Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodni poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 99 narodni poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje, ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala puno. Najpre, imam više pitanja za različita ministarstva, a svoje prvo pitanje upućujem ministru zdravlja. Naime, juče smo svi bili u situaciji da saznamo nemile vesti i to da je kod pacijenata koji su operisani na hirurgiji Urgentnog centra u periodu od 7. do 11. juna, registrovan veliki broj infekcija koje su praćene različitim komplikacijama, kao i da su neki pacijenti, nažalost, dobili sepsu posle operacija, te da su operacioni blok i šok sobe ovog odeljenja zatvoreni. Služba za bolničku epidemiologiju Kliničkog centra Srbije, kao i Gradski zavod za javno zdravlje Beograd, naveli su da su preuzete mere za prevenciju, kao i za kontrolu širenja infekcija. Moje pitanje jeste, šta je uopšte tačno? Da li ono što govori direktor Urgentnog centra, da je šestoro od 103 operisanog lica imalo, odnosno se zarazilo infekcijama, da je dvoje pacijenata umrlo, ili je pak tačno ono što govori direktor Kliničkog centra, a to je da operacioni blok nije zatvoren i da nije tačno da ima preminulih usled ovih infekcija? Nadam se da će mi Ministarstvo zdravlja blagovremeno odgovoriti na pitanje, šta je zapravo po sredi. Da li je u pitanju propust, nemar, nestručnost pak ili jednostavno nedostatak sredstava i time nedostatak lekova? Svoje drugo pitanje upućujem ministarki poljoprivrede. Naime, svaki drugi stočar u našoj zemlji u svojoj štali ima po jednu kravu. Ministarstvo poljoprivrede došlo je, po meni na jednu najmanje ruku suludu ideju, te tako uredbom o raspodeli podsticaja u poljoprivredi i ruralnom razvoju za 2015. godinu, odlučilo da iznos od 25 hiljada dinara subvenciji po kravi muzari dobiju samo oni proizvođači mleka koji imaju dve ili više krava. Moje pitanje jeste - da li Ministarstvo poljoprivrede uopšte zna da podsticaj i za grla nemaju samo tržišnu vrednost, nego u prvom redu imaju svoju socijalnu funkciju? Da li će Ministarstvo poljoprivrede sledeće godine, recimo odlučiti da ne daje subvencije ni za one koji imaju dve ili više grla? Ovakvom odlukom Ministarstvo je, zapravo odlučilo da iz sistema subvencija za stočarstvo budu potpuno eliminisana sva ona seljačka domaćinstva koja imaju po jedno grlo? Moje poslednje pitanje jeste - da li uopšte Ministarstvo poljoprivrede zna da je baš apsolutno svako grlo značajno za razvoj, u stvari bolje bi bilo reći za opstanak stočarstva u Srbiji koje je na jako niskim granama? I, da li se država ovakvom jednom odlukom Ministarstva poljoprivrede stara o gazdinstvima, tako što će im odlukom koju je donelo upravo prinuditi da u koliko ne odu na biro za zapošljavanje po gradovima, zapravo postati socijalni slučajevi? Sledeće pitanje upućujem ministru inostranih poslova, Ivici Dačiću. Naime, kako je uopšte moguće i šta to radi srpska diplomatija, a da nije mogla na vreme saznati sve ono što se sprema u samom tekstu rezolucije o Srebrenici, dakle dokle ćemo biti neobavešteni? Poslednje pitanje imam za ministra unutrašnjih poslova, Nebojšu Stefanovića. Moje pitanje jeste sledeće - ko je, gde, na koji način i kako u organizaciji i lancu komandovanja ili još bolje rečeno u okviru unutrašnje kontrole zatajio, pa je u MUP-u i carini uhapšeno, čak 29 osoba? Što je još bitnije, moje potpitanje jeste, kolika je time šteta nama naneta i da li se ranije moglo sve ovo otkriti, pošto se već duže vreme u našoj zemlji propagira borba protiv korupcije i naravno nulta stopa kriminala? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Nevena Stojanović. Izvolite.
Hvala vam uvaženi predsedavajući. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću priliku da se pridružim čestitkama koje smo mogli iz ovog doma juče čuti upućene našim reprezentativcima u ime poslaničke grupe JS, ali iskoristiću priliku da uputim još jednu čestitku još jednim reprezentativcima koji će učestvovati na specijalnoj Olimpijadi u Los Anđelesu 2015. godine. Naime, za javnost koja nije upoznata, oni su uspeli da skupe novac potreban za učešće u tom takmičenju, pobedili su u toj jednoj velikoj borbi, ali ono što je malo javnosti poznato jeste upravo ona borba koja se odvija van sportskih terena i arena. Roditelji dece sa smetnjama u razvoju, roditelji dece sa invaliditetom, svakodnevno vode borbu za opstanak i normalan život ove dece. Oni su pre tri godine pokrenuli jednu inicijativu i pokrenuli peticiju kojom bi uspeli da stave zakon koji bi izjednačio status, njihov status sa statusom hranitelja dece sa smetnjom u razvoju u ovaj visoki dom. Međutim, ta peticija od 61 hiljade potpisa je završila u nekoj fioci zaboravljena i do dan danas se ništa nije činilo po tom pitanju. Pre nekoliko meseci to pitanje je ponovo pokrenuto u ovom domu i na svu sreću Vlada je imala sluha, tačnije ministar Aleksandar Vulin je prepoznao teškoće ove grupacije ljudi, nemarginalizovane i ostvario kontakt sa predstavnicima udruženja roditelja. Na prvom sastanku koji je bio organizovan ministar Aleksandar Vulin je obećao predstavnicima roditelja da će staviti zakon na analizu, na finansijsku analizu i da ćemo rezultate dobiti veoma uskoro. Ovom prilikom ja upućujem svoje pitanje upravo ministru Aleksandru Vulinu i želim da mu se zahvalim što je imao sluha i što je primio roditelje na sastanak i saslušao sa kakvim se sve oni problemima suočavaju i da postavim jedno konkretno pitanje, a to je – kakvu metodologiju planiraju da izvrše u Ministarstvu finansija. Postavljam pitanje ministru Vulinu jer je upravo preuzeo na sebe tu odgovornost, celog ovog zakona – kakvu metodu, s obzirom da nemamo registar ljudi sa smetnjama u razvoju i kada možemo da očekujemo rezultate analize? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, nakon izjava gradonačelnika Beograda i direktora još uvek državnog, odnosno preduzeća u vlasništvu države „Beograd na vodi“, došli smo do potpuno novih saznanja i podataka kada je u pitanju ugovor do kojeg ne možemo da dođemo. Hiljadu puta smo apelovali i pitali u čemu je problem da javnost bude obaveštena šta je potpisano u ugovoru između „Igl Hilsa“ i Vlade Republike Srbije i o kakvom strateškom projektu za Grad Beograd i Srbiju se uopšte i radi. Komisija za zaštitu konkurencije je pre svega tri nedelje dala saglasnost na taj ugovor. Komisija za kontrolu državne pomoći će to uraditi u narednih nekoliko nedelja, ali nam nije uopšte jasno zbog čega javnost još uvek nema uvid u potpisan ugovor o „Beogradu na vodi“? Ugovor je potpisan u maju. Potpredsednica Vlade Republike Srbije Zorana Mihajlović i predstavnici „Igl Hilsa“ nakon izjava gradonačelnika i direktora preduzeća „Beograd na vodi“ saznali smo da ne postoje tri i po milijarde evra investicija kao što su najavljivali premijer i predstavnici Vlade kada su branili „leks specijalis“ u Skupštini Republike Srbije. Saznali smo da je samo A1 faza izgradnje, faza gde će investitor uložiti svega 150 miliona evra. Zatim, 150 miliona evra pozajmiti zajedničkom preduzeću, odnosno sebi samom i 130 miliona evra pozajmiti Vladi Republike Srbije pod komercijalnim uslovima za čišćenje terena i pripremu i uređenje gradskog građevinskog zemljišta. Špekuliše se da će država Srbija imati svega 32% udela u novoformiranom preduzeću „Beograd na vodi“, 68% „Igl Hils“ koji je poznat po tome što je osnovao firmu i čiji je osnivački kapital u Srbiji svega 100 dinara. Saznali smo da će projekat trajati 30 godina, što je potpuno u suprotnosti sa izjavama premijera i gradonačelnika Beograda, da će to trajati prvo četiri, a onda i deset godina. Kada se milion i 800 hiljada kvadrata podeli sa 30 godina dobijemo svega 60 hiljada godišnje. Ne znam da li zna Vlada Republike Srbije da je to 6% od svega onoga što se u Beogradu svake godine inače izgradi bez bilo kakvih velikih investicija, a to je predstavljeno kao veliki zamajac privrede i kao veliki zamajac građevinske industrije. Zašto je ugovor o „Beogradu na vodi“ sakriven? Šta krije Vlada Republike Srbije od građana Srbije? Ko će da vrati 130 miliona evra kredita za jednu privatnu kompaniju? Ko će da vrati 150 miliona evra pozajmice zajedničkom preduzeću i pod kojim uslovima i kolika će da bude kamatna stopa? Pitanje je da li će reagovati pravobranilaštvo na vreme i da li će ovaj slučaj biti otkriven pre pravosnažnosti ugovora? Pitanje Zorani Mihajlović upućujem direktno, zašto se od građana Srbije krije ugovor koji predstavlja, kako ste rekli, strateški razvoj Srbije, zamajac srpske privrede, građevinske industrije sa zapošljavanjem na desetine i desetine hiljada ljudi? Zašto Vlada Republike Srbije ne objavi ugovor o „Beogradu na vodi“? Ponavljam, 150 miliona evra, a nema tri i po milijarde kao što su govorili premijer i ministri kada su branili leks specijalis, 150 miliona evra pod sumnjivim uslovima pozajmica zajedničkom preduzeću i 130 miliona evra kredita koji će se vraćati iz budžeta sa kamatama koje će plaćati građani Srbije, ne oni koji će živeti u tim kulama na Savskom amfiteatru, nego oni kojima su smanjene plate i penzije. Zato tražimo od Vlade Republike Srbije da što pre objavi ugovor o „Beogradu na vodi“, da vidimo šta to Vlada Republike Srbije krije od svojih građana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč ili obaveštenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, DS vlada u Vojvodini nažalost, evo, već 15 godina. Za vreme mandata DS Vojvodina je od lokomotive razvoja Srbije postala poslednji vagon u siromašnoj kompoziciji. Poljoprivredni giganti su na severu Srbije zahvaljujući DS i Bojanu Pajtiću, a i Borisu Tadiću uništeni i ruinirani. Poljoprivreda je na izdisaju, a vojvođanska sela se gase, seljaci su prepušteni sami sebi. Poštovani Vojvođani, takvo stanje je više neodrživo. Putevi novca iz raskošnih pokrajinskih fondova Bojana Pajtića su veoma sumnjivi ali sa poznatom destinacijom. Sve to govori o Bojanu Pajtiću. Govori o tome, poštovani građani Vojvodine, da on zaista mora da ode. On je toga veoma svestan, ali je zato veoma opasan, poštovani građani Vojvodine, upravo za vas. Optužbe Pajtića zadnjih dana na račun Vlade Srbije su u funkciji očuvanja tragova nepočinstva iz krađa iz džepova, poštovani građani Vojvodine, vaših. Pajtić još nije odgovorio na pitanje vas, poštovani građani Vojvodine, vezano za sve zloupotrebe u poslovanju Razvojne banke Vojvodine, Fonda za kapitalne investicije, Fonda za razvoj AP Vojvodine. Verovali ili ne, poštovani građani Srbije iVojvodine, istina je da je Metals banka, koja se kasnije transformisala po nalogu Bojana Pajtića i Borisa Tadića tokom 2007. i 2008. godine poklonila Đorđu Balaševiću ni manje ni više nego 400 hiljada evra za snimanje filma „Kao rani mraz“. Taj film plaćen je iz džepova građana AP Vojvodine i Srbije. Đorđe Balašević kao reditelj filma, scenarista i kompozitor zaposlio je bukvalno čitavu porodicu. Kćerki Jeleni poverena je bila glavna uloga, dok se druga kćerka Jelena oprobala kao asistent režije, a sin Aleksandar je imao zapaženu ulogu u filmu, a verovali ili ne, supruga Olivera bila je producent. Film skoro niko nije video, ali zato je Balašević gospodina Tadića i Pajtića podržavao u kampanji za izbore. Verovali ili ne, poštovani građani Vojvodine i Srbije, čak mu je kćerka Jelena nedavno postala ministar kulture u Pajtićevoj tzv. „ Vladi u senci ili u „Vladi, debeloj ladovini“. Balašević je priznao javnosti da je film bio porodični biznis projekat, a naš Zoran Jovanović, čovek koji važi i stoji iza nekih najvećih TV serija u Srbiji kaže da je sporni film zaista loš, niko ga nije video u bioskopima, ali je zato prikazivan u pojedinim domovima kulture i u sali Nafta gasa. Film su finansirali Metals banka, DDOR Novi Sad, Izvršno veće Vojvodine na čelu sa Pajtićem, JP „Vojvodina vode“ i JP „Vojvodina šume“ i verovali ili ne, osnov saradnje bio je ugovor o sponzorstvu. Poštovani građani Vojvodine, ovako su Bojan Pajtić i Boris Tadić uništavali prošlost vašu, uništavali našu sadašnjost, budućnost dece naše, ali ako ih poštovani građani ostavite na vlasti u Vojvodini još samo godinu dana, uništiće i vaše korene. Kao narodni poslanik, pozivam Bojana Pajtića da podnese ostavku u ime vas, poštovani građani Vojvodine, a ako neće kao građanin, predlažem optužnicu protiv Bojana Pajtića i DS i predajem je najvišem sudu u Vojvodini, vama poštovani građani Vojvodine, da ga osudite na prvim izborima tako što ćete ga poslati u političku prošlost, odnosno na smetlište istorije i njega i DS iz koje se nikada više neće vratiti, na vašu sreću, poštovani Vojvođani, u politički život Vojvodine i Srbije. Na kraju, postavljam pitanje tužilaštvu, ima li elemenata za krivično gonjenje? Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vanja Vukić, Stefana Miladinović, Branko Ružić, Miodrag Nikolić, Jelisaveta Veljković, Dubravka Filipovski, Gordana Čomić, Neđo Jovanović. Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres o 8. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O IZMENAMA I DOPUNAMA FINANSIJSKOG UGOVORA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE INVESTICIONE BANKE Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju dr Dušan Vujović, ministar finansija; dr Srđan Verbić, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja; Branko Drčelić, v. d. direktora Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija i Ivana Magdić, v. d. pomoćnika direktora Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 170, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača ministar Srđan Verbić, ministar prosvete, nauke, tehnološkog razvoja, želi reč? Izvolite.
Poštovani poslanici, poštovani predsedavajući, pred vama je ratifikacija Ugovora o izmenama i dopunama Finansijskog ugovora sa Evropskom investicionom bankom, koja se odnosi na modernizaciju škola. Taj kredit je preuzet 2010. godine i dobrim delom je već realizovan. U toku je, ugovorena je rekonstrukcija 51 škole, koja bi trebalo da bude urađena u toku ovog leta, da 1. septembra đaci uđu u renovirane škole. Evropska investiciona banka je tražila ratifikaciju sporazuma, jer zbog budžetskog deficita jako im je važno da, sem zahteva za povlačenje ove tranše, imaju i potvrdu Narodne skupštine da stoji iza ovog ugovora. U pitanju je projekat kroz koji bi trebalo da bude rekonstruisana 201 škola. Sa 51 školom su radovi, što se pripreme ugovora tiče, već u konačnoj fazi. To znači da imamo već potpisane ugovore sa izvođačima radova i ratifikacija nam je veoma važna da bismo što pre mogli da povučemo tu tranšu kredita, jer građevinska sezona, barem kada su škole u pitanju, traje samo do 1. septembra, jer posle toga ne možemo da radimo kada su đaci u školi, tako da nam je vrlo važno da to počnemo što pre. Očekujemo da zaista do 1. septembra 51 škola bude rekonstruisana. U ovom trenutku imamo potpisane protokole sa lokalnim samoupravama za još 150 škola, o čemu ćete, naravno, biti informisani kasnije, ali za to neće biti potrebna nova ratifikacija ugovora. Biće potrebno samo da se kroz novi javni poziv obezbede izvođači radova za sve te škole. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske napredne stranke, uz veliko zadovoljstvo, prenosim podršku ovom sporazumu, odnosno Predlogu zakona koji se odnosi na Ugovor o izmenama i dopunama Finansijskog ugovora (Programa modernizacije škola) između naše Republike i Evropske investicione banke, sporazum, dakle Ugovor i program koji je od izvanredne važnosti za našu zemlju. Čuli smo u obrazloženju ovog predloga na šta se konkretno odnosi. Daću sebi konfor da još svega par rečenica pružim par dodatih podataka koji objašnjavaju zašto je ovaj program tako važan za našu zemlju. U materijalu koji prati ovu tačku dnevnog reda vidi se da se ove izmene i dopune odnose na promenu rokova koje će omogućiti da se realizuje projekat u svom punom kapacitetu, da se započeti poslovi dovrše, ali i da se obave mnogi drugi veoma važni obimni radovi, još jednom, radovi koji su po svom značaju dragoceni za naše društvo, dragoceni zbog toga što se odnose na veoma važan sektor, sektor formalno preduniverzitetskog obrazovanja. Dakle, odnose se na osnovne i srednje škole i neposredno će omogućiti da, vidite sada, više od 200 objekata bude izgrađeno, odnosno prošireno, odnosno nadograđeno, adaptirano i ne samo to, pored neposredno građevinskih radova, ovaj projekat omogućava da se nabavi i odgovarajuća oprema. U materijalima se može zaključiti da postoje tri kategorije ovog sporazuma, da se projekti koji se odnose na prvu kategoriju odnose konkretno na dve srednje i deset osnovnih škola. Realizacija ove kategorije traje već par godina. Do današnjeg dana ona je obuhvatala dve srednje škole, konkretno srednju školu u Lapovu i u Jagodini, deset osnovnih, od toga dve osnovne škole u Novom Pazaru, tri osnovne škole u Beogradu, tri osnovne škole u Novom Sadu, jednu u Nišu i jednu u Aleksincu. Još ova prateća uputstva i materijal koji obrazlaže na šta se odnose izmene i dopune ugovora kažu da će biti nastavljeni radovi i predefinisani rokovi kada je reč o izgradnji škola u naselju Kumodraž u Beograd, u Osnovnoj školi „Stepa Stepanović“ i osnovnoj školi u Aleksincu, takođe, da postoji druga komponenta koja se odnosi na izgradnju naših internih kapaciteta, konkretno na uvođenje informacionih sistema, na sprovođenje implementacije strategija, ali i na razvoj neophodne metodologije za planiranje infrastrukture u ovom veoma važnom resoru. Treća komponenta možda je i najzanimljivija za današnju raspravu. Ona se odnosi na ovih više od 200 objekata, u skoro istom tolikom broju škola širom Srbije, koji će biti izgrađeni, unapređeni, prošireni, adaptirani zahvaljujući sredstvima iz ovog kredita, i ne samo kredita, kada pogledate originalni tekst iz 2010. godine, vidite da i Republika Srbija u ne manje značajnom iznosu učestvuje sa svoje strane, više od 200, od kojih, upravo smo bili u prilici da čujemo, 51 škola je utoliko zreloj fazi realizacije da bukvalno onog momenta kada mi završimo naš posao u ovoj sali ovde, ti radovi počinju. Dame i gospodo narodni poslanici, 51, možemo danas da prođemo zajedno i kroz spisak koje su to sve škole, gde se sve nalaze širom naše zemlje. U takozvanoj drugoj fazi, dakle, za ovu prvu već je sproveden proces javnih nabavki, zaključeni su ugovori i realizacija može da startuje bukvalno ovog sekunda. Za drugu fazu planirano je još više od 80 škola. Šta ta druga faza podrazumeva? Takođe, ovu vrstu radova, dakle, proširenje kapaciteta, ali i izgradnju vitalnih objekata, kao što bi bile fiskulturne sale, kao što bi bile školske kuhinje, dalje, nabavku računarske opreme, nabavku učila, više nego jasno ulaganja koja su nedvosmisleno važna i za našu sadašnjost, ali i za našu budućnost, složićemo se, uvažene kolege. Za tu drugu fazu već je pripremljena tehnička dokumentacija. Spremni smo da idemo u proces javnih nabavki i za to nam je potrebno ovo vreme koje se predlaže ovim sporazumom, odnosno izmenama i dopunama. Međutim, ni tu nije kraj. Za oko 70 škola biće sproveden isti postupak u periodu koji je pred nama, a za koji očekujemo da bude uspešno okončan koncem 2016. godine, kako je predloženo ovim izmenama i dopunama. Ukoliko pogledamo statistiku i dinamiku radova ove vrste u godinama iza nas, nije teško doći do zaključka da se ovakvim projektom i poduhvatom ovih dimenzija realizuju poslovi za koje je u odnosu na našu dosadašnju praksu bilo potrebno mnogo više od ovih nekoliko godina koliko je ovaj sporazum na snazi, u odnosu na period koji će pokriti, višestruko veći i kakvo je to blago za ovu zemlju, ne treba da trošimo reči svi zajedno. Ovo će nedvosmisleno omogućiti da se stvore uslovi dostojni godina u kojima se nalazimo, da se unapredi onaj sektor našeg društva, ali i našeg ukupnog sistema koji predstavlja naš izlaz na zelene grane, koji će omogućiti da budemo kao društvo i sposobniji i energičniji i dinamičniji, da sutra budemo i pametniji i da proizvodimo više i da u svakom smislu stvaramo i više i bolje. Zbog toga sa ponosom konstatujem, ovo je jedna od onih tema za koje ne postoji ni jedan razlog do da svi zajedno pružimo punu maksimalnu podršku punog srca. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, gospodine Antonijeviću, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS svakako bih rekao nešto o važnosti potvrđivanja ovog ugovora koji je potpisan još 2010. godine, a sada imamo izmene i dopune Zakona o potvrđivanju ovog ugovora, čime se produžavaju rokovi za realizaciju, odnosno iskorišćavanje svih sredstava koja su odobrena ovim ugovorom. Ovaj ugovor potpisan je, kao što smo i čuli, 8. juna 2010. godine u Beogradu između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Ugovor o izmeni i dopuni ovog Finansijskog ugovora o Programu modernizacije škola potpisan je 18. marta 2015. godine u Luksemburgu i 27. marta 2015. godine u Beogradu. Sa ovim ugovorom između Republike Srbije i Evropske investicione banke u potpunosti i bliže je upoznata poslanička grupa SPS, još 2010. godine, u vreme potpisivanja, u vreme kada je ministar prosvete i nauke bio prof. dr Žarko Obradović. Naravno da je realizacija tada potpisanog ugovora bila za svaku pohvalu, kao što je za svaku pohvalu potpisivanje ovog ugovora i produžavanje njegove važnosti u ovom trenutku u cilju daljeg procesa modernizacije škola u Republici Srbiji. Zašto je bilo potrebno da se ovo podrži 2010. godine i zašto je to potrebno učiniti sada u ovom trenutku? Dakle, već duži period vremena naša država gotovo da nema finansijskih sredstava za investicije u školstvu, odnosno ta su sredstva veoma, veoma mala i apsolutno nedovoljna. Devedeset šest procenata budžeta prosvete ide na plate, ostalo od 4% za kredite, za stipendije, za studentski i đački standard, za različite programe, pa tako da za investicije u školstvu ostaje zaista malo sredstava. Od tih sredstava iz budžeta gotovo je nemoguće napraviti više od nekoliko škola, možda, a škola ima 1.800 u Srbiji, a sa područnim odeljenjima negde oko 2.500 objekata koji su većinom stari, dotrajali objekti i koje treba modernizovati, adaptirati i primeriti potrebama vaspitno-obrazovnog procesa, kako dolikuje vremenu, a to je nemoguće bez korišćenja ovakvih sredstava koja se obezbeđuju ovim ugovorom. Nama je poznat podatak da je u vreme kada je prof. dr Žarko Obradović bio ministar bilo izgrađeno 25 novih škola, dva đačka doma, dva studentska doma, i po pravilu više stotina škola među kojima je bilo škola iz Braničevskog okruga, pa i moje opštine Petrovac na Mlavi. Naravno, ne pominjem efekat u ovom delu i ne govorim o investicijama i rezultatima koji su postignuti u vreme kada je ministar bio Žarko Obradović zbog glorifikacije njegove uloge, već govorim o tome da i to što je urađeno u tom vremenu je bilo malo i nedovoljno u odnosu na stvarne potrebe koje su bile potrebne tada, a i danas. Zato je vrlo korisno i zbog toga poslanička grupa SPS podržava potpisivanje ovog ugovora o programu modernizacije škola između Republike Srbije i Evropske investicione banke kojim se praktično produžavaju rokovi iz osnovnog ugovora za potpunu realizaciju odobrenog kredita od 10 miliona evra, a za realizaciju tri komponente ovog projekta o kojima je ovde bilo reči. Ja bih u okviru ove prve komponente, koja sadrži, reč je o izgradnji novih škola. Ovde imamo dve škole koje nisu završene i za koje je bilo potrebno produžiti te rokove. Reč o osnovnoj školi „Vojvoda Stepa“ u Kumodražu, reč je o jednoj školi u Aleksincu, ali svakako treća komponenta obuhvata izgradnju i proširenje, kao i rehabilitaciju i modernizaciju škola širom Srbije, i to je veoma značajno. Nekoliko škola je obuhvaćeno ovih programom i u opštini Petrovac na Mlavi, odakle i ja dolazim, i svakako da je to dobro, ali je dobro da se u svim lokalnim samoupravama ponešto uradi na ovom planu. Ovde je bitno da se krajnji datum raspoloživosti sredstava iz ovog kredita produži i do ada je on bio 31. decembar 2014. godine, a to je već prošlo vreme i zato je potrebno da se ovim novim ugovorom sve ukupno do 2016. godine, odnosno sa 31. decembrom 2016. godine, stavi mogućnost raspolaganja sa ovima sredstvima i na osnovu dokumentacije da se povučena sredstva iskoriste. Jasno je, dame i gospodo narodni poslanici, da mi, kao zakonodavno telo, svakako imamo svest i potrebu da ovo podržimo i naša poslanička grupa SPS u potpunosti podržava Vladu Republike Srbije, podržava Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i lično vas, gospodine Verbiću, u onome što je nastojanje svih vas i nas da stvorimo bolje uslove da vaspitno-obrazovni proces za rad i učenje mladih generacija, jer bez takve jedne podrške ne možemo očekivati budućnost koja obećava. Iz tih razloga SPS svakako će glasati uvek za ovakve projekte, za ovakve sporazume, kao i za produženje ovog ugovora, odnosno izmenu i dopunu ovog ugovora.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Nije tu. Narodni poslanik Nevena Stojanović, nije tu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Verbiću, poštovani gosti iz ministarstva, poštovani gospodine Arsiću, hteo bih da postavim nekoliko pitanja ministru prosvete gospodinu Verbiću, uz nekoliko prethodnih napomena. Poštovana gospodo, mislim da ne sme da ima dileme među nama ovde daje za svako savremeno društvo i da je za svaku savremenu državu obrazovanje najvažnije pitanje i najvažnija oblast. Svaki put kada ovde imamo kao temu pitanje obrazovanja, smatram da treba da postoji naročita pažnja nas narodnih poslanika. Danas govorimo o dve osnovne škole, koliko sam razumeo, škola treba da bude mesto izazova, razvoja i rada ministre Verbiću. Škola treba da bude mesto razvoja intelektualnih i socijalnih vrednosti kod dece. Poziv nastavnika je sveti poziv, ja mislim, poput poziva lekara ili sudije. Moram da pitam ministra Verbića za njegovo mišljenje. Ministre Verbiću, da li smatrate da ovim rečenicama koje sam prethodno saopštio zaista predstavljamo sliku stanja našegsistema osnovnog obrazovanja i vaspitanja? Da li je ministre Verbiću po vašem sudu i molim vas da mi odgovorite na ova pitanja, da li je po vašem sudu obrazovanje kod nas zaista najvažnije pitanje? Da li je ministre Verbiću po vašem sudu, škola, osnovna škola danas kod nas, u našoj državi zaista mesto izazova razvoja i rada? Treće pitanje ministre Verbiću, da li je po vašem sudu osnovna škola danas kod nas mesto razvoja intelektualnih i socijalnih vrednosti? Četvrto pitanje ministre Verbiću, da li smatrate da danas u našoj državi poziv nastavnika zaista jeste sveti poziv? Moje je mišljenje ministre Verbiću da ove rečenice nisu slika stanja našeg sistema osnovnog obrazovanja i vaspitanja. Čini mi se da su naši nastavnici npr. u našim osnovnim školama danas nemoćni i poniženi, a da škola danas nije ono što bi trebalo da bude u jednoj savremenoj demokratskoj državi. Poštovani ministre Verbiću, kada odgovorite na ova pitanja, molim vas da možda i nakon ove rasprave usmerite jedan deo svoje pažnje i ka jednom programu koji smo mi u Novoj stranci pripremili. To je jedan temeljni program koji se tiče obrazovanja i koji se zove „Program transformacije sistema obrazovanja u Srbiji“. Mi smo unutar tog programa napravili jedan presek stanja u pet podnivoa sistema obrazovanja u Srbiji, pa i unutar onog podnivoa o kome danas razgovaramo, a to je osnovno obrazovanje i vaspitanje. Gospodine Verbiću, mi smo tu pripremili predlog izvesnih mera kako da se popravi ono stanje za koje procenjujemo da je loše. Ja sam vam tokom nekoliko rasprava koje smo imali ovde u velikoj sali, na Odboru za prosvetu i na javnom slušanju već saopštio da postoji taj program. Ali, na osnovu vašeg praktičnog delanja u politici meni se čini da vi niste pročitali taj program. Ni onako letimično, a taman posla u celosti. Smatram da se političke stranke u našoj državi lelgitimišu kroz svoje programe. Programi sadrže sisteme ideja, verovanja, vrednosti, mišljenja, predloga kako da se reše neki problemi. ministre Verbiću ovde nema nijedne stranke koja ima tako temeljno uređen program transformacije sistema obrazovanja u Srbiji kao što ima Nova stranka. Još jednom vas podsećam da vredi da pročitate taj dokument. Možda u sadržini tog dokumenta pronađete inspiraciju za neko drugačije i po mom sudu malo bolje delovanje kao ministra prosvete, da se ne vraćamo sada temeljno na pitanja akademske čestitosti i predloga dopuna zakona o visokom obrazovanju koji smo uputili u skupštinsku proceduru. To su bila pitanja i komentari, sada očekujem odgovor. Hvala.
Reč ima ministar Verbić.
Uvaženi poslaniče Pavićeviću, samo želim da vam se zahvalim na inicijativi da prosvetna pitanja budu pitanja od primarnog značaja u Domu Narodne skupštine. Ovo jeste jako važno pitanje i baš zato smo se danas ovde okupili. Važno nam je da rešavamo konkretna pitanja. Ne postoji ništa konkretnije od toga da iskoristimo ovaj kredit i da u toku ovog leta završimo građevinske radove, obezbedimo fiskulturne sale, obnovimo krovove, fasade, podove u 50 škola u Srbiji. Trudimo se da budemo efikasni i da rešimo sve te probleme, a što se tiče drugih pitanja, naravno da smo radi da odgovorimo na sva poslanička pitanja.Ukoliko je upućeno pitanje, odgovorićemo na njega. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, nije tu. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Verbiću, Pokret za Preokret će podržati ovaj ugovor o zajmu sa Evropskom investicionom bankom, iz osnovnog razloga što smatramo da je obnova dve škole u Srbiji bolje nego da ne učinimo ništa. Ovo što se odnosi na ovaj deo, sada govorite o 50 škola, govorim o aneksu ugovora u kome su navedene dve škole eksplicitno, međutim mi danas gospodine Verbiću nismo u poziciji da na adekvatan način pričamo šta se dešava u tim školama? Da li profesori, nastavnici u tim školama koje su dobrim delom ruinirane za šta treba da posluži ovaj kredit da bi one bile obnovljene, da li su zadovoljni sa svojim platama ili su poniženi, kako je moj uvaženi kolega Pavićević malo pre rekao? Mislim da u tim školama sede i rade poniženi prosvetni radnici, kao što i na fakultetima i višim školama i visokim školama sede ljudi koji smatraju da ova država ne daje ni dovoljno sredstava, a niti ima adekvatnu pažnju o kojoj ste sada govorili, prema osnovnom, srednjem i visokom obrazovanju. Bez toga za nas u Pokretu za Preokret nema pomaka u ovom društvu. Ne budemo li imali kvalitetne kadrove koji mogu da ponesu privredni razvoj, ali i razvoj kulture, obrazovanja itd, mi ne možemo ići dalje. Nema te zemlje na svetu koja bez obrazovanja i bez nauke je napravila pomake. Nema te zemlje koja je građena, ni bilo kakvih gradova ili na vodi ili u vazduhu, podigla svoju privredu. Jedino nauka i obrazovanje. Dobro je što će ove škole biti obnovljene. Međutim, pitam ja vas, gospodine Verbiću – da li vi znate da je vaša Vlada u kojoj vi sedite uzela pet milijardi evra kredita za infrastrukturne objekte i da li znate, gospodine Verbiću, koliko je tih sredstava povučeno? Dakle, 1,3 milijarde, 3,7 milijardi evra nisu aktivirane, ne samo to, nego na njih plaćamo kamate i penale i umesto da uložimo ta sredstva recimo u škole pa ne bi ni morali da uzimamo ovaj kredit, mi se ponovo zadužujemo. Mi se zadužujemo, istina, za suštinski bitnu i dobru namenu. Međutim, mi se nismo morali zaduživati da se ova Vlada nije ponašala rasipnički i da je aktivirala te kredite, ne samo da ih je aktivirala i uzela novac, nego i da je zaposlila građevinsku operativu u Srbiji i da je, kao što je obećavala, podigla kranove širom Srbije. Naša građevinska industrija propada, gospodine Verbiću, i pitanje je šta će sa ovim kreditom biti? Daj bože i verujmo svi da će ovaj kredit, kako vi kažete, ovog leta biti realizovan i da će u te škole iduće školske godine u nove fiskulturne sale ući deca, makar to bilo nekoliko promila škola od ukupnog broja škola u Srbiji, koje, mnoge od njih nemaju toalete, niti imaju sređene školske objekte, niti bi se to čak moglo nazvati školama, da ne govorim o nekim drugim pitanjima gospodine Verbiću. Jako bih voleo kada bi mogli da mi odgovorite na pitanje – zašto niste raspisali još jedan javni poziv za novi ciklus finansiranja naučnih projekata jer znate da se ove godine prethodni petogodišnji ciklus završava i znate, gospodine Verbiću, da će naučno-istraživački rad od 1.1.2016. godine stati zahvaljujući vašem ministarstvu. Ne možete mi reći čak i da sutra taj konkurs raspišete da ga je moguće završiti u narednom periodu na kvalitetan način i još brojna druga pitanja, gospodine Verbiću. Niste se baš snašli na ovom mestu ministra. Teško je snaći se u ovoj nekompetentnoj Vladi.
Zahvaljujem kolega. Reč ima narodni poslanik Irena Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnikom, uvažene kolege narodni poslanici i poslanice, danas diskutujemo o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Naime, radi se o tome da je Evropska investiciona banka ovim finansijskim ugovorom, koji je potpisan još 2010. godine, odobrila Republici Srbiji kredit u iznosu od 50 miliona evra kako bi se ostvario i realizovao projekat koji ima za cilj modernizaciju škola i uopšte unapređenje preduniverzitetskog obrazovanja u Republici Srbiji. Sam projekat mislim da je veoma kvalitetan i jako dobro osmišljen i ima tri komponente. Međutim, ono što je poenta današnje rasprave jeste praktično da se taj vremenski period implementacije mora izmeniti, koji je predviđen za ovaj projekat. Njega je neophodno izmeniti iz jednog prostog i jednostavnog razloga kako bi svi segmenti koji su predviđeni da se realizuju ovim projektom zaista bili i realizovani, tako da je krajnji rok realizacije sada pomeren na 31. decembar 2016. godine. To je u stvari poenta i taj pravni, da kažem, tehnički deo. Ja ću se sada malo više osvrnuti na sam projekat za koji kao što sam već rekla smatram da je jako dobar i jako kvalitetan i ono što bih naročito pohvalila jeste što je usresređen i što se odnosi na unapređivanje preduniverzitetskog obrazovanja u Republici Srbiji. Rekla bih da je taj segment obrazovanja do sada sasvim neopravdano i neosnovano bio zanemaren. Ono što je poenta i na šta bi se posebno osvrnula, ono što je meni posebno privuklo pažnju jeste treća komponenta ovog projekta koja se tiče, odnosno koja se odnosi na modernizaciju škola širom Srbije. To je i te kako dobro i to će svakako obradovati mnoge učenike, mnoge nastavnike koji rade u tim školama i ono što je najbitnije, nadam se da će se postići uz pomoć ovog projekta, jeste da se barem delimično smanji, pošto nikako ne maže potpuno da se ukloni, jedna ogromna gotovo neverovatna razlika koja veoma često postoji u nekim razvijenim osnovnim školama, hajde njih da uzmemo za primer, u Beogradu ili u nekom drugom većem gradu u kvalitetu koje one nude svom nastavnom kadru da pomognu i pokažu učenicima, koje nude svojim učenicima, u tom stepenu kvaliteta i koji kvalitet, odnosno nedostatak isto možete naći u nekim osnovnim i srednjim školama, naročito kada su osnovne škole u pitanju u nekim udaljenim destinacijama, slabo razvijenim oblastima, a da ne pričam o seoskim sredinama. To su uslovi koje praktično možemo nazvati neuslovi i to je nešto što datira. To nije problem od juče. On datira odavno tako da svakako da smatram da na tome treba raditi, da je to neprihvatljivo i naravno da ne mislim da se to može promeniti sve odjednom. Naravno da ne može i volela bih da istaknem to da primećujem da ova Vlada i naravno resorno ministarstvo čine i ulažu veliki napor da se to promeni. Međutim, ono čega moramo biti svesni, kao što sam već rekla, problem ne datira od juče i kao takav ne može se odjednom ni rešiti. Problem se rešava postepeno, tako da mi je drago da će barem neki učenici i neke kolege konkretno osetiti benefite od ovog projekta tako što će početi da rade u potpuno različitim uslovima, odnosno u boljim uslovima. Naravno, ništa manje bitne nisu ni prva ni druga komponenta ovog projekta. Konkretno, prva komponenta koja se odnosi na izgradnju ili dogradnju određenih škola, konkretno – deset osnovnih i dve srednje škole. Zašto? Cilj je da se nastava u tim školama više ne bi odvijala u više od dve smene. To je jedan krajnje plemenit cilj, da tako kažem, zato što kao neko ko je radio u školi i ko zna kako je raditi u više od dve smene zaista je jako komplikovano, jako je teško raditi i nastavnom kadru i pomoćnom osoblju, naravno učenicima, jako je teško i raditi i učiti u takvim uslovima. U takvim uslovima kada postoje dve ili više smene gotovo je nemoguće napraviti jedan kvalitetan i valjan plan rada. Radna atmosfera gotovo da nije radna. Više je konfuzna kako za profesore, tako i za učenike. Svi gledaju kakav je raspored. Stvarno je jako teško i veliki je izazov raditi u takvim uslovima, tako da još jednom ponavljam, drago mi je da će barem neke škole to promeniti i da će početi da rade u mnogo kvalitetnijim uslovima. Na samom kraju svog izlaganja iskoristila bih priliku da ponovo podsetim na jednu činjenicu koje smo svi mi ovde jako dobro svesni, a to je da obrazovanje nije nadgradnja jednog društva, nego obrazovanje jeste i uvek će biti baza jednog društva. U tu bazu uvek treba ulagati. Tu bazu uvek treba unapređivati zato što je to praktično jedini i najsigurniji vid ulaganja u našu budućnost. Zbog toga smatram da je ovaj Predlog zakona dobar i zato će SNS uvek podržati ovakav predlog zakona i njemu slične, što će naravno učiniti i ovog puta u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite da odmah u uvodnom delu kažem da se ne slažem sa onim delom narodnih poslanika koji su vam, gospodine ministre, uputili kritike jer nisu zasnovane na činjenicama. Moram radi javnosti otvoreno da kažem u uvodu, da nabrojim šest stvari koje su učinjene dolaskom vas za ministra prosvete u zadnjih godinu dana, što prethodnici nisu činili, prethodni ministri u zadnjih 10 ili 15 godina. Prvo, uveli ste redovne inspekcije koje su bile oličenje, da ne kažem, korupcije od osnovnih škola do univerziteta. Školske odbore koji su bili povezani niko nije tako do vašeg dolaska, gospodine ministre. Vezano za izbor dekana, imali ste hrabrosti da pošaljete dopise i stanete iza toga da dekani i rektori univerziteta ne mogu biti imenovani preko dva mandata, unatoč pritiscima žestokim i uspeli ste gospodine ministre. Bilo je dekana koji su bili tri, četiri, pet i šest mandata. Nema ih više. Možda je još neki još prošao, ali verujem da će i oni otići. Četvrto, vezano za Zakon o udžbenicima koji je došao, evo, do Skupštine i, po meni, a i većini poslanika koji su sudelovali kod čitanja, jedan od najboljih zakona do sada viđenih, a verujem da će uskoro biti i ovde kod nas za klupama. Vezano za izbor Nacionalnog prosvetnog saveta za visoko obrazovanje, ovo moram da kažem, prethodni saziv, poštovane dame i gospodo, nije bio koncipiran na zakonskoj osnovi, jer su se pojedini članovi našli unutra mimo zakona, da sad ovde ne obrazlažem. Šesto, što ste prvi ministar od prethodnih šest koji je pokušao zaustaviti neviđeno čudo što se dešava u visokom obrazovanju, da nam profesori izvode nastavu sa punim radnim vremenom u dve države. Vi ste nedavno, zapravo, niste imenovali direktora jednog instituta koji je imao drugi radni odnos u drugoj državi, susednoj nama, to otvoreno javno ovde kažem i dajem vam podršku u tom pravcu, jer to niko nije zaista do vas dirnuo, sa punim penzionim i radnim stažom. Ukidanje nezakonitih uvedenih područnih odeljenja u visokom obrazovanju, niko to nije dirnuo, ne samo da nije dirnuo, nego prethodni ministri, gospodine Verbiću, prosvete su čak ilegalno davali podršku takvim nastojanjima. Dozvolite sada da kažem nekoliko reči o osnovnom i srednjem obrazovanju. Ova tema danas, izgradnje škola, poštovane dame i gospodo, ima, pa, mogli bi reći, i vaspitanje i obrazovanje u celini u Srbiji spada u red sektora koje su u tranziciji, a pod bivšim režimom DS doživela je najveće poremećaje, tako da smo od jednog evropski prestižnog nivoa potonuli pod bivšim režimom u najveću krizu u čitavoj istoriji vaspitanja i obrazovanja. I to ste vi nasledili, gospodine Verbiću, to prethodnici su trebali reći, oni koji su vas kritikovali. Znanje i vaspitanje svih građana Srbije su pretpostavka demokratije, oni je jačaju, a neznanje pogoduje diktaturi, to mora biti osnova našeg rada. Zato su mnoge vlade u Evropi u svojim programima davale vaspitanju i obrazovanju značajno mesto. I naš predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić, je dao značajno mesto vaspitanju i obrazovanju u ekspozeu koji je podneo nama, narodnim poslanicima, 27. aprila Gospodnje 2014. godine. Posvetio je vaspitanju i obrazovanju četiri stranice teksta, što je više nego što su prethodni predsednici vlada davali prostora čitavim ekspozeima. Mičite glavom gospodine čestitosti, a pogledajte ekspoze. I da ne zaboravimo, ekspoze predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića je najsveobuhvatniji, gospodine čestitosti, najveći, najprecizniji, najkonkretniji i najbolji od svih 72 prethodna ekspozea, od vremena prvog predsednika Vlade Prote Mateje Nenadovića, 1805. godine do danas, ili ti u modernoj istoriji Srbije. Ovo Ministarstvo prosvete i Vlada Republike Srbije nasledili su sistem vaspitanja i obrazovanja koje karakteriše, voleo bih raspravu opozicionih poslanika o ovome, prvo, etatizacija, politizacija, birokratizacija, antipedagogizacija, komercijalizacija, sorušizacija, testomanija, neefikasnost, loši i skupi udžbenici, široko polje korupcije i da dalje ne nabrajam. U ovo je ministar Verbić prilikom dolaska za ministra došao u ove probleme. Dubina porora vaspitanja i obrazovanja sistema u kojeg nas je doveo bivši režim traži mobilne i stručne timove u Ministarstvu prosvete, posebno u Zavodu za unapređivanje vaspitanja i obrazovanja, u koji nema uticaj gospodin Verbić, ali ni sadašnji direktor, jer su to nasledili iz ranijih vremena, kao i na katedrama za pedagogiju filozofskih fakulteta, jer oni su zaduženi za temeljnu viziju vaspitanja i obrazovanja, a tuupravo nastaje jedan nesklad između jednih i drugih zadnjih 20 godina. Pomalo se, gospodine ministre, krećemo ovim putem, zahvaljujući vašem ministarstvu i vama, jer da nismo, čekala bi nas nova lutanja i posrtanja, gubljenje vremena i šansi, novi porazi na ispitu, ali, verujem, ovog puta bez popravnog. Zato ovaj Predlog zakona o potvrđivanju ugovora i izmenama i dopunama finansijskih ugovora ili program modernizacije škola između Republike Srbije i Evropske investicione banke izuzetno je važan, jer je sastavni deo modernizacije Srbije koja je postavljena ekspozeom predsednika Vlade Republike Srbije, ako ste videli prilikom predstavljanja ekspozea ovde. Tim programom će u Srbiji 134 škola i 65 gradova biti renoviran. Zašto ovo napominjem iako su kolege pre napominjali? Jer je cilj upravo čitavog projekta poboljšanje kvaliteta, ono o čemu je gospodin Pavićević govorio, zapravo izrekao jednu misao, kvaliteta i uslova života i rada naših učenika u osnovnim i srednjim školama. Ali, to nisu svi elementi, to je jedan od elemenata. Dobro je što će se radovi izvoditi u više faza. Time ćemo unaprediti vaspitnu funkciju škole i društva, što će dovesti do veće efikasnosti vaspitanja i obrazovanja. Moram ovde jasno i otvoreno da kažem, zadnjih 20 godina vaspitna funkcija društva je svedena na nulu. Verovali ili ne, nasledili ste, gospodine ministre, projekat nasilja u školama, a moja malenkost pročita, valjda imam neku naviku, svaku rečenicu i knjigu koja nam je prezentovana. Nasilje u školama Srbije, ovo posebno ističem, reći ću vam zbog čega, dakle u školama u koja nam je prezentovana kao projekat radili su psiholozi. Verovali ili ne, na 300 strana nijedna reč nema o vaspitanju, i to je problem, to je problem za čitav vaspitno–obrazovni sistem, jer su nam se u vaspitno-obrazovni sistem mahom uvukli psiholozi, nisam protiv njih, koji se bave posledicama, a ne uzrocima da ne dođe do nasilja. Zato bi bilo dobro da posvetimo niz ili seriju simpozija vezano za vaspitnu funkciju škole i društva koja je zapuštena za 20 godina, da analiziramo sve faktore i propuste. Možemo mi svaki dan govoriti o ubistvima, ali mi ćemo u našem radu, govoriće zapravo u budućnosti ljudi za 20 godina šta smo učinili vezano za sistem vaspitanja i obrazovanja, jer vaspitavamo one koji će se osetiti za 20 godina. Postavljam ovde jedno pitanje suštinsko – od 1990. godine, pa sve do, hajde da kažemo, do danas, tako reći, do zadnjih pet godina smo imali razrušen sistem države u celini posle bombardovanja, uništenje svih sektora života, naši roditelji, ovo je problem, gospodine ministre, oni koji su bili učenici 90-tih godina, a oni su vaspitani u nevaspitanom društvu gde nisu faktori funkcionisali. Postavlja se pitanje – kako ti roditelji mogu vaspitavati svoju decu? Znači, sledi nam jedan širi angažman u tom pravcu. Da ne bih mnogo dužio, jer ima jako mnogo problema u vaspitanju i obrazovanju koji su nasleđeni, ali mislim u celini da ste pošli dobrim putem, da ste dirnuli u neke stvari u koje niko nije dirnuo, što su osetili i vaši pomoćnici fizički na sebi, jer je jedan od vaših saradnika fizički napadnut, što smo ovde snažno i otvoreno u ovoj Skupštini osudili, i to i sada osuđujemo, ne samo on, nego i neki dekani, odnosno i profesori fakulteta, kao što je od gospodina Pavićevića dekan ili profesor u Kosovskoj Mitrovici gospodin Kićević. Nema te sile koja će nas zaustaviti u transformaciji vaspitanja i obrazovanja na novim osnovama. To je naš zadatak, to je zadatak građana Srbije i to je alfa i omega opstanka države. Tačno je da je vaspitanje i obrazovanje osnova čitave modernizacije. Zato je i premijer unazad dva dana, ako ste čuli u intervju, rekao da će 2016. godina biti posebno posvećena vaspitanju i obrazovanju. Ja pozivam gospodu narodne poslanike, posebno iz opozicionih klupa, da i oni glasaju za ovaj program, jer će na taj način, iako ih nema ovde, osim nekoliko njih, petoro koliko vidim, bar malo pridoneti modernizaciji Srbije za koju su, hajde da kažem, u ranijem periodu zaista krivi. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Po kom osnovu, gospodine Pavićeviću? (Vladimir Pavićević, s mesta: Po osnovu člana 104. koji definiše pravo na repliku.) Gospodine Pavićeviću, niti vas je u jednom trenutku, spomenuo je vašeg dekana i vaše ime. To apsolutno nema nikakve veze sa vama. (Vladimir Pavićević, s mesta: Mogu li da pojasnim, po Poslovniku?) Nemojte da mi pojašnjavate. Sačekajte da završim, gospodine Paviećviću. Ja znam da vas dvojica, kao dva ugledna naučna radnika, taj problem neslaganja oko sistema prosvete treba da rešite na univerzitetu ili na nekoj javnoj debati koju organizuje neka univerzitetska grupa, ali mi kao narodni poslanici nismo dužni da to slušamo. (Vladimir Pavićević, s mesta: Obrazovanje!) Pa, jesmo u temi dnevnog reda, ali ako vi i gospodin Atlagić imate različite poglede na obrazovanje, to je naučni rad. Prema tome, prenesite to tamo gde treba, a to je univerzitet. Mi donosimo zakone. Povreda Poslovnika, gospodin Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću i poštovani gosti iz Ministarstva, vi ste sada, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Arsiću, prekršili član 104. Poslovnika Narodne skupštine, kojim se definiše pravo na repliku jednog narodnog poslanika. Taj član predviđa da kada jedan drugi narodni poslanik ne interpretira na odgovarajući način, ili interpretira na pogrešni način drugog narodnog poslanika, da drugi narodni poslanik ima pravo na repliku. Takođe, kada jedan narodni poslanik pomene drugog narodnog poslanika, a da to nije bilo primereno, da ovaj drugi narodni poslanik ima pravo na repliku. Gospodine Arsiću, mene je gospodin Atlagić pomenuo jednom, pa me je pomenuo drugi put, pa me je pomenuo i treći put kada je, i ja tu čestitam na hrabrosti gospodinu Atlagiću, reč „čestitost“ vezao za moje delanje u Narodnoj skupštini za ovih godinu i mesec dana, gospodine Arsiću. Evo, gospodin Atlagić sada to potvrđuje, ali vidim i gospodin Linta i ostala gospoda iz SNS-a. I, gospodine Arsiću, ja mislim da je ovo očigledni primer kada jedan narodni poslanik ima pravo na repliku. Moram da vam kažem da ja ne razumem otkud sada tolika restriktivnost u vođenju sednice Narodne skupštine kod vas, gospodine Arsiću, kada ste do sada kada ste predsedavali Narodnom skupštinom i vodili sednice uglavnom fleksibilnije tumačili odredbe članova Poslovnika Narodne skupštine. Ja vas molim da sada ovde, gospodine Arsiću, prihvatite da ste pogrešili i da mi date pravo na repliku, u trajanju od dva minuta, narodnom poslaniku i profesoru gospodinu Atlagiću. Da li je to u redu, gospodine Arsiću?
Smatram da nije. Ja ću da pročitam o čemu mi sada vodimo raspravu. Znači, reč je o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Ja ne doživljavam da vas je gospodin Atlagić spomenuo i ako je rekao: „čestitost“ da se to odnosi na vas. Valjda smo ovde u Narodnoj skupštini i može na bilo koga od nas da se odnosi. Ako neko od poslanika odmahuje glavom, ja takođe ne mogu da zaključim da je to osnov za repliku. Treći put vas je spomenuo imenom i prezimenom, ali je samo spomenuo uz vaše ime i ime vašeg dekana. Ako se vi ne slažete sa njim, sa njegovim pogledom na način obrazovanja u Srbiji, kao jedan doktor nauka sa drugim doktorom nauka rešite to na mestu na kome se to rešava. Mi donosimo zakon koji je finansijske prirode. Još nešto, da je nadležni Odbor za nauku i obrazovanje, vi biste bili u pravu, ali matični odbor za ovaj zakon je Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Prema tome, molim vas da nam dozvolite da završimo zakon finansijske prirode. (Vladimir Pavićević, s mesta: Što me niste pozvali onda na odbor, gospodine Arsiću?) Ja se ne bavim time ko će doći na odbor. Sve sednice su potpuno javne i članovi odbra moraju da budu obavešteni od službe Narodne skupštine, a svako ko želi da prisustvuje i uzme učešće u radu je dobrodošao. Reč ima narodna poslanik Nevenka Milošević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre, gospodine Verbiću, poštovani gospodine Antonijeviću, dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije, pre svega mi je drago da se ponovo vraćamo na dnevni red, a meni je posebno zadovoljstvo, kao nekom ko je dugo godina radio upravo u prosveti, a danas narodni poslanik, predstavnik građana i član Odbora za obrazovanje, što upravo danas imamo veliku priliku da govorimo o našim školama, o poboljšanju uslova rada u njima. Danas govorimo upravo o modernizaciji škola, osnovnih i srednjih škola, govorimo o preduniverzitetskom obrazovanju. Naravno, za efikasan obrazovno-vaspitni rad potrebno je puno komponenata. Jedan od njih upravo su uslovi rada i oni podrazumevaju upravo škole, školske zgrade, ali ovaj projekat se ne odnosi samo na njih, on se odnosi na opremljenost naših škola. Cilj svega toga jeste da dobijemo kvalitetno znanje naših učenika, koji jesu subjekt obrazovno-vaspitnog rada. Danas je na dnevnom redu upravo finansijski ugovor između Republike Srbije i Evropske investicione banke, vredan 50 miliona evra. On je usmeren upravo u modernizaciju naših škola. Uvaženi poslanik Orlić je detaljno izneo šta koja komponenta podrazumeva. Ja ću se kratko obazreti na ovaj projekat koji je sastavljen od tri komponente, gde je prva komponenta izgradnja određenih škola. Tu su u pitanju dve srednje i deset osnovnih škola. Prioritet te izgradnje i dogradnje škola je upravo eliminisanje rada u više smena. Na taj način ćemo stvoriti optimalno obrazovanje i u tim školama. Komponenta dva se odnosi na strateški razvoj, na strateško planiranje u Republici Srbiji. Čuli smo već detalje, pa se neću ponavljati. Za mene posebno važna komponenta jeste komponenta tri, koja se odnosi na dogradnju, na rekonstrukciju ili adaptaciju osnovnih i srednjih škola širom Republike Srbije. Ova komponenta jeste i najzahtevnija i u tehničkom i u finansijskom smislu. Njen završetak se predviđa u toku ove 2015. godine i završetak u 2016. godini. Posebno je važno što su tu obuhvaćene mnoge škole širom Srbije. Moram da istaknem da su u tom programu i dve srednje škole iz Ivanjice. To je nadogradnja gimnazije u Ivanjici i adaptacija prostora u tehničkoj školi. Ovo je izuzetno važno i za učenike i za prosvetne radnike u ove dve škole u mojoj opštini. Dakle, složićemo se svi da je i te kako važno ulaganje u naš školski sistem i na opremljenost škola, kako bismo imali savremena nastavna sredstva i kako bi prosvetni radnici bili u mogućnosti da realizuju savremene oblike nastave, metode i tehnike nastave. Iskoristiću priliku da ovde ukažem, po mom mišljenju, na najvažniji problem u ovom trenutku u školstvu, a to jeste sve manji broj dece, sve manji broj đaka u našim školama, gase se odeljenja, gase se škole, i ne samo u seoskim školama već i u gradskim školama, to dovodi i do manje posla i samih prosvetnih radnika. Po ovom pitanju koje je nacionalno pitanje, važno je da imamo saradnju više ministarstava, naravno, na čelu sa Ministarstvom prosvete, ali moraju se uključiti i druga ministarstva, a ja bih rekla - to mora biti i nacionalni projekat, jer svi znamo, bela kuga i te kako kuca na naša vrata. U strategiji za obrazovanje imamo dobra rešenja, međutim, ta rešenja treba i primenjivati i treba realizovati. Naravno, važan je i ekonomski aspekt i trenutno stanje u našoj zemlji i velika nezaposlenost. Ja ću reći da sada u Srbiji imamo sve manje dece, da ostaju objekti prazni, napušteni i sve više se urušavaju. Važno je i te objekte renovirati što pre. Ja ću ovom prilikom istaći dva, recimo, načina kako možemo to da uradimo, a sve je to u kontekstu i ovog dnevnog reda. Recimo, prvi način, mislim da je to dobar primer iz Regionalnog centra za usavršavanje u Čačku i Moravičkog okruga, gde imamo projekat obrazovnih centara, obrazovnih farmi i parkova znanja, gde su se sve četiri lokalne samouprave iz ovog okruga saglasile i unele ovaj projekat u svoja strateška dokumenta. Mislim da na taj način možemo da oživimo škole gde ima sve manje dece ili ih više nema. Drugi primer je, recimo, iz Opštine Ivanjica, primer je Projekta „Univerzitet u prirodi“. Sa ovim projektom složio se Univerzitet u Beogradu, da je predlog da studenti sa fakulteta dolaze na Goliju, koja je park prirode, park biosfere, i da tamo imaju praktičnu nastavu, u tim školama koje su danas gotovo bez dece. To je isto dobar primer modernizacije škola jer mi neophodno moramo i dalje razvijati i više razvijati obrazovni turizam i ambijentalnu nastavu. Složićete se, naši đaci imaju dosta teorijskih znanja, imaju dosta informacija, ali kada treba ta znanja primeniti i znanja da budu kvalitetnija, tu već dolazi do određenih slabosti. Jedna škola u jednom selu u bilo kom mestu jeste centar edukacije, centar obrazovanja, vaspitanja, ali i centar kulture i sportskih dešavanja. Zato, ako gasimo odeljenja, ako gasimo škole, u tim mestima postepeno se gase i sela i ta mesta. Zbog toga moramo biti odgovorni prema generacijama koje dolaze. Naravno, podržavam u potpunosti projekat modernizacije škola o kome danas govorimo. Da bi se na pravi način realizacija ovog projekta dovela do kraja u svim svojim segmentima, potrebno je da danas definišemo rok i taj rok je 31. decembar 2016. godine. Na kraju, želim da kažem da ću sa velikim zadovoljstvom, zajedno sa poslanicima SNS, u danu za glasanje glasati, naravno, za ovaj projekat, ovaj ugovor koji se tiče modernizacije naših škola, osnovnih i srednjih, u celoj Srbiji. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Stevanović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon koji samo u jednom segmentu omogućava razvoj školstva. To je preduslov, ali ne i dovoljan uslov. Postoje sada dve tendencije u modernom pristupu obrazovanju. Jedno je da li je nama potrebno da imamo obrazovane stručnjake ili ljude koji imaju veću opštu kulturu? Ta dva pitanja su divergentna, nisu konvergentna po svojoj prirodi. Ako donesemo odluku da idemo na jednu stranu, uvek imamo i neke negativne stvari. Međutim, pretpostavlja se sada da naši učenici, s obzirom na brz razvoj komunikologije i razvoj interneta, mogu, s obzirom na svoje zahteve i želje, brzo da razvijaju svoju ličnu kulturu, a da u školama treba da budu više pripremljeni za život koji ih očekuje posle toga. S druge strane, možda nešto što je još važnije, zato mi je drago da ste ovde, strategijski pristup nastavi. Mi dok smo bili u školama, učili smo. Zato su se i zvale učionice. Ali, to je stari princip, gde smo mi dolazili i faktografski učili neko znanje. Kada je bila Kosovska bitka? To sada nije osnov našeg obrazovanja. Veoma je bitno da profesor nije centar, nego da su učenici centar oko koga se sve okreće. Ne samo to, zamislite da mi sada pitamo nekog - šta je to car Dušan? Šta bi se desilo da car Dušan nije osvajao Grčku, i deo koji mi ne razumemo niti smo antropološki slični, i da je on svoja osvajanja okrenuo na zapad, da imamo isti jezik, ali različitu veru? Koje su posledice, na primer, tog Stefana Dušana IV Uroša, koje je njegovo zvanično ime, koje su posledice svega toga, a ne – kada je on umro. Druga stvar je veoma bitna u tom smislu da i naši učenici uvek treba da kontrolišu znanje svojih profesora da bi probudili svoju kreativnost. To je veoma važno. Na taj način znači da profesor na neki način samo usmerava učenike. Postoji jedna izreka da se toliko izgubilo u učionicama u kojima se samo učilo. Veoma je važno da naši učenici probude sve to i da budu čak u mogućnosti da stalno na neki način kritikuju i razmišljaju da li je to što njima profesor govori tačno, čak i u eksplicitnim naukama. Možemo za poznatu Pitagorinu teoremu, koja je a2 + b2 = c2, da kažemo – stanite, šta to znači? Da li to znači da je jednakost leve i desne strane jednaka ili su to površine, a površine nikada nisu potpuno jednake. Na taj način bi na neki način naučili da pecaju, a ne samo da im damo ribu. U svakom slučaju, da zaključim, ovaj zakon koji je ispred nas predstavlja samo preduslov za razvoj. Gospodine ministre, vi ste veoma odgovorni kako će naše buduće generacije da razmišljaju i kakvu ćemo mi radnu snagu imati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Velinka Tošić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre Verbiću, poštovani gospodine Antonijeviću i poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, deklarativno se svi zalažemo za bolju budućnost mladih i savršenije obrazovanje. Program modernizacije škola navodi nas na to da potvrdimo i na delu da pokažemo jesu li deca i mladi zaista prioritet u ovom društvu ili su to samo zalud potrošene reči i isprazne deklamacije podesne za lako skupljanje političkih poena. Kao prosvetni radnik, imala sam mogućnost stalnog kontakta sa decom, mogla sam donekle osetiti njihove probleme, naslutiti njihova promišljanja, dokučiti njihovu perspektivu. Njihovo gledište ne smemo izostaviti, to razume svaki posvećen nastavnik, pedagog i roditelj. Zato najpre napominjem da deca školu moraju prepoznati kao prijatan, lep i moderan ambijent, a radost tog prepoznavanja navešće ih da manje stresno doživljavaju boravak u školi i školske obaveze. Škole sa dotrajalom stolarijom i propalom fasadom nisu baš neka preporuka za poštovanje znanja i nisu dobar pokazatelj za to koliko društvo ceni obrazovanje. To je pravi atak na motivaciju učenika. Sa druge strane, privlačan ambijent daće im podstrek da se u školi osećaju manje teskobno, a samim tim i lakše steknu znanja i veštine. Svi ćemo se jednodušno složiti da suvoparna i nagomilana teorijska znanja nisu produktivna. Čini mi se ni u jednoj sferi duha. Treba pronaći načine da već u školi znanja pretvaramo u iskustva, a iskustvo će vremenom stvoriti profesionalnost i umeće. Prvi korak na putu do tog cilja jesu dobro opremljeni kabineti. Konkretno, srednja škola „Sveti Sava“ u Loznici, kolektiv iz kog dolazim, predstavlja važnu obrazovnu ustanovu u mom regionu, objedinjujući smerove hemije, nemetala i grafičarstva, prehrambene tehnologije, industrijske farmacije, medicinske struke i lične usluge. Školu pohađa 880 učenika i to je veliki broj. Za sve pomenute obrazovne profile praktično znanje je dragoceno. Zato su pored pregnuća mojih posvećenih kolega i intelektualne snage naših brilijantnih učenika potrebni kabineti, valjana računarska oprema, fiskulturna sala i drugo. Iznenadili biste se kada biste imali priliku da čujete kako deca odgovorno i samosvesno biraju obrazovne profile, procenjujući vlastite sposobnosti, ali i potrebe tržišta rada. Deca sa visokim prosekom biraju stručne škole, naročito medicinsku struku, zbog nedoumice da li će studirati. Toj deci moramo osigurani način da zavole svoj budući posao i steknu uvid u sve što njihova profesija nosi.Svaki pojedinačan učenik tako odškolovane generacije biće osposobljen, stručan i konkurentan na tržištu rada i biće dokaz da smo se istinski potrudili da mladom čoveku pomognemo u sticanju znanja, umeća i veština. Da li biste išli kod frizera koji ima savršena teorijska znanja, a slabe veštine? Predlog modernizacije škola pruža mogućnost da osavremenimo školstvo, stvorimo uslove da se razvije stručnost a ne obogaljeno znanje. Slične potrebe imaju i ostale škole u Loznici, ekonomska i tehnička škola. Čuvena Loznička gimnazija i osnovne škole, kolevke mladih umova. Posebno napominjem da sale za fizičko vaspitanje predstavljaju Ahilovu petu većine srednjih škola u Loznici. Ključ za pravilan razvoj i zdravlje naše dece jesu adekvatno opremljene sale i uređena igrališta, a treba li napominjati da je zdravlje preduslov z srećan i ispunjen život. Za poboljšanje uslove potrebna su velika novčana sredstva, ali ciljevi ovog ulaganja nadilaze svaki ulog. Sredstva, do sada su bila opredeljena i za škole u Loznici, ali želela bih da u budućnosti tog novčanog ulaganja bude i više, a posebno u moju srednju školu „Sveti Sava“. Raduje me što je Vlada Srbije predlagač predloga koji se odnosi na modernizacije škole, jer to još jednom pokazuje zrelo i konkretno nastojanje da se uloži u obrazovanje i budućnost dece i mladih. Zato ne sme biti premišljanja i nedoumica već treba odlučno podržati ovaj predlog. Zato pozivam sve svoje kolege narodne poslanike, da u danu za glasanje podrže ovaj predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dalibor Radičević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, gospodine Antonijeviću, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalazi Zakon o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke, a tiče se programa modernizacija škola. Ovaj ugovor zaključen je 8. juna 2010. godine i potvrđen je Zakonom o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke, a imao je za cilj povećanje ponude i kvaliteta preduniverzitetskog obrazovanja u Republici Srbiji. Projekat obuhvata tri komponente, gde je komponentom jedan, obuhvaćeno 10 osnovnih škola, kao i dve srednje škole. Predviđena je nova izgradnja, proširenje, kao i završetak škola, a sve sa ciljem da bi se eliminisalo postojanje rada u više od dve smene. Jedna od škola, koja je obuhvaćena ovim programom je i škola „Ljupče Nikolić“ u Aleksincu. Škola koju danas pohađa oko 1000 učenika koji rade sa manjkom prostora. Svake školske godine zbog kvaliteta nastave i samog nastavnog kadra sve veći broj dece se upisuje u ovu školu. Godine 2012. u drugom kvartalu započeti su radovi na proširenju ove škole. Radovi su tekli predviđenom dinamikom, dok u jednom trenutku nisu stali. Stali su, jer izvođač radova koji je dao najpovoljniju ponudu i najbolju cenu, nije finansijski propao i otišao u stečaj. Od tog trenutka nastaju još veći problemi u ovoj školi. Umesto da do kraja 2012. godine škola dobije neophodan prostor za izvođenje nastavne aktivnosti, zbog nezavršenih radova i postojeći prostor nije moguće u potpunosti koristiti, a da ne pominjem činjenicu da je u dvorištu škole gradilište, koje predstavlja potencijalnu opasnost za povređivanje dece. Samo zahvaljujući požrtvovanom radu nastavnika i radnika škole u više navrata je sprečeno da ne dođe do povređivanja dece. Potvrđivanjem ovog finansijskog ugovora, odnosno izmena i dopuna ovog finansijskog ugovora, stiču se uslovi da se na ponovnom tenderu izabere novi ponuđač radova i proširenje škole, konkretno ove škole završi, a samim tim i objekat privede nameni. Naime, finansijskim ugovorom bilo je predviđeno da Republika Srbija, može banci da dostavi zahtev za isplatu tranše kredita do 15 dana pre krajnjeg datuma raspoloživosti, a to je bio 31. decembar 2014. godine. Izmenom i dopunom ovog finansijskog ugovora period implementacije za osnovnu školu „Ljupče Nikolić“ bi bio od drugog kvartala 2012. godine do četvrtog kvartala 2015. godine. Imajući u vidu stepen realizacije projekta iz komponente jedan ovog finansijskog ugovora, to bi trebalo da predstavlja dovoljno vremena da se objekti i projekti završe. Imajući u vidu, sve napred navedeno poslanička grupa SNS kao i ja lično ćemo u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona o potvrđivanju ugovor i izmenama i dopunama finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Ovom prilikom pozivam i ostale poslanike da to isto učine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajuću, poštovani ministre, kolege poslanici, s obzirom da smo diskusiju priveli kraju, rekla bih nešto konkretno o zakonu koji govori o potvrđivanju izmena i dopuna u stvari finansijskog ugovora programa modernizacije. Rekla bih nešto što možda nismo do sada čuli, suština današnjeg sporazuma o kome govorimo je redefinisanje u stvari datuma završetka jednog velikog projekta koji je počeo davne 2010. godine, a nije završen i praktično poveravanje poslova jednoj od najreferentnijih institucija za koje malo građana Srbije zna, a to je tzv. radna jedinica za upravljanje projektima Ministarstva nauke koja se u stvari naziva „JUP jedinica za istraživanje i razvoj“ Beograd koja je u stvari počela od toga da radi jedan veliki projekta koji se naziva „Tehnološki park Srbije“, ali koji svojim radom suštinski pokazao da ima kadrova, da ima kapaciteta, da može mnoge poslove po pitanju uopšte izvođenja radova u tom infrastrukturom delu kada su modernizacije škola u pitanju i uopšte preduniverzitetske institucije da može da se nosi sa time, pogotovo kada su u pitanju metodologije Evropske investicione banke. Tako da to treba reći i to treba zaista pohvaliti i to je ono što vi kao ministara, a mislim da ćete ostati zapisani i da ste zaista sarađivali sa tako jednom referentnom institucijom. Naravno, postoje ljudi i akademski građani koji smatraju da možda treba i ovu instituciju podržati u jednom delu da dobije sve moguće međunarodne sertifikate i da bude jedna institucija koja će zaista preuzeti, ne samo upravljanje projektima objekata iz oblasti obrazovanja, prosvete i nauke, nego i infrastrukture uopšte u Srbiji, jer mi nemamo takvih institucija koje mogu da se nose sa infrastrukturnim projektima i obično nam se dešava da se kaže - eto ne postoje ljudi sa certifikatima, ne postoje institucije u Srbiji koje mogu da izađu na međunarodne tendere. Zato kažem, treba podržati ovakvu instituciju, a ono što ovaj ugovor daje, to je da ova treća faza, praktično ugovora koji je krenuo od 2010. godine, prva faza se završila, praktično do 2014. godine koja se odnosila na određene aktivnosti iz srednje škole, ali aktivnosti koje se odnose i na informacione tehnologije, zatim na određeno upravljanje i planiranje kada su u pitanju finansiranje, znači oprema sama, kada su u pitanju modernizacija škola koja se odnosi samu opremu, ne na zgrade, znači na infrastrukturu, nego na samu opremu i način na koji će metodologija, na koji će učenici raditi. Zato je ova treća faza jako važna i zato smatram da je bilo dobro što je u stvari program koji je propisan za treću fazu 16. januara 2014. godine i kada je potpisan protokol o saradnji sa „Jupol“ istraživanjem i razvojem, praktično urađeno i poveravanje tih poslova i primopredaja prošle godine u martu mesecu, jako značajna. Zašto to govorim? Zato što ako pogledate referenc listu uopšte ove institucije koje se bavi ovim projektima, ona je pored Tehnološkog parka na Zvezdari, koji je počeo izgradnju 1988. godine, useljenje je bilo pre gotovo godinu i po dana, radila i Nano centar Blok 39 u Beogradu, istraživačku stranicu „Petnica“, adaptaciju prostora UNESKO, naučno-tehnološki park u Nišu, stanove za mlade istraživače u Nišu, sistem za centralizovanu nabavku potrošnog materijala, kapitalnu opremu, javne nabavke za potrebu poslovanja uopšte svih naučnih istraživačkih institucija i regionalni problem stambenog zbrinjavanja. Ono što program modernizacije sadašnjih objekata, pored ovih škola, obuhvata i sanaciju određenog dela temelja Hemijskog fakulteta u Beogradu, Centar za promociju nauke, Prirodnjački centar Svilajnac, centralnu zgradu Univerziteta u Novom Sadu, Naučno-istraživački park druga faza u Novom Sadu, stanove za mlade naučnike Bloka 32, stanove za mlade istraživače Kragujevca, Centri izvrsnosti univerziteta u Kragujevcu. Eto, to je institucija koja će raditi modernizaciju škola i to treba svi građani Srbije da znaju, da Srbija, znači ima takve potencijale sa kojima može da se nosi sa projektima pogotovo kada je unapređenje modernizacije prosvete i nauke u Srbiji. Mislim da danas treba, u stvari odavde da pošaljemo jednu poruku da ni jedna politička stranka ne može da bude protiv modernizacije, da smo svi ovde na zajedničkom zadatku i da za ovaj protokol, odnosno izvinjavam se, potvrđivanje ugovora, sporazuma trebaju sve stranke da glasaju. Hvala vam gospodine ministre što ste danas došli da ovakav jedan zakon predložite i da, jednostavno, pokažete suštinski za šta ova Srbija i ova Vlada se zalaže. Naravno, u danu za glasanje podržaćemo ovakav zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić. Izvolite.
Zahvaljujem, odustajem od diskusije.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, sami kraj i dakle svega još nekoliko rečenica, kako to već obično radimo. Zahvaljujem ispred poslaničke grupe SNS, kolegama koje su uzele učešće u današnjoj raspravi, zahvaljujem na rečima podrške i eliminišemo samo još par nedoumica koji smo, izgleda bili u prilici da čujem danas vezano za komentare da li je reč o dve škole ili više njih, dakle to smo čuli tokom otvaranja sednice, a to je u međuvremenu i koleginica Tomić podvukla još jednom. Osim dve škole koje su eksplicitno imenovane u materijalu koji prati, materijal za današnju sednicu, reč je o izvesnom promašaju za samo dva reda veličine. Kao što smo kazali, implikacije ovog o čemu raspravljamo danas su drastično veće pričom o dve stotine objekata i malte ne toliko škola u Srbiji. Mislim da je za Srbiju dobro da čuje kada smo pomenuli 51 školu u prvoj fazi. Dakle 51 školu kod kojih je priprema za realizaciju poslova o kojima pričamo, za proširenje, adaptaciju, unapređenje, opremanje toliko odmakla da može da počne već koliko sutra i to će se i desiti kada mi i završimo naš posao i izglasamo ovo što je pred nama u Narodnoj skupštini. Pedeset i jedna škola, osnovna i srednja škola u Srbiji uključuje dve škole u Valjevu, jednu školu u Šapcu, jednu školu u Loznici, četiri projekta ove vrste u Ljuboviji, jednu školu u Krupnju, škola u Ljigu, školu u Žablju, još dve škole u Beogradu, školu u Despotovcu, dve škole u Svilajncu, školu u Kragujevcu, dve škole u Petrovcu na Mlavi, tri škole u Užicu, dve škole u Sjenici. Koleginica Milošević je pomenula objekte koje koriste dve škole u Ivanjici, dve škole u Čačku, dve u Novom Pazaru, jednu u Tutinu, četiri projekta ove vrste u Rekovcu. Ekonomsko-trgovinsku školu u Kraljevu, školu u Kniću, školu u Smedervskoj Palanci, školu u opštini Medijana u Nišu, školu u Soko Banji, dva projekta u Aleksincu, školu u Doljevcu, školu u Trgovištu, školu u Vranju, školu u Vladičinom Hanu, tri škole u Zaječaru, školu u Bačkoj Palanci i dve škole u Topoli. Brojem 51 škola, videće sjajne rezultate ovoga čime se mi danas bavimo već u danima pred nama, a koliko sutra ulazimo, ponavljam još jednom, u proces javnih nabavki za više od 80 škola. Nakon toga u trećoj fazi za 70 škola uradićemo isti posao. Crno na belo, fenomenalan rezultat, nešto na šta možemo da budemo ponosni, rezultat koji svakako pripada i lokalnim zajednicama koji sa svoje strane utiču u ovom projektu, daju značajan doprinos, ali pre svega, Vladi Republike Srbije, Ministarstvu i mislim da možemo samo da budemo ponosni na činjenicu da iza ovih rezultata, ovakvih rezultata, uporedimo ih samo sa recimo nekim prosekom iz 2009. godine, dakle iz perioda neposredno pre nego što smo ušli u ovakav projekat kada je 13 škola godišnje bilo u stanju da se opremi i uredi na ovakav način. Uporedimo taj broj sa ovim brojem koji pokrivamo sada, sa ovom količinom posla i više je nego jasno koliki je značaj i koliki su domašaji ovoga što danas radimo. Dakle, zbog toga još jednom, stvar za ponos je činjenica da je ovaj rezultat preko Ministarstva i preko Vlade ostvaren podrškom i poslom koji je učinio ovaj saziv Narodne skupštine. Kada je reč o podršci za ovaj projekat i uostalom sve one projekte koji vode ovo društvo napred, podrška SNS biće kao i u vek najsnažnija. Hvala.
Zahvaljujem. Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora izmenama i dopunama finansijskog Ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke u celini. Sa ovim završavamo sa današnjim radom i nastavljamo sutra u 10,00 časova.