Poštovano predsedništvo, uvaženi poslanici, dame i gospodo, dozvolite mi da u kratkim crtama iznesem predlog najznačajnijih izmena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zašiti i Zakona o zdravstvenom osiguranju. Ustavni osnov za donošenje izmena Zakona o zdravstvenoj zaštiti sadržan je u odredbama člana 97. stav 1. tačka 10. Ustava Republike Srbije prema kojima Republika Srbija uređuje i obezbeđuje sistem u oblasti zdravstva, a izmena Zakona o zdravstvenom osiguranju odredbama člana 68. stav 3. Ustava Republike Srbije prema kome se zdravstveno osiguranje uređuje zakonom i članom 97. tačka 10. Ustava Republike Srbije prema kojem Republika Srbija, između ostalog, uređuje i obezbeđuje sistem u oblasti socijalnog osiguranja i zdravstva. U prethodnom periodu smo u više navrata isticali da radikalnih promena u sistemskim zakonima… [[Predsednik: Molim poslanike da budu tiši, ne čujemo ministra.]] koji regulišu funkcionisanje zdravstvenog sistema neće biti, s obzirom da ulazimo u predizbornu godinu i da je preostalo vreme do kraja mandata ove vlade izuzetno kratko, kako bi se na opšte prihvatljivi način izvele potrebne izmene zakona o neophodne reforme u zdravstvu. Međutim, imajući u vidu da je pred nama period od skoro godinu dana do izbora i formiranja nove vlade, kako to navode čelni ljudi vladajuće koalicije, ali i veći broj opozicionih lidera, određeni veliki propusti, opšte poznati problemi u funkcionisanju zdravstvene službe nalažu nam izmene ova dva zakona po hitnom postupku, s obzirom da bi odlaganje njihovog rešenja dodatno opteretilo funkcionisanje sistema zdravstva. Posebno naglašavam činjenicu da bi donošenje predloženih izmena zakona na jesen dovelo do velikih problema u projekciji budžeta za 2012. godinu, s obzirom da je nacrt izrade budžeta za narednu godinu već u toku. Imajući u vidu činjenicu da je reforma procesa nestatičko stanje, donošenje ovih zakona predstavlja deo kontinuirane reforme zdravstvenog sistema. U procesu izmene ova dva zakona ugradili smo i usaglasili moguća predložena rešenja od strane Republičkog zavoda zdravstvenog osiguranja, lekarske, farmaceutske, sestrinske i drugih komora Srbije, Udruženja pacijenata, Odbora za zdravlje Skupštine Srbije, nekih od poslanika u Skupštini Srbije. Evropska komisija u Beogradu imala je amo jednu primedbu na predložene izmene zakona, a u razgovoru sa ambasadorom Dežerom objasnili smo mu zašto smo bili prinuđeni da donosimo ove izmene po hitnom postupku. Molim vas, posle ovoga što sam izneo, da vam kažem da je danas u "Večernjim novostima" izašao tekst – Drugi pol nečije žalbe, prema tome da Republički zavod zdravstvenog osiguranja već traži promenu tek usvojenog Zakona o zdravstvenom osiguranju, što nije tačno, s obzirom da je Republički fond dao potpunu saglasnost na sve predloge izmena i dopuna ovih zakona, s obzirom da smo u toku jutra obavili razgovorom sa direktorom Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, njegovim saradnicima i oni su negirali da su bilo šta rekli o ovom zakonu, na ovaj način kako je objavljeno u "Večernjim novostima" i to je ono što želim da vam posebno naglasim. Predloženim izmenama poboljšava se položaj bolesnika, posebno osetljivih grupa, omogućava efikasnije funkcionisanje zdravstvenog sistema i usklađuje ova dva zakona sa zakonima koji su u međuvremenu doneti. Najznačajnije izmene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti su sledeće – osnivanje uprave za skrining programe, u okviru ove oblasti jedan od osnovnihciljeva je smanjenje oboljeva i prevremenog umiranja od malignih bolesti, s obzirom da su maligne bolesti, posebno bolesti srca i krvnih sudova, najčešći uzrok oboljevanja i umiranja ljudi, kako u svetu, tako i u Republici Srbiji. Ono što je veoma značajno, moram da vam kažem da smo mi jedna od zemalja koje imaju povećan broj smrtnosti u odnosu na broj stanovnika i da je ovo nešto što bi trebalo da ima povoljne efekte u smanjenju umiranja od malignih bolesti. Zbog toga su predviđeni po preporukama Svetske zdravstvene organizacije Nacionalni program za prevenciju raka dojke, za prevenciju raka grlića materice i za prevenciju kolorektalnog karcinoma. Ovim predlogom zakona precizirane su odredbe koje se odnose na stručno usavršavanje zdravstvenih radnika i zdravstvenih saradnika u oblasti obavljanja specijalizacije. Naime, dat je pravni osnov da se za određene deficitarne grupe medicine, stomatologije, odnosno farmacije zdravstveni radnici, odnosno zdravstveni saradnici mogu uputiti na specijalističko usavršavanje po završenom pripravničkom stažu i položenom stručnom ispitu, odnosno da za određene deficitarne grupe specijalnosti, edukacija ne mora postojati uslov od dve godine radnog staža po položenom stručnom ispitu. Dat je pravni osnov da ministar zdravlja za svaku kalendarsku godinu donese odluku u oblastima medicine, stomatologije, odnosno farmacije, koje su deficitarne grane u Republici Srbiji, najkasnije do 31. decembra tekuće godine, a po prethodno pribavljenom mišljenju Zavoda za javno zdravlje, osnovanog za teritoriju Republike Srbije. Tako je predviđen, dat pravni osnov za izdavanje, obnavljanje, odnosno oduzimanje licenci zdravstvenog saradnika, kao što su psiholozi, pedagozi, socijalni radnici i drugo. Istovremeno, unete su i odredbe koje se odnose na postupak oduzimanja sertifikata o akreditaciji. Propisano je da Agencija za akreditaciju zdravstvenih ustanova Srbije može po službenoj dužnosti da oduzme sertifikat o akreditaciji pod uslovom da zdravstvena ustanova više ne ispunjava utvrđene standarde za određenu oblast zdravstvene zaštite, odnosno granu medicine, odnosno stomatologije, odnosno farmaceutske delatnosti na osnovu kojih je toj zdravstvenoj ustanovi izdat sertifikat. Obezbeđivanje prava na privatnost dece starije od 15 godina zasnovano je na Konvenciji UN o pravima deteta, a ova odredba je usklađena sa principima Univerzalne deklaracije i bioetici i ljudskim pravima UNESKA, Konvencija Saveta Evrope o ljudskim pravima u biomedicini i Evropskom poveljom o pravima pacijenta, kao i principima o pravima pacijenta Svetske zdravstvene organizacije. Utvrđeno je i posebno pravo pacijenta koje se odnosi na poštovanje pacijentovom vremena u ostvarivanju zdravstvene zaštite u zdravstvenim ustanovama, na zakazivanje pregleda, dijagnostičkih procedura, kao i drugih medicinskih mera i postupaka radi očuvanja i unapređenja zdravstvenog stanja. Posebno su precizirane odredbe koje se odnose na pravo pacijenata nad kojima se vrši medicinski ogled, na taj način da se medicinski ogled ne može vršiti nad maloletnim licima, osim ako je to od neposredne koristi za zdravlje maloletnog lica, uz pismeni pristanak njegovog zakonskog zaštitnika, a sve na osnovu napred navedenih dokumenta. Predloženo je da se pored drugih ustanova, da će se pored drugih poslova koji su kao poslovi od opšteg interesa, finansiranje sredstvima budžeta Republike Srbije proširili na poslove koji obuhvataju Institut za medicinu rada dr Dragomir Karajović, a koja se odnosi na praćenje i proučavanje uslova rada, organizovanje i sprovođenje informacionog sistema, prikupljenih podataka i praćenja epidemiološke situacije na teritoriji Republike Srbije u oblasti profesionalnih bolesti, bolesti u vezi sa radom i povredama na radu, kao i predlogom mera za njihovo sprečavanje i smanjivanje, odnosno unapređivanje organizacije rada zdravstvenih ustanova u oblasti zaštite zdravlja na radu. Takođe je Predlogom zakona o izmenama Zakona dat pravni osnov da se u zdravstvenim ustanovama obavljaju poslovi interne finansijske kontrole, u skladu sa propisima kojima se uređuje budžetski sistem, na predloženi način izvršeno je usklađivanje ovih odredbi zakona sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu kojima je na potpun i celovit način uređena oblast interne finansijske kontrole u javnom sektoru. Takođe, ove izmene doprinose harmonizaciji propisa u oblasti zdravstvene zaštite. Ovde ima pet, šest, ne bih ih navodio, pošto ih imate u obrazloženju zakona, a bilo je neophodno izvršiti usklađivanje Zakona o zdravstvenoj zaštiti sa propisima koji su doneti od kraja 2005. godine do danas, a pre svega sa odredbama Zakona o lekovima i medicinskim sredstvima i Zakona o budžetskim sredstvima. Najznačajnije izmene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju su – proširena su određena prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. To se pre svega odnosi na proširenje prava na stomatološku zdravstvenu zaštitu, pored drugih lica kojima je pravo dato i na studente do navršenih 26 godina života. Na taj način populaciji studenata obezbeđuje se stomatološka zdravstvena zaštita, zatim licima kod kojih je u toku života zbog oboljenja ili povrede došlo do gubitka pojedinih telesnih ili psihofizičkih funkcija, zbog čega nisu u mogućnosti da samostalno obavljaju svakodnevne aktivnosti, kao i licima kojima se zbog nedostatka sopstvenih prihoda iz obaveznog zdravstvenog osiguranja ostvaruju sredstva doprinosa koji uplaćuje republički budžet. Posebno bih naglasio, a i najveće su dileme i najveće rasprave oko predviđenog prava na promenu pola iz medicinskih razloga. Moram tu posebno da dam obrazloženje, pre svega zato što su od četiri vodeća domaća sredstva javnog informisanja, tri su to donela na naslovnim stranama. Samo hoću, bio je veliki broj komentara na te tekstove, da približim da u našem društvu postoje lica, tzv. hermafroditi, koji imaju seksualne odlike i muških i ženskih osoba. Dok su te osobe male, kao deca, to je nešto što se možda i ne primećuje, ali kad počnu hormoni da rade, da tako kažem, i kada ta deca dođu u položaj sa 18 godina, onda je to jedan veliki problem za njih, kako da se to reši. Voleo bih da vidim neke ljude, koji se na to odnose sa podsmehom, kako bi se ponašali da u svojoj neposrednoj okolini imaju takve osobe i kako bi oni koji to komentarišu na jedan neprihvatljiv način reagovali da je to njihovo dete, da je to njihova sestra ili neko drugi ili neko treći. Prema tome, izuzimam one ljude koji to ne mogu da shvate, ali ako se vidi da su medicinske indikacije za promene pola, ako to utvrđuje multidisciplinarni tim stručnjaka,onda neke neprimerene reakcije bi na ovaj način možda malo mogle da budu uvedene u realne tokove života. Proširen je krug lica kojima su obezbeđena prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Tu spadaju lica koja su izložena povećanom riziku oboljevanja odnosno lica čija je zdravstvena zaštita potrebna u vezi sprečavanja, suzbijanja i rano otkrivanje i lečenje bolesti od većeg socijalnog medicinskog značaja, a predviđeno je i lečenje žrtava nasilja u porodici kao žrtve trgovine ljudima, odnosno obolelih od retkih bolesti. Posebno smo predvideli da budžet Republike Srbije od 2012. godine obezbedi sredstva za lečenje pacijenata obolelih od retkih bolesti na osnovu godišnjih programa za njihovo lečenje. Kao što znate, ove osobe se sada leče na osnovu programa humanitarne pomoći lica, međutim na godišnjem nivou to iznosi oko pet miliona evra, ali Republika Srbija mora da postepeno prihvata obavezu lečenja s obzirom da to zahtevaju i ovi donatori koji finansiraju ovaj fond. Stvoreni su i uslovi za uvođenje elektronske zdravstvene kartice koja će biti usklađena sa karticama koje se koriste u zemljama EU, kao i isprave o osiguranju koje sadrže prostor za kontaktni mikrokontrolor čip i prostor za mašinsku čitljivu zonu za upotrebu automatskog očitavanja podataka. Iznos sredstava koji je potreban za ovu namenu, a moram da vam kažem da su svi ovi predlozi bili u Ministarstvu finansija, za jednu karticu iznosi 370 dinara, što je mnogo manje od troškova za izdavanje lične karte. Mislim da je vreme od tri godine realan rok da se ova kartica uvede, s obzirom da ćemo do 2015. godine izvršiti informatičko povezivanje svih zdravstvenih ustanova na teritoriji Srbije. Kako na primarnom tako i na sekundarnom i tercijalnom nivou imaćemo i elektronski karton i elektronski recept i sve ono što podrazumeva brže i efikasnije funkcionisanje zdravstvenog sistema. Predloženo je da se zdravstvena kartica u 2011. godini nadalje uverava pod uslovom da je obveznik uplate doprinosa započeo i nastavio sa izmirivanjem doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Predvideli smo i promenu naziva Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje u republički fond za zdravstveno osiguranje, kao i pokrajinskog zavoda, radi usklađivanja Zakona o zdravstvenom osiguranju sa Ustavom Republike Srbije. Moram posebno da naglasim da za sprovođenje ovih zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, a sredstva za sprovođenje ovih zakona za 2012. godinu, nadalje, planiraće se u skladu sa bilansnim mogućnostima Republike Srbije, kao i u okviru raspoloživih sredstava planiranih finansijskim planom organizacije za obavezno zdravstveno osiguranje. Nadam se da ćete podržati ove zakone pre svega zbog bolesnika, ljudi koji rade u sistemu zdravstva i uopšte državnog interesa. Ne možemo da dozvolimo da još najmanje dve godine navedene i predložene izmene zakona čekaju na donošenje novog i reformisanog i sveobuhvatnog Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Zakona o zdravstvenom osiguranju, s obzirom da bi zato vreme uočeni problemi došli do nesagledivih posledica po zdravlje i stanovništvo i funkcionisanje ionako narušenog zdravstvenog sistema. Ko će onda da odgovara, na primer, što u Jagodini od neurologa za narednih pet godina njih četvorica odlazi u penziju, a nisu predviđene zamene. Da ne govorim o nedostatku anesteziologa, radiologa, patologa i drugih specijalista kojih nema na tržištu, ali nema ni lekara koji specijaliziraju navedene deficitarne grane medicine. Imaćemo hirurge, opremljene operacione sale, ali oni neće moći da operišu bez anesteziologa. Ako ne poboljšamo stomatološku zaštitu, u pravom smislu te reči, dobićemo Šojićevu krezubu Srbiju ne samo među siromašnom i starijom populacijom stanovništva, već i među studentima i budućim akademskim građanima koji su budućnost Srbije i da ne nabrajam više. Na kraju, dame i gospodo poslanici, kao resorni ministar mogu da vam kažem da ima mnogo problema u sistemu zdravstva, da veliki deo ljudi koji radi u zdravstvu, nažalost, kao i dobar deo naših građana za svoj rad ne prima naknadu koja bi omogućavala pristojan život. Najveći deo njih ulaže velike napore da u ovim sirotinjskim vremenima odgovori svojim funkcionalnim obavezama i pomogne bolesnima i povređenima. Za te ljude se vredi boriti, a uz vašu pomoć, nadam se, i omogućiti bolji materijalni status. Ima, nažalost, kao i svugde u svetu, i drugih koji nam donose veliku štetu i koje ćemo uz pomoć nadležnih državnih organa, vas i građana, uspeti da vratimo okvire Hipokratove zakletve ili udaljimo iz sistema, dok za one koji su se ogrešili o zakon postoje predvidive sankcije koje moraju da važe za sve. Moje saradnice, dr Elizabet Paunović, prvi državni sekretar, Zorica Pavlović, pomoćnik za zdravstveno osiguranje i dr Dubravka Šaranović, koja će nam se kasnije pridružiti, pomoćnik za zdravstvenu zaštitu i ja sa dužnom pažnjom pratićemo vaše izlaganje i na kraju skupštinske rasprave odgovoriću na postavljena pitanja. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li predstavnici Zakonodavnog odbora i Odbora za zdravlje i porodicu, gospodin Ratković i Vuković, žele reč? (Ne.) Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Podsetila bih vas da će narodni poslanik Milan Knežević biti predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo. Za reč se javio najpre gospodin Nikola Krpić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi ministre prof. Stankoviću, poštovano predsedništvo, ustavni osnov za dopunu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti nalazi se u članu 97. stav 1. tačka 10) Ustava Republike Srbije. Poslanička grupa PUPS sa posebnim interesovanjem i odgovornošću analizirala je ova dva predloga o zdravstvenoj zaštiti i o zdravstvenom osiguranju, jer postojeća sistemska rešenja se samo dopunjuju kvalitetno, jer Rimska povelja nas obavezuje o pravima pacijenata. Veoma dominantan uticaj na poslaničku grupu PUPS proističe iz toga što svoju legitimnu odgovornost PUPS nalazi u ogromnoj grupi građana, dece, omladine oba pola, studenata, građana, penzionera, kao i nezaposlenih i invalidnih lica, hendikepiranih i drugih kategorija. Gospodine ministre, u ovim socijalnim grupama se najpre osećaju svi elementi koji utiču na zdravlje svog stanovništva Republike Srbije. Takođe, svesni smo činjenice da kao pripadnici poslaničke grupe PUPS, koja je koalicija u vlasti, nosimo odgovornost za prihvatanje predloga ova dva zakona i njihova namena i primena. Pokazali ste visok stepen humanosti predlaganjem ova dva zakona po kojima svi građani imaju pravo na očuvanje kako svog zdravlja tako i zdravlja nacije. Došlo je do humanizacije prava i propisa sa SZO. PUPS sa velikom odgovornošću konstatuje da naši građani, pre svega deca i omladina, a i ostale socijalne grupe moraju da imaju potpunu svest o svojim pravima kada se govori o zdravlju nacije. Gospođo predsedavajuća, dozvolite mi da konstatujem da smo socijalno odgovorna država koja čini ove velike napore za dopunu ovih predloga zakona. Za razliku od postojećih zakona šta nam nude ova dva predloga? Pre svega čuvanje zdravlja. Građani dobijaju od pravnog poretka zemlje da im se pravo na zdravstvenu zaštitu, Ustavom i ovim zakonima garantuju u potpunosti, a mi kao poslanička grupa PUPS smo poslanička grupa koja svojim programom na prvom mestu garantuje socijalna i zdravstvena prava svih građana i bore se za njih. Raskorak između visoko postavljenih zahteva u oba predloga ovog zakona, zahtevaju finansijska sredstva koja se moraju planirati u budžetu Republike Srbije za 2012. godinu. Ove promene će se početi primenjivati od 1. januara 2012. godine. Poslanici PUPS su svesni činjenice i ekonomskih mogućnosti društva u celini, što zahteva ubrzano usvajanje ovih predloga zakona. Poslanička grupa PUPS smatra i zalagaće se za sve što je napisano u Ustavu i Zakonu o zdravstvenoj zaštiti a koji se tiče vulnerabilnih ranjivih grupa, osobama sa posebnim potrebama, osobama obolelih od retkih bolesti, nezaposlenih i raseljenih lica, i njihovom pravu na korišćenje zdravstvene zaštite, glasaćemo za predloge ovih zakona. Moramo napomenuti da svako rođeno dete je svet za sebe i ima svoj karakter kao i osobenosti. Na žalost, nisu sva deca imala sreću da ugledaju svet zdrava, da rastu uz osmehne sretnih roditelja i stasavaju pred njihovim budnim okom. Neka od njih stignu u domove bez roditeljskog staranja, jer ne mogu da brinu o njima ili nema ko da brine o njima. Ima dece sa smetnjama u razvoju, koji su sa roditeljima i idu u dnevni boravak, što olakšava svakodnevnicu roditelja, posebno ako su zaposleni. Sva ova deca na stomatološkom fakultetu u Beogradu na Klinici za preventivnu dečiju stomatologiju dobijaju sve stomatološke usluge. Vaša pomoć kroz predlog ovog zakona zaslužuje veliko priznanje jer ste shvatili da ovolika grupacija dece ne može i ne sme biti marginalizovana. Oni imaju prava da žive i leče se, da budu okružena pažnjom i ljubavlju kao i brigom kao i sva druga deca. Poslaničkoj grupi PUPS čini zadovoljstvo što ste školskoj i studentskoj omladini koja se školuje do 26 godine starosti, obezbedili stomatološku i drugu zdravstvenu zaštitu. Ovom odlukom se dodatno osnažuje i obaveza društva. Takođe, ova odluka će povećate dosadašnje uskraćivanje zdravstvene zaštite i ostaloj deci do 18 godina, koja nisu uspela da zdravstveno osiguranje obezbede po drugim osnovama. Ova odluka neće finansijski optereti budžet Republike Srbije. Predložili ste, gospodine ministre, i pravo na privatnost medicinske dokumentacije. Uvid u medicinsku dokumentaciju taksativno ste opisali sve moguće varijante, upotrebe i zloupotrebe i korišćenje iste. Omogućili ste da njihovi roditelji mogu da odobre i da se upoznaju sa stanjem zdravlja svoje dece. Ovaj član je važan za ostvarivanje zaštite adolescenata u domenu mentalnog zdravlja, ali oznažuje ulogu zdravstvenih radnika i zdravstvenog sistema o socijalnoj pravdi našeg društva i država uopšte. Na kraju, ne po značaju, u članu 11. stav 3, lica starosti do 65 godina života i više, imaju obezbeđenu zdravstvenu zaštitu. Znači, i vojni penzioneri, i lica iz radnog odnosa, i poljoprivrednici. Napomenuo bih da pored njih, pravo na stomatološke usluge će imati sva lica kojima država plaća osiguranje. Znači, svim nezaposlenima, izbeglicama, raseljenima, osobe koje su tokom života imale povrede ili gubitak telesnih i psihofizičkih funkcija, jer ne mogu sami da obavljaju svakodnevne životne funkcije. Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, radi ovih razloga budite uvereni da će poslanička grupa PUPS u danu za glasanje dati svoj glas za ova dva predloga o kojima je danas raspravljamo. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Arpadu Fremondu.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dragi saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da kao narodni poslanik SVM iznesem naše sugestije u vezi Zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, u vezi onog dela koji se odnosi na poljoprivredne proizvođače. O ovim izmenama smo već vodili razgovore sa predstavnicima Ministarstva zdravlja. Ove nedelje već dva puta, a na žalost, još nismo došli do kraja dogovora. Znate dobro da za nas poslanike koji dolazimo iz vojvodine je poljoprivreda izuzetno važna, zbog toga što 50% naših građana koji žive na teritoriji AP Vojvodine je na neki način povezan sa ovom granom privrede. Nadam se da ćemo se složiti oko toga, da poljoprivreda trenutno nije baš u najboljem stanju. Mogli smo pre dva meseca videti kako su nezadovoljni poljoprivredni proizvođači blokirali celu Vojvodinu za par sati. Na žalost, ova vlada ne vodi računa o poljoprivrednim proizvođačima. Ponekad se posete samo neka sela po Srbiji, ponekad neki voze neke poljoprivredne mašine na pet do deset minuta, a posle toga se ne desi ništa i podsticaji za poljoprivredne proizvođače se jednostavno smanjuju. Stalno se nešto traži od poljoprivrednih proizvođača. Traži se od njih da proizvedu, a na kraju krajeva država im nudi sve manje i manje. Na žalost, ovoj vladi trenutno poljoprivreda nije prioritet. Samo ovu granu privrede hvalimo kada treba da saopštimo izborne rezultate, odnosno prihode koje dobija država od poljoprivrede. Naravno, gospodine ministre, zbog trenutnog stanja niste vi krivi, kao i Ministarstvo zdravlja, ali ipak smatramo da preko donošenja nekih zakona koji se tiču poljoprivrednih proizvođača, treba da vodimo brigu o njima. Smatramo da poljoprivreda i poljoprivredni proizvođači treba da imaju specifično stanje. Oni hrane celu državu i stalno rizikuju jer im opstanak zavisi od vremenskih prilika, odnosno od vremenskih neprilika. Mogli smo videti pre dve nedelje šta se desilo u nekim delovima Srbije, kada su u pitanju vremenske neprilike. Mislim da ako stvarno želimo da unapredimo poljoprivredu, ako država stvarno želi da bude više poljoprivrednih proizvođača, onda moramo donositi takve zakone koji pomažu naše poljoprivrednike, koji daju podsticaje našim poljoprivrednicima. Nije dovoljno samo da preko zakona, kao što sam rekao, iz oblasti poljoprivrede da unapredi ovu granu privrede, nego moramo da pazimo i preko nekih drugih zakona koji se ne odnose na poljoprivrednike. Na primer preko Zakona o PIO i Zakona o zdravstvenom osiguranju, da vodimo računa da to bude korisno za naše poljoprivredne proizvođače. Trenutno imamo problema sa Zakonom o PIO, odnosno sa primenom zakona o PIO, sa tim delom koji se odnosi na naše poljoprivredne proizvođače. Zašto sve to kažem? Na žalost, ovaj Zakon o zdravstvenom osiguranju želi da prenese rešenja sa poljoprivrednih proizvođača iz Zakona o PIO poljoprivredni proizvođači. Šta je u stvari problem sa ovim rešenjima? O tome želim malo više da govorim. U Predlogu zakona u članu 3. se navodi ko su osiguranici. Citiraću ove članove zakona, odnosno stavove 3, 4. i 5. Poljoprivrednim domaćinstvom, porodičnim poljoprivrednim gazdinstvom, odnosno mešovitim domaćinstvom u smislu ovog zakona se smatra zajednica života, privređivanje i trošenje prihoda bez obzira na srodstvo između njega i članova na poljoprivrednom domaćinstvu, odnosno gazdinstvu sa najmanje 0,5 ha poljoprivrednog zemljišta, odnosno sa manje od 0,5 hektara poljoprivrednog zemljišta, drugog zemljišta ili građevinske celine na kojoj se obavlja stočarsko – povrtarska i vinogradarska proizvodnja, uzgoj ribe, gajenje pečurki, puževa, pčela i drugi uzgoj. Šta to znači? To znači da po ovom članu svi koji su članovi porodice i koji žive na poljoprivrednom gazdinstvu od 0,5 ha, oni su svi obavezni da plaćaju zdravstveno osiguranje. Svi su oni članovi tog lica koji žive na 0,5 ha, što je izuzetno malo. Nosilac poljoprivrednog domaćinstva, odnosno porodičnog poljoprivrednog gazdinstva u smislu ovog zakona jeste lica koji je obveznik poreza na imovinu na osnovu poljoprivrednog zemljišta i poreza na prihod od poljoprivrede i šumarstva u skladu sa zakonom kojim se uređuje porez na imovinu i porez na dohodak građana. To znači da postoji mogućnost da bude više nosilaca poljoprivrednog gazdinstva, zato što ima više njih koji su obveznici poreza na imovinu na osnovu poljoprivrednog zemljišta. Smatramo to jako lošim rešenjem. Dalje ide član poljoprivrednog domaćinstva, porodičnog poljoprivrednog gazdinstva, odnosno mešovitog domaćinstva u smislu ovog zakona je lice koje živi i radi na poljoprivrednom domaćinstvu, porodičnom poljoprivrednom gazdinstvu, odnosno u mešovitom domaćinstvu. Za nas je problematično, članovi su oni koji žive i rade. Znači, ne samo oni koji rade u poljoprivrednom gazdinstvu, nego svi oni koji žive u toj porodici. Ove odredbe zakona prelaze u Zakon o zdravstvenom osiguranju iz Zakona o PIO. Imam par pitanja u vezi ovih rešenja. Interesuje me na osnovu čega može da se utvrdi da ko živi i radi na poljoprivrednom gazdinstvu? I šta ako je neko samo prijavljen na toj adresi, a ne živi tamo, ali šta je sa onima koji žive tamo, ali se ne bave poljoprivredom. Zašto to pitam? Zato što se u Zakonu o penzijsko-invalidskom osiguranju u članu 132. navodi i samo citiram onaj deo koji se odnosi na poljoprivredne proizvođače – prijave podataka za matičnu evidenciju podnose Fondu, organ nadležan za poslove javnih prihoda, prijave podataka za osnovice osiguranja koje služe za utvrđivanje godišnjeg koeficijenta i visinu uplaćenog doprinosa za osiguranike samostalnih delatnosti i osiguranike poljoprivrednike kao prijavu promene tih podataka. Ono što za nas nije dobro rešenje, ono što još postoji u ovom članu zakona da fond po službenoj dužnosti sačinjava prijavu na osiguranje, odjavu osiguranja kao i prijavu promene podataka osiguranja za osiguranike poljoprivrednike na osnovu podataka iz javnih isprava i evidencija organa nadležnog za vođenje katastra nepokretnosti organa nadležnog za utvrđivanje poreza na katastarski prihod od poljoprivredne delatnosti, organa nadležnog za vođenja registra poljoprivrednih gazdinstva i opštinskog organa uprave. Šta se dešava ovde u praksi? Znači, trenutno poreska uprava i to na osnovu ovog zakona svakog člana poljoprivrednih domaćinstava tu ima ili nema zemlju na svom imenu i nezaposlen, primoran da plaća penzijsko-invalidsko osiguranje. Znači, po osobi to iznosi 42.800 i nešto dinara. Znači, šta može da se desi? Odnosno, desilo se to već da i oni koji izdaju pod zakup svoje poljoprivredno zemljište naterani su da plaćaju PIO. Znači, bojim se da će se ista stvar desiti i kod ovog zakona jer poreska uprava neće pitati nikog samo će tražiti od članova poljoprivrednog domaćinstva da plati 17.000 dinara po osobi za zaštitu osiguranja. Znači, interesuje me ko je nadležan za to, da kaže ko su članovi kog poljoprivrednog gazdinstva, ko su oni koji rade u poljoprivrednom gazdinstvu? Znači, da li će to opet poreska uprava da uradi ili fond. Da vam kažem jedna primer, znači može da se desi da jedna porodica sa četiri člana mora da plati po osobi za PIO 42.800 dinara to je oko 170.000 ukupno, imaju samo 0,5 hektara zemlje, još na to ako dodamo da će svako morati, zato što se bave poljoprivredom, svako će morati da plati 17.000 dinara to je ukupno za jednu porodicu 240.000 dinara. Smatram da je ova nemoguća misija i želimo da ne dođe do toga, da poreska uprava šalje uplatnicu poljoprivrednim proizvođačima i oni da budu primorani da putuju i da kažu da se oni jednostavno ne bave poljoprivredom, da daju neke izjave, jednostavno da opravdaju da se ne bave poljoprivredom. Postoji bojazan da ćemo mi sada ova ista rešenja preneti u Zakon o zdravstvenom osiguranju pa me interesuje kako će se postupiti, ko će da utvrdi ko se bavi poljoprivredom i ko treba da plati zdravstveno osiguranje? Ono što je najgore, da poljoprivredne proizvođače niko neće da pita uopšte. Šta je sa onima koji se vode kao domaćice? Šta ako je neko studirao medicinu, završio medicinski fakultet, nije još našao posao, živi u toj porodici, ima malo poljoprivrednog zemljišta na svom imenu jer je nasledio, nije to još prodao, da li će on morati da plati zdravstveno osiguranje ili ne? Znači, možda se ide na to da sada svi oni koje se ne bave poljoprivredom, da prodaju svoje poljoprivredno zemljište. Smatramo, da što hitnije treba da se promeni Zakon o PIO i da se pravilnik i uredba o tome ko se smatra poljoprivrednim proizvođačem. Znači, što se tiče Pravilnika u zakonu PIO i do dan danas još nije donet, mi smo raspravljali o tome na Odboru za poljoprivredu i pre dva ili tri meseca nam je rečeno da će ipak biti donešen podzakonski akt o Zakonu o PIO. Čuli smo od vas, da vi nameravate da donesete podzakonske akte i tamo da vidimo ko treba da plati zdravstveno osiguranje, ali ipak smatramo da je izuzetno važno da bude u zakonu, budukriterijumi u zakonu i da znamo već u zakonu ko treba da plati zdravstveno osiguranje, a ko ne? Ono što je problem sa podzakonskim aktima da to mi narodni poslanici jednostavno ne možemo da vidimo, to samo vide samo članovi Vlade i mi ne možemo da utičemo na te podzakonske akte. Ono što je isto važno da smo vodili razgovore sa ministrom poljoprivrede o toj temi i on je rekao da treba da promenimo Zakon o PIO, da to nije baš najbolje rešenje, što se tiče poljoprivrednih proizvođača, znači oni delovi koji se odnose na poljoprivredne proizvođače i nažalost ništa se nije desilo i evo sada mi usaglašavamo jedan zakon koji treba da se promeni sa nekim drugim zakonom. Zbog svega ovoga, podneli smo i amandman kroz koji želimo da pojasnimo situaciju, zato mi dozvolite da kažem nešto i o sadržaju našeg amandmana. Znači, u članu 17. stav 1. tačka 27. želimo da se menja i da stoji "Poljoprivrednici stariji od 18 godina života koji se bave poljoprivrednom delatnošću, kao nosioci poljoprivrednog domaćinstva ili porodičnog poljoprivrednog gazdinstva ako nisu osiguranici zaposlenih, osiguranici samostalnih delatnosti, osiguranici iz tačke 17. ovog stava korisnici penzija, lica na školovanju". Stav 3. menja se i glasi: "Poljoprivrednim domaćinstvom ili porodičnim poljoprivrednim gazdinstvom smatra se zajednica života privređivanja i trošenja prihoda bez obzira na troškove između njegovih članova na poljoprivrednom domaćinstvu odnosno na gazdinstvu sa najmanje 0,5 hektara poljoprivrednog zemljišta po članu domaćinstva odnosno gazdinstva odnosno sa najmanje 0,2 hektara poljoprivrednog zemljišta, drugog zemljišta ili građevinske zemlje po članu domaćinstva isto, odnosno gazdinstva na kojim se obavlja stočarska, povrtarska ili vinogradarska proizvodnja, uzgoj ribe, gajenje pečuraka, puževa, pčela ili dugih uzgoja i gajenja. Ono što je isto važno, posle stava 4. i5. koji sad stoji u predlogu zakona, predlažemo da se dodaje još jedan član 6. koji glasi: "ako je više članova poljoprivrednog domaćinstva odnosno porodičnog poljoprivrednog gazdinstva obveznk poreza na imovinu na osnovu poljoprivrednog zemljišta ili poreza na prihod od poljoprivrede i šumarstva u skladu sa zakonom kojim se uređuje porez na imovinu i porez na dohodak građana nosilac poljoprivrednog domaćinstva, odnosno porodičnog poljoprivrednog gazdinstva u smislu ovog zakona jeste lice koje je vlasnik imalac prava korišćenja, zakupac ili plodouživalac koristi zemljište najveće površine".Zašto smo predali takav amandman? Zato što je danas ne prihvatljivo da će svi morati da plaćaju zdravstveno osiguranje. Dosadašnja praksa je drugačija, dosad je bio dogovor samo jedan član, znači nosilac poljoprivrednog gazdinstva da plaća zdravstveno osiguranje i ostali svi su dobili bili na osnovu toga osigurani. Takva je praksa i kod drugih zaposlenih, ako u porodici ima nekog nezaposlenog ostali na osnovu na njega dobijaju zdravstvenu zaštitu. Ono što je za nas drugi problem, donošenjem ovog zakona, svako dete koje ima 15 godina, a nije na školovanju, nezaposleno je, moraće samo da plati zdravstveno osiguranje. Dosadašnja praksa je bila da to mora od svoje 18 godine da učini, smatramo da to rešenje treba da ostane i dalje. Treći problem je u tome šta se smatra poljoprivrednim gazdinstvom. Mislim, smatram i rekao sam, npr. četvoročlana porodica sa 0,5 hektarane može da radi i da preživi proizvodnu godinu iako svi moraju da plaćaju PIO i zdravstveno osiguranje, onda će biti u velikoj nevolji i sad amandmanom smo pokušali da povećamo ovu cifru, tako da svaki član mora da bude, mora da ima 0,5 hektara. Rešenje predviđeno Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, smatramo da ne vode račna o interesima poljoprivrednih proizvođača i zbog toga mi ne možemo da damo podršku onim rešenjima koji po našoj proceni ne vode računa o našim poljoprivrednicima. Pošto je poljoprivreda strateška grana naše privrede, posebno treba da unapređujemo položaj poljoprivrednih proizvođača i to ne samo zakonima iz oblasti poljoprivrede već nekim drugim propisima, podzakonskim aktima koji u nekoj meri mogu uticati na uslove njihovog privređivanja. Amandmanom smo želeli da preciziramo, da definišemo ko se smatra osiguranikom i smatramo da je naš amandman u skladu sa deklarinisanom socijalnom i zdravstvenom politikom Vlade. Čuli smo i to da ipak, možda ćete prihvatiti naš amandman sa nekim promenama. Stojimo vam na raspolaganju. Tu smo i danas i u ponedeljak i tražimo od vas, ako treba i sa izmenama da prihvatite ovaj amandman i tražimo od vas da dođemo do zajedničkog rešenja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsenica Judita Popović.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, normalno da, ukoliko u zakonskim predlozima postoje određena dobro dobra rešenja LDP iste mora podržati. Nesumnjivo da u ovim predlozima zakona postoje dobra rešenja i zato ih i podržavamo. U Zakonu o zdravstvenom osiguranju moramo podržati unapređivanje ostvarivanja određenih prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, odnosno proširenja određenih prava. Moramo podržati i unapređivanje sistema izabranog lekara, kao i proširivanje kruga lica koji ispunjavaju uslove da steknu stvojstvo osiguranog lica. U Zakonu o zdravstvenoj zaštiti moramo podržati stvaranje uslova za dalje unapređenje ostvarivanja prava pacijenata, pre svega kroz unapređenje prava koja se odnose na zdravstvenu zaštitu dece mlađe od 18 godina, poštovanje pacijenta ovog vremena, zaštitu lica obolelih od retkih bolesti, unapređenje kvaliteta i standarda u obavljanju zdravstvene zaštite, harmonizaciju propisa u oblasti zdravstvene zaštite sa principima i načelima Svetske zdravstvene organizacija, kao i usklađivanje Zakona o zdravstvenoj zaštiti sa ostalim propisima. Dakle, to su razlozi zbog kojih mi možemo da kažemo da nemamo problema oko toga da li ćemo glasati za ove predloge zakone. Međutim, ovi predlozi zakona i ova dobra rešenja u zakonima teško da mogu da promene zaista očajnu i ozbiljnu problematiku u zdravstvu, koja je pre svega nastala zbog jedne sveobuhvatne i sveprisutne korupcije. Poštovani gospodine ministre, nažalost, danas kada se kaže zdravstvo često je to sinonim za korupciju i vi ste ovih dana često govorili o tome da je korupcija sveprisutna i da je sveobuhvatna i da Ministarstvo nema kapacitete da se izbori sa tim. Govorili ste o tome da ste nemoćni protiv korupcije, da ste nemoćni da se izborite sa mitom, govorili ste o tome da vam je potrebna pomoć pravosuđa, da vam je potrebna pomoć policije, Agencije za borbu protiv korupcije, da nema radikalnih reformi zdravstva na kraju mandata. Dakle, sve su to konstatacije. Međutim, vi zaboravljate, pri tom, da vi niste neko lice koje stoji izvan tog ministarstva, nego da ste vi upravo ministar za zdravstvo. Prema tome, s obzirom da ste vi dugogodišnji zdravstveni radnik, znate da ukoliko želite da se borite protiv određene bolesti patologije, morate da dijagnostikujete šta je prouzrokovalo tu bolest, tu patologiju i tada da konstatujete na koji način može to da se leči. Dakle, vi morate da pronađete lekove za to, bili vi na početku ili na kraju mandata, to je potpuno nebitno. Sama konstatacija problema neće dovesti do promene nabolje u tom zdravstvenom sistemu, u zdravstvu Srbije, koje je opterećeno tom korupcijom. Na primer, kada se govori o tome da treba da se utvrdi šta je to generisalo, šta je u stvari uzročnik te korupcije, postavila bih vam pitanje – da li ste vi izvršili ozbiljnu analizu, koliko sredstava iz tog zdravstvenog budžeta se izdvaja za zarade zaposlenih? Da li vi znate koliko zaposlenih radi u zdravstvu? Da li vi znate kako su ti zaposleni nagrađeni, počev od onih zdravstvenih radnika koji rade sa srednjom stručnom spremom, onih koji su specijalisti ili oni koji imaju subspecijalizaciju? Da li ste razmišljali i da li ste izvršili analizu oko toga koliko radi ne medicinskih radnika u zdravstvu? Da li znate da je to 26%. To znači da je četvrtina zaposlenih u zdravstvu izvan te medicinske struke. Da li ste izvršili neku analizu, na koji način rade ombudsmani pri kliničkim i bolničkim centrima? Da li ste razgovarali sa tim ombudsmanima koji imaju neposredne kontakte sa pacijentima koji su iz nekog razloga bili prinuđeni da se obrate ombudsmanu? Da li ste razgovarali sa direktorima zdravstvenih ustanova bolničkih centara, sa bilo kojom ustanovom koja se bavi pružanjem zdravstvenih usluga, sa kojim teškoćama se susreću i kako oni te teškoće prevazilaze? Da li ste uopšte razmišljali o tome da napravite neku strategiju, dakle, vi kao Ministarstvo, nezavisno od policije, od sudstva, od Agenciju za borbu protiv korupcije? Kako uraditi prevenciju protiv korupcije? Kako tu korupciju utvrditi u redovima tamo gde se ustvari i daju te zdravstvene usluge i kako se izboriti protiv te korupcije? Iz vaših medijskih nastupa, iz današnjeg vašeg ekspozea, izlaganja u Skupštini, nisam primetila nijednu rečenicu sa kojom vi ustvari kažete, jeste, ta korupcija postoji, jeste, mi radimo to i to, jeste, preduzećemo to i to i očekujemo efekte to i to u roku tom i tom. Dakle, opet podvlačim, nebitno je da li je to na početku ili na kraju mandata. Zdravstvo Srbije je u takvom haosu, u takvim problemima da je prosto nemoguće da mi dočekamo da prođu svi izborni postupci, svi izborni krugovi i da sačekamo neki budući početak nečijeg mandata da bi se počelo nešto da se radi. Ukoliko sačekamo kraj vašeg mandata, mi ćemo morati da čekamo nekoliko meseci. Za to vreme, mi imamo i dalje ozbiljne probleme u vezi korupcije. Vi kažete da sami ne možete to da uradite, a pretpostavljam da ste mislili na Ministarstvo, kao jedan deo izvršne vlasti. Međutim, vi kao ministar možete da predlažete zakone, možete da predlažete određene akte, koje može da donese upravo u ovom ciljuo kom govorim, dakle, u cilju borbe protiv korupcije. Vi možete da radite sa svim vašim prvim ljudima po zdravstvenim ustanovama po tom pitanju. Dakle, vi možete i imate ovlašćenja, svaku nepravilnost koja dođe do vas, da prostudirate, analizirate, imate timove koji rade sa vama, imate državne sekretare. Dakle, morate da imate, pre svega, volju da imate za to dovoljno vremena, a vremena morate napraviti, jer zato ste ustvari i ministar, da svoje vreme ustvari poklanjate, dajete i žrtvujete za taj deo izvršen vlasti, na čijem čelu ste sad. Vi morate da brinete o kvalitetu, morate da se borite da teče nesmetan rad u zdravstvenim ustanovama, a takođe morate da se borite i za adekvatnu nagradu svim tim zdravstvenim radnicima, koji obavljaju tako težak posao. Vi ne smete dozvoliti da 108.000 ljudi bude kompromitovano zbog nekoliko njih, koji zbog mita i korupcije to zdravstvo dovode na loš glas. Ukoliko zađete među građane, najverovatnije će vam svaki drugi reći da se nekada u svom životu susreo sa tom nemani, lično susreo sa korupcijom ili mitom. Ako se nije susreo, onda je bar čuo iz svog neposrednog okruženja. Vi kao ministar morate da se borite protiv zloupotreba u zdravstvu, protiv monopola, protiv negativne selekcije koja je i te kako izražena u zdravstvu. Vi morate da vodite računa o tome koliko doktora nauka trenutno radi po raznim zdravstvenim ustanovama, kliničko-bolničkim centrima u Srbiji, ne samo u Beogradu nego i u provinciji. Da li vi znate, recimo, da je Zrenjanin imao jednog doktora nauke, hirurgije, jednog čoveka koji je bio subspecijalista i taj je po sili zakona otišao u penziju nezadovoljan, kompromitovan, zato što mu jednostavno nisu dozvolili da radi, upravo iz tog razloga, jer su u njemu prepoznali ozbiljnu konkurenciju i ozbiljnu opasnost za sopstveno napredovanje. Dakle, mora se voditi računa o tome da mi imamo jako dobar i stručan kadar i moramo voditi računa o tome da taj stručni kadar ne bude žrtva zloupotreba, korupcije i nečijeg nemara. Vi kažete da vam nedostaje podrška ostalih institucija u toj borbi za korupciju. Ja bih vam rekla da se vi možda okrenete oko sebe pa da pogledate, imate vi i neko udruženje "Doktori protiv korupcije". Pogledajte malo šta možete preko tih doktora koji verovatno imaju neposredna saznanja o ozbiljnim kršenjima zakona u pogledu korupcije, pa bi možda mogli da vam pomognu i da vas usmere u kom smeru bi mogli da pokrenete ovu stvar sa mrtve tačke. Jer definitivno, priča o korupciji, priča o tome da mi moramo da se borimo protiv korupcije, neće dati nikakve rezultate. Dakle, pre svega utvrđivanje šta je to izazvalo, šta izaziva i šta ubrzava tu korupciju, šta je još uvek drži na tom nivou na kojem jeste u zdravstvu, kako treba istu lečiti, kojim sredstvima, s kim, i da pri tom zacrtate konkretne rokove, koji su jako bitni, jer ti rokovi u stvari utvrđuju i nečiju odgovornost, jer može da se analizira da li je nešto urađeno u tom roku što je dogovoreno ili nije i valjda bi trebalo neko da snosi odgovornost ukoliko nije, a ne samo da se zaboravi. Podsetila bih vas na jednu ozbiljnu aferu oko ovih nesrećnih vakcina za svinjski grip. Mi smo kupili paresirani broj tih vakcina i to je prošlo. Ali, mi sad moramo uništiti 600 hiljada tih vakcina. Kako ćemo ih uništiti? Navodno, postoji neko rešenje da to bude u Beču i da uništavanje jedne vakcine košta šest evra. To je još tri miliona i 600 hiljada evra. Da li je, gospodine ministre, to tačno? Da li postoji neki drugi način i neko drugo mesto i da li postoji neka druga cena da se mi rešimo tog medicinskog otpada? Da li vi vodite računa o tome, da li razmišljate i da li se konsultujete oko toga ko bude biran, postavljan, imenovan za direktora javnih nabavki Republičkog zavoda zdravstvenog osiguranja? Mislim da je sve to u delokrugu ministra zdravlja. Da li vi kao ministar razmišljate o tome da se treba pre svega boriti i protiv uticaja političkih stranaka u zdravstvenom sistemu, jer smo svedoci toga da je ta partokratija i te kako opasna i pogubna za realan život građana, a mislim da i zdravstvena zaštita spada u tu realnost? Prema tome, dobra rešenja, dobri predlozi iz ovih zakona zaista predstavljaju više jednu šminku, jedan kvalitet ali nikako nešto dovoljno što u znatnoj meri može da reformiše i da poboljša sistem zdravstvene zaštite, zdravstvenog osiguranja i uopšte funkcionisanja zdravstvenog sistema u Srbiji. To je nedovoljno. Sve dotle dok se ozbiljno ne krene u radikalne reforme zdravstvenog sistema, a za to je uvek kasno. Mi smo to trebali da počnemo mnogo ranije, a ne tek u budućnosti, kako očigledno vi predlažete. Ove zakone mi podržavamo, saglasni smo sa tim da se unapredi položaj pacijenata i u pogledu zdravstvene zaštite i u pogledu zdravstvenog osiguranja, ali, s obzirom da je Srbija u tako velikim problemima što se javne potrošnje tiče, što imamo problema sa punjenjem budžeta, teško ćemo mi to, te lepe želje i lepa rešenja iz ovih predloga zakona i da realizujemo. Ali, vi ste kao ministar dužni, pre svega, da uradite sve što je u vašoj moći da unapredite zdravstveni sistem u Srbiji putem tog svog ministarstva, angažujući sve svoje resurse, svog ministarstva, normalno, uz podršku celokupnog društva i ostalih institucija.
Zahvaljujem potpredsednici. Dajem reč narodnom poslaniku Zoranu Bortiću.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, poštovani ministre, predstavnici Vlade i cenjene kolege narodni poslanici, Zakon o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju čije je predloge za izmene i dopune Vlada dostavila Narodnoj skupštini regulišu jednu od najvažnijih oblasti života naših građana. Kada ovo kažem, polazim od činjenice da svaki društveni sistem koji želi da bude funkcionalan i prosperitetan teži ka tome da uspostavi norme koje će obezbediti pretpostavke za zdravstvenu sigurnost svih pripadnika te zajednice pod jednakim uslovima. Bez dobro organizovanog zdravstvenog sistema, većina ljudi nema mogućnost za negovanje vlastitog zdravlja, a to znači da društvo kao funkcionalna i organizovana zajednica pojedinaca nema šansu da bude prosperitetno. U društvu u kome nije dobro organizovan zdravstveni sistem, gubi se solidarnost i oni principi društva kojima je potrebna zdravstvena zaštita postaju balans. To stvara konflikte i vodi društvo u dezintegraciju i anarhiju. Upravo zbog toga, svako prosperitetno društvo koje teži da na demokratskim institucijama i demokratskim sredstvima obezbedi vlastiti razvoj i da otvori perspektive boljeg života svojim građanima nastoji da oblast zdravstvene zaštite uredi i da omogući svim svojim pripadnicima zakonske pretpostavke za očuvanje njihovog zdravlja. U tom smislu, predložene zakonske tekstove o zdravstvenoj zaštiti i o zdravstvenom osiguranju treba shvatiti kao nameru Vlade Republike Srbije da ovu oblast normativno uredi i da je sistematizuje u skladu sa dosegnutim standardima u razvijenim demokratskim društvima. Dame i gospodo narodni poslanici, potrebu da se u postojeći Zakon o zdravstvenoj zaštiti ugrade izmene i dopune koje je predložila Vlada Republike Srbije nametnulo je više konkretnih razloga. Ne ulazeći dublje u širu elaboraciju svih važnijih razloga, neophodno je ukazati da svi oni iziskuju unapređenje prava pacijenata, pre svega prava dece mlađe od 18 godina kroz obezbeđivanje prava na uvid u medicinsku dokumentaciju, kao i na obezbeđivanje prava na privatnost dece starije od 15 godina. Izmene i dopune ovog zakona utvrđuju i posebna prava pacijenata koja se odnose na poštovanje njihovog vremena u ostvarivanju zdravstvene zaštite, u zdravstvenim ustanovama i u privatnoj praksi. Zakonskim izmenama poboljšavaju se uslovi za unapređenje zdravstvene zaštite lica koja su žrtve nasilja u porodici, kao i lica koje su žrtve trgovine ljudima. Posebno važna oblast koju regulišu predložene izmene i dopune ovog zakonskog teksta odnosi se na stvaranje uslova za unapređenje zdravstvene zaštite lica koja su obolela od retkih bolesti. U tom smislu, posebno su značajne norme koje se odnose na unapređenje preventivne zdravstvene zaštite stanovništva na teritoriji Republike Srbije. Ova aktivnost ostvarivaće se kroz praćenje realizacije skrining programa koji donosi Vlada Republike Srbije. Veoma je važno što će se izmenama i dopunama postojećeg zakona unaprediti uslovi za organizaciju i rad Instituta za medicinu rada, osnovanog za teritoriju Republike Srbije. Novim rešenjima se stvaraju uslovi da se određeni poslovi od opšteg interesa za zdravstvenu zaštitu planiraju u budžetu Republike Srbije. Izmenama i dopunama Zakona unaprediće se i obavljanje poslova skrining programa na nivou Republike, što će se postizati osnivanjem uprave za skrining programe, koje će kao organ uprave delovati u sistemu Ministarstva zdravlja. U okviru predloženih rešenja obezbeđuju se normativne pretpostavke za unapređenje kvaliteta standarda u obavljanju zdravstvene zaštite i bezbednosti pacijenata. Time se afirmiše jedan od najvažnijih ciljeva u ostvarivanju prava na zdravstvenu zaštitu. Pored toga, treba ukazati i na činjenicu da se predloženim rešenjima harmonizuju propisi u oblasti zdravstvene zaštite sa principima i načelima Svetske zdravstvene organizacije. To se naročito odnosi na oblast prava pacijenata. Ujedno, izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti Republika Srbija će ovu oblast uskladiti sa nizom međunarodnih dokumenata i konvencija. Te međunarodne norme su brojne, počev od Univerzalne deklaracije o bioetici i ljudskim pravima, koju je usvojio UNESKO, pa do Deklaracije i Povelje o ljudskim pravima pacijenata, koje su usvojili Savet Evrope i druge evropske institucije, a koje su postale deo univerzalnih prava u oblasti zdravstvene zaštite. Drugim rečima, usvajanjem ovih zakonskih izmena i dopuna Republika Srbija će stvoriti normativne pretpostavke za ostvarivanje ljudskih i etničkih prava na zdravstvenu zaštitu svojim građanima, koje kao standardi traže u najrazvijenijim demokratskim društvima u savremenoj Evropi. Poštovani narodni poslanici, kao i u slučaju prethodnog zakona, i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podnela Vlada Republike Srbije, izrasta iz potrebe da se stvore normativne pretpostavke da se dosadašnja zakonska rešenja usklade sa normama Ustava Republike Srbije i zakona, da se organizaciona struktura Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje prilagodi potrebama teritorijalne organizacije Republike Srbije, odnosno da se stvore normativne pretpostavke za formiranje filijala Fonda izvan sedišta okruga. Cilj je da se obezbede bolji uslovi za ostvarivanje prava iz oblasti neposrednog zdravstvenog osiguranja svih osiguranih lica. S tim u vezi, želim da ukažem da se predloženim rešenjima unapređuju određena prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, kao na primer pravo na stomatološku zaštitu za određene kategorije stanovništva ili proširivanje prava na pratioca osiguranika koji ostvaruju zdravstvenu zaštitu van mesta prebivališta i slična prava. Ovde treba ukazati i na normativna rešenja kojima se predviđa zdravstvena zaštita pacijentima u slučaju njihove promene pola iz medicinskih razloga, kao i na rešenja kojima se stvaraju uslovi za lečenje pacijenata obolelih od retkih bolesti. Kada je reč o normativnim rešenjima koja se odnose na prava određene kategorije pacijenata u slučajevima kada ova lica menjaju pol iz medicinskih razloga, želim da podsetim da se u našoj javnosti oko ovog rešenja već digla medijska prašina, iako izmene i dopune zakona još nisu ni usvojene. Naša javnost je s pravom osetljiva na trošenje budžetskih sredstava poreskih obveznika, pa se i pitanju promene pola o trošku države u interpretacijama, u medijima prilazi sa dozom podozrivosti.Naime, postoje pokušaji da se plasira teza da se pod ovim zakonskim rešenjem nastoji, kako bi se običnim jezikom reklo na mala vrata sa sredstvima građana Srbije finansira nečiji egzibicionizam i luksuziranje. Treba podvući da nije o tome reč i da se ponuđenim zakonskim rešenjem predlagač zakona vodio isključivo medicinskim i etičkim razlozima. U tom smislu, promena pola o trošku poreskih obveznika biće rađena samo u onim slučajevima kada to nameću medicinski razlozi, odnosno kada se takvom intervencijom obezbeđuju bolji nivo kvaliteta života pacijenata. Na ovo sam ukazao zbog sve prisutnijih teza u našoj javnosti da vladajuća koalicija i na ovaj način arči narodne pare i da se ponaša nedomaćinski. Kada je reč o zakonskim rešenjima kojima se regulišu prava pacijenata koji su oboleli od retkih bolesti, predviđeno je da one kategorije stanovništva, koje nemaju sopstvene prihode, na primer, studenti i druga izdržavana lica, stiču uslove za ostvarivanje zdravstvene zaštite na teret obaveznog zdravstvenog osiguranja. Ovim rešenjima rešavaju se štetne posledice po zdravlje stanovništva, koje bi mogle nastupiti zbog nedostatka sredstava za lečenje pomenutih kategorija stanovništva. Da podsetim, lečenje retkih bolesti je veoma skupo. Zbog istraživanja u proizvodnji lekova za ove vrste pacijenata, svuda u razvijenom svetu postoje posebni fondovi u kojima države opredeljuju sredstva za lečenje specifičnih vrsta bolesti, od kojih u svetu boluje mali broj pacijenata. Zbog toga je neophodno stvoriti uslove da se postepeno, u skladu sa mogućnostima Republike Srbije, finansiranje lečenja pacijenata koji boluju od retkih bolesti ostvaruje iz sredstava budžeta Republike, odnosno obaveznog zdravstvenog osiguranja, kao i da se na ovaj način leče i pacijenti koji nisu obuhvaćeni nekim od donatorskih programa. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju unapređuje se i sistem izabranog lekara, drugim rečima, zakon uvodi obavezu da osigurano lice izvrši izbor lekara u skladu sa ponuđenim zakonskim rešenjima. Na taj način stvaraju se pretpostavke za poboljšanje preventivnih i drugih mera zdravstvene zaštite. Ovim se pravo obavezne zdravstvene zaštite koja proističe iz obaveznog zdravstvenog osiguranja u znatnoj meri unapređuje u korist osiguranih lica. Predloženim zakonskim rešenjima pravo na one grupacije stanovništva, koja je izložena povećanju rizika oboljevanja, proširuje se i na lica koja su žrtve trgovine ljudima, žrtve nasilja u porodici, ili na lica koja su obolela od retkih bolesti, ukoliko nemaju drugi osnov, po kome ostvaruju prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Za ova lica obezbeđivaće se prava iz zdravstvenog osiguranja putem uplata doprinosa, u skladu sa zakonom, iz sredstava budžeta Republike Srbije. Predloženim izmenama i dopunama Zakona predviđa se stvaranje uslova za uvođenje zdravstvene kartice, kao posebne isprave o osiguranju. Na ovaj način tokom tri naredne godine uskladiće se sistem zdravstvenih kartica sa sistemom Evropske unije, čime će se našim građanima omogućiti ostvarivanje prava iz oblasti zdravstvenog osiguranja, kako na teritoriji Republike Srbije, tako i u zemljama Unije. Takođe, želim da skrenem pažnju na činjenicu da se preciziraju odredbe koje se odnose na ostvarivanje prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, preciznije se uređuju pitanja u kojoj matičnoj filijaliosiguranik ostvaruje svoja prava, kao i pitanja vođenja matične evidencije. Ono što je posebno važno, predloženim zakonskim rešenjima prilagođava se način ugovaranja između Republičkog fonda i davalaca zdravstvenih usluga sa propisima o budžetskom sistemu. Time će se postići planiranje i efikasnija kontrola zaključenih ugovora, kao i planiranje i kontrola utrošenih sredstava. S tim u vezi, omogućiće se usklađivanje sa planiranim sredstvima u finansijskom planu Republičkog fonda za određenu budžetsku godinu. Poštovane kolege narodni poslanici, predloženim izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, kao i izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, pored kvalitetnih novina, na koje sam ukazao, izvršeno je i usklađivanje ovih zakonskih tekstova sa propisima koji su doneti od kada su ovi zakoni stupili na snagu. Zbog toga treba podržati nameru predlagača da proces rutinskog usklađivanja zakonskih normi iskoristi za pronalaženje novih i boljih rešenja, kojima će se na sveobuhvatniji i dugoročniji način regulisati oblast zdravstvene zaštite svih naših građana. Uveren da će ova rešenja posle rasprave u Narodnoj skupštini biti prihvaćena od većine narodnih poslanika. Poslanička grupa Socijalistička partija Srbije – Jedinstvena Srbija će, u danu za glasanje, podržati predložene izmene i dopune zakona o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju. Hvala na pažnji.
Trinaest minuta je iskorišćeno od vremena za ovlašćenog predsednika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nikola Lazić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, ova dva zakonska predloga koje danas razmatramo predstavljaju nove izmene i dopune već postojećih zakona. S obzirom da na činjenicu da se menja ukupno 103 člana u ova dva zakonska predloga, prethodnih dana je od strane određenih kolega koji su kritikovali odsustvo javne rasprave bilo reči o tome da su ove promene sistemskog karaktera. Mislim da nažalost ove promene ne predstavljaju sistemsku novinu u smislu načina na koji funkcioniše sektor zdravstvene zaštite i zdravstveni sistem uopšte. Mislim da je stanje u zdravstvu zapravo jedna kvalitetna ilustracija stanja u kojem se mi kao društvo danas nalazimo. Mislim da je, pošteno govoreći, i teško očekivati da ministar koji je došao pre samo nekoliko meseci ima vremena, sredstava i podrške na raspolaganju kako bi ušao u suštinske promene zdravstvenog sistema. Mislim da uloga ministra koji dolazi samo nekoliko meseci pre izbora može biti pokušaj gašenja jedne vrste požara u zdravstvu. Ne sumnjam da ćete se i vi gospodine ministre složiti da je sistem neophodno postaviti na sasvim drugačije osnove kako bi se obezbedila kvalitetna zdravstvena zaštita uvažavajući potrebu snažne preventive, ali i kvalitetnog lečenja. Takođe, tom prilikom treba imati u vidu da u centru te reforme mora biti pacijentova dobrobit, ali se sa druge strane ne sme zanemariti ni položaj zdravstvenih radnika. Naravno, da bismo imali zdravu naciju nije dovoljan angažman samo Ministarstva zdravlja i ministra zdravlja, već je potreban jedan ozbiljan multisektorski pristup. Ukoliko želite danas da građani budu zdravi, oni moraju imati mogućnost da dišu čist vazduh, da jedu zdravu hranu sa kontrolisanim poreklom, da imaju čistu pijaću vodu na raspolaganju i, naravno, da imaju dobru edukaciju o tome šta su zdravi načini života. Dakle, potrebna je jedna uređena država koja u svakom segmentu obezbeđuje uslove za zdrav život. Na kraju krajeva, jedno od ključnih vrednosti svakog društva jeste odnos prema bolesnima i slabima i mislim da se i sistem vrednosti u našem društvu može meriti prema tome. Takođe, mislim da je u prethodnim godinama u sektoru zdravstva bilo previše eksperimentisanja, a premalo pravih poteza i oslanjanja na oprobane uspešne modele. Da li ovi predlozi mogu da odgovore očekivanjima građana? Moj uvaženi kolega dr Milan Dimitrijević pre osam meseci, kada smo takođe imali izmene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti, je ukazao na jedno istraživanje koje je zapravo ilustrovalo očekivanje građana kada je zdravstvo u pitanju, 88% anketiranih građana smatra da u okviru obaveznog zdravstvenog osiguranja građani mogu da se leče po izboru kod privatnog ili državnog lekara. Taj osećaj građana je nesporno utemeljen na jednom realnom iskustvu. Očigledno da postojeće stanje nije doraslo potrebama pacijenata i generalno potrebama zdravstvenog sistema, jer ono što građanin kada dođe kod lekara vidi je loša infrastruktura, liste čekanja, koruptivnost samog sistema, itd. Mislim da Vlada nažalost nema ni kapaciteta ni ideje, a ni vremena na raspolaganju da se ozbiljno upusti u projekat reforme zdravstva koji bi podrazumevao potpunu promenu načina na koji funkcioniše taj sektor danas. To podrazumeva i donošenje potpuno novog niza zakona, između ostalog i novog zakona o zdravstvenoj zaštiti i novog zakona o zdravstvenom osiguranju. Ključna stvar reforme svakako bi trebalo da bude stvaranje jednog integrisanog sistema zdravstvene zaštite. To bi podrazumevalo uključivanje dobrog dela privatnog sektora u državni prema važećim standardima. Potencijal za to je ogroman. Ilustrovaću to podatkom da u Srbiji ima preko 8500 hiljada privatnih lekarskih, stomatoloških ordinacija, kao i apoteka i da u njima radi oko 10 hiljada zdravstvenih radnika. Dakle, to je jedna čitava armija. Svakako, uključivanjem dobrog dela privatnog sektora, integrisanjem u državni bi se povećala i kompetitivnost, povećao bi se i kvalitet usluge, a smanjila bi se koruptivnost, jer bi zapravo osiguranik za odgovarajući paket usluga koji se plaća iz fonda mogao da bira gde će da ide. Drugim rečima, imao bi mogućnost izbora da ide tamo gde mu je kvalitet usluge bolji, a gde će manje čekati. Takođe, tzv. dopunski rad kao prosto za potencijalnu korupciju, o kome je bilo mnogo reči, bi time dobio drugačiji smisao, jer je ista svota novca u igri, pa samim tim bi se i koruptivnost smanjila. Naravno, potrebno je obratiti pažnju i na to kako definisati paket usluga osnovnog osiguranja. Građani su takođe kao jedan od ključnih problema sa kojim se susreću u zdravstvu naveli korupciju. To niej samo problem zdravstva, to je pitanje koje prožima čitavo društvo i jedna vrsta malignom oboljenja koje izjeda čitav naš sistem. Takođe, značajno je navesti pokrenuti uopšte debatu koliko se transparentno raspolaže novcem u zdravstvu, odnosno samim fondovima. U ovakvoj konstelaciji postavlja se zapravo pitanje da li je Ministarstvo zdravlja nadređeno fondu ili je situacija u potpunosti obrnuta? Koliko je uopšte moguće pratiti tokove u samom fondu? Svakodnevno smo svedoci afera u zdravstvu gde se pominju ogromne svote novca. Dovoljno je samo navesti nekoliko njih, pa da se stvori slika o kakvoj situaciji je reč. Skoro smo slušali navode o spornih preko milion i po evra vezanih za nabavku vakcina za svinjski grip, potom smo imali prilike da slušamo i čitamo o listama čekanja za onkološke bolesnike u Sremskoj Kamenici, jer su neki drugi pacijenti koji plaćaju imali prednost, digla se i velika prašina oko nabavke 30 vozila hitne pomoći za koju je država platila 80 miliona dinara, nekoliko godina kasnije niti su vozila isporučena niti je novac vraćen državi. Ono što je ključno jeste da i ove, kao i sve druge potencijalne afere dobiju svoj epilog. Za to jeste potreban pun angažman i ministarstva i ministra zdravlja, ali nažalost to nije dovoljno. Neophodno je angažovanje svih državnih organa kako bi se stvari dovele do kraja, a ne ostale u domenu priče, jer ukoliko to ne bude urađeno onda država šalje poruku da su određeni oblici ponaša prihvatljivi i nisu kažnjivi i onda će tih pojava biti sve više. Generalno, mislim da je potrebna ozbiljnija kontrola tokova novca u zdravstvu. Mreža ustanova, ona je u značajnoj meri neadekvatna da bi svaki građanin mogao da ima brzi i nesmetan pristup zdravstvenom sistemu. Infrastruktura je u veoma lošem stanju, posebno kada se radi o bolnicama i ustanovama u kojima se pacijenti leče. Na primer, kada pogledate kako izgleda plafon angio sale u Kliničkom centru koji važi za elitnu ustanovu u oblasti zdravstva u Srbiji, jasno vam je kako izgledaju objekti po mnogo siromašnijim sredinama za koje se odvaja mnogo manje novca. Kada se uzme u obzir da je u zdravstvo Srbije u poslednjoj deceniji ušlo 13,5 milijardi evra, građani se sa punim pravom pitaju – gde je taj novac i u šta je on utrošen. Takođe, postavlja se pitanje zašto nije počela rekonstrukcija kliničkih centara u Srbiji, iako odgovarajući novac za to postoji. Da li je problem pitanje projekata ili nešto sasvim drugo? Nedavno smo i pričali o tome da lokalne samouprave nisu bile u velikoj meri u mogućnosti da preuzmu osnivačka prava za ustanove primarne zdravstvene zaštite zbog toga što su u teškom materijalnom položaju i zbog toga što im je Vlada nažalost ukinula veliki deo transfernih sredstava koji je bila dužna po zakonu da im prebaci. Iako postoji hiperprodukcija lekara danas od strane obrazovnog sistema, jasno je da postoji deficit specijalizovanih kadrova, jer mnogi motivisani boljom zaradom i boljim položajem napuštaju zemlju. Mislim da je važno da se u ovim izmenama i dopunama zakona o tome povede računa. Ilustrovaću primerom anesteziologa kojima definitivno jesmo deficitarni kao zdravstveni sistem. Ne možete da izvodite bilo kakvu ozbiljniju hiruršku intervenciju bez njih. Takođe, jedan od problema je što mladi veoma teško dolaze do posla kao lekari i samim tim vrlo teško dolaze u mogućnost da budu upućeni na specijalizaciju. Zbog toga je poslanička grupa DSS i podnela amandman u kome se predlaže da se uvede i mogućnost jedne vrste volonterske, odnosno specijalizacije o sopstvenom trošku, gde bi mladi lekari bili u mogućnosti da vrše specijalizaciju, naravno uz saglasnost sa kapacitetima države, a naravno ne koristeći državna sredstva. Smanjenje ili ukidanje lista čekanja mora biti jedan od prioriteta. Navešću kuriozitet koji sam čuo pre neki dan na Odboru za zdravlje, a to je da je u Kliničkom centru u Kragujevcu pacijentu za operaciju kolone za stavljanje određene proteze zakazan termin za 2024. godinu. Ovo da nije strašan podatak bio bi smešan. Međutim, tu ne treba kriviti, nije problem onih koji to tako zakazuju, već je to problem sistema koji tim ljudima omogućava da se na takav način ponašaju. Za neke stvari, kako bi se neke stvari uredile bolje nije potrebno više novca, već bolje organizacione sposobnosti i više volje. Želeo bih ovim putem da postavim i pitanje za gospodina ministra – za koliko su smanjene liste čekanja na operacije srca, šta je sa njihovom revizijom i da li još uvek postoji partnerstvo javnog i privatnog sektora po tom pitanju? Da li se pacijenti i dalje šalju u Tursku i ukoliko to jeste slučaj, koliki je procenat preživljavanja pacijenata koji odlaze na operacije tamo? Ove zakonske izmene govore i o poštovanju vremena i unapređenju prava pacijenata. Ali, mislim da imaju ozbiljne nedostatke, jer mislim da ne definišu precizno rokove u određenim slučajevima. Mi smo amandmanski intervenisali kao poslanička grupa DSS, kako bi se neki rokovi precizirali i kako priča o poštovanju vremena pacijenta ne bi ostala samo u domenu deklarativnog. Kada smo kod već kod prava pacijenata, poslanička grupa DSS se zalaže za donošenje jednog sveobuhvatnog zakona o pravima pacijenata. Ta prava su trenutno, da iskoristim taj izraz, razbacana po različitim zakonima i ukoliko ste želeli to da sintatizujete, to nije ni malo lak posao. Mislimo da bi novi zakon o pravima pacijenata na efikasan način uredio ovu oblast. Trenutno rešenje zaštitnika prava pacijenata, koji se nalaze po zdravstvenim ustanovama, ima svojih ozbiljnih nedostataka, jer tu osobu, zaštitnika prava pacijenata, plaća ta zdravstvena ustanova, a ta osoba upravo treba da rešava po žalbama i problemima pacijenata koji se žale na neadekvatan tretman u datom ustanovi. Što se tiče stomatološke zaštite, mislim da jeste pozitivno što izmene i dopune zakona govore o tome da treba uvažiti i pravo studentske populacije na besplatno lečenje bolesti usta i zuba. Smatramo da je stomatologija u državnom sektoru na jedan nekritički način praktično u potpunosti ugašena, osim u segmentu dečije i preventivne stomatologije i nešto malo urgentne stomatologije. Mislim da jeste teško očekivati da se stvari vrate na staro ovakvim izmenama i dopunama zakona a na kraju krajeva, to je verovatno i nerealno očekivati zbog nedostatka novca, sa kojim se kao društvo u celini suočavamo. Ipak mislim da dugoročno, kroz jedan integrisani model zdravstvenog sistema, kako sam malo pre govorio, stomatologija mora da pronađe jedan održiv i realan koncept i da se nalazi između ova dva ekstremna rešenja, ni stanja kakvo je bilo nekada, a ni stanja kakvo je danas. Zbog teške materijalne situacije i nedovoljno izražene preventive, građani se odlučuju za odlazak kod stomatologa samo kada imaju urgentne i ozbiljne probleme. Na žalost, komora praktično ne funkcioniše već duže vreme, pa se zbog toga i slabije čuje glas struke kada je ova oblast u pitanju. Poslanička grupa DSS je podnela amandman i u ovom pravcu, gde se ukazuje na potrebu da se dobrovoljnim davaocima krvi koji su dali krv više od 10 puta omogući takođe isti tretman kao i za studente, kako bi se prosto poslala jedna poruka društvu sa jedne strane, a sa druge strane oni koji su dobrovoljni davaoci krvi naravno da moraju biti zdravi kako bi i to davalaštvo bilo kvalitetno. Pitanje skrininga koje se definiše ovim zakonskim izmenama jeste veoma bitno, jer smo na žalost vodeći u Evropi po određenim malignim oboljenjima, kada je u pitanju npr. rak grlića materice, koji je praktično potpuno izlečiv ukoliko se detektuje u ranoj fazi i pristupi se tretmanu i mislim da se na to mora obratiti pažnja. Tu je edukacija veoma bitan faktor i u ovom pitanju, kao i po mnogim drugim pitanjima iz oblasti zdravstva. Dovoljno je reći podatak koji smo i nedavno imali prilike da čujemo, da prosečan građanin u Srbiji koristi 14 kutija lekova godišnje i to uglavnom antidepresiva. Mislim kada je reč o antibioticima situacija nije ni malo povoljnija. Kada se ovo sve sagleda, može se zaključiti da to može na ozbiljan način kompromituje zdravlje ljudi. Ovo zahteva jedan povećan angažman i samih lekara i farmaceuta, a naravno i uključivanje građana u određene procese edukacije. Očigledno da ove izmene i dopune zakona nisu dovoljne da se reše nagomilani problemi sa kojima se suočavaju građani, kada je u pitanju njihovo pravo na zdravstvenu zaštitu. Želeo bih da zaključim, citirajući definiciju zdravlja od strane Svetske zdravstvene organizacije, koja glasi – Zdravlje je stanje potpunog fizičkog, duševnog i socijalnog blagostanja, a ne samo odsustvo bolesti ili iznemoglosti. Da li smo mi zdrava nacija kada se ova definicija analizira u kontekstu ove samozvano socijalno odgovorne vlade? To je još jedno od pitanja za vas, gospodine ministre. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 17 minuta i 30 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Milanu Kneževiću, na osnovu člana 90. i na osnovu člana 87. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo današnji radni dan završiti nakon pretres u prvom zajedničkom načelnom pretresu o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, zdravstvenom osiguranju. Danas radimo samo zakone koji su trenutno predmet naše debate. Današnja pauza biće određena od 13,40 do 15,00 časova, 20 minuta duže u dogovoru sa ekipom koja radi direktne TV prenose. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, razmatramo opet dva zakona, jedan se odnosi na zdravstvenu zaštitu, a na drugi na zdravstveno osiguranje. Primedba naše stranke SNS je prvo, ponavljao po ko zna koji put, opet ovaj hitan postupak donošenja zakona. Ovaj zakon je od strane Vlade 14. jula upućen Skupštini i došao je u proceduru po hitnom postupku. Kada se analiziraju svi članovi, o kojima ću nešto kasnije da govorim, a i moj kolega, apsolutno se vidi da nema nekih drastičnih hitnih intervencija u ovom zakonu, koje bi zahtevale hitnu proceduru po onom poslovniku i po zakonu. Sve ove izmene koje su date u članovima mogle su da idu po redovnoj proceduri, ali naravno, mi kao opozicija to uzaludno ponavljamo, a nepotrebno je i sa strane vladajuće većine da se svi zakoni po hitnom postupku donose kao i ovaj. Ovaj zakon, kao kada smo razmatrali izmene pre osam meseci, evo sada je 51 član, što promena članova, što dodatnih članova, pa kada se prisetimo pre par meseci opet izmena koje su se odnosile na interventno uređenje izbora u lekarskoj komori, gde smo imali primedbi, čak i Lekarska komora zbog problema, pa je bilo članova vezanih za dopunski rad, nekih 30 i nešto izmena, tako da u zadnjih osam meseci imamo ovde više od 100 članova. Postavlja se pitanje da li je uopšte celishodno ove izmene raditi ili raditi novi zakon ili se ovo svesno radi, pa ćemo kroz šest meseci opet neku izmenu i dopunu i na taj način kozmetički doterujemo neke zakone, ali moramo kao SNS da stavimo primedbu da ovo nije u redu. Donošenje ovih zakona, u suštini svaki zakon, pogotovo što se tiče zdravstva, za nas je sistemski i strateški, bilo koji članovi da se menjaju, pogotovo ovde o čemu ću da govorim, gde sada imamo uvođenje i centre za retke bolesti, Upravu za skrining. Smatramo davanje privremenih licenci, navodim samo tri stvari, smatram da je ovo ipak trebalo biti na javnoj raspravi, a ovaj zakon nije bio ni na sajtu. Ovde je politika po strani. Ovo su stručno metodološke stvari koje su predložene. Uvek treba da se čuje mišljenje struke i onih ljudi koji se bave tom problematikom. Najmanja greška će se napraviti ako se čuje struka i donošenje ovoga bez javne rasprave, pogotovo u ovim delovima, isključujem ova kozmetička doterivanja, a ove nove segmente koje donosimo ipak je trebalo da se čuje stručna javnost koja se odnosi na ovu problematiku. Manjkavost je ne samo sada, takvu primedbu smo imali i kodprethodnih izmena dopuna, govorim o zakonu o zdravstvu, ali i drugi zakoni i drugi poslanici u proceduri donošenje drugih zakona, da je ta javna rasprava ostavljena po strani, a sve pod obrazloženjem usaglašavanja sa EU. Postoji i u Zakonu o zdravstvu šta je usaglašavanje, ali ovo što ovde Vlada predlaže to nema baš mnogo veze sa usaglašavanjem. Ovde su neke stručne kozmetike i tehničke kozmetike pojedinih članova, odnosno stručno metodološko uvođenje nekih drugih i novih organizacionih jedinica koje do sada nisu postojale. Naša primedba je to da bi bilo kvalitetnije da se uradila odgovarajuća javna rasprava. Treća stvar koju ponavljam i ponavljaćemo je stalno. Često, i kod prošlog zakona i kod pretprošlog zakona, smeta mi taj jezik. Mislim da bi trebalo svakom da smeta. Ovde mi smetaju dva izraza, a to je ta kontinuirana medicinska edukacija je imamo mnogo bolji naš izraz, možemo da se dogovorimo da bude stručno medicinsko usavršavanje ili stalno stručno medicinsko usavršavanje i drugi izrazi i sertifikati o kojima po ko zna koji put diskutujemo. Ovo naglašavam i stalno i to treba stalno da naglašavamo, to je stvar do Vlade. Mora nezavisno da se radi o Zakonu o zdravstvu, pravima. Moramo da poštujemo svoj jezik, svoju državu i da u skladu sa tim dajemo odgovarajuće izraze. Ako zakonskoj proceduri ubacimo te strane izraze oni polako postaju odomaćeni. Meni jako smeta što su taj izraz "kontinuirana medicinska edukacija" prihvatili su je i medicinski fakulteti. Skraćenica KME se održava. Mislim da je uvođenje u zakon kroz lekarske komore i kroz ovaj izraz postao odomaćen izraz, nije naš, stran je izraz i time je presudno uloga Vlade u donošenju zakona da koristi srpski izraz, jer posle toga se stvara inercija. Sada, uđite na sajt svih fakulteta medicinskih – stoji KME i plan KME-a. To je smešna skraćenica i nije u saglasnosti sa našim jezikom. Ponavljam i ponavljaću jer sam diskutovao svojevremeno i na našim većima o nazivu javnog zdravlja, da ne širim priču. Znači, u segmentu ova dva izraza treba promeniti i to je primedba treća. Sledeća generalna primedba, kada se analiziraju članovi, ovde ima mnogo kozmetičkih doterivanja. Mnogo bi mi vremena trebalo kada bi analizirali svaki član da bi dokazali, da ilustrujemo da ima kozmetike. Ilustrovao bih, recimo, u članu 2, ranije član 18, gde je precrtana tačka 19,a suština je da sredstva za izgradnju i opremanje zdravstvenih ustanova u državnoj svojini čiji je osnivač Republika i navodi se sve. Čitate precrtano, pa tu vidite, to su neke dve, tri rečenice dodate. Ilustrovao bih još jedan, a takvih ima tridesetak. Naveo sam članove koji su zaista kozmetika. Imate da Komisija za procenu zdravstvenih tehnologija može radi procene davati mišljenje. To je član 9, a ranije 68. To je isto kozmetička promena, a da ne kažem da i ova kozmetika nije dobra – ako donosi, član 11, ne može se reći "može" nego ili "mora" ili "treba". Znači, i taj dodat stav nije dobar. Sa druge strane, kao stranka poštujemo, u redu je, treba zakoni jer stavljamo primedbe, tehnički nisu dobro urađeni, treba ih doterati i slažemo se, ali onda kažemo da ne treba da ide po hitnoj proceduri, pa se u obrazloženju kaže – znate šta, od 52 člana, 11 članova menjamo da bi, videli smo iz raznih razloga, i tehničkih i jezičkih i da ne ulazimo, da uradimo doterivanje i prihvatamo, ali ne da se sada pojedini članovi kozmetički doteruju koji ne menjaju suštinu, možda stav neki, ali se uz njih dodaju suštinske stvari, pa se malo i mi rasplinjavamo, gubimo vreme na kozmetici, a onda treba da dođemo do nekih stvari koje su ovde nove i koje se u ovom zakonu pojavljuju kao nove i koje do sada nisu postojale. Peta stvar koju hoću da pomenem, to je sada uvođenje kroz član 22. Uprave za skrining. Kaže – ministar rešenjem određuje zdravstvene ustanove na tercijalnom nivou, koji će obavljati... Ovo su retke bolesti, posle ću o državnoj upravi. Dakle, imamo sada zakonsko uvođenje regulative u članu 13, to je novi dodat član, da se uvodi centar za određenu vrstu retkih bolesti i zove se centar za retke bolesti. Naravno, u medicinskoj praksi susrećemo se, pogotovo zadnjih godina, u mnogim naslednim i stečenih, da ne ulazim u struku, retkim bolestima koje zahtevaju posebnu dijagnostiku, proceduru lečenja. Sada ovde uvodite jedan novi centar, ali ste polovično rešili. Ovde navodite šta se radi u okviru centra. Odjedanput, posle toga, u zadnjem stavu kažete – zdravstvene ustanove su sada dužne da centru za retke bolesti dostavljaju podatke o broju dijagnostikovanih lečenih pacijenata. Čekajte, ako formiramo i ministar određuje centar za retke bolesti na tercijalnom nivou zaštite, koje će to druge zdravstvene ustanove nižeg ranga sada da budu edukovane? Polazi se od toga, ako to predlažete, da na tom mestu moraju da budu uslovi dijagnostike, lečenja, edukacije kadrova koji tu radi na jednom visokom nivou, a da dijagnostika retkih bolesti predstavlja veliki problem. Suština je da ovi nivoi niži zdravstvenih ustanova trebaju to da naslute i odmah da proslede tamo. Znači, ovde ovim stavom dovodite u zabunu, jer retko oboljenje, pa ne može ni jedna bolnica, bilo koja i da je dobro opremljena, na nivou jedne opšte bolnice, ali stručno da sada ona tu dostavlja podatke, a ovim ste rekli, znači, oni trebaju tu na neki način da dijagonostikuju i da leče, a to nije u redu. Oni trebaju i tu treba razlučiti i reći da, u slučaju sumnje na retku bolest, zdravstvene ustanove su dužne da proslede bolesnika sa retkom bolešću prema tom centru. Znači, uvodi se centar za retke bolesti. Po ovom nivou organizacije, to su ustanove visokog ranga, tercijalno opremljene, ali kažem zadnji stav je zbunjujući i niži rangovi zdravstvenih ustanova trebaju samo te pacijente, gde se naslućuje retka bolest, da se prosleđuje dalje. Uvodi se nova organizaciona jedinica, a to je, kako je rečeno u novom članu 22. to je dodati član, kaže se – radi obavljanja poslova, ovo čitam radi javnosti, mi ovde smo to isčitali, Državne uprave u oblasti unapređenja organizacije i sprovođenja skrining programa, osniva se uprava za skrining programe i navode se poslovi koje oni obavljaju. Sad ta uprava, ovo je u stvari jedna nova agencija, sada opet agencija koja treba da se pravi skriningom. Tu se određuje šta radi ministar, šta uređuje Vlada i samo se to navodi. Ovde se čak u ovom članu ostaje nejasna i kako će da bude organizovana ta Državna uprava i njihovi ciljevi, apsolutno. Nema ni rečenice koje bi mogle, kako ima običaj Vlada u svojim zakonima da kaže, a ovde ni to nije urađeno – način organizacije, Uprave za oblast skrininga uređuje ministar posebnim aktom. Sad to ja parafraziram. Znači, ovde je navedeno da se osniva, a čak nije ni to dato. Samo se navode ciljevi. Da ne ulazimo zašto je potrebna diskusija stručne javnosti, jerne mogu u glavi sada da zamislim, kako će da funkcioniše ta uprava. Zato što je u obrazloženju ove uprave, to je obimno, i u redu je obimno obrazloženje kao za sve druge članove, ovde je na nekoliko strana, za sve oblasti medicine, i da ne čitam, a to je ono što je poznato, pa čak i običnim ljudima, preko raznih kampanja, televizijskih i u novinama - o raku dojke, o raku grlića materice. Suština je šta će i kako će ta uprava da predlaže neke standarde za sprovođenje, da donosi stručno metodološka uputstva, kada ona treba od ljudi koji se bave tom oblašću koji u stvari celu problematiku znaju, koja je već organizovana na nivou zdravstvene zaštite, od tercijalne do izabranog lekara, u stvari samo na jedan dragi način treba prekomponovati. Na ovaj način se daju pare za jednu, ja ću upotrebiti izraz agenciju, za jednu novu agenciju, za direktora, za pomoćnike direktora, za neku administraciju. Ko će da radi u toj upravi, ovde se ne kaže. Samo se lepo kaže kako se postavlja direktor, pa kako se postavljaju pomoćnici direktora, pa da će svaki skrining imati svog pomoćnika. Znači, još jedan dodatan budžetski trošak uvođenjem ovakve uprave. Ne kažem da ovo nije korisno, ali kažemo da je ovo nepotreban trošak budžeta i ovo može kao skrining koji je već odomaćen desetinama godina u našem zdravstvu, uobličiti na uobičajen način. Samo da ilustrujem, i dan danas imate organizacije za prijavu zaraznih i onkoloških bolesnika – da li kod mene na patologiji, da li se ide sa odeljenja operisanih, koji idu prema Institutu za javno zdravlje, to je jedan nakaradan izraz, treba da bude narodno zdravlje, a ne javno, ali, moram da ga koristim. Tako da, ovo je nepotreban trošak. Sve na drugi način može da se razreši. Opet se neki skroman novac, kojim raspolaže celokupno zdravstvo, odvaja za nešto. Ne zameram za struku, nego što će ovde opet odgovarajuća administracija da radi, da bi sve to vodila i da na taj način troši budžetska sredstva iz zdravstva koja su mala. Ovde u završnom delu i sami kažete da će ovo tek zaživeti od 2013. godine. Za sada nema sredstava, tako da je ovo apsolutno u ovom delu i u ovom trenutku nepotrebno. Opet kažemo da je ovo moglo na drugi način da se razreši. Vidim da mi vreme ističe, ali ću pomenuti još, pa ću nastaviti ispred poslaničke grupe, da se pojavila jedna novina. To je sledeća stvar – licenciranje. Privremeno licenciranje koji treba da dobiju oni, pretpostavljam, strani državljani, oni ugledniji i vičniji u novim metodologijama koju trebaju da donesu kod nas da bi se edukovali kadrovi i zato se daje privremena licenca. To je prema rečima direktorke Lekarske komore bila njihova primedba još pre četiri godine, a i sada je imaju. Taj deo koji je novina treba zakonski regulisati. Trebalo je ipak i u tu imati jednu malu odstupnicu. Zašto? Znate, neki od nas su bili u inostranstvu, ja sam bio u Americi. Znate li koliko tih ljudi, i ministar zna, ti koji su velikog imena, a tamo, da ne čitam u članovima, pored pozivnog pisma, sad on treba da dostavi kakva je metodologija i svoju licencu, pa da dokaže da radi tamo. On će da kaže – čekajte, vi me zovete. Ja ne dam ni mojoj sekretarici da pošalje moju licencu. Ako vam trebam, doći ću. Ako vam ne trebam, ja u mojoj zemlji imam dobra primanja. To je zakonski trebalo rešiti, ali je trebalo uobličiti, jer ćete se sresti, a upoznao sam dvoje ljudi koji su puni sebe, odlični su, ali jednostavno, ako ih pozivate i ako nam trebaju, oni neće da donose i da ispunjavaju naše uslove, nego svoje. Tako da za privremenu licencu može u nekim situacijama, ovakvim koje mogu da se dogode, a nisu tako retki ni u svakodnevnom životu, da se da neka odstupnica u samo jednoj rečenici. Da li meni ističe vreme? Dobro, završavam, pa ću nastaviti kasnije.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Simo Vuković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe URS, ima reč.
Zahvaljujem gospođo Čomić, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, svoje izlaganje ću izmenama i dopunama dva sistemska zakona iz oblasti zdravstva započeti dubokom impresijom koja je prethodnih dana obeležila, da kažem, jednu vrstu rasprave o ovim zakonima u javnim glasilima, a to je da se one isključivo odnose na to da će ubuduće država finansirati promenu pola. Koliko je to bizarno, toliko je i prava slika kaljuge u kojoj se nalaze i politički akteri, ali i dubina analize u kojoj ulaze predstavnici medija. Dakle, sa jedne strane, ovaj zakon koji treba da omogući onoj grupi ljudi elementarna ljudska prava, to je pravo na polnu identifikaciju, neko osporava i daje taj posprdni ton, koji treba da napravi maglu i kompromituje izmene i dopune Zakona koje, što ću istaći, tokom svog izlaganja, predstavljaju možda i kuriozitet u poslednjih nekoliko godina. Zašto? Zato što su ovi zakoni, koji od početka ekonomske krize od jeseni 2008, govorim o Srbiji, po prvi put nekim zakonima, nakon godina restrikcije dajemo proširenje prava i to nečega što je možda i najvažnije građanima, a to je pravo na zdravstvenu zaštitu. Danas je dobar dan za poljoprivrednike, poljoprivredna domaćinstva, za decu, posebno srednjoškolskog uzrasta, za studente koji će dobiti preventivnu stomatološku zaštitu koju nisu imali u prethodnom periodu. Imamo dobre vesti za ljude koji su imali tu nesreću da su žrtve nasilja u porodici ili trafikinga odnosno trgovine ljudima i posebna grupa ljudi koje često nismo svesni, a to su ljudi koji pate od retkih bolesti, koji su roditelji dece, koji od retkih bolesti. Da li je to malo i da li je gotovo, predstavlja vrhunac cinizma, da neko tera sprdnju i govori kako ovaj zakon zapravo samo omogućava da tamo nekakvi ljudi koji su maltene, makaze, sada treba to država da finansira. Dakle, to je u najmanju ruku sramota. Ujedinjeni regioni Srbije i ja koji sam ovde ovlašćeni predstavnik, to ne možemo da dopustimo, a trudićemo se da maksimalno, afirmativno govorimo o ovom zakonima. Šta nama donose ovi zakoni? Pre svega, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, na koji ću se osvrnuti, a to važi i za Zakon o zdravstvenom osiguranju, postoji obaveza usklađivanja sa određenim odredbama Ustava, koji je donet 2006. godine, sa druge starne mi smo u međuvremenu, poslednje dve do tri godine ratifikovali niz međunarodnih ugovora, konvencija, pa i onoga što treba da prihvatimo i kao evropske direktive, koje se implementiraju u ove zakone. Dakle, to je prevashodna obaveza da usaglasimo naše zakonske dokumente sa ovim što sam izneo. Ono što posebno treba istaći u Zakonu zdravstvenoj zaštiti, to je da ćemo u narednom periodu, nadam se da će ovaj zakon uz, možda određeno nijansiranje biti prihvaćen dodatno učvrstiti temelj politike Ministarstva zdravlja i Vlade Republike Srbije, koji će se bazirati na preventivnim merama, ranom otkrivanju i kontroli bolesti. Činjenica je da se Srbija suočava sa jednom eksplozijom i epidemijom hroničnih nezaraznih oboljenja, naravno da na prvom mestu se radi o kardiovaskularnim oboljenjima, ali ono što stalno treba ponavljati, maligna oboljenja su takođe najveći neprijatelj, da kažem, u mirnodobskom periodu naših građana. Dakle, ono na šta će se kroz ove zakonske odredbe staviti akcenat i omogućiti pretpostavke da se suočimo sa onim što su ozbiljni problemi u zdravlju stanovništva, to je rano otkrivanje, u smislu skrininga i formiranja uprave za skrining, a to znači, u konkretnom slučaju da ćemo nastaviti jedan od najvećih nacionalnih programa, a to je - Srbija protiv raka, u konkretnom slučaju to znači da u narednih nekoliko godina, što se tiče karcinoma dojke, ranim, dakle, kliničkim pregledima i mamografijom treba da obuhvatimo više od milion i 200 hiljada žena. U narednih nekoliko godina potrebno je više od 70%, dakle 75% populacije žena preko 49 godina obuhvatiti pregledima i naravno, ono što je takođe jako važno, to je da će se taj skrining odnositi na rano otkrivanje karcinoma debelog creva, koji je često tabu u našem društvu, a odnosi svoj danak i sa njim se suočava veliki broj ljudi. Ono što, takođe donosi Zakon o zdravstvenoj zaštiti, to je nekoliko delova koja se odnose na klinička ispitivanja. Sigurno da javnosti koja nije direktno involvirana u zdravstveni sistem, pa i u samo naučno- istraživačke ustanove, posebno tercijalnog tipa, ovo nije od interesovanja, ali indirektno bi trebalo da bude. Dakle, u ustanovama kao što je Klinički centara Srbije, kao i ostala tri klinička centra, naravno da postoje klinička ispitivanja bez kojih mi našu struku i medicinsku nauku ne možemo unapređivati. Međutim, često smo se suočavali sa tim da etički odbor donosi odluke, odnosno u radu etičkog odbora koju odlučuje o kliničkom ispitivanju, odlučuju osobe koje učestvuju u samom kliničko ispitivanju, gde se radilo o direktnom sukobu interesa. Donošenjem ovih odredbi u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti mi ćemo u narednom periodu urediti i ovu oblast. Ono što je takođe veoma važno, to je da ćemo za ono što se često pojavljuje u svakodnevnoj praksi kao problem, a to je prebacivanje pacijenata iz jedne zdravstvene ustanove u drugu, a to su pre svega odnosi na transport iz tzv. sekundarnih i tercijalne zdravstven ustanove, do sada je bio problem da li se može prebaciti pacijent i obratno ili između dve ustanove istog ranga. Dakle, između dve opšte bolnice ili opšte bolnice i neke klinike i instituta i to rešavamo donošenjemo ovog zakona. Moram, da kažem će ovim zakonom i vidim da tu imamo sporenje i nerazumevanja, biće onemogućeni razni oblici manipulacije u oblasti pružanja zdravstvenih usluga od strane stranih državljana koji se pojavljuju na teritoriji Republike Srbije, sa često primenjenim tzv. medicinskim metodama koje nisu odobrene, niti od jednog organa, niti institucije u države. Dakle, to se nalazi vrlo često na granici diletanstva ili ti nadrilekarstva, dakle, u ovom momentu država želi da preuzme kontrolu nad tim davanjem te privremene licence i apsolutno samu veren da ćemo mi u tom segmentu imati efikasnost vezanu za određena naučne autoritete koji će ovde svakako boraviti. Ono što je posebno važno da istaknemo, jako je dobro što je ministarstvo kao predlagač dalo to rešenje, konačno ćemo moći da reagujemo na stanje koje se tiče deficitarnih specijalizacija kao što su u ovom momentu anesteziologija, radiologija, patologija ili kardio hirurgija. Da budem u potpunosti slikovit, dakle, prema podacima od prošle godine, mi smo imali svega 54 kardio hirurga na teritoriji Republike Srbije sa ogromnim pritiskom pacijenata za operativne procedure u ustanovama u kojima se one vrše. Pri tome, objektivno se suočavamo sa odlivom tih usko specijalizovanih kadrova zbog limitiranosti koja postoji u plaćanju lekara za njihove usluge. Naravno, da ljudi svojom slobodom idu tamo gde su bolje plaćeni, gde je njihov rad mnogo bolje vrednovan. Sa druge strane mi kroz restriktivnu politiku dodeljivanja specijalizacija postignuta je određena ušteda, ali je u ovom momentu je potrebno za određene specijalizacije odnosno njihovu dodelu skratiti rokove, to će biti shodno odlukama ministra ukinuta obaveza vršenja dvogodišnjeg staža pre dobijanja specijalizacije za deficitarne specijalizacije za tu kalendarsku godinu, a i za uže specijalizacije taj rok će biti minimalan od dve godine. Ono što se tiče izmena zakona o Zdravstvenom osiguranju, već sam se delom dotakao, naravno da ću pomenuti još jednom. Pokušaćemo, pre svega ovim donošenjem ovog zakona da uskladimo odredbe Zakona o PIO a koji je vezan za poljoprivredne proizvođače. Naravno da idemo sa rešenjem, da će praktično sva poljoprivredna gazdinstva, domaćinstva koja se bave poljoprivrednom delatnošću sa minimum pola hektara moći, naravno članovi tih poljoprivredni i životne zajednice, moći da ostvaruju prava iz obaveznih zdravstvenog osiguranja,praktično preko nosioca poljoprivrednog domaćinstva. To je jako dobra stvar koju danas možemo da poručimo poljoprivrednicima i vrlo često se bez razlike da li smo u vlasti ili u opoziciji zaklinjemo da je poljoprivreda naša strateška grana, pa u tom smislu zdravstveni sektor daje doprinos u tom pravcu. Ono što je jako važno vezano je za izbor osnove osiguranja. Ta mogućnost do sada nije postojala. Osnov za osiguranje u narednom periodu se može izabrati, bilo po osnovu zaposlenja, penzije ili nekakvog drugog osnova, ali je jako važno da ova izmena koja se predlaže sprečava malverzacije i rupu u zakonu koja je postojala i koja se često zloupotrebljavala, a to je da su pojedine struke koristile mogućnost da odu na bolovanje, a sa druge strane da uživaju penziju. Takođe, hteo bih da spomenem niz antikoruptivnih članova koji su dati u ovom zakonu, a napomenuo bih da će u narednom periodu republički fond prilikom stavljanja i skidanja leka sa liste lekova imati obavezu da najduže u roku od 90 dana izda rešenje odnosno da odgovor šta se dešava sa lekom, jer smo do sada imali problem koji se ticao ćutanja administracije. Ono što takođe želim da kažem i mislim da je vrlo važno za širu javnost, jer će i danas sigurno deo rasprave obeležiti diskusija o korupciji, a to je da ove izmene zakona eksplicitno zabranjuju sticaanje bilo kakve materijalne ili nematerijalne koristi prilikom pružanja usluga koje su obezbeđene obaveznim zdravstvenim osiguranjem. Predviđene su i sankcije za sve zdravstvene radnike, bez obzira na njihovu vrstu, do toga da mogu dobiti otkaz. Dakle, ovde ne govorim o krivičnom gonjenju za određene radnje. Sledeće što bih želeo da istaknem i što je veoma važno, a to je da će plaćanje doprinosa koje je u nizu prethodnih godina, a rekao bih i decenija, bilo problematično, biti pokušano još jednom da se stavi na svoje mesto. To znači da ono što smo imali u prethodnom periodu, da često kod poslodavca zaposleni ne mogu da overe zdravstvene knjižice jer doprinosi nisu uplaćeni, ili se oni diskontinuirano uplaćuju, u narednom periodu će se pružiti prilika da ukoliko u kontinuitetu uplaćujete doprinos za zdravstveno osiguranje, to će se uplaćivati praktično od početka, odnosno od one godine i meseca od kad ste prestali da plaćate doprinose. Na taj način, sa jedne strane, Fond pokušava da nadoknadi dugove ka onima koji nisu plaćali doprinose, a sa druge strane čini mi se da će i poslodavci imati priliku da isprave ono što u prethodnom periodu nisu činili, a pre svega na štetu zaposlenih i njihovog zdravstvenog stanja. Poseban deo kojih bih istakao i na čemu su i poslanici URS dali svoj učinak to je vezano za proširenje prava iz zdravstvenog osiguranja a koje se odnosi na pratioce osoba koje pate od slabovidosti, slepe osobe, gluvoneme osobe. Dakle, ono što do sada nije bilo uključeno u troškove od sada će biti, biće pokriveni troškovi pratioca. Posebno što želim da kažem to je da ćemo u paketu onoga što će zdravstveno osiguranje pokrivati biti i troškovi za upućivanje odnosno putni troškovi za hemodijalizu. Moram da vas podsetim da u pojedinim delovima Srbije zbog razuđenosti, nepristupačnog terena, pojedini pacijenti na hemodijalizu idu i više desetina kilometara i to stvara ozbiljne troškove. Kroz ono što je dato u izmenama i dopunama Zakona a tiče se promene načina finansiranja je najbolji demant svih onih koji su mesecima pa čak i godinama unazad govorili da je plaćanje po načinu kapitacije i dijagnostički srodnih grupa propalo. Ovo je najbolji demant i to je da praktično ostvarujemo uslove da se taj proces nastavi. Po prvi put ćemo stvoriti uslove da u okviru Zakona o zdravstvenom osiguranju možemo da implementiramo ovaj sistem plaćanja i određivanja cene zdravstvenih usluga koja će se određivati na osnovu broja bolesničkih dana, pruženih usluga, dijagnostički srodnih grupa, broja pacijenata po izabranom lekaru itd. Dakle, sve ovo jeste kontinuitet reformi koje se rade u zdravstvenom sistemu, uz zaista objektivne probleme koji postoje u zdravstvenom sistemu. Ono na šta mi ne pristajemo to je da se sve prikazuje kao crno, da je zdravstvo praktično najgori segment društvenog života u Srbiji. Apsolutno ne pristajemo na to da lekarska profesija, profesija zdravstvenih radnika bude ocrnjena i inkriminisana kao kriminalna. Završiću svoje izlaganje u ovom delu time da će poslanička grupa URS podržati ove izmene dva sistemska zakona o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju i koristim priliku da s predstavnicima Ministarstva zdravlja i ministru čestitam na hrabrosti da već posle dva meseca mandata uđe u ove ni malo kozmetičke promene, kako ih je kolega nazvao, već u ozbiljne i koje se tiču najšireg kruga građana Srbije. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 17 minuta i 45 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre i saradnici, poštovana predsedavajuća, u ime SRS i poslanika poslaničkog kluba ja vas molim da ovakve predloge, na ovakav način date, povučete. Obrazložiću ovaj svoj stav činjenicama za koje mislim da imaju uporište u zakonskim propisima ove zemlje, danas važećim, Poslovniku Skupštine koja u ovako malom broju danas raspravlja o sistemskim zakonima iz zdravstva, a koji se tiču, složićete se nadam se svi, dobrobiti svih naših građana. U tradiciji srpskog naroda je da ceni zdravlje kao najveću vrednost. To objašnjava i smisao tog naroda u prošlosti koja je dokazana, da i dobro organizuje zdravstvenu zaštitu. Samo nekoliko kratkih podsećanja. Ili, da kažem ovako. Prvi od razloga zašto tražim da povučete ove zakone je upravo tradicija srpskog naroda u organizaciji zdravstvene službe i u zakonodavnoj delatnosti. Srbija je među prvim zemljama u Evropi imala zakonsku regulativu. Samo četiri godine posle Engleske donet je Zakon o zdravstvenoj zaštiti, 1879. godine i Zakon o uređenju sanitetske struke. Velikan Vladan Đorđević, ne samo lekar nego i diplomata, je predložio te zakone. Zakon o zdravstvenom osiguranju i obaveznim vidovima zdravstvene zaštite Srbije iz 1970. godine nalazi se i danas među eksponatima najboljih zakona u regionalnom uredu Svetske zdravstvene organizacije u Kopenhagenu. Eto nekih činjenica koje su davno zaboravljene, kao i to da mi danas među nama imamo vrhunske eksperte Svetske zdravstvene organizacije koji su zadužili ne samo naš narod, nego slobodno možemo da kažemo i čovečanstvo, a to su prof. Jakovljević i da ne nabrajam dalje ostale značajne ljude koji su donosili zakonodavnu regulativu, kako našu, koja je služila za primer, tako i Svetske zdravstvene organizacije. Naravno, tu mislim i na profesora Mićovića. E sada, šta kaže Poslovnik srpskog parlamenta? Pročitaću član 151. zbog građana, a delimično i zbog predsedništva, koje dosta restriktivno primenjuje Poslovnik i Pravilnik kada smo mi poslanici u pitanju, strogo ga se pridržavaju i drže, pa, eto, da pokušam kod njih da probudim tu žicu držanja pravilnika. Šta se kaže u tački 2? Razlozi za donošenje propisa, a u okviru njih posebna analiza sadašnjeg stanja, probleme koje propis treba da reši. Gde je nama poslanicima data analiza sadašnjeg stanja? Da budem vrlo praktičan, ovde je sa mnogo strana već naglašeno kao jedan paritet proširivanje prava osiguranika. Koliki je to broj ljudi kojim ćete obuhvatiti ova prava? Svaki ozbiljan čovek kada donosi sistemske zakone, on prvo ima ozbiljnu analizu čime raspolaže, šta će time uraditi i ako su materijalna sredstva u pitanju, naravno, odakle će i da li će moći da pribavi ta sredstva. Ako odete na sajt Udruženja sa retkim bolestima, vi ćete videti da tamo imate, na njihovom sajtu su deklarisali 500.000 građana Srbije koji imaju ovu ili onu bolest koja je retka. Jesu bolesti retke, ali pacijenti nisu. Zašto? Zato što tih bolesti ima između šest do osam hiljada. Odakle ćete obezbediti sredstva da svim ovim ljudima, koji sada očekuju s pravom mnogo, obezbedite sredstva? Pitanje nije retoričko, pitanje je realno. Vi ni danas ne možete da dobijete sredstva iz budžeta za ono što propisuje sadašnji Zakon o osiguranju. Sami ste kazali, gospodine ministre, i ponavljate to redovno, da preko milion građana koji nemaju osiguranje, znamo kakva je ekonomska situacija, znamo kolika je zaposlenost, dobijaju iz tog budžeta godišnje pet evra. Sami ste pričali o problemima kraljevačkog zdravstvenog centra, koji nije potpisao sa fondom ugovor i traži arbitražu. Došavši do zida, iz očaja, bili su pokušali da primaju samo hitne slučajeve. Tako ste nam i sami kazali. Zašto?Ljudi ne dobijaju ni osnovna sredstva za lečenje najtežih bolesnika od karcinoma i pišu vam. Pišu i Zavodu za osiguranje. Tri puta je veći broj obolelih od karcinoma, a vi nam uskraćujete, osam miliona nam ne date. Ne plaćate dežurstvo lekarima. Ako čovek pogleda Izveštaj Statističkog zavoda Srbije sa kraja2010. godine, onda vidi da je broj nezaposlenih veći za 4,9%. S druge strane, ako pogleda bruto nacionalni dohodak, onda vidi da je bio u toj godini za 3,1% manji, negativan. Znači, imamo trend. Dobro, biće možda i bolji. Ali to biće, to je mačka u džaku, o kojoj vi niste ni pokušali da razmišljate i da nas bar na bilo kakav način ubedite da će biti moguće tako nešto. Lepo je, digli ste u Zakonu mladima od 15 do 19 godine prava. Koliko ima tih mladih? Možete li da mi date odgovor? Vi morate da ga date. Ja znam odgovor, ali taj odgovor mi nismo čuli. Vidite, u ovom Poslovniku, koji predsedavajuća izvanredno poznaje i zna ga u tančine, kaže se – mora sadržati izveštaj i procenu finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje propisa. Nema ih. Kako niste upozorili predlagača ovlašćenog da to nedostaje? Da se malo dotaknemo hitnosti postupka. U članu 167, gospođa predsedavajuća se smeje, kaže se ovako – zakon se može doneti po hitnom postupku, po hitnom postupku može da se donese zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide. Pitam vas sada, hajde da mi odgovorite, niste na odboru, koje su to bile okolnosti koje ne mogu da se predvide? Hajde da budemo malo na terenu opsenarstva, kao što je i rečeno. Ovi zakoni su doneti bez javne rasprave. Vi ste ponudili, kao i nama što ste ponudili, da se sa ovim složim i predsednik Saveta Delić. Zdravstveni savez Srbije, najkompetentnije telo, koje treba da se bavi sistemskim rešenjima, uopšte nije konsultovano. Srpsko lekarsko društvo uopšte nije konsultovano. Vi ste nama dali objašnjenje da nije neophodna javna rasprava, budući da su kozmetička rešenja izmenjena. Sada smo mi u nedoumici da li se radi o kozmetičkim rešenjima? Ako su kozmetička, zašto je onda hitno? Ima jedan interesantan još odgovor Vlade Republike Srbije u upitniku za Evropsku uniju. Pitaju iz Evropske unije – na koji način se rađaju te interesne strane u zdravstvu? Naročito stručnjaci i pacijenti uključuju i definisanje i validaciju, primenu i procenu strategija zdravstvene nege i zaštite. Vi odgovarate, Vlada - u toku donošenja strateških dokumenata vrši se predstavljanje javnosti nacrta dokumentai određeno je gde se dokument nalazi na javnoj raspravi. Konačan tekst uključuje primedbe oko kojih je postignut konsenzus u toku javne rasprave. Zašto iznosite neistine u ovakvom dokumentu? Juče sam rekao, ne znam da li to namerno radite, da neko ospori kasnije vama, pa kaže – vidite šta ste napisali, pa vidite šta radite? Napisali ste da zdravstvene propise donosite, da ne čitam i ovo ostalo, bilo bi još gore. Elem, ja sada apelujem na ljude koji vode ovaj parlament da budu dosledni i da vrate dokument koji ne zaslužuje da bude u Skupštini, jer nema osnovne elemente na kojima se insistira, u članu Poslovnika koji sam pročitao, na analizu, ponavljam, sadašnjeg stanja. Toga nigde nema. Nije to samo formalni razlog, glavni razlog je da je ovaj zakon izuzetno loš. On je jedna mešavina sistemskih i praktičnih rešenja. Delom kada čitate zakon vi pomislite da je ovo sistemski zakon. Dalje kada čitate zakon vi mislite da je ovo neki pravilnik ili poslovnik, ide se u neke detalje nepotrebno. Čovek uopšte ne može da se snađe i da shvati o čemu se tu radi. Naime, ima tu još jedna stvar preko koje ne možemo da pređemo. U jučerašnjoj raspravi na Odboru rekao sam"zameriće vam stranci što ovo radite, kad ste u upitniku tako napisali", odgovoreno mi je "mi smo sa ovim upoznali i predstavnike EU, objasnili i dali ove predloge na koje oni nisu imali bitnije primedbe". Sada vas pitam, možda ste mi delimično i odgovorili, imenujte te ljude koji su rekli da je ovo dobar zakona. Naći ćemo načina i snage da ih pitamo na međunarodnim skupovima da li stoje iza ovih rešenja i da li bi u svojoj zemlji ovako nešto predložili. Ovakvog zakona u civilizovanoj zemlji Evrope nema. U našem parlamentu imate novi sajt, šaren, doteran, lep, piše – put zakona, čitanje, pa onda imaju razvijene zemlje, pa onda imate tri čitanja. Gde su ovde te procedure civilizovane Evrope kod donošenja zakona? Kažete da je hitno. Da vidimo kako je to hitno i da nas ubedite. Šta ste napisali u završnim odredbama? Čitam vam jedan i drugi zakon, zbog građana. Kaže ovako:"Republički fond uskladiće statut i druge opšte akte i doneće propise za sprovođenje ovog zakona najkasnije do 1. januara 2013. godine". Evo te hitnosti. Drugi zakon: "Propisi za sprovođenje ovog zakona doneće se u roku od 12 meseci od dana stupanja na snagu". Opa, godinu dana. Čemu hitnost? Ovo vređa elementarnu logiku. Znam da ministar ovo nije sačinio, da ovo nije njegovo, ali on je, mučenik, uzeo na svoja pleća težak teret da ovakve besmislice mora da brani. Šta je problem? Da ne budem samo običan kritizer, zna se kako se sistemski zakoni donose i pišu. Mora se znati šta je bitno, moraju se znati prioriteti. Potpuno su jasni prioriteti koji bi jedno ministarstvo moralo da ima u ovakvoj zemlji sa ovakvom zdravstvenom situacijom i ekonomskom situacijom. Problem broj jedan – biološka ugroženost nacije, smrtnost. Imate enormno visoku smrtnost. Šta ste uspeli za ovih 10 godina? Smrtnost odojčadi je padala i u sankcijama i u ratnim uslovima i kada je DOS došao na vlast. Vama je 2009. godine smrtnost odojčadi, najosetljiviji indikator otišao gore. To je sramota. Nama pišu iz Udruženja dijabetičari, povećana smrtnost za četiri puta i obolevanje od dijabeta. Imali smo sa njima sastanak, tražili su i sa vama sastanak, verovatno ćete ih primiti, vi ste tolerantan čovek i sa svakim razgovarate, to nije sporno. Država ni sada ne može da im da insuline koji su im potrebni, lekove koji su im potrebni, čak ni one trakice kojima oni određuju glikemiju. To ćete čuti od njih. Kako onda možete da ovakve dimne petarde, u vidu sistemskog zakona, puštate, da ćete u nedogled proširivati prava? Hajde da kažemo da je to zakon lepih želja. Nije sporno, treba imati lepe želje, ali šta je sporno? Da li su one ostvarljive i da li su realne? Cenjene kolege, sećate li se E.T. centra u Inđiji, 25 hiljada zaposlenih, 600 miliona dobiti, fontane, palme, istaknuti listovi "Politika", "Dnevnik" objavljuju pred kampanju, Indijci dolaze, dolazi "Gugl", dolazi "Majkrsoft"? Prošli su izbori – nema ništa. Sećate li se onog obećanja akcija od 1000 evra? Šta smo dobili? Nesreća je što je i ovaj zakon upravo to, na našu sramotu i nažalost naših časnih prethodnika čiji zakonski predlozi i dan danas stoje u vitrinama STO. Ono što je najtragičnije, nažalost, zbog naroda koji će ovim biti doveden u još goru situaciju, a vi ne govorite o indikatorima i zdravstvenim pokazateljima, ne govorite o smrtnosti, ne govorite o smrtnosti odojčadi, ni o čemu ne govorite, oni će vam se pogoršati, to je zakonomernost, pogotovo iza ovih zakona. Sada ću stati, pošto sam iskoristio svojih 20 minuta, a nadam se da ćemo vas ubediti da nismo kritizeri nego da na osnovu struke, nauke, svetskih civilizacijskih principa, tvrdimo nešto što je potpuna istina, na nesreću srpskog naroda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na samom startu ću izneti istinu da DS nikada u svojoj istoriji nije imala ministra zdravlja, niti je rukovodila Ministarstvom zdravlja. Smatramo da su mnoge reforme trebalo da budu brže, ali spominjem da su ministra zdravlja imali i SPS, JUL, DSS, G17 i da je gospodin Paja Momčilov bio ministar bez portfelja, ali je mogao mnogo što-šta da uradi u toj Vladi. DS podržava rad resornog ministra, želimo mu svu sreću u ovom radu. Zdravstvo je jako komplikovano, u uslovima kada nemate puno para, kada ste puno napadani. DS će vrlo objektivno da sagledava sve propuste u resoru zdravstva, kako bi poboljšala kvalitet zarad građana Srbije. Ono što želim da kažem, još uvek nismo uspeli da uradimo, to je da izjednačimo privatnu sa državnom praksom. To je nešto na čemu je DS uvek insistirala – zaštita privatne svojine i privatnog vlasništva. U zdravstvu još uvek privatno zdravstvo nije u jednakom položaju kao što je državno zdravstvo. Ono što uporno spominjem na nekim sastancima Odbora i na plenarnim zasedanjima, mnogo studenata medicine završava fakultet, a nakon toga nemaju posla. Kao profesor Medicinskog fakulteta u Nišu, sa zadovoljstvom mogu da vas obavestim da sam u julskom roku imao dva studenta koja su dobili desetke iz mog predmeta, ali koji 10,0 prosek. Pitam vas da li će oni moći sa 10,0 prosekom da se zaposle u niškom Kliničkom centru ili će morati da, kao i svi ostali dobri studenti, traže posao u nekom manjem mestu ili da gledaju da budu trgovački putnici neke farmaceutske kuće? Moj predlog, kao što je bio i prethodnom ministru, koji se nije ostvario kod prethodnog ministra, a nadam se da kod vas hoće, obzirom da ste sa juga Srbije i da barem kod mene u startu imate podršku zato što ste sa jugoistoka Srbije, gde su dobri, pošteni i siromašni ljudi, da se uspostavi saradnja između ministarstava zdravlja i prosvete, što znači da se jasno odredi broj, kvota upisne politike na medicinskim fakultetima sa vama, da ne može Ministarstvo prosvete da izdaje kvote, a da se vi posle hvatate za glavu da ne možete da zaposlite mlade lekare koji su budućnost države, koji moraju posle toga ili da budu farmaceutski trgovački putnici ili da napuste našu državu, a školovali smo ih dobru decu imamo u našoj državi. Ono što sam juče takođe na republičkom odboru za zdravlje predložio kao poslanik DS, a smatram i kao poslanički klub DS, je uvođenje elektronskog zdravstvenog kartona koji je doživeo osporavanja nekih opozicionih narodnih poslanika, a samo zato što žive u neznanju. Nisam ovo sanjao niti sam nešto izmislio, nego sam se školovao u Švajcarskoj dve godine i godinu dana u Americi. Uvođenje elektronskog zdravstvenog kartona znači da ako nekoga lečite u Preševu, sve analize, skenerske snimke, laboratorijske analize ubacujete u njegov zdravstveni karton pod njegovom šifrom i ukoliko se on nađe u Subotici ili u Valjevu, doktor ukucavajući njegovu šifru ima sve do tada njegove bolesti, probleme koji su rešavani i nema potrebe da dodatno opterećuje siromašni budžet Republike Srbije sa dodatnim analizama, ako su te analize već negde urađene. Kao profesor medicinskog fakulteta iz Niša i kao zamenik direktora ORL klinike iz Niša reći ću vam da kada mi prosledimo pacijenta ka Beogradu, sve analize koje su rađene u Nišu dodatno se rade u Beogradu i to opet plaća budžetski obveznik Srbije. Dajte da napravimo neki pomak, nije to toliko skupo, uvođenje tog softvera koji bi objedinio sve zdravstvene ustanove u Srbiji i napravio nešto avangardno. DS uvodi sve te neke nove, za neke poslanike tabu teme, ali mi moramo da razbijemo tabu teme u svakoj oblasti, pa i u zdravstvu. Ono što niko do sada nije spomenuo, reći ću vam da nam nešto nedostaje u zdravstvenom sistemu u Srbiji. Nedostaje nam urgentni centar u Nišu. Znate sami da po procedurama EU na auto-putevima na 200 km morate imati uregentni centar, Novi Sad ima UC, posle toga ide Beograd. Od Beograda do Skoplja vi nemate UC gde ćete zbrinjavati teške pacijente koji se povrede u saobraćajnoj nesreći, a svakog dana smo svedoci da ogroman broj turskih, grčkih i drugih državljana naših privremeno zaposlenih radnika putuje upravo ovim auto-putem. Neophodnost izgradnje UC u NIšu kako bi te evropske standarde upotpunili. Ovo su moje opaske kao narodnog poslanika DS i za njih ću se uvek, na svakom zasedanju zalagati kako bi se neke novine uvele. Što se tiče dopuna koje ste uveli u ovaj Zakon o zdravstvenoj zaštiti, pozdravljam ih i stvarno su dobre i u samom startu se pokazuje da se želi stati na put nekim stvarima koje nisu bile do sada dobre. Krenuću prvo sa članom 148. gde ste regulisali preko etičkog odbora u zdravstvenoj ustanovi kontrolu primene novih lekova. Reći ću vam, s obzirom da radim u KC Niš, da se ogroman broj nepoznatih lekova testira, tj. primenjuje kod pacijenata bez ikakve kontrole što znači da je do sada profesor, lekar u zdravstvenoj ustanovi u Beogradu, Novom Sadu ili Nišu, uz dogovor sa farmaceutskom kuću započinjao proveru nekog leka na pacijentu koji nema pojma. Pacijenti u svom strahu od bolesti, uplašeni svakako da veruju doktoru. Doktor, ne govorim za sve, ali neki, u želji privatnog bogaćenja su spremni možda i bili da neke štetne lekove, uprkos znanju da su možda i loši krenu sa testiranjem. Molim resorno ministarstvo da dostavi poslaničkoj grupi DS koliko lekova novih, netestiranih u Americi i Evropi je započeto da se testira u Srbiji u proteklih 10 godina. Ponavljam, DS nikada nije imala tu čast i tu obavezu da sprovodi reforme u resoru zdravstva našeg Republičkog ministarstva zdravlja. Ovim članom, uvođenjem tri specijalista koji su u toj struci, koji kontrolišu primenu novih lekova se uvodi kontrola konačno, što je jako dobro za naše građane da budu sigurni da će lekovi koji su novi na našem tržištu biti dobri po njihovo zdravlje. Što se tiče formiranja poslova državne uprave u oblasti unapređenja, organizovanja i sprovođenja skrining metoda, jako dobra stvar. Kao lekar i kao hirurg mogu da pozdravim i da stvarno potvrdim da je ogroman broj pacijenata, ogroman broj građana u Srbiji u zadnjih 20 godina oboleo od mnogih, reći ću, malignih bolesti, s obzirom da se bavim hirurgijom glave i vrata i srećem puno malignih obolenja usled lošeg života koji je bio od 90-tih godina, usled loše ishrane, usled zloupotrebe duvana, cigareta i alkohola zajedno i usled stresa koji je od 90-tih godina do 2000. godine bio konstantan, znači ogroman porast malignih obolenja, ne samo debelog creva, kao što je ministar rekao i neki poslanici, nego ostalih organa u našem organizmu. Kao ORL lekar reći ću vam da je porast malignih obolenja gornjih disajnih puteva enorman, čak poslednjih 20 godina premašuje svetske vrednosti. Znači da je svakako dobro da skrining metode ne budu samo ograničene samo na debelo crevo, grlić materice i dojku, već da se prošire i na neke druge organe kako bismo čuvali ovu naciju. Srpska nacija je jako dobra, siromašna i zaslužuje mnogo više poštovanja od zdravstvene struke nego što je to trenutno. Reći ću vam da se DS zalaže da na prvom mestu bude pacijent, a ne doktor. Uvreženo mišljenje mnogih doktora je da su oni glavni u bolnici i da se sve okreće ono njih. Reći ću vam da to nije tačno, standard da je pacijent u pravu uvek, a ne doktor. Zato se DS zalaže za dostupnost zdravstvene zaštite svuda u Srbiji za svakog njenog građanina, da bude besplatna, da nema listi čekanja, da nema mogućnosti da se za neku dijagnostičku metodu čeka mesec, dva ili tri. Drage moje kolege narodni poslanici, reći ću vam da glavna korupcija nije uhvativši jednog ili dva lekara za 100 ili 200 evra, glavna korupcija je u velikim tenderima, u pravljenju lista čekanja kada vam neki veliki doktori omogućavaju da dođete preko reda za neku operaciju ili za neku zračnu terapiju. DS osuđuje sve te trendove koji su se ukorenili u srpskom zdravstvu, ali DS konstatuje da je 90% lekara u Srbiji pošteno, da je 90% i više lekara u Srbiji mnogo godina radilo bez primanja. Podsetiću vas, za vreme bombardovanja, za ono ludo vreme Slobodana Miloševića i sankcija kada smo plate primali jednu do dve marke. Da li je zdravstveni sistem Srbije tada stao? Nije stao, zdravstveni radnici su u najtežim uslovima, bez adekvatne opreme sprovodili najteže zahvate. KC u Nišu je u toku bombardovanja bio glavni centar za zbrinjavanje svih povređenih mladih Srba koji su bespotrebno gubili glave, ruke, noge na KiM. Srpsko zdravstvo ne zaslužuje da bude etiketirano kao korumpirano. Podržavamo borbu ministarstva zdravlja, održavamo borbu nevladinih organizacija, pa i doktora protiv korupcije, svih dobronamernih ljudi koji žele da ukažu da postoji neko ime u nekoj klinici koje uzima pare i da to ime mora biti procesuirano. DS ne želi da se celo zdravstvo stavi na stub srama nego želi da jasno pokaže da neko u nekom trenutku je napravio neku lošu stvar i da se osmelio da kaže da njegove ruke u Srbiji koštaju za operaciju toliko i toliko. Dragi građani Srbije, srpsko zdravstvo je besplatno. Dokle god je DS kao socijalnodemokratski odgovorne organizacije, zdravstvo će biti besplatno. Neće postojati mogućnost da se bilo kakva naplata izvrši. Molim vas da uništite, ne da smanjite, da uništite liste čekanja. Liste čekanja su takođe mogućnost za korupciju u našem sistemu zdravstva. Kao profesor medicinskog fakulteta pohvalio bih i povećanje starosne dobi za korišćenje stomatološki usluga. Možda smo mnogo naglo isekli stomatološke usluge za najmlađu populaciju, mislim na studente. Mnogi studenti sa kojima imam susret imaju probleme sa svojim zubima i mnogi studenti dolaze iz unutrašnjosti, iz Lebana, iz Medveđe, iz Trgovišta, gde jedva od svojih roditelja mogu da do 20, 30 evra ponesu i da se snađu u studentskom domu. Da li bi oni mogli da plate stomatološke usluge koje se kreću od 50 do 100 evra? Mislim da ne. Zato pozdravljam ovo produženje, povećanje roka starosne dobi da se pruži stomatološka usluga našoj najmlađoj i najpametnijoj populaciji. Uvođenje elektronske zdravstvene kartice je jako dobra stvar. To je podudarno i sa onim mojim predlogom da se uvede elektronski zdravstveni karton. Imam tačnu informaciju da je ona otprilike tri i po evra, štampanje te zdravstvene kartice, tako da to ne iziskuje puno para, a dosta će olakšati i kontrolu zdravstvenih osiguranika. Izdavanje licence stranim lekarima, koliko god neko rekao da je neki profesor toliko bitan, pa ne može da se udostoji da preko sekretarice dostavi svoj sertifikat o položenim stručnim ispitima i diplomi, reći ću vam da je i ovo jako dobra stvar, jer poštujući svoju državu ovako stavljamo norme da niko bez potvrde ne može ući u našu državu i operisati naše građane. Polako bih završavao svoje izlaganje sa još jednom pohvalom vašem ministarstvu, gde ste uvideli problem da imamo manjka u nekim specijalnostima i to je problem ne samo u kardio hirurgiji, radiologiji, anesteziologiji, nego nekim drugim specijalnostima pa se nadam da će ovo pomoći da se taj gap smanji i da ćemo imati mogućnost da što veći broj specijalista, kardiohirurga, anesteziologa i specijalista radiologa imamo u nekom narednom periodu. Poštovani ministre, poštovani članovi Ministarstva zdravlja, DS će glasati za ove dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti. U još u nekim izlaganjima ću se opet vraćati na neke dobre stvari koje je DS uvidela da nisu ubačene u zdravstveni sistem Srbije i svakako, dokle god ste na putu pravde i poštenja u interesu građana Srbije, imaćete podršku DS. Hvala puno.
Petnaest minuta i 30 sekundi iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. U elektronskom sistemu su prijavljeni narodni poslanici Paja Momčilov i Nikola Lazić. Želite da govorite o povredi Poslovnika? (Nikola Lazić, sa mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. (Paja Momčilov, sa mesta: Replika, imenom me je pomenuo.) Molim narodne poslanike, koji su inače u svojim nastupima izrazito ponosni na neznanje o odredbama Poslovnika Narodne skupštine, da u slučaju odredbe koja definiše repliku, koju sada dobacivanjem traže, uzmu tekst Poslovnika Narodne skupštine, član 104. i da ga pročitaju. Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Nikola Lazić. Želite da govorite o povredi Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Nikola Lazić želi da govori o povredi Poslovnika.
Član 107. Mislim da je kolega, malopre govoreći…
Narodni poslaniče, pravo na repliku ne može biti predmet povrede Poslovnika. Zahvaljujem.
Otkud znate o čemu želim da govorim?
Narodni poslaniče, na najbolji mogući način kako umem, starajući se o redu i tolerišući dobacivanja narodnih poslanika, pozvala sam da pročitate odredbe koje se tiču prava na repliku. Zahvaljujem. Pošto se više niko ne javlja za reč od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, a do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: poslanička grupa LDP, poslanička grupa Napred Srbijo, poslanička grupa URS, poslanička grupa SRS i poslanička grupa ZES. Prva prijavljena na listi govornika je narodna poslanica Marija Bugarčić, a posle nje narodni poslanik Mileta Poskurica.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, pre svega htela bih da izrazim zadovoljstvo što ste na neki način poslušali poslaničku grupu LDP jer smo 7. juna ove godine uputili vam zahtev sa ovog mesta da po hitnom postupku pošaljete u parlament izmene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju. Takođe, htela bih i javno da vamse zahvalim što ste mi odgovorili na poslaničko pitanje koje sam vam postavila i time postali jedan od retkih ministara koji to u razumnom roku radi. Krenula bih od člana 11. na koji smo i apelovali u toku dosadašnjih nastupa i počeću od njega, u kome se kaže da se proširuje pravo na stomatološku zdravstvenu zaštitu deci starijoj od 18 godina i studentima do navršene 26. godine života. Nakon 15 hiljada potpisa koje su studenti prikupili, apela studenata, stomatologa sa stomatoloških klinika iz Beograda, Novog Sada, Niša, pisanja prethodnom ministru zdravlja, pisanju predsedniku Republike Srbije, studenti će konačno moći da iskoriste pravo koje imaju njihovi vršnjaci u okolnim zemljama, a to je pravo na besplatnu stomatološku uslugu. Sada mislim da ima nade za našu intelektualnu elitu, mislim da će biti manje krezave Srbije nego što je bilo do sada i mislim da ovo treba da bude početak preokreta, početak brige o našim mladima. Nadam se da će biti više osmeha na licima naših mladih i više posla za naše stomatologe sa stomatoloških poliklinika. Takođe, u članu 8. uneta je novina, a to je da pored roditelja, usvojitelja, očuha i maćehe, prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja mogu ostvariti i braća i sestre, ukoliko nemaju sredstava za izdržavanje. I ovaj način proširenja prava iz zdravstvenog osiguranja je po mišljenju nas iz LDP dobar. Takođe, član 27. je nešto što treba pomenuti, a to je prošireno pravo da pored do sada sveobuhvaćenog kruga lica kojima je dato pravo na naknadu troškova prevoza za hemodijalizu, proširuje se pravo i na upućivanje na hemo i radio-terapiju. To je sve ono što je dobro u ovom zakonu. Istakla bih i nešto što je u skladu sa našim evropskim putem, to je uvođenje elektronske zdravstvene kartice, što je posebna vrsta isprave u našem zakonu. Mi smo, da vas podsetim, poslednja zemlja u regionu koja će uvesti ovakav vid elektronske zdravstvene kartice. Imaju je i Crnogorci, imaju i Bugari, Rumuni. Mi nekako hvatamo poslednji voz za našim susedima. Šta to znači? To zapravo znači da se oblast zdravstva objedinjuje i da se stavlja pod bezličnu računarsku kontrolu. Nova era za pacijente naše znači da će koristiti plastičnu karticu, koju više neće morati da overavaju, što je dobro. Drugo, ovaj elektronski karton pacijenta bi bio dostupan samo preko njegove identifikacione kartice koju može samo da otvori, da vidi lekar kome je pacijent poverio to pravo. Pacijenti neće više morati da nose debele fascikle sa istorijom bolesti i da se šetaju od jednog do drugog lekara, tako da će samo moći da ima uvid u ovaj elektronski karton, kao što sam rekla, lekar za koga se pacijent odluči. Predvideli ste rok od tri godine, od dana stupanja na snagu ovog zakona. Interesuje me zašto toliko dug period? Ne mislite li da treba da ubrzamo taj naš put ka EU, a ovo je jedan od puteva koji vode ka Evropi. Mislim da bi mogli da skratite taj rok jer tri godine je zaista jako dug period i mislim da treba da ubrzamo proces reformi u ovoj zemlji. Takođe, rekla bih vam da u ovom zakonu se proširuje krug osiguranika na žrtve nasilja u porodici i žrtve trgovine ljudima. To je ono za šta se LDP od svog osnivanja i zalagala. Samo u prethodnoj godini u samo u Beogradu prijavljeno je preko 5.000 žrtava od porodičnog nasilja. Podsetila bih vas da je u prošloj godini 31 žena ubijena od posledica žrtava u porodičnom nasilju. Svaka druga žena, po statističkim podacima, je na neki način žrtva porodičnog nasilja u našoj zemlji. Ono što je skandalozno to je da je svako od tog nasilja svako drugo nasilje videlo dete svojim očima. Najmanje što možemo da uradimo za te žrtve je da im omogućimo besplatno zdravstveno osiguranje. Kad smo u vezi toga, htela bih da vam postavim pitanje šta ministarstvo radi na prevenciji svega ovoga. Istraživanje govori da je preko 41% žena psihičko zlostavljeno, 33,5% i psihički i fizički, 20,7% fizički je ekonomski zlostavljano, 1,7% seksualno i 0,4% spada na razne vrste nasilja. Ono što nije dobro u ovom predlogu zakona i na šta smo uložili amandmane i pričaćemo više kada bude rasprava u pojedinosti, član 10. I onako su prava radnika smanjena po važećem zakonu, a ovim zakonom ga dodatno umanjujemo. Kako? Prilikom povrede na radu i nepostojanjem prava pri odlasku odnosno pri dolasku na posao, mislimo da to treba promeniti i na taj član zakona jeLDP podnela amandman. Takođe, u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti ono što bih napomenula je to da se formira uprava za skrining u članu 129. To je dobro. U Zakonu piše da njome rukovodi direktor, a postavlja ga Vlada. Znači, ništa od depolitizacije i departizacije našeg sistema. To je ono što nam se ne dopada u ovom zakonu. Ono na šta bih takođe sugerisala je to da niste predvideli tačan broj pomoćnika direktora ove skrining uprave. Koliko će to tačno pomoćnika biti? Ne mislite li da će se gomilati administracija ako bude ovde ostavljena tzv. rupa u zakonu? Trenutno imamo tri skrining programa – za rak dojke, rak grlića materice i rak debelog creva. Da li to znači da imamo tri pomoćnika direktora? Šta će biti ako se još neki skrining program uvede? Da li je to moguće ili nije? Završiću, da bih ostavila kolegi malo vremena. Pravo pacijenta da može da zakaže pregled, treba predvideti neki razumni rok. Liste čekanja su velike. Mogu samo da vas podsetim da na magnetnu rezonancu u Užicu sada kada zakažete magnetnu rezonancu možete doći na red u oktobru ili u novembru mesecu, a ceo Moravički okrug broji preko 230.000 stanovnika, gravitira na tu jednu magnetnu rezonancu. Prema tome, tu treba uvesti red. Hvala.
Iskorišćeno je devet minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica, a posle njega narodna poslanica Jelena Travar-Miljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre i saradnici koji ste prisutni, moraću da krenem sa jednom opštom zamerkom koja se danas čula. Svi mi diskutanti koji idemo iza prvog ešalona ovlašćenih predstavnika ćemo biti u riziku da se u nečemu ponovimo. Naravno, najveća zamerka je to šta su suštinski menjamo ili ne menjamo i to zašto smo po hitnom postupku išli kada ovo nije zaista na listi, na agendi neophodnih koraka za EU. Ovo je ispravljanje brljotina iz vremena kada je zakon donet, kada smo mi, većina koji su danas ovde govorili, sedeli u skupštinskim klupama i govorili da rešenja koja se bazičnim zakonom, koja treći put menjamo, nisu dobra. Podnosili smo amandmane i sećam se mnogih ljudi koji su tada konkretno govorili o problemima koji će se iskazati kao realni. Evo, uzmite samo stomatološku zaštitu, kada ste nekako na veksteritorijalni način, kao nekada Berlin, sklonili iz službe, gurnuli u poluprivatne osnove time što ste smanjili pravo onih koji će o trošku kao osiguranici moći da izvrše određene stomatološke pregleda, intervencije itd. Sada to vraćate i čovek mora da kaže da je to pozitivno. Ko bi rekao da je to negativno kada su problemi bili i u populaciji, a problemi kod brojnih stomatologa, sećate se već u Siminoj ulici šta je bilo, odmah posle zakona su ljudi radili za evro i po, dva, nisu mogli platu da ostvare. Čak jedan Beograd, strogi centar, jedna Simina ulica, taj dom zdravlja nije mogao da "nabavi" klijentelu koja bi platila svoje usluge. Dakle, to je korektno što ste ispravili. No, šta nije moglo da bude ispred ove hitnosti? Ova hitnost vuče drugi elementi koji je postao pravilo ponašanja vladajuće koalicije, a to je da opozicija ima što manje prilike da čita zakon, što ga kraće čita da bi što pre predala amandmane, a onda Vlada imala priliku da te amandmane čita i najčešće mizerno na njih i odgovara. Dakle, koliko god puta više čitate zakon, sve više možete da vidite šta se tu može amandmanski ispraviti, tako da svi mi koji smo pisali amandmane sigurno bismo i mnoge dopisali, a onda se postavlja pitanje čemu taj trud, čemu otkrivanje karata šta sve ne valja kad zakon treba sistemski da se promeni, dakle, da se zaista uradi nešto novo. Konceptualna je razlika između opoziciji i pozicije. Konceptualnu razliku ne možete amandmanskim intervencijama rešiti. Možda ste mogli, to bi bilo i korisnije, svi bismo to pozdravili, da ste kao čovek, kao ministar koji se javnosti predstavio kao neko ko zaista želi da uzme drugi kurs u zdravstvenom sistemu Srbije, da možda pokuša da popravi nešto što je u reformskoj deceniji, koja je iza nas, upropastila na terenu ekonomije, na terenu pravosuđa, na terenu obrazovanja, ali u vrlo osetljivom segmentu, kakav je zdravstveni sistem, sistemski uništen i doveden do mnogih dubioza, pokažate i izađete i jedno bilansno stanje nam prenesete. Zašto moramo da se uključujemo u sajtove nevladinih organizacija, da čitamo po novinama, da se raspitujemo na ovaj ili na onaj način koliko je milijardi evra za 10 godina prošlo kroz Srbiju, koliko kroz kredite, koliko kroz donacije, koliko je u šta utrošeno, koliko su neki centri trebali da budu renovirani, koliko toga nisu, koliko je para otišlo na ove ili one načine,koliko se izgubilo u tenderima, koliko je tenderska dokumentacija nameštena. Dakle, mnogo je veliki broj nejasnoća koje smo možda mogli da čujemo, da prosto i vi imate befel ispred ovog tela, da znate da ste nam saopštili ono što ste saznali kada ste došli na to mesto, a Bogami i da otkrijemo ko je šta i gde radio, jer gotovo sedam-osam-deset godina mandata jedinstvenog sastava ministarskog kabineta zdravlja dovelo nas je dotle da sada ovaj zakon popravljate i sami svesni da nam za godinu ili dve treba sistemsko novo rešenje, nekakav drugačiji zakon. Dakle, to bi možda bio logičniji red radnji, a ne da sada ulazimo u nekakve brze rasprave. Ako pogledamo obrazloženje zašto idemo u urgentan postupak, za oba zakona pitko je napisano da će to dovesti do unapređenja ostvarivanja prava pacijenata. Pored takve formulacije svako klecne i kaže – dobro, to je ispravno, to je sasvim razuman razlog i sada taksativno krenete pa nešto se i jeste unapredilo, ali se suštinski nije daleko otišlo. Unapredilo se, recimo, pravo na skrining, mehanizam koji je predviđen, koji ne valja, pravo da će neko podići starosni nivo za osiguranje - sasvim se slažemo, uvođenje stomatoloških elemenata - i to je svojevrsno unapređenje itd, poštovanje pacijentovog vremena – vrlo dubiozno. Da niste možda na taj način regulisali pravo nekome da ide u zakazivanje koje možda i nije potrebno? Pacijenti se bore, pod navodnicima, i više ne poštujete vreme, nego da kada dođu da nešto urade, da urade odmah, a ne da dođu i da im se zakaže sve. Čak im zakazuju i u opštoj praksi, primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Kako može neko da predvidi kada će da se razboli? Ministar prosvete govori o tome kako je čuo tadašnjeg ministra zdravlja, govori o neka tri dana sa 39 temperaturom i gripom da neko leži u kući, pa posle neka ide lekaru. Ko bi od nas svoje dete, i ja sam lekar, držao tri dana sa temperaturom, a da baš budem siguran da je grip? Dakle, ovako, taksativno gledano, vidi se i deluje tako kao da se nešto tu pomaklo napred, ali, to su parcijalni pomaci. Suštinskih odgovora nema. Šta su suštinski odgovori? Moglo je i njih biti, ne u ovim članovima koje ste vi menjali, nego menjanjem drugih članova, da promenimo i neka druga stanja u srpskom zdravstvu. Ja mislim da sam, ali vidim i čujem ovde da su i drugi poslanici, toliko puta ovde govorio i upotrebljavao izraze – strancizam, hijatus u struci, toliko puta upozoravao da na fakultetu na kome jesam, odlazeći profesori sa fakulteta, zbog penzije, ostavljaju subkatedre, subpopulacije, stručne subpopulacije praznim, a mi danas imamo deficit kardiologa, endokrinologa itd. na medicinskim strukama. Dakle, zašto je u Srbiji nastupio hijatus struke? Zašto je nastala praznina? Zašto su specijalizacije bile stvar političke privilegije stranke G 17 koja je još onda svog aktivistu u Kliničkom centru u Kragujevcu, devojku koja je bila na specijalizaciji, vrbovala i učlanila u stranku da bi dobila posao? Ja sam dao taj primer, vi možete da me demantujete, ali ja živim dole i znam kako je bilo. Bila je masa političke privilegije da se do nečega dođe, a zašto – jer nam treba struke. Kakvi su ti planovi iz kojih vidite da imamo suviše lekara specijalista ili suviše subspecijalista? Tome ste mogli da se posvetite, definitivno iz tog Batuta, kome zaista gurate da rade sve i svašta, tako ste im stavili opis, oni ljudi rade, pišu, bombarduju sa nekim izveštajima, rade razne projekte i jednostavno lepo žive. U tom segmentu posla oni lepo žive i informacije koje oni nama šalju, pitanje je koliko su za Ministarstvo upotrebljivi itd. Gde je zdravstveni savet? Zašto zdravstveni savet i njihov direktor tamo pišu neka pisma, neke kolumne, ja i ne razumem šta hoće, šta hoće da odbrani, kakva se to velika gužva digla, protiv koga, neke neimenovane ličnosti? Nije se pojavio da prokomentariše ovaj zakon. Govori se da će zdravstveni savet promeniti, ili ima bar ideju da promeni način specijalizacije u Srbiji, ali vi sad predlažete neke uslove koji su prilično liberalni da do specijalizacije odnosno subspecijalizacije dođe, ali da se kandidat obaveže, što i jeste ispravno, a ne da pobegne u inostranstvo ili u susednu zemlju. Ali, vi mu limitirate ljudske slobode, a to ne radite ni fudbaleru niti ikom drugom, može da ode kad god hoće. Sve je pitanje šta ste ovim zakonom postigli. Neke stvari su rešene. Kako, na koji način? Tako da je relativno mala lista čekanja na poluinvazivne interventne kardiološke metode. Čeka se do kraja ove godine.Nije to dobro. Ne bi trebalo da se čeka duže od nekoliko dana. Ali, smanjeno je. Kako? Otvoreni su novi centri i date enormno visoke plate ljudima koji to rade. Hoćemo li sada praviti selekciju i davati visoke plate tamo gde smo deficitarni, dakle, priznavati da smo napravili grešku? Zašto da imamo u jednoj instituciji samo nekoliko kardiohirurga? Zašto neko nije došao i učio pored njega? Ja sam i ranije govorio, a i sada kažem – specijalizacija je najjeftinija stvar za zdravstvo i moramo tačno znati šta ćemo usmeravati. Jasno moramo da kažemo gde su problemi – onko-hirurgija, kardio-hirurgija. Zašto ljudi nisu išli na specijalizacije? Neki su klinički centri bez kardio-hirurga, a otvorili su radiološku urgentnu invazivnu dijagnostiku? Neke stvari su zaista izgubile priliku da budu regulisane. Možda bilansni prilaz tome bi nam bio od veće koristi. Ovaj zakon, ovi predlozi i izmene zakona ne vidimo na koji će način smanjiti obaveze države da interveniše makar tamo gde će iz budžetskih sredstava koja progresivno opadaju, ukupna kvota koja od Ministarstva zdravlja ide progresivno iz godine u godinu opada a broj korisnika kojima će iz budžeta morati da bude plaćeno osiguranje raste, možda i do milion. Možda danas sto ili dvesta hiljada ljudi u Srbiji nema zdravstvenu knjižicu, a vi već uvodite nove modele oko te legitimacije i stvarate nove uslove da neko ko tamo nije izabrao lekara neće imati prava na zdravstvenu zaštitu, osim elementa hitnosti. Ne možete naterati nekoga da izabere lekara tamo gde nema koga da izabere. Neće da izabere. Jednostavno, ima pravo da se leči. Vama je to, naravno, bitno, jer ste tamo objasnili da sistem kapitacije, sistem plaćanja, sprovođenje skrininga traži da ima čovek lekara. Ali, kad je reč recimo o jednoj povredi, koleginica je dobro primetila, gde ste ukinuli put od posla i na posao, primenjujući valjda nekakve tuđe propisane standarde, moglo se i to racionalno ograničiti, da se nađe neko racionalno vreme, a ne da neko krene sa posla, zaglavi u kafani pa pijan pogine. To se zna da to nije to vreme i to vreme ne može da se računa. Ali, može se naći razumno i racionalno vreme za putovanje na posao. Jer, i taj traumatizam može biti značajan problem. Nije ovo detaljno definisano, nadam se da će biti podzakonskim aktima, procedura koja sada važi i u čemu će se buduća razlikovati. Sledeće što smo hteli da istaknemo su vanstandardne usluge. Mi nismo izašli, nije mi poznato, da imamo nameru da definišemo pojam standardnih usluga prema nivou zaštite, definisani paket usluga koje će osiguranik dobijati džabe. Danas on mora da participira i ako hoće da ide u prevenciju, da meri masnoću u krvi, on mora da plati to u domu zdravlja. Ako ide na neke analize koje ne može u svom domu zdravlja da uradi, on će to morati da ode u sekundarni, tercijalni nivo, koje ustanove već raspolažu time i tamo će on to morati da plati. Da li će unutar filijale za to njemu biti plaćen putni trošak ili ne, ili će neku kilometražu definisati, čekamo zakonske i podzakonske akte. Ti podzakonski akti su mnogo toga upropastili u ranijem zakonu, što se nije moglo ni videti, ma koliko mi tražili loše elemente, kada on ode tamo u fond i napišu podzakonski akt da regulišete pravo, onda tek vidite koliko su ljudi prikraćeni. Verujem da ovo što se sad menja je proizašlo iz takvih iskustava, da smo videli da se naši pravilnici koje smo razrađivali nisu pokazali dobrim. Prosto, kao da postoji trajni rivalitet budžetskog davanja i fondovskog ili republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, zovete ga fond. A i to što mu menjate ime u fond, koliko će samo da košta promena papirologije, logova, promena sajta zavoda? Zamislite da se neko odluči da da 10 hiljada evra, 20 hiljada evra da mu promeni sajt? Imamo primer da su u Vladi to radili ljudi, promene svoj sajt, daju nekoj ovlašćenoj firmi ogromne pare i to urade, a to bi ovi studenti i deca koja to rade beskrajno dobro uradili za mnogo manji honorar i sve bi savršeno funkcionisalo. Ali, tako to ide. Participacija na preglede je jedna od stvari koje ste se dotakli. Vi ovde prosto želite da zabranite da neko uzme participaciju za nešto što ne sleduje. To je mnogo manji greh, često je verovatno previd, jer verujte, većina zdravstvenih radnika se neprijatno oseća kad mora da uzme 50 dinara za participaciju, ali se ne osećaju uopšte neprijatno u apoteci kada vam po svakoj kutiji uzmu 50 dinara. Kad god odete, za iste lekove da uzmete, vi otprilike za dva, tri meseca dobijete novu cenu učešća za lek a koristite potpuno isti lek. Dakle, farmaceuti se vrlo osećaju konforno kada vam uzimaju pare, a to su pare koje se cene na oko šest milijardi dinara, da godišnje na te usluge i te vrste lekova građani daju iz džepa, uprkos tome što jesu osiguranici, što daju i participiraju. Pitanje procene odnosa šta će biti na listi odobrava Vlada. Pazite, sad i svima nama date da odobravamo. To je teško. Tu bi trebala struka nekako da se više upusti u to. Davanje lekova koji su u sistemu paralele – pa se jedno ime plaća, a drugo ime se ne plaća. Može da se nađe tu nekakva ponderacija, najniži nivo cene i doplata participacije u razlici leka, a ne da se potpuno plaća jedan lek, a drugi se potpuno oslobađa plaćanja. Onda to odgovara, da kažem, farmaceutskoj mafiji i industriji. Dačo ste o, priliku da utiču na donošenje različitih odluka. Generalno posmatrajući ovakav koncept izmena u stranci, razmišljali smo kako da se u celoj toj priči postavimo. Neka rešenja koje ste dali, jednostavno zaslužuju da se zakon odbije. Prosto, izabrali smo metod, da nešto što će građanima biti od koristi, istaknemo da će biti od koristi. Zakon, kao takav, ne možemo ni u kojemslučaju da podržimo. Pitanjekontinuirane medicinske edukacije je stvarno veoma važno pitanje. Amandmanom smo tu nešto menjali, kako bi se to na jednostavniji način definisalo, da se zna šta je sve to, pod jednom veoma razrađenom procedurom od strane zdravstvenog saveta. Dakle, tu su do minucioznih detalja razradili. Voleo bih da vidim kako su razradili taj program specijalizacije, ili je to spekulativa? Spekuliše se o tome da će državni ispit za lekare biti mnogo komplikovaniji. Zašto smo generalno u zdravstvenom sistemu prišli toliko velikoj papirologiji? Prišli smo i u obrazovnom sistemu velikoj papirologiji tekstova, provera, elektronskih skriniga, elektronskih varijacija na ovo čuveno "KME", itd. Pa sad, neke elektronske će se priznati, neke neće. Kako ja sad da uradim neku elektronsku stimulaciju, jer mene načelnica moje službe neće da pusti da idem u inostranstvo, da dobijem stručno usavršavanje kroz "KME", da idem na kongres, a ja sad moram elektronski da se vezujem tamo i da sad odnesem sertifikat da sam prošao test koji nije baš ni malo lak, moram priznati, ili nije baš ni malo lagodan kao neke naše edukacije koje slušamo po Srbiji, a u suštini sve to što slušamo je samo zato da se uzmu pare. Suština je u sledećem. Stomatologija je to pravila, stigne određeni broj kotizacija, po tri hiljade, pet hiljada dinara, uzmu se pare a to deset ljudi ne sluša. Dakle, kao koncept je to nešto što ste menjali, što je imalo ranije - stručno usavršavanje radnika, bili su ranije jasno definisani kongresi, seminari, skupovi, opšta praksa, uža oblast subspecijalistička, itd, već samo potvrda o tome da je bio i nije se to tada plaćalo, sem učešća na kongresu i smeštaja koji je imao. Ovo je toliko razuđeno, da li taj program i rokove kad šaljete, kad se to ne šalje. To će postati samo jedna mašinerija skupljanja novca, budite sigurni i istinski do saznanja se neće doći. Zašto? Jer i ono što je osnovno, a to je bazična uprava koja se bude formirala, šalje sada organizuje edukaciju i šta ja znam, obučava izvršioce posla koji na tom delu su izabrani lekari – lekar opšte prakse i ginekolog, dojka, cerviks i akutno krvarenje za karcinome. To student medicine ne može proći na internističkom ispitu ili hirurškom, ako ne zna da govori o tome šta su dokazi ili sumnje da neko ima, možda, malignu bolest debelog creva i da od toga krvari. Ovim će se razviti hijerarhija i mašinerija. Danas vam je problem, kada već sprovodite od strane EU ili nekog drugog, finansirane projekte, da se žene odazovu na pregled dojke. Pitanje ko će da pošalje poziv da dođe to i da uzme. To je opšta jurnjava. Za neku sitnu paricu, ginekolozi i medicinske sestre jure te žene. Niko neće. Gradska uprava kod nas u Kragujevcu neće da štampa te pozive. Zato se sada želi da to budu projekti, kako ste vi ovde predvideli, da se štampaju pozivi, formalni obrasci, pa će biti medijske propagande, pa će da bude promocija, i razni plakati. Da li ste analizirali koliko to košta? Nacrtom predviđate, da kada uđete u dom zdravlja, vidite kako medicinska sestra pere ruke. Koji to ministar sada nama govori u 21. veku, u putu ka EU da moraju da se operu ruke kada se pregleda pacijent, i to je nalepljeno po plakatima? Umesto da bude nekih vodiča, neki izvodi iz vodiča, da se lekar podseti, oni zalepili plakate po domovima zdravlja – peri ruke kada pregledaš pacijenta, stavi rukavice kada pregledaš bolesnika. To je sada plakat koji košta. Neko ga radi, neko je interesno uključen itd. Zašto mi sada medicinsku sestru koja je diplomirana, učimo da pere ruke? To nas košta, znate. Rade se neverovatne stvari. Bojim se da će i oko ovoga tako ići, jer će se silne pare potrošiti i probrati se ljudi, a to je deset do 15 racionalnih rečenica. Vi sada šaljete bolesnika u kitoven, da pregleda stolicu na akutno krvarenje, pa tri uzorka, pa sad će on da nosi lekaru, znate koliko to može jednostavnije. Da bi overio knjižicu on mora da ima dokaz o sistematskim pregledima, u tom rasponu i on će to da uradi. Ko je mogao i kakva uprava? Stručne komisije? Već ih imate na milion u Ministarstvu, ma za sve postoji komisija, šta god hoćete, čega god se setite, negde su i bračni parovi u komisijama. Znači moglo je i bez toga, moglo je to da se reši jednostavnije. Dakle, to je pitanje odnosa sa privatnom praksom, ovde nije nigde dotaknuto, znači uopšte mesto u ovom sistemu zdravstva, privatna praksa ide teško. Pitanje uzimanja lekova bez recepta i to kakvi god hoćete u privatnim apotekama. Što to nije išlo i mora da ide na recept? Hajde da presečemo jednu stvar, da se to jednom raščisti, ko će sklopiti ugovor, da li će taj recept biti plavi, da li će biti ovaj drugi, ovaj službeni, zvanični recept, ali je recept. Da niko ne može bez recepta da izda lek, da se ne bi dešavale i polifragmazije. Narod je već naučen da plaća, više nema dileme da ga isto košta. Kako to da nije ništa jeftinije u državnim apotekama nego? Da li to toliko mora biti velika marža? Toliko velika participacija, da sada i državna apoteka nije konkurent. Apotekari, direktori apoteka, generalno finansiraju lokalne samouprave, zato su i postavljene. To je decentralizacija kako je vi vidite. Finansiraju raznorazne projekte uz dobite apoteka, obiđoše kontinente, na kamilama, safari itd. To je masovna pojava jer farmaceuti rade svoje. Ministarstvo ih pritiska da daju jeftinije lekove da bi prošli oni traže tamo na izvršnom nivou gde će u apotekarskoj ustanovi da prođe njihova paralela, njihov lek. Mnogo nerešenih stvari ima koje bih možda, mislio sam da bi možda bilo logičnijei trebalo rešavati pre nego što smo se dohvatili ovih za neke ljude korisnih promena. Mora se priznati, za neke ljude i neke profesije poput stomatologa, korisnih promena. Retke bolesti, mi smo umorni od toga da ljudi mole preko televizije da se težak slučaj i sreća da ima retkih i dobrih sponzora i donatora poput tog mladog košarkaša, čijeg se imena ne sećam, iz Novog Sada odakle je. Tog čoveka treba pozdraviti, koji je za razliku od mnogih drugih uspešnijih i bogatijih sportista neprekidno izdvajao za lečenje osoba. Ali smo umorni i zbunjeni, šta to sad znači da se na državnoj televiziji i drugim sredstvima informisanja pojavljuju molbe roditelja da im se dete može jedino izlečiti u Rusiji, Engleskoj i Francuskoj i da se preko tog i tog telefona skuplja pomoć. Recimo taj problem ovde nigde nije razrešavan. Ne razumem ono lečenje u inostranstvu, verovatno situaciono se zadesi čovek u inostranstvu jer ne bi onda ovo sve što ste predložili, mislim da se ne tiče ovoga lečenja, onih neobičnosti. Kotizacija hroničnih bolesti, pazite sad. Ko će sad da dokaže da neko nije kotizivao makar kod kuće svoju asmu, svoju alergiju, i da li će trudnica koja je otišla ne znam zbog čega, poroditiu osmom mesecu ili itd. To je jako teško. Uveli ste tu neke promene i neke bizarne promene koje ste uveli sa participacijom od 65% , ali dobro možda to zbog nečega i treba tako da se stavi. Imalo je, dakle, šta da se uradi da to bude ozbiljnije, da to bude temeljnije. Vi ste ocenjeni u javnosti kao čovek koji će se boriti protiv korupcije. Očekujemo da saznamo nešto više o toj korupciji u Srbiji i više niko i ne negira da ima ga u zdravstvu to čak i Evropa govori. Evropski poslanici su bili na ovoj ne vladinoj organizaciji "Doktori protiv korupcije" i istakli su sa čime se sve ne slažu. Liste čekanja su velike, korpucija, pare uzimaju ne samo lekari, uzimaju se pare u korupciji kod nabavke opreme, to je čuvena provizija, masa stvari je ostala ne rešena. Ne znam koliko mi je još ostalo vremena da to zaključim. (Predsednik: Imate još četiri minuta, ali kolegi Kneževiću ostaviti ništa.) Kolega Knežević je prisutan i daje mi vreme tako da mogu da završim, tako da je lakše njemu da ne čeka pauzu. Što se tiče tog dopunskog rada, ranijih noćnih smena. Većina ljudi je na stanovištu da ovo nije dobro, nije dobro regulisano. Postoji banalni primer od toga da će neko svesno skretati pacijenta i uraditi to u nekim drugim satima, do činjenici da još nisu neke ustanove stigla uputstva kako bi mogao lekar koji je recimo sada u privatnoj praksi da dođe i radi svoj posao u bolnici. Da se obrne dopuna radnog vremena i to neke ustanove zaista nisu stanju da regulišu. Neke ustanove su otišle dalje, korak dalje i uvele su nekakve interne čipove za obeležavanje pacijenata. To će, verovatno, nešto da košta samu ustanovu. Zdravstvena knjižica, kako predviđa se, ta elektronska dokumentacija, medicinska, na svim nivoima je dostižno stanje. To verovatno treba uraditi, možda i predugačko je čekati tri godine. To će biti veoma skup projekat. Mnogo toga će trebati da se uloži, verujem više u značaj zdravstvene legitimacije u kojoj bi možda moglo da se vidi da li bolesnik preterano često uzima jedan isti lek, da li stvara kućne zalihe, nego što verujem da će se kompletno formirana dokumentacija sa tim nalazima biti od nekakve preterano velike koristi. To je mnogo skuplja tehnologija, nego ova bazična intencija koja tu stoji. Hteo bih da posvetim pažnju, a o čemu je i ovde bilo govora, o načinu gde ste regulisali način izbora direktora ustanova i konkursa itd., organa upravljanja, organa vlasti u zdravstvenim ustanovama. Mi smo amandmanom dali jedno rešenje koje je dosta tipsko i moglo bi da se primeni, izbeglo bi politizaciju pri izboru. Zaista često nismo razumevali zahteve nekih da ministri daju ostavke onda kad neki doktor, negde u nekom domu zdravlja napravi stručnu grešku. Taj ministar nije birao doktora u domu zdravlja i nema odgovornost, birao se načinom na koji se zakonom predviđeno bira. Ministar je odgovoran za krupne i strateške događaje, za strateške odluke. Jedna strateška odluka je način kako birati, kako i na koji način izabrati rukovodstvo, upravni odbor, direktora, nadzorni odbor u zdravstvenim ustanovama, a pre svega, sekundarnog i tercijalnog nivoa i biraju po političkom uticaju, i to je do kraja jasno. Bojim se i da ovo ne bi bilo pod političkom i pitanje rada komora bih jako aktuelizovao. Mi nemamo izveštaj, ne znam i od vas nismo čuli, koliko para je potrošeno u zdravstvenoj komori, Lekarskoj komori Srbije, koliko se para steklo posle uvođenja komore, šta se sa tim parama radi, šta je sa Stomatološkom komorom, zašto ste predvideli da Komora farmaceuta sama donosi Kodeks dobre farmaceutske prakse, kad to Lekarska komora ne radi? To rade stručni timovi. Zašto ta različitost u svemu tome? Pretpostavljam onda kad i amandmani kojima smo to hteli da rešimo budu na redu. Apelujem da zaista delujete preko ovog Zdravstvenog saveta, da se ne eksperimentiše više u Srbiji i sa specijalizacijom i stručnim ispitima. Često lucidna volja jednog člana, evo uradi ti to, dovodi nas do opskurne situacije u kojima ćemo imati neobičan način polaganja ispita i ljudi možda posle završenog fakulteta neće dobit pravo da se završe strukom i licencom, ako taj državni ispit tako kao sam čuo, kuloarski se priča, ali pričaju ga ljudi koji su kompetentni, se završi nekim testiranjem i nečim tamo što će na kraju ispasti da neko ne može da dobije svoju diplomu. Nemojte menjati uhodane stvari. Imali smo zdravstveni sistem u kome nismo plaćali, u kome su ljudi bili oslobođeni plaćanja, u kome su samo oni koji danas najviše daju, zaposleni ljudi davali skromne, simbolične participacije. Imali smo dobar obrazovni sistem, pretvorili smo ga u Bolonju. Imali smo bolji pravosudni sistem, sada svi ispravljaju pravosuđe. Nemojte baš sve do kraja da raubujemo. Imali smo ono što smo imali od privrede, prodali smo u nekoj čudnoj privatizaciji. Tako da, spasite ono što možete da spasite, makar i ovakvim minimalnim izmenama zakona.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto od 13,40 časova nećemo biti u direktnom prenosu, predlažem ili ako do tada želite gospođo Travar, želite? Dobro, onda dajem reč gospođi Jeleni Travar-Miljević, a iza toga ćemo imati pauzu do 15,00 časova.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici ministarstva, na samom početku bih želela da istaknem lično zadovoljstvo, kao članica URS koja dolazi iz opštine Žitište u kojoj se 70% stanovništva bavi poljoprivredom, iz onog dela Srbije gde se 50% stanovništva bavi poljoprivredom, što imate sluha i što ćete imati sluha upravo za probleme tih ljudi i što ćete delovati u onom krugu u kojem možete da unapredite zdravstvenu zaštitu poljoprivrednika. Pored toga, želela bih da ukažem da ovo jeste jedan zakon koji treba da unapredi, odnosno izmene i dopune pomenutih zakona prava pacijenata i ostvarivanje jednog osnovnog ljudskog prava, a to je pravo na zdravstvenu zaštitu i zdravstveno osiguranje. Svakako svesna činjenice da je reforma javnog sektora jedan od ključnih izazova na početku druge decenije društvene ekonomske tranzicije, želela bih da ukažem samo na par segmenata zašto mislim da ove izmene i dopune pomenuta dva zakona treba podržati. Prvenstveno, mislim da je jako dobro što će budžet Republike Srbije od 2012. godine obezbediti sredstva za lečenje žrtava nasilja u porodici i žrtve trgovine ljudima. Zašto ovo govorim? Zato što, kao što je rekla moja cenjena koleginica, svaka druga ili treća žena jeste žrtva nasilja u porodici. Nažalost, većina žrtava nasilja u porodici jesu žene, a zatim i deca. Svakako treba pohvaliti prethodne napore ministarstva i nešto u čemu postoji jedan kontinuitet, a to je da postoje pravilnici o postupanju sa žrtvama nasilja u porodici, da su u tome učestvovale i nevladine organizacije. Prvenstveno su na primarnom nivou zdravstvene zaštite edukovani zdravstveni radnici. Svakako, pozdravljam činjenicu da ministar Stanković je našao za shodno da ovo uokviri i u zakonsku formu. Pored pomenutog, moram, nažalost, i da spomenem da u Srbiji ne postoji jedinstvena evidencija žrtava, kako žrtava tako ni nasilnika. To svakako nije delokrug Ministarstva zdravlja. Još jednom pozdravljam da ono što jeste delokrug Ministarstva zdravlja i ono što može Ministarstvo zdravlja učiniti, čini po ovom pitanju. Svakako da moram da napomenem da u Srbiji raste broj žena žrtava porodičnog nasilja, pa je tokom prvih šest meseci ove godine je ubijeno 29 žena, a tokom cele prošle godine bilo je 32. Od onih žena koje trpe nasilje u porodici, negde oko 20% pokušava samoubistvo. Njima je svakako neophodna zdravstvena zaštita. Pored toga, pohvalila bih upravo uvođenje kategorije žrtava trgovine ljudima, zato što Srbija, nažalost, jeste prepoznata kao zemlja i porekla i tranzita i destinacija žrtava trgovine ljudima. Služba za koordinaciju zaštite žrtava trgovine ljudima u periodu od marta 2004. do decembra 2010. godine, identifikovala je 484 žrtve trgovine ljudima. Žrtve su pretežno žene i deca, iako se poslednjih godina taj broj povećava i kod muškaraca i da su muškarci najčešće žrtve prinudnog rada, a žene prostitucije, a deca prosjačenja, prinudnog usvajanja i vršenja krivičnih dela. Naravno, pohvaliću osnivanje Uprave za skrining, jer mislim da Ministarstvo zdravlja pravi najzad onu zakonsku mogućnost, a to je da se bavimo sve više prevencijom, da se bavimo ranim otkrivanjem bolesti, dok ne postoje pravi simptomi i da se nastave programi koji se već dobro sprovode u Srbiji. Ono gde bih i čemu bih posvetila posebnu pažnju, kao neko ko je saradnik u zdravstvu, odnosno diplomirani inženjer za upravljanje tehničke sistemima u medicini, jeste uvođenje elektronske kartice zdravstvene, kao jednog dela infrastrukture za uvođenje zdravstvenog informacionog sistema. Ono što mene svakako raduje jesu poruke iz Ministarstva zdravlja, koje kažu da će narednih godinu dana završiti informacioni sistem koji se tiče primarne zdravstvene zaštite. Obuka i uvođenje softvera u rad u domovima zdravlja i ustanovama primarne zdravstvene zaštite i ustanova primarne zdravstvene zaštite studenata i starih lica, da će biti obavljeno u narednih godinu dana, naravno uz podršku Svetske banke, ako imam dobre podatke. Uloženo je nekih, do sad, 1,2 miliona evra u softver i 5,1 milion evra u hardver. Naravno da formiranje kompletne zdravstvene informacione strukture čeka nas još dosta posla. Pored umrežavanja primarnih zdravstvenih ustanova moramo završiti isto i sa sekundarnim, tercijalnim i međusobnim umrežavanjem. Elektronska zdravstvena kartica je nešto što treba da unapredi život građana Srbije, prvenstveno prva overa biće vezana za izbor lekara što je svakako dobro. Isto tako smanjićemo redove u Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje, jer će se overa vršiti praktično putem automata. Ono što je svakako bitno, ta kartica će imati rok trajanja 10 godina. Mislim da su ovi dovoljni razlozi da svi mi razmislimo i podržimo ova dva zakonska rešenja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođi Travar – Miljević. Dakle, mi ćemo sad imati pauzu do 15,00 časova. Sledeći govornik je narodna poslanica Gordana Paunović – Milosavljević. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović – Milosavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, poštovani ministre i saradnici, iako nema ministra, danas raspravljamo o objedinjenoj raspravi, kako tvrdite, odnosno kako je ministar tvrdio, veoma važne izmene i dopune dva sistemska zakona iz oblasti zdravstva, Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Zakona o zdravstvenom osiguranju. Baš u nezgodno vreme, u sred leta, Vlada Republike Srbije je 14. jula ove godine podnela Narodnoj skupštini pomenuta dva predloga zakona, sa predlogom da se donesu po hitnom postupku. Vaši razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku nisu saglasni sa članom 167. Poslovnika Narodne skupštine Srbije. Daću vam primer. Reč je o prelaznim i završnim odredbama, koje predviđaju rok za donošenje zakona. Što se tiče Zakona o zdravstvenoj zaštiti, u njemu u članovima od 46. do 48. kaže se da je rok za donošenje ovih propisa do 12 meseci, a da Uprava za skrining programe počinje sa radom 1. januara 2013. godine. Što se tiče Zakona o zdravstvenom osiguranju, prelazne i završne odredbe, odnosno član 51. kaže – Republički fond uskladiće statut i druge opšte akte i doneće propise za sprovođenje ovog zakona najkasnije do 1. januara 2013. godine. Gde vi ovde vidite hitnost? Zašto onda zakon po hitnom postupku? Koje su to izmene i dopune predloga zakona koje donosite po hitnom postupku, a koje će otkloniti mogućnost nastanka štetnih posledica i po sistem zdravstvene zaštite? Da li to znači da su do sada prava pacijenata bila ugrožena, a da je organizacija zdravstvenih ustanova bila neefikasna? Takođe, ono što je vrlo interesantno, to je da ste iznenadnim predlogom izmenili preko 100 članova Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Zakona o zdravstvenom osiguranju, i to bez javne rasprave i bez stručne analize javnosti. Vi ste došli sada u situaciju da u Narodnoj skupštini možete i da donesete dva nova zakona, jer po nekim propisima, ukoliko promenite više od polovine članova zakona, imate obavezu da donesete nove zakone. Pročitajte, na primer, član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju i videćete da u više od polovine članova zakona, koji ima preko 256 članova, reči: "republički zavod" zamenjuju se rečima: "republički fond", a reči: "pokrajinski zavod" zamenjuju se rečima: "pokrajinski fond". Ovi predlozi zakona, kao na žalost i mnogi prethodni, od 2002. godine su dokaz da Ministarstvo zdravlja nije u stanju da Narodnoj skupštini Republike Srbije dostavi kvalitetne predloge zakona. Godine 2005. ova dva sistemska zakona su usvojena i pored velikih otpora i nepostojanja kvalitetne javne rasprave. Strukovne organizacije su i tada ukazivale da sa tim zakonima nećemo daleko stići. Poslanička grupa SRS ne može podržati ovakve tekstove zakona, jer su isti loši i neće doneti pozitivan pomak u reformi zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja. Zato predlažemo da se ovi predlozi zakona povuku iz procedure, da se dorade u narednom periodu i upute ponovo parlamentu kako bi na valjan način moglo o njima da se raspravlja. Na ovaj način narodni poslanici su stavljeni pred svršen čin, da ne mogu i da nemaju dovoljno vremena da kvalitetno raspravljaju o ovakvim zakonima koji su veoma važni za građane Srbije. Smatramo da u zdravstvu postoje krupni problemi, o kojima treba raspravljati, a da se ovim predlozima ti problemi ne dotiču. Ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti ne reguliše pitanja i probleme koji su od značaja za zdravstvenu zaštitu građana Srbije. Nigde u izmenama i dopunama se ne spominje dopunski rad ili liste čekanja. Ovakav pokušaj reformi proizvodi veliku bespomoćnost i strah kod građana Srbije, kojima je zdravstvena zaštita veoma neophodna. Sada ću pređem samo na neke od mnogobrojnih predloženim članovima zakona. O tome smo govorili i govorićemo u okviru amandmana, a izneću samo ključne primedbe i probleme koje sam uočila u ovom zakonu. Počeću od člana 4. Predloga zakona, za koji smatram da su predložene odredbe neodgovorne i nehumane, jer se odnose na prava pacijenta kojima se omogućava pravo na uvid u medicinsku dokumentaciju. Posebno se odnose ovim članom na decu do 15 godina života i predviđeno je da dete koje je navršilo 15 godina života i koje je sposobno za rasuđivanje, kao i za samostalno donošenje odluka, ima pravo na neposredan uvid u svoju medicinsku dokumentaciju, kao i pravo na poverljivost svih podataka koji se nalaze u medicinskoj dokumentaciji. Pre toga, u stavu 2. istog člana navodite: "U slučaju da je pacijent maloletno lice, pravo uvida u medicinsku dokumentaciju imaju roditelj, staratelj, odnosno zakonski zastupnik". Ovo je jedna od mnogobrojnih konfuzija, protivrečnosti i nejasnoća koje prate zakon. Ovaj član Predloga zakona je veoma opasan. Kako ćete dokazati da je dete koje ima 15 godina sposobno za rasuđivanje, odnosno za samostalno donošenje odluka? Jedino, složićete se, nadam se, gospodine ministre, to može da utvrdi stručno lice veštačenjem, a vi dobro znate koliko traju veštačenje i kakve traume mogu da ostave na dete koje se veštači. Ovaj predlog zakona ne štiti dostojanstvo i integritet dece i ne garantuje svima, bez diskriminacije, poštovanje njihovog integriteta i drugih prava i temeljnih sloboda. Predlog može da se zloupotrebi i da se dete proglasi nesposobnim za rasuđivanje. Sa druge strane, dete koje ima neki oblik bolesti zavisnosti obično je sposobno za rasuđivanje, odnosno za samostalno donošenje odluka, pa i odluke na poverljivost podataka, tako da može roditeljima, staratelju ili zakonskom zastupniku da zabrani uvid u medicinsku dokumentaciju, što može negativno da utiče na tok lečenja i na ishod bolesti. Takođe su sporni i stavovi 5, 6. i 8. člana 5. Predloga zakona, koji se odnose na prava pacijenata kojima je uređena oblast tajnosti podataka. Mogućnost zloupotreba i njihove posledice izazivaju veliku uznemirenost, pa je pitanje kako da se na efikasan način u tom pravcu utvrdi limit i da se ograniče i preduprede neželjeni događaji? U ovim stavovima člana Predloga zakona nije posvećena pažnja pribavljanju i davanju saglasnosti u specifičnim slučajevima. Oni treba da se tretiraju sa pojačanom pažnjom, jer na to obavezuje specifičnost nastala usled činjenice da je reč o licima koja nemaju potreban pravni kapacitet da daju pravno valjanu saglasnost. To su maloletnici, hendikepirani, trajno bolesni od neizlečivih bolesti i psihički poremećena lica. Pošto je sada kratko vreme, neću o tome više da govorim, govoriću više u toku amandmana. Ne mogu da se ne osvrnem i na član 6. koji definiše prava pacijenata nad kojima se vrši medicinski ogled. Naime, u stavu 4. istog člana precizirano je da se medicinski ogled može preduzeti nad maloletnim licima, ali samo ako je to od neposredne koristi za zdravlje maloletnog lica, uz pismeni pristanak njegovog zakonskog zastupnika. Poslanici SRS smatraju da je ova izmena krajnje nehumana. Gospodine ministre, šta znači neposredna korist za zdravlje maloletnog lica? To niste definisali u okviru ovog zakona, što ostavlja mogućnost slobodne procene. Takođe niste naveli ko procenjuje kolika je korist, a kolika šteta od medicinskog ogleda za maloletno lice. Nova znanja u biomedicini se neprestano razvijaju. To je u najvećem delu uslovljeno okolnošću što se ta znanja mogu upotrebiti na maloletnom licu. Zato je potrebno da se u zakonu ovi odnosi što detaljnije i na odgovarajući način urede. Karakter mogućih zloupotreba je takav da bi ozbiljno mogao da ugrozi fundamentalne interese i prava deteta. Vi niste uzeli u obzir Konvenciju za zaštitu prava čoveka i dostojanstva ljudskih bića u pogledu primene biologije i medicine, poznate Konvencija iz Ovijeda, usvojena i u ovom parlamentu prošle godine. Konvencija obavezuje da se poštuje i štiti humana suština ljudi u slučajevima sukoba sa naučnim dostignućima koji bi imali karakter zloupotrebe znanja iz oblasti biomedicine. Ovim ne želimo da umanjimo značaj nauke, niti da onemogućimo napredak i sticanje novih znanja. Sada bih o čemu su moje kolege govorile, naročito gospodin Paja Momčilov, a to je da, u okviru ovog zakona, formiranjem centra za retke bolesti i formiranjem uprave za skrining programe, dolazi do proširivanja aktivnosti koje Ministarstvo zdravlja ima i na taj način dolazi do povećanja obima i broja zaposlenih. Ovim zakonom nisu jasno definisani poslovi koje obavlja direktor, nije jasno definisan broj zamenika direktora itd, o čemu ćemo više govoriti u raspravi u pojedinostima. U članu 22. formirate regulatorno telo koje zovete uprava za skrining programe, kao organ uprave u Ministarstvu zdravlja. Ovo telo trebalo bi da se bavi upravnim poslovima, ali nije tako. Ovom telu dajete da prati nauku, da vrši koordinaciju u izradi nacionalnih protokola, da definiše indikatore kvaliteta i kriterijume za akreditaciju institucija, a to ne može da bude. Na ovaj način se u ministarstvu na silu uvode stručni i naučni poslovi. Nije obavljena javna rasprava, tako da struka nije mogla da se izjasni. Ovakva dislokacija nauke i struke u upravu izazivaju veliko nezadovoljstvo stručne i akademske javnosti. Smatramo da u jednoj neviđenoj krizi, kada se svakodnevno povećava broj nezaposlenih i siromašnih, ovakva uprava nije potrebna, jer već postoje desetak godina skrininzi na svim nivoima, a postoji i kancelarija u Institutu "Batut". SRS, na kraju mogu da podvučem, neće podržati ovaj zakon, tražimo da se ovi zakoni povuku iz procedure, ovi zakoni nisu realni i neće ništa dobro doneti građanima Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đura Mučenski.
Poštovana predsedavajuća, predsednice, poštovani članovi predsedništva, poštovani ministre i saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani koji sigurno pratite prenos Narodne skupštine, a zdravstvo je tema koja uvek intrigira javnost i to je dobro, daću sebi slobodu da konstatujem da je današnja rasprava, koja se vodi na temu ova dva zakona iz zdravstvene zaštite, nešto što je primer kako treba da teku rasprave u Narodnoj skupštini, da se vode na jednom kulturnom i akademskom nivou bez međusobnog vređanja i da je to ono što podiže ugled Narodne skupštine. Svakako da je tema zdravstva nešto što je intrigantno, kako za narodne poslanike tako i za naše građane i da, kroz iznošenje argumenata i analizu predloženih zakonskih rešenja, svaka politička stranka koja deluje u ovom parlamentu iznosi svoje političke stavove i na taj način šalje poruku svojim biračima za šta će se zalagati ili za šta misli da je pogrešno u politici koja se vodi u zdravstvu. To je nešto što će sigurno biti tema i na sledećim izborima, ne samo na ovim skupštinskim raspravama. Danas smo čuli jednu lepezu mišljenja o ova dva zakonska predloga od toga da su ova dva zakonska predloga loša, apokaliptična i da će doneti loše, do onih koji su prilično hvalili ova dva zakonska predloga. Kao i uvek istina je uvek negde tu između. Velikim delom opozicija je priznala da se ovde rešavaju neka životna pitanja koja su se pojavila u prošlom periodu i koja nisu imala adekvatne odgovore u postojećim zakonskim rešenjima i da su se sada našli na dnevnom redu. Moja ocena je da ovaj zakon nije reformski, da je nužno životni i da po nekim saznanjima su ovde mogla da se nađu verovatno još neka pitanja, ali procena ministarstva je bila da možda u ovom momentu nemaju dovoljno kapaciteta ili sredstava za njihovo ostvarivanje. Osnovni razlozi, sad bih se osvrnuo na izmene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji su osnovni razlozi za donošenje izmena i dopuna. To je stvaranje uslova za unapređenje prava koja se odnose na zdravstvenu zaštitu najosetljivijih delova naše populacije. To su deca mlađa od 18 godina, sa pomeranjem granice od 15 na 18 godina, kojim su obuhvaćena proširena njihova prava kroz ozbezbeđivanje prava na uvida u medicinsku dokumentaciju, odnosno obezbeđivanja prava na privatnost dece starije od 15 godina. Takođe, na lica žrtava nasilja u porodici, kao i žrtava trgovine ljudima, lica obolelih od teških bolesti. Jedan segment zakonskih izmena se odnosi na unapređenje organizacije rada Instituta za medicinu rada, osnovno za teritoriju republike. Stvaranjem uslova da se finansiraju određeni poslovi od opšteg interesa iz budžetskih sredstava, što mislim da je u prošlosti bili zanemareno i da je imalo svoje određene loše posledice po rad Medicine rada. Obavljanje poslova skrining programa na nivou Republike Srbije, preciziranje poslova etičkih odbora zdravstvenih ustanova koje se odnose na obavljanje kliničkih ispitivanja lekova i medicinskih sredstava, jedna prilično osetljiva tema, moj kolega je izneo argumentaciju za klinička ispitivanja lekova, mislim da je dobra, omogućavanje odobravanja specijalizacija koja su deficitarne u sistemu i napravljen je jasan plan i mehanizam realizacije takvog postupka, mislim da je to dobro rešenje. Sve u svemu, jedna harmonizacija naših propisa i usklađivanja sa principima i načelima Svetske zdravstvene organizacije u oblasti prava pacijenta, kao i evropskih povelja, preporuka i direktiva. Ako bi mene pitali za utisak o Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, odnosno u izmenama u zakonu, moj utisak jeste organizacija uprave za skrining. Čuli smo danas ovde različita mišljenja o tom problemu. Moj stav i stav većine kolega sa kojima sam razgovarao jeste da je to jedno važno pitanje koje smo sada rešavali na prilično dobar način, ali pozitivni efekti načina dosadašnjeg rešavanja nisu vidljivi. Imamo jedan problem koji je vidljiv, očit i koji nosi sa sobom jasne cifarske pokazatelje, ali sistem nije uspeo da da odgovor na njega i ono što u budućnosti očekujemo upravno od uprave za skrining, odnosno od aktivnosti koje ta uprava treba da odradi jeste da se situacija vezana za hronične ne zarazne masovne bolesti, prvenstveno misleći na maligne bolesti od kojih imamo veliki procenat oboljevanja i umiranja našeg stanovništva reši. U članu 15. dat je pravni osnov da izabrani lekar obavlja i poslove obavljanja skrining programa u skladu sa posebnim programima koji su doneti u odgovarajućim oblastima. U članu 22. dat je pravni osnov za osnivanje uprave za skrining programe kao neke posebne organizacione celine Ministarstva zdravlja. Mislim da je formalne stvar i nevažna stvar da li će biti osnovana uprava kao posebna ili organizaciona ili neka druga celina, da je suštinski važno šta će ona da uradi, da li će uspeti da pokrene određene mehanizme koji postoje u ovom zdravstvenom sistemu i da to da rezultate. Razlozi da donošenje nalaze se u Planu razvoja zdravstvene zaštite Republike Srbije, koji smo mi usvojili. Prioritetne oblasti su prevencija i kontrola hroničnih ne zaraznih bolesti kojima je današnje društvo najviše opterećeno. Jedan od postavljenih ciljeva je smanjenje oboljevanja i prevremenog umiranja od malignih bolesti, obzirom da su maligne bolesti posle bolesti srca i krvnih sudova najčešći uzrok oboljevanja i umiranja ljudi u našoj zemlji. Prevencija malignih bolesti predstavlja najefikasniji sistem i pristup kontroli malignih bolesti obzirom da je na više od 80% svih malignih bolesti moguće uticati sprečavanjem početka bolesti, a ukoliko do bolesti ipak dođe njen ishod je moguće poboljšati ranim otkrivanjem. Uprava za skrining programe sprovodiće nacionalni program "Srbija protiv raka", kojim je između ostalog predviđanje i sprovođenje nacionalnih programa za rano otkrivanje, kako se to jasno kaže da svi razumeju, skrininga raka grlića materice, raka dojke i raka debelog creva. Da pojasnim zbog čega je moj utisak da je ovo najvažniji problem koji se pokušava preciznije definisati i rešiti ovim izmenama izneću neke podatke kojima bih to argumentovao. Plan je da se u sledećem peto godišnjem periodu 45% žena starosti od 45 do 69 godina pregleda za rak dojke, da se 75% žena starosti od 25 do 69 godina pregleda za rak grlića materice, da se kod 40% muškaraca i žena starosti od 50 do 70 godina obavi testiranje i očitavanje testa na okutno krvarenje. Nacionalni program za prevenciju raka dojke ima za cilj otkrivanje raka dojke u početnom stadijumu kada ga je moguće izlečiti. Ciljna grupa jesu žene starosti od 45 do 69 godina, to je negde oko 1300 žena. S obzirom da je interval pregleda definisan na svake dve godine, to je jedan obiman posao pošto podrazumeva dostavljanje na kućnu adresu pozive za testiranje koji podrazumevaju klinički pregled i mamografiju. Drugi program jeste nacionalni program za prevenciju raka grlića materice. On takođe podrazumeva jednu vrlo veliku aktivnost zato što imamo mnogo veći broj žena koji treba da prođu kroz preglede u toku ovih pet godina. Skrining interval je ovde na svake tri godine. Ovde je obuhvaćena populacija žena od 25 do 69 godina, obzirom da je primećena tendencija da se rak grlića materice pojavljuje u mnogo ranijoj dobi nego što je to bilo u nekim prošlim vremenima. Ovde je potrebno uraditi jako puno na podizanju svesti žena o značaju redovnih pregleda, na definisanju uloge ustanova na svim nivoima zdravstvene zaštite, na jačanju kapaciteta zdravstvenih ustanova, na uspostavljanju kontrole kvaliteta usluga za prevenciju raka grlića materice. Imamo nacionalni program za prevenciju raka debelog creva. On podrazumeva aktivnosti koje su vezane za bolje informisanje stanovništva o značaju ranog otkrivanja raka debelog creva, kao i bolje informisanje od zdravstvenog osoblja, zdravstvenih radnika o samom programu. Sve osobe koje pripadaju ciljnoj populaciji muškaraca i žena starosti od 50 do 70 godina po ovom programu, znači negde 45% njih, potrebno bi bilo da jednog godišnje dobiju na kućnu adresu upitnik i tri paketića za testiranje na krvarenje iz stolice. U upitniku bi popunili osnovne podatke koji su vezani za određene podatke koji su bitni za dalja istraživanja i uradili bi ta tri testa kojima se otkriva da li postoji krvarenje preko stolice, što je osnova za dalje preglede kojima se dijagnostikuje postojanje raka debelog creva. Sam pozitivan test ne znači postojanje raka bolesti, pošto postoje i druge bolesti koje mogu da izazovu prisustvo krvi u stolici, ali je jedan od pokazatelja koji pokazuje da treba uraditi sledeću dijagnostičku proceduru. Imao sam zadovoljstvo da učestvujem u pilot projektu, vezano za otkrivanje raka debelog creva, koji je bio sprovođen u pet vojvođanskih mesta. Pilot projekat je vodio profesor Gudurić iz Instituta za onkologiju. On je pokazao dobre rezultate i ja u mom mestu imam ljude kojima je na taj način otkriven rak debelog creva, koji su operisani i koji su danas živi, a koji ne bi bili živi. Taj projekat je počeo pre pet godina i meni je zadovoljstvo da je on danas uspostavljen na racionalnom nivou i to je nešto što sigurno daje rezultate. Ono što je u našoj javnosti sigurno dobro prihvaćeno, toga smo svi bili svesni i videli u svojim sredinama, to su dobre akcije koje se sprovode i uz pomoć medijskih kuća, kao što je B 92, nabavka mobilnog mamografa. Znači, nešto što kroz medije i kroz podizanje svesti o potrebi pregleda i o dostupnosti tog pregleda daje motiv našim sugrađanima da se jave na taj pregled i da ih obave. Međutim, to nije način rešavanja problematike vezane za maligne bolesti. Znači, nešto što je dobro i što može da pokrene i podigne svest o potrebi kontrole, ali ono što je naš zadatak jeste da borbu protiv malignih bolesti uvedemo kroz institucije sistema koje imamo, upravo podižući kapacitete na ovakav način. Ono što je takođe važno jeste dato u članu 26,. dat je osnov za formiranje republičke stručne komisije koja će utvrđivati vodiča dobre prakse. To je nešto o čemu smo mi dosta puta raspravljali na Odboru za zdravlje. Čuo sam mnogo rasprava od svojih kolega, između sebe raspravljamo, znači, nešto što nama treba. Gospodine Milosavljeviću, povodom jedne druge prilike sam dao jedan komentar, da formiranjem komisije nekada bude pošalica da u stvari odlažete rešavanje problema. Nadam se da to neće biti i ovaj slučaj, odnosno da će ta stručna komisija odraditi te vodiče. Oni su potrebni. Znači, imamo nekoliko vodiča, ali nemamo sve ono što je neophodno za funkcionisanje i rad lekara u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, koji je danas opterećen adminstrativnim procedurama, a nekada onemogućen adekvatnom edukacijom da prati sva savremena saznanja i da tačno zna šta kako treba da radi. Mislim da što preciznijim definisanjem vodiča dobre prakse ćemo pomoći kako lekaru da pristupa i da leči svakog pacijente, tako i Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje, jer ćemo na taj način jasno definisati šta i kada treba da se radi i koje procedure treba da se odrade u određenim bolestima i na taj način ćemo indirektno smanjiti troškove Republičkog zavoda za zdravstvenu zaštitu. Imamo još nekoliko članova koje bih spomenuo, na koje su se i moje kolege osvrnule u diskusijama. To je član 31. gde je dat pravni osnov za mogućnosti da se određene deficitarne grane medicine, stomatologije, odnosno farmacije mogu početi obavljati specijalizacije bez dve godine obaveznog radnog staža po položenom stručnom ispitu. Današnja praksa je pokazala da je današnji sistem prilično inertan i nema mogućnosti intervencije od strane ministra i ovo je sigurno dobar potez, kao i obaveza da oni koji su dobili određenu specijalizaciju, deficitarnu a i ostalu, moraju da provedu bar dvostruko vreme u radnoj organizaciji koja ih je poslala da bi na neki način ova mera imala smisla. Moja prva reakcija i jedno od pitanja za Ministarstvo jeste bilo – zašto je bila potrebna posebna odredba da uprava za skrining počinje da radi od 1. januara 2013. godine. Kada se bolje pročita materijal i kada se vidi šta sve treba da uradi uprava za skrining, jasno je da je potrebno izvesno vreme, da je to jedan vrlo obiman posao, vrlo zahtevan posao i odgovornost jeste na Ministarstvu da u ovom periodu, tako stoji i u zakonskom rešenju, da do formiranja uprave za skrining te poslove će obavljati Ministarstvo, a da ti poslovi ne stoje i ne čekaju 31. januar 2013. godine, jer mi nemamo vremena da to čekamo, to je već moralo biti u životu i aktivnosti da se to sprovodi. Sigurno je da ćemo vas prozvati ako to ne bude. Znam da niste svemoćni, ali mislim da akcenat na delovanju i na aktiviranju svih ovih programa može i daće sigurno rezultate. On će u prvom momentu možda delovati čak na neki način opterećujuće za zdravstveni sistem, jer otkrivanjem novih bolesti pacijenata koji praktično u sebi nose bolest, a ne znaju da imaju, napraviće troškove Republičkom zavodu, ali mi gledajući dugoročno ćemo dobiti, prvo ćemo spasiti mnoge živote, na drugi način ćemo smanjiti direktno i indirektno sve troškove koje ove bolesti nose sa sobom u kasnijem lečenju, ako se otkriju u drugoj fazi, kada je mnogo teže to lečiti i nekada nemoguće. Što se tiče Zakona o zdravstvenom osiguranju, odnosno izmenama Zakona, tu bih se osvrnuo na dve stvari. Jedna stvar je proširivanje određenih prava na stomatološku zdravstvenu zaštitu za određene kategorije stanovništva na decu stariju od 18 godina, odnosno do kraja srednjoškolskog školovanja, kao i na studente do kraja svog školovanja, najkasnije do navršenih 26 godina života. Moram da kažem da smo imali dosta dopisa na Odboru za zdravlje. O tome smo puno puta raspravljali. Svi zajedno smo dali podršku da se taj stomatološka zdravstvena zaštita proširi i da im se omogući besplatna, na teret Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Jako mi je drago što je ta naša inicijativa zajedničkim snagama, gde smo bili i ono što mogu sa ponosom da istaknem i pozicija i opozicija i u Odboru, imali smo jedan zajednički stav da je to predlog koji treba da prođe i da je Ministarstvo taj predlog prihvatilo. Takođe nam je drago da je prihvaćeno i proširivanje prava na pratioca osiguranika u slučaju ostvarivanja zdravstvene zaštite van mesta prebivališta, za sve one kategorije osiguranih lica koje nemaju sopstvene prihode, jer se na taj način stvaraju uslovi za ostvarivanje zdravstvene zaštite na teret sredstava obaveznog zdravstvenog osiguranja. Ono što je po meni utisak broj dva, vezan za Zakon o zdravstvenom osiguranju, jeste uvođenje elektronske zdravstvene kartice, ne zbog elektronske zdravstvene kartice, nego ono što bi trebalo da bude u paketu zajedno. Očekujemo od Ministarstva da do kraja godine, odnosno u najkraćem periodu predloži određene zakonske propise i izmene, sve ono što treba da se uradi, da se u srpsko zdravstvo uvede informacioni zdravstveni sistem. Bio sam direktor doma zdravlja i znam koje smo muke imali kada je počelo uvođenje informacionog sistema, vezano za apotekarsku službu. Posle toliko godina rada, danas vidimo samo dobre efekte, jer možemo da razvrstamo koliko koji lekar piše lekove, koje lekove piše, koliko koji pacijent troši lekove, koje lekove troši, znači, postoji jedna kontrola, mogućnost kontrole i mislim da je minimalna mogućnost zloupotrebe koja je ranije postojala zbog neefikasnog sistema kontrole. Na isti način, zbog boljeg uvida i načina rada i olakšavanja rada lekarima u zdravstvenom sistemu je potrebno završiti informatizaciju zdravstvenog sistema. Imamo informaciju da je program kojim je isfinansirano to, da bi trebalo da bude završen do kraja ove godine, da su odobreni softveri za primarnu i za bolničku zdravstvenu zaštitu i da bi do kraja godine to trebalo da bude. Imamo obećanje i prošlog ministra, a dobili smo obećanje i od ovog ministra da će to biti do kraja godine urađeno. Ono što mi očekujemo jeste i zakonsko regulisanje vođenja elektronskog kartona i celokupne medicinske dokumentacije koja je potrebna, da ne bi dolazili u situaciju koju imamo sada u pojedinim domovima, koji imaju zaokružen informacioni sistem na nivou doma zdravlja da moraju da vode dvojnu dokumentaciju, i u elektronskoj formi i u klasičnoj formi, koja je regulisana današnjim propisima. Na taj način mislim da ćemo stvoriti pretpostavku boljeg uvida u to na koji način funkcioniše naše zdravstvo, na koji način se pružaju i kakve usluge se pružaju i da ćemo olakšati pre svega rad lekara u primarnoj a i drugim zdravstvenim zaštitama, a indirektno smanjiti troškove u zdravstvenoj zaštiti, onako kako je to obrazložio moj kolega Dušan Milisavljević. Ovim zakonskim izmenama sigurno je da nisu urađene radikalne promene, već su predložena rešenja za neke aktuelne probleme kojima treba da se poboljša kvalitet zdravstvene zaštite. Ono što je novina u pristupu i što bih pohvalio ministra jeste jedan drugačiji odnos koji postoji i u radu samog odbora a i u saradnji sa drugim organizacijama, kako komorama zdravstvenih radnika tako i nevladinim organizacijama, jedan relaksiraniji pristup. Imali smo zadovoljstvo da čujemo predstavnike komora da su njihovi argumenti i neki njihovi predlozi uvaženi i uvršteni u zakonsku regulativu i to je ono što je pozitivno i što treba negovati u budućnosti. Iskustvo pokazuje da su određeni bolni rezovi koji se moraju uraditi na početku mandata svake vlade i da naš zdravstveni sistem mora pretrpeti ozbiljnije promene ukoliko želimo da ga učinimo održivim ali efikasnim. Evidentno je da nas u sledećem mandatnom periodu čeka veliki izazov i da ovo ministarstvo treba da vodi onaj koji ima jasnu viziju i ko je spreman da povlači naizgled teške poteze, ali koji su dugoročno blagorodni. Postoje pitanja na koja treba da damo odgovore kao političari – koliko novca treba za zdravstvo i kako ga treba najracionalnije trošiti, i kao građani, koliko smo mi spremni da izdvajamo novca za zdravstvo i koliko smo spremni da ga racionalno i solidarno trošimo. Kao građani, ukoliko smo zdravi, želećemo da izdvajamo manje novca. To je logika. Nismo toliko spremni na solidarnost. Ukoliko smo, ne daj bože bolesni, spremni smo da izdvojimo mnogo više novca i spremni smo na mnogo veću solidarnost. Zato je dužnost politike da nađe sredinu između ove dve strane, da napravi tačnu procenu koliko je novca potrebno i obezbedi njegovu racionalnu upotrebu. Odgovor na ovo pitanje nosiće glasove naših sugrađana, jer pogrešna je teza da je zdravstvo besplatno. Ono ne postoji nigde kao besplatno. Zdravstvo se plaća, ali zdravstvo mora biti racionalno, dostupno i pravično. To je odgovor koji traže naši sugrađani. Onaj ko bude dao odgovor na to pitanje, taj će dobiti glasove na sledećim izborima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Mučeničkom. Dajem reč narodnom poslaniku Zoranu Ostojiću.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, koleginice i kolege, zakon koji je pred nama, kako rekoše kolege odnosno koleginice iz moje poslaničke grupe ima izvesnih poboljšanja, kozmetičkih. Mi mislimo da je to nekakav maksimum ove vlade i vašeg ministarstva. Dok se suštinski ne reformiše zdravstvo, moramo biti zadovoljni i ovim minimalnim poboljšanjima – bolje išta nego ništa. Mada je celom društvu, uključujući i zdravstvo, potrebna suštinska reforma, ali, to će biti onda kada budemo doveli do takvih promena da novac zdravstveni ide tamo gde ide pacijent, kada zdravstveni novac ne služi za održavanje zdravstva nego kada u prvom planu bude čovek, pacijent i njegov interes, pa ako se leči kod privatnika, taj njegov novac ide tamo. Za to su potrebne još neke pretpostavke i verovatno će to sačekati buduću vladu, nadam se, kao što je - jedinstveni zdravstveni račun, koji ne postoji, jer postoji interes da ne postoji, onda jasan cenovnik troškova odnosno usluga koje pokrivaju obavezno zdravstveno osiguranje itd, itd. Korupcija je nešto o čemu je pričala koleginica Judita Popović i ona je suštinski problem ne samo zdravstva nego celog društva. Znate, ako korupcija znači nekakav lični, grupni interes i to je negacija javnog interesa i opšteg interesa. Na primer, nema veze sa temom, ali, ako 25 sela u pirotskoj opštini, bilo da su uz put ili su u brdima, svi žele da auto-put prođe kroz brda a ne dolinom, da bi im sadašnji put ostao kao alternativni, ako to želi 90% građana Pirota i Babušnice, a ipak se radi suprotno, to znači da je neki drugi interes u pitanju. Da, verovatno je u pitanju i korupcija. Ne tvrdim, ali verovatno. To je vaš kolega ministar, sticajem okolnosti kolega i po obrazovanju ortoped. Ako u nekom selu Radujevcu u negotinskoj opštini neko uzme u zakup objekat, socijalnu ustanovu, znači objekat, inventar na 15 godina, overi taj ugovor u sudu i počne da pruža usluge recimo staračkog doma i ostale, a ministar za rad i socijalnu zaštitu ne želi mesecima da izda rešenje, ni da promeni PIB ni matični broj rešenja o promeni vlasništva i stradaju korisnici tih usluga, nego se bavi ko zna čime, fudbalskim klubovima i traži da se uđe u njegovu partiju, to je isto primer korupcije i partijske države. Znate dobro da se u zdravstvu troši ogroman novac. Mi ni ne znamo koliko se novca troši. Sećate se devedesetih godina, ministarka zdravlja se vozila u blindiranom vozilu, sa oružanom pratnjom. Sećamo se i samoubistava nekih ministara zdravlja. Na kraju krajeva, vi ste kao čovek koji je vodio VMA pričali da vam je život ugrožen od farmakomafije i tih koji okreću i kontrolišu toliki novac. Sećamo se jednog ministra odbrane koji je ubijen, a opet se vezivao za lekove. Prosto, nasledili ste čoveka koji je bio ministar u pet vlada. Posledica je da je zdravstveni radnik ioni koji rade u zdravstvu na najnižim granama ikada – korupcija, svi doživljavaju doktore kao velike lopove itd. To je posledica onog što je bilo ne samo u ovih pet vlada, nego i ono što sam spomenuo. Tu mora suštinski da se građanin stavi u prvi plan. Kada se to desi to će biti suštinski reforma zdravstva. Znam da iz vaših iskustva vaši pacijenti se nisu nikad žalili, ali mi od ministra zdravstva i zdravstvenih radnika treba da dođemo do ministragde će biti zdravlja i gde će građani i pacijenti biti u prvom planu. Znate, ako u Majdanpeku ne radi laboratorija zato što nema reagensa i neće raditi, pa ljudi moraju da idu do Bora, ako ne radi onaj rendgen isto u Majdanpeku kojim se snimaju zubi, ortopan, ili kako se već zove, pa ljudi moraju da putuju. To u principu je mnogo veći problem kada se uporedi sa činjenicom da se opširuju prava i da će iz medicinskih razloga oni koji žeče da promene pol moći to sada da urade o trošku fonda. Gledajte kakav je to apsurd. Ovo ne možemo da rešimo. Dobro je što se prava šire i na stomatološkim uslugama i ovde kada govorim o promeni pola, ali su ovo apsurdne stvari koje moraju da budu rešene i valjda su lakše rešive. Recimo,u Negotinu žena ne može da izabere ginekologa koji će je pratiti do porođaja zato što ili jedan može da je prati ali će je drugi poroditi, a taj drugi ne može da je pregleda zato što porađa zato što je sve namešteno. Znači, kada se građanin bude stavio u prvi plan sistema zdravstva, tada ćemo moći da kažemo da smo nešto uradili, ovako je sve kozmetika koja može da se našminka ali problemi ostaju. Zato se često čuje da smo imali odlična rešenja, aline daju rezultate. Voleo bih da ova rešenja daju rezultate, ali čisto sumnjam.
Zahvaljujem poslaniku Ostojiću. Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je treća izmena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti u ovom skupštinskom sazivu, ne računajući izmene i dopune zakona koje se tiču zdravlja i zdravstvenog sistema, a predmet su drugih zakona, kao što su izmene Zakona o lekovima i medicinskim sredstvima i izmene Zakona o komorama zdravstvenih radnika. Svaki put kada se javi neka potreba u Ministarstvu zdravlja da se izmeni i doda neki član u postojeći zakon, imamo hitan postupak, što nije normalno pravno stanje. Kada se neki zakon donosi po hitnom postupku, nemamo vremena za kvalitetnu raspravu i to je razlog zbog čestih izmena i dopuna zakona, čime se povećavaju troškovi Skupštine, kroz celodnevne rasprave u načelu i u pojedinostima. Razlozi zbog kojih se neki zakon donosi po hitnom postupku su one okolnosti koje se ne mogupredvideti, ovde to nije slučaj, već je manir Vlade, koji postaje pravilo u ovom mandatu. Umesto da ste nam ponudili zakon koji je suštinski i reformski, koji eliminiše neefikasnost, neracionalnost i korupciju, čime je opterećen zdravstveni sistem, mi imamo izmene ovog zakona koje daju privid reformskog, a izvode ga kvazi eksperti još od 2002. godine, od kada drže sektor zdravstva, po feudalnoj raspodeli resora i ministarstava. Pri tom su to radili improvizatorski bez ikakve prethodno napravljene strategije, stvarajući konfuziju i među lekarima i među pacijentima. Da se luta bez prave strategije u oblasti zdravstva, dokaz su česte izmene Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Zakon ne daje precizne odgovore na situacije koje se dešavaju u praksi, već se donose neka nova rešenja koja nemaju realnu pretpostavku da će se ostvariti. Ovo ministarstvo je bilo najrigidnije po pitanju prihvatanja kvalitetnih amandmana narodnih poslanika, kod prethodnih izmena i dopuna, koji suštinski poboljšavaju tekst zakona čineći ga preciznijim. Mogu iskreno i sasvim sigurno da kažem, da skoro ni jedan amandman poslanika opozicije, a naročito Srpske radikalne stranke,nikad nije bio usvojen kada su na dnevnom redu bile izmene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju u prethodnom periodu. Razumem, gospodine ministre, da vam nije lako da ispravite brljotine i sve one kriminalne aktivnosti koje su se dešavale u zdravstvu u vreme ministrovanja Tomice Milosavljevića, koji je podneo ostavku iz duboko ličnih razloga, a ne osvrćući se pri tom na ličnu odgovornost za takvo stanje. Ušli ste u ovo kolo, verujem, da biste iz njega najradije izašli, ali šta je tu je, ponudili ste narodnim poslanicima ove izmene za koje mislite da će u nekom smislu poboljšati ove zakone. Izmene imaju 48. članova, koji manjim delom brišu, većim delom menjaju neke članove postojećeg zakona, što im se dodaju potčlanovi ili više stavova, što znači da je Zakon o zdravstvenoj zaštiti nedorečen po pitanju prava pacijenata koji treba da budu epicentar dešavanja i interesovanja ovog zakona. Navodite u obrazloženju razloga za donošenje ovih izmena, između ostalog, da se sa njima stvaraju uslovi za dalje unapređenje prava pacijenata. Ta prava su da pacijenti koji imaju 15 godina, koji su sposobni da rasuđuju, odnosno sposobni za samostalno donošenje odluka, imaju pravo uvida u svoju medicinsku dokumentaciju. Pri tom je diskutabilan izraz "poslovni" da rasuđuje, odnosno sposobni za samostalno donošenje odluka. Ko to procenjuje? Mladi ispod 18 godina su mentalno nezreli i tu vidim mogućnost zloupotrebe dece. Nedavno je Skupština usvojila Zakon o mladima. On obuhvata mlade od 15 do 30 godine života. Očekivala sam da će i mladi od 26 do 30 godine života, biti obuhvaćeni ovim izmenama zakona i imati pravo na zdravstvenu zaštitu, koju imaju i ostali mladi od 18 godina i oni do 26, ako se nalaze na redovnom školovanju. Dakle, imamo Zakon o mladima, a jedan deo njih, to su oni ljudi od 26 i 30 godina, nema pravo na obavezan vid zdravstvene zaštite. Država bi morala u tom pogledu da ima demografsku strategiju, s obzirom na negativni priraštaj stanovništva. Oni bi trebalo da uključe mlade i do 30 godine starosti, kroz obavezan vid zdravstvene zaštite, bez obzira da li su osiguranici ili ne, jer se ta populacija nalazi u reproduktivnom dobu. To niste obuhvatili ni izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, a niste uskladili sa nedavno usvojenim Zakonom o mladima. Kako se pokazalo da je taj Zakon o mladima ništa drugo nego samo jedna deklaracija koja nikog ne obavezuje i jedan osrednji literalni rad, što smo imali pravo, kada smo govorili u raspravi, kada se taj zakon donosio. Dalje, šta sve predstavlja ovim izmenama kao unapređenje prava pacijenata - pravo na poverljivost informacija, pravo na odustajanje od predloženih mera lečenja i u toku samog sprovođenja postupka lečenja, nemogućnost vršenja medicinskih ogleda kod dece bez pristanka staratelja, osim ako to nije u funkciji poboljšanja zdravlja. Tu ne vidim neku značajnu izmenu, jer sve što se tiče maloletnih lica potreban je pristanak roditelja, odnosno staratelja. Zatim, pravo na poštovanje prava pacijenata na zakazivanje pregleda i dijagnostičkih procedura. Ništa suštinski kvalitetno za pacijente. To je u nekom vidu postojalo i do sada. Ono što bi stvarno poboljšalo unapređenje prava pacijenata je da dobiju zdravstvenu pomoć u pravom trenutku, da se prošire pozitivne liste lekova RRZO, koga ovim izmenama sada naziva Fondom, zatim, ukidanje liste čekanja na preglede i terapijske procedure, oslobađača lekara i nepotrebnih birokratskih procedura i njihovo veće posvećivanje pacijentima, bolja kadrovska politika u oblasti specijalizacije i usavršavanje zdravstvenog kadra, zapošljavanje nezaposlenih lekara, bolja opremljenost medicinskim aparatima i instrumentima, bolja kadrovska struktura zaposlenih u zdravstvu itd. Ono što navodite kao krucijalno u ovim izmenama je to što se obezbeđuje zdravstvena zaštita licima žrtvama porodičnog nasilja, obolelima od retkih bolesti i raznim socijalnim kategorijama. U slučajevima kada nemaju zdravstveno osiguranje, njihovo lečenje će se finansirati iz budžeta. Ne znam da li u te retke bolesti spadaju ona stanja i oboljenja za koje oboleli i njihove porodice često traže dobrovoljne priloge za lečenje u inostranstvu preko medija, kao što su npr. neke operacije na srcu, transplantacija tkiva i organa, itd. Ono što prati svaku izmenu i dopunu Zakona je osnivanje neke nove uprave i povećanje državne administracije. Tako ste ovde predvideli osnivanje uprave za skrining kao organa uprave u sastavu Ministarstva zdravlja, posebnoj organizacionoj celini koja se osniva na osnovu plana razvoja zdravstvene zaštite, usvojene nacionalne strategije iz 2008. i 2009. godine- Srbija protiv raka. Da li će osnivanjem ove uprave biti značajno smanjen broj obolelih od ove teške bolesti? Svake godine se broj obolelih povećava, iako imamo usvojenu strategiju – Srbija protiv raka, Kancelariju za skrining, u Institutu za javno zdravlja Batut. Osnivanje uprave za skrining je koncentrisanje moći u Ministarstvu, a ne u instituciji u kojoj je mesto. Ovim izmenama su zaobiđeni članovi zakona koji govore o dopunskom radu u zdravstvenim ustanovama, u kojima su ti isti zdravstveni radnici i zdravstveni saradnici zaposleni i pored obećanja novog ministra, datog na Odboru za zdravlje i porodicu, da će se i o tome razmišljati. Nedavno je u Beogradu boravio predsednik evropske mreže za borbu protiv prevara i korupcija u zdravstvu, koji je uočio glavne elemente sistemske korupcije u našem zdravstvenom sistemu, a koje nisu mogle ili nisu htele da vide mnogobrojne organizacije i pojedinci zaposleni u zdravstvu, čiji je posao, između ostalog, da se bave borbom protiv korupcije, a takvih je oko 5.000. Taj gospodin koji se zove Pol Vinke rekao – u Srbiji je sistem normativnog plaćanja zdravstvenih usluga iz budžeta pacijenata mimo državnog osiguranja institucionalizovan, što nisam video ni u jednoj zemlji. Srbija ne može postati članica EU, dok ne sredi stanje u sektoru zdravstvene zaštite. Još je rekao da se iz zakona mora izbaciti sukob interesa, da je državnim lekarima dozvoljeno da imaju privatnu praksu u državnim ustanovama kroz dopunski rad. Međutim, bivši ministar zdravlja, Tomica Milosavljević je pri uvođenju dopunskog rada rekao da se time postiže veća bezbednost pacijenata, da se otvara prostor za zapošljavanje za oko 1.000 radnika u zdravstvu, da se tim merama podstiče da se najbolji stručnjaci u ovoj oblasti zadrže u državnim ustanovama, a to je jedan od načina da se iskoreni korupcija u zdravstvu itd. Znači, sasvim suprotno od poruke koju je dao pomenuti gospodin iz EU. Stanje zdravstva u našem sistemu je daleko od uređenosti shodno potrebama stanovništva, ali još manje od standarda razvijenog sveta. Ne samo da se ne možemo meriti sa svetom, nego čak ne možemo da se merimo i sa nekim zemljama iz našeg okruženja. Paradoksalna je situacija da se za zdravstvo izdvaja između 8%-11% BDP, a tačan podatak nikada nismo uspeli da saznamo. Kvalitet i dostupnost zdravstvenih usluga ni iz daleka nije na onom nivou kakav bi trebao da bude, s obzirom na izdvajanja. Ona su viša nego u zemljama EU i tamo su izdvajanja za zdravstvo od 6,5%-9,5% BDP. Na zdravstvo je potrošno 16 milijardi evra u periodu od 2002. do 2010. godine. To je samo ona suma koja je prošla kroz RZZO, ne računajući kredite i donacije. Taj podatak je došao iz EU, a od javnosti se krije i ne može se dobiti od naše vlasti. Uostalom, zbog toga i nema završnog računa budžeta za niz godina unazad kako se ne bi videlo gde su i na šta su trošena sredstva sa raznih budžetskih pozicija. Stanje zdravlja u nekom zdravstvenom sistemu se meri i kvalitetom i obimom zdravstvenih ustanova. Ona je kod nas daleko od zadovoljavajućeg, što više poražavajuća je u odnosu na prethodno pomenuta sredstva koja su uložena u zdravstvo u proteklom periodu, za vreme upravljanja Ministarstvom zdravlja kadrova iz G17 plus. Zašto je tako? Nije teško naći odgovor. Uzrok leži u korupciji, toj najmalignijoj društvenoj pojavi koja razara svako društvo pa i ono najbogatije. Po tome smo visoko kotirani u svetu. Da je korupcija i to sistemska i visoko ukorenjena u zdravstvu i sami ste priznali kao Vlada kada ste popunjavali upitnik Evropske komisije za kandidaturu u EU, a ta priznanja stižu i od vaših prijatelja iz EU, Evropske investicione banke i Svetske banke od kojih uzimate kredite za projekte u zdravstvu, a koje će otplaćivati generacije. Izveštaj Svetske banke iz 2006. godine, na primer, ukazuje na koruptivnu spregu vlasti sa konsultantima i stranim ekspertima. U cilju namirivanja pojedinaca i interesnih grupa, pre svega, jedne političke stranke, što se postiže preko nameštenih tendera, pri renoviranju, izvođenju građevinskih radova nad zdravstvenim objektima i pri nabavci skupe medicinske opreme uz obavezan procenat, naravno. Legalna i visoka korupcija, verovatno spada u društveni prihvatljiv nivo korupcije. Da tako nešto postoji uveravali su nas poslanici DS kada je pre neki dan ovde bila rasprava povodom izveštaja o radu Agencije za borbu protiv korupcije. Dakle, društveno prihvatljiv nivo korupcije je modus vivendi u Srbiji. To što je za vladajuću koaliciju postojanje društveno prihvatljivog nivoa korupcije dozvoljeno za nas i najveći deo građana je nepodnošljivo. Ta visoka korupcija je samo sporadičan predmet policijskog istraživanja, istraživanja UBPOK i Tužilaštva za organizovani kriminal. Ona predstavlja šumu koja se ne vidi od drveta, tzv. sitne korupcije koju čine davanje mita lekarima ili uzimanje mita od strane istih, što dokazanih, što lažnih i to najčešće od 100 do 500 evra. Ne opravdavam ni tu sitnu korupciju, ali ona može da donese štetu po džep samo pojedincu i kao takva ne može da ugrozi sistem u onoj meri u kojoj to može visoka korupcija. Ona je skrivena iza bombastičnih naslova štampanih elektronskih medija o nekom doktoru koji je primio mito, od 200 evra, od pacijenta za neku zdravstvenu uslugu. Tako se javnosti zamagljuju korupcionaške afere kojih je u zdravstvu u proteklih 10 godina demokratije u Srbiji bilo mnogo. Podsetiću na neke. Nabavke opreme Institutu Sremska Kamenica, gde je u prvostepenom sudskom postupku dokazana krivica aktera ovog događaja, ali je drugostepeni postupak odbačen. Da li je pri tom bilo nekih političkih pritisaka na taj sud pokazaće dalji događaji i afere sa listama čekanja na zračenje vezane za tu ustanovu? Od korumpiranog sudstva koje je takođe visoko kotirano po korupciji u našem društvu ne možemo ni da očekujemo da rešava korupcije u zdravstvu. Zatim, šifrovane afere kraba i kraba dva iza kojih se krije obuhvatanje istraga za teška krivična dela protiv zdravlja ljudi zbog sprege sa proizvođačima i trgovcima lekova, kao i zloupotreba službenog položaja čelnika Onkološkog instituta. Onda afera oko rekonstrukcije Zdravstvenog centra Studenica. Oko rekonstrukcije Kliničkog centra Srbije koji je posebna priča zbog toga što nije ni započeta usred manjkavosti projektne dokumentacije, probijanje rokova, povećanje vrednosti radova, potrošen novac u druge svrhe itd, samo su neki od elemenata čime bi trebalo da se pozabavi Tužilaštvo za organizovani kriminal. Inače, za ovaj klinički centar vezana je još jedna vest iz rubrike "Verovali ili ne". Klinički centar Srbije nema para da kupi sapun, pa je prinuđen da konkuriše za sredstva iz humanitarne pomoći za tu namenu. Ako ste poštovani gledaoci i građani koji pratite ovaj prenos Skupštine pomislili da se radi o vesti iz mrskih i mračnih 90-ih, u zabludi ste. Vest nosi datum 16. jul 2011. godine. Tu su još propali projekti reforme transfuziološke službe. Slična je situacija i sa virusološkim Institutom Torlak koji je nekad pravio vakcine za domaće potrebe, čak i izvozio vakcine, a to je bilo vreme, da podsetim, kada u Srbiji ništa nije valjalo, pa je došla demokratija. Zatim afera Jucit, gde je avansno plaćeno 33 vozila hitne pomoći, a nijedno nije isporučeno itd. Ovo su samo neke od najvažnijih afera koje su vezane za ovo ministarstvo, a nabrajanje ostalih zahtevalo bi jednu višednevnu skupštinsku raspravu. Što se tiče izmene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju i tu ima dosta izmenjenih članova koje zbog usklađenosti sa drugim zakonima ili evropskim propisima, koje zbog pravno tehničkih redakcija. Ima izmena koje ste označili kao proširivanje prava drugih lica bez zdravstvenog osiguranja. Kako ste naveli u obrazloženju ovo su takođe izmene koje nisu suštinske, već verovatno podstaknute namerom da se o njima priča lojalnosti, da se ne priča i ne piše o aferama za vreme ministrovanja Tomice Milosavljevića, da se one zaborave, jer se približavaju izbori, a kampanja je već počela. Osvrnula bih se i na stomatološku zdravstvenu zaštitu koja je od donošenja Zakona o zdravstvenoj zaštiti 2005. godine, njegovim izmenama i dopunama, kao i Zakonom o zdravstvenom osiguranju, stalno bila predmet restrikcija po pitanju prava osiguranika na tu vrstu zdravstvene zaštite. Doprinos za zdravstveno osiguranje nije smanjen iako je lečenje, usta i zuba isključeno iz prava po osnovu osiguranja za građane, osim dece i punoletnika do 26 godine koje se nalazi na školovanju, trudnica, starijih od 65 godina i nekih socijalnih kategorija.Tako imamo situaciju da građani plaćaju dvostruko, preko osiguranja i iz sopstvenog džepa za stomatološko lečenje. U sadašnjem stanju posle mnogobrojnih eksperimenata reformskih eksperata u oblasti stomatološke zdravstvene zaštite koja je prva žrtva takvih reformi, a to imam pravo da kažem pošto radim u toj službe, već 25 godina. Imamo desetkovanu i osakaćenu stomatološku službu u domovima zdravlja. U službi su ostali samo malo brojni stomatolozi koji rade uglavnom u sektoru dečije i preventivne stomatologije sa opremom i instrumentima kojima je mesto u muzeju jer su neki stari 40 pa i 50 godina. Izvlačeći pri tom maksimum od svojih znanja i sposobnosti samo zahvaljujući posvećenosti svome poslu. U EU prema kojoj ste opredeljeni broj stomatologa u državnom zdravstvu na sto hiljada stanovnika je najmanje tri puta veći nego kod nas. Posledica takvog dugogodišnjeg odnosa vlasti prema tom sektoru zdravstvene zaštite je da dobijemo nove generacije krezubih ljudi kojih je i sada mnogo i to gospodine ministre, ne samo Šojićevih glasača već i ostalih. Pa umesto slogana da Srbija nema alternativu prikladniji je slogan koji je posledica ekspertske reforme u zdravstvu sa krezubom Srbijom u Evropu nego šta. RZZO konstantno je povećavao prihod od 2004. godine do 2010. godine. Oko 20 milijardi dinara za svaku godinu. Tako je prihod u 2004. godini iznosio 84 milijardi dinara, a 2010. godine 176 milijardi dinara. Istovremeno sa izuzetno visokim rastom budžeta RZZO i proteklom periodu imamo restrikciju prava na stomatološku zdravstvenu zaštitu, a ovim izmenama se daje primer da se u toj oblasti značajno poboljšavaju prava pacijenta, što nije tačno. Radim u toj struci pa znam kako je stvarno stanje. Broj obolelih od malignih bolesti se povećava iz godine u godinu, od kojih dve trećine umre. Takođe, su u porastu i druge hronične ne zarazne bolesti kao što kardio vaskularne i dijabetes. Nema potrebnog izdvajanja novca iz kase Republičkog zavoda za prevenciju i lečenje ovih bolesti, iako je očigledno da para ima na rastući budžet svake godine u RZZO. Srbiji nedostaje četrnaest aparata za zračenje onkoloških pacijenata. Sredstva da se oni nabave, predstavljaju minornu sumu od 50 miliona evra u odnosu na 15 milijardi koje su potrošene za zdravstvo od 2002. godinedo 2010. godine i zbog čega imamo da oko 3500 onkoloških bolesnika umre u Vojvodini ne dočekavši red na listi čekanja za zračnu terapiju. Ima i nekih novina u ovim izmenama i dopunama, kao što je izmena isprave osiguranju zdravstvenom karticom koja treba da se izvrši u roku od tri godine od stupanja na snagu ovog zakona. ova novina, smatra nema pretpostavku da može biti ostvarena u navedenom roku, s obzirom na iskustva koje imamo sa zamenom pasoša ili čitačima čipovanih ličnih karata jer se ne stvore prethodno standardi da se oni mogu ostvariti. Sve u svemu bilo bi bolje da je donet nov zakon o zdravstvenom osiguranju umesto ovih 55 članova koji suštinski reformski sa pluralizmom zdravstvenog osiguranja kakav postoji u razvijenim zemljama. On bi omogućio pravi izbor lekara na svim nivoima zdravstvene zaštite na celoj teritoriji Srbije sa većim obimom, sadržajem i kvalitetom zdravstvenih usluga. Umesto toga mi i dalje imamo monopol državnog osiguranja kao generatora sistemske korupcije i neobavezno dobrovoljno osiguranje za samo određene vrste zdravstvene zaštite.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedniče, gospodine ministre, ja ću nekoliko napomena istaći i iskoristiti priliku da ukažem na one činjenice koje se već duže vreme događaju, a da nadležni organi ništa ne preduzimaju. Gospodine ministre, prema odredbi člana 29. Zakona o zdravstvenoj zaštiti svaki pacijent ima pravo na slobodan izbor doktora medicine, odnosno doktora stomatologije i zdravstvene ustanove. U ovoj državi nije tako. Građani južnog Banata ne mogu da ostvare ova svoja prava da se leče, da izaberu lekara u Beogradu ili instituciju, zdravstvenu ustanovu iz razloga što između Ministarstva zdravlja i Pokrajinskog sekretarijata za zdravlje nema koordinacije i Ministarstvo zdravlja ne vrši kontrolu i ne vrši nadzor. Pacijenti iz južnog Banata, Pančeva, ne mogu da dobiju uput da se leče u Beogradu. Ulagao sam više puta amandmane. Dobijao sam formalno odgovore, ali završilo se samo na ti odgovorima, a praktično građani ne mogu iz Pančeva da se leče u Beogradu već moraju po uputu lekara da idu u Sremsku Kamenicu, da se leče i primaju hemoterapiju, koja je daleko 100 kilometara. Pančevo je od Beograda udaljeno 15 kilometara. Ima li smisla? Nije li to diskriminacija? Nije li to nepoštovanje zakona. Ako zakon određuje da ministarstvo, pre svega uređuje, prati, kontroliše i nadzire, zašto to ministarstvo ne čini.? Drugo, svi građani u ovoj državi imaju pravo po zakonu važećem da biraju lekara i zdravstvenu ustanovu. Gospodine ministre, kada ćete da odredite inspekciju ministarstva, da ode u Pančevo da u bolnici u Pančevu ostvari uviđaj i da privremeno zatvori interno odeljenje, jer nema uslova za bolesnike koji se leče sa teritorije južnog Banata? Postavljam vama pitanje i tražim od vas odgovor da li hoćete ili nećete i ako hoćete, kada ćete to učiniti i kada će biti javnost obaveštena i kada će onu štalu ono poniženje koje građani južnog Banata doživljavaju. U prostorijama u kojoj prozori ispadaju, u toaletima nema ni inventara. Vi ono ako odete da pogledate, verujem da ćete preduzeti neke mere. Ali, pošto je nadležno Ministarstvo zdravlja Srbije, to je vaša nadležnost, preko inspektora ministarstva. Ovo molim i tražim već nekoliko godina. Pare iz pokrajine u Pančevo ne dolaze. Započinju se neke sporedne investicije, ali se ne dovršavaju. Molim vas izvršite kontrolu i učinite nešto da građani Pančeva, koji žive u najzagađenijem gradu u Srbiji, koji najviše po procentu stanovnika u odnosu na broj u gradovima boluju od karcinoma i nešto u tom pravcu potrebno je zaista da uradite. Očekivati od vas, reforma u zdravstvu je tek počela, ovo je tek prva stepenica, što se može očekivati. Ovo u zdravstvu je pre svega anarhija. Vi ste se u poslednje vreme oglasili i reagujete na određene nepravilnosti, određene propuste, reagujete na kriminal, reagujete na korupciju itd. Da li ćete gospodine ministre da pokrenete inicijativu da se ukine dopunski rad lekara? To je bivši ministar uspeo da uradi, da uvede da mogu da rade i u državnim zdravstvenim ustanovama, a ujedno da popodne tezgare u privatnim ordinacijama. To je kriminal. To je korupcija. I dok to ne ukinete putem zakona, vi džabe pričate i džabe se trudite i govorite o korupciji, korupciju treba sprečiti donošenjem novog zakona. Bez toga vi uspeti u tome nećete. Gospodine ministre, kada ćete i da li hoćete, da li imate nameru da ukinete ovu glupavu, bezobzirnu, besmislenu administraciju i suvišnu u zdravstvu? Znate li da građani kada odu da traže jedan recept, provedu celo pre podne kod lekara, proveru dva sata dok im medicinske sestre napišu onu medicinsku dokumentaciju. Nekada je u vreme onog režima, na koje mnogi kukaju, građanin mogao da ode u zdravstvenu ustanovu i da za jedan dan obavi pregled i da dobije rezultate. Danas to ne može. Zdravstvo ima preko 100.000 zaposlenih. Mnogo se administrira, gubi se vreme. Nemate lekare pedijatre u mestima u kojima više ima od pet ili deset hiljada stanovnika. Ovde je bivši ministar uspeo da obezbedi privatnu praksu da se obavlja na ovakav način, kako jeste. To morate da sprečite, da ne mogu više da rade i tamo i ovamo, da tezgare ne mogu. Da sam ministar, ili bih dao ostavku, ili bih podneo predlog za izmenu zakona. Imate odgovornost. Od vas građani očekuju mnogo. Očekuju građani da vi preduzmete odgovarajuće mere. Nije dovoljno da se vi u novinama oglasite i da kažete, ostao je i ostaje, ja ne mogu da se izborim. Ma imam da se izborim kako znam i umem i moram da podnesem inicijativu Vladi. Vlada neka odbije, pa ću onda da obavestim javnost. Ako neće Vlada da posluša nešto što je uopšte delotvorno, u interesu građana, dajem ostavku i neću u toj vladi da radim, jer to mi je u interesu građana. Da li je tako? Mislim da sam u pravu. Gospodine ministre, krajnje je vreme da i ove zakone koje predlažete, to su glomazne norme. Kad vi imate član koji ima dve stranice, to je roman, to nije pravna norma. Pravna norma mora da bude kratka i jasna. To pogledajte u važećem zakonu u članovima: 92, 148a, 168a, 184, 198a i 198b. Dakle, ovo su romani. U zdravstvu možete napraviti reda, samo ukoliko imate dobru volju. SRS smatra, a vi ste čuli od predsednika Odbora za zdravstvo, gospodina dr Paje Momčilova, na šta vam sve ukazuje i na šta su vam ukazali poslanici SRS. Vi to nećete moći kritički da očekujete od poslanika vladajuće koalicije. Oni ne smeju da vas kritikuju. Oni su u koaliciji, a ustvari oni bi trebali da budu ti ljudi koji kritički, ne da budu kritizeri, ne, nego da kritički kažu šta treba menjati. Bilo je čudo, mi smo imali jednog ministra zdravlja, koji je maltene trebao da ode u penziju kao ministar zdravlja. Zato treba ministre menjati, menjati vladu. Italijani su promenili do sad 68 vlada i zato bolje žive, sto puta nego što žive građani Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, kao poslanik SPO trudiću se da dam naše viđenje ova dva zakonska predloga i naravno da dam našu ocenu stanja u zdravstvu i šta po našoj proceni treba da se preduzme. Pri tome, naravno, trudiću se da se izdignem na neki pijadestal maksimalne objektivnosti i dobre namere. Sigurno je da će ova dva zakonska predloga dobiti skupštinsku većinu, oni su dobri. Namera predlagača je dobra, ali, naravno, sigurno je da oni neće rešiti sve probleme koji opterećuju i zdravstveni sistem, kao uostalom i mnoge druge sisteme u našoj zemlji. Ovo je dobar nastavak reforme zdravstva i sama činjenica da smo mi iz jednog haosa ušli u uređenje ovog sistema i da je uloženo negde oko 13,5 milijardi evra u zdravstveni sistem, složio bih se sa nekim kritičkim osvrtima na stanje u našem zdravstvu, to je pokazatelj da sa reformama mora da se nastavi i, naravno, sa ulaganjima u zdravstveni sistem. Takođe, u potpunosti smo svesni da će sve to zavisiti od opšte državne politike i od toga da li ćemo i kada postati članice UN i da li ćemo postati u potpunosti uređenije i ekonomski bogatije društvo. Dobro su rekle neke kolege, naravno, svi mi znamo, imamo dobre namere šta bismo uradili i koje bi smo aparate kupili, kako bismo primereno struci i znanju platili stručnjake koje u svim oblastima Srbija ima izvanrednih, ali je ekonomsko i opšte stanje države takvo kakvo je, pa cenu svemu tome plaća i zdravstveni sistem. Vi ste pomenuli u uvodnom izlaganju da se preduzima niz preventivnih mera, što je naravno dobro, da se spreče i u maksimalnoj mogućoj meri na vreme prepoznaju bolesti kardiovaskularnih sistema i bolesti srca, po kojima prednjačimo u Evropi, i maligne bolesti. One su, pre svega, po svim analizama i pokazateljima dva osnovna uzroka smrtnosti. Međutim, čini mi se da je i ono treće mišljenje koje ukazuje na to da ljudi koji se bave panatologijom i utvrđuju uzroke prevremenih smrti dolaze do zaključaka da je stil života, navike, ishrana, stalna izloženost stresu itd, možda i dominantniji razlog smrtnosti u odnosu na ova dva koja su, kažem, u svakom slučaju opšte prihvaćena. U svakom slučaju, za naše društvo, može se reći da je to zbog toga što smo zaista društvo koje je preživelo velike traume. Sama činjenica da smo u pogledu antidepresiva među vodećim nacijama u svetu po količini po glavi stanovnika koja se koristni na godišnjem nivou, a skoro je objavljen podatak i da smo što se tiče antibiotika možda među vodećim korisnicima u Evropi, to su zaista dovoljni pokazatelji da se naše stanovništvo nalazi u zaista stanju koje nije povoljno. Zbog toga je SPO, to ću ponoviti hiljadu puta, sastavni deo ove Vlade, zato što mislimo da ova Vlada i ova zemlja idu u pravom smeri i da, naravno, sve ono o čemu se i danas pričalo, što su problemi u zdravstvenom sistemu, moramo pre svega mi rešavati. Zaista mogu da kažem da dok ste vi vodili Vojno-medicinsku akademiju, dok ste bili ministar odbrane i sada kao ministar zdravlja, sve vaše poteze mi iz SPO smo prepoznali kao poteze čoveka sa dobrim namerama. Iza vas se ne vuku korupcionaške afere. Vi na vreme reagujete sa izjavama i sa preduzimanjem mera iz vaše nadležnosti, ali javnost treba da zna da je mnogo toga i na pravosuđu i na policiji i na drugim službama i među samim građanima. Još ću reći nešto veoma bitno. Sada je položaj i narodnih poslanika i položaj zdravstvenih radnika, pre svega lekara, sličan. To je posledica jedne opšte kampanje koja se vodi protiv ove dve institucije. Ja sam sam mnogo puta ukazivao na korupciju u zdravstvu u ovom visokom Domu, ali želim da kažem nešto. Ona nije pravilo, ona je izuzetak. Tačno je da je uhvatila sve pore zdravstva. Tačno je i da su podložni korupciji mnogi lekari. Ali, samo kada bi bilo ko od narodnih poslanika, ko kaže da je sveopšta korupcija u zdravstvu, jedan dan ili sedam dana proveo u nekoj zdravstvenoj ustanovi ili prisustvovao složenim operacijama, bez obzira da li je operacija kardiovaskularnih sistema ili neurohirurška operacija itd, on bi zaista dao medalju za znanje i za hrabrost lekarima koji dnevno obavljaju po pet, šest ili sedam operacija i koji znaju da provedu u operacionima salama po 13-14 časova, a zato nisu adekvatno plaćeni. Zatim, u našem zdravstvenom sistemu rade i vozači i kuvarice i čistačice, ljudi iz obezbeđenja, vozači automobila, ljudi koji održavaju tehniku, koji sigurno nisu korumpirani, nisu ni u prilici i da hoće da budu korumpirani. Zatim, u malim mestima rade izuzetno stručni i vredni lekari i medicinsko osoblje. Naravno, u malim mestima vi ne možete tako lako da tražite novac ili neku protiv uslugu, jer će se veoma brzo saznati. Nažalost, tamo gde su najteži slučajevi, poput čuvene afere sa citrostaticima ili na nekim drugim važnim medicinskim ustanovama, gde je zaista život u rukama lekara koji su često izuzetni specijalisti i znalci iz svoje oblasti, otprilike je korupcija i najveća. Mislim da će biti u interesu svih, i Ministarstva zdravlja i države i ove Vlade i narodnih poslanika i građana, da se sa tom manjinom što pre obračunamo i da se jednom stavi tačka na tu priču. Drugo što želim da kažem mojim prijateljima iz opozicije, ovde se pominje da je sada kao stanje u zdravstvenom sistemu lošije u odnosu na stanje koje je postojalo dok su neki drugi vršili vlast. Do 90-tih godina, treba ipak podsetiti u nekoliko rečenica, lekovi su se kupovali na buvljim pijacama, uglavnom iz Kine, sumnjivog porekla. Naočare su, odnosno dioptriju su određivali prodavci na buvljim pijacama. Lekari su hteli da vam previju ranu ili da vam daju injekciju ako donesete zavoj i gazu i ako donesete injekciju. Jedan ministar zdravlja je kupio neko ostrvo kod Budve i zaista je to bilo vreme kriminalizacije čitavog društva. Naravno da se posledice svega toga osećaju danas. Naravno da danas mnogo toga škripi. Zakon u dobroj nameri kaže da će se poštovati vreme pacijenta, ali zaista pacijenti se u velikoj meri maltretiraju, i sa listama čekanja. Pomenut je primer iz Kragujevca gde je pacijentu zakazana operacija kolena za 2024. godinu. Svi mi kao narodni poslanici svakodnevno dobijamo mnogo molbi građana da ako možemo sa svojim uticajem da pokušamo da što pre dođu na listu čekanja za operaciju srca, za angiografiju, za ugradnju veštačkog kuka, za ugradnju implatata itd. U tom delu, to su gorući problemi, lepa je norma da će se poštovati pravo pacijenata i zaista postoje zdravstvene ustanove. Reći ću neke odlične primere. Recimo, Klinika za očne bolesti u Pasterovoj, ujutru kada dođete gužva je, prepuni su hodnici i već u 10,00 časova su svi kod svojih lekara, a već u 12,00 do 12,30 časova maltene da nema nikoga. To znači da su službe dobro organizovane ili da su ljudi koji rukovode tim ustanovama na pravi način organizovali svoje službe i da su prava pacijenata u smislu malo čekanja maksimalno zaštićena. Ono što je po meni najvažnije, a svi smo mi u prilici da vrlo često kontaktiramo i sa zdravstvenim radnicima, i svako od nas ima i nekoga ko je ili bio u bolnici ili smo mi bili, taj etički odnos lekar – pacijent i sami ljudi koji se bave tom problematikom kažu da je pacijentu često važniji taj etički pristup, ta blaga reč, taj lep prijem i pacijent se odmah oseća bolje. Usput, ako mu lekar još prikrije nešto što je posebno nepovoljno za pacijenta, što je sasvim normalno i u duhu etičkog ponašanja, ako mu kaže nekoliko lepih reči koje deluju umirujuće, pacijent se oseća da je u sigurnim rukama, da je u dobroj ustanovi i automatski se oseća bolje, bez dobijanja terapije. Suprotno ponašanje, em je čovek siromašan, em je zdravstveno ugrožen, em dođe kod lekara koji se ponaša kao kočijaš koji je bahat, koji je ohol, koji ga tretira kao da nije ljudsko biće, pacijent ionako u očajnom stanju, naravno, posle toga se oseća još gore. Ono što je dobro, a što je opet u vašim rukama, ministre, to je da vi sada forsirate, zbog toga što su to deficitarni kadrovi, znači anesteziolozi, radiolozi, neurolozi itd. da se skrati postupak za dobijanje specijalizacije, da te godine specijalizacije manje traju. Pošto ćete vi to urediti podzakonskim propisima, zamoliću vas da, budući da su, recimo, dok su to bile spojene grane medicine, da je neuropsihijatrijska specijalizacija nekada trajala tri godine, da je sada pet godina, mislim da treba naći neki primeren rok, ako mi želimo da zaista taj deficitarni kadar ne bude više deficitaran i ako želimo da što pre nadomestimo nedostajući broj kadrova. Zaista treba zamisliti životnu situaciju u kojoj je devojka u 24-25 godina završila medicinski fakultet, pa dve godine stažira, pa onda šest godina je na specijalizaciji, a postavlja se pitanje njenog ličnog života - kada može da se uda, da rađa decu, da osnuje porodicu itd. Naravno da će se svi specijalisti redovno usavršavati, da će sutra kao specijalisti raditi sa kolegama koji su takođe specijalisti. Naravno da sva znanja nikada neće dobiti ni tokom specijalizacije i da je to jedan proces koji traje. Zbog toga zamolio bih da ovom pitanju posvetite, čini mi se, pažnju koja je potrebna. Što se tiče poljoprivrednih proizvođača, mislim da je rešenje koje je ponuđeno u ovom predlogu zakona prihvatljivo, jer ako nosilac poljoprivrednog domaćinstva može da, pored članova porodičnog domaćinstva, na osnovu uplate za sopstveno zdravstveno osiguranje, osigura zdravstvene knjižice i ostalih članova porodičnog domaćinstva, pa čak sada i braće i sestara, mislim da je to značajan napredak. Naravno, mi smo iz SPO u svakoj diskusiji koja se dotiče na bilo koji način poljoprivrednika ukazivali na težak položaj poljoprivrednika, koji zaista vrlo teško žive. Poljoprivreda, ovakva kakva je, bez obzira što se zadnjih godina ulaže u poljoprivredu, po nama ne u dovoljnoj meri, ona je i dalje naša najveća izvozna grana, ali ako mi zaista želimo da nam poljoprivreda bude strateška grana, pa da i na ovaj način olakšamo položaj poljoprivrednika, onda je ovo dobra mera koju ste vi preduzeli i mislim da kod svih budućih poteza slične vrste treba voditi računa o svemu ovome. Ono što je takođe dobro, nekada su ljudi koji su želeli bolji kvalitet i veći obim lečenja u odnosu na one koji su pružale državne ustanove ili ako su želeli bolje inplatante ili ortopedska pomagala, oni nisu mogli da dobiju novčani iznos do onog iznosa koji je, da kažem, Zavod za zdravstveno osiguranje, priznavalo. Sada je dobro što će Zavod za zdravstveno osiguranje taj iznos nadomestiti, a ko želi zaista veći kvalitet usluga, on je u prilici da to plati i to je nešto što je zaista izvanredna mera. Dobra je mera što će se hitna medicinska pomoć pružati licima sa nepoznatim prebivalištem. Mislim da i do sada to nije bio slučaj. Nisam čuo da nekad lekari hitne medicinske pomoći nekome nisu pružili tu vrstu usluga, ali je dobro da ovo stoji u zakonu i licima koja to pravo ostvaruju na neki drugi način. Podsetiću takođe da do pre 10 godina, mnogi veliki gradovi nisu imali osnovne medicinske instrumenta. Recimo, grad Čačak nije imao skener, Kragujevac nije imao magnetnu rezonancu. Mi smo danas čuli da nedostaje naravno i dalje mnogo medicinskih aparata, ali ono sa čime je javnost skoro bila upoznata da je jednoj našoj poznatoj klinici nedostajalo oko 20 inkubatora za prevremeno rođenu bebu i da je ta klinika tražila pomoć od donatora. Znam da su budžetska sredstva takva kakva su, da vi raspolažete tačno određenim sredstvima koja i mi ovde izglasamo, ali je nedopustivo da u uslovima kada mi vodimo kampanju za povećanje nataliteta, za borbu protiv bele kuge, da jedna ozbiljna zdravstvena ustanova moli za pomoć, za milostinju, privrednike a da to država ne može da reši. To ste morali da rešite u roku od 24 sata. Vanredna budžetska sredstva, to ste trebali da iznesete na Vladu i tada biste napravili zaista jedan sjajan potez. Molim vas da u nekoj sličnoj situaciji u budućnosti, ne daj bože da se ponovi, ali obzirom na to koliko nam medicinskih aparata nedostaje u mnogim zdravstvenim ustanovama, sigurno je da će biti takvih situacija da odmah odreagujete i verujte mi da ćete imati opštu podršku sa svih strana. Gde nam odlaze kadrovi? Država mnogo ulaže u kadrove, kadrovi puno ulažu u sebe i onda kada ovde nemaju posao ili nisu adekvatno plaćeni, ako nemaju novca i sredstava da otvore privatnu praksu, odlaze najčešće u zemlje EU i SAD. Zbog čega? Zato što su tamo uređeni zdravstveni sistemi, zato što su tamo adekvatno plaćeni. Nisu odlazili u Irak kod Sadama Huseina ili u Avganistan kod Talibana, u Libiju kod Gadafija ili u neku zemlju za koju se najčešće kaže da nam je majka, a majka nas često ostavi na cedilu. To je jedna snažna poruka zbog čega SPO u potpunosti podržava evropski put Srbije i evro-atlanske integracije. Mislim da je dobar predlog da se formira taj, posle elektronske zdravstvene knjižice, jedinstven informacioni sistem, na osnovu koga ćete vi moći mnoge mere da preduzimate. Naravno, pored statističkih pokazatelja koji će biti značajni za celokupni zdravstveni sistem, moći ćete da pratite i kako lekari, u kojoj meri i koju terapiju određuju i koji troškovi neopravdano odlaze na neka trošenja koja nisu opravdana. Uvek kada budete došli u Dom Narodne skupštine sa ovako dobrim predlozima, imaćete punu podršku poslanika SPO, ali ćemo, takođe, uvek, kao što sam danas govorio, čini mi se otvoreno o našoj proceni stanja u zdravstvenom sistemu, imaćete našu procenu stanja u zaista najboljoj nameri. Hvala.
Narodni poslanik Slađan Mijaljević ima reč. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine ministre, povodom informacija koje sam dobio iz medija, zatim na Odboru za zdravlje i brigu o porodici i od nekoliko lekara, sestara i pacijenata, sada ću malo razmišljati više na glas, a malo manje se obraćati vama lično, zato što se sve zamerke više odnose na vašeg predsednika nego na vas, obzirom da ste vi svega tri - četiri meseca ministar. Malo ću lamentirati nad sudbinom srpskog zdravstva. Ambijent u kome se donose izmene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti je zaista težak. Možda je ova reč "težak", da kažem preslaba. Vi nastupate sa tezom da je bolje sada uraditi izmene i dopune zakona, a kada dođe novi ministar, on će imati pun mandat i neka donese nov zakon. To je dosta diskutabilno, gospodine ministre. Vi ćete imati mandat od godinu i po dana, a možda vaš prethodnik ne bude imao ni tri meseca, možda šest meseci, a to je opet manje nego što imate vi. Svašta se može desiti, padaju vlade, menjaju se ministri te, stoga, mislim da nije bitna dužina mandata nego kvalitet zakona i potreba da se on donese što pre. Ako je zakon dobar, on će svedočiti za sebe, a pravila i standardi koji treba da ga čuvaju, štite i da mu dozvole da se razmahne postavljamo i sprovodimo mi. To što ste rekli, to vam je kao da imate veliki požar u jednoj velikoj šumi i kažete – nećemo gasiti veliki požar nego ćemo gasiti tako nešto malo sa krajeva, pa pošto ima svega još dva sata moje smene za gašenje požara, kad dođe sledeća smena, od osam sati, neka se onda ona zaleti pa neka gasi onaj veliki požar. Mislim da treba raditi i jedno i drugo. Situacija u zdravstvu je zaista teška. Za proteklih 10 godina vladavine vašeg prethodnika nema šta nas nije pogodilo. Ja mislim da nas jedino još cunami nije zadesio. Tu je zaista bezbroj afera, a samo su pojedinci bili u istrazi. Na prste jedne ruke se mogu izbrojati oni koji su zaista osuđeni. Neke afere traju godinama i ne vidi im se kraj. Tu su strukovne komore, zatim više puta pomenuta Sremska Kamenica, problemi sa listama za zračenje, strani i domaći građani, mobing i sudski procesi koji takođe traju tamo u toj ustanovi, nedozvoljena saradnja načelnika službi sa farmaceutskim kućama, sistemska korupcija, iskorišćavanje državnih institucija zarad sticanja pacijenata i odvođenje u privatne klinike na privatan rad, čak i u trećoj smeni. Zatim, tu su razne istrage – Kraba jedan, Kraba dva i razni drugi rakovi. Da ne govorimo o vakcini koja je kupljena u mnogo većoj meri i najskuplje plaćena, a pri tome niko nije odgovarao. Zbog svega ovoga i mnogo drugog, više smo nego skeptični da nam mogu pomoći samo izmene i dopune zakona. Znate i sami, gospodine ministre, ovaj narod je ujedalo mnogo zmija. Kada nam se pojavi i kišna glista, a ne gušter, mi smo već u nekom strahu. Još kad kažu da je kalifornijska, to je panika. Navešću neke primere, malo pre pomenute – ovaj tehnološki napredak itd. Mi zaista nismo protiv tog tehnološkog napretka, ali pominjanje tog elektron-skog kartona u ovoj eri i u ovom stanju našeg uma i našeg duha, da nemamo gotovo nikakvu bezbedonosnu kulturu, da smo izuzetno podanički servilni prema drugima, da je vrlo lako kupiti neke ljude, a sa druge strane smo svedoci da neke institucije poput CIA, NASA, ne mogu da zaštite svoje sisteme – kako ćemo mi da zaštitimo svoje sisteme? Znači, neće pasti elektronika, pašće čovek. Zaposlite neku medicinsku sestru u Americi, dajte joj dve hiljade dolara platu i ona će vam tamo negde u nekom se-lu otvoriti vaš kompjuter, tj. njen kompjuter, nema problema. A svedoci smo i trgovine organima itd. Kada budu krenule donorske kartice pa kad budu počele ove hijene okolo da prate koliko je ko zdrav, koliko je ko bolestan i koji organ može da mu se presadi, to će da bude takva industrijsko-medicinska špijunaža da joj neće biti ravne. Možda će primeri koje ću sada navesti zvučati rogobatno, ali, verujte mi, imaju određenog smisla. I doktor Mengele je bio doktor. I doktor pukovnik Iši je bio doktor, čak je završio medicinu u Londonu, čuveni komandant zloglasne japanske jedinice 731 koja je radilo mnogo opita itd. Na kraju krajeva, niko od njih nije odgovarao, od ovih Išijevih, nego je prebačen putem američkih obaveštajnih službi u Ameriku i tamo je radio u struci. Umro je od raka grla tek 1953. godine. Dakle, hteo sam da kažem sledeće. Ukoliko nema jasnih pravila, dobrog zakona, ali i standarda kojima se oni sprovode, mnogi ljudi, nebitno koje su struke, pa čak i ovih humanističkih, će pokleknuti pred određenim ponudama i ucenama. Jer, vidite kakvi su primeri iz naše prakse: hirurg u KBC u Beogradu vodi svesku koliko je primio para i koliko će primiti para od već ugovorenih operacija; drugi je tražio 450 evra od pacijentkinje, po njenom svedočenju, rekao je – tebi to ubuduće više neće ni trebati. Znači, govorim o tom momentu, o tom psihičkom i fizičkom maltretiranju pacijenata. Ovi u Kragujevcu zakazuju operaciju za 15 godina. Ko ima problema sa kolenom i sa kukom? Oni od 20 ili oni od 80 godina? Kako smo primili pacijenta od 80 godina i rekli mu – dođi za 15 godina na operaciju? Možda za 15 godina ne budemo imali ni državu, a kamoli bolnicu, a on sigurno neće biti živ tako bolestan. Kakvu mu nadu dajemo? Nikakvu. Maltene, samo što nije izvršio eutanaziju tu nad njim. To je zaista neverovatno. Tu nema ni vaspitanja, ni morala, ni etike. Onda se čudimo kada pacijenti sa vrata ne kažu – dobar dan doktore, nego – gde si lopove i kada se neki malo manje vaspitani pacijenti zaleću na medicinsko osoblje. Dakle, zbog ovakvih primera ne možemo da zaštitimo dobre i ne možemo da zaštitimo sjajne, a donosimo neke kozmetičke izmene i dopune, vadimo se na predizborne godine, na sledeće mandate itd. Ukoliko ne budete preduzeli neke ozbiljnije korake, moraćete da maksimalno iskoristite svoju specijalnost pa da ustanovite od čega nam je umrlo zdravstvo. Hvala.
Narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, pred nama su dva zakona vrlo bitna. Nažalost, moramo konstatovati da je zdravstveni sistem u Republici Srbiji skup, trom, razuđen, neefikasan. Zašto je skup? Ja ću ovde navesti samo nekoliko podataka koje smo uspeli mi iz SRS izvaditi sa sajtova Ministarstva zdravlja Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Naime, samo za administraciju u Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje, sutra će to biti fond, izdvaja se 50 miliona evra. U Ministarstvu zdravlja preko 10 miliona evra, u raznim agencijama, upravama, institucijama, službama i drugim državnim institucijama koje se bave poslovima zdravstva, lečenja itd, potroši se preko 11 miliona evra – 71 milion evra odlazi svake godine samo na administraciju, opsluživanje te administracije, materijalne, nematerijalne troškove u administraciji. Ne govorimo o sistemu zdravstva i lečenja, jer se tu radi o stotinama miliona evra. Šta je stav SRS? Jedinstven zdravstveni račun, on to rešava, jedinstvena zdravstvena služba koja će obavljati sve administrativne, tehničke i sve druge poslove za zdravstvo. Mora biti kompaktan sistem, jedino on može garantovati jeftinu, brzu i kvalitetnu zdravstvenu uslugu. To mora biti jedan servis koji će biti operativan, brz, a sa druge strane i jeftin. Kada govorimo o finansiranju zdravstva, moramo reći da je u poslednjih sedam-osam godina vidno napredovao priliv sredstava u zdravstvene fondove. Ja ću ovde sa nekoliko podataka iskazati te podatke: javni izvori 2003. godine – 66 milijardi dinara; 2005. godine – 100 milijardi dinara; 2008. godine – 170 milijardi dinara; 2011. godine – 211 milijardi dinara. Znači, za ovih osam godina, sa 66 milijardi taj iznos iz javnih izvora popeo se na 211, što je povećanje od 310%. Kada govorimo o privatnim izvorima, 2003. godina počinje sa 28 milijardi. Sa ovom godinom, odnosno 2010. – 124milijarde, što je povećanje od 440% u odnosu na baznu 2003. godinu. Ovde smo imali od strane eks ministra, gospodina Milosavljevića, podatke da se ne izdvaja onoliko koliko treba itd. Ovi podaci govore o tome da je istina na drugoj strani. Kada govorimo o učešću u bruto-društvenom proizvodu, onda vidimo takođe porast u odnosu na 2003. godinu, kada je učešće bilo 8,7, to će u ovoj godini biti 10,1. U odnosu na sve evropske zemlje, jer mi pravimo paralele i uglavnom kažemo da zaostajemo, vidimo da ovde ne zaostajemo. Ovde smo čak iznad evropskog proseka. Mi smo na nivou SAD po izdvajanju, i to posle ove najveće reforme u istoriji zdravstva u svetu. Oni su se sad popeli na ovaj nivo na kome se mi danas nalazimo. Gde su pare onda? Ministre vi morate, vi ste kada ste dolazili na ovu funkciju rekli da ćete rešiti pitanje kriminala u zdravstvu. Do sada ste časno obavljali svoje poslove, bili ste na najodgovornijim, tamo gde niko nije hteo, vi ste se javljali, ovo je za vaš izazov. Na vama je moralna obaveza da iz svega ovoga izađete onako kako ste u to ušli, moralno i čestito, ali u otvorenoj borbi sa kriminalom. Ko će vam pomoći u tome? Gotovo niko. Samo vi i vaša službe, prvo očistite službe oko sebe, pa onda čistite zdravlje. To je uslov borbe protiv kriminala. Oni koji su učestvovali do sada, teško će vam pomoći, jer uprljani su i to debelo, posebno u zdravstvu. Ne kažu vam samo to predstavnici Srpske radikalne stranke, sve svetske agencije koje se bave borbom protiv kriminala kažu da je u Srbiji kriminal u zdravstvu najveći. Gledajte, mi smo stvorili društveni milje u kome nema osude odnošenja poklona doktoru. U 95% slučajeva kada čovek kaže – moram kupiti poklon doktoru, to se podrazumeva. Nema suprotnog protivljenja da neko kaže, ko je čuo tu vašu rečenicu, da kaže – nije zgodno itd. Nema toga, to je naša nesreća, ali se svi zajedno kao društvo moramo, jer vi se tu ne možete izboriti za ovaj kratak period, ali ono što ste zatekli u knjigama, u bilansima Ministarstva zdravlja i ono što ste našli u Republičkom zavodu, tu se možete boriti i tu imate maksimalnu podršku naše stranke. Kada govorimo o ukupnom učešću javnih i privatnih prihoda, dolazimo do ove svote od 10%. Međutim, moramo ukazati da je u poslednjih nekoliko godina bilo još drugih izdvajanja, tako da se taj procenat povećava na 12%. Ako tome dodamo i sivo tržište koje je vrlo pristupno, vi to jako dobro znate da se zdravstvene, medicinske i sve druge usluge, pa i apotekarske, lekovi itd, se kupuju na sivom tržištu, to je oko 3%. To možemo i na vašim sajtovima pronaći. Znači, ukupno petnaestak posto društvo izdvaja za zdravstvo. To su ogromna sredstva. Zbog vremena, samo još jedna molba. Moram ovde apostrofirati problem izbeglica, interno raseljenih lica, ali posebno ovde sada oko izbeglica.U statusu izbeglica danas se nalazi 80 i nešto hiljada ljudi, ali je do sada bilo na stotine hiljada ljudi koji su izašli iz tog statusa, svega 5% od te populacije radi, 95% je bez ikakvih primanja, bez ikakve egzistencije. Oni se ne mogu ličiti. Tu mora država pomoći. Tu moraju primarna državna zaštita i ostali oblici zaštite biti toliko jaki da pomognu toj populaciji, jer bez toga ćemo imati osakaćen narod. Oni su već jednom osakaćeni kada su morali napuštati svoja ognjišta, doći na ove prostore. Vi morate otvoreno razgovarati i sa Republikom Hrvatskom i sa BiH, i na Kosovu, i sa Albanijom, a prevashodno sa međunarodnim institucijama koje u ovoj situaciji moraju pomoći, zato što smo proterani, zato što smo ugroženi, zato što smo bez egzistencije i mogućnosti da se normalno krećemo. Hvala.
Narodni poslanik Paja Momčilov, pošto gospođe Lidije Dimitrijević nema.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, gospodine ministre i ostali saradnici iz Ministarstva, danas svodimo polako ovu našu raspravu i mislim da smo mi iz SRS dali dovoljno argumenata da građanima Srbije jasno kažemo da mi tražimo i dalje čvrsto ostajemo pri tome da se povuku ovi zakoni iz procedure. Rekli smo, iz istorijskih razloga, da ne brukamo eksponate zakona o kojima danas pričamo, koji se nalaze u Kopenhagenu, rekli smo zbog toga što se ne poštuje pravna procedura civilizovane zemlje, gde sistemski zakon mora proći javnu raspravu, rekli smo da nije dozvoljeno i da je neprimereno da kada čitam ovde poslovničku odredbu, razlog je za donošenje propisa, a u okviru njih se kaže – posebno analizu sadašnjih stanja. Tražim da nam date analizu sadašnjeg stanja. Ne dobijam odgovor, da je dužnost nekoga ko vodi Skupštinu da vrati takav predlog, da se meni kaže da ja izuzetno pokazujem nerazumevanje Poslovnika. Nisam mnogo pametan, nisam mnogo ni glup, ali Poslovnik mogu još da razumem. Kada kažemo da po hitnom postupku, što je govorila i doktorka Paunović, je u Poslovniku rečeno kako se postupa i ne dobijamo odgovor, a onda smo vam citirali šta ste nam kazali u prelaznim odredbama – za dve i više od godinu dana ćete primenjivati ovo, a kažete da je hitno. Nema odgovora. Kolega Buha vam je lepo rekao – vi ste nama trebali da date računicu, koliko će to koštati. Po našim proračunima, mi smo pitali i eksperte šta oni misle sa ovim ovako na izvolte svima, koliko će koštati sada zdravstvo. Rekli su –minimum 40% više. Vi te pare nemate i pored toga što troškovi, dokazali smo vam, enormno rastu i ulažu se u zdravstvo od strane građana, u ovom momentu od građana se uzima 37% od ukupne zdravstvene potrošnje. Kažete otvoreno – neće budžet, ne da nam za ovih milion i dvesta, mi ćemo i dalje uzimati građanima iz džepa, dići ćemo na 50%. Ali, onda nema bepslatnog zdravstva, kao što neko misli da može da ima. Kažu nama iz prošlih vremena, u prošlim vremenima smrtnost odojčadi je padala. Danas smo došli da se diže od 2009. godine. Mi kada kažemo da je gore, kažemo na osnovu činjenica, na osnovu pokazatelja. Sada neću da vam čitam te brojke, neka neko kaže da nisu tačne. Imamo paradoksalnu situaciju, dokle smo danas došli. Mi smo došli, čuli smo, ne dozvoljeno mešetarenje stranaca koji dozvoljavaju i ne dozvoljavaju donošenje srpskih zakona. Imam pismo iz 2006. godine, potpisao ga je Rahard Pribe i on kaže – zakoni koji se tiču sistemski za zdravstvo nisu ni bili predmet tehničke, ni bilo kakve druge uključenosti stranog faktora. Dotle ste vi došli, da nam saopštavate da vam stranci nešto dozvole ili ne. To smo čuli juče na Odboru, kolega iz Stomatološke komore kaže – nešto smo mi predložili, a onda čujemo – pa, nisu nam stranci dali. Šta smo mi? Šta stranci hoće od nas? Sankcije, ratovi, mučenja, uništavaju život Vojislavu Šešelju u Haškom tribunalu, ubijaju ga. Ovakvim patronatom i dozvolom da se ovakvi zakoni donose direktno utiču na zdravstveni potencijal našeg naroda. Mi smo patrioti i vi imate dobre namere i želje, sigurno većina od vas, ali ne možemo kao kakvi takvi intelektualci, kao kakvi, takvi patrioti, rodoljubi, da ovo podnosimo. Nećemo za ovo dići ruke, a građanima kažemo i stojimo čvrsto pri tome da ovo nije u interesu zdravlja i građana. Ovo nijedna evropska zemlja neće dozvoliti. Član koji se ubaci, pa ima dve strane, mi ćemo vam dokazati, naravno, nećete vi to prihvatiti, kako su bili, kakve su sve tamo nebuloze stavljene. Videćete, mi ćemo od člana do člana, pa ćete videti tamo kakvih sve i logičkih grešaka ima, kakvih ima nebuloza. Vidim, tamo je neka druga paralelna sesija, od mojih kolega koji često prozivaju nas za ona vremena. U onim vremenima nije smrtnost išla ovako, u onim vremenima jeste, kupovalo se na buvljaku, ali u onim vremenima je jedan državni sekretar za zdravstvo sinu obezbedio iz državnog kontingenta stan od 105 kvadrata. Taj isto nama pregovara nešto danas. Prema tome, građani Srbiji, ovo je dimna petarda predizborna onoga koji je obećavao IT centar u Inđiji, onoga koji je obećavao hiljadu evra od akcija i znajte da iza toga nema ništa drugo. Gospodin ministar je jasno rekao – ne mogu da se izborim protiv korupcije, nemoćan sam. Naravno, ne može. Rekao je i drugu stvar – nema sistemskih izmena. Znači, nisu dirnuti sistemski koruptivni članovi zakona i prema tome, ovo je jedna šarena laža i ništa više. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodo poslanici. Na listama prijavljenih poslanika nema više vremena za one koji su eventualno želeli još da govore, tako da dajem reč ministru, gospodinu Zoranu Stankoviću.
Dozvolite mi da se svima vama koji su danas prisustvovali u ovoj raspravi zahvalim na naporu i težnji da se ove izmene Zakona o zdravstvenoj zaštiti i o zdravstvenom osiguranju poboljšaju. Moj lični utisak je da je diskusija protekla veoma korektno i profesionalno i da je održavala jedan nivo koji parlament u svakom slučaju zaslužuje. U poziciji sam da se ponašam onako kako ste se danas ponašali i tako ću se ponašati i reći vam da ono što smo predložili iz diskusije svih koje sam slušao proizilazi da smo na pravom putu, da su predložena rešenja nešto što je dobro za građane Srbije i da ova rešenja će poboljšati funkcionisanje zdravstvene službe, biti bolja za pacijente i doprineti da u narednom periodu možemo očekivati bolju zdravstvenu zaštitu izglasavanjem ovih izmena i dopuna. Bilo je mnogo reči i sada imam sve ove odgovore koje ste tražili. Neki ljudi nisu imali mogućnosti da prisustvuju daljem toku sednice i nisu tu, pa zbog toga ne bih hteo da sada detaljno odgovaram na svako od postavljenih pitanja, ali istovremeno hoću da kažem da ćemo u toku rada, u sredu, odgovarati tokom amandmana na svako od ovih pitanja, s obzirom da očekujem da će tada biti znatno veći broj prisutnih u sali. Ono što posebno želim da naglasim i što je posebno izazvalo diskusiju to su poljoprivrednici, to je zdravstvena zaštita kojom se predviđaju određena poboljšanja i nije tačno da ćemo u narednom periodu imati situaciju da svaki član jednog poljoprivrednog domaćinstva, koji ima 0,5 hektara, platiti zdravstvenu zaštitu po 21 ili po 27 hiljada, s obzirom da smo predstavnicima koji su o tome danas govorili u Skupštini pre dva dana i na Odboru za zdravlje i na razgovoru sa tim delegatima Skupštine detaljno obrazlagali šta član sadrži i kako je to zvanično tumačenje i kako će to biti i spremni smo da zajedno sa njima predložimo dopunu ovog člana, amandmanom koji su prihvatili. Istovremeno, bilo je ovde niz pitanja koliko, recimo, za jedan mesec poljoprivrednik plaća 2010 dinara zdravstveno osiguranje, a godišnje oko 25 hiljada dinara. U poljoprivrednom domaćinstvu ima prosečno dva člana, tako da je to mnogo manje nego što plaća prosečni radnik od svoje plate. Ako uzmemo u obzir činjenicu da ti ljudi imaju decu, oni se uglavnom osiguravaju po posebnom osnovu, znači ne plaćaju, već su osigurani kao učenici ili kao ljudi koji čekaju posao na birou rada. Bilo je ovde i drugih priča, koliko će koštati uništavanje vakcina, pa su silne velike svote iznete. Da vam kažem, uništavanje preostalih vakcina koštaće 3-3,5 hiljada evra. Da li je to malo ili mnogo, neću da elementiram, u našoj situaciji i to je mnogo, ali ne znam koliko desetina puta manje od onog što je izneto. Izražavaju se određene aktivnosti, tj. određene rezerve i kada su u pitanju stvari koje se tiču stope smrtnosti. Imam tu podatke i mogu o njima da diskutujem, ali razgovaraćemo kada budu amandmani. Ono što mene posebno zabrinjava ovde to je jedan strah jednog broja ljudi koji sve vide crno i koji predlažu – nećemo ništa da radimo. Recimo, Nikola Pašić je rekao – spasa nam nema, ali nećemo propasti. Kažem vam, imamo velikih problema, ali kao zdravstveni sistem ćemo se truditi i najverovatnije uspeti da prebrodimo sve ove teškoće raditi danonoćno, razgovarajući sa svim činiocima ovog društva, prihvatajući svaku sugestiju koja je dobrodošla, ali čekati i ne raditi ništa je po meni neodgovornost. Znači, moramo da idemo prema problemima i sa ovim predlozima zakona idemo prema problemima, da ih rešavamo na zakonom predviđen način. Šta to znači – neću da glasam? Ne morate, ali kako ćemo objasniti tim ljudima kojima je potrebna zaštita? Hajde objasnite, 14 hiljada studenata je potpisalo peticiju za popravku stomatoloških usluga. Kažite im – to što vi pišete, to nema veze, nećemo da radimo. Objasnite kako to obezbediti budućnost i obezbediti lekare specijaliste u narednom periodu i do kada čekati da se obezbedi specijalisti kada svaki dan u novinama izlazimo da nedostaju anesteziolozi, patolozi, radiolozi i neki drugi specijalisti. Da li treba da čekamo ili da rešavamo? Koliko je vreme i kada kažete ne znam do kada da čekamo? To je nešto što zahteva, probleme o kojima smo govorili, hitno rešavanje i zato je donošenje ovih izmena po hitnom postupku. Kada iznosite neke činjenice i kada me citirate, onda me citirajte do kraja, a nemojte da izvedete iz citata nešto što mislite i što prikazujete kao slabost. Evo, nemam snage, nemam rešenja za korupciju ili ne znam šta drugo. Kada mi predlažu doktore protiv korupcije, reći ću vam jednu stvar, prihvatam sve ono što kažu, ali sam i sklon da sve to proverim. Nemojte kada taj doktor koji meni deli lekciju pri prvoj pretnji podnese ostavku na važnu državnu funkciju, a ja nisam podneo ostavku, borio sam se do kraja i napisao sam u NIN. Četiri godine sam imao četiri prstena obezbeđenja, najgori period u mom životu. Danas sam čuo od nekih ljudi, zar mislite da je predsednica Skupština oduševljena što nju prati neki broj ljudi i brine o njenoj bezbednosti i da je ona neobično srećna da sada ne može da prošeta gradom itd? Borio sam se ceo život. Moji saradnici sada zajedno sa mnom ulažu maksimum napora da dođemo do nekih rezultata. Mi već to imamo, ali ne želimo da izlazimo i na neki način uništimo nečije karijere kao u nekom prethodnom periodu, a nakon toga puj pike, izvinite, šalili smo se. Ako ja to ne želim sebi, ne želim nikom drugom. Pri tom, ako neko izađe ovde pa iznese ne znam, tačno ne mogu sam, kao pojedinac. Ministarstvo zdravlja, tačno je ne može samo, ali možemo zajedno i to sam rekao. Mi ne možemo sami, ali možemo zajedno sa policijom, pravosuđem, tužilaštvom, sa građanima da izvedemo borbu protiv korupcije. Mogu ja ovde da postavim neka veoma neprijatna pitanja koja su ovde pomenuta, i te neke grupe, da vidim ko koliko radi, gde radi, šta radi, da li dolazi na posao ili ne dolazi na posao. Ali, ja gledam pre svega, bolesnik je u Srbiji nešto što mora mnogo više da mu se ukaže pažnje, mnogo više da mu se daju sredstva i mnogo toga da se čini. Pacijenti iz južnog Banata sa njima njima je razgovarano sa premijerom Pajtićem. Premijer Pajtić je rekao – nema nikakvih problema, Atila Čengeri isto je rekao nema problema i ljudi dobijaju uput za lečenje u Beograd. Ako postoje izuzeti tu smo da ih zajedno rešavamo. Kada neko izađe u javnost pre nego što nas obavesti. Evo danas je bilo kritike na neke zdravstvene institucije, ali pri tome nisu rekli da te zdravstvene institucije imaju 43 radnika viška. Mi se trudimo sada i pravimo preduslove i uslove da taj višak premestimo tamo gde je manjak. Zašto to nije rađeno ili zašto neke stvari nisu odrađene u nekom proteklom periodu? Ne mogu samo da budu plod opservacije Ministarstva zdravlja. Gde smo tu bili mi svi koji smo imali mogućnosti, ali i obavezu da o tome nešto uradimo? Kada ću zatvoriti bolnicu u Pančevu? Imamo mi mnogo institucija koje možemo da zatvorimo. Da li privremeno ili stalno, ili na dva minuta, ali moramo da vidimo koliko mi to imamo sredstava ovde. Ispada da mi imamo više sredstava nego Amerika i da smo, da nas jedva Amerika može da dostigne u ovom periodu i da nam oni faktički zavide na ovolikim sredstvima. Ali, ja ću vam reći gospodo, mi imamo 280 zvanično evra po glavi stanovnika, Amerika 7.700 dolara. Meni su prikazivani neki drugi podaci, ne znam ova institucija, ne znam čak vidim da se neki pozivaju, kritikuju Evropu, a pozivaju se na ljude iz Evrope i na nekog ko je dolazio iz Evrope da nam deli lekciju o korupciji itd. Veoma pažljivo analiziramo sve te dokumente. Tražili smo i tražićemo jedan dokument na koji se posebno svi pozivaju, o korupciji, koji je izradio monitoring o sprovođenju projekata, izvinite ne znam, ne mogu sve da popamtim, moram i da uzmem pomoć. Tražićemo od njih da to objave u javnosti. Sve ono što bude i što se utvrdi kao kriminal, kao korupcija, kako god hoćete, upraviće se i biće usmereno ka nadležnim organima u ovoj državi. Ako neko očekuje da će Ministarstvo zdravlja krenuti u istragu, da će početi da hapsi, kao što su neki govorili, da će početi da pravi jedinicu, nešto slično kao UBPOK, ne. Mi imamo mehanizme i rekli smo da će se naša aktivnosti baviti preko zdravstvene inspekcije, sanitarne inspekcije za lekove i ta sredstva. To je naša realna snaga. Sve ostalo, radi će drugi organi. Naše je da obezbedimo sve te uslove, kao što to u sadašnjem vremenu radimo i rade ljudi koji su u ministarstvu. Istovremeno, sada se pita zašto sprovodimo ili zašto će uprava za skrining krenuti da radi 2013. godine, što ne počne odmah? Neko treba da pročita da ste mi rekli da do tog vremena će raditi i radi se na uvođenju skrininga, i pri tome, školuju se kadrovi, da bi uz pomoć međunarodne zajednice 2013. godine mogli samostalno da obavljaju sve te aktivnosti vezano za skrining kolorektalnog kracinoma, karcinoma dojke i karcinoma grlića materice. Kada se govori zašto sada tri godine? O tome sam već govorio i rekao sam vam, do 2015. godine očekujemo i to realno da se uvede i uveže informacioni sistem zdravstva, i da sve aktivnosti koje se dešavaju u zdravstvu, pogotovo tokovi novca, budu registrovani na prihvatljiv način i budu dostupni svim ljudima, uključujući Skupštinu. Da li je to realno? Oprema je kupljena. Instalira se svakim danom. Za 158 domova zdravlja do 1. januara se instalira sva oprema i obuka, a 1. marta treba da krene da radi. Znači, do 2015. godine i zdravstvene ustanove sekundarnog, odnosno tercijalnog nivoa. To je nešto što je izvesno i to je nešto za šta su sredstva odobrena, što je kupljeno itd. Ovde se istovremeno neki ljudi pozivaju i stalno pominju šta je bilo u prethodnom periodu. Prethodni period je nešto što je sada za nas u ovoj situaciji u kojoj se nalazimo period u kojoj su bile dobre stvari gde su postignuti određene rezultati, veliki, u određenim segmentima zdravstva. Bilo je propusta, bilo je i drugih stvari, ali mi u ovom trenutku imamo obavezu da, zbog stanja u kome se nalazimo, a koje je pored ostalog, posledica ekonomske krize, rešavamo pre svega probleme bolesnika, kao što sam rekao, gasimo lokalne požare na određenim nivoima. Ako bi se celokupno ministarstvo zdravlja okrenulo prošlosti i ispitivanju šta je bilo, i davanju ocena, to je u proteklom periodu davala i ova Skupština, a i ljudi koji su sedeli ovde. Prema tome, uvažili smo i nemamo pravo sada da se mešamo u vaše odluke koje ste doneli u prethodnom periodu. Zato sam kao predstavnik Ministarstva zdravlja stalno ovde prisutan i stalno ću odgovarati na ona pitanja u zadnjem četvrtku, bez obzira koliko ona bila prijatna ili neprijatna. U tom pravcu, uveravam vas da Ministarstvo zdravlja koji sada u njemu rade, a uopšte i zdravstveni sistem, bez obzira na određene procene i ocene da možda nismo u poziciji ili nismo u stanju da uradimo ono što narod i građani od nas očekuju, da mi ulažemo najveće moguće napore da zdravstvena služba funkcioniše i da naš osnovni ili centralni problem bude bolesnik, ili povređena osoba i da se prema njemulečenja i prevencije koje će značiti mnogo zdravije stanje naših građana. To su naše osnovne stvari. Zato sam u više navrata i od svih segmenata u našem društvu tražio pomoć. Dobio sam je od svih. Neću da kažem da su neki manje, a neki više učestvovali. Danas sam čuo, pomenuću jedno ime, da bi možda mogao da replicira, ali ne znam na šta, ali samo ću spomenuti gospodina Paju Momčilova. On nam je mnogo pomogao, samo zato što je odbor na čijem je čelu, stavio na dnevni red jedan dobar deo problema u zdravstvenom sistemu i što je svojim konstruktivnim pristupom doprineo da zajedno neke probleme rešimo, da zajedno neke probleme sagledamo. Mi ćemo u narednom periodu poštovati sve one zahteve koje je on prema nama izneo. Prvi i osnovni zahtev koji on nije izneo, a koji ću ja uraditi u narednom periodu to je da je predsednik Odbora za zdravlje skupštine nikada nije pozvan u ministarstvo, pozvaću ga ja, to ste zaslužili gospodine predsedniče i na kraju još jedanput mislim da ćemo na sledećoj sednici moći da poboljšamo ove izmene i dopune, da ćemo prihvatiti sigurno i ono što vi predlažete iz SRS i da ćete nam vi predložiti. Očekujem to od vas, ali ne samo da očekujem, očekuju i građani ove zemlje, da kažete ovo nije dobro, a mi smatramo da je ovo bolje. Pri tom, da niko nema ogradu, da mi ovo sada odradimo i nema šta da se odradi u budućem periodu. Bojim se i na žalost, i svi oni ministri koji u narednom periodu dođu imaće mnogo, mnogo šta da urade s obzirom na sve one okolnosti koje su nas dovele u ovu situaciju u kojoj smo. Zahvaljujem se svima, nisam izrazio zahvalnost predsedavajućoj, predsednici skupštine i potpredsednicima koji su doprineli da ovo bude jedan dostojanstven dan u skupštini Srbije. Hvala.
Uvaženi gospodine ministre. Molim vas nećemo sada, interaktivno kad završim sednicu, samo da zaključim sednicu. Dozvolite, da pre nego što završim sednicu izrazim zaista zahvalnost gospodinu ministru, profesoru Zoranu Stankoviću i njegovim saradnicima na interaktivnom radu po izuzetno značajnijim predlozima za izmene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju. Zaključujem zajednički načelni pretres o ove dve izmene zakona, odnosno, o predlozima ova dva zakona i obaveštavam vas poštovani narodni poslanici, da ćemo sa radom nastaviti 25. jula 2011. godine u 10,00 časova 10 vanrednom sednicom. Po završetku ove sednice nastavićemo rad, ove sednice. Izvinjavam se u pitanju je deveta vanredna sednica. Dakle, još jednom hvala svim poslanicima koji su uzeli aktivno učešće, očigledno je da na temi zdravstva imamo najviše razumevanja jedni za druge i za naše građane, što je još važnije. Hvala.