Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na početku da vas obavestim, na osnovu člana 24. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, došlo je do promene u poslaničkoj grupi DS. Za predsednika poslaničke grupe određen je Dušan Petrović, narodni poslanik. Otvaram Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 204 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju narodni poslanici: Marko Krstin, Goran Paunović, Gašo Knežević, Goran Svilanović, Anita Beretić, Slobodan Mihajlović, Snežana Lakićević-Stojačić i Goran Knežević (pre podne). Saglasno članu 80. stav 2. i članu 81. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u dogovoru sa predsednicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini, izuzetno za ponedeljak, kao i u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 80. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Obaveštavam vas da je Dušan Petrović podneo ostavku na funkciju potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Podsećam vas da je članom 33. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije predviđeno da, u slučaju podnošenja ostavke, potpredsedniku Narodne skupštine prestaje funkcija na način predviđen za prestanak funkcije predsednika Narodne skupštine, što znači da se, shodno članu 29. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, o podnetoj ostavci ne otvara pretres, niti se odlučuje, već se prestanak funkcije potpredsednika po ovom osnovu samo konstatuje. Shodno članu 29. stav 3, a u vezi sa članom 33. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, Narodna skupština konstatuje da je Dušan Petrović podneo ostavku na funkciju potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Dozvolite mi da se u vaše i svoje ime zahvalim Dušanu Petroviću na obavljanju funkcije potpredsednika Narodne skupštine. Dostavljen vam je zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13. i 15. novembra 2004. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnik sa navedene sednice. Prelazimo na odlučivanje o zapisniku. Stavljam na glasanje zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13. i 15. novembra 2004. godine. Za 125, nije glasalo 60, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, održane 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13. i 15. novembra 2004. godine. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, o predlogu za spajanje rasprave i o predlogu za promenu redosleda pojedinih tačaka dnevnog reda. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nisu glasala 62, ukupno 187 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o izdavanju publikacija, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nije glasalo 64, ukupno 189 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o elektronskom potpisu, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nisu glasala 62, ukupno 188 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o državljanstvu Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nisu glasala 63, ukupno 189 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmirivanju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nije glasalo 66, ukupno 191 narodni poslanik. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, nije glasalo 65, ukupno 189 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, uzdržan jedan, nije glasalo 66, od 192 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o porezu na premije životnih osiguranja, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, uzdržan jedan, nije glasalo 67, od 193 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 123, nije glasao 71, od 194 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o raspodeli transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije i učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade u 2005. godini, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 123, nije glasao 71, od 194 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o Agenciji za privatizaciju, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, nije glasalo 70, od 194 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o Vladi, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 99, protiv 21, uzdržana tri, nije glasao 71, od 194 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o javnim agencijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 51, protiv 64, uzdržana tri, nije glasalo 75, od 193 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o sprečavanju dopinga u sportu, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 5, protiv 118, nije glasalo 71, od 194 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o poštanskim uslugama, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 42, protiv 119, nije glasalo 35, od 196 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o turizmu, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 8, protiv 117, nije glasao 71, od 196 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Komisija za hartije od vrednosti predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red izveštaj o poslovanju Komisije za hartije od vrednosti za 2003. godinu (sa godišnjim računom i izveštajem ovlašćenog revizora), koji je podnela Narodnoj skupštini 18. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 75, protiv 116, nije glasalo 6, od 197 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Komisija za hartije od vrednosti predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Finansijski plan Komisije za hartije od vrednosti za 2004. godinu, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 77, protiv 121, nisu glasala tri, od 201 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Meho Omerović, Milan Marković, Vjerica Radeta, Marko Krstin, Milisav Petronijević i Goran Rakovac predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti na izborima za Skupštinu grada Beograda, održanim 19. septembra 2004. godine, koji su podneli Narodnoj skupštini 24. novembra 2004. godine. Pre nego što stavim na glasanje, izvinjavam se, zaboravio sam da konstatujem da kada dođe do potrebe za produženjem roka kod svih anketnih odbora, on se samo produžava. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 13, protiv 103, uzdržana četiri, nije glasalo 80, od 200 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 82 narodna poslanika poslaničke grupe SRS predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i zakonitosti postupanja nadležnih državnih organa u postupku privatizacije preduzeća "Knjaz Miloš" iz Aranđelovca, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 143, protiv 54, uzdržana dva, nisu glasala tri, od 202 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Grupa od 82 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 87, protiv 113, nisu glasala dva, od 202 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 82 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o planiranju i izgradnji, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 67, protiv 130, nisu glasala četiri, od 201 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 82 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. novembra 2004. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 65, protiv 122, uzdržana tri, nije glasalo 11, od 201 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 33 narodna poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka - Boris Tadić, na osnovu člana 158. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red ove sednice tačka - izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 196, protiv jedan, uzdržan jedan, nisu glasala tri, od 201 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miloljub Albijanić, na osnovu člana 86. i člana 136. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o proceni uticaja na životnu sredinu, Predlogu zakona o strateškoj proceni uticaja na životnu sredinu, Predlogu zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine i Predlogu zakona o zaštiti životne sredine (tačke 5, 6, 7. i 8). Zatim, zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana (tačka 10. predloženog dnevnog reda), Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu (tačka 11. predloženog dnevnog reda), Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama (tačka 12. predloženog dnevnog reda), Predlogu zakona o fiskalnim kasama (tačka 13. predloženog dnevnog reda), kao i o sledećim predlozima zakona (ukoliko Narodna skupština pri utvrđivanju dnevnog reda sednice prihvati da ih uvrsti u dnevni red po hitnom postupku, a prihvatila je): Predlogu zakona o izmirivanju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije (tačka 14. predloženog dnevnog reda), Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje i Predlogu zakona o porezu na premije neživotnih osiguranja. Potom, zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i Predlogu zakona o raspodeli transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije i učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade u 2005. godini, pošto je Skupština prihvatila ovakav hitan predlog. Da li narodni poslanik Miloljub Albijanić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, protiv 74, uzdržan jedan, nisu glasala tri, od 202 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miloljub Albijanić predložio je da se, ukoliko Narodna skupština pri utvrđivanju dnevnog reda sednice prihvati da u dnevni red po hitnom postupku uvrsti još neke tačke, promeni redosled tačaka dnevnog reda, tako da Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina (tačka 15. predloženog dnevnog rda) bude poslednja tačka dnevnog reda ove sednice. Da li narodni poslanik Miloljub Albijanić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 122, protiv jedan, uzdržana dva, nije glasalo 75, od 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima za hitan postupak, spajanje rasprave i promenu redosleda pojedinih tačaka, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 125, protiv 68, nije glasalo sedam, od 200 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 2. Predlog zakona o izmeni Zakona o izdavanju publikacija, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 3. Predlog zakona o elektronskom potpisu, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 4. Predlog zakona o državljanstvu Republike Srbije, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 5. Predlog zakona o proceni uticaja na životnu sredinu, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 6. Predlog zakona o strateškoj proceni uticaja na životnu sredinu, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 7. Predlog zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 8. Predlog zakona o zaštiti životne sredine, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 9. Predlog zakona o prestanku važenja pojedinih zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 10. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 11. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 12. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 13. Predlog zakona o fiskalnim kasama, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 14. Predlog zakona o izmirivanju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 15. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 16. Predlog zakona o porezu na premije neživotnih osiguranja, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 17. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 18. Predlog zakona o raspodeli transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije i učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade u 2005. godini, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 19. Predlog zakona o dopuni Zakona o Agenciji za privatizaciju, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 20. Predlog zakona o Vladi, koji je podnela Vlada Republike Srbije; 21. Predlogu odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i zakonitosti postupanja nadležnih državnih organa u postupku privatizacije preduzeća "Knjaz Miloš" iz Aranđelovca, koji je podnela grupa od 82 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, 22. Izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije, na predlog grupe od 33 narodna poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka - Boris Tadić; 23. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku protiv učinilaca ratnih zločina, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Pošto su prihvaćeni predlozi za razmatranje akata po hitnom postupku, nadležni odbori, ukoliko to već nisu učinili, podneće svoje izveštaje u toku trajanja sednice. Molim da služba Narodne skupštine pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. Rad prema utvrđenom dnevnom redu sednice. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O REPRODUKTIVNOM MATERIJALU ŠUMSKOG DRVEĆA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Amandmani koji u skladu sa Poslovnikom budu podneti do početka načelnog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Primili ste izveštaje Odbora za poljoprivredu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u zajedničkom načelnom pretresu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka jedan sat 38 minuta 24 sekunde, Demokratska stranka Srbije jedan sat, tri minuta i 36 sekundi, Demokratska stranka – Boris Tadić 44 minuta 24 sekunde, G17 plus 37 minuta 12 sekundi, Srpski pokret obnove – Nova Srbija 26 minuta 24 sekunde, Socijalistička partija Srbije 26 minuta 24 sekunde i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a to su tri poslanika Socijaldemokratske partije i Narodne demokratske stranke, po pet minuta, saglasno članu 89. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Za ovu tačku dnevnog reda ovlašćeni predstavnik DSS-a je Jovan Nikolić, DS-a - Boris Tadić - Milan Marković, a SPS-a - Branče Stojanović. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, dr Ivana Dulić-Marković ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, zakon o reproduktivnom materijalu šumskog drveća je nov zakon koji do sada nije postojao u našem zakonodavstvu, s obzirom da je oblast proizvodnje šumskog semena i sadnog materijala regulisana važećim Zakonom o semenu i sadnom materijalu, zajedno sa poljoprivrednim semenom i sadnim materijalom. Razlozi za donošenje novog zakona su: specifičnost proizvodnje šumskog reproduktivnog materijala u odnosu na poljoprivredeni; zatim, potreba jasnijeg i preciznijeg definisanja ove oblasti, kao i potreba našeg uključivanja u evropsko tržište šumskog reproduktivnog materijala i, u skladu sa tim, naravno, usklađivanje naših propisa sa propisima Evropske unije. Za vašu informaciju, proizvodnja šumskog semena odvija se u 288 registrovanih semenskih objekata, a proizvodnja reznica, topola i vrba u 36 registrovanih matičnjaka. Godišnje se u Srbiji proizvede oko 24.500 šumskih sadnica, a smatra se da su kapaciteti za proizvodnju oko 42.500. Novine u zakonu, u odnosu na dosadašnji Zakon o semenu i sadnom materijalu, jesu da se novim zakonom uvode četiri nove kategorije reproduktivnog materijala, u skladu sa klasifikacijom OECD i Evropske unije, i to materijal poznatog porekla, selekcionisani materijal, kvalifikovani materijal i testirani materijal. Definisane su tačno vrste šumskog drveća na koje se odnosi ovaj zakon i one su navedene u članu 3. zakona. Isto tako, definisani su regioni provenijencije. Ovi regioni provenijencije ukazuju kupcu reproduktivnog materijala na kom području je taj materijal proizveden, znači kojim ekološkim uslovima odgovara. Utvrđuju se i reproduktivni materijal poznatog porekla i selekcionisani reproduktivni materijal. Proizvodnjom reproduktivnog materijala šumskog bilja mogu da se bave i da se registruju preduzetnici i pravna lica. Što se tiče kontrole proizvodnje, umesto dosadašnje dve, vršiće se jedna kontrola proizvodnje godišnje, a uvodi se i obaveza usklađivanja sa normama koje propisuje Međunarodne udruženje za testiranje semena. Zakon će omogućiti potpunu evidenciju o tome sa čim mi raspolažemo na tržištu semena i sadnog materijala, pa se u skladu s tim može vršiti i planiranje određenih radova u šumarstvu, kao i potrebnih sredstava za te radove. Očekivani efekti od novog zakona su, pre svega, zaštita domaćih biljnih genetskih resursa i proizvodnja kvalitetnog reproduktivnog materijala, koja će omogućiti podizanje kvalitetnih šuma, dobro adaptiranih na stanišne uslove, kao i put ka realizaciji odredaba Prostornog plana Republike Srbije, po kojem je planirano da se šumovitost u centralnoj Srbiji podigne sa dosadašnjih 27 na 37%, a u Vojvodini sa 6 na 11%. Isto tako, smatra se da će zaštita interesa kupca biti bolja, jer je utvrđena obaveza nadležnom organu da obezbedi efikasan sistem kontrole proizvodnje, dorade i prometa reproduktivnog materijala do krajnjeg potrošača i, naravno, da ćemo brže i efikasnije moći da dođemo na evropsko tržište šumskog reproduktivnog materijala, pošto je zakon harmonizovan sa propisima Evropske unije. Pozivam vas da glasate za ovaj zakon. Jako smo puno uzeli od šuma, vreme je da počnemo da im vraćamo. Hvala vam.
Zahvaljujem se ministru. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Odbora za poljoprivredu - Dragan Rafailović, zamenik predsednika Odbora i Zakonodavnog odbora - Miloš Aligrudić, predsednik Odbora) Ne. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Da, narodni poslanik Zoran Nikolić, predstavnik poslaničke grupe DSS.
Dame i gospodo, izuzetno mi je drago da mogu da branim ovaj zakon. Znam da se u javnosti i kod građana ovaj zakon ne doživljava kao strateški važan, ali je izuzetno važan za ovu oblast. Ono što je jako dobro, ovaj zakon je napisan na dobar, kvalitetan i sveobuhvatan način. Materiju, koja je vrlo značajna i može dati vrlo značajne ekonomske efekte, uređuje na jedan način kompatibilan sa evropskim zakonodavstvom. Ovaj zakon je, što je vrlo važno, u funkciji zaštite i unapređenja životne sredine, jer ide u pravcu podizanja kvaliteta semena šumskog bilja, a samim tim dobijamo i kvalitetnije sastojine, što bi trebalo da bude cilj, verujem i da jeste, naše države, kao i svake ozbiljne i odgovorne države. Kažem, ovaj zakon je napisan na jedan celovit način, tehnički vrlo jasan. Imamo nove pojmove koji su jasno definisani. On u celosti prati i proizvodnju sadnog materijala, kontrolu kvaliteta i prometa. Pri kraju zakona postoje i one zaštitne odredbe, odnosno kaznene odredbe za one koji se ovih novih pravila ne pridržavaju. Ovaj zakon je i potreban, kada govorimo o šumskim vrstama, iz tog razloga što do sada nije bio definisan na najbolji mogući način, u onom starom Zakonu o semenima i sadnom materijalu, gde se ta materija pokrivala i sa poljoprivrednim biljem, a problem nije isti. Postoji potreba da se posebnim zakonom, koji je sada na dnevnom redu, šumske vrste tretiraju. Rekao sam da je zakon, po meni, skoro tehnički besprekoran. Podeljen je u 10 poglavlja, koja u jednom logičnom nizu objašnjavaju pod kojim uslovima ko može da se bavi proizvodnjom, ko vrši kontrolu proizvodnje i koje su sankcije za one koji se ne pridržavaju slova ovog zakona. Novina ovog zakona jeste da umesto, kao do sada, fizička lica koja su se bavila proizvodnjom, između ostalog i sadnica i semena šumskih vrsta, sada to moraju biti pravna lica, odnosno preduzeća koja moraju biti registrovana. Samim tim, registracija se vrši kod ministarstva, odnosno počinje da se pravi jedna ozbiljna baza podataka: ko se bavi proizvodnjom, popis objekata gde se ta proizvodnja vrši i površine na kojima se ta proizvodnja vrši. Kada govorimo o kvalitetu semena sadnica, onda je u ovom zakonu takođe jasno definisano koji se kriterijumi moraju ispoštovati. Naravno, oni moraju biti usaglašeni sa našim standardima kvaliteta, ali ne samo sa našim, nego i sa standardima kvaliteta koje propisuje Međunarodno udruženje za testiranje semena, što je vrlo važno, jer posledica svega ovoga jeste da oni koji se sada budu bavili proizvodnjom, u okviru ovog zakona će imati potreban kvalitet da istupe i na evropsko tržište, što je svakako jedna velika šansa. U ovoj oblasti se može zaraditi mnogo više novca nego što je to do sada bio slučaj. Sada, sa otvaranjem evropskog tržišta, ulazimo u jednu ravnopravnu utakmicu i sa ostalim državama koje imaju daleko bolje rezultate, tako da ostaje otvoren prostor za privatnu inicijativu u ovoj oblasti. Ne treba zaboraviti ni efekat koji može da ima država, jer te tzv. visoke sastojine, odnosno kvalitetne šumske sastojine su u najvećem delu u vlasništvu države, tako da i država, ako se bolje organizuje, može imati značajno veće efekte. Sve u svemu, odličan zakon, vrlo važan zakon za ovu oblast. Siguran sam da građani ne doživljavajuovaj zakon kao strateški važan, ali vrlo je bitno da imamo za svaku oblast, pa i kada govorimo o oblasti šumarstva, kvalitetne zakone koji nam otvaraju evropsko tržište i druga tržišta, i da u jednoj ravnopravnoj utakmici imamo potreban kvalitet da se na tom tržištu namećemo i da ostvarimo finansijske efekte i za našu državu i društvo. DSS će zakon podržati i glasaće za njega. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi samo da kažem nekoliko reči, odnosno da kažem stav SPS-a vezano za ovaj zakon. Od prethodnika smo čuli, radi se o jednom važnom zakonu, kojiće SPS podržati i glasaće za njega. Kolega je rekao uglavnom prednosti zbog čega je važno doneti zakon, važno je što se izdvaja iz sadnog materijala poljoprivrednog bilja, važno je što tretira jednu važnu oblast, oblast šumarstva. Šumarstvo je vrlo važna grana naše privrede i poljoprivrede, a u ime SPS-a sam podneo amandman kada smo usvajali budžet, odnosno želja nam je bila da izvesna sredstva opredelimo i da jednu opasnu štetočinu koja hara našim šumama suzbijemo na odgovarajući način. Imamo razlog povlačenja tada mog amandmana, a bilo je obećanje potpredsednika Vlade i ministra da će iz tekuće budžetske rezerve, ukoliko se ukaže potreba, da se izdvoje određena sredstva. Proizvodnja kvalitetnog semena je početak plana da se godišnje podižu određene površine pod šumama, a što mi ispred SPS-a cenimo kao vrlo važno i značajno, i želimo da se pridružimo ideji ljudi koji vode ovaj resor i da se vratimo na površine koje su bile negde 80-tih godina pod šumama. Važan segment ovog zakona je što se definiše, a nadam se da će ubuduće ministarstvo da radi na tome, i da pojedine sorte, kao što je Pančićeva omorika, a da mi ne zamere stručnjaci, endemična vrsta za naše područje. Koliko imam informaciju, Nemačka ima sertifikat za proizvodnju ovoga, i da se ne ponovi i da u ovoj oblasti ne idemo kao i u nekim drugim oblastima iz oblasti poljoprivrede, a kao što je nezaštićena šljivovica, a zaštitili je Austrijanci itd. Sve su to razlozi koji govore u prilog ovom zakonu i što će SPS da podrži ovaj zakon. Šta želim još u ime SPS-a ovde da kažem. Mislim da nije dobro što je ovo prvi zakon iz oblasti poljoprivredne proizvodnje. On je važan i značajan i mislim da ima mnogo važnijih stvari, značajnijih stvari koje ovu oblast tretiraju. Postoji konsenzus u Skupštini da je poljoprivreda grana koja je vrlo značajna i na neki način mi, koji se bavimo politikom, u tim našim predizbornim nastupima uvek se kunemo u poljoprivredu. Nažalost, posle dugo vremena od formiranja Vlade imamo tek jedan zakon, a ima dosta nerešenih stvari u ovoj oblasti. Poljoprivreda je u vrlo teškom stanju. Ne kažem da je zasluga ove vlade, sigurno da nije. Očekujemo da se uhvati ova vlada u koštac sa mnogobrojnim problemima koji pritiskaju ovu oblast. Apelujem za skupštinskom govornicom da resorno ministarstvo ozbiljnije uđe, a znam opredeljenje ministarstva i u principu ga podržavam. Strategija razvoja poljoprivredne proizvodnje je napravljena itd, a želja je bila i to nije loše, to podržavam, ali očekujemo i druge zakone koji će malo ovu oblast da urede. Mislim na Zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o zadrugama, nešto što se direktno ne tiče Ministarstva poljoprivrede, a vezano je za Ministarstvo za privredu i privatizaciju, a to je Zakon o privatizaciji. Na Odboru za poljoprivredu sam tražio od Ministarstva jednu informaciju, odnosno da Odbor zauzme stav kakva je situacija generalno gledano u poljoprivrednim preduzećima, odnosno kombinatima koji su i dalje nosioci nekog razvoja poljoprivrede. Nažalost, ti kombinati koji su u vrlo teškoj situaciji, svi privredni kapaciteti su uglavnom u okviru tih i takvih kombinata. Mislim da su potrebne i neophodne izvesne izmene Zakona o privatizaciji u oblasti poljoprivrede, jer situacija je vrlo teška, a da ne kažem katastrofalna. Znam da postoji spremnost u Ministarstvu da se razgovara, a to je donošenje uredbe o korišćenju državnog zemljišta, a mora Ministarstvo da inicira donošenje takve jedne uredbe, ukoliko nije već o tome nešto i konkretnije dogovarano. Situacija u Srbiji je takva da su u okviru tih velikih sistema i velikih kombinata značajnije površine koje su državno zemljište, a obzirom da su kombinati u vrlo teškoj situaciji, plašim se da za nekoliko godina, ukoliko se ne uhvatimo zajednički, odnosno pre svega ministarstvo u koštac sa ovim problemima, da ćemo biti u situaciji da moramo da razgovaramo o krčenju određenih površina kako bi zasnovali poljoprivrednu proizvodnju, jer one već nekoliko godina nažalost se ne obrađuju, a stručni ljudi znaju šta znači to za njivu ako se dovoljno ne obrađuje i da postoji opasnost da ostane šikara neka, za koju su potrebna dodatna sredstva da bi se to i iskrčilo. Prema tome, na kraju, SPS će podržati donošenje ovog zakona i iniciramo donošenje važnih zakona iz oblasti poljoprivrede, kako bismo ovu važnu oblast doveli unešto bolju situaciju. Ona je trenutno vrlo teška.
Reč ima narodni poslanik, šef poslaničkog kluba SRS-a, Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija se nalazi u takvoj situaciji da poslanici koji pripadaju opoziciji imaju zadatak da kritikuju i zakone naizgled dobre i da otvore četvoro očiju i da u njima traže ono što ne valja, a očigledno se poslanici vladajuće većine ne upuštaju ni u jedan predlog koji im ovde stigne. To je vidljivo iz dana u dan, iz sata u sat. Pred nama se nalazi zakon za koji bi neko morao da kaže da je dobar zato što reguliše oblast naizgled regulisanu, neregulisanu, a vi znate da ponašanje ne zavisi od toga da li je neka oblast regulisana zakonom, nego kako se zakon sprovodi na terenu. Evropa je rekla da treba da napravimo neki zakon, kako bismo tobož i mi na nekom tržištu počeli da prodajemo neku robu koju ćemo sada, po ovom zakonu, da proizvodimo. Šta se dešava trenutno u srpskim šumama? Skoro neprimetno gubar je ovladao šumama. Za Ministarstvo šuma skoro neprimetno. Ne znam šta je još trebalo da se desi da počne neka akcija lepljenja plakata po selima u kojima se nalaže seljacimada čiste svoja stabla, a sada su počeli na televiziji da nam prikazuju razmere najezde gubara na šume. Ne znam kako je u drugim krajevima, ali u Šumadiji znam, zato što koristim subotu i nedelju da provedem u šumi. Odavno sam primetio i saznao od seljaka sa kojima se družim kolike razmere je ta pošast uzela. Sećam se, bio sam dete, kada su nas iz osnovnih škola, iz srednjih škola, kada su studente vodili u šume da na fizički način, a izgleda da je to najdelotvornije, odstranjujemo gubara sa šuma, kako bismo spasili to malo šuma koje su tada bile veliko bogatstvo. Priznajem, kako se rukovodi šumama poodavno, naše šume nisu neko veliko bogatstvo. Dovoljno je da krenete izvan svakog grada pet kilometara, bilo kojim putem koji vodi u šumu, videćete razorne posledice nebrige o našim šumama. Sve je posečeno. Dok su domaćini vladali šumama proređivalo se i seklo po vrzinama, krivo stablo, ono od kojeg se ne očekuje skoro nikakav napredak, šume su se sekle sekirama, pa je trebalo da provede dane i dane u šumi da naseče dovoljno drva. Sada su uletele motorne testere kao automatske puške. Pred njima padaju čitave oblasti pod šumom i stvara se prilika da mi dobijemo jednog dana područje koje će biti izloženo takvim erozijama i poplavama da od toga nećemo moći da se odbranimo. Sad, mogu da posumnjam, zato što sam u opoziciji, a i zato što poznajem one koji predstavljaju predlagače ovog zakona, mislim na Vladu Srbije u celini, neću da izdvajam ministarku, neko će možda i da izdvoji i samu ministarku, a kaže se "dok se jednom ne smrkne, drugom ne svane". Nama gubar desetkuje šume. Hoće li biti posla sada za one koji proizvode materijal regulisan ovim zakonom? Ako će biti, da priznam – treba regulisati to zakonom. Ali, kako to, da pođem od člana 10, da ne idem ranije, kako to stručne poslove priznavanja polaznog materijala Ministarstvo može da poveri preduzeću ili drugom pravnom licu koje ima zaposlenog jednog šumarskog inženjera sa najmanje tri godine radnog iskustva i da taj, na osnovu člana 12. stav 3, odluči da genetski modifikovan polazni materijal ne predstavlja opasnost za zdravlje ljudi i životnu sredinu. Celokupna svetska nauka se spori oko toga koliko je opasan genetski modifikovan polazni materijal i približniji sam, kao čovek koji bi želeo da živi na zdravoj planeti, da verujem onima koji kažu da od toga treba da bežimo ko đavo od krsta, a vi nama ovde zakonom predviđate u članu 12. da će se upisati u registar polaznog materijala i genetski modifikovan materijal za koga neki inženjer šumarstva, koji ima tri godine radnog staža i položen stručni ispit, utvrdi da ne predstavlja opasnost za zdravlje ljudi i životnu sredinu. E, ne mogu da vam verujem i neću da vam verujem, i gde god budem pronašao te reči "genetski modifikovan materijal" posumnjaću na ovu vladu da ima umešane prste u to. Jer, ova vlada je svojevremeno od toga imala velike koristi. Pitanje je – ima li koristi od toga i dan-danas. U principu proizvodnju obavlja onaj ko ima inženjera šumarstva sa dve godine staža, priznavanje sa tri, kontrola sa dve godine radnog staža, svešćemo se bogami na državu koja u stvari neće imati nikakvu kontrolu zato što znam da Ministarstvo za to nije osposobljeno i sve te poslove poveravaće, po principu, svakom ko je registrovan i ima inženjera, može da mu se taj posao poveri. Ili će možda neko iz Ministarstva da poznaje sve šumarske inženjere, pa će reći – ovaj može da vrši kontrolu, a ovaj kontrolu ne može da vrši. Tako i u inspektoratu – tri godine iskustva, inspektor koji vrši kontrolu po članu 43, a u članu 44. ima pravo da, tu mi je interesantan stav 1. tačke 3), ima pravo da zabrani stavljanje u promet reprodukcionog materijala koji nije dorađen, nije propisno upakovan, nije u originalnom izvornom pakovanju, nema deklaraciju, ne odgovara propisanom i deklarisanom kvalitetu ili čiji kvalitet nije utvrđen na propisan način. Žalba izjavljena na rešenje na ovu tačku ne odlaže izvršenje rešenja. I, vi ste sada u jednu tačku stavili materijal koji nema dokaz o kvalitetu i materijal koji nije propisno upakovan. Zar nije bolje da inspektor tu na licu mesta kaže – ovo ćete da stavite u drugu kutiju, zato što je kvalitetno, ima poreklo, priznato je, stavite ga samo u ovu kutiju i nastavite to da radite, nego će taj inspektor da donese rešenje, proizvođač će da se žali Vladi Republike Srbije, najverovatnije Administrativnom odboru, ukoliko se sećam, ali šta će da bude sa njegovim materijalom, piše li ovde koja su ovlašćenja, hoće li da ga uništi? Hoće li da ga zapleni i da ga odnese u neko skladište u kome će da propadne. Hoćete li vi u stvari to da zatvorite kod onih ljudi kod kojih vam to ne odgovara? Znam kada se Vlada okomi na nekog proizvođača ona mu svakog dana šalje sanitarnu inspekciju, pa mu ne piše – radno vreme, na klozetu mu ne piše – muški i ženski, i kažnjavaju ga svaki dan iz dana u dan. Zašto ovako rigorozno? Na rešenje o tome da roba nije propisno upakovana – šta to znači, nije propisno upakovana, svaki materijal u jednu kutiju, pet materijala u veću kutiju, 20 u još veću i ako nije ispunjeno – zabrana prometa, a ti se posle žali. A, ako se radi o satima ili danima kada robu možeš da prodaš, roba propada. U principu jesam za to da se sve reguliše, ali pogledajte koliko je oblasti života neregulisano. Pogledajte samo koliko se drveta proda obično subotom u gradovima u Srbiji. Da li su vaši inspektori utvrdili ima li na svakom drvetu obeležen čekić šumara koji je nadležan za to. Da li ste tu stavili zabranu prometa? Da li ste tu zaplenili materijal koji nije propisno obeležen? Da li ste podneli izveštaj? Voleo bih da ste podneli izveštaj o tome u kakvom su stanju vaše šume.Da li ste uopšte, osim helikopterom, otišli u neku šumu da vidite taj jad i tu bedu. Mi šumama sada nazivamo čečvare, žbunje. Ima li u našim šumama više materijala od koga može da se proizvede nameštaj? Ima li oraha od kojih može da se napravi kundak za pušku? Nema. Mi sečemo nedozrelo drvo i vi ste toga svesni. Kada se to bude uništilo džabe da menjamo Vladu. Ako vam je pristup da se sve u Srbiji popravi, saglasan sam da popravite i zakonom, a ne da popravljamo stanje na terenu ako je to ikako više moguće, jer je stanje užasno. Pitajte šumare i pitajte Vojvodinašume, šta oni rade i da li ste i vi saglasni s tim da se srpske šume dele na Vojvodinašume i Srbijašume. Da li ste saglasni s tim da se dele Vojvodinavode i Srbijavode i da li je tog časa prestala bilo kakva kontrola. Pitam vas – ko vrši kontrolu u Vojvodini nad šumama kojima treba da gazduje Vojvodinašume, firma koja nikada nije ni formirana. Previše je problema da bi se samo hvalilo nešto. Zato vas molim da otklonite sumnje koje imamo. Mislim da bi to bila dužnost ministra da otkloni javnom rečju sumnje koje imamo, da bi o zakonu moglo da se raspravlja na neki drugi način. U principu jesam za regulisanje. Očekujem mnogo zakona. Mislim da ovo nije bilo za hitan postupak.
Gospodine Nikoliću, da li koristite i drugih deset minuta.
Završavam, gospodine Anđelkoviću. Nisam od vas očekivao da branite autoritet Skupštine baš toliko. Završavam i to računajte kao da sam sve vreme govorio. Dakle, poslanička grupa SRS je opoziciona, neće vam glasati za ovaj zakon, ali da biste znali šta ćemo sa tim zakonom raditi u javnosti, molim vas da razmislite o primedbama.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? Narodni poslanik Milan Marković, ovlašćeni predstavnik DS-Boris Tadić.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, zakon koji se danas nalazi pred nama zaista nije ništa epohalno i mislim da ne zaslužuje neku posebnu diskusiju. To je prosto nešto što je više tehnička stvar i za nas iz poslaničkog kluba DS-Boris Tadić tu nema nekih posebnih dilema, ni u pogledu sadržine zakona, ni u pogledu potrebe da se takav zakon donese. Ono o čemu smo mi razgovarali na našem poslaničkom klubu tiče se ukupnog učinka Ministarstva poljoprivrede i za nas je zaista neprihvatljivo da se posle ovih osam meseci vi, kao ministar poljoprivrede, i Ministarstvo poljoprivrede, pojavite pred Narodnom skupštinom sa samo ovim zakonom. Naime, naše mišljenje jeste da je stanje u poljoprivredi u Srbiji danas veoma loše, da je, ne bih sada upotrebio reč katastrofalno, ali da je to, svakako, ono stanje koje vodi polako ka sve lošijoj situaciji, koja u nekom kasnijem učinku može imati to da ne možemo da ostvarimo bilansne potrebe Srbije. Čak mi se čini da možda već u narednoj godini nećemo ostvariti bilansne potrebe koje se tiču šećerne repe, s obzirom da ste ukinuli subvencije. Stoga je naše pitanje prema vama i ova moja diskusija više usmerena na ta pitanja šireg karaktera iz vašeg domena, a s obzirom da ne znam kada ćete se sledeći put pojaviti pred Narodnom skupštinom, vi ćete mi dozvoliti da vam kažem par elemenata na kojima mi zasnivamo ovakvo naše uverenje, kojim potkrepljujemo naš stav da Ministarstvo poljoprivrede ne zaslužuje dalje poverenje ove Narodne skupštine. Dakle, šta je bilo u onih deset godina od 1990. do 2000. godine, bilo je, o tome ne treba posebno razgovarati. Ono što je fakat, to je da su cene poljoprivrednih proizvoda depresirane i da je na taj način jedan kontinuitet poljoprivredne proizvodnje u dobroj meri doveden u pitanje, ulaganja su smanjena, a čim su smanjena ulaganja, smanjeni su i kvalitet i proizvodnja, i količina proizvodnje po hektaru. O mehanizaciji opreme nema potrebe da govorimo, ona je stara više od 20 godina, a što se tiče investicione sposobnosti, ona praktično ne postoji. Šta se dešava od 2000. godine? I pored izvesnog zamaha 2000, 2001, 2002, imamo 2003. i 2004. godinu kada cene poljoprivrednih proizvoda uopšte nisu menjane, a od 2001. do 2004. godine statistika beleži sledeće: rast cena na malo 80 posto; rast kursa evra 24 posto; stagniranje i pad cena osnovnih poljoprivrednih proizvoda. Pojedinačno posmatrano gorivo D2 79 posto poskupelo; struja 169 posto; sredstva za zaštitu bilja preko 200 posto; mineralna đubriva 5-10 posto; rezervni delovi 40 posto; troškovi rada preko 200 posto, što je posledica povećanja plate. Ono što je za mene ključno, to je pitanje uopšte vaše strategije, odnosno ideje kako u ovoj zemlji treba da se razvija poljoprivreda. Strategija koja se ne bazira na tome da poljoprivredu treba prosto prepustiti tržištu, iako se svi zalažemo za liberalnu ekonomiju i za slobodno tržište, kada je u pitanju poljoprivreda nije adekvatna, niti je primerena ne samo našoj zemlji, nego generalno i poljoprivredi kao grani proizvodnje. Vi znate, a reći ću, zarad javnosti, da poljoprivrede zemalja u okruženju, a posebno zemlje EU, imaju više subvencija po hektaru nego naši proizvođači vrednosti proizvodnje po hektaru. Toliko su im velike subvencije, odnosno pomoć države u poljoprivrednoj proizvodnji. Mi nemamo adekvatne izvozne stimulacije. S druge strane, imamo velike kompanije, imamo jaka udruženja prerađivača, otkupljivača itd, koji jednostavno, koristeći taj monopolski položaj, dovode primarne poljoprivredne proizvođače u poziciju da su oni ucenjeni da svoje poljoprivredne proizvode ili prospu ili traže neku pravdu pred Vladom Srbije, blokiraju autoputeve itd. Tu se pojavljuje problem koji uopšte ne znam kako mislite da prevaziđete u narednoj godini, s obzirom da ove godine u budžetu se niste izborili za adekvatna sredstva za Ministarstvo poljoprivrede, a posebno za ono što jeste pitanje subvencija. O uvozu proizvoda iz inostranstva, a koji se proizvode na domaćem tržištu, ne vredi govoriti, reći ću samo jedan primer. Kada je cena paradajza bila 52 dinara, ako se ne varam, na tržištu, onda je došlo do nekog uvoza od više vagona paradajza iz Makedonije i cena paradajza je pala na 30 dinara, a naš paradajz u proizvodnji je koštao 38 dinara. Mi smo bili automatski na gubitku. To su neki daleko ozbiljniji problemi, nego to da li ćemo danas ovde razgovarati o jednom zakonu koji svakako treba da se donese i koji ni za koga ovde u Narodnoj skupštini nije sporan. Bar nisam čuo u ovim prethodnim diskusijama. Da zaključim, nije sporno donošenje ovog zakona, ovaj zakon je potpuno u redu. To je više neka tehničko-stručna stvar nego bilo šta drugo, ali ono što za nas jeste sporno to je da li vi kao Ministarstvo poljoprivrede imate strategiju, da li ste svesni ovih problema o kojima sam sada govorio i uopšte da li mislite da za svih ovih osam meseci učinak Ministarstva poljoprivrede treba da bude samo ovaj zakon koji danas imamo ovde na dnevnom redu.
Gospodine Markoviću, upozoravaju vas stalno na temu, ali samo vi nastavite šta ste započeli. Zoran Nikolić, narodni poslanik, ali, izvinite, ministar je tražio reč.
Poštovana gospodo, naročito poslanici opozicije, zahvaljujem za vaše interesovanje za poljoprivredu. Mi otpočetka govorimo da je poljoprivreda važna stvar za Srbiju i naravno da očekujem konsenzus oko poljoprivrede i vašu podršku. Stručnu i tehničku podršku, politička podrška naravno je stvar svakog pojedinačno od vas. Htela bih da kažem da ovo ministarstvo radi odlično, da nikad bolje ministarstvo nije postojalo u Srbiji, da mi za devet meseci ne možemo da popravimo ono što je godinama bilo uništavano u poljoprivredi Srbije i u tom smislu mi ćemo to rešavati isto kao što rešavamo i u ovom zakonu, stručno i tehnički, a politiku prepuštamo konsenzusu političkom. Ono što me zaista zaprepašćuje je diskusija kolege iz DS, koji za tri godine nijedan jedini zakon nisu doneli, dok su bili u ministarstvu nisu imali strategiju. Naša strategija, preporučila bih mu da je pročita pre nego što diskutuje o njoj, i zahvaljujem se na drugim konstruktivnim predlozima i, naravno, gospodinu Nikoliću, koji će na ličnom primeru svakog vikenda da pokaže kako se čisti gubar u šumama.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Nikolić, pa potom ima repliku narodni poslanik Milan Marković.
Veoma kratko. Dakle, član 100, poslanik je dužan da se sa uvažavanjem odnosi prema ovom parlamentu. Nije u redu izlaziti i pričati na sasvim drugu temu. Danas je na dnevnom redu šumarstvo a ne poljoprivreda, a kada smo već kod poljoprivrede, zaista je, ne znam kako da kažem, ali nije ni bitno, zaista je neumesno, neka bude tako, da neko iz DS govori o razvoju poljoprivrede ili o eventualnim strategijama poljoprivrede. Ovde je rečeno da je za to potreban konsenzus i nadam se da će ova vlada do te strategije, na bazi opšteg i sveobuhvatnog konsenzusa, i doći.
Izvolite.
Nema potrebe za bilo kakvim svađalačkim tonom. Slažem se, bog gleda sve nas, ovu vladu gleda bog, pomalo i socijalisti, tako da Vlada opstaje. Zašto ste tako reagovali? To da ova godina jeste rodna, mi to znamo. To da je 2003. bila slaba, to takođe znamo. Ali u ovoj godini, kada smo skoro bili na ivici rekorda, pšenica 4-4,5 tone, druge kulture, kukuruz preko pet tona, soja 2-2,5, suncokret 2 tone, šećerna repa 40 tona. Znači, ona je bila super rodna i tu nema dileme. Tu kažemo - imamo dobru poljoprivrednu proizvodnju. Reći ću vam nešto, to što je godina bila rodna, nije donelo više para ni državi, ni kombinatima, ni poljoprivrednim proizvođačima. To je ono što mene plaši. U situaciji kad nam se sve pogodilo, kada smo imali potpuno rodnu godinu, kad se sve pogodilo, mi ne beležimo uspeh. Pitam - šta će biti u narednoj godini kada to neće biti tako. Ne znam zašto je ministarka, zašto ste vi toliko samouvereni. Kao da se ne sećate scena sa autoputa, kada razgovarate sa proizvođačima malina, ili možda razgovara nekih drugih koji su bili u Ministarstvu poljoprivrede, kad se tiču poljoprivrednih kombinata. Vaša reakcija je išla od besa do krajnjeg očaja. To je ono što vaše kolege ovde ne znaju. Ne znam šta ih čini toliko srećnim u Srbiji koju oni danas vode. Nisam očekivao ovakav odgovor na moje pitanje. Ako mislite da je u redu što odgovor na moje pitanje treba da sadrži vašu analizu onoga što je uradila prethodna Vlada, onda nećemo nigde stići. Ukoliko nemate odgovor na to šta imate nameru da radite ubuduće, kako da poboljšate stanje u poljoprivredi, da poboljšate subvencije, da inputi u poljoprivrednu proizvodnju budu manji, da naši proizvodi budu konkurentni na ino-tržištu, da se vidi da li će se obezbediti mogućnost za izvoz naših poljoprivrednih proizvoda, da li ćete doći u situaciju da izvozimo mleko na tržište Evropske unije. To su pitanja koja su krajnje konkretna, a vi mi odgovarate time da nismo ništa uradili. Što se tiče Vlade od 2000. do 2003, ne slažem se sa vama i dobro znate da je mnogo toga urađeno po pitanju poljoprivrede. Dobro vam je poznat primer poljoprivredne korporacije Beograd, da je u to vreme uloženo preko 13 miliona evra u obnavljanje mehanizacije, i dobro vam je poznato da rezultati koji su postignuti u ove tri godine su rekordni rezultati za taj kombinat, koji postoji više od 40 godina. U najmanju ruku, nije fer to što ste rekli. To što vi mislite da je ovo najbolje ministarstvo otkad postoje ministarstva poljoprivrede u Srbiji, to je vaš stav. Iskreno mislim da ova vlada i ovo ministarstvo generalno predstavljaju nešto najgore što se pojavilo u Srbiji od vremena Slobodana Miloševića. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili šefova poslaničkih klubova javlja za reč o utvrđenoj tački dnevnog reda? (Ne.) Prelazimo po redosledu prijava. Prvi za reč je prijavljen narodni poslanik Milica Vojić-Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, poštovani saradnici iz Ministarstva, meni je drago da smo mi danas dotakli temu poljoprivrede, jer ona je izuzetno važna. Moram da kažem da nismo u situaciji da 2004. godine pričamo o tome šta je manje važno, a šta nam je više važno. Pred nama se danas nalazi zakon koji se odnosi na šumarstvo. Mislim da je to izuzetno važna oblast i kada je već pred nama treba da joj posvetimo dužnu pažnju. Bez obzira šta sad želimo da pričamo, ovo je pred nama, ovo je tačka dnevnog reda i molim vas da poštujemo Poslovnik. Stanje u oblasti proizvodnje kvalitetnog šumskog semena i sadnog materijala u oblasti podizanja kvalitetnih šuma, očuvanju genetskog fonda šumskog drveća, a naravno u vezi sa tim i mnogo šire, u oblasti zaštite životne sredine, u našoj zemlji nije na nekom naročito visokom nivou. Mislim da je jako važno da zemlja koja drži do sebe i da zemlja koja hoće sebe da nazove ozbiljnom zemljom, pokrije ove oblasti dobrim zakonima, koji u praksi mogu da budu primenjeni. Pravni osnov za donošenje zakona iz oblasti očuvanja i zaštite životne sredine i očuvanja i zaštite biljnog i životinjskog sveta nalazi se u Ustavu Srbije, u članu 72. tačka 5. Do sada ova oblast nije bila nepokrivena. Ona je bila pokrivena Zakonom o semenu i sadnom materijalu, koji je donet 1993. godine i nešto izmenjen 1994. godine, i ovaj je zakon tretirao proizvodnju, doradu i korišćenje i promet semena i sadnog materijala, poljoprivrednog i šumskog bilja. Dve izuzetno važne teme tretirao je na potpuno isti način, oblast poljoprivrede i oblast šumarstva, što nije potpuno različito, ima sličnosti, ali u praksi ima jako mnogo razlika i vrlo je važno da se razdvoji. Ono što je važno jeste da i u jednoj i u drugoj oblasti mora da se poštuje poznavanje bioinženjeringa i savremene genetike, i mora da se zna koliko je urađeno na tom polju u svetu i da se to primenjuje. Razlika je u tome što neke od naših najvrednijih šumskih vrsta drveća ne donose i ne plodonose svake godine. Recimo, kada je u pitanju hrast, njegov urod se dešava u intervalima pet do sedam godina. Takođe, kod poljoprivrede je razlika i u tome što plantažnost jeste nešto što je izuzetno zaživelo na ovim prostorima. U oblasti šumarstva još uvek nije zaživelo, tek treba da zaživi, s obzirom na činjenicu da je potreban niz godina da bi se došlo do kvalitetnog sortnog semena. Zbog čega nam je još potreban ovaj zakon? Zbog toga što je važno da usaglasimo zakone i propise u našoj zemlji sa onim zakonima i propisima EU, i zbog toga je važno reći i naglasiti da je ovaj zakon donet prema direktivama Saveta Evropske zajednice koje regulišu i jedinstveno uređuju promet i tržište reproduktivnog materijala unutar EU. Odredbe ovog zakon odnose se na reproduktivni materijal šumskog drveća koje je kod nas rasprostranjeno, ali ono što je isto tako važno, u ovom popisu postoje one šumske vrste koje nisu naročito rasprostranjene kod nas, ali su rasprostranjene u nekom drugom prostoru. S druge strane, u ovom našem popisu nalaze se neke druge vrste koje se ne nalaze na popisu EU, ali EU dozvoljava zemljama članicama da se proširi ovaj popis onim autohtonim vrstama koje se nalaze na prostorima tih zemalja. S obzirom da naša zemlja ima izvanredan prirodni potencijal za proizvodnju reproduktivnog materijala koji je interesantan i za evropsko tržište, donošenje ovog zakona treba da omogući i našim proizvođačima – hajde da budemo potpuno otvoreni i da kažemo da je naša država, pošto je najveći broj šumskih sastava u njenom vlasništvu, i najveći proizvođač – da imaju potpuni pristup evropskom tržištu i da na taj način stiču prihod. Još jedna stvar koju moram da kažem jeste da je činjenica da se godišnje u Srbiji pošumi između 2.000 i 3.000 hektara, a da je neki naš cilj da se pošumi 20.000 hektara. Postoji mnogo razloga zašto je ovaj cilj teško postići. Jedan od njih je nedostatak adekvatnog i kvalitetnog semenskog materijala. Zbog toga je Vlada ovim predlogom zakona predložila mere za podizanje nivoa proizvodnje sadnog materijala, koji treba da bude zasnovan na kvalitetnom i genetski proizvedenom semenu. Trenutno u našoj zemlji postoji samo jedan semenski centar i, naravno, oprema u njemu je potpuno dotrajala i skoro da je neupotrebljiva. Predlogom ovog zakona daje se mogućnost da proizvođač reproduktivnog materijala bude i privatnik, dakle ono što je bilo i u prošlom zakonu, ali je novina što ukoliko on nije stručno lice, dakle nije diplomirani inženjer šumarstva sa položenim stručnim ispitom, mora da primi stručnjaka koji će stručno rukovoditi ovim poslom. Ovim zakonom predviđeno je kako da se vrši proizvodnja reproduktivnog materijala, kako da se vrši kontrola te proizvodnje, postupci dorade reproduktivnog materijala, kvalitet dorade, promet i upotreba reproduktivnog materijala, kao i nadzor i kaznene odredbe za nepridržavanje istog. U prelaznim i završnim odredbama dat je rok od godinu dana preduzećima i drugim pravnim licima koja se bave ovim poslom da usaglase svoje poslovanje sa ovim zakonom. Kako je ovo ne samo po mom, nego i po mišljenju Demokratske stranke Srbije jedan od vrlo važnih i strateških zakona, jer dozvolite očuvanje naše sredine jeste strateški važno i jeste cilj svake ozbiljne vlade, poslanička grupa Demokratske stranke Srbije će podržati ovaj zakon, a podržaće ga i zbog toga što je ovo primer kako da se nacionalno blago, prirodno blago ove zemlje, sačuva za budućnost i za nauk našoj deci.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a za reč da se pripremi narodni poslanik Mika Vlaović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća. Šta se želelo postići ovim zakonom? Ovim zakonom se po prvi put reguliše proizvodnja reproduktivnog materijala šumskog drveća, s obzirom da se ova oblast do sada tretirala Zakonom o semenskom i sadnom materijalu, u kome je uglavnom standardizovan poljoprivredni semenski materijal, a u manjoj meri i šumski semenski materijal. U Srbiji danas konkretno postoji problem nepošumljenih površina. U pitanju su goleti, požarišta i čistom sečom degradirane su bukvalno čitave oblasti. U Srbiji je skoro 2,5 miliona hektara pod šumom, od čega se oko 1.150.000 hektara nalazi u vlasništvu države, odnosno pod direktnim gazdovanjem Javnog preduzeća "Srbijašume". Ono što je potrebno šumarstvu da bi napredovalo i da bi Srbija sa kvalitetom svoje drvne industrije stala rame uz rame sa mnogim drugim zemljama jeste kvalitetna proizvodnja sadnog i semenskog materijala. To je polazna osnova od koje zavisi kako će naše šume izgledati za 50, 60 ili 100 godina. U članu 3. pobrojane su mnoge vrste koje su preuzete iz direktive Evropske unije i koje se bave ovom oblašću. U tom spisku vidimo 20 vrsta drveća koje se kod nas mogu uzeti u obzir, koje su odomaćene vrste, a od kojih se može prikupljati reproduktivni šumski materijal. Većina tih vrsta kod nas je u upotrebi samo kao dekorativno ili ukrasno drveće i šiblje. Pored vrsta koje su dominantne u srpskom šumarstvu, Ministarstvo se mora pobrinuti da zaštiti endemske vrste sa ovih prostora, a posebno naglašavam primer Pančićeve omorike. Postoji danas veštački zasađena i odnegovana sa matičnim stablima Pančićeve omorike, a od koje se sakuplja semenski materija. Ne može se dozvoliti da Pančićevu omoriku, jedno značajno prirodno obeležje Srbije i srpskog šumarstva, u svet šire Nemci ili Česi. Da li je zaštićena ova vrsta? Umesto da je zakonski zaštitimo, Pančićeva omorika je danas pred nestankom u šumama Srbije, u šumama na Tari i Kopaoniku. U članu 8. se govori o uvozu reproduktivnog šumskog materijala i sada se vraćamo na početak priče. U Srbiji, direktno pod nadležnošću Javnog preduzeća "Srbijašume", oko 1.150.000 hektara je šuma i postavlja se pitanje da li smo mi od tog kapaciteta sposobni da proizvedemo dovoljno semenskog materijala ili da se bavimo uvozom, dok naši kapaciteti propadaju i trule po šumama Srbije. Pametnije je ta sredstva od uvoza uložiti u razvoj i podizanje novih plantaža i rasadnika, što će svakako povećati broj sadnog materijala. Može se uvoziti semenski materijal, ali za parkovske vrste, mada se i od njih dosta toga može proizvoditi u Srbiji. Nezamislivo je ne proizvesti dovoljne količine sadnica hrasta, bukve, jele, bagrema, bora i svih vrsta koje su kod nas odomaćene. Potrebna je samo koordinirana kampanja za prikupljanje tog semenskog materijala, a ne da se radi kampanjski onda kada to zahteva situacija i obično se desi da tada nemamo nikakav urod semena. U Srbiji postoje tri velika rasadnika koja su pod nadležnošću gazdinstava, a to su rasadnici u Beogradu, Kruševcu i Požegi, i nekoliko manjih koji se nalaze pod patronatom pojedinih šumskih gazdinstava u Srbiji. Na neki način oni čine okosnicu od koje zavisi budućnost srpskih šuma. Ovaj zakon se samo članom 16. odnosi na rasadnike ukrasnog drveća i šiblja, a ovih rasadnika je u Srbiji izgleda najviše. To se konstatuje i u obrazloženju ovog zakona na strani 5, da je proizvodnja u ovim rasadnicima i deset puta veća, znači proizvodnja reproduktivnog materijala ukrasnog drveća i šiblja deset puta je veća od proizvodnje reproduktivnog materijala šumskog drveća. Da li to znači da se u Srbiji više posadi šumskog drveća u dvorištima i u parkovima nego što se pošumi goleti? U članu 27. opisuje se procedura sakupljanja semenskog materijala. Jedan od bitnih faktora koji se ne pominje prilikom sakupljanja semenskog materijala je i bonitet zemljišta. Mislim da je dobar bonitet uslov za dobro seme, odnosno vrste. Mislim da nije svejedno sa kog se boniteta ubere semenski materijal i na kom će se bonitetu posaditi pomenuti semenski materijal. U članu 40. propisuje se rok trajanja reproduktivnog šumskog materijala. Ukoliko je klijavost neke semenske vrste 5, 7 ili 10 godina, potrebno je produžavati rok sve do gornje granice klijavosti vrste. S obzirom da je rasadnička proizvodnja skupa, neophodno je krenuti sa ispravnim semenskim materijalom, da bi se došlo do optimalnog broja zdravih i mladih sadnica namenjenih pošumljavanju. Kada smo već kod rokova, u članu 33. propisuje se vreme čuvanja dokumentacije reproduktivnog šumskog materijala na pet godina. Smatram da je neophodno trajno čuvanje dokumentacije o ovom materijalu, a iz razloga praćenja novonastalih pošumljavanja. S obzirom da taj proces dugo traje, mogu se izvesti pojedini zaključci do kojih se dolazi praćenjem svih novonastalih promena, počev od sađenja pa sve do pune zrelosti. Neke pojave se baš mogu objasniti kao posledica korišćenja određenog semenskog materijala, a do toga se može doći analizom sačuvane dokumentacije o semenskom materijalu. Kao poslednju primedbu naveo bih problem standardizacije i rekao da se vrši uvođenje na mala vrata genetski modifikovanog semenskog materijala u oblasti šumarstva. Član 29. bavi se standardom, a standard još uvek nosi ime danas nepostojeće države. Ovde kaskamo za vremenom, kao i u drugim granama privrednog i društvenog života. Jugoslovenski standard za topole i vrbe donet je još 1964. i 1967. godine, znači skoro pre 40 godina, a od tada su u širokoj primeni kod nas klonovi topola i vrba, što je po postojećem standardu nepoznato. Potrebno je najhitnije doneti novi srpski standard, usaglašen sa međunarodnim propisima, normama i oznakama. Kad kažem oznake, navešću vam jedan konkretan primer kada je u pitanju lišćarsko-tehničko drvo, a sastoji se u sledećem: oznake za najkvalitetnije, značitrupaca, kod nas su F klasa, L, K, prva, druga i treća klasa za rezanje. U zemljama Evropske unije to izgleda ovako. Najkvalitetniji trupci su A klase, B, C i D. Zamislite kakve sve probleme imaju ljudi koji su zaposleni u šumskim gazdinstvima kada žele da sklope neki posao sa inostranim partnerima. Taj poslednji standard važi još od 1979. godine. Na primer, za kolarsko drvo od 1955. godine, brodska građa za katarke i jarbole iz 1969. godine itd. U članovima 12. i 34. pominje se genetski modifikovan semenski polazni materijal, ali u šumarstvu, da ne bude zablude, to ne predstavlja isto što i klon topole i vrbe. Genetski inženjering je teško zamisliti u šumarstvu i sasvim je nepotreban. Ovde postoje dve opcije: da uvozimo genetski modifikovan semenski materijal ili da se i mi bavimo genetskim inžinjeringom, odnosno eksperimentisanjem. Selekciju stabala, donatora ili sastojina donatora semenskog materijala vrše radnici šumarske struke. Jednostavno se periodičnim ili sanitarnim prorednim sečama eliminiše ono što ne zadovoljava kriterijume zdrave sastojine. Stabla koja su deformisana, degradirana, bolesna, napadnuta štetočinama ili gljivama, odstranjuju se. Vremenom se dobija zdrava sastojina, spremna za proizvodnju kvalitetnog semenskog materijala. Istovremeno se na takav način poboljšava prirast. Na jednom primeru se može videti besmislenost genetskog inženjeringa u šumarstvu. Vreme oplodnje, recimo, bukve je 120 godina. Baš bih voleo da vidim tu ekipu genetičara koja će da proprati svoj genetički eksperiment. Kao prvo, nemamo uslova, nemamo sredstva, a kao najbitnije, nemamo ni razloga za to. Ministarka je, inače, poznata kao ljubitelj genetski modifikovanog semenskog materijala, doduše u poljoprivredi, a dolazimo polako i do srpskih šuma. Moramo se bazirati na ulaganje sredstava za podizanje velikih rasadnika pri svakom regionu u Srbiji, pogotovo tamo gde postoje velike nepošumljene površine. Srbija treba da se okane skupih eksperimenata u oblasti genetskog inženjeringa. Optimalni prirast postiže se pravilnim gazdovanjem i gajenjem šuma. Selekcijom najboljih stabala dobijaju se sastojine koje će dati i kvalitetan semenski materijal i kvalitetne drvne sortimente. Šumsko bogatstvo je jedno od nekoliko preostalih prirodnih bogatstava koji mogu Srbiju da postave na zdrave temelje.
Zahvaljujem se Radiši Iliću. Pauza, pa prvi govornik je narodni poslanik Mika Vlaović, kao izaslanik originalnih srpskih seljaka.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad sednice. Molim vas da utvrdimo kvorum. Zahvaljujem. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Miki Vlaoviću, a koji je na dnevnom redu, samo da konstatujem, Vlada Srbije je povukla Predlog zakona o Vladi kao tačku dnevnog reda ove sednice. Zahvaljujem. Konstatujem da je iz dnevnog reda ova tačka povučena. Reč ima narodni poslanik Mika Vlaović, a neka se pripremi narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća dobar je znak da će na red doći mnogi zakoni o poljoprivredi koji su možda važniji i od ovog, ali neka stvari idu redom. Proizvodnja kvalitetnog šumskog semena i sadnog materijala veoma je važna za podizanje kvalitetnih šuma, očuvanje šumskog sadnog fonda i zaštitu životne sredine. Nasleđe o kome ne bih govorio dovelo je da su nemilosrdno sečene šume, a da je malo sađeno novih. Godišnje se sadi od 2.000 do 3.000 hektara, a trebalo bi da se sadi deset puta više. Po članu 8. Predloga zakona, seme i sadnice se neće moći uvoziti ako u Srbiji ima dovoljno semena i sadnog materijala. Ovaj član će se brisati ulaskom Srbije u Evropsku uniju. Ovo je član koji treba pozdraviti. Kao zemljoradnik apelujem na Vladu da kada bude donosila sledeće zakone o poljoprivredi, da sve poljoprivredne proizvode kojih ima u zemlji zaštiti od uvoza i da pomogne ovoj poljoprivredi koja je sada u takvoj situaciji u kakvoj jeste i da se spremi za utakmicu kada uđe u Evropsku uniju da može da se nosi sa poljoprivredom Evrope. Srbija ima potencijale za proizvodnju sadnica šumskog drveća. Ima čak i viška. Pošto su šume u državnom vlasništvu, značajna finansijska sredstva mogla bi se dobiti od izvoza semena i sadnica šumskog drveća. Novo je u ovom zakonu što postoje četiri kategorije semena i sadnica: prva, druga, treća i četvrta, a četvrta je tako ograničena da jedino u nedostatku tri kvalitetne grupe sadnog materijala mogu da se sade, a četvrta samo pod uslovom da nema dovoljno semena i sadnica prve, druge i treće, uz odobrenje Ministarstva poljoprivrede. Po zakonskom predlogu, za podizanje novih zasada šuma moraju se koristiti kvalitetne sadnice. Semena i sadnice, proizvedene kvalitetne, po međunarodnim standardima, mogu se izvoziti i doneti zemlji značajna devizna sredstva. Ovaj predlog zakona ne odnosi se na ukrasno drveće i žbunje, to će biti regulisano nekim drugim zakonom. Mogu da vam kažem da je ovo dobar zakon, ima svegauloženo dva amandmana koji su prihvaćeni, i vladajuća i opoziciona garnitura prihvatila ga je kao dobar. Rekao bih, DSS će glasati za ovaj zakon, a pozivam i ostale poslanike da za ovo glasaju. Bilo je reči i o nekim stvarima koje nisu na dnevnom redu, a pošto sam zemljoradnik, ne mogu a da ne kažem, brane poljoprivredu oni koji su je nekoliko godina uništavali. Kako to demokrate pokazuju dušebrižništvo za seljake kada među njihovim poslanicima nema nijednog zemljoradnika. Pričajući o elementarnoj nepogodi, dozvolićete, moram da primetim, neka me neko osudi ako nije istina, elementarna nepogoda je nesreća i za zemlju, a za poljoprivredu posebno, uništi dobar deo useva, rada i nadanja zemljoradnika, znoja, truda, ulaganja, ali ima ipak jednu dobru osobinu, nikada ne zahvati celu zemlju i ne događa se svake godine. Demokratska stranka, vladajući tri godine Srbijom, bila je gora od elementarne nepogode.Ubiše se dokazujući da treba uvesti premiju i za šećernu repu, a ja se pitam, znajući neke stvari dobro u Vojvodini, direktor bivši Demokratske stranke kupio je tri šećerane za devet evra, pa, je l' mu nisu dovoljno vratili dug, jer još treba da pljačkamo poreske obveznike, a da dajemo premiju za šećernu repu da bi neko imao besplatnu sirovinu. Još nešto ima što moram da kažem. Pa, neka mi zameri ko misli da nisam u pravu. Imali su Kolesara i Janjuševića, mogu da se pravdaju da je to nešto što im je uletelo onako, nisu bili vrhunski članovi, ni u vrhu Demokratske stranke, ali ima nešto drugo što je veoma opasno, oni u Vojvodini pomažu garnituru Lige socijaldemokrata, koja u Vojvodini ima jako loše uporište, nekoliko odbornika i nekoliko poslanika. Njihov predsednik, kada je postao predsednik Skupštine Vojvodine, izjavio je, a to je "Blic" objavio, verovatno je istinito: "Nemam ništa od imovine, svu imovinu sam prodao 93. godine, u inflaciji, da preživim." I, posle tri godine vladavine useli se gospodin u vilu na ograđenom novosadskom Dedinju. Ne znam od koga se to političari ograđuju i koga se boje. Ko to treba da ih čuva. Ima dve jakuzi ili đakuzi kade. Ja sam seljak i u to se i ne razumem. Kupam se u običnoj, a i to je veličina, jer još uvek se dobar deo zemljoradnika u Srbiji kupa u koritu. Pokrajinski ministar poljoprivrede kupuje tri salaša u Srbobranu, a od Pokrajinske vlade traži stan. Valjda neće stan da kupi, to će od Vlade dobiti džabe. I, napada Vladu Srbije kako malo daje poljoprivredi i kako malo daje Vojvodini. Đorđe Đukić, predsednik Izvršnog veća Vojvodine, za tri godine vladavine napravio je farmu i klanicu vrednu nekoliko miliona evra. Nisam policajac, ni istražni sudija, da istražujem kako je, ali dovoljno me pamet služi da znam da od plate nije moglo. I, sve bih i to, na kraju, oprostio, ali neka oroče kada će ostali građani Srbije imati to isto što su oni stekli za tri godine. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne samo Ustav već i potreba branše je zahtevala da ovaj zakon još ranije bude predstavljen javnosti i da prođe skupštinsku proceduru. Ovaj zakon nije za idealne pohvale, ali nije ni za veliko kuđenje. On će dati nove smernice u šumarstvu i struci - kako treba da se vrši organizacija i priprema sadnog materijala za buduće pošumljavanje i povećanje šumovitosti određenih regiona naše zemlje. Radim u Nacionalnom parku "Fruška gora"već više od 30 godina i problematika proizvodnje i promet sadnog materijala su mi dosta poznati. Upoznat sam od osnivanja rasadnika, pa preko formiranja rasadnika, pa do uspostavljanja semenskih sastojina, tako da ta problematika mora biti rešavana zakonskim putem i ona je bila rešavana na određeni način, tako da ovaj zakon sada to radikalno komentariše, u smislu da se ova proizvodnja mora uspostaviti u skladu sa evropskim normama. Ova oblast je do sada rešavana propisima za šumsko bilje, tako da ti propisi treba da se regulišu ovim i sličnim zakonom, sličnosti i razlike u proizvodnji poljoprivrednog i šumskog bilja traže odgovore u obliku zakona, a ti odgovori su već komentar na tu evropsku uniju koji su i dali zadatak, oni nam nude i nalažu ovakva i slična rešenja, mada kad posmatram sa stručnog i zdravstvenog aspekta naše šume nisam baš pobornik njihovih svih rešenja. Treba nekad i mi sami sebi da postavimo pitanje i da damo odgovor, to je neka naša specifičnost. Semenske sastojine šumskog bilja se sada nalaze u državnom posedu i one kao takve ne mogu da se organizuju bez vremenske distance, kad koja vrsta počne da plodonosi ili kad je zrela za uzimanje semena iz te sastojine(učestalost plodonošenja kod hrasta jeste 5-7 godina), a to se meri i vremenom od 50 do 100 godina, tako da ovaj deo zakona pripada nekom budućem komentaru i pitanje je kako će se regulisati ti vlasnički odnosi, a znamo da najbolje rezultate i najveću kontrolu tih sastojina mogu da imaju u Evropi kompanije i privatne firme koje se bave tom delatnošću. Znamo mi da naša zemlja ima dobre potencijale za proizvodnju reproduktivnog materijala koji bi bio interesantan za evropsko i svetsko tržište.Jednim od članova ovaj zakonreguliše polazne osnove za proizvodnju reproduktivnog materijala šumskog drveća. I tu bi mogao da se da neki komentar, šta je to za Evropu šumsko drveće a šta za nas. To šumsko drveće nije šumsko drveće jer ima biljaka koje su u hortikulturnom smislu za nekog od ekonomskog odnosno šumskog značaja, a za nekog su hortikulturnog odnosno urbanog značaja. Osnovne odredbe ovog zakona su predstavljene u osam članova. Ministar ustanovljava regione, provenijencije, znači vrši se ustanovljavanje polaznog materijala odnosno matičnjaka, plantaže i sl. Ministarstvo vodi registar regiona provenijencije polaznog materijala za proizvodnju, ko može da se bavi proizvodnjom reproduktivnog materijala je regulisano u pet stavki, gde se navodi koji su to uslovi bitni da se on može registrovati. Knjiga reproduktivnog materijala mora da se vodi, knjigom se reguliše ceo sistem kontrole, vrsta sorti, količina, starost, datum izvođenja radova. Kontrolu reproduktivnog materijala vrši Ministarstvo, stručnu kontrolu Ministarstvo može da poveri preduzeću ili pravnom licu. Ministarstvo izdaje uverenje o poreklu reproduktivnog materijala. Doradu reproduktivnog materijala, semena – sušenje, trušenje, čišćenje, kalibriranje, pakovanje, dezinfekciju i dezinsekciju – može da vrši preduzeće, drugo pravno lice ili preduzetnik dorađivač, koji mora da ispuni određene uslove, prostori opremu i da tim poslovima rukovodi šumarski inženjer sa dve godine radnog iskustva i položenim stručnim ispitom. Tu ima raznih komentara i mišljenja, da li dve godine, znači sa većim iskustvom. Kvalitet reproduktivnog materijala; ovde će sigurno biti dosta problema oko norme. Te norme treba da propiše ministar. Ispitivanje i utvrđivanje reproduktivnog materijala iz uvoza vrši preduzeće odnosno pravno lice koje je ovlašćeno da izdaje sertifikate međunarodnog udruženja za ispitivanje kvaliteta materijala. Taj sertifikat nije jasan u ovom zakonu, ko će njega davati, koji su profili stručnosti potrebni. Promet i upotreba reproduktivnog materijala; to zakon predviđa u 7 članova, gde po članu 34. u promet može da se stavi reproduktivni materijal šumskog drveća poznatog porekla, selekcionisan, kvalifikovan ili testiran. U promet može da se stavi reproduktivni materijal koji potiče od genetski modifikovanih organizama samo ako je testiran. Ovaj član, sa dozvolom ovih genetski modifikovanih organizama, vrlo je problematičan, jer mi znamo da nemamo ni iskustva sa takvim genetskim modifikovanim biljkama, koje bi verovatno u nekoj radikalnoj proizvodnji mogle da zagade naše čisto područje, a to čisto područje je u Evropi i svetu već poznato, i time bismo mi ugrozili sami sebe, a omogućili svim prometnicima odnosno ljudima koji se bave trgovinom repromaterijala da na naše prostore mogu da donose ko zna kakvu robu i kog porekla. Što se tiče pakovanja i prometa sadnog materijala, mislim da tu neće biti problema, u tom smislu da mi kao struka nismo u stanju da propratimo sve svetske trendove, tako da tu neće imati bilo ko šta da zameri, a znamo da će i kontrolori usmeravati ceo taj prometni sistem, sa biljnim vrstama koje budu upućene u bilo koji deo sveta, to su ambalaža i to su kompletna propratna dokumenta koja prate te pošiljke. Inspekcijski nadzor se vrši nad reproduktivnim sadnim materijalom, a nad proizvodnjom, doradom, prometom i upotrebom reproduktivnog materijala Ministarstvo vrši preko šumarskog inspektora. U vršenju inspekcijskih poslova inspektor je ovlašćen i dužan da izvrši kontrolu u šest odnosno devet tačaka i ukoliko je to sve u skladu sa zakonom taj nadzor je uredan. U članu 45. ovog zakona stoji da je protiv rešenja inspektora dopuštena žalba Vladi Republike Srbije. Taj član nije logičan, ukoliko dođe do greške inspektora iz subjektivnih razloga, a vremenska distanca bude duža od nekoliko dana, ceo taj transport ili količina robe može da propadne i propašće. Ko je za to tada odgovoran? Zakon to ne pokazuje. Ako ovaj zakon zaživi, mi u šumarstvu ćemo tek za narednih 50, odnosno 100 godina moći da komentarišemo kvalitet naših šuma, kao što su to danas baseni (Posavski, Podunavski i ostali). Ili, šta da uradimo sa Pančićevom omorikom iz Zaovina sa Tare, koja je sada na izdisaju, i pitanje je da li ćemo uspeti da sačuvamo matična stabla sa kojih ćemo uzimati šišarke. Bio sam 1968. godine u Češkoj i oni i danas imaju kulture Pančićeve omorike koje genetski potiču sa Tare. Te kulture su podignute 1903. godine i one danas predstavljaju najkvalitetnije kulture ove vrste. Naše trušnice su u teškom i neremontovanom stanju i proizvode po sistemu iz 18. veka. Verovatno će ovaj zakon regulisati i tu oblast, pa nećemo morati da se borimo sa genetski modifikovanim biljkama, u koje struka nema poverenja.
Reč ima narodni poslanik Vladislav Kronić, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, zaista imam zadovoljstvo da govorim pred ovim visokim domom o zakonu koji reguliše oblast poljoprivrede. Mislim da je izlišno govoriti koliki je značaj poljoprivrede za ovu jednu ovako agrarnu zemlju, gde se 44 posto stanovništva bavi poljoprivredom, gde 33 posto stanovnika ove zemlje poseduje poljoprivredno zemljište i poljoprivreda je, u svakom slučaju, i naša uzdanica, a i bila je majka spasa u svim ovim teškim godinama. Naravno, možemo otvoriti raspravu da li je baš zakon o šumskom reproduktivnom materijalu najvažniji poljoprivredni zakon, ali to neka služi na čast ostalim vladama koje nisu regulisale oblasti iz poljoprivrede. Naravno da lično očekujem da će se i drugi zakoni, vrlo bitni zakoni, zakon o šumama, vodama, zakon o veterini, zakon o zaštiti bilja, uskoro naći pred ovim visokim domom i da ćemo o njima raspravljati. I šume su vrlo značajno pitanje u Srbiji, jer ako uzmemo i uvažimo činjenicu da 2,5 miliona hektara u ovoj zemlji zauzimaju šume, da je to jedna trećina površine u Srbiji pod šumama, moramo da uvažimo činjenicu da je to vrlo važno. Šume same po sebi predstavljaju veliko bogatstvo, pre svega zbog toga što se na šumarstvo ne oslanjaju samo industrija drveta, industrija nameštaja, u tim šumama žive i životinjske i biljne vrste, u njima se uzgaja divljač, a i moraćete priznati, drage dame i gospodo poslanici, svima nama je prijatno boraviti u šumama. Šume imaju jedan zaista ogroman ekološki značaj. Potreba zakonskog regulisanja šuma uočena je u ovoj zemlji vrlo davno. Još u Dušanovom zakoniku imamo članove koji se odnose na regulisanje pitanja odnosa prema šumama. Takođe, i Miloš Obrenović zakonima je regulisao pitanje odnosa prema šumama, a ako konstatujemo, a nadam se da tu imamo konsenzus, naše šume su u vrlo lošem stanju. Uvek posle ratova i kriza upravo su šume pomagale da se iz njih izađe. Pošto se mi sada nalazimo, takođe, u jednom vremenu posle ratova i kriza, sigurno je da moramo učiniti štošta da popravimo upravo situaciju u šumama. Ako uvažimo činjenicu da je ovaj visoki dom doneo Prostorni plan Republike Srbije, gde se kaže da u centralnom delu treba podići pošumljenost sa 27 na 37 posto, a u Vojvodini sa 6 na 11 posto, sigurno je da to određenim kvalitetnim materijalom i treba uraditi. Da spomenem samo i činjenicu da danas mnoga staračka domaćinstva ne obrađuju svoje zemljište, napuštaju svoje zemljište, i da na tim zemljištima 6, 7. i 8. klase bi bilo jako dobro, uz pomoć države, povećavati pošumljavanje. Naravno, G17 plus će podržati ovaj zakon u svakom slučaju, upravo zbog toga što on reguliše taj polazni materijal, kojim mi treba da osvežimo i obogatimo naše šume. Ovo je jedan dobar zakon. On nije rađen na brzinu, rađen je postupno, uz konsultaciju struke, i to naših stručnjaka, a naravno i stručnjaka iz susednih zemalja. On, s obzirom da se uklapa u evropsko zakonodavstvo (postoji samo jedan član koji nije uklopljen, o njemu ću malo kasnije), omogućava više stvari. Pre svega da se mi osposobimo i da jednim zakonom, koji je uklopljen u evropsko zakonodavstvo, omogućimo našim proizvođačima da nađu put evropskog tržišta. Takođe je vrlo bitno u ovom zakonu što se u članu 3. navedene 52 vrste šumskog drveća na koje se on odnosi. Naravno, ovaj zakon se ne odnosi na ukrasno bilje nego na šumsko drveće. Reći ćete da je puno 52 vrste, i tu se nalaze i biljne vrste koje se ne gaje u našim uslovima, ali to je upravo zbog toga da bi on bio evropski kompatibilan, da bi sadnice proizvedene od tih biljnih vrsta mogle da nađu put u EU. Kao što rekoh, ovaj zakon u svom prvom poglavlju reguliše upravo ono što je jako bitno, a to je priznavanje polaznog materijala za proizvodnju šumskog bilja. U svom drugom poglavlju reguliše proizvodnju reproduktivnog materijala, i tu bih ukazao na jedan momenat; za razliku od prethodnog zakona, koji je dozvoljavao razne marifetluke koji su se tu događali, ovoga puta tačno je regulisano da proizvodnjom može da se bavi samo pravno lice, a i ono mora da ima zaposlenog diplomiranog šumarskog inžinjera, što do sada nije bio slučaj. Fiktivno su se pokrivali raznim papirima, ugovorima, a faktički ga nisu imali. U četvrtom poglavlju je precizno propisano kako se vrši kontrola proizvodnje reproduktivnog materijala. U petom poglavlju je propisana dorada tog reproduktivnog materijala. U šestom poglavlju se obrađuje i propisuje kvalitet tog reproduktivnog materijala. Sedmo poglavlje za mene je takođe jako značajno, jer se u njemu reguliše promet ovog materijala. Ono što je takođe jako važno kod sprovođenja svakog zakona je nadzor nad tom proizvodnjom, koja je regulisana u osmom poglavlju. Naravno, nijedan zakon nije dobar ako nema odgovarajuće kaznene odredbe i u ovom poglavlju su regulisane i te kaznene odredbe. Ono što je, po meni, takođe značajno i zbog čega pozivam dame i gospodu poslanike da podrže ovaj zakon, ovaj zakon ne predviđa dodatna finansijska sredstva u budžetu Republike Srbije, i pozivam vas da svojim glasovima podržite ovaj dobar zakon.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, za nas u SRS nije sporno da treba doneti zakon o reproduktivnom materijalu šumskog drveća, ali ne postoji nijedan jedini razlog predviđen Poslovnikom Narodne skupštine Republike Srbije da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Obrazloženje Vlade, kao predlagača, zaista nije uverljivo i ne vidi se da nedonošenje ovog zakona po hitnom postupku može da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad organa i organizacija. Ovo su uslovi iz člana 157. našeg Poslovnika, zbog kojeg bi neki zakon trebalo doneti po hitnom postupku. Vi, gospodo iz vladajuće većine, imate čudan odnos i čudne aršine kada je u pitanju utvrđivanje da li nešto treba u ovom parlamentu da se radi po hitnom postupku, pa onda kada mi iz SRS predložimo da se po hitnom postupku razmatra i utvrđuje da li je predsednik Republike prekršio Ustav, vi onda mislite i glasate da to ne treba da se radi po hitnom postupku, a dobro znate da, ako predsednik Republike krši Ustav, da onda to zaista može da prouzrokuje štetne posledice i po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje, pogotovo za rad organa i organizacija. Predsednik poslaničke grupe SRS, gospodin Tomislav Nikolić vam je rekao na koja pitanja bi ministar trebalo da odgovori Narodnoj skupštini, da bismo mi iz poslaničke grupe SRS mogli da glasamo za ovaj predlog zakona. Izneću vam još neke detalje iz ovog zakona za koje smatramo da ne bi trebalo da stoje i koji će otvoriti mogućnost zloupotreba i različitih tretmana proizvođača reproduktivnog materijala šumskog drveća. Upravo želimo da naglasimo da ni ovaj, ni bilo koji drugi zakon, ne mogu da svojom primenom dovedu do toga da službeno lice koje primenjuje zakon može da ima različiti odnos prema različitim licima, odnosno da različita lica imaju različit tretman kod državnog organa. U članu 13. ste predvideli šta treba da radi ministar. Ovo nije samo u članu 13, nego u više članova ovog zakona, spomenuću samo ovaj jer je prvi po redu. Prema stavu SRS, ovi poslovi treba da budu u nadležnosti Ministarstva. Ministarstvo je organ, ministar je čovek koji se nalazi na čelu ministarstva, ali ne može da ima ingerencije predviđene ovim i ovakvim zakonima. U članu 20. u poslednjem stavu kažete da stručne poslove kontrole proizvodnje Ministarstvo može da poveri preduzeću i drugom pravnom licu iz člana 10. stav 2. ovog zakona. Čudno je i interesantno da ove stručne poslove iz ove oblasti treba da radi neko sa strane, neko treće lice. Bilo bi logično da je nadležno ministarstvo osposobljeno da ima kadrove koji mogu da obavljaju ove poslove. To bi tako sigurno i bilo da se u Ministarstva ne zapošljavaju partijski poslušnici, to je pogotovo bilo izraženo od 2000. godine, očigledno nastavljeno i do dana današnjeg, čim vi zakonom predviđate da morate nekog drugog da angažujete da obavlja poslove iz delokruga Ministarstva. U članu 24. imaju dva stava i ovi stavovi su kontradiktorni između sebe. Kažete - troškove kontrole proizvodnjom snosi proizvođač i uplaćuje na odgovarajući račun za uplatu javnih prihoda budžeta Republike. Visina troškova utvrđuje se u skladu sa propisima o naknadama troškova u upravnom postupku. U upravnom postupku se plaćaju administrativne takse. Ako su u pitanju administrativne takse, onda je njihova visina određena posebnim zakonom i ne može ovaj zakon da menja te iznose. Ako je reč o nekim drugim troškovima, onda to nisu na ovaj način regulisani troškovi u upravnom postupku. Tu postoji neki problem. Ne znam šta je predlagač mislio. Možda će gospođa ministar to da nam objasni. Kaznene odredbe su vam baš interesantne - novčanom kaznom od 50.000 do 1.000.000 dinara kazniće se za privredni prestup preduzeće ili drugo pravno lice - i onda nabrajate u kojim slučajevima. U drugom stavu istog ovog člana kažete - za privredni prestup iz stava 1. ovog člana kazniće se novčanom kaznom od 10.000 do 50.000 dinara i odgovorno lice u preduzeću ili drugom pravnom licu. Mi srpski radikali smo svaki put kada su ovakve kazne u pitanju načelno protiv ovako velikih raspona kazni, jer uvek kad postoje ovako veliki rasponi, onda onaj ko te kazne određuje ima široke mogućnosti da ovaj zakon zloupotrebljava. Šta je ovde posebno interesantno? Kada predviđate kazne za pravna lica, onda je odnos između najniže i najviše kazne 20 puta, a kada je u pitanju fizičko lice, onda je taj odnos pet puta. Zaista nisam videla logiku u ovakvom predlogu. Sledeći član 48, kažete - novčanom kaznom od 100.000 do milion dinara kazniće se za prekršaj preduzeće ili drugo pravno lice, pa onda kažete kad i zbog čega. Izuzetno je nelogično da je najniža kazna za prekršaj veća dva puta od najniže kazne za privredni prestup. Valjda je privredni prestup veći prestup od prekršaja. Trebalo bi da to bude izraženo kroz kaznene odredbe. U članu 49. kažete - novčanom kaznom od 5.000 do 500.000 dinara kazniće se za prekršaj preduzetnik ako postupi suprotno odredbi člana 4. stav 3. ovog zakona. U prethodnom stavu kažete - novčanom kaznom od 100.000 do 1.000.000 dinara kazniće se za prekršaj preduzeće ili drugo pravno lice ako postupi suprotno odredbi člana 4. stav 3. ovog zakona. Zašto jednu kaznu predviđate za preduzeće ili drugo pravno lice, a drugu kaznu za preduzetnika? To takođe mi, srpski radikali, smatramo da nije logično i mislimo da se, uz ove nedostatke na koje smo ukazali, možda moglo razmišljati o glasanju za ovaj zakon, ali ipak ovako koncipiran zakon nije prihvatljiv za poslaničku grupu SRS.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podizanje i obnavljanje šumskih sadnih materijala je kvalitativno podizanje šuma, jer svakako jedan od nacionalnih interesa, pre svega sa ekonomskog aspekta, ekološkog, biološkog, a po svemu sudeći i sa aspekta nacionalne odbrane, imajući u vidu neke intencije u sadašnjoj aktuelnoj vlasti, odnosno aktuelnih ministara i njihovih izjava. No, predlagač ovog zakona u članu 11. kaže da polazni materijal za proizvodnju reproduktivnog materijala može biti priznat klon i klonska smeša. Smatram da se za polazni materijal mogu isključivo koristiti materijali domaćeg porekla, odnosno zabraniti svaki uvoz reproduktivnog materijala, jer se lažnim deklaracijama, kao što se pod firmom reproduktivni materijali poznatog porekla ili pod firmom selekcioni reproduktivni materijal, odnosno kvalifikovani reproduktivni materijal, testirani, odnosno sortni reproduktivni materijal, uvozi sve i svašta, što je potvrdila naša praksa. Iz tih razloga se omogućava i uvođenje genetski modifikovanih vrsta, a njihov štetan uticaj na domaće vrste, naročito iste familije, ne samo da je nepoznat, rizičan, već i dokazano štetan po opšte zdravlje ljudi. Taj uticaj je loš na ceo ekološki sistem, biljni i životinjski svet, jer nakon uspostavljanja određene ravnoteže u prirodi uspostavlja se urod novih štetnih vrsta, pre svega mislim na štetočine, parazite i druge životinjske vrste, koje predstavljaju u ovim područjima napast za stočarstvo, za šumarstvo, a i za celokupno stanovništvo. Te vrste ranije nisu ni postojale, ali su se vremenom uspostavile, odnosno usele. Nema potrebe za uvozom bilo kakvih polaznih materijala za proizvodnju reproduktivnih materijala, kada imamo dovoljno zemlje, instituta i šumskog fonda, i imamo tog materijala za samoreprodukciju, dovoljno da možemo biti samo izvoznici toga, a nikako uvoznici. Smatram da samo treba izvršiti izuzimanje za sada posebne namene, pod kojom podrazumevam, recimo, član 4. stav 2, koje se odnose na ukrasno drveće i slučajeve specijalne namene, kao što su jelke za Božić, Novu godinu, neke stare zanate, kao što je crni bor za smolarenje i za proizvodnju katrana. Dokle god postoje takve neke vrste, odnosno dokle postoje interesi na tržištu, dok postoji potreba, treba dozvoliti, možda tako da ih nazovem, stare zanate, neka opstanu. To je deo prihoda za siromašno stanovništvo, mislim na neke krajeve kao što su brdsko-planinski. To treba dozvoliti, ali pre svega i imati u vidu da se vrši od domaćih vrsta, jer ne može jedan proizvođač semenskih vrsta da donese neke nove vrste modifikovane ili recimo klonske smeše. Dakle, samo pod određenim odobrenjima ministarstva, ako ono smatra da to treba dozvoliti, tamo gde su i određeni nadzori inspekcije, da se može vršiti i ova vrsta delatnosti stanovništva radi obezbeđivanja svih životnih sredstava. Fizička i pravna lica mogu da imaju jednako pravo da u tom slučaju ovakve vrste proizvode i da se to plasira na tržištu pod određenim inspekcijskim kontrolama, da se ne bi izvršila eventualna zloupotreba. Sa ove govornice bih samo pozvao ministarstvo nadležno za šume da, u saradnji sa ministarstvom koje je zaduženo za reformu školstva, izvrše akcije, odnosno da što više bude pošumljavanja, kao što je nekada bilo, u vreme kada sam bio omladinac i kada je ovakav gest bio koristan; neka i sada bude takvih akcija u našim sredinama, našim školama i kod našeg građanstva.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Predstavnik Vlade i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Predstavnik Vlade i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O IZDAVANjU PUBLIKACIJA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, Dragan Kojadinović, ministar kulture, želi reč? (Da.)
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, samo kratko uvodno obrazloženje. Zakon o izdavanju publikacija donet je 1991. godine i u tri navrata prilagođavan tekućim potrebama izdavača i korisnika publikacija, kao i bibliotekarskih institucija, ("Službeni glasnik RS", br. 37/91, 53/93, 67/93 i 48/94). Aktuelna izmena ovog zakona odnosi se na raspodelu poslova prilikom sprovođenja odredaba naznačenih u tekstu zakona i nepromenjenih od stupanja zakona na snagu. Svaka publikacija, bilo monografska, knjiga, video ili digitalni zapis, katalog, afiš, plakat, bilo serijska, sve vrste periodičnih izdanja, kao što su novine, magazini, stručni ili informativni časopisi, moraju imati CIP kataloški zapis i standardizacijski broj koji odgovara vrsti publikacije. Kataloški zapis se najčešće može pronaći po poslednjim stranicama knjiga i to zajedno sa standardizacijskim brojem, dok kod časopisa taj broj je najčešće na naslovnoj strani ili u impresumu. Ova dva broja, zapravo dva dokumenta, neophodna su da bi publikacija mogla biti urađena po važećem Zakonu o izdavanju publikacija. Takođe, po važećoj regulativi iz oblasti poreza na promet ("Službeni glasnik RS", broj 70/03), a važiće do kraja godine, ova dva dokumenta su takođe neophodna da bi publikacija bila oslobođena poreza na promet. Po zakonima koji su aktuelni, to je Zakon o javnim službama, Zakon o bibliotekarskoj delatnosti, ali i Zakon o izdavanju publikacija,posao oko izdavanja ova dva dokumenta je bio podeljen, mislim na CIP kataloški zapis i izdavala ga je Narodna bibilioteka Srbije, a adresa je Skerlićeva broj 1, Beograd, a standardizacijske brojeve Jugoslovenski institut, Terazije broj 26, Beograd. Izmenom Zakona o izdavanju publikacija koji predlaže Ministarstvo kulture, odnosno Vlada, oba dokumenta, odnosno oba zapisa bi izdavala Narodna biblioteka Srbije. Prema Zakonu o bibliotekarskoj delatnosti, Narodna biblioteka Srbije obavlja publikacije, ali standardizacijski broj je po međunarodnim stručnim pravilima deo svega toga i njen je sastavni deo. To bi značilo da Narodna biblioteka treba da u okviru svog zakona, odnosno u obimu posla, obavlja i standardizaciju, što do sada nije bio slučaj. Ovakvim rešenjem u Narodnoj biblioteci Srbije stekle bi se sledeće funkcije: izrada i distribucija tekuće nacionalne bibliografije, koja bi se temeljila na centralno-elektronskom katalogu sistema uzajamne katagolizacije, za koji kao vitalni deo jedinstvenog bibliotekarskog sistema odgovara Narodna biblioteka Srbije; prijem i čuvanje obaveznog primerka štampane publikacije; izradaISBN, ISSN, ISMN i DOI, koji označavaju organizaciono i stručno objedinjavanje sa servisom CIP Narodne biblioteke Srbije; prevođenje i distribucija tablica Univerzalne decimalne klasifikacije, čime se takođe postiže organizaciono i stručno objedinjavanje sa predmetnim i stručnim katalogom Narodne biblioteke Srbije; objedinjavanje i koordiniranje referalnih poslova, tu je i rad na bibliografijama, gde stoje i poslovi održavanja centralnog kataloga, tu su strane serijske publikacije i baza podataka. Imajući u vidu sve ovo što je navedeno, najracionalnije je za Narodnu biblioteku Srbije i za korisnike njenih usluga da se svi ti poslovi obavljaju na jednom mestu, što bi se ostvarilo predloženim rešenjem, zato što je Narodna biblioteka Srbija osposobljena da te poslove, koji pripadaju istom kontekstu, i obavlja. Sva ostala objašnjenja i uputstva imate u okviru ovog predloga zakona. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto se niko od poslanika nije prijavio za reč, zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, gospodin Dragan Kojadinović, ministar kulture, želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O ELEKTRONSKOM POTPISU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Lazar Čavić, Jovan Daja, Gordana Gajić, Zoran Antić, Srboljub Marinković i Stevica Deđanski. Amandmani koji, u skladu sa Poslovnikom, budu podneti do početka načelnog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Primili ste izveštaje Odbora za nauku i tehnološki razvoj i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, dr Aleksandar Popović, ministar nauke i zaštite životne sredine, želi reč? Da, izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, donošenjem zakona o elektronskom potpisu stvaraju se normativni, organizacioni i tehnološki preduslovi za bezbednost elektronskih dokumenata u elektronskim transakcijama i za njihov legalitet i legitimitet u pravnom saobraćaju. Elektronski dokumenti se zakonom definišu kao ekvivalenti papirnim dokumentima. Oni su punovažni i imaju dokaznu snagu. Elektronski potpisi, koji su u skladu sa odredbama zakona, imaju pravno dejstvo i morali bi biti privhaćeni na sudu kao sredstvo za dokazivanje. Zakonsko regulisanje elektronskog potpisa će uticati na pospešivanje elektronskog poslovanja u svim oblastima: trgovini, bankarstvu, osiguranju, turizmu, uslugama itd. Razmenom, putem interneta, standardizovanih elektronskih dokumenata vršiće se zaključivanje ugovora, plaćanje, kao i obavljanje drugih radnji u pravnom prometu, na efikasan način, uz manje troškova i bez neposrednog kontakta zainteresovanih strana, koji mogu biti u raznim krajevima sveta. U našoj zemlji, prema izveštaju Komisije Ujedinjenih nacija za Evropu, oko 700.000 stanovnika povremeno koristi internet, dok se procenjuje da oko 500.000 vrlo često koristi mogućnosti svetske mreže. Procenjuje se da svakodnevno internet koristi oko 0,3% stanovništva, odnosno ako se uzme u obzir da samo urbane sredine uglavnom imaju pristup internetu, taj procenat je oko 0,8%. Ukupan broj registrovanih domena u našoj zemlji početkom 2004. godine je bio 23.314 domena, a procenjuje se da je sada taj broj nešto ispod 25.000, a prodavnica oko 500, što znači da sve veći broj potrošača i u našoj zemlji koristi određene vidove elektronske trgovine. U našoj zemlji se od 1998. godine preduzimaju značajne i obimne aktivnosti na uvođenju i korišćenju tehnologije elektronskog potpisa u platnom prometu. Odgovarajući elementi tehnologije elektronskog potpisa već su implementirani u Zakonu o platnom prometu i Odluci o elektronskom načinu obavljanja platnog prometa. Od januara 2003. godine većina banaka u Srbiji razvija sopstvene sisteme za elektronsko plaćanje i u svojim sistemima koriste elektronski potpis. Pored napretka u oblasti platnog prometa, u praksi je uočena zainteresovanost preduzeća za elektronsko poslovanje i u drugim oblastima. Prisutna je i sve više se razvija svest o neophodnosti i velikoj koristi od primene elektronskog poslovanja među privrednim i finansijskim subjektima u Srbiji. Time se postiže ekonomičnije poslovanje, lakše komuniciranje sa domaćim i inostranim partnerima i komercijalne prednosti na tržištu. Iz svega što smo videli, vidi se da postoji jasna potreba da se u našoj zemlji donese zakon o elektronskom potpisu. Poseban uticaj očekuje se na uvođenje elektronske uprave i omogućavanje, na efikasan i racionalan način, putem dvosmerne elektronske komunikacije, opštenje između građana, privrednih subjekata i organa javne uprave u postupcima ostvarivanja njihovih prava, obaveza i interesa, kao što su registracija firmi, registracija vozila, prijava poreskih obaveza, dostavljanje podataka o ličnim i statusnim promenama, dokumenata potrebnih za uvozno-izvozne poslove itd. Zakonskim regulisanjem elektronskog potpisa, zasnovanog na primeni odgovarajućih međunarodnih standarda i preporuka, Srbija ispunjava jedan od osnovnih uslova za ostvarivanje komunikacije sa ostalim zemljama savremenog sveta, gde je elektronskog poslovanje postalo način života. Avgusta 1997. godine Nemačka je postala prva zemlja u kojoj je donet zakon o elektronskom potpisu, zatim su sledile Belgija, Danska, Italija i druge zemlje, a kasnije i zemlje iz našeg okruženja. U delu Srbije i Crne Gore, u Republici Crnoj Gori, zakon o elektronskom potpisu donet je oktobra 2003. godine. Predložena zakonska rešenja se uglavnom baziraju na Direktivi o elektronskom potpisu, zakonima članica Evropske unije i zemalja iz našeg okruženja, uvažavajući specifičnosti našeg zakonodavstva. Tehnologija elektronskog potpisa, na kojoj se baziraju zakonska rešenja, omogućava da strane u elektronskoj komunikaciji imaju mnogo više poverenja u elektronske transakcije. Naime, elektronski potpisi kao tehnologiju koriste kriptografiju, na bazi javnih ključeva, koji su idealno pogodni za komunikaciju preko otvorenog javnog interneta. Svaki korisnik generiše par ključeva, poznatijih kao javni ključ i privatni ključ. Samo javni ključ može dešifrovati dokument sa odgovarajućim privatnim ključem. Elektronski potpis nedosmisleno potvrđuje identitet pošiljaoca, kao i autentičnost i integritet elektronskih dokumenata. Jedinstven za pošiljaoca i za dokument koji se šalje, elektronski potpis se može verifikovati i ne može se poreći. Druga važna prednost koju elektronski potpis pruža je to što osigurava da su učesnici u transakciji baš oni za koje se predstavljaju. Za razliku od potpisa pisanog rukom, elektronski potpis ne samo što identifikuje pošiljaoca elektronskog dokumenta, već i osigurava da se sadržaj dokumenta ne menja u toku prenosa, što je najkritičniji deo elektronskog poslovanja. Elektronski sertifikati takođe pomažu da se proceni koje su robe i usluge dostavljene preko mreže originalne. Zakonskim propisivanjem uslova koje treba da ispuni elektronski potpis, uslova koji treba da zadovolje sredstva za izradu i sredstva za verifikaciju potpisa, kao i uvođenjem novih funkcija, sertifikacionih tela, obezbeđuju se uslovi za nedvosmislenu identifikaciju potpisnika, dokaz o tome da je potpisnik potpisao taj dokument. Sertifikaciona tela, u skladu sa zakonom, imaju funkciju izdavanja i upravljanja elektronskim sertifikatima. Oni svojim autoritetom imaju ulogu poverilaca elektronskih sertifikata. Na kraju, zakonom uspostavljeni okvir za elektronski potpis, zasnovan na sertifikacionim telima sa licencama, sigurno će predstavljati dodatni razlog za veće poverenje u elektronsko poslovanje sada i u budućnosti. Dame i gospodo poslanici, hvala vam što ste me saslušali.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Odbora za nauku i tehnološki razvoj - Nikola Jovanović, predsednik Odbora, i Zakonodavnog odbora - Miloš Aligrudić, predsednik Odbora) Ne. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Da. Ovlašćeni predstavnici za ovu tačku dnevnog reda su: ispred SPS - Svetislav Krstić, ispred DSS - Dejan Stojiljković i ispred poslaničke grupe DS - Milan Marković. Reč ima narodni poslanik Svetislav Krstić.
Uvaženi gospodine predsedniče, uvaženi članovi Vlade, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, u pitanju je veoma važan zakon o elektronskom poslovanju i dobro je što ga donosimo. Šteta je što to nismo učinili ranije, nego smo jedna od zadnjih zemalja koja donosi jedan ovakav zakon. Mislim da je u pitanju osnovni zakon bez koga ne možemo govoriti ozbiljnije o elektronskom poslovanju. Zbog toga će SPS podržati usvajanje ovog zakona. Donošenje zakona će omogućiti uklapanje u međunarodne tokove elektronskog poslovanja. Malopre smo čuli uvaženog gospodina ministra koji je rekao da negde oko 700.000 korisnika imamo u Srbiji, a po nekim podacima kojima raspolažem broj korisnika interneta, kao jedan od ključnih podataka koji može biti merilo, u Srbiji je negde oko 900.000. Dame i gospodo narodni poslanici, po procentu smo mi oko svetskog proseka, a što nije loše, ali mi bismo hteli da budemo evropski prosek. Želim da kažem da je prošle godine preko interneta obavljen poslovni promet u iznosu od dve hiljade milijardi dolara i beleži stalnu tendenciju rasta. Takođe, kada je u pitanju sklapanje poslova preko interneta, postoji tendencija rasta u našoj zemlji. Informatizacija svih poslovnih tokova je velika razvojna šansa naše Republike. Razvoj podrazumeva tri stvari: prva stvar je kapital, druga su kadrovi, a treća informacije. Kapitala nemamo, a ono što imamo nije baš najbolje investiran. Kadrove imamo, ali imamo nezadovoljavajuću strukturu i motivisanost kadrova. Što se informacija tiče, informacija je najcenjenija roba. Proizvodi se, transformiše, prenosi, prerađuje, kupuje, prodaje itd. Ako sada uzmemo sve ovo u obzir, očigledno je da će donošenje ovakvih zakona omogućiti i uticati na razvoj u našoj zemlji. Želim da istaknem neke od prednosti poslovanja na internetu. Ako imate firmu koja posluje na internetu ili koristi internet za poslovanje, tada se nalazite u poziciji kao da imate firmu u celom svetu. Ne morate imati firmu u centru Pariza i plaćati milionski zakup ili predstavništvo u Tokiju, kako bi vam firma u svetu bila poznata, ne morate imati razne predstavnike itd. koji puno koštaju. Dovoljno je da se na internetu pojavite i da vaša firma nađe svoje mesto. U Jugoslaviji postoji puno ljudi i puno firmi koji koriste internet za poslovanje. Želim da istaknem jednu veoma interesantnu pojavu koja ima velike posledice na celokupno dešavanje u našoj Republici. Sve je veći broj mladih ljudi koji rade kod kuće putem interneta za neke međunarodne firme. U Novom Sadu znam najmanje deset mladih ljudi, stručnjaka, koji rade za neke firme čija su sedišta u Australiji, Americi itd. i ostvaruju veoma pristojne zarade na taj način. Ovo može da deluje ohrabrujuće, obzirom da je očigledno da uskoro neće biti potrebno da se kod nas dešava ono što zovemo odliv mozgova. Neće morati mladi ljudi da odlaze i da budu fizički prisutni u razvijenim zemljama, neće morati da čekaju vize i dozvole za rad itd, moći će da rade za firme tako što će sedeti kući i to se sada već dešava. O tome moramo da vodimo računa i tu je naša velika razvojna šansa. Želim da istaknem da sve velike firme u svetu imaju otvoren konkurs za zapošljavanje ljudi koji znaju da rade na računarima. Što se tiče situacije u našoj zemlji, kada je u pitanju primena računara ima nekoliko ograničenja. Jedno od osnovnih ograničenja je komunikaciona infrastruktura. Imao sam prilike da pre godinu i po dana razgovaram sa bivšim direktorom Microsofta za Srbiju, gospodinom Franjom Riđijem i pitao sam ga šta je problem u Srbiji, da li su problem kadrovi, oprema. Rekao mi je da je problem komunikaciona infrastruktura. Opreme imamo, može biti bolja, savremenija, može biti više, imamo kadrove. To je jedan od velikih ograničenja komunikacione infrastrukture. Što se tiče ograničenja, želim da kažem da je u našem obrazovanju, u sistemu obrazovanja, informatičko obrazovanje nedovoljno zastupljeno. Mislim da veliki broj direktora škola gotovo da ne znaju da rade na računaru. Mislim da na taj način želim da istaknem simbolično da je potrebno preduzeti odgovarajuće mere kako bi se našoj deci omogućilo da u što ranijem uzrastu dođu u dodir sa računarom jer još uvek je za privatnu nabavku naših građana skup. Kada je u pitanju funkcionisanje infromacionih sistema, iskoristio bih priliku da se oslonim i na informacioni sistem Narodne skupštine, obzirom da je Narodna skupština jedna od najvažnijih ustanova u zemlji, koristim priliku da ukažem na jednu anomaliju koja može da bude i veoma opasna za bezbednost zemlje, a tiče se informacionog sistema Narodne skupštine. Nakon informacije, kada smo postali poslanici, izabrani za poslanike i došli u Skupštinu, u Skupštini postoji informatički centar i poslanici se pozivaju da se pojave i da koriste to. I otišao sam želeći da u pauzama koristim računare, i da bi neke svoje poslove možda mogao i ovde u Skupštini da uradim. Ljubazno sam dočekan, seo sam za računar i pokušao da otvorim korisnički nalog. Tada se desilo ono što sam očekivao, administrator sistema je rekao da nemam ovlašćenja i da ne mogu da otvorim korisnički nalog, nego mogu da koristim računar kao gost. Znajući da je to uobičajeno, kada neko dolazi i počinje da koristi neki sistem, obratio sam se zaposlenoj gospođi u informatičkom centru i zamolio da mi se od strane administratora omogući da otvorim korisnički nalog i da počnem da koristim računarski sistem koji je instalisan ovde u Skupštini, a između ostalog, pa da bismo ga i mi poslanici koristili. Nakon dva-tri dana dobio sam odgovor, ona mi je prenela odgovor, administrator je odgovorio, pa zar sada mi treba da otvorimo 250 naloga za poslanike, za sve poslanike, a pomislio sam, kamo sreće da svim kolegama poslanicima treba korisnički nalog. Tada sam pitao, recite mi kakva je procedura da se omogući korišćenje računara, a rečeno mi je neka se poslanička grupa SPS obrati sekretaru Skupštine, a on nažalost nije tu, sa molbom da vam se otvori korisnički nalog. Administrator to očigledno nije hteo da uradi na moju molbu. Poslali smo kratak zahtev, molimo da se našem poslaniku omogući otvaranje korisničkog naloga, kako bi mogao da koristi računar u informatičkom centru Narodne skupštine, dr Žarko Obradović. Taj zahtev smo poslali 19. aprila, pre sedam i po meseci. Stručna služba, na čelu sa sekretarom, nije se udostojila da poslaničkoj grupi i meni, kao poslaniku, da odgovor na jednu ovako uobičajenu molbu.
Izvinjavam se, gospodine Krstiću, da li hoćete da koristite i drugih 10 minuta?
Da, naravno. Tada sam rešio da istražim o čemu se tu radi. Kako je moguće da neko ne dozvoljava meni, kao narodnom poslaniku, da koristim računar, odnosno informacioni sistem Skupštine. Postojale su samo dve mogućnosti: ili je služba, na čelu sa sekretarom Skupštine, katastrofalno neažurna, to je jedno, ili drugo – neko ne želi da dozvoli poslanicima da koriste računare i imaju pristup računarskom sistemu Skupštine, što bi bilo sasvim razumljivo i uobičajeno. Pošto smo mi socijalisti po prirodi znatiželjni, a i poznajemo računare, rešio sam da vidim o čemu se tu radi. Raspitao sam se ko je administrator informatičkog sistema u Skupštini Srbije. To je firma koja se zove "Medijavorks". Ta firma je počela kao nevladina organizacija i transformisala se u privatno preduzeće. Naravno, nemam ništa niti protiv nevladinih organizacija, nemamo mi socijalisti ništa ni protiv privatnih preduzeća, pobogu, međutim, krajnje je neuobičajeno da se jedan tako važan posao, sa stanovišta bezbednosti Narodne skupštine, poveravam nekoj privatnoj, drugoj firmi, da ona to radi za potrebe Skupštine. To treba da radi odgovarajuća stručna služba Skupštine ili Vlade. U skupštinama se ne koriste spoljašnje firme ni za čišćenje hodnika, a kamoli za administriranje informacionim sistemom. Još sam se dalje zainteresovao, pa sam proučio kakav softver koriste administratori. Naime, da bi se upravljalo jednim informacionim sistemom postoji odgovarajući softver, i tada sam došao do vrlo interesantnih zaključaka, a to je da se koristi softver koji omogućuje prisluškivanje svih elektronskih tokova.
Gospodine Krstiću, da li mogu da vas zamolim po članu 100, spreman sam da vam pružim sve odgovore i objašnjenja, kao i Skupštini, da što se tiče softvera, molim vas, nastavimo kasnije, ne ovim povodom. Molim vas, imaćete razumevanja....
Gospodine predsedniče, ovo o čemu govorim su vrlo esencijalne stvari, principijelne i tiču se bezbednosti Narodne skupštine i bezbednosti Republike Srbije. Dozvolite mi da iskoristim svoje pravo kao predstavnik, a uskoro ću završiti.
Izvolite, iz razloga bezbednosti sam i želeo da vam dam objašnjenje, ali izvolite.
Molim vas, zna se kakav se softver koristi za administriranje informacionim sistemom. Želim samo da ukažem na jednu anomaliju i da ukažem da naša poslanička grupa zahteva da se administriranje informacionim sistemom Narodne skupštine poveri osposobljenim službama Skupštine ili Vlade, da se za to ne koriste privatne firme. Uzgred budi rečeno, firma "Medijavorks" ovaj posao administriranja obavlja i za američku ambasadu i za ambasadu Velike Britanije. Hvala lepo.
Hvala vama. Pošto sam vas upozorio po članu 100, dužan sam objašnjenje, da ne bi slučajno bilo ma koje vrste panike – ugovor sa jednom privatnom firmom smo zatekli, govorim o novom sazivu u Skupštini, molim vas, pod dosta čudnim okolnostima, obnovljen od strane potpredsednika prethodne Skupštine. Budući da su svi nadležni, od Odbora za bezbednost, preko predsednika Skupštine i stručne službe, ukazali na propuste koji postoje, pre svega radi širenja informacione mreže i zbog toga što ne može ne samo nevladina organizacija i privatna, nego ni vladina organizacija, dato je na analizu Elektrotehničkom fakultetu. Imaćemo ovih dana rezultate i u odnosu na to potpuno zaštićen, zatvoren inforamtički sistem. Bavimo se time već četiri meseca. Molim vas, ne moramo o svemu da govorimo za govornicom. Hvala vam najlepše. Izvolite, gospodine Nikoliću. U međuvremenu želim da obavestim da je ovlašćeni predstavnik ispred poslaničke grupe SPO-Nova Srbija narodni poslanik Nikola Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, jednog dana valjda ću i ja da saznam sve ove tajne koje drugi ljudi znaju, a čuvaju, jer nisu za druge. A, vama preporučujem, predsedniče, da kao i svaka nova vlast menjate ono što zateknete a nije dobro. A ne da zateknete nešto loše i da nam se žalite kako ste zatekli nešto loše. Ali, ja bih o zakonu, ove privilegije koje poslanici imaju, tako što mogu da idu na internet, to neka ostane za neki zakon koji ćete da izglasate, nadam se, u novom sazivu. Nemam ništa protiv da se modernizuje država i da ide u korak sa ostalim državama. I ovo je nešto što nas je čekalo kad-tad. Ne vidim razloge za hitan postupak, ali ste požurili verovatno zbog toga što se navršava kalendarska godina, pa da saberete koliko je zakona Vlada predložila, a pretpostavljamo da će to biti i deokampanje – mi smo ona Vlada što je predložila toliko i toliko zakona, više nego i jedna druga pre nje, s tim što ćemo mi da vas čekamo na tome kako se u Srbiji živi. Pa, vi pričajte šta ste sve usvojili, a mi ćemo kako ste srozali život u Srbiji. Da vidimo ko će da bude ubedljiviji. Samo želim da pitam predlagača zakona, kada je već hitan postupak, a to znači – bile bi nanete štetne, nesagledive posledice, znate već koliko bi trebalo razloga da ima da Vlada se usudi da dođe pred Skupštinu i da traži hitan postupak, znate.Te razloge su pogazile mnoge vlade, a i vaša se uopšte ne trudi da otkloni taj manir hitnog postupka. Ali, po članu 3. elektronskom dokumentu moći će da bude osporena punovažnost ili dokazna snaga zato što je u elektronskom obliku za sledeće poslove – pravne poslove kojima se vrši prenos prava svojine na nepokretnostima, ili kojima se ustanovljavaju druga stvarna prava na nepokretnostima, izjave stranaka i drugih učesnika u postupku za raspravljanje zaostavštine, formu zaveštanja, ugovor o ustupanju i raspodeli imovine za života, ugovor o doživotnom izdržavanju i sporazumu u vezi sa nasleđivanjem, kao i druge ugovore iz čitavog korpusa iz oblasti naslednog prava, ugovore o uređivanju imovinskih odnosa između bračnih drugova, ugovor o raspolaganju imovinom lica kojima je oduzeta poslovna sposobnost, ugovore o poklonu, druge pravne poslove ili radnje, za koje posebnim zakonom ili na osnovu zakona donetih propisa, izričito određena upotreba svojeručnog potpisa u dokumentima na papiru ili overa svojeručnog potpisa. E, kada ste već tako naumili da modernizujete državu, kada ste nam pripremili zakon o elektronskom potpisu, zašto država nije spremna za elektronski potpis? Zašto donosimo zakon koji neće moći da bude primenjen skoro ni u jednom slučaju. Znači, ostaju šalteri za overu. Ostaje taksa za overu, možda je to razlog, da vidimo šta je. Neću da prihvatim obrazloženje da je drugim zakonima predviđen svojeručni potpis. Ovaj zakon je mogao da kaže – od dana stupanja na snagu ovog zakona prestaje da važi odredba člana tog i tog, tog i tog zakona, člana tog i tog, tog i tog zakona, to je za mene ministarstvo koje dostavlja predlog zakona, i to je za mene Sekretarijat za zakonodavstvo Vlade Srbije koji na to upućuje. Najlakše je napisati zakon pa reći – važi ako nekim drugim zakonom nije predviđeno da važi neka druga odredba. Tako pišu mala deca zakon. Jedna normalna država, kažete da smo normalna država, idemo u elektronski potpis sa 0,3 posto korisnika dnevno na internetu, ali eto, hitno je, ali normalna država ne može sebi da dozvoli ovakvo pisanje zakona. Šta smo mi to onda regulisali elektronskim potpisom? Ono što je najvažnije, ono na čemu se plaćaju najveće takse za overu, za prenos, ostalo je na svojeručnom potpisu, na čekanju pred šalterom. Šta sad? Stariji ljudi koji ne koriste internet, oni će i dalje da idu na šalter opštine ili u sud da overavaju svoj potpis, a deca za neke svoje transakcije za narudžbinu roba od velikih marketa, verovatno će tu da važi da je on naručio elektronski tu robu. Možda ćemo moći da plaćamo struju, telefon, videćemo šta, ali ono što je bitno u ovoj državi, ono na čemu najviše rade i opštine i šalteri opštine i sudovi, to ostaje na primitivnom potpisu, na overi svojeručnog potpisa. Gde je ovde bio razlog za žurbu i za hitni postupak? Zar nije mogla Vlada da naloži nekome, s tim što ovde vidim da se u to mešaju i lica kojima neće biti potrebna posebna dozvola za to, znaće se da su ovlašćeni da izdaju sertifikat, ali zar nije mogla Vlada da naloži nekom od svojih stručnjaka da joj pretrese sve zakone i da joj ovim zakonom izmeni i one zakone na koje bi odmah moglo da se primeni. Tim pre što Vlada u obrazloženju nije navela pravi razlog zašto se ovaj zakon ne primenjuje na sve potpise. Da vas pitam, savremena Evropa kojoj težite da li pored elektronskog potpisa ima i overu potpisa? Da li pored elektronskog potpisa, koji važi za ugovore koji vrede milione evra, ima overu potpisa za neku transakciju koja između građana treba da bude obavljena? Ako je to tako, onda smo mi pomodari. Onda mi nismo spremni za ovo što radimo. Ako smo spremni, hajde da uradimo. Ako smo sve drugo u Srbiji regulisali, hajde da regulišemo i taj elektronski potpis. S tim što izuzev nekoliko kolega ovde, ne znam da li je ikome jasno šta se to dešava i šta je taj elektronski potpis i kako će to od sutra, kada zakon stupi na snagu, da bude povoljniji režim – za šta. Možda za izdavanje dozvole za nošenje oružja. Možda će zahtev za izdavanje dozvole za nošenje oružja moći da bude poslat elektronskim putem SUP Bela Palanka. Mislim da neće moći. Sada me interesuje, ova hitnost u postupku, nastala zbog otklanjanja nesagledivih posledica koje mogu da nastupe ako zakon ne usvojimo, gde je. Kolika je šteta ako zakon ne bude usvojen po hitnom postupku? Ako bude vremena da se o Predlogu zakona izjasne i oni koji se u ovo razumeju. Najlakše je napisati ovakav zakon u kome polovinu reči dete koje završi fakultet nikada ne izgovori. Za manje obrazovane građane Srbije da ne pričam. Strane reči koje su postale normalna terminologija, ali su potrebne onima koji se time bave. Mnogi se od nas time ne bavimo i pišemo zakon za ogromnu većinu koja se time ne bavi. Mislim da nismo došli u situaciju da počnemo da pišemo zakone za elitu. Uzdržavajte se od toga, ovo je zakon za elitu. Samim članom u kome postoje izuzetna ograničenja za primenu zakona, dokazujete nam da se zakon ne primenjuje na sve građane i na sve transakcije. Onda se postavlja pitanje da li smo ga mi to dovoljno dobro sagledali. Nećemo mi vas da sprečavamo da donesete zakon o elektronskom potpisu, ali ćemo da vas podsetimo da zakoni u kojima druga vrsta potpisa isključivo važi neće moći dugo da ostanu na snazi. Vi niste ovde predvideli prelazni rok u kome će ostali zakoni biti prilagođeni ovom zakonu. Vi čak vređate Narodnu skupštinu i vređate zakon, pa kažete – zakon se ne primenjuje u slučajevima gde je nekim propisom predviđeno drugačije. Kažete – propisom koji je donet na osnovu zakona. Svaki je propis donet na osnovu zakona. Ne možete u jednom zakonu da kažete – ne važi ako postoji propis kojim je drugačije regulisano. Sve ste vi u pravu. Znam samo da sabiram i oduzimam, i znam zašto sam izašao za govornicu. Mogli ste da usvojite zakon bez ikakve diskusije i ne bi se javnost ni zanimala previše za ovo, jer ovo nije zakon kojim se ulazi u neko mućkanje. Ovo je zakon kojim se zaista uređuje odnos u državi. Ali, molio bih gospodina predsednika, od sada ću da plaćam alko-testove na ulazu u salu, plaćam i za one kojima se dokaže da su pili i za one koji nisu. Prihvatam dobacivanje i sam imam običaj, ali kada neko toroče pet minuta bez prestanka to nije dobacivanje, to ga neka sila jača od njega tera. Ne dolazi iz želuca, nego se iz želuca raširila na druge delove tela. Da završim, prihvatam elektronskim potpisom da overim ovu svoju obavezu da plaćam alko-testove ako se dokaže da nisam u pravu. Nećemo vam smetati, samo vas upozoravam da bi bilo dobro kada nešto radimo da to više nijedan saziv skupštine ne mora da radi, da ne ispadne da smo radili samo zato da nam se pripiše još neki posao.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika želi reč? Izvolite. Samo odgovor po Poslovniku. Menja se, ugovor nije potpisan, jer je poslednja četiri meseca na proveri. Dakle, ne pada mi na pamet da zadržim istu situaciju, ali isto tako i da optužujemo nekoga dok ne proverimo sve detalje. Ovo je odgovor na ono što smo pitali. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, poštovani gospodine predsedniče, DSS će u svakom slučaju glasati za ovaj zakon. Iskreno se nadam da će ovo biti jedan od zakona koji će dobiti podršku i svih drugih stranaka u ovoj skupštini, a postoji više razloga zbog kojih je potrebno doneti ovaj zakon. Prvi je, svakako, to što je u Srbiji prisutno kašnjenje u pogledu primene informacijskih tehnologija u odnosu na većinu zemalja u Evropi, a verovatno se svi slažemo da Srbija ima potencijale koji je mogu svrstati među vodeće zemlje, ako ne u Evropi, onda sigurno u ovom delu Evrope. Podsetiću vas da je nekada Srbija bila među vodećim zemljama u svetu kada je u pitanju ova oblast i izneću ukratko par činjenica koje to potvrđuju. Naime, još 1955. godine u tada saveznom, republičkom i gradskom zavodu za statistiku počela je kompjuterizovana obrada statističkih podataka. Godine 1957, uz upotrebu sistema bušenih kartica, što je inače tada bio način za trajno čuvanje podataka, formiran je prvi registar stanovništva Beograda. Godine 1961. u Institutu "Mihajlo Pupin" proizveden je prvi domaći računar sa digitalnim komponentama, a kasnije se u proizvodnju računara uključuje Institut "Vinča", Elektronska industrija iz Niša, Elektrotehnički fakultet iz Beograda itd. Godine 1973. osnovano je Društvo za informatiku u Srbiji. Tih godina računari se koriste kako za registrovanje stanovništva, tako i za evidenciju vojnih obveznika, biračkih spiskova itd, a koriste se u saveznim, republičkim i lokalnim institucijama, posebno je u tome prednjačio grad Beograd. Slobodno možemo reći da je tih godina naša zemlja bila među prvih deset zemalja u svetu kada je u pitanju proizvodnja računara i njihova primena. Nažalost, ekonomska kriza koja je kasnije usledila je taj razvoj usporila i Srbija danas, svakako, ne prati većinu zemalja u Evropi u ovoj oblasti, a ovaj zakon će sigurno pokrenuti i dodatno stimulisati primenu računara. Drugi razlog je usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom zemalja EU, ali i sa zakonodavstvom zemalja u našem okruženju. Mi bi na taj način olakšali ne samo prijem naše zemlje u EU, nego i poslovanje naših preduzeća sa drugim preduzećima u inostranstvu. Još juna 2000. godine zemlje članice EU su usvojile Akcioni plan za implementaciju informacionog društva u Evropi, koji je tada popularno nazvan "Europe". Zemlje centralne i istočne Evrope su te iste godine usvojile sličan plan pod nazivom "Europe plus", a ciljevi ovih akcionih planova su bili, između ostalog, ubrzanje reformi, povećanje konkurentnosti i pre svega ubrzanje procesa informatizacije. Nakon toga, zemlje jugoistočne Evrope, gde spada i naša zemlja, potpisale su sličan plan. Mi smo se ovim obavezali da ubrzano radimo na daljem tehnološkom i informacionom unapređenju društva. Jedan od prvih koraka za to je i donošenje zakona o elektronskom potpisu. Nažalost, moram da kažem, naša zemlja je jedina zemlja u Evropi koja nema ovaj zakon. Inače, kada je u pitanju sama procedura donošenja ovog zakona, moram da kažem da je još 2000. godine, na inicijativu tadašnjeg Saveznog zavoda za statistiku, pokrenuta inicijativa za donošenje ovog zakona, a 2001. godine tadašnja Savezna vlada je uradila prvi nacrt zakona o elektronskom poslovanju. Taj nacrt u Saveznoj skupštini nije razmatran sve do njenog raspuštanja. Početkom 2003. godine Ministarstvo za nauku i tehnologiju Vlade Srbije je uradilo prvi nacrt ovog zakona i on je posle javne rasprave i određenih izmena u skupštinskoj proceduri, i biće donet za koji dan. Treći i najvažniji razlog za donošenje ovog zakona je vezan za stvaranje uslova za efikasniji rad preduzeća i ustanova jer će veliki deo poslova preći u sferu tzv. elektronskog poslovanja, što pored uštede u vremenu donosi i značajne finansijske uštede. Zemlje članice EU su prilikom donošenja plana "Europe" zaključile da će privreda biti mnogo konkurentnija i efikasnija ako se u daljem radu osloni na znanje i na internet. Na sreću, pored velikog broja mladih stručnjaka koji su poslednjih godina napustili zemlju, u Srbiji i dalje postoje značajni potencijali koji se ogledaju u preko 50.000 ljudi koji su u većoj ili manjoj meri sposobni da samostalno održavaju i pišu sopstvene programe i da održavaju računarsku opremu. Preko 5.000 vrsnih stručnjaka se profesionalno bavi programiranjem, veb dizajnom i edukacijom kadrova. U Srbiji ima blizu milion korisnika računara. Čuli smo da ima preko 700.000 korisnika interneta i oko 800.000 računara. Skoro 1.000 preduzeća se bavi prodajom i proizvodnjom računara. Postoje razvijene baze podataka i aplikacije u mnogim oblastima, a preko 20.000 preduzeća i ustanova je razvilo svoj veb sajt. Što se tiče same internet infrastrukture, nešto je bilo reči malopre o tome, ohrabrujuće zvuči podatak do koga sam došao, da je kapacitet linkova prema svetu sa 255 povećan na 755 megabita po sekundi i to je sigurno nešto što zadovoljava trenutne potrebe naše privrede. Evidentan je i porast broja internet provajdera i pad cena njihovih usluga. Iz svega ovoga možemo da vidimo da uslova za informatički preporod i te kako ima, a ovaj zakon će to sigurno i inicirati. Obezbeđivanje boljih uslova i investicija u informatizaciju u praksi će nam doneti skoro apsolutnu pismenost, pre svega mladih ljudi, razvoj elektronske uprave, bankarstva, elektronske trgovine i boljih usluga u oblasti zdravstva, obrazovanja itd. U svim razvijenim zemljama u svetu zakoni prate dešavanja u društvu i privredi. Kod nas, nažalost, u prethodnom periodu to nije bio slučaj, a dokaz za to leži u činjenici da danas u Srbiji već imamo brojne primere elektronskog poslovanja, iako taj zakon nije donet. Narodna banka je svoj platni promet regulisala svojom odlukom o elektronskom načinu obavljanja platnog prometa. Mnoge banke u Srbiji već primenjuju tzv. elektronsko bankarstvo, što u praksi znači da možete putem interneta sa radnog mesta dobiti uvid u stanje na vašem računu, izvršiti nalog za prenos sredstava itd. Koliko je ovakav način poslovanja bolji i jeftiniji, govori podatak da su u većim bankama u svetu klasične transakcije skuplje u proseku 25 puta u odnosu na elektronske. Čuli smo da u Srbiji postoji već 500 tzv. veb šopova, gde korisnici takvog sistema od kuće, putem interneta, mogu kupovati raznu robu, kao što su kućni aparati, knjige, prehrambeni artikli itd. Razvoj elektronske uprave u većoj ili manjoj meri je pristojan u dosta opština i gradova. Izdvajaju se Beograd, Niš, Pančevo, Subotica, a ta elektronska uprava treba da omogući građanima lakše dobijanje različitih dokumenata, kao što su uverenja, izvodi iz matičnih knjiga itd. Pored toga, postoje preduzeća, mada su malobrojna, koja razvijaju tzv. "biznis tu biznis" poslovanje, a osnovni uslov za razvoj ovakvog poslovanja je upravo donošenje zakona o elektronskom postupku. Iz svega navedenog lako je videti zašto je važno doneti ovaj zakon, a mi kao narodni poslanici i Vlada Republike Srbije moramo preuzeti obavezu da i dalje radimo na stvaranju zakonske regulative u ovoj oblasti. U svojih sedam poglavlja zakon je jasan i kvalitetan. To potvrđuje i mali broj amandmana koji su na ovaj zakon podneti. U prvom poglavlju, pored definicije i pojedinih stručnih pojmova, nalazi se i objašnjenje punovažnosti elektronskog dokumenta, dati su i uslovi pod kojima se elektronski dokumenti mogu čuvati, a da pri tom zadrže dokaznu snagu. U drugom poglavlju definišu se vrste elektronskih potpisa. Ono što ovaj zakon omogućava je upotreba elektronskog i kvalifikovanog elektronskog potpisa, a u skladu sa ovim zakonom, sve ustanove i sva preduzeća koja su već uvela elektronsko poslovanje moći će nešto što već koriste da proglase za elektronski potpis. Treba reći da će samo kvalifikovani elektronski potpis biti zvaničan i imati dokaznu snagu kao svojeručni potpis. Treće poglavlje sadrži definiciju elektronskog i kvalifikovanog elektronskog sertifikata, a te sertifikate će izdavati posebno sertifikaciono telo. Definisano je takođe ko sve može biti sertifikaciono telo i pod kojim uslovima. Predviđeno je da se izdavanjem kvalifikovanih elektronskih sertifikata mogu baviti i određeni državni organi. Sva sertifikaciona tela će biti upisana u registar, a taj registar će voditi nadležno ministarstvo. U 4. i 5. poglavlju definisana su prava, obaveze i odgovornosti, kako korisnika, tako i sertifikacionih tela, a obezbeđuje se i odgovarajući nadzor nad primenom ovog zakona. Ono što ovde posebno treba istaći jeste mogućnost da se kod nas koriste inostrani elektronski sertifikati, pa i kvalifikovani elektronski sertifikati, ali onda kada je telo koje je taj sertifikat izdalo registrovano kod nas ili kad sertifikati potiču iz zemlje sa kojom je zaključen sporazum o međusobnom priznavanju sertifikata. Nadležno ministarstvo vrši inspekcijski nadzor nad primenom ovog zakona i ovde treba istaći da su ovlašćena lica koja vrše nadzor dužna da kao službenu tajnu čuvaju sve podatke, kako o sertifikatima, tako i sve lične podatke o korisnicima. U 6. poglavlju pobrojane su kaznene odredbe za prekršaje koje eventualno čine korisnici i sertifikacona tela. Na kraju, u 7. poglavlju navedene su završne odredbe i po njima će nadležno ministarstvo biti u obavezi da donese odgovarajuća podzakonska akta, najkasnije u roku od tri meseca. Kao neko ko se skoro 20 godinabavi računarima, mogu da kažem da je reč o kvalitetnom i preko potrebnom zakonu, i u ime DSS želim da pozovem sve ostale poslanike da glasaju za ovaj zakon. Hvala.
Hvala gospodinu Dejanu Stojiljkoviću. Da li još neki predstavnik poslaničke grupe ili predsednik želi reč? (Ne.) Prijave, saglasno članu 89. stav 4, do otvaranja pretresa podnele su tri poslaničke grupe: G17 plus, SRS i DSS. Reč ima narodni poslanik Milka Silajev, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, poštovani gospodine ministre, danas je pred nama zakon dugo očekivan od stručne javnosti iz ove oblasti. Skoro je bio jedan skup u Sava centru i prilog je bio u časopisu "Ekonomist", koga ste mogli da pročitate, to je poslednji broj od ponedeljka, u kome je izražena velika žalost što je na prošloj sednici odloženo njegovo usvajanje. Rečeno je i zna se da bezbednost jedne zemlje zavisi od informacione strukture koju ima ta država. To je prejaka rečenica, ali je istina. [[Predsednik: Izvinite, gospođo Silajev, spustite malo mikrofone, ne čuju vas poslanici.]] Ovaj zakon je malo zrno u realizaciji informacionih tehnologija naše zemlje. Ovim zakonom se, rečeno je od prethodnih govornika, uređuje pravo fizičkih i pravnih lica na upotrebu elektronskog potpisa u upravnim, sudskim i drugim postupcima, poslovnim i drugim radnjama, kao i prava i obaveze odgovarajućih fizičkih i pravnih lica u vezi sa elektronskim sertifikatima, ako posebnim zakonom to nije drukčije određeno. Elektronski potpis u smislu ovog zakona je skup podataka koji u elektronskom obliku služi za identifikaciju potpisnika i potvrdu verodostojnosti potpisanog elektronskog zapisa. Ovde je malopre bilo pitanja zašto su određena dokumenta izuzeta iz elektronskog potpisa. Znate, tehnologija ide korak po korak. Za sada je za Srbiju u ovim uslovima i ovo dovoljan korak što usvajamo ovaj zakon. Međutim, sva dokumenta koja se beleže i gde je potrebna sudsko obeležavanje u sudskim knjigama uz pečat, a to su uglavnom imovinsko-pravni odnosi, izuzeti su od ovog zakona. Verovatno će u kasnijoj fazi, kako tehnologija napreduje, naša zemlja prihvatiti da se i ovi problemi reše. Kao što znate, izuzetak iz ovog zakona će se rešiti, a od kolikog je značaja ovakav jedan dokument, pogledaćemo šta se, odnosno, daću informaciju šta se događa u zemljama u našem okruženju. Od prethodnih govornika čuli smo gde smo mi u odnosu na svet, a da čujemo sada podatak gde smo mi u odnosu na naše bivše republike. Slovenija je zemlja koja je najbrže shvatila značaj elektronskog rada, odnosno uticaja informacione tehnologije na rad državnih organa, na rad privrednih društava i tu je učinila najveći napredak, čak je postigla da je naprednija od ostalih zemalja Evrope. U Hrvatskoj kompanija Erikson, zajedno sa hrvatskim državnim organima, razvija projekat elektronske uprave nacionalne strategije za razvoj informatičkog društva i taj projekat je iniciran pre četiri godine, a donet je i usvojen početkom 2002. godine. Posle izbora 2003. godine uspostavljeno je posebno telo pri Vladi za razvoj elektronske uprave, sa ciljem da do 2007. godine realizuje zadatke u ovoj oblasti elektronskog obrazovanja, zdravstva, za koje članice Evropske unije imaju rok do 2005. godine. Potrebno je da se učine veliki pomaci u izgradnji komunikacione infrastrukturne mreže i isto tako na planu regulative. U Hrvatskoj je pre dve godine usvojen Zakon o elektronskom potpisu i osnovana je nadležna agencija za ovu oblast, a u pripremi je usvajanje zakona o zaštiti podataka u skladu sa standardima Evropske unije i formirana je posebna radna grupa, čiji je jedan od primarnih zadataka osnivanje instituta za informacionu tehnologiju i za sigurnost i bezbednost podataka. U pripremi je zakon o zaštiti privatnosti, kako bi se obezbedile osnove za dalji razvoj i bezbednost i pouzdanost javnih servisa. Prema preporukama Evropske unije, u planu je 20, 12 za građane, a osam za poslovne subjekte. Vrlo je važna sposobnost nosilaca državne vlasti da prepozna važnost ove oblasti za razvoj države i da ne dozvoli da se ona razvija stihijski. Koliko sam zapazila, dakle, na nivou pojedinih ministarstava i lokalnih uprava, realizuju se samostalni informacioni projekti. To nije loše, ali ima i svoju lošu stranu. Problem je u tome što je potreban jedinstveni plan, međusobna koordinacija, pa se osim rasipanja energije i neekonomičnog korišćenja ionako skromnih resursa postavlja pitanje buduće kompatibilnosti započetih projekata. Novčana sredstva ovoj državi ne pretiču, ali je u ovoj zemlji od finansijske, veći problem nedostatak političke volje da se ozbiljno uđe u realizaciju projekata za brži razvoj elektronske uprave. U Makedoniji su se udružili predstavnici informacionih tehnologija i biznisa u tzv. grupu za pritisak, kako bi projekat elektronske uprave mogao da se promoviše u Vladi. Crnogorci su dugo čekali, ali su odlučili da ubrzano nadoknade propušteno. U junu je usvojena strategija informacionog društva i akcioni plan za razvoj elektronske uprave i to do 2007. godine. U ovom planu, planirana su 104 projekta, i to devet u oblasti da bi se realizovao dugoročni plan koji obuhvata 17 servisa za građane, 12 za poslovne subjekte, prioritet je uspostavljanje širokopojasne mreže između same Vlade i lokalne samouprave i, normalno, centralnog registra građana, gde bi se nadgradio i registar preduzeća. U realizaciji elektronske uprave nedostatak političke volje je veći problem od novca. Da bi ovaj zakon mogao da zaživi, potrebna je odgovarajuća komunikaciona infrastruktura i to širokopojasna. Uloga telekomunikacionih preduzeća u ovoj zemlji za ovaj posao je od ogromnog značaja. Normalno da je za realizaciju ovog posla potrebna sprega rada više ministarstava, ne samo Ministarstva za nauku i tehnologiju, nego i Ministarstva za finansije, Ministarstva za privredu, da bi se mogli realizovati projekti. Bezbednost jedne zemlje zavisi od informacione strukture koju ima ta država. Uloga države u razvoju informacionog društva je ogromna. Iskustva razvijenih zemalja govore da pri razvoju informacionog društva država mora da igra aktivnu ulogu i mora da ima posebnu inicijativu, i to na konkurentnom i liberalizovanom tržištu. Dakle, treba da omogući dostupnost informacionih usluga svim građanima podjednako, da obezbedi pravno okruženje za uspešno i sigurno elektronsko poslovanje, što ovim zakonom čini, da stimuliše digitalizaciju zajedno sa organizacijama koje su usmerene na osetljivu populaciju, mladi i stari, određena ruralna i slabo razvijena područja, jer je internet za mnoga udaljena područja, ako se mrežno osposobi Srbija, a može, jedini prozor u svet za daljinsko učenje, kao što se čini u zemljama gde su razvijene, a to su Australija i Kanada. Dajem primer u vođenju elektronskog poslovanja u državnoj i javnoj upravi, odnosno da daje, a posebno da omogući pristup interneta upravnim i drugim državnim organima, da obezbedi ažurnost i dostupnost pod jednakim uslovima do javnih podataka i da razvije partnerski odnos prema pojedinim akterima na području razvoja informacione strukture i usluga, a posebno u lokalnim okvirima, tako da ti odnosi budu transparentni. G17 plus će glasati za ovakav zakon koji je dugo očekivan u stručnim krugovima koji su zainteresovani za ovu oblastii nadam se da će ostale parlamentarne stranke dati saglasnost i glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala vama. Vreme je isteklo, nastavljamo sutra u 10,00 časova. Sutra prvo reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a potom narodni poslanik Milica Gavrilović. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 118 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 98 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Gašo Knežević, Goran Svilanović, Slobodan Mihajlović i Zoran Mašić(pre podne). Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: –PREDLOG ZAKONA O ELEKTRONSKOM POTPISU Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Milica Gavrilović. Istovremeno, radi organizovanja vaših poslova, dozvolite da vas unapred obavestim, dakle, po završetku današnjeg rada, na osnovu člana 84. odrediću da se radi i u petak i u ponedeljak, da biste mogli da raspolažete svojim vremenom.