sada dostavio gospodin Đelić, iz čega se zaista mogu dobiti svi podaci o efektima i neophodnosti realizacije ova dva zakonska projekta. Gospodin ministar je u svojim obrazloženjima naveo ovde šest efekata. Jedan od njih nije dovoljno obrazložen, jedan od mogućih efekata uopšte nije stavljen u ova obrazloženja, pa bih hteo na to ukazati. Dakle, jedan od veoma značajnih efekata realizacije ovih sredstava iz kredita Evropske banke praktično znači da će veliki broj naših privrednih resursa biti angažovan u ovoj realizaciji, posebno veliki sistemi iz metaloprerađivačkog kompleksa, kao što su "Minel", "Termoelektro","MIN" - Niš; u domenu železniceverovatno i "Šinvoz", "Želvoz" i neki drugi privredni kapaciteti. To će imati, takođe, velike podsticajne ekonomske efekte, jer će se dati mogućnost privrednim subjektima i radnicima zaposlenim u tim privrednim subjektima da rade i ostvaruju dohodak. Takođe, neposredni efekti ovih kredita će biti na određen način i punjenje budžeta, jasno kroz porez na usluge, kroz poreze i doprinose na lične dohotke, tako da ti efekti nisu ovde uopšte ni navedeni. I, na kraju, hteo bih da ukažem da efekti kroz prva dva programa, vezano za železnicu, značiće upravo realizaciju dogovora između Vlade Republike Srbije i sindikata železničkih radnika, vezano za stvaranje uslova za prevazilaženje stanja zbog koga su radnici železnice bili stupili u generalni štrajk. Ni na to ovde nije ukazano, a upravo prva dva programa restrukturiranja u železnici, dakle sredstva namenjena za to, dovešće do ublažavanja socijalnih problema realizacijom ovih poslova. I na kraju bih želeo istaći - dva poslanika u svojim raspravama su izrazila jednu nedoumicu i jednu tvrdnju. Nedoumica kod jednog poslanika je bila vezana za pitanje visine trenutne zaduženosti naše zemlje prema inostranstvu. Tu je odgovor dobio, ali je izrazio nedoumicu - da li ćemo mi to uopšte moći da vratimo. Pa, pre svega, davalac kredita vodi računa da li će primalac kredita biti u mogućnosti da u odobrenom roku ta sredstva vraća. I, da Evropska banka nije svesna činjenice i poverenja da će Vlada Republike Srbije i građani svojim radom stvoriti uslove za efikasno vraćanje ovih kredita, našoj zemlji ti krediti ne bi bili ni odobreni, jer je logika kapitala veoma jasna: on ne ide tamo gde nema šanse da bude vraćen nazad. Druga tvrdnja koju je jedan poslanik izneo za ovom govornicom se odnosi na našeg ministra, gospodina Đelića. Rekao je - početak vraćanja ovih kredita teče od 2006. godine, ministar Đelić tada se neće naći na ovoj funkciji na kojoj je sada, a da će u suprotnom on dati svu svoju imovinu. Verujem i tvrdim da se ministar Đelić 2006. neće naći na toj funkciji na kojoj je sada, jer je svojim dosadašnjim radom i rezultatima svoga rada pokazao da daleko prevazilazi mesto koje sada ima ministar finansija jedne zemlje u razvoju, u privrednim teškoćama. Verujem da će 2006. možda da bude jedan od izvršnih direktora Svetske banke, Evropske banke, Međunarodnog fonda za razvoj i tome slično. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, poslanička grupa SPS, a sledeći prijavljeni je Hranislav Perić, takođe SPS, koja ima 30 minuta za raspravu.
Poštovani narodni poslanici, učesnici ove prepodnevne pričaonice, gospodine ministre, gospođo predsedavajuća, zamolio bih vas da ako mogu učestvujem u raspravi povodom obe tačke i da se ne javljam za diskusiju povodom pete tačke - kontragarancije koja će biti data EPS-u. Predložio bih i sugerisao ministru da se ne bavi mnogo poljoprivrednim temama, jer neke se stvari nisu dešavale "otkako je gavran pocrneo", što kaže naš narod - da trešnje budu skuplje od banana, pa da budu u rangu cene maline ... [[žagor]] Nije to baš tržište, ima tu drugih zasluga. Svako vanredno zasedanje Narodne skupštine u ovoj godini obeleženo je novim zaduživanjem zemlje Srbije. Na ovom vanrednom zasedanju uvršćene su dve kontragarancije, ukupne vrednosti od 157 miliona evra, odnosno 340 miliona nekadašnjih maraka, koje smo juče ispratili, odnosno 10 milijardi dinara. Prva je kontragarancija SRJ po zajmu Javnom preduzeću "Elektroprivreda Srbije" za projekat hitne rekonstrukcije energetskog sektora u visini od 100 miliona evra i druga kontragarancija SRJ kao garantu po zajmu ŽTP "Beograd" za projekat rekonstrukcije ŽTP "Beograd" u visini od 57 miliona evra. Ovog puta kao kreditor se pojavljuje Evropska banka za obnovu i razvoj. Kreditni aranžmani republičkim javnim preduzećima su samo potvrda da su obećane donacije predizborna prošlost i varka. Dugotrajna procedura u pregovorima i strogi uslovi obezbeđenja plaćanja, iako se radi o kreditu državnim preduzećima, jasna su potvrda da ne stoje ocene Vlade o povoljnim uslovima za investiranje i ulaganje u Srbiju. Pošto smo juče na sednici odbora razmatrali ove predloge zakona želim da kažem da zaista u ugovoru koji je zaključen između ŽTP Srbije i EPS-a sa Evropskom bankom stoji datum 25.10.2001. godine, a kod ugovora kojim je SRJ dala garancijuŽTP-u odnosno EPS-u stoji 25.10.2002. godine. Zamolio bih gospodina ministra - da li ovaj ugovor o podršci projektu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj treba on da potpiše i on je ovlašćen u ime Vlade, a ugovor se zaključuje 25.10.2002. godine. Tako stoji na početku ovog ugovora koji treba da bude zaključen. Znači, pored onih zapeta koje se nalazeu ciframa, treba ispraviti u ovom ugovoru o podršci projektu, i kod jednog i kod drugog, da je datum zaključenja ili datum kada je Skupština dala garanciju ili da je to 25.10.2001. godine, a ne 2002. godine. Mislim da se slažemo oko toga. Drugo vrlo bitno pitanje koje potkrepljuje ove ocene je - kojoj mi državi dajemo ili overavamo kontragarancije? Kakva će država postojati u momentu kada budemo vraćali kredit, i dokle će trajati ova naša država. Ne može se garantovati ni ono što je predviđeno u članu 4, da se dinarska protivvrednost sredstava u visini od 157 miliona evra povećava, odnosno smanjuje u zavisnosti od promene kursa evra u odnosu na kurs dinara, u momentu dospeća obaveze. Šta će se desiti do 2016. godine i ko će i na koji način vraćati ovaj kredit? Što se tiče kredita za ŽTP, tražio sam na prethodnom razmatranju kontragarancije i evo pred ovu sednicu smo dobili konkretne uslove oko sredstava koja se opredeljuju, načina na koji će ta sredstva biti korišćena, ali samo pod određenim uslovima. Od 57 miliona evra, koji su predviđeni za železnicu, 10 miliona evra se opredeljuje za finansiranje socijalnog programa, odnosno prekvalifikacije, odlaska u penziju i drugih načina da se zbrinu radnici železnice. Baš u prvom delu, 2,5 miliona evra i 7,5 miliona evra predviđaju se radi izvršenja dve faze plana za restrukturiranje rada, pod uslovom da se predvide - broj i vremenski okvir za prekobrojne radnike; kriterijumi za odabir prekobrojnih radnika; uslovi za isplatu otpremnine konkretnim kategorijama radnika; predlozi za prekvalifikaciju i ostale mere za ublažavanje ovog pitanja; da bude donet novi zakon o radnim odnosima i da Vlada Republike Srbije predloži novizakon o železnici. Koliko znam, do sada novi zakon o železnici još nije predložen od strane Vlade, što znači da ni ova kontragarancija u ovom trenutku nije validna. Takođe, hteo bih da postavim jedno vrlo bitno i značajno pitanje, a to je - u uslovima koji su dati ovde kao garancija i kontragarancija stoji da zajmoprimac ne može pribavljati bilo koji novi dugoročni dug, odnosno ne može se zaduživati, osim ukoliko zajmoprimac ne pokaže sposobnost koja je, ovo je bitno, zadovoljavajuća za banku da serivisira takav dodatni dug. Šta to znači? Da li će moći ŽTP "Beograd" i EPS da se dalje zadužuju, ako nađu povoljnije uslove kredita ili značajnija sredstva, kako bi se završili kompletni programi oko rekonstrukcije i osposobljavanja i lokomotiva i pruga, a takođe i oko rekonstrukcije i poboljšanja stanja u prenosnim sistemima u okviru EPS? Da li to znači, ministre, da sa davanjem ovih garancija i kontragarancija EPS, odnosno ŽTP neće moći više da se zadužuju bez saglasnosti Evropske banke za obnovu i razvoj, kako je to već napisano na 24. strani ovog teksta. Takođe bih predložio, ukoliko je ustrojena po Zakonu o budžetskom sistemu evidencija o datim garancijama i kontragarancijama, bez obzira da li su date republičkim javnim preduzećima ili saveznoj državi, da u narednom periodu, (a mislim da nam je to i obaveza po Zakonu o budžetskom sistemu) prilikom usvajanja ovakvih garancija i kontragarancija i svih odluka o zaduživanju, dobijemo podatak o svim tim evidencijama i ukupnom zaduženju budžeta Republike. Smatram da se zaista u ovom periodu radi o vrlo bitnim sredstvima, pogotovu za EPS, imajući u vidu da je u ovom trenutku stanje u prenosnim sistemima najteže. Na kraju, postavio bih jedno pitanje - šta je sa štetama koje su nanete bombardovanjem, da li je izvršena njihova procena, kolika je i koja su to sredstva koja su u ukupnom programu EPS-a za poboljšanje prenosnog sistema, znači, od izvora energije pa do krajnjeg potrošača, bez obzira da li se radi o energetskim sistemima za prenos visokog napona ili o elektrodistributivnoj mreži. Hvala.
Određujem pauzu do 15,00 časova a raspravu ćemo nastaviti posle pauze.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Da bismo utvrdili da li postoji kvorum za rad, molim vas da svoje identifikacione kartice stavite u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo raspravu po redosledu prijavljenih govornika. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, poslednji prijavljeni govornik.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu zakon o davanju kontragarancije za otplatu obaveza po zaduženju za Javno preduzeće "Elektroprivreda Srbije" i ŽTP "Beograd". Govoriću o kreditu za "Elektroprivredu", da se posle ne bih javljao, jer su ova zaduženja predviđena na isti način i zakon je isti u svim članovima. Bilo je ovde različitih mišljenja. Poslanici SPS-a su protiv zaduženja i kredita, dok ministar Đelić to drugačije objašnjava. Naš stav je da svetske banke oslobode naša sredstva. Na objektima elektroprivrede i železnice najviše je načinjena šteta prilikom bombardovanja. Zašto nam se ne nadoknadi šteta na tim objektima, a onda da vidimo koliki bi trebalo da uzmemo kredit. Zakon je vrlo kratak i ima samo pet članova, koji su za Srbiju finansijski teški 100 miliona evra. Pošto se stalno bavite anketama, zašto niste sproveli jednu anketu među građanima Srbije da li su za zaduženje ili ne. Ne treba tu mnogo objašnjavati. Pošto je zakon kratak, pokušaću da ga pročitam, da ga citiram i onda će svakom biti jasno o čemu se radi: "Republika Srbija preuzima obavezu da, kao kontragarant, izmiri obaveze Savezne Republike Jugoslavije, kao garanta po zajmu Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", kao zajmoprimca, kod Evropske banke za obnovu i razvoj, za projekat hitne rekonstrukcije energetskog sektora u visini 100 miliona evra", i to sve u roku od 10 godina. Ima mnogo pitanja i verovatno je trebalo to dobro sagledati i dati odgovor na mnoga pitanja, da li se baš moralo ili nije moralo ići sa zaduženjem. Da ovonije zadatak da zadužimo "Elektroprivredu", a onda je prodamo ili je damo za dugove? Da li ovim zaduženjem opet želimo da otpišemo dugovanja građanima, ono što im je obećano? Da li ima obaveze i Crna Gora da donese kontragarancije, pošto se radi o obavezama Republike Jugoslavije? Dokle ćemo se zaduživati? Samo loš domaćin se zadužuje. Zbog toga je stav nas socijalista da se ne prihvati zaduženje, da se koriste unutrašnje mogućnosti iz naplate zaostalih dugovanja, zatim iz budžeta, od mnogo uvedenih poreza na sve osim vazduha. Zašto nam ne vrate naše pare, nego nas i dalje kamatiraju i zadužuju? Gde su donacije? Samo nabrajam pitanja koja mogu da se postave u kontekstu ovih zaduženja. Verovatno ima i drugih pitanja. Pošto trenutno dolazim iz opštine Merošina, zamolili su me građani tj. poljoprivrednici da zamolim šefa poslaničkog kluba Čedu Jovanovića i ministra Đelića da obaveste ministra poljoprivrede Veselinova da ode, prošeta se do Merošine i objasni proizvođačima višnje zašto je višnja 15 dinara u ovoj godini, a prošle godine je bila 24 dinara. Koji su to troškovi proizvodnje? Zašto nema tu kredita i zašto Vlada tu ne pomogne, jer će se mnogi poljoprivrednici najverovatnije odlučiti da ne beru. Molim vas da to prenesete ministru poljoprivrede, kada se bude vratio iz lova ili krivolova, pošto najverovatnije nije tu.
Ovim je završena rasprava po redosledu prijavljenih govornika i pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo po članu 89. Poslovnika Skupštine? (Ne.) Zaključujem načelni pretres i otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što se zaključi pretres u pojedinostima da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije gospodin Božidar Đelić.
Hvala. Želeo bih samo da dam nekoliko elemenata na nekoliko pitanja koja su postavljena za vreme rasprave. Prvo, što se tiče striktno ove tačke dnevnog reda, želeo bih samo da kažem da će ovo naravno imati jedan pozitivan efekat na našu privredu. Najpovoljniji efekat ovog zajma za ŽTP će se odraziti na MIN "Niš" i MIN "Svrljig" koji će raditi svuda gde oni imaju proizvodne kapacitete. Oni će, a to je veoma jasno naznačeno u samom zajmu, najmanje 40% vrednosti radova uraditi. To možemo reći kroz ovaj zajam, kroz ovaj svež novac. Tri godine obimnog posla za jedno od naših najvažnijih preduzeća u jednom najvažnijem gradu. Istovremeno 20. juna ove godine, a to je nešto što nisam napomenuo u uvodnoj reči, postoji jedan drugi kredit Evropske investicione banke koji iznosi 70 miliona eura, a koji je uslovljen izglasavanjem ove kontragarancije. Znači, bila bi priča da li je to dovoljno ili nije dovoljno. Naravno, ni dodatnih 70 miliona eura koji se sada nalaze u proceduri u Saveznoj skupštini neće biti dovoljno da reše sve probleme ŽTP-a. Međutim, ovaj drugi, a to je podela rada, ako hoćete, između te dve institucije, fokusiran je na pruge, konstrukciju koloseka i signalno - sigurnosna postrojenja iz sistema telekomunikacija. Ovaj drugi zajam počeće, a dobićete kroz koju nedelju ako ne i kroz koji mesec, isto kontragaranciju za taj zajam, da se primenjuje, i tu je razlika između Evropske investicione banke i Evropske banke za razvoj. Garancija koja bude izglasana u Saveznoj skupštini će biti dovoljna da počne izvršenje tog zajma. U tom zajmu će se obnoviti sledeće pruge: Niš-Dimitrovgrad, Čortanovci-Petrovaradin, Kusadak-Velika Plana, kao i Resnik-Valjevo. Ako pogledamo one propratne radove o kojima sam pričao, tu je ceo niz naših građevinskih preduzeća: "Standard", "Planum", "Energoprojekt", kao i preduzeća koja rade na gornjem stroju, a tu je naše najveće i jedino preduzeće u tom domenu "Zgob" Novi Sad. Znači, i fabrika signalnih uređaja EI "Efesum", "Sigma" Subotica i mnoge manje fabrike i radnje koje će raditi sa tim velikim preduzećima. To je dodatna injekcija i, naravno, nije slučajno što zemlje koje su u rekonstrukciji kao i naša zemlja prvo traže sredstva za obnovu infrastrukture, jer infrastruktura, železnica, energetika, putevi i mnogo šta drugo ima lančani efekat na ostatak ekonomije, a to ponovo pokreće taj točak. Još nekoliko napomena. Što se tiče jedne primedbe, pošto je jedan poslanik uspeo (i čestitam mu) dosta brzo da pročita i sam ugovor, uistinu postoji odredba prema kojoj sada novi poverioci žele da vide šta se dešava sa novim zaduženjima. To je dobro. Samim tim to je dodatni mehanizam da izbegnemo ponovno preterano zaduživanje javnog preduzeća ŽTP "Beograd", pošto će se uz njega tražiti i suverena garancija naše države. To vidim kao veoma pozitivnu stvar. Najzad, a to sad malo izlazi iz striktnog okvira ove rasprave, bilo je puno pitanja oko toga da li ide kreditiranje naše privrede. Naravno da ide. Ista institucija, Evropska banka za razvoj i obnovu, na naše insistiranje je napravila jedan specifičan program kreditiranja za obrtna sredstva. Nekoliko preduzeća, "Tigar" u Pirotu ili pak "Hemofarm", već su dobila višemilionska sredstva za te namene. Uz to, ta ista institucija uz pomoć raznih drugih institucija, formirala je aprila prošle godine tzv. Majkro fajnens banku (Micro finance bank) koja finansira preduzetnike. Naravno, kamate bi mogle da budu niže, ali one odražavaju ono što ćete smanjiti, a to su sporedne finansijske transakcije, kao i provizije; isto tako, rizik poslovanja kod nas. Vidimo da je više od 20.000 preduzetnika dobilo na taj način kredit. To je samo početak, sa vraćanjem štednje u naše banke, milijardu i 600 nemačkih maraka; dolazak novih banaka na naše tržište; uz smanjenje inflacije, a evo sada na 9,6% na godišnjem nivou; uz smanjenje poreza na finansijske transakcije, ukoliko to usvojite na sledećoj sednici, (a to je tačka 3, mislim dnevnog reda), kao i ukidanje provizije ZOP-a, imaćemo značajno jeftinije cene kapitala u našoj zemlji. Što se tiče naše privrede, ona će dobiti značajan avans. Zadnja stvar koju želim da napomenem je ono što je predviđeno u rebalansu budžeta; to je formiranje jednog garantnog fonda za finansiranje naših preduzetnika u koje se ubrajaju i seljaci, a koji danas ne mogu da dođu do kredita, jer nemaju mogućnosti da ispune uslove za hipoteku, pošto nemaju nekretninu ili ako imaju, ona nije uknjižena, a to je naše nasledstvo. Zbog toga, da bi pomogli tržištu da omogućimo i tim preduzetnicima da dođu do kredita, Vlada Republike Srbije će vam predložiti formiranje jednog fonda od otprilike 600 miliona dinara u rebalansu budžeta da bi podstakli davanje kredita i u tom domenu. Da zaključim, nadam se da ćete glasati u danu glasanja za ovu kontragaranciju. To je stvarno jedan veoma važan element pokretanja, ne samo naše železnice, nego i naše privrede u celini. Hvala.
Zahvaljujem ministru finansija, gospodinu Božidaru Đeliću. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini i biće blagovremeno obaveštena o tome. Sada određujem pauzu i rad nastavljamo sutra. Znači, sledeća tačka dnevnog reda sutra u 10,00 časova. Prijatno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 130narodnih poslanika. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifkacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Mirko Rosić, Vlastimir Budimović, Sima Radulović, Momir Radoičić, Slobodan Pavlović, Predrag Stojanović, Miloš Lučić, Jelena Milenković, Zoran Bošković i Jon Čizmaš. Pre podne odsutni: Čedomir Jovanović, Goran Vesić, Dragan Šutanovac i Nataša Milojević. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta "Otpor" i Nacionalnog demokratskog instituta. Pozdravljam prisutne goste. Primili ste ostavke Radoslava Veselinovića, mr Branislava Pomoriškog, Gorana Ćirića, Gorice Mojović, Gorana Vesića, Jožefa Kase, Petra Mišića, Višnje Nežić, Aleksandre Joksimović, Alena Selimovića, prof. dr Stevana Lilića, Nebojše Lekovića i Živice Predojeva na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovih ostavki, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i stavova 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata navedenim narodnim poslanicima. Saglasno članovu 88. stav 1. tačka 2. i stavovima 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima Radoslavu Veselinoviću, mr Branislavu Pomoriškom, Goranu Ćiriću, Gorici Mojović, Goranu Vesiću, Jožefu Kasi, Petru Mišiću, Višnji Nežić, Aleksandri Joksimović, Alenu Selimoviću, prof. dr Stevanu Liliću, Nebojši Lekoviću i Živici Predojevu, izabranim sa izborne liste Demokratska opozicija Srbija - dr Vojislav Koštunica. Sagasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Primili ste zahtev Demokratske opozicije Srbije - dr Vojislav Koštunica, za konstatovanje prestanka mandata narodnim poslanicima Dušanu Budišinu, Dušanu Goluboviću, Vladimiru Dobrosavljeviću, dr Ljubiši Đokoviću, Dušanu Iliću, Vladanu Jovičiću, Draganu Jočiću, Nenadu Lemajiću, Draganu Maršićaninu, Petru Madžareviću, Slađanu Mijajloviću, Radmilu Miloševiću, Dejanu Mihajlovu, Radomiru Naumovu, Zoranu M. Nikoliću, Vasiliju Pavićeviću, Milutinu Prodanoviću, Svetlani Stojanović, Vukosavu Tomaševiću, Đorđu Čukvasu, Draganu Šormazu i Ružici Veljović, izabranim sa izborne liste Demokraska opozicija Srbije - dr Vojislav Koštunica i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovog zahteva, sa predlogom da Narodna skupština na osnovu člana 88. stav 1. tačka 1. i stavova 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata navedenim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 1. i stavovima 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima Dušanu Budišinu, Dušanu Goluboviću, Vladimiru Dobrosavljeviću, dr Ljubiši Đokoviću, Dušanu Iliću, Vladanu Jovičiću, Draganu Jočiću, Nenadu Lemajiću, Draganu Maršićaninu, Petru Madžareviću, Slađanu Mijajloviću, Radmilu Miloševiću, Dejanu Mihajlovu, Radomiru Naumovu, Zoranu M. Nikoliću, Vasiliju Pavićeviću, Milutinu Prodanoviću, Svetlani Stojanović, Vukosavu Tomaševiću, Đorđu Čukvasu, Draganu Šormazu i Ružici Veljović, izabranim sa izborne liste Demokraska opozicija Srbije - dr Vojislav Koštunica. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nastavljamo rad po utvrđenom dnevnom redu..... (Poslanici Demokratske stranke Srbije vraćaju predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije i svoje identifikacione kartice i napuštaju salu.) Doviđenja. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O DAVANjU KONTRAGARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE SAVEZNOJ REPUBLICI JUGOSLAVIJI ZA OTPLATU OBAVEZA PO ZADUŽENjU JP "ELEKTROPRIVREDA SRBIJE" KOD EVROPSKE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova i molim poslaničke grupe da mi dostave listu sa prijavljenim govornicima po ovoj tački dnevnog reda. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača mr Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije želi reč? Reč ima ministar Božidar Đelić.