Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Jedanaestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 98 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 134 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Moje današnje pitanje upućeno je najvišim predstavnicima izvršne i zakonodavne vlasti u Republici Srbiji. Ono se odnosi na borbu protiv organizovanog kriminala. Odlučnost ove države i ove Vlade jeste nepokolebljiva borba protiv organizovanog kriminala i to se dokazalo u mnogim slučajevima. Međutim, nije sprovedena dosledno i do kraja u svim delovima Republike Srbije. Šta to znači? U četvrtak, 2. decembra 2021. godine, u ovom plenumu govorio sam upravo na temu borbe protiv organizovanog kriminala. Odmah nakon toga dobio sam direktne, brutalne pretnje od vođa organizovanog kriminala, narko-kartela, pretnje po bezbednost mene i moje porodice. Isto sam prijavio policiji u Novom Pazaru, koja je efikasno reagovala. Međutim, s obzirom da se radi o licu koje je direktno učestvovalo u likvidaciji novinara Edina Hamidovića u Sjenici pre nekoliko meseci, kada je ovaj novinar brutalno likvidiran pred ženom i šestoro dece, policija u Novom Pazaru je reagovala, ali smo imali, nažalost, u prvom momentu zastoj policijske stanice u Sjenici, koja je pokušala da izbegne da privede određeno lice, a nakon intervencije ga je privela. Međutim, i nakon tog privođenja lice je pušteno na slobodu, da bi iste i još brutalnije pretnje, direktne po bezbednost, uputilo odmah nakon tog puštanja. Nakon druge prijave, desilo se to da je Tužilaštvo za visokotehnološki kriminal odlučilo da u tom trenutku nema krivičnoga dela i da lice ne treba biti privedeno, odnosno sprečeno u tome da to krivično delo u pripremi i realizira. Ja ću vam pročitati neke od tih pretnji, da se sami uverite da li ima ili nema takvog odnosa. U jednom od tih komentara lice kaže – Sada sam izjavu dao u MUP-u i sve što sam napisao za ovog kera, odnosi se na mene, potvrdio sam, prijavio me ološ koji bi slobodno da laje, a meni uskratio. Ne brinite se za vašu bezbednost fizičku, od Boga spasa nema. Ili hoće to kod mlada kera. E sada, ako je u godinama, nema mu spasa. Dakle, ovo su reči osobe koja je direktno inspirirala ubistvo novinara Edina Hamidovića pred ženom i šestoro dece u Sjenici. Ovo su reči lica koje je organizovalo kidnapovanje, protivpravno lišavanje slobode direktora srednje škole Tehničko-poljoprivredne u Sjenici prethodno i koje za to nije odgovaralo. Ovo su reči lica koje je u zemljama Evropske unije više puta izdržavalo zatvorske kazne zbog organizovanog kriminala. To lice je, nakon ubistva Edina Hamidovića, pobeglo zajedno sa svojim sinom ubicom iz države Republike Srbije i za njim su organi tragali. To lice se vratilo u Sjenicu i nastavilo da vrši teror nad građanstvom nekoliko dana nakon smrti rahmetlija akademika muftije Muamera Zukorlića. To lice je danas podržano, nažalost, od određenih korumpiranih delova policije i tužilaštva, da vršlja i vrši teror nad građanstvom ove države. Kao neko ko veruje u institucije ove države, kao neko ko veruje u sud, u pravdu, u ono što jeste sistem ove države, tražim od najznačajnijih lica i organa u sistemu Republike Srbije da spreče ovo lice da uradi ono što je uradilo pre nekoliko meseci. Odmah da kažem, kod nas nema straha, kod nas nema ničega što bi nas moglo zaplašiti. Ali, isto tako, hoću da kažem da u našem svetonazoru i tradiciji stoji: „Ne smete dozvoliti da vas zmija ujede dva puta iz iste rupe.“ U Sandžaku se više nikada neće dogoditi slučaj Edina Hamidovića. Dobro bi bilo za sve nas da se ovo lice što pre odstrani. Završiću rečima epskog pesnika koji kaže - Bojičiću, bojiš li se koga, a on kaže - Boga malo, sultana ni malo, a vezira kano dorata svoga. Ja kažem - Boga se bojim puno, narko dilera i kriminalaca kano dorata svojih. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Emeše Uri.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani potpredsednici, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, moje pitanje ispred poslaničke grupe SVM bih postavila ministru Lončaru i Ministarstvu zdravlja, a u vezi planova organizacije primarne preventivne zdravstvene zaštite u službi za zdravstvenu zaštitu radnika i planovi organizacije službe za dentalnu, odnosno stomatološku zaštitu odraslog stanovništva. Naime, uredbom o planu mreža zdravstvenih ustanova je jasno određeno da u domovima zdravlja se obavlja i delatnost medicine rada u skladu sa zakonom naročito ako ista delatnost nije organizovana u drugoj zdravstvenoj ustanovi u javnoj svojini, što je vrlo bitno, na teritoriji za koje je dom zdravlja osnovan. U istoj uredbi su tačno opisani ciljevi službe medicine rada, očuvanje zdravlja zaposlenih i u bezbednoj, zdravoj sredini. Zatim, utvrđivanje radne sposobnosti za obavljanje određene delatnosti, to su tzv. prethodnih pregledi, zatim rano otkrivanje poremećaja zdravlja u vezi sa radom i radnom sredinom, to su periodični i drugi preventivni pregledi, zatim otkrivanje faktora radne sredine koji mogu nepovoljno uticati na zdravlje radnika i sprovođenje drugih preventivnih mera. U našoj državi trenutno je evidentirano oko 700 specijalista medicine rada, ali samo njih oko 150 obavlja najbitniji segment ove delatnosti, a to je preventivni rad, s tim, da su mnogi od tih specijalista već su prešli granicu starosne penzije, odnosno rada iz penzije. Ako ovu situaciju poredimo sa državama EU, na primer sa Finskom, koja važi za zemlju gde je najbolje razvijena preventivna zdravstvena delatnost takođe i najbolji organizovana zdravstvena zaštita radnika, vidimo da na oko tri miliona radnika Finska ima 2.300 specijalista medicine rada, od kojih skoro 2.000 radi na prevenciji. Ironija ove situacije je ta da kad su pitali Finsku odakle je ideja o dobro organizovanom sistemu zdravstvene zaštite radnog stanovništva oni su naveli baš primer mreže domova zdravlja iz bivše SFRJ. Nažalost, odlukom Ministarstva zdravlja Srbije iz 2010. godine izmenjen je obim i način rada lekara specijalista medicine rada i ukinuto je finansiranje od strane RFZO, te su oni prebačeni uglavnom da rade na radnim mestima lekara opšte medicine, a delatnost medicine rada je prebačena i prepuštena slobodnom tržištu što je bio veliki problem za vreme ekonomskih kriza, odnosno oni nisu jednostavno mogli da se izdržavaju. S obzirom, da u poslednje vreme se otvaraju nova radna mesta, nove fabrike, bilo bi primereno da se ozbiljno razmišlja o revitalizaciji ove službe u domovima zdravlja. Vrlo je bitno da Ministarstvo zdravlja napravi strategiju za ovu oblast, te da se omogući da se školuje kadar specijalista za zaštitu radnika i po mogućnosti da se ponovo uvede finansiranje iz budžeta svih zaposlenih u medicini rada čiji se broj može tačno utvrditi normativima u odnosu na broj radnika. Na ovaj način država ne bi izgubila direktan uvid i uticaj, na kraju krajeva i kontrolu zdravstvenim stanjem zaposlenih, kao nečim što je najbitnije elemente ekonomskog razvoja jedne države. Drugi problem na nivou primarne zdravstvene zaštite je dentalna zdravstvena zaštita odraslog stanovništva, kao što je poznato ono je besplatno za decu do 18 godine, za studente do 26 godine, za trudnice i dojilje, zatim za naše sugrađane starije od 65 godina. Nasuprot specijalistima medicine rada stomatologa ima jako puno u našoj državi. Kada uporedimo države EU, odnosno evropske države, recimo, Švajcarsku, oni imaju 51 stomatologa na 100.000 stanovnika, a kod nas je taj broj skoro dupli 93 stomatologa na 100.000 stanovnika, s tim da je samo trećina od njih u domovima zdravlja, a ostali rade na tržištu, odnosno privatno. Pored toga imamo pet stomatoloških fakulteta gde svake godine završava skoro 500 novih stomatologa koji najverovatnije teško će naći posao u ovoj državi. Međutim, uprkos ovom impozantnom broju stomatologa veliki broj naših sugrađana je krezubo, sa lošom dentalnom higijenom i sa lošim zubima, a danas je opšte poznato da mnoge hronične bolesti baš potiču zbog bolesti zuba. Istina da se naša država dobro kotira što se tiče zdravstvenog turizma, dentalnog turizma, jer imamo izuzetne stručnjake, imamo dobru istoriju stomatologije i trebalo bi možda razmisliti da se deo stomatologa vrati u domove zdravlja i da se proširi povoljna mogućnost prvenstveno za lečenje zuba, jer danas je jeftinije da se izvadi zub, nego da se leči. Pošto je Ministarstvo zdravlja izuzetno dobro reagovalo na sve nedaće što se tiče pandemije, dobro je organizovala kovid ambulante, vakcinaciju, izgradnju novih kovid bolnica, informatičku integraciju zdravstvenih ustanova e-Recepte, mi iz SVM ne sumnjamo da će uspeti da unapredi pomenute dve grane medicine koje trenutno vape za promenama. Hvala.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik, Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče, Dačiću. Uvaženi potpredsednici, uvažene kolege narodni poslanici, strategije i planovi razvoja skoro svih zemalja sveta, pa i Republike Srbije do sada su se prvenstveno zasnivali na održivom razvoju onih područja koji imaju povoljne prirodne i ekonomske uslove da bi se u njima obavljala privredna aktivnosti i u kojima živi najveći broj stanovnika te državne teritorije. Međutim mi iz PUPS-a smatramo da je neophodno značajno pažnju posvetiti i onim regijama ili mikro teritorijalnim sredinama koje za državu Srbiju imaju strateški značaj i da je ponekad nužno predvideti razvojna sredstva za te sredine, iako za to nema uvek i ekonomskog opravdanja. Tu mislimo na rudna područja naše zemlje, prvenstveno u južno, jugoistočnoj Srbiji, u kojima je izražena visoka stopa depopulacije, u kojima je često prosečna starost lokalnog stanovništva iznad 50 ili čak 60 godina života. Vlada Srbije poslednji godina u značajnom investicionom ciklusu najznačajniji infrastrukturni projekti posebno u oblasti saobraćaja među kojima bi naglasio premrežavanje Srbije auto-putevima i modernom železničkom infrastrukturom, predstavljaju osnovu našeg razvoja, ali bih pozvao sve kolege poslanike da razmislimo da li smo možda nepravedno donekle zapostavili i rudna područja Srbije. Posebno bih naglasio značaj tih područja ne samo u ekonomskom nego i u demokratskom i bezbednosnom smislu. U vezi sa svim tim što sam danas pomenuo, moje pitanje za Ministarstvo za brigu o selu, Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede, Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture glasi – da li su predvideli posebne programe ili podsticaje za građane rudnih područja Srbije i ako jesu, koji su to podsticaji, a sve u cilju kako bi se stanovništvo tih područja odlučilo da ostane na svojim vekovnim ognjištima i kako bi se za život u tim područjima zainteresovali građani Srbije koji danas žive u prenaseljenim gradovima i ostalim znatno urbanijim sredinama Srbije? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Snežana Paunović. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče. Poštovane kolege, uvaženi građani Srbije, jutros je u bošnjačkoj mahali, multietničkoj sredini, delu severnog dela Kosovske Mitrovice, osvanulo nekoliko zastava Albanije, ali i terorističke UČK. Nije to ništa novo, osim što se vidi kao još jedna provokacija Aljbina Kurtija sa najvišeg nivoa da proba da objasni ono što je samo njemu znano, da proba sa druge strane da provocira srpsku zajednicu, da odreaguju na to da bi sam sebi stvorio uslove da ponovo sa nekom specijalnom jedinicom ROSU, uđe i izvrši neki teror nad srpskim stanovništvom sve u cilju da što manje Srba bude na Kosovu i Metohiji. Nije to moje pitanje, ali jeste važno osvrnuti se na ovakve provokacije koje su na dnevnom nivou postala praksa Aljbina Kurtija i njegovih kolega, moje pitanje je svakako drugačije i ono se odnosi na južni deo od Ibra, odnosi se na važne projekte. Država Srbija uprkos provokacijama ima jednu nepodeljenu želju, a to je da se zaista dijalogom dođe do rešenja. Kada primetite da na ovaj način reaguje Aljbin Kurti, onda shvatite da nam ambicije nisu iste i da on ne želi da učestvuje u dijalogu. Sa druge strane, imamo i onu obavezu koje smo svesni, a to je da vodimo računa o našim ljudima i severno i južno od Ibra. Zapravo, da vodimo računa o svim građanima naše južne srpske pokrajine i to je jako važno. Da je to tako govori budžet za 2022. godinu 2.700.000.000 izdvojeno je sredstava za stvaranje boljih uslova na Kosovu i Metohiji. Ono što je važno reći zbog ljudi koji tamo žive jeste da su noći južno od Ibra jako dugačke. Tamo žive deca koja nemaju elementarne uslove za život ni da se radi o 20. veku, a kamoli 21. Zato je država prepoznala i donela odluku o važnim projektima koje treba realizovati kada govorimo o teritoriji južno od Ibra. Kada to kažem, onda mislim pre svega na planiranu izgradnju vrtića u Goraždevcu, na planiranu izgradnju vrtića u Štrpcu, na izgradnju Kliničkog Centra u Gračanici i to govorim isključivo zato što brojke idu u prilog ove odluke. Dakle, 45.000 Srba živi na teritoriji centralnog Kosova. Za njih je izgradnja kliničkog centra jako važna. Za njih je važno da u svakom trenutku imaju pun kapacitet medicinske nege i mogućnost da se svi problemi koji se, nažalost dešavaju rešavaju tu. Sa druge strane, kada govorimo o Štrpcu u kom živi preko 10.000 Srba, govorimo o vrtiću, ali sa još jedne druge distance. U Štrpcu je većinski narod srpski narod, 30% su Albanci, čija deca takođe zaslužuju da imaju vrtić. U tom smislu je jako važno da je država Srbija kao odgovorna država prepoznala potrebe na ovoj teritoriji svoje južne srpske pokrajine, a da oni koji sebe zovu državom bez kapaciteta da to i budu, ne vide apsolutno probleme građanstva zato što se bave ličnim profitima i zato što se bave ličnom samopromocijom, uglavnom baziranom na mržnji i uglavnom bez bilo kakve strategije i ideje šta to treba uraditi za sebe ili svoje komšije. Moje pitanje ide direktoru Kancelarije za Kosovo i Metohiju, pod okolnostima da o svim ovih projektima znamo dosta. Mene samo zanima, ako se ne varam, a ne varam se, još kod rebalansa budžeta ministar finansija je rekao da su izdvojena sredstva za klinički centar u Gračanici, pa me prosto zanima dokle se stiglo sa realizacijom ovih jako važnih, zaista, projekata? Zato što će to u dobroj meri olakšati život našim sugrađanima koji žive južno od Ibra na Kosovu i Metohiji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković.
Hvala, potpredsedniče Orliću. Dame i gospodo narodni poslanici, želim da uputim nekoliko pitanja, nekoliko apela i naravno ohrabrenje i ohrabrujuće poruke tužilaštvu i organima i institucijama koje su nadležne za borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije, s obzirom da se naša država nalazi u veoma delikatnoj situaciji, imajući u vidu geopolitičke, dakle, međunarodne okolnosti ali i okolnosti na unutrašnjem političkom planu, dakle, izazove koji će nam slediti i koji nas očekuju u narednom periodu, a vezano za teritorijalni integritet naše zemlje, zaštitu naših vitalnih nacionalnih interesa i ono što slobodno možemo da nazovemo hibridnim ratom protiv naše države, a posebno protiv predsednika naše države Aleksandra Vučića i njegove porodice protiv koje se vodi jedna orkestrirana i sistematska kampanja koja je koordinisana i ovde na unutrašnjem planu od tajkunsko-političke transverzale koja, naravno ima jako veliku i snažnu podršku iz nekih inostranih centara moći. Ono što bih ja posebno danas napomenuo to je da se danas našim penzionerima, ljudima koji su korisnici socijalne zaštite, da im država uplaćuje 20 evra ili negde oko 2.400 dinara pomoći da penzioneri mogu da očekuju u februaru mesecu 20.000 dinara jednokratne pomoći, da ovu godinu završavamo, očigledno sa privrednim rastom od 7,5%, da je Srpska napredna stranka na svojoj svečanoj Skupštini definisala 10 ciljeva, 10 ciljeva politike za budućnost Srbije, 10 ciljeva koje imaju tu ulogu da ostvare viziju SNS i predsednika Aleksandra Vučića i po pitanju unutrašnje stabilnosti, po pitanju unutrašnjeg dijaloga, po pitanju jačanja demografskih karakteristika naše zemlje i ono što je najbitnije u tim ciljevima jačanja nezavisnosti naše zemlje i nastavka nezavisnog vođenja politike koju je utvrdio predsednik Aleksandar Vučić kada je postao premijer 2014. godine. Takođe, u tim ciljevima se nalazi i Zelena agenda, i bespoštedna borba protiv organizovanog kriminala i korupcije. Mi danas u okviru tog hibridnog rata imamo puno unutrašnjeg političko-tajkunskih aktera koji na svaki mogući način i to više ni ne kriju, žele da se domognu vlasti, žele da se domognu državnih resursa i ne kriju da njih ne zanimaju demokratski, parlamentarni, predsednički izbori ili izbori na bilo kom nivou, nego žele da izazivajući neko krvoproliće, izazivajući kroz svoju agresiju i kroz agresivno ponašanje neku veštačku krizu, i kako oni to kažu, priželjkujući ukrajinski scenario, da eliminišu Aleksandra Vučića i da eliminišu sve ono što su Aleksandar Vučić i Srpska napredna stranka uradili u proteklih sedam godina. Naravno da je i umešanost stranih centara moći jako bitna i ja ću to da danas da probam da elaboriram. Imate juče izjavu Viole Fon Kramon, njen tvit, i sastanak sa vladikom dizeldorfskim Grigorijem koja je mrtva hladna napisala da Srpska pravoslavna crkva ne postoji, da postoje samo neke eparhije koje su autonomne i koje su nezavisne od SPC, imajući u vidu tu činjenicu da i ovima na unutrašnjem planu i ovima na spoljašnjem planu smeta ta harmonija između SPC i države, smeta im što je prvi put Aleksandar Vučić doveo do toga i napravio ambijent da među Srbima nema podele. Zato želim da poentiram na tome da svi oni tajkunski mediji, svi oni koji žele da uruše vlast Srpske napredne stranke, sve ono što smo uradili za ovih sedam godina pokušavaju da izazovu jednu potpuno veštačku, kako oni kažu, podelu između naroda, podelu između građana Srbije. Kako smo to mogli i da vidimo pre dve nedelje i u Areni, i u Hali sportova na Novom Beogradu, postoji jedna pristojna, postoji jedna vredna Srbija koja hoće da radi, koja uvažava onu političku vlast i političke aktere koji rade nešto za svoju zemlju, koji grade infrastrukturu u ovoj zemlji, koji otvaraju radna mesta, koji pomažu ovom narodu i one koji žele samo da se dokopaju vlasti. To bih ja definisao kao jednu malu baru, mutnu baru punu ekoloških krokodila. U toj maloj mutnoj bari ekoloških, takozvanih krokodila su i Đilas, Jeremić, Šolak, i svi ovi koji su, kada malo bolje pogledate, tokove novca i kako su finansirani, jasno se vidi da oni rade protiv svoje države i da je jedan jedini cilj da se ova država uruši zato što mnogima, nažalost, ovde i na unutrašnjoj sceni, ali mnogima napolju smeta jaka Srbija, smeta ono što smo uradili na ekonomskom planu, smeta što je Aleksandar Vučić pokrenuo inicijativu „Otvoreni Balkan“, želeći da kroz ekonomski razvoj, ekonomsko povezivanje ojača ovaj region i da se konačno dođe do toga da narodi na Zapadnom Balkanu kroz sopstvene aranžmane i dogovore dolaze do rešenja političkih pitanja, a ne kroz mešanje stranih sila. Da završim. Na kraju, čeka nas puno izazova po pitanju KiM. Niko od tih tzv. boraca za demokratiju i ljudska prava nije reč rekao kada je Kurti izjavljuje da je osnovni cilj privremenih institucija na KiM ujedinjenje tzv. Kosova sa Albanijom. Niko ni reč nije rekao kada se ukidaju ustavne nadležnosti i dejtonske nadležnosti Republike Srpske. Sve je to, dame i gospodo narodni poslanici, poštovane građanke i građani, deo pritiska na Republiku Srbiju i deo politike i geopolitike onih koji žele da Srbija bude ponovo prelat i da upravljaju srpskim resursima i Srbijom kao državom u svom interesu, a ne u interesu srpskog naroda, naravno i srpske države. Zbog toga apelujem na sve one institucije koje su nadležne da na jedan efikasan način, na jedan brz način dođu i do političkih inspiratora onoga što definiše nameru narkoklanova, narkokartela, svih onih koji su hteli da eliminišu Aleksandra Vučića tokom prethodnih nekoliko godina, da se nađu politički inspiratori toga i da se otkriju i pokažu svi oni koji su to inspirisali kao strani centri moći, a mi ovde kao većina i kao SNS ćemo snažno nastaviti da podržavamo našeg predsednika i sve ono što on radi u cilju jačanja i podizanja ove zemlje. Naravno, ustaćemo i u odbranu i njegove porodice i naše stranke. Nećemo odustajati od borbe, nećemo odustajati od borbe, od onih koji bi samo da se dočepaju budžeta i da pune svoje džepove. Hvala.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Dostavljeni su vam zapisnici Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini i Sedme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je, proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike i zato prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 9,10,16. i 17. novembra 2021. godine. Zaključujem glasanje: ukupno 164, za – 144, nije glasalo – 20. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Stavljam na glasanje zapisnik Sedme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 2. decembra 2021. godine. Zaključujem glasanje: ukupno 165, za – 148, nije glasalo – 17. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Sedme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. U sazivu ove sednice, koji je dostavljen, sadržan je i predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za dopunu dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Miodrag Linta, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Da li želite reč gospodine Linta? Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Osmi put tražim da se dnevni red sednice dopuni mojim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Podsećam da je 2012. godine započeta realizacija regionalno stambenog programa čiji cilj je bio rešavanje stambenog pitanja oko 20.000 prognanih porodica sa područja današnje Hrvatske i Federacije BiH. Podsećam da su sredstva za realizaciju toga programa obezbedili strani donatori, pre svega EU i niz drugih država i međunarodnih organizacija. Dogovor je bio da se regionalni stambeni program završi u narednih pet godina, dakle do 2017. godine i da se reši stambeno pitanje svih prognanih lica. Nažalost program se sprovodio i sprovodio se nedopustivo sporo. Imamo skandaloznu izjavu Komesarijata za izbeglice i migracije, da će do 2022. godine biti stambeno rešeno svega nešto više od 7.000 prognanih porodica. Dakle, oko 12.000 prognanih porodica će ostati stambeno nezbrinuto. To je apsolutno neprihvatljivo i ja apelujem, i uputio sam četiri pisma premijerki Brbanić, da Vlada donese odluku da se nastavi regionalni stambeni program, da se Vlada obrati Evropskoj komisiji, da zatraži preostala donatorska sredstva i da se reši ključno pitanje integracije. Imamo mnogo problema u realizaciji regionalnog stamenog programa. Zvalo me je desetine prognanih porodica. Konkretno, dajem primer realizacije regularnog stambenog programa u Beogradu. Izabrano je 388 prognanih porodica, da se njihovi stanovi sagrade na području naselja Ovča 250 stanova i na području Novog Beograda 133 stana. Nažalost, gradnja zgrade u dr Ivana Ribara na Novom Beogradu još uvek nije počela, jer nedostaje milion evra. Apleujem na Vladu Srbije, apelujem na grad Beograd sa se hitno obezbede nedostajuća sredstva i da započne gradnja te zgrade, da 133 prognane porodice ne bi ostale bez smeštaja, iako su izabrane da se reši njihovo stambeno pitanje. Takođe, imamo niz drugih problema vezano za otkup stanova prognanih porodica sa područja Hrvatske i Federacije BiH. Na primer, imamo 530 porodica čiji su stanovi izgrađeni sredstvima italijanske Vlade, tzv. … program. Evo, 13 godina se borim zajedno sa njima da dobiju pravo otkupa tih stanova. Apelujem na Vladu Republike Srbije da konačno reši to pitanje i da te porodice dobiju pravo otkupa svojih stanova pod povoljnijim uslovima. Imamo 50 prognanih porodica koji žive u stanovima Diposa. Dali su desetine hiljada evra i maraka za zakupninu. Apelujem, takođe, na Vladu da se reši to pitanje, da se tim porodicama omogući pravo otkupa tih stanova. Završavam. Imamo više stotina porodica koji žive u stanovima koji su izgrađeni kroz program socijalnog stanovanja, da se njima takođe omogući pravo otkupa po povoljnim uslovima. Radi se u velikom broju slučaja o ratnim vojnim invalidima i porodicama palih boraca. Dakle, apelujem da se dnevni red današnje sednice dopuni mojim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 164, za – 11, nije glasalo – 153. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta, na osnovu člana 92, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Gospodine Linta, ponovo imate reč.
Hvala. Peti put predlažem da se dnevni red sednice dopuni mojim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Postojeći zakon, nažalost, diskriminiše krajiške borce, jer su priznati samo do 27. aprila 1992. godine, dakle do dana kada je prestala da postoji Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija. Nažalost, u praksi čak i ova odredba se ne poštuje, jer krajiški borci ne mogu da ostvare ratni staž. Imamo jedan skandalozni Pravilnik Ministarstva odbrane na osnovu koga centri Ministarstva odbrane donose rešenja da se krajiškim borcima ne prizna čak ni ovaj period, dakle do 27. aprila 1992. godine, sa sramnim obrazloženjem da teritorijalna odbrana … Krajine, Zapadna Slavonija, Slavonije, Baranja, Zapadni Srem i Republika Srpska Krajina nisu bili u sastavu oružanih snaga SFRJ. To je apsolutno neprihvatljivo obrazloženje. Dobro je poznato da su se oružane snage SFRJ sastojale od dva osnovna vida, od JNA i od teritorijalne odbrane. Sa ovim predlogom zakona tražim ključnu stvar, da se svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Navodim četiri osnovna argumenta. Naime, krajiškim oficirima i podoficirima je priznat ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju i postavlja se logično pitanje - kako je moguće da je krajiškim podoficirima priznat ratni staž a njihovim borcima nije? Kome su onda oni komandovali, kad oni imaju pravo da im se prizna ratni staž a njihovim borcima se to ne priznaje? Drugo, podsećam da je hrvatski Sabor još 1993. godine doneo izmene Zakona o penzijskom osiguranju, gde je svim preživelim ustašama, domobranima, oružnicima, žandarmima, pripadnicima Pavelićevog telesnog zdruga, priznao ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju, za vreme postojanja NDH. Dakle, hrvatski Sabor je doneo anticivilizacijsku skandaloznu odluku da se za izvršeni genocid nad Srbima pripadnicima oružanih snaga NDH priznaje ratni staž. Prema podacima zagrebačkog "Jutarnjeg lista" Hrvatska iz svoga budžeta svake godine izdvaja 50 miliona evra godišnje za penzije preživelim ustašama, domobranima i članovima njihovih porodica. Treće, Hrvatska je 2017. godine donela zakon kojim je sve pripadnike hrvatskog Veća odbrane sa područja BiH u potpunosti izjednačila sa pravima pripadnika hrvatske vojske i nikoga nije pitala kada je donela tu zakonsku odredbu. Konačno, Nemačka je 1951. godine donela zakon kojim je svim pripadnicima nemačkog Vermahta dala penzije. Dakle, ovo su jasni argumenti zbog kojih smatram da bi trebalo usvojiti moj predlog zakona, da se svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Nisu valjda krajiški borci gori od nacista i od ustaša kojima su Hrvatska i Nemačka priznali ratni staž i dale penzije. Smatram da bi bilo veoma važno da se otvori novi vremenski rok i da se svim borcima da mogućnost da podnesu zahtev za priznanje svojstva ratnog vojnog invalida na osnovu ranjavanja i na osnovu bolesti, odnosno posttraumatskog stresnog poremećaja, da se prizna svojstvo civilnog invalida rata još za najmanje 12 civilnih invalida rata sa područja Republike Srpske Krajine. Krajiški borci, moram to da ponovim jer me mnogo njih zove, su razočarani, ogorčeni, nezadovoljni, osećaju se obespravljeno i zbog toga moj apel da se konačno ispravi velika nepravda prema pripadnicima vojske i policije Republike Srpske Krajine i da im se, ponavljam, prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno - 164, za - devet, nije glasalo - 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Bojan Torbica predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica.
Poštovane kolege narodni poslanici, dame i gospodo, drugarice i drugovi, pozivam vas da podržite naš predlog da se u dnevni red današnjeg zasedanja uvrsti donošenje odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, jer ako mi ne uradimo ono što je naš posao, kako možemo da se ljutimo kada neko drugi ponizi naše žrtve? Kako možemo da se ljutimo kada, istini za volju, manji deo stanovnika Sarajeva srpske nacionalnosti pobijenih u jami Kazani na padinama Trebevića posle nepune tri decenije dobije spomen-ploču, ali ne na svom jeziku i ne na svom pismu i ne svi pobijeni već otprilike svaki deseti stradali? Pretpostavljam da je gradonačelnica Sarajeva Benjamina Karić, podižući to nazovi spomen-obeležje bila svesna da posle progona sarajevskih Srba i zločina počinjenog nad tim ljudima više u Sarajevu i nema gotovo niko ko bi umeo da pročita spomen-ploču napisanu na ćirilici, pa čemu se onda mučiti da imena i prezimena nevinih žrtava na tom strašnom stratištu budu ispisana na njihovom maternjem jeziku? Ma, tako je, dajte da ih ponizimo čak i mrtve, kao da za života nisu dovoljno patili. Jadni su i bedni, pa i više od toga, svi oni koji decenijama kopaju po stratištima i oplakuju nad kostima samo žrtava svog naroda, omalovažavajući tuđe žrtve, kao što ih omalovažava i sam Haški tribunal, o čemu nam govori činjenica da kada bi sabrali sve izrečene kazne, dobili bi rezultat da su Srbi osuđeni na oko 1.200 godina zatvora i šest kazni doživotnog zatvora, dok su Hrvati, Bošnjaci i jedan Albanac osuđeni na oko 360 godina zatvora, pri tom su Hrvati i Bošnjaci osuđivani za međusobno ubijanje, pošto za zločine nad Srbima naravno, takoreći, niko nikad nije kažnjen. Sada neko očekuje da bilo ko normalan poveruje u ispravnost presuda suda za koje ubistvo, zlostavljanje, silovanje i progon pripadnika srpskog naroda nije zločin ili bar nije zločin koji zaslužuje kaznu. Ali, da vidimo ko zaslužuje kaznu. Svima u svetu je jasno, počevši od predsednice sudskog veća, sudije Nijambe, da Ratko Mladić nije lično odgovoran ni za jedno direktno ubistvo, niti je lično počinio ni jedno ubistvo, za razliku od Nasera Orića, koji za zločine nad Srbima nikada nije osuđen, kao što je svima jasno da je Ratko Mladić zločinac pre svega zato što je Srbin i zato što je branio srpski narod. Jer, da kojim slučajem nije Srbin i da je ubijao Srbe kao što je to činio Aćif efendija, bio bi heroj i zaslužio bi spomen-ploču. Nama lepo objasni naš kolega narodni poslanik prošli put, koji nadam se ovaj put neće hvaliti navodna herojstva 13. SS brdske divizije Handžar nad golorukim srpskim narodom koja su počinjena u tolikom obimu da je tokom, pretpostavljam, odbrambenih zadataka Handžar divizije samo u periodu od šest meseci, tokom 1944. godine, na području Brčkog, Bjeljine, Zvornika, Ugljevika, Šekovića, Vlasenice, Bosanskog Šamca, Tuzle, Lukavca i Kladnja pobijeno preko 2.000 nedužnih civila, s tim da je na području Šida, Sremske Rače i Vinkovaca od strane iste formacije stradalo oko 1.000 civila, da li je potrebno naglasiti - nedužnih? Oni su jednako nedužni kao i žrtve Nasera Orića i Aćif efendije. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno - 162, za - 13, nije glasalo - 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 1. i člana 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi: 1. zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama; Predlogu zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru; Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave; Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave; 2. zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o patentima; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mongolije o trgovinskoj i ekonomskoj saradnji; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Banca Intesa AD Beograd i Raiffeisen banke a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad, po osnovu ugovora o kreditu za jačanje transportnih kapaciteta gasovoda u Republici Srbiji. Da li predlagač želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 162, za – 150, nije glasalo 12. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za dopunu dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 162, za – 152, nije glasalo 10. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Jedanaeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, u celini. D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama, koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, koji je podnela Vlada; 3. Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, koji je podnela Vlada; 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, koji je podnela Vlada; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o patentima, koji je podnela Vlada; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mongolije o trgovinskoj i ekonomskoj saradnji, koji je podnela Vlada; 7. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Banca Intesa AD Beograd i Raiffeisen banke a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad, po osnovu ugovora o kreditu za jačanje transportnih kapaciteta gasovoda u Republici Srbiji, koji je podnela Vlada. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Marija Obradović, ministar državne uprave i lokalne samouprave; Maja Mačužić Puzić, državni sekretar; Ivana Savićević, pomoćnik ministra; Gordana Pođanin, viši savetnik u Ministarstvu. Pozdravljam predstavnike Vlade. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Da.) Reč ima ministarka Marija Obradović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovane narodne poslanice i narodni poslanici, pred vama se danas nalazi set zakona kojima su predložene izmene u oblasti plata u javnom sektoru, i to: Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama, Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Predloženim izmenama navedenih zakona utvrđuje se novi rok za početak primene sistemskog i posebnih zakona kojima se uređuju plate, naknade plata i druga primanja zaposlenih u javnom sektoru. Reforma sistema plata formalno je stavljena u nadležnost dva ministarstva: Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, koje je predlagač danas navedenih zakona, i Ministarstva finansija, koje je nadležno za finansijske efekte sistema utvrđivanja i obračuna plata i zarada koje se finansiraju iz budžeta Republike Srbije, autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave i fondova organizacija obaveznog socijalnog osiguranja koje je i predlagač Zakona o budžetu kojim se utvrđuju osnovica za obračun plata. Saradnja naših ministarstava, MDULS-a i Ministarstva finansija, po ovom pitanju, je kontinuirana, svakodnevna, neophodna je kako bi svi naši predlozi bili finansijski i fiskalno održivi. Iako smo u prethodnoj godini bili opredeljeni da započnemo sa implementacijom reforme plata od 2022. godine, dakle od januara sledeće godine, ponekad ni najbolja namera ne može da se sprovede u delo usled okolnosti koje su često van našeg uticaja. Složena epidemiološka situacija koja je prouzrokovana pandemijom virusa Kovid-19 u celom svetu nije se stišavala ni ove godine i sve naše aktivnosti su bile, pre svega, usmere na pakete podrške građanima, privredi i zdravstvu. Stoga je sveukupno funkcionisanje uprave bilo posvećeno prioritizaciji ovih aktivnosti kojima se štite životi i zdravlje građana. Mislim da su inspekcijske službe, čija koordinacija je u nadležnosti ministarstva na čijem sam ja čelu, Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, dale svoj maksimalni doprinos kako bi mere pokazale svoj očekivani efekat. Apeli za vakcinaciju građanima i njihov odziv pokazuju značajan doprinos borbi protiv korone kojim mi kao pojedinci pokazujemo odgovornost prema sebi, prema drugim građanima, prema društvu u celini. S druge strane, Ministarstvo finansija sa predlogom svih mera pomoći građanima i planiranjem budžeta sve svoje kapacitete usmerilo je na ostvarenje dva osnovna cilja: jačanje ekonomije i podizanje životnog standarda građana. Stoga, i pored toga što predlažemo odlaganje reforme, obezbeđen je za sledeću godinu rast plata zaposlenih u javnom sektoru za 7%, odnosno 8% za zaposlene zdravstvene radnike u svim delovima javnog sektora i sve zaposlene u odbrani, kao i povećanje od 9% za zaposlene koji primaju minimalnu zaradu. Značajna finansijska sredstva obezbeđena su za otklanjanje posledica pandemije, kao vid podrške građanima i privredi. Nije loše da ponovimo da smo u prethodnom periodu omogućili penzionerima pomoć u iznosu od 4.000 dinara u aprilu 2020. godine, svim građanima pomoć od 100 evra u junu 2020. godine, potom svim građanima još 60 evra, dva puta po 30 evra, i dodatno još 20 evra, dok će penzionerima biti isplaćeno 20.000 dinara u februaru naredne godine. Privredi je pružena podrška u suočavanju sa krizom izazvanom pandemijom u vidu tri paketa pomoći. Ukupna vrednost svih paketa pomoći građanima i privredi iznosi osam milijardi evra. S tim u vezi, želim da kažem da sprovođenje reforme sistema plata u javnom sektoru proizvodi određene, to svi znate, finansijske efekte po budžet. Naša saznanja od drugih država koje su sprovodile ove reforme pokazuju, prvo, da su one bile dugotrajne, dugogodišnje, jer su izuzetno kompleksne i moraju da budu prihvaćene od strane ljudi koji će je osetiti kroz svoje plate a, drugo, te reforme su uvek zahtevale određenu dodatnu masu sredstava za njeno sprovođenje koja se obezbeđuje i planira u budžetu. Nažalost, ove godine nismo bili u mogućnosti da sprovedemo neophodnu intenzivnu saradnju svih ključnih učesnika u reformi koja podrazumeva uključivanje u proces za sve, za reprezentativne sindikate, strukovna i druga udruženja, ustanove i zaposlene u javnom sektoru koji imaju pravo, a mi obavezu da čujemo njihovo mišljenje i da ga razmotrimo u ovako velikoj i sveobuhvatnoj reformi. Koordinacija tog procesa podrazumeva značajan poduhvat i u redovnim okolnostima. Reforma ovog tipa mora da bude i prihvaćena i mora da bude podržana od strane građana na koje se odnosi. Takođe, nerealno je očekivati da reforma ovog obima bude u potpunosti fiskalno neutralna, jer kada bi bila na osnovu procena, koje smo radili sa Ministarstvom finansija, na bazi do sada usvojenih zakona, ona bi dovela do toga da značajan deo zaposlenih u javnom sektoru treba da sadrži plate na zatečenom nivou određeni broj godina, neki čak i do pet godina, ili bi bio usporen njihov rast i, imajući u vidu sadašnje odnose u platama, to zadržavanje plata odnosilo bi se na složenije, na stručnije poslove u javnom sektoru, a u ovom trenutku mi zaista nemamo luksuz kao država da se odričemo i demotivišemo najstručnije kadrove. Sa druge strane, da sprovodimo reformu tako da kroz nju omogućimo rast plata za sve zaposlene u javnom sektoru, naročito u postojećim uslovima pandemije, a kada je potrebno da se obezbede i dodatna sredstva za neometano funkcionisanje javnih službi, ne bi bilo društveno prihvatljivo, niti fiskalno održivo. Država je svoju odgovornost i brigu o građanima pokazala kroz izgradnju kovid bolnica, što je bila ključna i urgentna aktivnost za očuvanje zdravstvenog sistema i zdravlja naših građana. Zato naročito u uslovima pandemije, kada je neophodno da građani imaju što veću izvesnost u pogledu svojih primanja i kada želimo da znaju da mogu da se oslone na svoju državu, nismo želeli da idemo u fiskalno neutralnu reformu, već da raspoloživa sredstva preusmerimo u što većem obimu, kao meru podrške koja je dostupna za sve građane ove države. Međutim, iako danas predlažemo odlaganje primene navedenih zakona, kompleksnost ove reforme ne trpi da se njome ne bavimo i da zaustavimo aktivnosti koje već traju nekoliko godina. Te brojne aktivnosti su sprovedene i ove godine i sprovodiće se i narednih godina, kao priprema za reformu. Tokom cele godine smo ostvarivali saradnju sa svim državnim organima oko daljeg uređenja sistema koji treba da bude dobar osnov za reformu. Najznačajnija aktivnost na kojoj se kontinuirano radi i koja je prva tačka reforme je katalog radnih mesta. Katalog radnih mesta je osnov za vrednovanje svih poslova u javnim službama, lokalnim samouprava i državnim organima. Organizacija poslova u javnom sektoru, predstavljena kroz radna mesta i njihove promene nastale zbog digitalizacije, uvođenja novih oblika ili metoda rada, uslovljava da ih detaljno analiziramo i unapređujemo. Okončali smo postupak na unapređenju kataloga koji planiramo da inoviramo sledeće godine, što će biti osnov svim poslodavcima u javnim službama da usklađuju svoju kadrovsku strukturu i potrebe za kvalifikacijama koje se zahtevaju za ta radna mesta. Povezali smo katalog radnih mesta koji usvaja Vlada sa aktima o sistematizacijama javnih službi. Sledeći korak koji moramo da sprovedemo je da povežemo radna mesta iz kataloga sa koeficijentima po kojima se sada isplaćuju plate u javnim službama. Već smo započeli rad na tome u određenim oblastima, opet, u neposrednoj saradnji sa resornim ministarstvima, jer nemamo jedinstveni informacioni sistem za obračun plata, koji bi najveći deo analitike sam uradio. Očekujem da ćemo do kraja sledeće godine uspeti da obuhvatimo i uskladimo koeficijente sa katalogom za javne službe sa najvećim brojem zaposlenih kao što su prosveta i zdravstvo. Takođe, reforma ovog obima zahteva kompleksne analize, ne samo kod uspostavljanja kataloga i vrednovanja svih poslova u javnom sektoru, već i značajne finansijske analize reformskih koraka i njihovog uticaja na budžet za koji najveći teret snosi Ministarstvo finansija. Za predvidivost posledica svih ovih koraka moramo da imamo pouzdane podatke na osnovu kojih donosimo odluke, mi kao Vlada, odnosno vi kao Skupština, prilikom usvajanja zakona koji se odnose na ovu reformu. Takvu pouzdanost nećemo imati sve dok ne uspostavimo sveobuhvatan informacioni sistem u kome se nalaze tačni i precizni podaci o radnim mestima, elementima plata zaposlenih i drugih troškova rada javnog sektora na osnovu kojih ćemo moći da dajemo projekcije promena koje će reforma da donese. Korak u reformi je i da taj informacioni sistem povežemo sa katalogom radnih mesta koji je prethodno neposredno povezan sa postojećim koeficijentima. Ove godine pokušali smo da na bazi postojećih informacija i zbirnih i pojedinačnih podataka, zajedno sa Ministarstvom finansija i drugim resornim ministarstvima, dođemo do pouzdanih procena efekata reforme. Ali, kada ne postoji jedinstven centralizovan sistem, sa podacima o broju zaposlenih, mesečnim isplatama plata, dodataka i drugih rashoda, o tačnim poslovima na kojima rade preko 400 hiljada zaposlenih, onda se postavlja pitanje da li je odgovorno da kao Vlada predlažemo promene i garantujemo da će reforma biti fiskalno održiva. Stoga nam je takav informacioni sistem bitan preduslov za ovu reformu. Iz tog razloga, Ministarstvo finansija od 2019. godine aktivno radi na uspostavljanju novog informacionog sistema koji treba da obezbedi precizno planiranje, upravljanje i kontrolu izvršenja budžeta za troškove rada zaposlenih u javnom sektoru. Novi sistem će da odlikuje sistem automatskih kontrola unosa podataka što će obezbediti tačne i kvalitetne podatke za izradu svih potrebnih analiza. Planirano je da se sistem uspostavi u fazama od 2020. do početka 2024. godine. Poslednjom fazom uspostavljanja sistema biće obuhvaćene jedinice lokalne samouprave sa indirektnim korisnicima, odnosno, predškolskim ustanovama, ustanovama kulture, sporta i turizma. Od uspostavljanja platforme do mogućnosti njenog korišćenja u punom kapacitetu, neophodno je da protekne vreme kako bi korisnici u potpunosti se obučili i kako bi se prikupili neophodni podaci. Zato je predlog odlaganja reforme sistema plata do 2025. godine uzročno vezan za potrebu sprovođenja tačnih i pouzdanih analiza, efekata reforme sistema plata zasnovanih na podacima dobijenim iz novog informacionog sistema. Drugo, nadamo se da će stabilizacija epidemiološke situacije u zemlji osloboditi resurse, što finansijske, što kadrovske za druge potrebe, pre svega za ovaj reformski proces. Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave i Ministarstvo finansija tokom poslednje misije MMF upoznali su njegove predstavnike sa predlogom odlaganja reforme usled svih okolnosti koje sam danas iznela i naišli smo na njihovo razumevanje. Razumevanje da se ova borba za ekonomiju i borba za rast odvijala na različite načine tokom ove godine. Naišli smo i na razumevanje MMF da ostajemo posvećeni tome da reforma sistema plata nastavlja da se posmatra kao strateško opredeljenje Vlade. U narednom periodu nastavićemo aktivno da radimo na svim pripremnim aktivnostima kako bi se od 2025. godine počelo sa primenom novog sistema plata, nadamo se u društvu i u svetu koje se izborilo sa Kovidom i sa svim njenim posledicama. Hvala vam što ste ovako pažljivo saslušali ovo uvodno izlaganje, a biću na raspolaganju sa svojim saradnicima za sve potrebne detalje tokom današnjeg dana i eventualno narednih dana da zaista, pre svega vama poslanicima koji treba da donesete odluku da li odložiti ovo na 2025. godinu, a trudila sam se da detaljno obrazložim osnovane razloge zbog kojih to treba odložiti na 2025. godinu. Dakle, pre svega vama da se objasni, a onda i građanima Srbije zbog čega je ovo nužan korak i istovremeno ne odustajući od tog strateškog cilja da sprovedemo reformu plata. Hvala.
Zahvaljujem. Da li možda reč želi neko od predstavnika nadležnih odbora? Izvestioci? Da. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ministarka sa saradnicima, poštovani građani Srbije, Odbor za pravosuđe, državnu i lokalnu samoupravu je na svojoj sednici razmotrio predložene zakone koji su upućeni Narodnoj skupštini od strane Vlade Republike Srbije i nakon razmatranja iste je uputio u plenum na odlučivanje. Pred nama su danas Predlozi zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama, sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, o platama zaposlenih u javnim agencijama, kao i platama službenika i nameštenika u organima autonomnih pokrajina i jedinicama lokalne samouprave. Ono što je svakako zajednički imenitelj za sva četiri predložena zakona jeste utvrđivanje novog roka za početak primene ovih zakona, odnosno odlaže se primena ovih zakona za početak 2025. godine, odnosno 2026. godine. To je zaista neophodno kako bi bili ispunjeni svi potrebni uslovi, što će rezultirati jasnom implementacijom zakonskih rešenja, iz najmanji poremećaj u postojećem sistemu. Svakako jako bitna tema jeste tema javne uprave i ona čini deo velikog sistema, odnosno države uprave koja obavlja izuzetno odgovorne poslove kako bi država ispunila sve svoje zakonom poverene poslove. Ono što je bilo neophodno sprovesti kako bi javna uprava mogla da odgovori na sve postojeće, ali i na novonastale situacije jeste svakako reforma javne uprave sa kojom smo započeli još 2013. godine. Samo racionalnim pristupom ovom problemu, mi smo danas uspeli da od javne uprave napravimo jedan moderan, efikasan sistem koji može da odgovori i na najzahtevnije probleme. Sve reforme koje smo takođe sprovodili od 2012. godine do 2013. godine su bile sveobuhvatne i kompleksne i nismo samo sprovodili reforme u oblasti javne uprave, već i u oblasti privrede, ekonomije, finansija i građevinarstva i sve te reforme su dale pozitivne rezultate. Kada govorimo o reformama javne uprave, neke od tih mera koje su uspele da od javne uprave naprave jedan moderan i efikasan sistem jeste i ograničavanje broja zaposlenih u javnom sektoru, zatim digitalizacija javne uprave, a svakako ono što je najbitnije jeste da smo od javne uprave napravili moderan servis za građane Republike Srbije. Svakako i reforma javne uprave koja obuhvata preko 400 hiljada zaposlenih zahteva da izvršimo jednu jasnu analizu podataka kako bi na osnovu tih podataka mogli da donesemo najoptimalnije mere. Ali, ovo uključuje takođe i definisanje jednog jedinstvenog i centralizovanog sistema i predviđeno je da taj sistem bude uspostavljen u periodu od 2020. godine do 2024. godine u više faza. Ono što moram i da podsetim građane Republike Srbije, da se i cela Evropa i ceo svet, uključujući i Republiku Srbiju u 2020. godini susreo sa pandemijom korona virusa. Mi smo se tada kao država odlučili da gradimo nove kovid bolnice, da funkcionalnost zdravstvenog sistema podignemo na najviši nivo, da nabavljamo lekove, da nabavljamo respiratore i druga medicinska sredstva kako bi građani Republike Srbije bili bezbedni i sigurni. Svakako iako je pandemija korona virusa prouzrokovala određene negativne posledice, kako u odnosu na privredu, tako i u odnosu na građane Republike Srbije, država se tu aktivirala sa tri paketa pomoći ukupne vrednosti osam milijardi evra i uspeli smo da najbolji mogući način stavimo van strane sve negativne posledice pandemije korona virusa. Uprkos tome, mi smo i u budžetu za narednu godinu predvideli rast plata u javnom sektoru od 7%, odnosno 8% i predvideli smo povećanje minimalne zarade na 35.000 dinara, ali ono što je svakako najvažnije jeste da smo predvideli da po švajcarskoj formuli rastu penzije u narednoj godini za 5,5%. Iako smo sa jedne strane imali pandemiju korona virusa koja je iziskivala ogromne troškove, iako smo omogućili ravnomeran rast plata i penzija u narednim godinama, takođe javni dug smo ostavili ispod Mastrihtskog nivoa i prema projekcijama budžeta za narednu godinu javni dug Republike Srbije će umesto dosadašnjih 58 iznosiće 55% našeg BDP-a. Svakako produžavanje roka za sprovođenje strukturnih reformi omogućiće najviši stepen inkluzivnosti kako bi uspeli da ostvarimo najbolje rezultate i tu podstičem učešće i sindikata, zatim strukovnih i drugih udruženja, ustanova i zaposlenih u javnom sektoru koji imaju pravo da iskažu svoja mišljenja, da iskažu svoje predloge kako bi uspeli da u pogledu ovih strukturnih reformi pronađemo najoptimalnija rešenja. Verujem da će ovi predlozi zakona doprineti nastavku procesa reforme javne uprave, kako bi u narednim godinama javna i državna uprava mogla da odgovori na sve zahteve koji doprinose da nastavimo putem koji smo postavili još 2012. godine, a to je svakako jača, modernija i snažnija Srbija. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kesaru. Sledeći je narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministarko, poštovani predstavnici Ministarstva pre nego što se osvrnem na današnje zakone o kojima ćemo debatovati sada u plenumu, hoću da se osvrnem na diskusiju kolege Jahje Fehratovića da podsetim javnost da je narodnom poslaniku doktoru Jahji Fehratoviću prećeno, da je prećeno takođe, prof. dr Admiru Muratoviću i to je nešto što treba da se kaže ovde u parlamentu. Očekujem da nadležni državni organi, Ministarstvo policije, tužilaštvo reaguje. Zašto? Čovek koji je okarakterisan od nadležnih državnih organa i ove zemlje i zemalja EU kao opasan kriminalac koji je osuđivan za razna krivična dela i između ostalog koji je učestvovao u kidnapovanju direktora škole u Sjenici i ubistvu rahmetli Edina Hamidovića u avgustu ove godine pre nekoliko dana se vratio u zemlju, očigledno da posle smrti rahmetli muftije Muamera Zukorlića određeni kriminalci u Sandžaku se osećaju lagodno i to je nešto što ne smemo dozvoliti. Znači, kriminalci moraju da budu u zatvoru. Oni moraju da budu pohapšeni i ta osoba koja se zove Izet Latović se vratila u zemlju i počela je da preti. Ono što očekujem od ministra Aleksandra Vulina jeste da preispita rad Policijske stanice u Sjenici i da Bojan Trnčić, načelnik Policijske stanice, mora da bude smenjen zato što daje logističku i svaku drugu podršku organizovanim kriminalnim grupama, bavi se zelenašenjem i to nadležni u ovoj državi znaju. Znači, on mora da bude smenjen da bi se obračunali sa kriminalom i korupcijom u tom delu naše zemlje. Potpuno podržavamo beskompromisnu borbu protiv kriminala i korupcije Vlade Republike Srbije, ali ona mora da bude i u Sjenici aktuelna, kao što je aktuelna i ovde u Beogradu. Takođe pre nekoliko dana imali smo jedan mafijaški obračun na ulicama Novog Pazara i to nešto što ne trebamo dozvoliti. Svaka kriminalna aktivnost, svako kršenje reda i mira mora da bude sankcionisano tako da ne bi pomislili pojedinci da su iznad države, da su iznad zakona. Kolega, potpredsednik Narodne skupštine, Stefan Krkobabić, je govorio jutros o inicijativi za veću podršku ruralnim područjima. Opština ih koje ja dolazim, Prijepolje, je devastirana, nerazvijena. Sandžak, deo zemlje iz koje dolazim, većinom su devastirane, nerazvijene opštine i apsolutno podržavam ovu inicijativu zato što je ona u biti naša inicijativa i sve ono što je rahmetli akademik Muamer Zukorlić radio i sve sporazume koje smo potpisivali jako smo ponosni na te sporazume jer u tim sporazumima nikada neće videti borbu za lični interes, bilo za njega, bilo za našu stranku. To je uvek borba za narod, borba za sve građanke i građane, borba i za bošnjački i za srpski narod, politika pomirenja, politika dobrih međususedskih odnosa između Republike Srbije i BiH. Apsolutno sam ponosan na sve ono što smo radili i hoću da kažem da ćemo nastaviti putem i mnogi su se zabrinuli šta će, dušebrižnici, šta će biti sa Strankom pravde i pomirenja, Stranka pravde i pomirenja je najjača bošnjačka stranka u Republici Srbiji i nastavićemo putem koji je trasirao rahmetli predsednik muftija Muamer Zukorlić. Danas smo odlučniji i jedinstveniji nego ikada da na tom putu istrajemo. Više puta sam govorio da druge stranke pokažu svoje sporazume jer mi smo ponosni na naše sporazume. Neki su to i pokazali i čini mi se bolje i da nisu jer tamo kada gledate neke njihove sporazume videćete funkcija jedna, druga, treća, stranka prva, druga, treća. U našim sporazumima prioritet su projekti, gasovod, autoput, infrastruktura, naučno-tehnološki park, univerzitet, Islamska zajednica, železnica, povraćaj vakufske imovine. Ponosni smo što je ova Vlada Republike Srbije krenula u poštovanje Zakona o crkvama i verskim zajednicama i povraćaj imovine Islamskoj zajednici, tako da imamo najlepšu zgradu u Novom Pazaru, Fakultet za islamske studije, koju su pojedinci u Novom Pazaru hteli da naprave u kockarnicu. To nije dozvolila Vlada Republike Srbije. To je bila borba rahmetli muftije Zukorlića i ponosni smo na to i između ostalog i iz tog razloga podržavamo Vladu Republike Srbije i ponosni smo na taj naš stav. Što se tiče zakona o kojima danas govorimo, a on se tiče plata u javnom sektoru, plata u javnim službama, plate u agencijama i plata zaposlenih u autonomnoj pokrajini, traženje novog roka i odlaganje reforme do 2025. i 2026. godine, mislim da je to potpuno osnovano. Zašto? Zato što već dve godine čitavo čovečanstvo, a samim tim i naša zemlja se nalazi pred najvećim izazovom od Drugog svetskog rata, a to je globalna pandemija korona virusom. Zaista želim da odam priznanje i predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću, i Vladi Republike Srbije i ovom parlamentu, ali prvenstveno i svim građanima zato što smo zaista stoički izdržali ovu pandemiju, sačuvali smo živote naših građana, što je najvažnije, ali sačuvali smo i našu ekonomiju. To ne bi uspeli da nismo imali jako liderstvo i jako vođstvo, prvenstveno oličeno u predsedniku Republike Srbije. Mnoge ekonomije su poklekle, uspešne zemlje EU su doživele kolaps zdravstvenog sistema. Da ne nabrajam scene iz Italije, iz Španije, iz drugih „naprednih“ zemalja, ali zemalja iz porodice EU. Napravili smo nove Kovid bolnice, prvi smo nabavili respiratore, najveći broj vakcina i sa istoka i sa zapada smo nabavili i aktivno pomagali susedne zemlje, za šta sam posebno ponosan i želim da zahvalim na donaciji prvenstveno BiH, zemlji gde živi gro Bošnjaka. Znači, mi kao zemlja nismo vodili jednu autističnu politiku, već smo vodili politiku pomirenja i to je nešto za šta sam ponosan i za šta sam glasao sa obe ruke u ovom parlamentu. Ono što je jako važno jeste da smo spasili radna mesta. U prošloj godini otvoreno je 60 hiljada novih radnih mesta. To je ogroman uspeh. Imali smo u ovoj godini privredni rast od 7,5%. Minimalan pad je bio prošle godine od 0,9%, to je takav pad, pod znacima navoda, da bi poželela svaka zemlja EU, koja je imala mnogo veći pad. Rast projektovan za narednu 2022. godinu je 4,5%. Pre nekoliko dana usvojili smo budžet Republike Srbije na šta sam ponosan, jer je razvojni, socijalno odgovorni, infrastrukturni. Posebno želim da istaknem da smo usvojili povećanje penzija u iznosu od 5,5%. Mi kao Stranka pravde i pomirenja, najjača bošnjačka stranka u Republici Srbiji, zaista posebno vodimo politiku prema toj najranjivijoj grupi naših građana, to su penzioneri. Posebno hoću da istaknem da se danas uplaćuje 20 evra pomoći za penzionere, za socijalno ugrožene i za ljude koji borave u kazneno popravnim zavodima, a od sutra kreće isplata pomoći za sve građanke i građane. Možda to nekom ovde u Beogradu ili u ovoj sali izgleda simbolično, ali verujte mi, za ljude iz Prijepolja, Priboja, Nove Varoši, tih 20 evra znači da će naši roditelji, da će naši penzioneri, naši dedovi i naše nane moći da kupe neke osnovne životne namernice ili bar da kupe svojim unucima poklon za rođendan ili za kraj školske godine. Ono što me posebno raduje jeste jednokratna pomoć od 20.000 dinara koja će biti isplaćena u januaru i početkom februara naredne godine. Mislim da su penzioneri zaista, kao i sve građanke i građani, ovu borbu sa Kovid pandemijom zaista herojski izneli. Hoću da podsetim na ograničenja koja su imali, pogotovo početkom pandemije u kretanju i da su sigurno penzioneri, a to je grupa mojih i naših roditelja, spadaju u red najdisciplinarnijih naših građana. Što se tiče povećanja plata u javnom sektoru, hoću da iskoristim vaše prisustvo. Mislim da je javna uprava kičma našeg sistema i da je vrlo često potcenjena. Hoćemo jednu funkcionalnu državu, hoćemo jednu svetsku evropsku administraciju. Međutim, moramo da vidimo koliko naši sugrađani, naši prijatelji, naši saradnici i u skupštinskim službama i u lokalnoj samoupravi imaju plate. Ja hoću da odam priznanje Vladi Republike Srbije što je pronašla način da se za 7% povećaju plate u javnom sektoru. To je nešto što je dobro, ali hoću da kažem, mislim da i u narednim godinama moramo istrajati na tome, jer zaista ti ljudi drže naš sistem. Ne smemo da dozvolimo da najbolji menadžeri iz naših lokalnih samouprava, koji vode javna preduzeća ili vode određene sektore unutar lokalne samouprave, ne znam, za urbanizam, budžet i finansije, zbog boljih uslova za rad prelaze u privatne firme, a oni iz privatnih firmi idu na zapad. Imamo situaciju i više puta sam ovde govorio, ali hoću zbog vas da kažem, da mi imamo situaciju da usled zabrane zapošljavanja koja je morala da se desi, ali dolazimo u situaciju da u manjim lokalnim samoupravama ljudi koji idu u penziju ne odškoluju dovoljno ljudi koji mogu da preuzmu njihova zaduženja, kada je u pitanju vođenje lokalne samouprave. Ne može u odeljenju za budžet i finansije da radi neko ko je samo završio ekonomski fakultet, jako je važno da ima praksu rada. Zato vas molim da o tome posebno vodimo računa kada su u pitanju male opštine, jer u Beograd svi dolaze i tu imamo zaista poprilično dobru konkurenciju. Jako je teško naći, ne znam, govorio sam o problemu opštinskog pravobranioca nekoga. Znate ko ima položen pravosudni ispit, Pravni fakultet, on će pre da se bavi advokaturom ili da radi kao sudija ili tužilac, a mnogo će retko mali broj njih da bude pravobranilac, da brani imovinu vrednu nekoliko miliona ili desetine miliona evra, a da ima platu koja svakako mora da bude veća. Što se tiče tih trendova kada su u pitanju kadrovi, oni su globalni i menadžeri iz kompanija iz zapadne Evrope idu u Kinu na Daleki Istok idu, ne znam, Abu Dabi, Dubaji, Katar, Saudijsku Arabiju. Naravno, ljudi idu za svojim profitom i onima koji će im ponuditi bolju perspektivu i razvoj. Međutim, to je nešto o čemu bi mi morali da vodimo računa da ne izgubimo te ljude u javnoj upravi, u državnoj upravi, koji su kičma našeg sistema i da imamo naprosto jednu lošu selekciju da će u državnu upravu dolaziti samo oni koji ne mogu da se izbore u privatnom sektoru. Hoću, takođe, kada govorim o platama, da posebno istaknem povećanje plata u zdravstvu i socijalnim službama. Zdravstveni radnici, mislim da to apsolutno niko neće osporiti, su heroji u borbi protiv Kovid virusa i hoću posebno da istaknem ljude koji su radili i rade u opštoj bolnici i u Prijepolju i u Novom Pazaru, Institut za onkologiju i radiologiju Srbije, Institut Banjica. To su ljudi zaista koji su podneli najveći teret pandemije i zahvaljujući njihovom radu, danonoćnom radu, sigurno da se ta pandemija nije osetila tako žestoko, kao što se osetila u drugim zemljama. Poslanička grupa SPP-USS u danu za glasanje će podržati vaše predloge. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsedniče. Uvažena ministarka sa saradnicima, mi danas govorimo o setu zakona koji govore o platama zaposlenih u javnim službama, u javnom sektoru, u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija u jedinicama lokalne samouprave i jedinicama autonomne pokrajine. Ovaj zakon moram priznati, smo očekivali. Naime, izmene zakona su i iznuđene. Kada smo razgovarali o budžetu za 2022. godinu, videli smo da neće biti promena u ovom domenu iz prostog razloga jer za to nisu predviđena sredstva. Vi ste gospođo ministarka u vašem uvodnom izlaganju rekli da bi se celovito sprovela reforma plata u javnom sektoru, potrebna su značajna materijalna sredstva. Zbog svih dešavanja koja imamo, a mi smo o platama i platnim razredima kolokvijalno počeli da pričamo negde 2014, 2015. godine pravljene su analize. Prva projekcija je bila da ćemo ih usvojiti 2017. godine. Znate, to je vrlo složen, to je vrlo kompleksan problem, traži puno izučavanja, puno analiza da bismo dali prave odgovore na sva pitanja. Zašto je to tako? Naime, to nije ništa novo. Moram da naglasim da skoro desetine godina mi sistem plata u našoj državi smo u suštini kvarili. Naime, imamo za razne sektore različite osnovice, imamo različite koeficijente, svaka vlast je tražila način kako da da prioritet nekoj određenoj grani vlasti i samim tim je menjala koeficijente i došli smo u jednu šumu i osnovica i koeficijenata i to je teško raditi. Svi oni koji su želeli to da urade, bežali su od toga. Međutim, ova vladajuća većina spremna je da krene u reformske zahvate, to je učinila u mnoštvu oblasti. Nisu dovoljni samo autoputevi, brze pruge, nisu nam dovoljne nove bolnice i nove škole, institucije, već je potrebno učiniti reformu i u ovoj oblasti. Zašto? Javna uprava, javni sektor za državu Srbiju koja se nalazi u ovom stadijumu razvoja je veoma bitna, veoma važna. Mi ne možemo napraviti korak dalje ukoliko ne budemo imali kvalitetno obrazovanje, kvalitetno zdravstvo i kvalitetnu javnu upravu. Upravo zbog toga insistiramo i ja sam onaj koji je uvek u raspravama insistirao da se izmeni u ovoj oblasti ova situacija, da napravimo moderniji, uređeniji sistem, a to nije samo iz razloga što želimo da znamo kolika je kome plata. To je bitno i važno, ali je veoma važno da se adekvatno nagrade ona radna mesta koja će za jednu modernu, evropsku državu, modernu evropsku Srbiju značiti mnogo, a ta mesta zaista treba nagraditi i naći pravu procenu šta nam treba i kako nam treba. Da ne bi javnost shvatila da mi imamo mnogo ljudi zaposlenih u državnoj upravni, u javnoj upravi, itd, svi parametri koje imamo kažu – ne, država Srbija nema dovoljno zaposlenih. Naime, negde je prosek na 100 stanovnika – sedam, mi imamo manje od sedam, a za zemlju ovakvog stepena razvoja negde bi trebalo sedam na prema osam na 100 zaposlenih. Socijaldemokratska partija Srbije se uvek zalagala za uređen sistem i to u okviru raspoloživih sredstava. Naime, ne može se trošiti ono što nije zarađeno i standard svih zaposlenih mora biti u realnim osnovama, u onome što u zavisnosti od svih ekonomskih parametara. Ja sam govorio da se puno priča o ovome, ja sigurno naglašavam da će poslanička grupa SDPS podržati ove zakone. Smatram da su argumenti koje ste i sam naveli veoma važni, veoma bitni. Neću da govorim o pandemiji, pandemija još uvek traje, ja ću iskoristiti, kao što uvek iskoristim ovu situaciju, da poručim građanima Srbije, pandemija traje, molim vas vakcinišite se. Vakcinacija, vakcinacija, vakcinacija. Bio sam na jednom međunarodnom skupu u Španiji, moram vam reći da tamo svi na ulicama, u javnim prostorima nose maske. Isto tako da naglasim da 90% ljudi u Španiji je vakcinisano, a mi smo stigli do 57%, a imao četiri, sad i pet vakcina, i zato molim građane da iskoriste ovu priliku da se vakcinišemo, jer to će značiti mnogo. Sve ono što radimo, ukoliko ne pobedimo pandemiju, značiće i manji privredni rast, značiće bolest, značiće dodatni troškovi. Neke procene idu tako da do sada je utrošeno samo za lekove, za bolničke dane 75 miliona evra, što je zaista izuzetno velika suma. Ona će ići dalje ukoliko ne pobedimo pandemiju, a ova država je za svakog svog građanina obezbedila i krevete i respiratore i vakcine, to znači i mogućnost da se leči. E, zbog toga naglašavam, da ako država to omogućava, moramo i mi nešto uraditi za državu. Vakcinišite se. Ja sam primio tri vakcine i moram da naglasim da ću primiti svaku sledeću ukoliko to od mene bude traženo. Još nešto, znate, kad govorimo o platnim razredima ne možemo svi očekivati da će u javnom sektoru imati povišice. Neće. Neko će imati manje, neko više, ali moramo urediti sistem. Znate, naša država u 2021. godini za plate u celokupnom javnom sektoru, gde je preko 450.000, negde sam čitao, čak i 510.000 izdvaja 10,2% BDP. To je malo više nego što bi naš ekonomski sistem mogao da izdrži, ali opravdanje su upravo ova povećanja koja smo imali za zdravstvo, koja su opravdana i koja sam uvek podržavao da zdravstvenim radnicima treba nadoknaditi njihovo žrtvovanje, isto tako policiji, vojsci, jer su zaista imali i imaju u ovom trenutku izuzetno angažovanje i to treba nagraditi. U 2022. godini negde će taj procenat biti 10,1% BDP. Moramo se približavati prema 9%, to je jedan održivi sistem i kad dođemo do 9% BDP tada mi imamo sigurnost u državi, sigurnost da više nikada ne možemo doći u situaciju da nam materijalna sredstva, da dolazimo i situaciju da ne možemo isplatiti plate i penzije. Ja sam od onih koji uvek kaže da treba imati pravila i poštovati pravila. Zalagao sam se za švajcarsku formulu za penzionere. Ona ide, to je dobro, penzije su svedene negde na oko 11% BDP to je dobro, imamo kontrolu nad njima. Znate, švajcarska formula za penzionere u prethodne dve, tri godine je davala dobre rezultate. Neće to uvek biti tako. Nekad će biti malo lošiji, ali mi imamo potpunu kontrolu svega onoga što se daje za penzije. Nema više niti kašnjenja u penzijama, čak kao što vidite u tri meseca ove godine mi smo imali da Penzioni fond nije povlačio sredstva iz budžeta, što znači zbog porasta broja zaposlenih mi smo mogli da isplaćujemo penzije iz doprinosa zaposlenih. Očekujem da ćemo upravo uvesti pravilo i u platama iz prostog razloga što je to vrlo važno, vrlo bitno da imamo održive finansije. Ova država zaista velika sredstva daje i za penzije i za plate i ta održivost Srbije nama veoma bitna i veoma važna. Moram reći još jedan od razloga što se ovi zakoni produžavaju, odnosno što idu kasnije 2025. godine. Znate, mi smo došli u situaciju da smo od 2014, 2015. godine krenuli u finansijsku konsolidaciju. Ta finansijska konsolidacija gde su plate u javnom sektoru jedno vreme bile zamrznute, onda se polako odmrzavale i samim tim gledamo način kako i ovim povećanjima koje sada možemo iz realnih sredstava, naglašavam, realnih sredstava, a to je jedino pravilno održivo povećanje plata, a to je 7% koje ide za sve zaposlene, odnosno 8% zdravstvo i još neke službe. To je u proseku negde 7,3. Moram da naglasim da ovo pomeranje koje je iznuđeno i koje je opravdano, sa sobom nosi i još nešto, da se ovaj period iskoristi da imamo potpunu sinhronizaciju, saglasnost rada između Ministarstva finansija i Ministarstva za javnu upravu. Zašto? Znate, to je zajednički posao, složen, težak. Ne očekujem da ćemo mi 2025. godine imati odgovore na sva pitanja, kompleksan je to problem, ali ćemo učiniti prvi korak, prve korake i to velike korake da ovaj sistem uradimo, uredimo i reformišemo. Javni sektor, javna uprava su nama veoma bitne, veoma važne, kao što sam stalno naglašavao. Naglašavam, mi moramo imati jedno pravilo u uređivanju ovog sistema, ista plata za isti posao. To je teško, ali to pravilo moramo primeniti iz prostog razloga da znamo da ne može onaj ko vozi kola u Skupštini, onaj ko vozi kola u nekoj opštini ili u nekom javnom preduzeću, da između njih postoji velika razlika u platama. Dakle, ista plata za isti posao. Stalno naglašavam, nama treba uspostavljen jedinstveni informacioni sistem. Mislim da je 2019. godine Ministarstvo finansija krenulo u reformu upravo jedinstvenog informacionog sistema. Mi moramo tačno znati koliko imamo zaposlenih u javnom sektoru, koje su njihove plate, koji su koeficijenti, šta se tu nalazi, šta imamo, šta dajemo, jer to nam je veoma bitno. Kao što sam i ranije govorio, kada govorimo o javnoj svojini, često nismo znali šta je državno. Moramo tačno znati šta je državno, šta je javna svojina, koliko je zaposlenih, i naglašavam javna uprava svugde u svetu je plaćena, ali su mnogo više plaćeni oni koji rade u privatnom sektoru. Znate, raditi u javnom sektoru znači sigurnost radnog mesta, znači plata koja ne mora da bude uvek najveća, ali sigurna plata i to je ono što moramo da imamo na umu i mi ćemo se za to zalagati. Očekujem od vas da ovo vreme koje imate, 2022, 2023. i 2024. godina će biti godine gde će se puno raditi da bismo došli do onog početka koji je opet početak jedne velike i značajne reforme. Mi smo imali zabrane zapošljavanja. To je bilo u datom trenutku opravdano, nismo imali dovoljno sredstava, vršili smo finansijsku konsolidaciju, ali moramo sada učiniti nešto da zapošljavamo nove ljude, obrazovane, ljude koji će davati odgovore u ovoj informatičkoj eri. Znate, mi pravimo Srbiju 21. veka, tada sigurno će biti mnogo štošta izmenjeno, a upravo javna uprava i sve javne službe moraju dati adekvatne odgovore na ovo što mi činimo i radimo. Voleo bih i želeo da uvek imamo vidljivo i jasno učešće plata u procentima BDP. Težićemo i težimo ka tom procentu devet, jer je to održivi procenat. To će biti važan, bitan momenat, jer tada smo rešili neke probleme. Problemi su rešeni na taj način što imamo održivi sistem plata. Ne može da se desi iznenađenje da budžet ne može da isfinansira. Dakle, jednom pametnom politikom, finansijskom politikom, fiskalnom politikom, mi dolazimo u situaciju da napravimo ono što treba. Znate, mi imamo i nekih delova naše javne uprave, javnih službi koje zahtevaju takođe korenite reforme, a koje su za državu bitne. Neću da govorim o Poreskoj upravi, neću da govorim o inspekcijama, socijali, to je nešto što moramo znatno poboljšati, znatno uraditi više. Godine 2022. u martu počinje i primena socijalnih karata, adekvatni odgovori moraju biti na to. Poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će podržati izmene i dopune ovog seta zakona. Naglasio sam na početku, smatramo ih opravdanim. Dobijamo šansu da u naredne tri godine učinimo značajne korake unapređenja ovog sistema i da konačno krenemo u primenu. Ne očekujem odmah gotova rešenja, očekujem da ćemo u budućnosti mnogo toga dograđivati, ali moramo učiniti prvi korak, jer prvi korak znači i put ka rešenju ovog vrlo značajnog reformskog zadatka. Znajući i kapacitete naših ministarstava, kapacitete naše javne uprave, mislim da to u dogledno vreme možemo da završimo. To će značiti jedna moderna, uređena Srbija, jedna Srbija koja će biti evropska zemlja i koja će davati odgovore na sva bitna pitanja. Jer, ako imamo toliko stranih direktnih investicija, mi ne možemo imati upravu koja će vam dati odgovor kroz godinu dana. Mora biti brzo, efikasno, tačno, a pokazali smo, evo, i sama činjenica da su juče u Kragujevcu otvoreni novi elementi „Data sistema“, što je vrlo bitno, idemo u jednu informatičku eru i zato su nam ovi odgovori bitni. Zahvaljujem na slušanju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik je Vojislav Vujić. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Uvažena ministarka sa saradnicima, ja ću da se nadovežem na ovo što je gospodin Mijatović pričao. Dve su stvari u kojima se sigurno slažem sa njim. Prva gde je rekao da oni insistiraju kao poslanička grupa kad je u pitanju lokalna samouprava da pre svega sve bude po zakonu. Ja ću sa tim da se složim i Poslanička grupa Jedinstvene Srbije uvek insistira da sve bude po zakonu. Još jedino što mogu da dodam, a opet vezano za ovu temu i za ono što vi danas ovde predstavljate, je da mi iz Jedinstvene Srbije se uvek zalažemo da budžet lokalnih samouprava troše građani. Drugo što je prof. spomenuo, i to ću isto da pohvalim, naravno, pre svega državu koja je krenula u tom pravcu, je to da se penzije obračunavaju po švajcarskom metodu. Zašto to kažem, zašto mi je bitna Švajcarska? Kad sam vas slušao u vašem uvodnom izlaganju, ja sam kao i sve kolege razumeo zašto dolazi do odlaganja do 2025. godine. Mislim da je to svima više nego jasno. Zato neću da gubim vreme da čitam naslove sva četiri zakona, zato što se sva četiri zakona tretiraju na isti način. Ono što je za vas bitno, to je da će Poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati sve zakone koji su danas na dnevnom redu. Zašto sam rekao malopre da mi je interesantno ovo što je profesor spomenuo Švajcarsku? Zato što kada sam malo istraživao i bavio se lokalnom samoupravom i gledao ovo što danas treba da se pojavi na dnevnom redu, ja sam naišao na jedno istraživanje koje je uradila švajcarska vlada zajedno sa našom vladom, a znamo svi da su Švajcarci tačni kao sat i da istraživanje koje oni urade mora da bude dobro istraživanje. Ono što je bitno za ovo istraživanje, a odnosi se na zadovoljstvo građana kvalitetom života u lokalnoj zajednici i uslugama lokalnih samouprava, to je ono što vas treba najviše da interesuje i siguran sam da ste upoznati sa ovim istraživanjem, a ja ću da izdvojim samo deo anketa koje su ovde vrlo lepo i detaljno objašnjene i da kažem zašto je ovo merodavno istraživanje. Zato što se radilo na uzorku od preko 11.000 građana i zato što je rađeno u preko 50 opština i gradova. Ono što je za vas najbitnije kao ministarku i zašta sigurno mogu da pohvalim i Ministarstvo, jeste to što građani imaju poverenje u rad lokalnih samouprava, i to u velikom procentu izraženo poverenje u rad lokalnih samouprava. Ono što se uvek godinama unazad spočitavalo kao jedna negativna pojava, to je bila korupcija. U ovom istraživanju koje je sprovedeno 2019. godine, a zašto uzimam 2019, zato što posle toga kada je krenula korona i sam kontakt lokalnih službenika ili uopšte državnih službenika sa građanima je zbog epidemioloških mera sveden na minimum, hoću da kažem sledeće. Na direktno pitanje da li su koristili veze, a svi znamo šta ovde znače veze, 74% ispitanika nije koristilo nikakve veze, pri tom su uredno završili sve što su hteli da urade. Dalje, 22% ispitanika kaže da se oslanjalo na rođake i prijatelje, a tek 4% kaže da se oslanjalo na zvaničnike ili ljude koji se bave politikom. Znači, u odnosu na neke prethodne godine, ovo je revolucionarna stvar za nas u Srbiji, za zemlje gde svi sve povezuju da za sve morate da imate neku vezu. Evo, ovo je dokaz i siguran sam da je veliki broj građana u kontaktu sa lokalnim samoupravama imao upravo ovakvo iskustvo. Ministarka, ja sam siguran da je privilegija raditi u javnom sektoru. Ali, evo, još neke stvari, pošto vidim da ovo privlači pažnju, vezano za ovo istraživanje, a ono se odnosilo od Arilja, Babušnice, Bajine Bašte, Jagodine, Knjaževca, Kragujevca, Kraljeva itd, pa sve i do moje Vrnjačke Banje, dalo je odgovore na vrlo bitna pitanja. Pored ovoga, što je za mene bilo vrlo bitno, jer je Srbija uvek važila, tj. prethodnih godina, u nekom davno prošlom vremenu, za korumpirano društvo, informacija da to više nije tako je dobra vest, ali druga dobra vest, interesantna vest, na pitanje šta građani misle o poljoprivredi, verovali ili ne, bez obzira što ovde ima i dosta gradskih sredina koje direktno nemaju veze sa poljoprivredom, građani su u jednoj takvoj anketi izrazili želju da opštine i gradovi treba da se fokusiraju mnogo više na samu poljoprivredu, na izdvajanju i pomoć poljoprivrednim proizvođačima i na osnaživanje mladih ljudi da se upuštaju u poljoprivredu. Najveći deo njih kaže da vidi veliko olakšanje, pre svega za državu i za te lokalne samouprave, ukoliko se na ovaj način budu izdvajala sredstva. Ono što je još za mene interesantno i privuklo mi je pažnju, to je aktivno učešće građana u radu lokalne samouprave. Znate šta, kada je u pitanju referendum, kada su u pitanju javna slušanja, javne rasprave, uvođenje samodoprinosa, koliko god ste ih, ne vi, nego ministarstvo, uopšte zakon obavezali da sve to treba da bude javno i opštine i gradovi to rade javno. Znači, javna slušanja, javne rasprave su dostupne i svaki građanin koji ima želju može da ih poseti, može da prisustvuje i da uzme aktivno učešće u njima. Kada je u pitanju referendum 89% građana u istraživanju kaže – ne nisam čuo i nisam učestvovao, da čuo sam ali nisam učestvovao i najmanje njih, a to je samo 2% kaže – da učestvovao sam u pripremama. Kada je u pitanju javno slušanje 86% kaže – ne nisam učestvovao, 12% kaže – da čuo sam, ali nisam učestvovao, i opet je samo 2% učestvovalo. Isto to se odnosi i na javne rasprave i isto to se odnosi i na uvođenje samodoprinosa. Znači, nemaju građani pravo da se ljute ako ne žele da aktivno učestvuju u donošenju bilo koje odluke. Kada pričamo o budžetima lokalnih samouprava, budžet se donosi svake godine, pa čak i rebalans kada se donosi, to je svima javno dostupno. Ja sam razočaran koliko su građani slabo zainteresovani da učestvuju. Zato nikada ne opravdavam neku kritiku za nekoga ko nije učestvovao u nekom radu. To se onda zove kritizerstvo. Ako hoćete da date doprinos, ako hoćete nešto da uradite uključite se u javnu raspravu i na mestu gde to trebamo da uradimo iznesete svoje mišljenje. Rekao sam da je privilegija raditi u javnom sektoru. Ono što je meni interesantno, a to je činjenica da je sadašnja premijerka kada je bila na mestu, na vašem mestu, znači ministar lokalne samouprave, po prvi put je izneta brojka državnih službenika. Tada 2014. godine po prvi put je izašao podatak da u javnom sektoru, tj. u državnoj upravi radi 478.683 službenika. Ono što je poražavajuće, što do te 2013. godine mi nismo imali ni evidenciju, nikakvu evidenciju koliko je to ljudi. Od te 2014. godine postoji uredna evidencija i zato lako može da se sada barata sa tim podacima i da građani znaju šta je to što plaćaju. Kada kažem plaćaju, zato što se svi oni koji rade u državnim upravama finansiraju, upravo od novca građana. Ono što je sigurno i ja sam siguran da od Drugog setskog rata pa na ovamo uvek je bio jedan deo ljudi koji su u državnu upravu i lokalnu samoupravu ulazili samo pitanju članske kartice. Znači, od Drugog svetskog rata to je bilo pravilo. Taj broj se vremenom smanjivao i kako se bližimo ovoj modernoj istoriji ja ne mogu da kažem da takva pojava ne postoji, ali sam siguran da je svedena na minimum. Isto tako moram i da pohvalim svete ljudi koji rade u državnim upravama. Ja sam imao neko svoje lično iskustvo od 2008. do 2012. godine, kada sam bio zamenik predsednika opštine Vrnjačka Banja. Tada sam imao priliku da se sretnem sa tom, kako to mladi vole da kažu, sa tom starom školom, i tada sam vidao šta je ustvari taj stari kov ljudi koji su radili u državnoj upravi bio. To su ljudi koji su imali ozbiljno iskustvo iza sebe, ljudi koji su bili svesni mesta na kome se nalaze i kojima je bila čast što rade u državnoj upravi i koji su na taj način bili sigurni da služe državi. To treba da bude jedan podstrek i poziv mladim ljudima da i oni moraju tako da se ponašaju. Znači, svako ko dođe da radi u državnu upravu mora da bude siguran da je dobio veliko poverenje. Da li od onoga ko ga je preporučio ili od strane građana i da mora da da svoj maksimum u tom radu. Dobar državni službenik je na korist državi i sistemu, znači, to je i kolega Tandir malopre rekao i to je tako u praksi. To su ljudi koji moraju da budu i psiholozi i ekonomisti i pravnici, oni moraju da imaju odgovor na svako pitanje, jer se oni pre svega najviše, pre svega, susreću sa građanima, a sigurno to svi znamo da je najteže raditi sa ljudima. To je i lepa stvar, ali isto tako odgovorna i teška. Kada kažem i kada mislim na lokalnu administraciju i kad kažem da su oni u stalnom kontaktu sa građanima, ono što stalno potencira predsednik moje stranke, Dragan Marković Palma, a to potenciramo i mi svi iz Jedinstvene Srbije, svi koji rade u lokalnim samoupravama i u državnim organima moraju da znaju da oni pre svega službe građanima. To je njihov osnovni posao. Oni moraju da štite zakon, ali oni moraju da budu svesni činjenice da oni služe građanima, svakom građaninu Republike Srbije je dužan, bukvalno tako da kažem, da služi, da izlazi u korist svaki državni službenik. Ono za šta se mi iz JS uvek zalažemo, to sam rekao i na početku ovog izlaganja, je što Dragan Marković Palma stalno ponavlja i to trebamo nekako svi da razumemo na pravi način je, da budžet lokalnih samouprava moraju da troše građani, zato što građani pune taj budžet i imaju puno pravo da ga potroše. Svaki lider to mora da shvati. Uzimam za primer predsednika moje stranke, Dragana Markovića zato što on 17 godina pobeđuje na lokalnim izborima u svom gradu. Pazite, 17 godine. Hajde da se vratimo u nazad deset, 12, 14 godina, to je 17 godina, koliko se vlasti promenilo, šta se sve dešavalo, a da on i dalje dobija poverenje građana, a to samo iz jednog prostog razloga, zato što je budžet upravo usmerio na građane i što je jedan od onih predsednika, gradonačelnika ili kako god hoćete, koji poznaje najveći deo stanovnika svog grada. Šta to znači? Da svaki funkcioner, svaki lokalni političar mora da ima dostupan telefon i mora da bude slobodan da primi na razgovor svakog građanina. To je ono što služi na čast da građani na izborima uvek znaju da vrate. Ono što ću vas da zamolim, ministarka, a ja sam siguran da ćete da me razumete, pre svega zato što ste ovde bili poslanik, uvek sam pratio vaše diskusije i znam kakva su vaša razmišljanja kada pričamo o radnicima, o onim ljudima na koje se odnosi zakon o kome danas pričamo. Mi smo imali veliku recesiju, ta recesija nije bila lak korak. Aleksandar Vučić je to prepoznao kao jedini način da se država spasi od bankrota i u tome je uspeo. Svi smo pomogli koliko smo mogli. Mi koji smo ovde u ovoj sali, pre svega izglasavanjem zakona i ta recesija je dala velike rezultate. Zbog te recesije danas možemo da pričamo o povećanju plata od 7,7% u vremenu kad svi grcaju u okruženju i kada razmišljaju kako da se ispetljaju iz ove nesreće koja se zove korona. Ta recesija je omogućila da se i penzije povećavaju za 5,5% i tako dalje. Vi ste sami na početku vašeg izlaganja nabrojali koja su sve to davanja i pomoć koju je Republika daje. Ja se ne usuđujem da počnem da nabrajam jer ih ima toliko da sam siguran da bih nešto zaboravio, a to nemam napisano ispred sebe. Jedna stvar za koju mislim da smo se ogrešili. Evo, kažem mi, iako mi kao poslanici imamo najmanje veze sa tim, a opet je posledica te recesije i ne kažem da to tada nije trebalo da se uradi, to je smanjenje dnevnica ljudi koji rade u lokalnim samoupravama na 150 dinara. Znači, pričamo samo o ljudima, o radnicima, o onom nivou ljudi koje posao prosto tera da koriste tu dnevnicu koja je 150 dinara. Siguran sam da je zloupotreba bilo, to je bilo diskusija i u ovoj sali ovde, zloupotreba je bilo i zloupotrebe treba da se kažnjavaju, trebaju javno da snose posledice oni koji su i na takav način hteli da se oštete o državu ali, za sve one ljude koje ovaj zakon kreće da tretira od 2025. godine. Siguran sam da vi imate uticaj i da zajednički možemo da dođemo do rešenja da im se te dnevnice izjednače sa ostalim ljudima koji se nalaze u državnim organima, jer su samo oni pretrpeli i dan danas trpe štete toga. Znate, vozač u jednom javnom preduzeću ili vozač u opštinskoj upravi isti posao radi. Evo, njih uzimam kao najbanalniji primer. Ljudi koji su stalno na putu, sa 150 dinara on ne može da izgura taj dan, verujte mi. Zato vas molim, evo siguran sam da se i sve kolege slažu, jer vidim da svi ovde potvrdno glavama, moramo da se potrudimo da to ispravimo. Kada je u pitanju eUprava i digitalizacija, ja vas hvalim i u diskusijama koje su bile na nekom drugom dnevnom redu i vas i Anu Brnabić, koja je pokrenula uopšte uvođenje eUprave i gospodina Branka Ružića, a danas vi radite taj posao. To je dobra stvar, građani to podržavaju. Te promene nisu uvek prihvatljive za svakog, zato što svaka promena traži neko dodatno iskustvo, neko dodatno znanje i ljudi imaju otpor prema tome. Ali ono, a evo i ovo istraživanje o kome sam pričao na početku pokazuje da to daje dobre rezultate, pre svega što građani štede novac, štede svoje vreme i mnogo brže se završavaju administrativni poslovi. Šta je dobro što vi trebate da izvučete kao jedan zaključak iz tog jednog sistema, iz te uprave, ili uopšte iz te digitalizacije? Opet se vraćam na Dragana Markovića Palmu, koji kaže - ljudi, mi da pravimo sve platne razrede, nikad ne možemo isto da plaćamo sve ljude, zato što ljudi sa istim opisom posla sebe različito daju u izvršavanju tog posla. Imate nekog ko zna da ostane i tri sata duže ili da u okviru osam sata radnog vremena umesto dva predmeta uradi četiri predmeta. Mora da postoji mehanizam kako ćemo te ljude da nagradimo. Ja mislim da upravo kroz ovu digitalizaciju, kroz eUpravu, i vi, pre svega mislim na načelnike opštinskih i gradskih uprava, imaće evidenciju ko je i koliko uradio. Bilo bi dobro da i mi kao građani imamo mogućnost i pravo da dođemo do takvih informacija, da prosto mi znamo ko su ljudi u lokalnoj samoupravi koji daju svoj maksimum a ko su oni, što bi se najprostije reklo, koji hvataju krivine? Takvih ima, siguran sam. Znate, na 500 hiljada ljudi to je, po prirodi stvari, i kad pričate o školi, o vojsci i o bilo kom drugom poslu, proporcija ista. Uvek ima onih koji hvataju krivinu i uvek ima onih koji daju svoj maksimum. Hajde da se potrudimo da te koji daju maksimum nagradimo na neki način, i pre nego što ova 2025. godina dođe i pre nego što ovo budemo implementirali. Još jednom ponavljam, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će podržati sva četiri zakona. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Vujiću. Sledeći je narodni poslanik Hadži Milorad Stošić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na dnevnom redu današnje sednice su četiri zakonska predloga koji u sebi sadrže istovetno rešenje i predstavljaju jednu celinu. Na samom početku istakao bih da će poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije PUPS "Tri P" u danu za glasanje podržati ove predloge i glasati za. Sva četiri zakonska predloga na dnevnom redu današnje sednice, odnosno predložene izmene i dopune Zakona o zaposlenim u javnim službama, Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, AP i jedinica lokalne samouprave i Zakona o plata službenika i nameštenika u organima AP i jedinice lokalne samouprave, u sebi sadrže istovetna rešenja i predstavljaju jednu celinu. To rešenje svodi se na to da se u sva ova četiri zakona početak primene sistemskog uređivanja oblasti zarada, naknada zarada i ostalih primanja zaposlenih u javnim sektorima, državnim, pokrajinskim i lokalnim organima vlasti i izrada precizne sistematizacije kadrovskih planova i platnih razreda odloži sa planiranog početka 2022. godine na 2025. godinu. Oko samih izmena i dopuna zakona nema se puno toga šta reći. One se odnose samo na jedan ili dva člana u svakom zakonu. Jasno je da je ovo bio jedan iznuđen, ali sa druge strane jedini racionalni i mogući potez u ovom trenutku. Prema poslednjim podacima, u javnom sektoru zaposleno je oko 602 hiljade naših građana, od čega 83 hiljade u javnim državnim preduzećima, 60 hiljada u javnim lokalnim preduzećima a 132 hiljade u državnoj i pokrajinskoj upravi, 27 hiljada u administraciji gradova i opština, 153 hiljade u zdravstvu i socijalnom radu i 145 hiljada u oblasti obrazovanja i kulture. Ako se ovi brojevi sagledaju u kontekstu ukupne cifre od 2.287.000 zaposlenih, možemo zaključiti da je nešto više od četvrtine naših građana zaposleno u ovim institucijama, organima i ustanovama kojih, prema evidenciji korisnika javnih sredstava Uprave za trezor republičkog Ministarstva finansija, ima ukupno preko desetak hiljada. Sami ovi podaci dovoljni su da oslikaju koliko je javni sektor sam po sebi složena oblast i da se bilo kakve promene teško mogu izvesti, čak i u nekim vremenskim intervalima koji se mere jednom ili dve godine, jer se svakom organu ili ustanovi mora naći svoje mesto u državnom i ekonomskom sistemu, a onda unutar svakog od njih napraviti sistematizaciju radnih mesta, pa unutar te sistematizacije postaviti svakog pojedinog zaposlenog, sa njegovim kvalifikacijama, znanjima i veštinama. Koliko se na tome radilo u prethodnom periodu o svakom konkretnom korisniku budžetskih sredstava, mi teško da možemo objektivno da ocenimo, usled ovolike razuđenosti javnog sektora. Ali, ja bih hteo da naglasim da je prema zvaničnim statističkim podacima broj zaposlenih u javnom sektoru u proteklih nekoliko godina smanjen, ukupno za oko 20 hiljada ljudi, a da se taj trend postepenog smanjenja vidi poslednjih godina, iako je u međuvremenu ukinuta mera zabrane stalnog zapošljavanja. Paralelnom sa opštim povećanjem ukupne zaposlenosti, to je doprinelo da se javni rashodi za ove namene postepeno procentualno smanjuju i u odnosu na budžet i u odnosu na ukupni BDP, pa čak da u tom smislu budemo i bolji od pojedinih država centralne i istočne Evrope koje su članice EU, a složićemo se da je to jedan od glavnih ciljeva svake reforme. Naravno, bilo bi još bolje kada bi se ceo pokrenuti postupak reforme sistema zarada u javnom sektoru i uvođenje platnih razreda uspeo da u potpunosti privede kraju, da se ti planovi i registri radnih mesta javno objave, pa da onda svi mi kao obični građani imamo jasan uvid u strukturu svakog organa i ustanove i njihov broj zaposlenih, a sami zaposleni bolje definisanje radnog mesta kao skupa prava i obaveza i bolju zaštitu svog položaja i svoje zarade. Svi smo svesni koliko je epidemija korone u poslednje dve godine promenila sve planove svih nas, a time i države kao celine. Nažalost, tekuća i urgentna pitanja zdravstvene zaštite postala su prioritet rada svugde. Praviti dugoročne planove u takvim okolnostima postalo je vrlo nezahvalno. Podsetiću da smo u 2020. i 2021. godini ovde usvajali po dva rebalansa svakog prethodnog izglasanog budžeta i da smo, nažalost, morali da u prvi mah značajno povećamo budžetski deficit kako bi se finansirali svi ti nepredviđeni rashodi uz smanjene prihode. U takvom socio-ekonomskom okruženju, gde se još uvek ne može sa visokim stepenom pouzdanosti predvideti kako će se situacija dalje razvijati u pogledu epidemije, mislim da sve i kada bi se nekako ovi predviđeni kadrovski planovi i sistematizacije priveli kraju, oni bi možda vrlo brzo postali deplasirani i van neke nove životne realnosti koja bi nam se mogla dogoditi. Zato je opravdano da se intenzivira rad na ovim aktivnostima ostavi za neka, nadamo se, bolja i stabilnija vremena koja će uslediti. S druge strane, mišljenja sam da se nikako ne sme ići u drugu krajnost, a to je da se zbog ovoga odustaje od reformi u javnom sektoru, da se po ovim pitanjima ne radi ništa, pa da onda kroz koju godinu ponovo dođemo u situaciju da u nedogled odlažemo punu primenu ovog paketa zakona. To je naša obaveza na putu ka Evropskoj uniji, a odavno već znamo da i Međunarodni monetarni fond i ostale svetske finansijske institucije prilikom kreditnih aranžmana uvek insistiraju da se javni rashodi, što je moguće više smanjuju. Tri godine nije tako mali vremenski period. Lično ja i ostali poslanički poslaničke grupe PUPS „Tri P“ se nadamo da će svi državni funkcioneri i rukovodioci organa i ustanova do tada dati svoj doprinos da se proces ipak privede kraju. U tom smislu, naša poslanička grupa PUPS „Tri P“ će u danu za glasanje dati podršku za usvajanje ovog paketa izmena i dopuna. Takođe, poslanička grupa PUPS „Tri P“ će u danu za glasanje podržati i ostala pitanja i zakonska rešenja sa ovog zasedanja. Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije, poštovana ministarko sa saradnicama, zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Sledeća je uvažena koleginica Snežana Paunović. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče. Izvinjavam se zbog ovog blagog raskoraka. Uvažena ministarko Obradović sa saradnicama, dobrodošle. Poštovane kolege, građani Srbije, danas pred nama je važan set zakona. O tome su govorile kolege, verovatno ja neću reći ništa novo, ali ću se u ime poslaničke grupe SPS osvrnuti na predložene zakona. Pred nama je set zakona kojima se menjaju rokovi za primenu novog sistema plata u javnom sektoru. Primena se odlaže do 2025. godine, to ste rekli u uvodnom izlaganju. Tim predlozima koji su pred nama odlaže se taj rok za primenu odredbi Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru kao sistematskom zakonu i to u delu koji se odnosi na novi model obračuna plata. U skladu sa tim su pomereni i rokovi u Zakonu o zaposlenim javnim službama, Zakonu o platama službenika i nameštenika u organima AP i jedinice lokalne samouprave i Zakonu o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama čiji je osnivač Republika Srbija, AP ili jedinica lokalne samouprave. Da podsetim, u pitanju je prelazak na sistem obračuna plata i drugih primanja i naknada zaposlenih u pokrajinskoj i lokalnoj administraciji u javnim službama i agencijama čiji je, pre svega, osnivač Republika, odnosno AP ili lokalna samouprava po modelu platnih razreda. U pitanju je, dakle, prelazak na platne razrede i platne grupe u svim sektorima javne vlasti. Prilikom donošenja sistemskog zakona opredelili smo za primenu platnih razreda i platnih grupa, polazeći od potrebe da se pre svega sve plate u javnom sektoru obračunavaju primenom istog modela koji znači da se za istu vrstu poslova na svim nivoima i u svim delovima javnog sektora prima identična plata. Za sada se model platnih razreda koristi kod obračuna plata zaposlenih u republičkoj administraciji, što je uređeno Zakonom o platama državnih službenika i nameštenika koji je u primeni od 2007. godine. Prilikom donošenje tog sistemskog zakona i pratećih zakona o platama zaposlenih i pojedinim delovima javnog sektora pre pet godina analize primenjivosti ovog zakona, kao i analiza efekta na budžetsku stabilnost i položaj zaposlenih bile su zasnovana na ekonomskim pokazateljima za 2015. godinu. Svi ćemo se složiti da je danas potpuno drugačiji pre svega ekonomski, fiskalni i razvojni ambijent u Srbiji, naravno, u korist ovog vremena. Danas bi rezultati i analize primene modela platnih razreda izgledali potpuno drugačije iz mnogo objektivnih razloga koje imamo pred nama. Važno je reći da i kada se krenulo u reformu tog sistema plata znalo se da to niti će biti lak posao, niti jednostavan zbog veliki polaznih razlika u platama za isti rad i isto obrazovanje. Te razlike su negde uočljive, naročito kada se uporede različiti sektori, ali i različiti nivoi vlasti. Dosta je tu nelogičnosti. Možemo čak, čini mi se, slobodno reći i da su neke razlike neprimerene, neke od njih možda i nedopustive ili sigurno nedopustive. Drugi razlog je složenost sistema javne uprave koja broji preko 450.000 zaposlenih, ako ja imam precizan podatak, i svi se finansiraju iz javnih prihoda. Dakle, zaposlene u javnoj upravi čini obrazovanje, od predškolskog do visokog, zatim policija, vojska, zdravstvo, socijalna i dečija zaštita, pravosuđe, kultura, različite javne službe, direkcije, uprave, javne agencije, kao i državni službenici i nameštenici koji rade u svim granama vlasti. Zatim, tu su i zaposleni u lokalnoj i pokrajinskoj upravi i stoga je jasno da je u pitanju veliki sistem koji je zaista potrebno uskladiti, učiniti ga funkcionalnim, održivim, efikasnim i inventivnim. Odgovornost države u ovom segmentu je velika jer država je u suštini, osim toga što je njihov poslodavac, koji pri tome i pravno uređuje ovaj sistem, ali ga istovremeno i finansira. Tu je, čini mi se, složenost ovog problema. Jasno je iz prethodnih godina da uopšte nije jednostavno sve ovo ujednačiti ako se polazi od sadašnjih nivoa plata u prosveti ili zdravstvu, svejedno je, policiji, vojsci, plate u lokalnim samoupravama, pokrajinskim ili republičkoj administraciji. Koliko se da razumeti, ovde postoje i tehničke prepreke za integralni pristup, odnosno informacioni sistem za obračun plata u javnom sektoru koji se sada koristi ne može u potpunosti da podrži novi model, tako da je, pored ostalog, značajna i ova činjenica, ja bih rekla. Prelazak na platne razrede podrazumeva određene elektronske performanse, odnosno postojanje jedinstvenog informacionog sistema koji omogućava obuhvat svih podataka o platama i njihovu uporedivost, kao i podatke iz kataloga radnih mesta. Tako će se izbeći situacija da su plate za iste poslove na nižim nivoima vlasti ponekad značajno veće od plata za iste poslove na republičkom nivou. Takođe, ozbiljno je pitanje kako nagraditi zaposlene u pojedinim sektorima i kako, s druge strane, izbeći tu uravnilovku i nagraditi dobre rezultate rada, kako obezbediti napredovanje u državnoj administraciji, koja je veliki i sama po sebi jedan inertan sistem i, ono što je za svaku uređenu pravnu državu važno, kako stimulisati mlade, stručne i inventivne kadrove da se zaposle i ostanu u javnoj upravi. Plata je, pored karijernog razvoja, svakako jedan od najvažnijeg motiva za rad u državnoj administraciji i o tome, čini mi se, svi zajedno imamo vrlo izraženu svest. Upravo je zbog potrebe sistematičnog i sveobuhvatnog sagledavanja ovih problema primena modela platnih razreda odlagana i do sada i poslednjim odlaganjem, koje je izvršeno krajem 2020. godine, trebalo je da uvođenje novog platnog sistema završimo do kraja 2021. godine. Međutim, ključna prepreka, čini mi se, da bismo uradili ovaj veliki posao i ispunili ovaj novi zakonski rok svakako je i pandemija Kovida 19 koja je i ove godine i ovaj započeti proces, prosto, ostavila po strani. Prioritet je svakako bilo spašavanje života i zdravlja naših građana od ove opake i, čini mi se, čak i sada nepoznate bolesti sa kojom se, nažalost, ceo svet, pa i Srbija suočavaju i danas. Kraj pandemije je i dalje neizvestan, jer svakodnevno stižu vesti o nekim novim sojevima, zahtevaju dalje veliku pozornost društva na potpuno, čini mi se, nove zdravstvene okolnosti. Osim toga, nova sistemska analiza perspektive platnih razreda trebalo bi da obuhvati i činjenicu da je u toku prethodne i ove godine, baš u vreme kovida, došlo i do povećanja plata u javnom sektoru, pri čemu su posebno nagrađeni zdravstveni radnici koji su poneli najveći teret u suprotstavljanju kovidu. Ova povećanja, koja nisu bila linearna, takođe zahtevaju formulisanje novih polaznih osnova, odnosno analizu ključnih postavki u sistemskom zakonu koje se odnose na platne razrede. U tom smislu, biće neophodna i nova analiza uticaja novog platnog modela na sve budžetske mogućnosti. Dakle, kao razlog za još jedno pomeranje roka primene novog modela plata vidimo komplikovanost sistema javne vlasti, što zahteva sprovođenje dodatnih i detaljnijih analiza svih usvojenih zakona iz ob lasti plata u javnom sektoru. Potrebno je da se dodatno razmotre i svi aspekti održivosti predloženih rešenja u svetlu svih značajnijih promena u društvu, o kojima je bilo reči i, pre svega, u fiskalnoj i makroekonomskoj politici države u poslednje dve godine. Proces ekonomske i fiskalne konsolidacije i bolji ekonomski pokazatelji u odnosu na baznu godinu u kojoj je donet sistemski zakon o platama u javnom sektoru, odnosno u 2016. godini, omogućio je uslove za rast plata u javnom sektoru. Dakle, kretali smo se od postepenog odmrzavanja plata koje su u prethodnom periodu bile i smanjene kako bi trošak javnog sektora bio manji i na taj način se omogućilo društvu da izađe iz one stagnacije i pristupi ozbiljnijim razvojnim reformama. Taj model ekonomskog razvoja pokazao je svoje dobre rezultate, tako da je Srbija već 2019. godine imala realni rast BDP-a od preko 4%, dakle 4,2% ako se ne varam. U toj godini Srbija je imala i najveći priliv direktnih stranih investicija i takođe u 2020. godini, i pored kovida, Srbija je pokazala fleksibilnost ekonomskog sistema i uspela da različitim programima mera sačuva i privredu i svoje građane. Povećane su plate pre svega zdravstvu i na rast plata uticalo je i povećanje minimalne cene rade, što je, s druge strane, u izvesnoj meri napravilo disbalans u platama i otežalo uspostavljanje novog platnog sistema. Svakako će sve ove korekcije, odnosno povećanje plata u javnom sektoru u ovoj i prethodnoj godini uticati i na izradu novih polaznih osnova za ujednačavanje plata i primenu sistema platnih razreda. Inače je model plata u javnom sektoru zasnovan na platnim razredima praksa velikog broja zemalja. Naš cilj je bio da upravo uvođenjem takvih platnih standarda i budemo bliži tim novim pristupima. Jedna od razvijenijih zemalja koja primenjuje ovaj sistem jeste npr. i Austrija, čak i BiH primenjuje ovaj model, ako imam dobre podatke Ono što bih istakla jeste da je u Srbiji potrebno na jedinstven način urediti kompletan sistem plata, koji bi podrazumevao i plate javnih funkcionera, odnosno izabranih i postavljenih i imenovanih lica. O tome smo govorili i u prošlom mandatu mi iz poslaničke grupe SPS, u prethodnim sazivima moj uvaženi kolega Miša Petronijević je vrlo detaljno o tome govorio. I ono što bi suštinski bilo najbolje da se jednim zakonom regulišu plate svih zaposlenih koji se finansiraju iz javnih sredstava, od najviših državnih funkcionera do zaposlenih službenika i nameštenika na najjednostavnijim radnim mestima. Tako bi se eliminisale i određene nelogičnosti u postojećem sistemu plata, u kome postoje izvesne disproporcije i koliko god ne bilo popularno reći ću da nije logično da predsednik države, na primer, ima manju platu od funkcionera javnih agencija, Poverenika za informacije od javnog značaja, Zaštitnika građana, sudije Ustavnog suda, pa čak i od nekih gradonačelnika. Nije u pitanju samo najviša funkcija u državi, koju sam prosto navela primera radi, već potreba da se definišu osnovni principi koji podrazumevaju da plate moraju biti usklađene sa stepenom odgovornosti za obavljanje javne funkcije, odnosno službeničkog ili namešteničkog posla. Ono što bi, takođe, trebalo iznova sagledati, jeste sistem napredovanja u službenom sistemu. Zašto to kažem? Zato što je stručnost, odgovornost i posvećenost državne administracije uslov bilo kakve reforme društva. Administracija je ta koja sprovodi reforme u skladu sa utvrđenim javnim politikama. Ona je i kreator promene i reformskih ideja. Takođe, ukoliko nemate dobre stručnjake u državnim službama, onda ne možete računati na jačanje pravne države, niti na to da država kao servis građana može odgovoriti potrebama svojih građana, a to je apsolutno u obavezi. Javne službe, bilo da su na nivou države, bilo da su na nivou lokalne samouprave, jesu ogledalo države, i o tome smo govorili bezbroj puta, i vi ste, ministarka, u svojim izlaganjima, i sa pozicije ministra to rekli, ali i u onom periodu kada ste sedeli sa nama u ovoj sali. Prvi susret građana sa državom jeste nedvosmisleno upravo ta državna administracija. U tom smislu je u poslednjih desetak godina učinjeno dosta, modernizacija i digitalizacija, upravo o tome govorio moj kolega Voja Vujić, uvođenje jedinstvenog upravnog mesta i elektronskih komunikacija, uspostavljanje centralnog registra stanovništva, zatim, elektronsko poslovanje, elektronsko fakturisanje i drugi aspekti unapređenja javnih poslova doprinose, svakako, efikasnijem radu administracije i efikasnijem ostvarivanju prava građana pred organima vlasti. U ovom sektoru je naš napredak prethodnih godina bio pozitivno ocenjivan čak i od strane Evropske komisije. Napredak u obavljanju svih poslova javne uprave i javnih službi zasluga je i zaposlenih u javnom sektoru. I da pomenem ponovo zasluge zdravstvenog sektora u borbi protiv kovida i zasluge sektora obrazovanja, koji se izuzetno brzo prilagodio okolnostima izazvanim pandemijom kovida i uspeo uz ogromne napore, zaista, prosvetnih radnika, da održi sistem u funkciji. To je velika posvećenost, to je veliki rad, to su velika odricanja i o tome moramo imati svest i prema tome se odnositi, osim sa respektom, i sa odgovornošću dan nagradimo sve te ljude. Važno je da ceo javni sektor, od bolnica, škola, policijskih stanica, suda, pa do šaltera službe za lokalne samouprave ili službe Narodne skupštine, čine pre svega, stručni, posvećeni, ali i dobro plaćeni službenici. Napredak društva leži na tvorcima reformskih dokumenata, strategija, zakona, a to je upravo sistem javne uprave. I ne smemo nikako potceniti njegovu ulogu. Iz svega navedenog se da zaključiti da još uvek nije pronađen adekvatan mehanizam za primenu novog modela obračuna plata i da je potreban dodatni rok, koji ste vi, ministarka, predložili. Verujemo da ste odlično procenili da se ovaj posao ne može završiti za godinu dana. Zapravo, da budemo potpuno iskreni na temu, možda i može, ali pretpostavljam naopako i ne onoliko racionalno koliko to zahteva. Dakle, nije ovde izostalo prostora da se zatrčimo kao vladajuća većina i politički profitiramo, ali to nije namera i to nije krajnji cilj, posebno imajući u vidu da nam je i naredna godina, osim što je i referendumska i izborna, može biti i bojim se da će biti dodatno opterećena Kovidom-19, verujem da je rok koji se traži, odnosno 2025. godina, optimalan, i da više nećemo imati potrebe da ga produžavamo, te da će spremnost za primenu tog modela u 2025. godini biti potpuna. Poslanička grupa SPS će svakako u danu za glasanje podržati predloge zakona iz oblasti plata u javnom sektoru i učiniti sve što je do nas, a da se može uraditi da jednostavno dođemo do platnih razreda 2025. godine, na onaj kvalitetan način na koji smo, čini mi se, kao vladajuća većina uradili sve i u periodu iza nas. Prosto, nema potrebe srljati u politikanstvo zarad brzih političkih poena, koji dugoročno građanima Srbije ne obezbeđuju nikakvu stabilnost. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvažena ministarka sa saradnicima, Zakon o platama službenika, nameštenika i svih drugih zaposlenih u javnom sektoru jeste tema koja je već nekoliko godina prisutna na javnoj sceni. To je važan set zakona koje je potrebno doneti, ali ovo nije stvar koja se lomi preko kolena, na prečac, kao što neki misle, obzirom da se 400.000 ljudi koji su zaposleni u javnom sektoru, dakle, direktno ih se tiče sve ovo što ćemo mi ovde usvojiti. Ti koeficijenti i osnovice naravno da utiču ne samo na njih, nego i na primanja, kad saberemo kumulativno i porodice čiji su oni članovi, dakle, ovaj zakon se posredno odnosi na preko dva miliona građana Srbije. Prema tome, da bismo precizno utvrdili šta tačno ovde treba izmeniti i na koji način uskladiti koeficijente i osnovice, potrebno je da imamo jasan prikaz koliko novca mi dajemo iz budžeta na plate zaposlenih u javnom sektoru. To je svakako potrebno uraditi prvenstveno zbog toga što mi danas imamo situaciju da država već godinama kuburi sa problemom zapošljavanja visokoobrazovanih ljudi u one neke najosetljivije delove javnog sektora, kažem, i kod zdravstva i kod inspekcijskih službi, kod upravljanja ulaganjima i projektima. Tu imamo problem da zaposlimo visokoobrazovani kadar zato što su nedovoljno stimulisani platama koje trenutno postoje u javnom sektoru. Još veći je problem kod, recimo, lokalnih samouprava. Kako vi da jednog diplomiranog pravnika sa položenim pravosudnim ispitom motivišete da radi za platu od 60.000 dinara kao načelnik opštinske uprave? On ako ode u advokaturu, može da pravi do pet, šest puta više. Tu generalno imamo i problem da stimulišemo ljude da rade za te plate, a da opet rade pošteno i savesno i da ne uđemo u jedan začarani krug korupcije, u kojima je Srbija bila, znamo i sami kakva je situacija ovde bila pre 2012. godine. Prema tome, ovo jeste stvar koja mora da se pažljivo oceni i da se ne lomi preko kolena. Ono što je važno jeste da 2014. godine je Vlada po prvi put ovo pitanje stavila na dnevni red. Podsetićemo, pre toga niko nije o tome razgovarao, a decenijama za nama imamo ovaj problem, ali o tome se nije razgovaralo. Dakle, 2014. godine SNS i tadašnji premijer Aleksandar Vučić ovo pitanje stavljaju na dnevni red. O tome počinje da se radi. Međutim, danas imamo situaciju da je Ministarstvo finansija ušlo u jedan obiman proces koji se zove projekat „Iskra“, gde ćemo mi uspostaviti novi sistem evidencija o zaradama. Taj projekat radimo u saradnji sa MMF-om i plan je da u fazama do 2024. godine on bude implementiran. Mi tek tada, kada Ministarstvo finansija bude moglo da nam kaže tačno koliko novca ide iz budžeta, svaki dinar gde ide na plate zaposlenih u javnom sektoru, moći ćemo da odredimo na koji način ćemo koeficijente uskladiti jedne sa drugima, jer nije normalno da vozač u javnom preduzeću ima veću platu nego predsednik opštine. Nije normalno da ljudi koji rade isti posao primaju različite plate kada je reč o javnom sektoru. Kažem, to je na dnevnom redu, 2024. godine će biti završen ovaj sistem Ministarstva finansija „Iskra“, koji će nam do detalja pojasniti gde sve i kako se troši novac na plate u javnom sektoru. Tada će i 2025. godine ovaj zakon moći da bude implementiran. Upravo zato i odlažemo primenu zakona, zato što želimo da na precizan način utvrdimo tačno ono što nam je neophodno da znamo da bi mogli da implementiramo jedan ovako obiman set zakona koji se tiče više od 400.000 zaposlenih u javnom sektoru. Ono što zaposlene treba da zanima u javnom sektoru i ono što imamo da im poručimo jeste da od 1. januara ide povećanje plata, 8% u zdravstvu, vojsci, socijalnim službama, a svima ostalima biće povećanje od 7% i to je važna vest za sve građane Srbije. Važna vest je i za naše penzionere da će, po švajcarskoj formuli, njihove penzije biti uvećavane po 5,6% u narednim godinama i naravno da će i dalje da se daju jednokratna davanja. U februaru će dobiti svaki penzioner po 20.000 dinara. Država danas ima novca i danas država može da na ovakav način pomaže svoje sugrađane. Možemo da podižemo plate i u javnom sektoru i da pomažemo privatni sektor. Država danas ima novca zato što se vodi domaćinska, odgovorna politika i mi podižemo i plate i penzije iz realnih prihoda, ne uzimamo kredite, ne zadužujemo se, kao što su radili pripadnici bivšeg režima kada su uzimali skupe kredite da bi servisirali tekuću likvidnost, prosto da bi mogli da isplaćuju plate i penzije. Danas imamo procenat rasta od 7,5%, i to je nešto što mi možemo sa ponosom da kažemo. Dakle, ove godine završavamo godinu sa 7,5% rasta BDP-a. To ni najveći skeptici… Sećamo se kakva je bila situacija prošle godine u ovo vreme, kada smo o tome govorili, i MMF je dao prognozu da će biti oko 5% rast, ovi dežurni kritičari iz Fiskalnog saveta su govorili da će rast biti oko 4%, a vidimo da smo mi ipak bili u pravu koji smo predviđali da će rast ići svakako preko 6%. Sada se pokazuje da će Srbija, kada se sabere prošla godina i ova i naredna godina za koju planiramo rast za 4,5%, kumulativno imati najveći rast od svih država Evrope. Na taj način mi pokazujemo da Srbi ne moraju da pobeđuju samo u sportu i na polju ekonomije možemo da postižemo zavidne rezultate. To je važno da građani Srbije znaju zato što svi kada su stezali kaiš, cela Evropa kada je stezala kaiš, mi smo imali dovoljno novca da obezbedimo za sve ono što je bilo potrebno u tom trenutku. Da podsetimo građane Srbije: prvi smo nabavili vakcine, prvi smo imali respiratore, prvi smo sagradili dve kovid bolnice. Samo Kina je bila brža od nas po tom pitanju i na taj način smo pokazali da smo tu zbog građana. Naravno, mislili smo i na našu privredu, osam milijardi evra ukupno je Srbija, 18% BDP-a, dala pomoć svojoj privredi i na taj način smo u nekoliko paketa pomoći servisirali minimalce, minimalne zarade kod privatnika punih šest meseci. Dakle, to su rezultati iza kojih svaka država može sa ponosom da stane. Imamo tu sreću da smo nastavili da ulažemo u sve ono što je važno, u infrastrukturne projekte. Dakle, ne samo da smo stezali kaiš i borili se da sačuvamo radna mesta, mi smo imali dovoljno novca, dovoljno projekata da nastavimo infrastrukturne radove u celoj Srbiji. Kada o tome govorimo mi znamo da trenutno, dok ovde u ovom plenumu Narodne skupštine mi govorimo o ovim zakonima, mašine rade na 10 koridora, 10 autoputeva se u ovom trenutku radi. Da nabrojimo, građani Srbije, to su: Fruškogorski koridor, Ruma-Šabac-Loznica, Kuzmin-Sremska Rača, Preljina-Požega, Moravski koridor, Surčin-Novi Beograd, obilaznica oko Beograda - sektor B, Požarevac-Gradište-Golubac, Niš-Pločnik, obilaznica oko Kragujevca. Možete li danas u Evropi da navedete i jednu zemlju koja se u ovom trenutku može ponositi time da gradi 10 koridora u ovom trenutku, 10 autoputeva. U vremenu kada svi stežu kaiš, kada se bore za goli opstanak, mi gradimo i dalje nastavljamo da ulažemo. Kome danas odgovara jaka Srbija, poštovani građani Srbije? Da li nekome u regionu odgovara kada vide da Srbija nabavlja najskuplje naoružanje? Da li nekome odgovara kada vide da se Srbija uspravlja iz pepela u koji su je bivši režim i lažne demokrate uvele? Dakle, nikome nije u interesu današnji razvoj naše države. Naravno, Srbija danas ne sedi skrštenih ruku. To njima iz inostranstva najviše i smeta što Srbija pokazuje da može sama da se bori, da radi, gradi i podiže našu državu. Ne čekamo da nam neko da diktat, nalog iz bilo čije ambasade, pa da mi nešto uradimo, kao što su navikli da rade. Upravo zbog toga smo mi svedoci jedne besprizorne kampanje. Slobodno mogu da kažem da se protiv naše države vodi hibridni rat, i to najviše dolazi upravo iz onih centara koji žele da Srbiju vrate pod kontrolu, kao što je to bio slučaj do 2021. godine. Svesni smo da opozicija trenutno u Srbiji, tajkunska, oličena u Draganu Đilasu, Vuku Jeremiću i Borisu Tadiću, nema apsolutno nikakve šanse da dođe na vlast. Jasno je to njihovim nalogodavcima. Prema tome, oni sada stavljaju u pogon taj drugi deo njihovog delovanja tzv. nevladin sektor i, podsetiću građane Srbije, kada kažemo nevladin sektor, obično mislimo na Natašu Kandić, tu je ona Staša Zajović, „Žene u crnom“, taj antisrpski deo nevladinog sektora, ali sada im se priključuju tzv. ekološki pokreti. Nije uopšte slučajno što ste imali pre nekih mesec dana onu potpunu kampanju laži i kleveta. Sećamo se kako su nasrtali na zid, na mural generala Ratka Mladića, gađali ga jajima. Sve je to bila uvertira u ono što su spremali. Dakle, potrebno je uneti nestabilnost u našu zemlju, potrebno je zaustaviti napredak Srbije. Sećamo se kako su jurišali na mural. Mural je obnovljen i mi se svojih heroja ne stidimo, za razliku od tih bednika koji su plaćeni, debelo plaćeni da rade protiv svoje države. Kada im to nije pošlo za rukom, nisu uspeli da destabilizuju državu na toj temi, onda se okreću ka drugom delu nevladinog sektora, neka organizacija „Kreni-promeni“, izvesni Sava Manojlović koji se direktno finansira iz Rokfeler fondacije i ovde smo govorili o tome. Primili su 25.000 dolara 29. aprila ove godine da rade ovo što rade, i to treba građanima jasno reći. Dakle, opozicija, jalova, ovakva kakva je danas, nikako ne može na izborima da bilo kako napravi rezultat koji može da se primakne Aleksandru Vučiću. Oni sada stavljaju u pogon nevladin sektor i na taj način će pokušati da izazovu dalju nestabilnost u našoj državi. Ono što je važno jeste da prosto izjavimo da ovo što rade i ovo divljanje po ulicama u našoj zemlji je neverovatno. Dakle, zamislite situaciju da jedna nevladina organizacija poziva narod da protestvuje protiv dva zakona. Da li je to Zakon o eksproprijaciji i referendumu? Da su bili neki drugi zakoni, oni bi, naravno, i to uzeli kao povod. Dakle, bitno je izvesti narod na ulicu, bitno je blokirati Srbiju. Nažalost, ovde imamo situaciju da se građani naše države besramno obmanjuju na način da im se govori nešto što je potpuno, kako da kažem, tema oko koje ćemo se svi lako složiti. Kaže – ko je za zdravu životnu sredinu treba da bude na ulicama. Hoćete li da kažete da se bilo ko u našoj državi zalaže za prljavu životnu sredinu? Da li uopšte neko može da pomisli da se mi, koji živimo ovde, čija deca žive ovde, zalažemo za prljavu životnu sredinu, za zagađen vazduh? Naravno da se ne zalažemo. Znate šta je ovde zanimljivo? Jedno su, znate, priče kako bi neko da ulaže novac i kako bi trebao da se bavi životnom sredinom, a drugo je realnost. Mi danas ulažemo 600 miliona evra, država ulaže danas, u sve ono što je potrebno za zelenu agendu. Država danas i radi izmeštanje divljih deponija. Kod mene u mom kraju imamo divlju deponiju koja je bila dole kod Prijepolja, koja je sklonjena posle 50 godina nebrige, to je danas urađeno, i regionalna deponija. Dakle, pravi se transfer stanica između Prijepolja i Priboja. Regionalna deponija u Užicu je, takođe, sanirana. Država se danas na svakom koraku bavi ekologijom na taj način što zaista daje novac i što ulaže u ono što je neophodno, a ne da nam oni pričaju kako bi trebalo nešto da se radi, a imali su priliku, bili su na vlasti i nisu uradili ništa za vreme dok su bili na vlasti, dok su samo gledali kako će da napune svoje džepove. Ono što je važno za građane Srbije jeste da znaju da SNS i Aleksandar Vučić pored toga… Kažem, bavimo se zaštitom životne sredine, radimo na tome konkretnim delima. Ministarstvo životne sredine i ekologije, Irena Vujović, zaista rade vrhunski posao za ekologiju. Dakle, ne govorimo o stvarima koje bismo mi možda uradili, nego se konkretno danas dešavaju. Ulažemo danas 600 miliona evra u ekologiju i zaštitu životne sredine. Šta je važno? Takođe, dok sam spremao govor, stigla je potvrda iz EU da se otvara klaster četiri, koji se tiče zelene agende. Dakle, da li će to tajkunski mediji smeti da objave, da pohvale svoju državu ponekad? Vidite, nismo tako najgori, kao što pričate. Evropska unija otvara klaster četiri. Očigledno je da se dobre stvari dešavaju u Srbiji kada je reč o zaštiti ekologije. Međutim, tema na kojoj se najviše napada i vidim da je to u javnosti plasirano, kao nešto na čemu se zaista insistira, jeste „Rio Tinto“. Međutim, tu je apsolutno neverovatna stvar da vas predstavnici bivšeg režima pozivaju na proteste ljudi u čije vreme je doveden „Rio Tinto“ u Srbiju. Predsednik je pre neki dan imao konferenciju za štampu i o tome treba uporno govoriti da ljudi ne bi bili u zabludi. „Rio Tinto“ je došao i prvi ugovor koji je potpisan je 8. juna 2004. godine. Tada im je dato pravo da istražuju. Potpisali su zatim drugi dokument 17. januara 2005. godine, a kada su im predstavnici bivšeg režima, tada je bio Boris Tadić na vlasti, bio je predsednik, dali mogućnost da prošire eksploataciono područje. Treći ugovor 26. septembra 2005. godine i dozvoljavaju im da vrše geološka istraživanja. Zatim, 4. januara 2007. godine četvrti ugovor sa „Rio Tintom“. Dakle, sve vreme su na vlasti žuti lopovi iz bivšeg režima koji navodno teraju „Rio Tinto“ iz Srbije i dozvoljavaju da se proširi područje na još devet istražnih polja. Imate 28. avgust 2008. godine i dodatno proširenje, Cvetkovićeva Vlada. Zatim, 2009. i 2011. godine se dozvoljava još 16 istražnih polja na korišćenje i 18. januara 2012. godine, ključni dokument, usvajaju tu Strategiju kojom „Rio Tinto“ stavljaju na prvo mesto kada je reč o istraživanju litijuma. Dakle, ti ljudi koji su direktno doveli Rio Tinto u Srbiju, danas bez imalo srama prozivaju Aleksandra Vučića, SNS koji nije potpisao, pazite, ni jedan jedini dokument sa Rio Tintom. Dakle, građani Srbije moraju da znaju da su na brutalan način obmanuti kada je reč o ovoj temi. Nemojte da verujete onima koji se kriju iza raznih nevladinih organizacija koji pokušavaju da destabilizuju svoju državu, a koji su direktno doveli Rio Tinto u Srbiju. Dakle, i 2017. godine imate izjavu Dragana Đilasa koji kaže da je to dobra stvar za Srbiju, da na tome treba raditi. Dakle, oni su do pre samo tri-četiri godine govorili da je to afirmativno i dobro za našu državu. I danas vam isti ti govore kako Rio Tinto nije dobar za Srbiju. Kažu vam, i naravno, da kažem još jednom, Aleksandar Vučić, SNS, naravno da ništa neće uraditi što je protiv interesa našeg naroda i to je ono što se uporno ovde potencira da ćemo mi nešto da uradimo mimo naroda „ispod žita“, kao što su oni navikli da rade. To vam govore, kažem, ljudi koji su uzeli pare. Pazite, direktno su uzeli pare od Rio Tinta, kao što je ovaj stručnjak Marko Blagojević, koji je inače bio, suđeno mu je bilo zbog malverzacija sa Bulevarom Kralja Aleksandra za vreme dok je bio direktor Kancelarije, određene, za javna ulaganja Grada Beograda, dok je bio Đilas gradonačelnik. Taj čovek koji je danas njegov funkcioner je uzeo 717 hiljada evra, prodao Rio Tintu, imate ugovor i on vam danas vodi proteste u Loznici. Pa ljudi, nemojte dozvoliti da vas obmanjuju, samo kažemo, ja verujem da među građanima koji protestuju ima ljudi koji su zaista zabrinuti za životnu sredinu, ali pogledajte rezultate. Ova vlast ništa nije uradila na štetu građana Srbije. Što se tiče ove teme vezano za Rio Tinto, rekli smo, sve što može da bude deo dogovora će ići pred narod na referendum, nakon što sačekamo određene potvrde treba da vidimo studije izvodljivosti, procene uticaja na životnu sredinu. Nakon toga ćemo da idemo pred narod i da narod kaže ako jeste za to, naravno, da ćemo dozvoliti, ako narod nije za to mi smo rekli da ništa nećemo raditi što je protiv interesa naroda i to je ono što građani treba da znaju. Nemojte da dozvolite da vas obmanjuju ljudi koji su, kažem, uzeli novac, debele pare od Rio Tinta, prodali svoju zemlju, koji danas izlaze na ulicu da bi povratili to što su prodali. Dakle, kažem, ovo je tema oko koje zaista bi trebalo da budemo svi jedinstveni. Srbiji dobro ide, naša država se nalazi na dobrom putu, velika su ulaganja, velika su infrastrukturna predviđena za narednu godinu. Godina 2022. će biti godina i dalje nastavka ulaganja u sve ono što je potrebno i autoputevi i fabrike i sve što i do sada država radi, tako da moramo da budemo svesni toga da država, naravno, da hoće da sputaju raznorazni centri moći koji bi da je vrate pod skute tajkuna, kao što je slučaj bio do 2012. godine. Mi im odgovaramo, naravno, da se to neće dozvoliti. Građani Srbije imaće pravo i dalje, isključivo oni, da na izborima određuju ko će da vodi našu državu zato što nama je dosta više da nam se diktira sa strane i da nam govore kako će i ko će da upravlja našom državom, da nam ministre određuju iz stranih ambasada i da nam predloge za dnevni red Vlade stiže iz, znamo odakle je stizalo do 2012. godine, dakle iz stranih centara moći. Srbija danas vodi nezavisnu, suverenu politiku. Predsednik Aleksandar Vučić je i bio, kažem, kada god je teška situacija, kao što je bila, recimo, pre neki dan, kada su hiljade ljudi bili blokirani u saobraćaju zato što je izvesna grupa odlučila da blokira Srbiju, da blokira život u našoj državi, predsednik je bio sa narodom i to tamo gde se narodu, kojeg se direktno tiče sve ovo što se dešava vezano za određena pitanja koja postoje u javnosti kada je reč o Loznici, o Rio Tintu i o tim investicijama, koji su, kažem, dogovarane mnogo pre dolaska SNS na vlasti. Dakle, predsednik je direktno bio, pokazao je da je tu i da ćemo uvek biti tu za naše građane koji nam daju ovoliko poverenje na izborima ništa nećemo, ponavljam još jednom, ništa nećemo uraditi mimo interesa onoga što su interesi, pre svega, građana Republike Srbije i naše države. I poručujemo još jednom i predstavnicima bivšeg režima i kolovođama protesta, ne narodu, narod koji je izmanipulisan ima pravo možda i da nije dovoljno informisan o ovim temama, mi smo tu narodni poslanici i ministri i članovi Vlade, svi treba da objašnjavaju narodu o čemu se radi. To je naša uloga. Narod je možda izmanipulisan, ne treba mi da se na nikakav ružan način ophodimo prema ljudima koji možda zaista veruju da se sprema neka, ne znam ni ja kakva investicija koja će da ugrozi bilo kakvu životnu sredinu, mi treba o tome da govorimo i da na pravi način dajemo odgovore. Ali, ovim kolovođama protesta, tajkunskoj opoziciji poručujemo, narod ne možete pobediti, jedino na izborima ćete imati priliku da nas pobedite, a ako uspete da nas pobedite na izborima doći ćete na vlast, na ulici nikada nećete doći na vlast, to je poruka nas SNS. Ako se na ulici budemo prebrojavali, to vam neće biti dobro ni za koga, a ponajmanje za vas. Hvala. Živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodinu Dabiću. Sada prelazimo na listu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Prva na listi, koleginica Misala Pramenković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarka sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje sva četiri zakona koji se tiču uređenja sistema plata jeste sa predlogom da se odgode do 2025. godine i smatramo da je to logičan potez budući da se sve pripreme na polju unapređenja ovog sektora neće zaustaviti, već oni imaju svoj kontinuitet, tako da nije loše postaviti rok i dati sve od sebe da se sve obaveze koje se imaju do tog roka ispune. To je možda i bolje rešenje nego dati neki kraći rok pa ga onda probijati itd. Sistem uređenja plata u javnom sektoru je i te kako važan. Pozdravljamo najavljena povećanja plata iz domena javne uprave, zdravstva itd. Međutim, ja bih želela iskoristiti priliku da u toku obraćanja ukažem na pojavu koja se nažalost kod nas u Sandžaku u poslednje vreme veoma često dešava i što postaje neka loša praksa, a to je upućivanje pretnji građanima. Ovog puta u pitanju je naš kolega narodni poslanik, dr Jahja Fehratović. Dobio je direktne pretnje od lica koje je dokazani inspirator brutalnog ubistva novinara i humaniste, Edina Hamidovića, u avgustu mesecu u Sjenici ove godine, koji je ubijen pred suprugom i svoje šestoro maloletne dece. Dešava se to da to isto lice, ohrabreno određenim strukturama, nažalost pojedinim kako u sudstvu, tako u tužilaštvu, delovima policije, ponovo upućuje, targetira i stavlja metu na čelo časnim i čestitim ljudima. Ukoliko je status i tretman narodnih poslanika koji imaju zagarantiran imunitet ovakav, šta očekivati i šta mogu očekivati građani Sjenice i okolnih gradova? Dakle, politika kriminalnih struktura jeste zapravo da zaplaše narod, da zaplaše građane, a samim tim direktno nanose štetu državi i državnim organima. Vlada Republike Srbije je otvoreno rekla i aktivno pokazala na delu da želi da se obračuna sa organizovanim kriminalom, ali se to mora desiti na teritoriji cele države i u tome se mora još odlučnije pokazati. Korumpirani činovnici, uposlenici kako u sudstvu, tužilaštvu, u strukturama policije jesu kancer koji izjeda i državne organe i ovo društvo i tome se mora stati u kraj, jer kriminalci su poslednji ološ i poslednji sloj ovog društva koji nikako ne sme isplivati na površinu, jer su zahvaljujući svojim nečasnim radnjama na dnu samog društva zapravo ponajpre bi trebali biti iza rešetaka. Uskoro se nadamo da će tretman takvih lica adekvatnim delovanjem i zapravo da će se smestiti na mesto koje im i pripada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginici Pramenković. Sledeći narodni poslanik je Vladan Glišić. Izvolite.
Opoziciona javnost vam zamera da ova povećanja plata i penzija ulazi u predizborni ciklus i da na neki način predstavlja jednu režimsku predizbornu velikodušnost. Da li je to tako ili je to povećanje koje se zasniva na ekonomskim parametrima i koje neće opteretiti naš budžet i naš ekonomski razvoj pokazaće period posle izbora i videćemo da li će biti ekonomskih posledica ove predizborne velikodušnosti. Druga stvar koja se zamera iz opozicione javnosti, jeste to što ovo odlaganje uređenja obračuna zarada zaposlenima u javnom sektoru trebalo je da stupi na snagu ove godine 2022, koja nam upravo dolazi, ali se pomera za 2025. godinu. Zamerka je da je to u stvari davanje još jednog perioda SNS da može da manipuliše platama, da može na taj način da jedan veliki korpus ljudi koji čine zaposleni u javnom sektoru, a to je 450 hiljada ljudi, drži pod kontrolom i na neki način ih vuče ka tome da glasaju na izborima za njih. Naravno, to su stvari koje ćemo teško proveriti dok ne siđete sa vlasti, ali ono što je očigledno jeste da, kao što su uvažene kolege pre mene rekli, da je na osnovu analiza pokazano da je zadnjih godina oko 20 hiljada radnih mesta manje u javnom sektoru nego što je bilo pre. Međutim, to je tako kad samo pogledate stalno zaposlene. Zna se da u suštini kroz prekarijat u javnom sektoru režimske stranke kontrolišu ljude koji su tamo zaposleni. To su ugovori o delu, ugovori o povremenim i privremenim poslovima, to su kod rukovodećih kadrova v.d. stanja gde ti ljudi nikad nisu sigurni da li će im ugovori biti produženi ili će im status ljudi koji su preuzeli rukovodeće pozicije biti produžene. Da budemo iskreni to je ta čuvena boljka stranačkog zapošljavanja koja traje dosta dugo. Imali smo je i u komunizmu, ali tad su svi bili članovi jedne stranke, pa se ipak nekako napredovalo na osnovu nekih karijernih sposobnosti i stručnosti i rada od ulaska u obnovljeni višepartizam nema te stranke koja kada je bila na vlasti nije koristila tu privilegiju da stranački zapošljava ljude koji su se na neki način dokazali u stranci i da ih obavezuje da dalje rade za stranke. Srpska napredna stranka tu ne radi ništa ono što nisu radili drugi kada su bili na vlasti, ali pošto je najmasovnija stranka u našem višepartizmu to se dosta vidi, ljudi to znaju. Besmisleno je govoriti, to je ono što svi rade kada su u opoziciji, pričaju otprilike isto ovo što i ja, a kada dođu na vlast onda koriste taj sistem i nastavljaju da zapošljavaju svoje partijske drugove. Ono što treba uraditi jeste ne vikati na one koji su trenutno na vlasti, već predložiti sistemska rešenja koja će sprečiti dalje stranačko zapošljavanje i situaciju da sutra kroz to stranačko zapošljavanje upravljanjem platama, upravljanjem obračuna plata, vi u stvari na neki način utičete i na dalje vezivanje tih ljudi za jednu političku stranku. Narodna mreža i oni koji podržavaju naše ideje se zalažu za to da se zakonske restrikcije u pogledu stranačkog angažovanja onih koji se zapošljavaju u javnoj upravi prošire na isti način kao što je to u pravosuđu i bezbednosnim strukturama. Onog trenutka kada dovedemo u situaciju da oni koji se zapošljavaju u javne strukture po sili zakona ne smeju da budu u stranačkim akcijama, stranačkom angažovanju i takvim situacijama mi ćemo onemogućiti bilo koju buduću političku stranku da zloupotrebljava mogućnost uticaja na zaposlene u javnom sektoru. Još jedna stvar koja je vrlo bitna, a tiče se i ovih tema oko protesta i Rio Tinta i još nekih drugih korporacija koje se u međuvremenu pojavljuju kao problematični i predatorski u Srbiji po pitanju naše ekologije i naših resursa jeste ideja da posle 30 godina priče o slaboj državi, o tome da je nama potrebno da država bude samo neko ko uređuje utakmicu na tržištu, a da sve treba prepustiti privatnom sektoru, pa smo došli u situaciju da su sve vlade od 5. oktobra na ovamo prepuštale privatnom sektoru razne delatnosti i notarijat i prinudno izvršenje i bankarski sektor i na kraju evo sad smo u borbi da se kroz ustavno-braniteljski pokret na referendumu ne izglasa privatizacija pravosuđa, najzad je cela svetska zajednica, misaona zajednica shvatila da ideal o slaboj državi, a jakom tržištu je besmislena, da ona služi samo multinacionalnim korporacijama zapadnog određenja da predatorski uništavaju narod i njihove resurse i da jedino rešenje za odbranu slobode, ljudskih prava, nacionalnog dostojanstva, bilo kakve mogućnosti da se ljudi pitaju za to kako će živeti, jest obnova suvereniteta, a to je nemoguće bez jačanja države. Ta vrsta repartizacije koja nam je potrebna ne može da se radi ako se u javnom sektoru smanjuje broj zaposlenih pogotovo u oblastima inspekcijskog rada i tu vraćamo onu čuvenu priču na to da nam 300 firmi rudarskih po Srbiji koje deliju i kontrolišu samo pet rudarskih inspektora. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika, Đorđe Dabić, pretpostavljam.
Hvala. Uvaženi gospodine Glišiću, to da smo mi hteli stranačko zapošljavanje je potpuna besmislica. Zamislite ko hoće stranačko zapošljavanje da čim dođe na vlast donese Zakon o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru. Čim smo došli na vlast mi smo doneli zakon kojim smo ograničavali upravo partijsko zapošljavanje. Prema tome, 40.000 ljudi je manje upravo zato što smo takvu jednu meru odgovornu, poštenu i domaćinsku doneli da ne bismo preopteretili budžet naše države i kada smo izašli na zelenu granu, kada smo došli u situaciju da možemo da podižemo plate i penzije mi smo krenuli iz realnih izvora da podižemo plate i penzije. Siguran sam da se i vi zalažete za poštenu i domaćinsku politiku i zato nemojte da upadate u tu mantru tajkunskih političara koji vam govore kako je nešto danas gore nego što je bilo, kada je očigledno da kada smo došli na vlast mogli smo da nastavimo po starom uhodanom modelu i da ovde pravimo partijska preduzeća, da zapošljavamo koga stignemo. Dakle, mi smo napravili jednu odgovornu i poštenu domaćinsku meru, ali koja je bila i te kako nepopularna u tom trenutku i te kako nepopularna. Mi smo svesno išli na uštrb svog rejtinga da bismo napravili stvar koja je dobra za građane Srbije i to je narod na izborima odmah prepoznao. Mi smo već 2014. godine osvojili preko 45%. Uprkos svim tim merama, uprkos obećanju da ćemo smanjivati plate i penzije, građani su podržali našu politiku. Tako da generalno kada govorite o stranačkom zapošljavanju treba da imate u vidu da bi retko koja država u Evropi donela ovakve mere kada već govorite da smo imali takve ambicije, naravno da ne bismo usvajali zakon koji nas ograničava u tome. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Vladan Glišić.
Naravno. Vi ste zatekli državu u vrlo jadnom ekonomskom stanju i morali ste da preduzmete neke mere da se ne bi sve urušilo i nisam od onih koji je spreman da sve što ste uradili kritikuje zato što ima stvari koje naravno mogu da se pohvale i treba da budu i pohvaljene jer nema te kritike koja je ozbiljna ako nije spremna da vidi ono što je pozitivno u onome što kritikuje. Međutim, problem stranačkog zapošljavanja je sistemski problem. Nije to problem nijedne partije na vlasti. To je problem mogućnosti koju smo ostavili pre svega sa pogrešnim partijskim modelom i to je nešto što je vrlo potrebno razgovarati i možete primetiti da svi koji vas kritikuju za mnoge stvari iz opozicionih stranaka nikada ne postavljaju pitanje partijskog modela zato što da li stranku imate na 700 hiljada članova ili na 500 članova partijski model u kome je jedan čovek neprikosnoven, a napreduje se preko toga da on daje vrstu podrške ljudima koji napreduju nije dobar zato što podstiče negativnu selekciju, a onda ta negativna selekcija dovodi do toga da se polako partijski interes u društvu stavlja iznad nacionalnog interesa. Znači, nama je potrebna promena partijskog modela u Srbiji i potrebno je o tome da najzad počnemo da razgovaramo. Opasno je ovo što se sada dešava u protestima da ljudi misle da bez političkih stranaka mogu da se bave politikom, da mogu da se bave van institucija. To nije dobro i nije potrebno jer političke stranke su deo načina kako narod može da se bavi politikom jer ne nemoguće neposrednu demokratiju promeniti u jednom razvijenom sistemu i državi kakva je svaka moderna država, ali da bi mogli da vratimo poverenje u stranke, da bi mogli da vratimo poverenje u partijski model mi moramo, pre svega mi koji se bavimo, koji smo politička klasa i bavimo se politikom, a tu je opet i najveća odgovornost SNS jer vi imate istorijsku šansu da neke stvari promenite zbog svoje masovnosti, treba raditi na drugom partijskom modelu, treba raditi na tome da se ide na partije sa kolegijalnim organima, na kadrovske partije, a ne na masovne partije i ne na partije koje zbog svoje masovnosti narušavaju institucije u kojima deluju. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik je gospodin Nebojša Bakarec. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsedavajući. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, naravno da ću govoriti o Zakonu o platama, ali i o državi i o još nekim važnim stvarima. Kada pominjem prosto ove zakone o platama u javnom sektoru, to je državni sektor, prosto ne mogu da pomenem da su unazad 10 godina značajno povećane plate, a pomenuću da su značajno povećane i penzije i spašen je Penzioni fond. Inače, da podsetim, sada je prosečna plata 600 evra, što nikada nije bilo u Srbiji uopšte u istoriji. Predsednik Vučić je smanjio, inače sa tim u vezi da podsetim, nezaposlenost sa 25 na 10%. predsednik Vučić je smanjio broj nezaposlenih za 420 hiljada za ovih 10 godina unazad. Predsednik Vučić je povećao prosečnu zaradu za 50% u odnosu na 2012. godinu. Da se zapitamo – ko isplaćuje plate javnim službenicima, ko zapošljava građane u javnim službama i država ih zapošljava. Dakle, kakva je ovo država, ali samo ću se osvrnuti na jedan pre nego što objasnim kakva je ovo država i kakva ovo država nije kada sam pomenuo ko zapošljava građane u javnim službama, naravno da je to država, osvrnuću se i 30 sekundi na problem koji smo malopre čuli navodnog partijskog zapošljavanja. Od kada je SNS na vlasti, gotovo 10 godina, partijsko zapošljavanje nije da ne postoji, nego je svedeno na najmanju moguću meru i danas sigurno možemo reći da ne vlada nikakva partokratija, nego pre svega u Srbiji vlada meritokratija. To je vladavina najsposobnijih i najboljih. Što se tiče primedbi koje danas čujemo na nekakvo izmišljeno partijsko zapošljavanje iznosi ih čovek koga je Demokratska stranka Srbije, čiji sam i ja bio član, pre jedno 20 godina ga je zaposlila partijskim zapošljavanjem na mesto direktora državnog preduzeća „Rudo“. Dakle, tada je partijsko zapošljavanje bilo dobro, a danas kada ga praktično nema – to je loše. Mislim da su to dvostruki standardi. E, sad, kakva je ovo država? Ovo je država koja dobija priznanje iz celog sveta za svoje ekonomske uspehe, koja sarađuje sa EU i SAD. Ovo je demokratska država u kojoj se poštuju ljudska i manjinska prava. Ovo je država koju hvali Zapad. Da je ova država, recimo, kao Severna Koreja, ona ne bi mogla da sarađuje sa Zapadom i da dobija pohvale od Zapada. Naravno, dobija pohvale i od Istoka, i od severa i od juga, ali ne bi mogla da dobija pohvale od Zapada. Sve ovo pominjem zbog toga što je samozvani šef ekstremnog dela opozicije, tajkun Đilas, gostovao na svojoj televiziji N1, 2.12. ove godine, gde je rekao da je Srbija, prosto neverovatno zvuči ali tako je rekao i citiraću ga, rekao je da je Srbija fašistička i nacistička država. Citiram tajkuna Đilasa: „Ovo je jedan neofašistički, čak nacistički režim koji na taj način funkcioniše“. I o tome ću nešto kasnije reći. Ovu halucinaciju su preneli svi đilasovsko-šolakovski mediji a mnogo ih ima, desetine, dvadesetine njih, hoću da kažem tajkun Đilas je dobio veliku pažnju za ove svoje medije, za ove svoje halucinacije. Inače u ovom intervjuu omiljena Đilasova tema, pošto je predizborna kampanja počela je pumpanje njegovog narcisoidnog ega o tome kako će on Đilas, zamislite, da pobedi na izborima 2022. godine. Mislim, bukvalno, imam njegove intervjue od pre tri i pô godina i koliko je to jadno i providno što je on tamo govorio upravo svedoče njegovi intervjui od pre tri i pô godine gde doslovno istim rečima opisuje tu svoju navodnu pobedu i 2018. godine. Podsetiću da je na tim beogradskim izborima 2018. godine Đilas pukao kao zvečka i njegova koalicija, gotovo istovetna ovoj sada je osvojila svega 19% i to u njihovom najjačem uporištu - Beogradu. U svojim halucinacijama, Đilas je komentarišući pitanje voditelja da je u periodu dok je on bio na vlasti kompanija Rio Tinto dovedena u Srbiju, citiram, Đilas je rekao da je on nije doveo i da on nikakve veze nema sa Rio Tintom. Pazite, slagao je. Sledeće, kaže Đilas: „Sa otvaranjem rudnika litijuma nema nikakve veze nijedna prethodna vlada do vlade Aleksandra Vučića“. Znači, sve što sam naveo, sve što je Đilas izgovorio je čista laž. Prvo, da se podsetimo, dugo pamtimo, 2007. godine Đilas je bio ministar za nacionalni investicioni plan a deo tog plana je bilo i te kako desetostruko veće iskopavanje litijuma nego ovo o kome sada govorimo i to u okolini Loznice, ali i u okolini mnogih drugih gradova i to je baš bila u pitanju kompanija Rio Tinto koju je u Srbiju dovela još Đinđićeva vlada tamo negde 2003. godine. Drugo, vlada na čijem je, čiji je deo bio ministar Đilas i naredna vlada Mirka Cvetkovića u doba najžešćeg režima Tadića i Đilasa su potpisale niz ugovora sa kompanijom Rio Tinto. Treće, Dragan Đilas je pre izvesnog vremena, pre koju godinu, 2017. godine u intervjuu za list „Nedeljnik“ žestoko hvalio iskopavanje litijuma i kompaniju Rio Tinto kada je rekao – evo, potvrđeno je da je kod Loznice otkriveno drugo po veličini nalazište litijuma u svetu i najveće u Evropi, hajde da pričamo o koncesiji na te rudnike, zar to nije šansa za Srbiju, kaže Đilas, to će da zaposli hiljade i hiljade ljudi, hoće, i napraviće brend od naše zemlje, hoće ali to je on tada govorio. Kaže – zamislite da u svakom mobilnom telefonu ili automobilu imate deo na kome piše „Made in Serbia“, to su teme koje su nam danas bile potrebne, to je on rekao pre četiri godine a danas … licemerja, odjednom nam to nije potrebno. Dakle, neverovatno zvuči, pre četiri godine čovek je na sva usta hvalio iskopavanje litijuma. Da je ovo što govorim istina potvrdio je pre neki dan i bivši predsednik Srbije Boris Tadić koji je takođe 2. 12. za list „Danas“ rekao: „Rio Tinto je došao u Srbiju za vreme Koštuničine vlade, a prvi pregovori su počeli još u vreme Đinđićeve…“ u stvari, Rio Tinto je došao u vreme Đinđićeve vlade pa je nastavio da bude tu svih ovih 18 godina. Kaže Tadić dalje: „Naravno da taj projekat istraživanja nismo prekidali, mislim na svoju Vladu, ni tokom mog mandata i on ima ogroman potencijal za Srbiju“. To je bar pošteno, nije toliko licemeran i dvoličan kao Đilas. Ovim rečima je Boris Tadić pokopao sve laži Dragana Đilasa i lažnih ekologa, a sve one koji su u neznanju podržali nasilje lažnih ekologa, u brizu za, kako su rekli, vazduh, vodu, hranu i zdravlje, podsećam na skandal iz 2009. i 2010. godine, kada je kompanija „Femili sport“ uništila deo spomeničkog kompleksa, spomenik „Braniocima Beograda“ iz 1915. godine. Mediji su tih godina stidljivo pominjali ovaj skandal, na primer list „Blic“ 21. maja 2011. godine, doneo je tekst pod nazivom „Teniski tereni zaklanjaju spomenik Braniocima Beograda“, a „Politika“ je 22. oktobra 2013. godine, u tekstu konstatovala – uzurpiran je prostor spomenika „Braniocima Beograda“, širenjem teniskih terena na samo tri metra od spomenika „Braniocima Beograda“ narušen je ambijent tog zdanja. Citiram i dalje – zauzet je deo prostora na kome je major Dragutin Gavrilović predvodio najvažniju bitku za odbranu prestonice. Kaže „Politika“ dalje – negoduju stanovnici tog dela Dorćola koji su već u nekoliko n avrata ukazivali na uzurpiranje istorijskog kompleska. Sa ponosom ću reći da sam na ovu temu pre dve godine napisao tekst koji su objavili sajtovi „Informera“ i „Vidovdana“. Ponosimo se našom istorijom i često se busamo u grudi junačke i svi vole da se pozivaju na svetlu istoriju, tvrde da su veliki patrioti i nastavljači svetlih tradicija. U slučaju ponižavanja srpskih heroja iz Prvog svetskog rada i njihovog spomenika od 2009. do 2012. godine nije reagovao nijedan nadležni organ. Nešto tu nije u redu. Podsetiću, na spomeniku „Braniocima Beograda“ iz 1915. godine nalaze se uklesane čuvene reči majora Dragutina Gavrilovića: „Tačno u tri časa neprijatelj se ima razbiti vašim silnim jurišem, razneti vašim bombama i bajonetima. Obraz Beograda, naše prestonice mora biti svetao. Vojnici! Junaci! Vrhovna komanda izbrisala je naš puk iz svog brojnog stanja, naš puk je žrtvovan za kralja i otadžbinu. Vi nemate više da se brinete za vaše živote koji više ne postoje. Zato napred u slavu! Živo kralj! Živeo Beograd!“ Onda neko uzurpira taj spomenik na kome ovo stoji. Podsetiću i na sledeće tužne činjenice. Dragutin Gavrilović, heroj, major iz 15 godine, kasnije pukovnik, je u toj junačkoj odbrani Beograda teško ranjen, a izginula je većina vojnika Drugog i Trećeg bataljona Desetokadrovskog puka i Sremskog odreda. Malo ljudi zna da je posle Prvog svetskog rata Gavrilović predavao vojnu administraciju na Vojnoj akamediji u Beogradu. General Dušan Simović je Dragutinu Gavriloviću 27. marta 1941. godine ponudio čin generala i mesto ministra vojske i mornarice, međutim, Gavrilović je to odbio uz obrazloženje da je on vojnik. Gavrilović je posle kapitulacije u aprilskom ratu zarobljen u Sarajevu i odveden u koncentracioni logor blizu Nirnberga. Preživeo je zarobljeništvo i vratio se 1945. godine teško bolestan. Od strane novih komunističkih vlasti je bio označen kao čovek bivšeg režima Kraljevine Jugoslavije i preminuo je, slušajte ovo, u svom stanu na Slaviji 19. jula 1945. godine u krajnjoj bedi, ponižen od strane komunističkog režima. Sahranjen je u pohabanoj uniformi pukovnika Jugoslovenske kraljevske vojske u grobnici svoje rođake na Novom groblju. I takvog heroja neko unižava, uništavajući spomenički kompleks spomenika koji je podignut 1988. godine ovim herojima koje sam pomenuo. Đilas u ovom svom intervjuu dodatno na kraju intervjua halucinira i kaže, trećeg aprila uveče, slušajte ovo: „Beograđani će slaviti pad fašizma“. Kaže Đilas: „Aleksandar Vučić nema nikakve šanse za pobede u drugom krugu i zbog toga još uvek nije saopštio da će biti kandidat za predsednika“. Ovde čovek zaista može samo grohotom da se nasmeje. Dakle, neko treba da obavesti Đilasa da je predsednik Vučić 2017. godine pobedio ubedljivo u prvom krugu izbora dobivši 55% glasova. Sada je Vučićev rejting mnogo veći. Sada je došlo vreme dase obračunam sa ovom Đilasovom laži o tome da je Srbija fašistička. Samo da podsetim na dve kratke činjenice. Đilas je najavio da će Marinikac Jovanoz Hivcu Tepić biti nosilac njegove liste, što znači da je prva tačka Đilasovog izbornog programa Marinikin program, da su Srbija i srpski narod genocidni. Setimo se da je pre par nedelja Đilas prilikom posete Vašingtonu sve Srbe sa Kosova nazvao kriminalcima. A, Srbija, naravno, nije fašistička, ali kao i u svakoj državi na svetu, na žalost, u Srbiji postoji virus fašizma. A da fašista ima malo u Srbiji posvedočile su i onaj napad sramni prošle godine u julu na Skupštinu Srbije, kada je oko 500 fašista napalo Skupštinu Srbije u pokušaju izazivanja državnog udara. Skaradno je upravo i to što je taj napad organizovao i podržao Dragan Đilas koji ima obraza da nama govori o nekakvom fašizmu u Srbiji. Pored ovoga Dragan Đilas tajkun je poznat po tome što je navodno pošteno, a sve obrnuto od toga, zaradio 619 miliona na tri države funkcije za deset godina koje je obavljao. Poznat je i po tome što je tamo negde 2010. godine fašističkim metodama isterao iz domovine desetine hiljada Roma, kuće im sravnio sa zemljom, a onda je te iste Rome potrpao u kontejnere koje je postavio u šumama na periferiji Beograda i to je bila Đilasova inkluzija Roma u kontejnere. Koliko Đilas, zaista, halucinira o fašizmu svedoči i sledeće. On je 2. februara 2021. godine u intervju za list „Danas“ otišao tako daleko u halucinacijama da je rekao – zapadna Evropa i Amerika već devet godina direktno daju podršku Aleksandru Vučiću u projektu uvođenja neofašističkog sistema u Srbiji. Da ponovim Đilasu sledeće. Prvo, nemam nikakvog državnog fašizma u Srbiji osim što se fašističkim metodama služi upravo Đilas i njegovi ekstremisti, ali se tu radi o ekstremnoj manjini. Drugo, nelogično bi da bi 27 država EU, plus Velika Britanija, plus SAD, plus Kanada podržavali fašizam u Srbiji, čak i da on postoji. Da u Srbiji postoji državni fašizam neminovno bi reagovale evropske institucije i SAD i strani ambasadori itd. Gde u Srbiji Đilas vidi fašizam? U „Beogradu na vodi“, u budućem metrou, kod spomenika Stefanu Nemanji, kod spomenika Borislavu Pekiću, na stotinama kilometara novoizgrađenih autoputeva, u prosečnoj plati od 600 evra, u novim kovid bolnicama, u fabrikama vakcina? Da li neko proganja u Srbiji ili ubija Jevreje, Rome, migrante, pripadnike manjina ili pripadnike opozicije? Ma ne. Srbija dobija pohvale iz celog sveta u pogledu odnosa prema svima njima. Da li neko u Srbiji donosi zakone kojima oduzima imovinu Jevrejima, Romima i ostalim pripadnicima manjina ili migrantima? Pa ne, naravno. I Evropskoj zajednici je do sada, u proteklih deset godina vraćena gotova sva imovina koja im je oduzeta posle Drugog svetskog rata. Da li neko zabranjuje političke stranke i opoziciju i okupljanja? Ne. Evo haosa, vidimo šetaju, protestuju, sve ne prijavljeni skupovi. Niko ih ne sprečava. Da li neko zabranjuje medije? Pa naravno da ne. Većina medija u Srbiji je protiv Vučića i protiv SNS. Da li je u Srbiji ugroženo bilo koje građansko pravo? Nije, osim prava predsednika Vučića i članova njegove porodice i prava članova simpatizera i birača SNS? Da li neko u Srbiji proganja ljude po osnovu rasne, verske, nacionalne, seksualne, političke i neke druge pripadnosti? Pa ne, nikako, osim što Đilasovci proganjaju članove Vučićeve porodice. Pa, gde onda Đilas vidi fašizam u Srbiji? Samo u svojim halucinacijama. Nikada ni u jednoj fašističkoj zemlji ne bi bilo moguće da Vladu predvodi žena i da Vladu čini polovina žena. To nikada ne bi bilo moguće, kao što ne bi bilo moguće ni u jednoj fašističkoj zemlji da Vladu predvodi žena koja se deklariše kao LGBT osoba. U kojoj to fašističkoj zemlji je ikada bilo moguće da tuce žandara nekažnjeno pretuče liderovog brata, predsednikovog brata i brata gradonačelnika glavnog grada i dvojicu pripadnika specijalnih vojnih jedinica koji su ih štitili? U kojoj to fašističkoj zemlji mogu normalno da rade mediji, nalik „N1“, „Novoj“, „Direktno“, „Danas“, u „NiN-u“, „Vremenu“ itd? U kojoj to fašističkoj zemlji novinari drže lekcije predsedniku? Koja je to fašistička zemlja ikada dobijala najviša priznanja iz inostranstva? U kojoj to fašističkoj zemlji opozicionari mogu nekažnjeno da pretuku dve novinarke glavne televizije? U kojoj to fašističkoj zemlji možete nekažnjeno i slobodno vređati i ponižavati funkcionere vladajuće partije? U kojoj to fašističkoj zemlji stalno se održavaju slobodni izbori svake dve godine? Molim vas, skaradno je da Đilas govori o fašizmu u Srbiji kada znamo da su baš na Đilasovim protestima 2018. godine nošena ogromna vešala preko Terazija, a nisu li upravo nemački fašisti i Ljotićevci vešali i silovali po Terazijama, Beogradu i Srbiji u doba okupacije? Skaradno je da Đilas govori o fašizmu u Srbiji kada znamo da jedan od lidera njegove upravo sadašnje koalicije, Željko Veselinović 20. septembra 2018. godine je pozvao na silovanje premijerke Ane Brnabić. Skaradno je da Đilas govori o fašizmu i kriminalu kada je jedan od njegovih najbližih saradnika iz Kuršumlije, Milutin Bakić uhapšen prošle godine zbog toga što je švercovao 66 kilograma marihuane kada je Milan Dabović, bivši šurak Dragana Đilasa uhapšen zbog šverca 2,4 kilograma kokaina, kada je baš on, Đilas, hladno pretukao svog bivšeg tasta koji je stao u odbranu svoje ćerke, kada baš Đilasova potpredsednica, Marinika angažuje svog prijatelja, dilera i trgovca oružjem da iz Pančeva iseli jednog novinara. Za kraj, da parafraziram velikog pesnika Vladislava Petkovića Disa, koji baš kao da je o Đilasu pisao – pokrao je sve hramove i ćivote, ismejao sve vrline i poštenje, ponizio sve grobove i živote, uprljao i opelo i krštenje, pokrao je sve hramove i ćivote. Zbog čega Đilas toliko laže? Ljubomoran je i frustriran zbog toga što predsednik Vučić uzdiže Srbiju, gradi Srbiju, vakciniše Srbiju, štiti Srbiju, leči Srbiju, leči prošlost u sadašnjosti radi budućnosti. Živela Srbija! Hvala vam.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da ćemo danas raditi posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Gospodin Glišić, replika.
Uvaženi prethodnik je pogrešio. Mislio je na Zavod za protetiku „Rudo“ koji je deo zdravstva državnog, ali pored toga postoji ortopedsko preduzeće „Rudo“ koje je privredni subjekat i koje nema nikakve veze sa javnim sektorom, pa tako ne može biti ni stranačkog zapošljavanja, a pogotovo što je rukovodstvo koje me je tada pozvalo da budem direktor pravnog sektora, pripadalo političkim opcijama koje su sasvim suprotne od DOS-a i koje nisu bile deo DSS-a. Inače, nije ni čudo što uvaženi prethodnik to nije video i nije znao, jer je uvek pripadao onim visinama DOS-ovske vlasti i vlasti DSS u to vreme. To bi se otprilike zvalo neki dvorski deo stranke, ali je čudno da ljudi koji žive u dvorskim delovima stranke i nekada, pa i danas, imaju potrebu da budu ostrašćeni u svom nastupu. To nije nešto što se tiče mene, tiče se svih drugih opozicionih predstavnika koji ovde često proziva i često nastupa ostrašćeno kako obično ljudi iz dvorskog dela vlasti nemaju potrebu, već je to deo jedne bitke na mnogo nižem nivou. Moja tadašnja situacija u odnosu na DSS, što on nije mogao da zna, jer je bio u dvorskom delu DSS-a, je bio moj prvi sukob sa tom strankom i napuštanje te stranke iz razloga što ljudi u Aranđelovcu, pošto sam ja uvek bio vezan za Šumadiju i za taj kraj, a ne za Vračar kao uvaženi gospodin, radili su nešto što i on sada radi, a to je glancali su lik i delo i bistu Vojislavu Koštunici. Vojislav Koštunica je čovek koga ja cenim politički, ali nikada nisam imao iluzija u vezi sa njegovim manama i greškama koje je napravio. Mislim da su uspesi i ono što je uradio dobro, mnogo veći od tih grešaka i zato ga cenim i poštujem. Ali, tada u DSS-u, kao i danas, zašto se borim protiv SNS, jeste to što ne volim ljude koji iz dvorskih delova stranke stiču svoju karijeru tako što napadaju druge, a ulizuju se stranačkom lideru. Hvala.
Replika, gospodin Nebojša Bakarec.
Znate, ja nikada nisam bio monarhista, odmah da vam kažem, ovaj čovek je monarhista, bio je monarhista. Inače, što se tiče tih dvorskih delova, ja sam bar bio veran 23 godine DSS-u, dok je on menjao jedno sedam stranaka, menjao je stranke češće nego čarape. To je prvo bio DSS, potom je bio Dver, posle Dvera je bio kod onog Parovića je sarađivao, posle kod onog ludaka iz Topole, posle toga je bio kod gospodina Šapića, posle toga je, kažu, bio Zavetnik, sada ima narodnu mrežu, pletilje, čipke i ostalo. Znači, ja to nisam radio. A da je zaposlen tad, evo potvrdio je, samo što kaže - partijskim zapošljavanjem ga nisu zaposlili DOS-ovci, nego oni sa suprotne strane, što sumnjam. Bili ste direktor, nemojte da se odričete i nemojte da pljujete Vojislava Koštunicu, to je tanjir iz koga ste jednom jeli. Ja nikada neću to raditi, za razliku od vas. A to da li ste vi na dvoru, pa, bili ste na dvorovima, evo, sedam dvorova ste promenili.
Završićemo ovde krug replika, da se ne bi ovo pretvorilo u vaš lični razgovor i komunikaciju. Prelazimo na sledećeg narodnog poslanika, potpredsednica Skupština, Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsedniče. Poštovana ministarko sa saradnicima, kolege narodni poslanici, otprilike i prošle godine u ovo vreme smo raspravljali o setu zakona kojim su predložene izmene u oblasti radnih odnosa zaposlenih u javnim službama i niko od nas tada nije ni slutio da ćemo morati ponovo da raspravljamo i odlažemo rok primene ovih zakona. Razlog i tada, kao i sada, je bila složena epidemiološka situacija u kojoj se nalazi naša zemlja, ali ne samo naša zemlja nego i ceo svet. Kao što smo mogli videti i čuti u vašem obraćanju, ministarka, rekli ste da ponekad i najveće želje i velika volja da se uredi javni sektor su nemoćni pred životom koji diktira pandemija, a svedoci smo svakog dana koliko ceo svet trpi i koliko su mnogi globalni procesi u prethodne skoro dve godine usporeni. To je inače i dovelo do dodatnog opterećenja kapaciteta i fizičkog ograničenja javnog sektora, ali i do otežanog funkcionisanja podsistema javnog sektora u kojem upravo ove reforme treba da budu izvršene. Zbog toga je onemogućeno sprovođenje aktivnosti od strane svih učesnika u reformi i uspostavljanje efikasnog mehanizma na prelazak na novi sistem plata u javnom sektoru, predviđenog za početak 2022. godine. Dok čekamo da se primene predložene izmene, ja bih vam skrenula pažnju na jedan deo zaposlenih u javnim ustanovama za sport koji se bave održavanjem sportske infrastrukture, kojih ima negde oko 2.000 i njihov koeficijent nije menjan još od 2002. godine, iako je Uredba menjana čak 44 puta od tada. Svim drugim javnim službama su periodično povećavani koeficijenti, osim ustanovama za fizičku kulturu. Mislim da treba da razmotrimo deo Uredbe koja se odnosi na zaposlene u javnim ustanovama za sport, jer kao zemlja koja mnogo ulaže u sport, kao zemlja koja ima vrhunske sportiste, kao zemlja koja je u poslednjih nekoliko godina izgradila mnogo modernih sportskih objekata, a to su upravo ljudi koji stoje iza tih objekata i koji vode računa da takvi objekti budu sačuvani i da budu, i na zadovoljstvo naših sportista, ali i naših građana, mislim da su nenamerno poslednjih skoro 18-20 godina zaboravljeni kada se uređivala Uredba o koeficijentima zaposlenih u javnim ustanovama. Čisto informacije radi, čuli smo i od vas i od drugih kolega, da javni sektor odnosno reforme koje će obuhvatiti javni sektor, tiče se oko 400 hiljada zaposlenih, to zahteva postojanje pouzdanih podataka na osnovu kojih će moći da se sprovedu posebne potrebne analize finansijskih i fiskalnih efekata reformi, ali se to može postići, odnosno ne može se postići dok ne uspostavimo jedinstven i centralizovan sistem u kojem se nalaze tačni i precizni podaci. Inače, proces reforme plate je složen i obiman posao i mnoge zemlje su ga sprovodile i pripremale duže od 10 godina, tako da prethodna odlaganja, kao i ovo odlaganje, je zato što želimo i kao država, a naravno i vi kao resorno ministarstvo, da ti zakoni budu što bolje odrađeni i da se sutra što bolje implementiraju u društvo. Sama reforma javne uprave je jedan od ključnih prioriteta ove Vlade i jedan od tri ključna uslova za pristupanje Srbije EU. U prethodnom periodu, i u periodu gospodina Ružića, puno se radilo na unapređenju rada opštinskih i gradskih uprava kroz projekat efikasne uprave i rađeno je na razvoju i širenju jedinstvenog upravnog mesta kojim je mnogo olakšano građanima da ostvare svoja prava i da dođu do informacija koje su im potrebne, da ne moraju da obilaze više različitih institucija kako bi završili svoje poslove sa upravom, već to mogu da urade na jednom mestu, u najkraćem mogućem roku, da ostvare svoja prava, zaštite svoje interese i da, ono što je možda i najbitnije, uštede svoje vreme i novac. Zašto je ovo važno za lokalnu samoupravu? Zato što svi odgovori su objedini na jednom mestu i to doprinosi da vidimo šta još može da se unapredi da se poveća efikasnost, transparentnost i ekonomičnost rada gradske uprave, jer je želja svih nas da javna uprava bude po meri i u korist građana. Od 2018. godine, kada je zaživeo ovaj projekat, pa do sada otvoreno je više od 14 jedinstvenih upravnih mesta u Srbiji, a kao poslanica i kao građanka koja dolazi iz Kraljeva, znam da grad Kraljevo ima spreman projekat koji će predati Ministarstvu i nadam se da će u sledećoj godini građani Kraljeva moći da vide sve prednosti jedinstvenog upravnog mesta. Grad Kraljevo, koji se poslednjih godina dosta modernizovao, mislim da zaslužuje da ima upravo jedan ovakav projekat. Sam set zakona se u svojoj srži odnosi na ljudske resurse i zato želim da pohvalim i donošenje Zakona o formiranju Nacionalne akademije za javnu upravu. To je veliko unapređenje za sistem upravljanja ljudskih resursima. Ova institucija koristi svim službenicima za sticanje novih znanja i ovladavanjem svim procesima koji obuhvataju modernizaciju lokalne samouprave. Time se postiže kvalitet rada državnih službenika, a opet je to u korist građana, jer, kao što sam i rekla, želimo da javna uprava bude savremena, modernizovana, efikasna. Građani Srbije zaslužuju da imaju upravo takvu javnu upravu. Videli smo u proteklih godinu i po dana koliko je bitno da imamo digitalizovanu upravu. Kada je bio blokiran rad svih institucija, kada smo svi prešli na onlajn rad, rad javne uprave nije stao. Tu smo pokazali koliko je država, ali i vaše ministarstvo bilo spremno da odgovori svim izazovima i situacijama kojim su se tokom pandemije zadesili i bili suočeni svi građani, pa i rad svih ministarstava i same Vlade. To je za svaku pohvalu. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije smatra da u budućem radu treba nastaviti na razvoju efikasnosti i stručne državne, odnosno lokalne samouprave, ulaganje u usavršavanje kadrova, jer je cilj da i građani kojima se pružaju usluge, ali i službenici koji pružaju te usluge budu zadovoljni, jer jedino tako možemo govoriti o javnoj upravi koja je u službi i po meri svih građana. Mislim da je cilj Ministarstva, a i države, opremanje modernijom tehnikom organa državne i lokalne samouprave. Videli smo, juče je u Kragujevcu otvoren jedan savremeni „Data centar“, koji bi trebalo da doprinese neometanom i pouzdanom radu usluga elektronske uprave, bezbednom čuvanju podataka iz registara, kao i razvoju budućih usluga. Na taj način biće unapređen rad javne uprave, što će ubrzati procedure i pojednostaviti život svakog građanina. U njemu će biti smeštena prva državna platforma za veštačku inteligenciju, koja će biti na raspolaganju i državi i lokalnoj samoupravi, ali i univerzitetima i naučno-tehnološkim parkovima. Mislim da je država prepoznala da u današnjem modernom dobu, u 21. veku vrednije od novca jesu podaci. Otvaranjem ovakvog centra Srbija je postala zemlja sa najmodernijom bankom podataka. Jedinstvena Srbija, kao socijalno odgovorna stranka, koja je mnogo puta pokazala da joj je život običnog građanina prioritet, da je ravnomerni razvoj Srbije jedan od postulata našeg programa, u nadi da ćemo možda i reformu javnog sistema završiti pre 2025. godine, u danu za glasanje podržaće sve predložene izmene predloženih zakona na današnjem dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Danijela Veljović. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena ministarka sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, suština četiri predloga izmena zakona o kojima danas raspravljamo, a odnose se na izmene Zakona o zaposlenima u javnoj službi, o izmenama sistema plata u javnom sektoru, agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave, jeste pomeranje roka za uspostavljanje jedinstvenog sistema obračuna plata u javnom sektoru za 2025. godinu. Kako je i navedeno u obrazloženju Predloga zakona, da bi se uspostavio sistemski zakon kojim se uređuju plate u svim delovima javnog sektora, potrebno je uraditi sveobuhvatnu finansijsku analizu, koja nije bila moguća u prethodnom periodu zbog zastarelosti i ograničenih mogućnosti postojećeg informacionog sistema za obračun plata. Centralni informacioni sistem koji treba da se uspostavi i na čijem planiranju Ministarstvo finansije radi još od 2019. godine treba da bude izvor mnogobrojnih podataka, a pre svega da vrši strogu kontrolu izvršenja budžeta za obračuna zarada u javnom sektoru, kontrolu troškova zapošljavanja u javnom sektoru. Informacioni sistem će sadržati podatke o preko 450.000 zaposlenih u javnom sektoru, o njihovim platama, prisustvu na radu, kao i veliki broj operativnih i budžetskih podataka Republike Srbije, odnosno suština svih navedenih izmena jeste da se uvođenje platnih razreda odlaže za 2025. godinu. Kao predstavnica socijaldemokratske opcije smatram od velike važnosti da se desi jedna sveobuhvatna i celovita reforma javnog sektora koja će pre svega dovesti do relaksacije i javne potrošnje i budžeta, ali i podići efikasnost poslovanja koje ne sme da podrazumeva stalna kreditna zaduženja u potrošnju. Naravno, da reforma mora da se sprovodi kroz obavezan socijalni dijalog između Vlade i reprezentativnih sindikata, kroz razmenu mišljenja i argumenata kako bi se stavovi usaglasili. Kako je i navedeno u Finansijskoj strategiji za period od 2022. godine do 2024. godine mere koje su doprinele ublažavanju posledica pandemije ostaju u fokusu kreiranja ekonomske politike, ali je neophodno pronalaženje i novih izvora rasta, pa su inovacije i istraživanje takođe u fokusu. Prioritet će imati infrastrukturni i kapitalni projekti, ali i politika plata i penzija. Zakon o budžetskom sistemu koji je nedavno izglasan predviđa povećanje plata za oko 500.000 ljudi, zaposlenih kod korisnika budžetskih sredstava, zaposlenih u Ministarstvu odbrane, u zdravstvenim ustanovama, ustanovama socijalne zaštite, i to povećanje će se vršiti počev od plate za decembar 2021. godine, što je mera koju smo mi poslanici SDPS podržali uvažavajući trenutne ekonomske prilike i potrebe radnika. Svi prethodno izglasani fiskalni zakoni imaju za cilj da obezbede stabilnost javnih finansija i održivost, što takođe pozdravljam, kao i donet paket mera kojima će se odlukom Vlade cene pet osnovnih namirnica zamrznuti na 60 dana, što u trenucima neizvesnosti na svetskoj ekonomskoj sceni predstavlja odgovornu socijalnu politiku. Iako je Strategijom Ministarstva finansija za period do 2024. godine predviđena reforma kako u oblasti zapošljavanja, upravljanja kadrovima i sistemom plata u državnom sektoru, današnjim predlozima zakona taj rok se pomera na 2025. godinu, zbog čega mi je, moram priznati, žao. Shvatam problem koji treba da reši evidentiranje svih direktnih i indirektnih budžetskih korisnika, njihova primanja, odnos rada i zarade, ali smatram da je pitanje platnih razreda neophodno kako bi se uveo sistemski red u javnim preduzećima, agencijama, a samim tim u platni sistem, što će sigurno pomoći u kontroli trošenja budžeta. Pozivajući se na revidiranu verziju Strategije u kojoj je navedeno da s obzirom na efekte pandemije, na strukturu zaposlenih i nivoe zarade u javnom sektoru primena reformskog sistema bi trebalo da počne 2025. godine. Uzimajući u obzir sve do sada izglasane fiskalne novine koje su zaista pozitivne, verujem da će 2025. godina biti zaista odlučujuća godina u kojoj će se započeti reformski koraci, a u cilju poboljšanja celokupnog javnog sektora i završiti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, uvažena ministarko sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu više zakona koji se odnose na sistem plata u javnom sektoru, u pitanju su izmene zakona kojima se još jednom produžavaju rokovi za primenu novog modela plata u javnom sektoru, a to je model platnih razreda. Donošenjem krovnog zakona u sistemu plata u javnom sektoru, zakona kojim se uređuju plate zaposlenim u organima AP, lokalnih samouprava, u javnim službama, plate policijskih i vojnih službenika, pa do zakona kojim se uređuju plate u javnim agencijama i drugim organizacijama čiji su osnivači Republika, pokrajina ili lokalna samouprava. U vreme prethodne Vlade i ministra Ružića koji je bio na čelu Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu stvoren je kompletan zakonski okvir za reformu javne uprave, a time i reformu sistema plata zaposlenih u ovom sektoru po novom modelu platnih razreda. Ovaj platni model se sada primenjuje kod plata državnih službenika i nameštenika, i to od 2007. godine, a preostaje njegova implementacija u ostale delove javnog sektora. Prevođenje plata u javnom sektoru na potpuno drugačiji model nije jednostavno zbog složenosti sektora javne uprave koji je sam po sebi raznolik i složen sistem, jer obuhvata veliki broj organa i službi, veliki broj poslova i nadležnosti, veliki broj zanimanja, veliki broj zaposlenih u državnim organima, u pokrajinskim, opštinskim organima, u javnim službama, obrazovanju, zdravstvu, kulturi, fizičkoj kulturi, dečijoj i socijalnoj zaštiti. Tu su i pravosuđe, policija, vojska, službe bezbednosti. Svaki od ovih delova javnog sektora ima svoju ulogu i svoje mesto u društvu i obezbeđuju integralni i razvojni put društva. Složenost sistema javne uprave, a time i složenost postupka prelaska na novi način obračuna plata očigledno zahteva i mnogo više vremena za primenu novog modela, pri čemu je multidisciplinarni pristup nužan, odnosno ne može biti posao samo jednog ministarstva, jer svaki vladin resor poznaje kako funkcionišu službe unutar tog resora. Ovoga puta uvođenje platnih razreda kao platnog principa u svim posebnim delovima javne uprave odlaže se za još četiri godine, odnosno do 2025. godine. Za ovo pomeranje navodi se više razloga. Jedan od njih jeste kovid koji je aktivnosti države preusmerio na zaštitu zdravlja stanovništva i saniranje posledica koje je zbog kovida pretrpela naše privreda, tako da se planirane aktivnosti na uvođenju platnih razreda nisu mogle blagovremeno završiti. Zatim, predlagač zakona navodi neophodnost vršenja novih analiza primenjivosti i očekivanih efekata novog platnog sistema u skladu sa promenama u privrednom i finansijskom sektoru koje su nastale nakon donošenja ovih zakona. Dakle, neophodno je da se dodatno prouči kako bi se u današnjim okolnostima ovaj model odrazio i na makroekonomsku stabilnost i na budžet i na socijalni položaj zaposlenih, kako je to navedeno u obrazloženju zakona koji su pred nama. U prethodnoj i ovoj godini su povećavane plate u javnom sektoru i u različitim procentima, tako da će sigurno biti potrebni dodatni mehanizmi kojima bi se došlo do ujednačavanja plata. Treba ovom prilikom skrenuti pažnju na značaj, na ulogu sektora za svaku pravnu i demokratski orjentisanu državu. Društvo ne može napredovati ako nema dobru javnu upravu, jer javna uprava u svim svojim segmentima nije je jedino administrator određenih postupaka, upravo je i kreativni faktor razvoja. Javna uprava je i slika pravne uređenosti društva, jer se pred njom ostvaruju zakonska prava građana. Uprava je ta koja sprovodi zakone i od njene kadrovske i tehničke opremljenosti zavisi funkcionisanje pravne države, zato je za državu važno da ima stručnu, efikasnu, odgovornu, depolitizovanu i nekoruptivnu administraciju. Možemo reći da i javni sektor sprovodi društvene reforme i zato i on mora biti reformisan, adekvatno uređen, efikasan, stručan i funkcionalan sa što manje troškova po građane, a sa što boljom uslugom koju pruža. Tako na primer dobre efekte poreske politike možemo računati uz dobro poresku administraciju. Dobru administraciju socijalne politike ako imamo motivisane i svesne stručnjake u centrima za socijalni rad. Možemo biti bezbedni ako imamo profesionalce u policiji i vojsci, ali zaposleni u javnom sektoru moraju biti motivisani za svoj rad, jer od materijalne motivacije zaposlenog državnog službenika zavise rezultati napretka u svakom segmentu društva. Reforma javnog sektora je proces, možemo reći neprekidan proces jer su inovacije znanja i efikasnost uprave stalni zahtevi i potrebe. Sve države tragaju za najboljim ili za optimalnim modelom organizovanja uprave, pri čemu je uvek značajno pitanje nagrađivanje zaposlenih u javnom sektoru kako bi takav javni sektor mogao da ostvaruje ključne razvojne ciljeve države. Danas Srbija jeste na dobrom putu da građanima obezbedi efikasnu upravu, a javnoj upravi bolji položaj. Ovo su polazni elementi opšte reforme javnog sektora koja je započeta pre više godina, a koji su sadržani i u aktuelnoj Strategiji razvoja javne uprave donete za period od 2015. do 2020. godine. Ovde su definisani najvažniji ciljevi, a to su, pre svega bolja organizacija uprave, razvoj modernog i profesionalnog službeničkog sistema, unapređenje sistema lokalne samouprave, digitalizacija i razvoj elektronske uprave, ali i iznalaženje pravednijeg modela plata u ovom sektoru, jer moramo biti realni, dosta mladih i stručnih kadrova odlazi iz javne prave, upravo zbog nestimulativnih plata. Nije dobro ako zbog odliva kvalitetnih kadrova javna uprava ne bude spremna za brže reforme. Kompletan pravni okvir za reformu ovog sektora i uspostavljanje moderne, transparentne, efikasne i odgovorne javne uprave koja se približila građanima u uspostavljanju u periodu od 2016. do 2020. godine. Kada je u pitanju modernizacija uprave, odnosno, digitalizacija, možemo reći da je u prethodnim godinama već postignut značajni napredak koji građani već mogu da osete u postupcima ostvarivanja različitih prava pred državnim organima i službama. Tu bih kao strateški važan rezultat pomenuo formiranje Centralnog registra stanovništva, odnosno, jedinstvene elektronske baze svih podataka o stanovništvu u kojoj se nalaze podaci o građanima iz 13 različitih i nepovezanih registara. Ovo je veliki napredak u načinu na koji građani mogu da dođu do različitih dokumenata i papira bez čekanja u različitim redovima na svim nivoima vlasti, a tome je doprineo ovaj projekat Jedinstveno upravno mesto, koji je unapredio rad uprave na lokalnom nivou. Vratio bih se na pitanje sistema plata u javnom sektoru, koji svakako nije jednostavno uspostaviti. Važno je da model bude pravedniji, da obezbedi povoljniji socijalno-ekonomski položaj svim zaposlenim kako bi ih motivisao da svoj posao još posvećenije rade, kako bi u upravi želeli da rade mladi visokoobrazovani i stručni kadrovi. Slažem se sa tim da se o primeni modela platnih razreda u svim delovima javnih sektora izvrše dodatne ekonomske i socijalne analize kako bi se sagledao uticaj primene ovog modela na sva zanimanja, na sve poslove u upravi, ali pre svega, na potrebna sredstva u budžetu za njegovu primenu. Ova činjenica i po rečima predlagača izmena zakona koji su pred nama je najvažniji razlog za ponovno odlaganje primene Zakona o sistemu plata u delu koji se odnosi na uvođenje platnih razreda kao modela obračuna plata u celom javnom sektoru na svim nivoima vlasti. U tom smislu, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije će podržati odlaganje rokova za primenu novog modela plata u javnoj upravi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Vreme preostalo vaše poslaničke grupe iznosi dva minuta i 20 sekundi. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena predsedavajuća. Uvažena ministarka, poštovane kolege poslanici, uvaženi građani Srbije, ja sam Milija Miletić. Dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače, ja sam ovde izabran sa liste „Aleksandar Vučić-Za našu decu“ i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Kao i do sada, ja ću podržati predloge ovih zakona gde je na predlog naše ministarke Obradović, koja verujem svoj posao radi na najbolji način, predložila. Mi ćemo sada produžiti rok za usvajanje određenih zakona kojima je bio rok 2022.godine. Inače, sve ono što je bitno, najbitnije jeste da se bolje živi, da se pomaže našim ljudima. Mi to sada radimo, to radi naša država, naša Vlada. Još jednom, podržaću predloge zakona. Ostaviću preostalo vreme koleginici koja će govoriti posle mene. Hvala.
Njoj je preostao još jedan minut i 20 sekundi. U skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče Orliću. Evo, danas su predstavnici Vlade u ovom uvaženom domu sa zakonskim predlozima koji su pred nama, sedam tačaka, čini mi se, i uglavnom se tiču benefita koje običan čovek, radnik u Srbiji može imati. Kada kažem to običan, valjda shvatate da govorim pod navodnim znacima, jer da postoje obični i neobični ljudi u ovoj zemlji. Svi smo potpuno jednaki i pred Bogom i pred ljudima. Dok mi skupa sa predstavnicima Vlade govorimo o ovim zakonskim predlozima, razmatrajući šta bi to možda još bolje moglo biti, što bi svakog čoveka u Srbiji, pa i samu Srbiju, guralo napred i u nekakav uspeh, s druge strane morate imati u vidu da vam uspeh neće lako oprostiti oni koji ne misle dobro ovoj zemlji. Govoriti danas o onome što je Vlada poslala pred ovaj uvaženi dom, a ne osvrnuti se na događaje koji su aktuelni poslednjih dana u Srbiji, bilo bi nepotpuno, da ne kažem i neodgovorno, jer ono što radimo i mi danas ovde i Vlada, prvenstveno predsednik koji je na čelu politika koje se danas sprovode u Srbiji, je usko povezano sa onim što se dešava na ulicama. Sve ono dobro što radi i politika koju predvodi predsednik ne oprašta se na ulicama od strane onih koji ne misle dobro državi i narodu. Naime, gledajući upravo ove događaje poslednjih dana u Srbiji, postaje kristalno jasno da je cilj zaustaviti i Srbiju, ali zaustaviti i naš narod na Balkanu i te dve stvari su usko povezane, jer bez uspešne i jake Srbije nema ni uspešnog, ni jakog našeg naroda na Balkanu, gde god on danas živeo. Naime, oni koji se danas trude urušiti ugled Srbije i naneti štetu Srbiji i našem narodu nalaze se u nekim centrima moći koji su van granica države Srbije, ali najveća tragedija u svemu ovome nije ni samo to, nego činjenica da najvernije saveznike u tom svom poslu imaju danas ovde u Beogradu, u sedištu srpske državnosti, u centru u kome svaki naš čovek, bilo da živi u granicama ove zemlje ili u regionu, gleda. Svaki čovek u regionu gleda danas u Beograd, u Srbiju, u događaje u njoj. Zato, poštovane kolege, da se zaključiti da je sve ovo i te kako povezano, počevši od ovih zakona, pa do događaja koji se dešavaju u Srbiji i do posledica koje iz svega toga ima naš narod u regionu. Evo vam samo nekih argumenata. Dok u Srbiji imate ljude koji vode nekakve rušilačke pohode na sve ono što je dobro u Srbiji, čitavo oduševljenje i medijska podrška takvim događajima dolazi iz medijskih centara u Sarajevu, u Zagrebu, u Prištini, a neretko i u Podgorici. Ono što je upadljivo je i podrška javnih ličnosti iz Hrvatske i njihova neutoljiva želja da se priključe tom rušilačkom pohodu u Srbiji. Poslednji u nizu je Darko Rundek iz Zagreba, koji je izrazio želju da se priključi ovim stvarima u Beogradu. Hajde da vidimo ko su ljudi koji danas vode te rušilačke pohode u Srbiji. Marinika Tepić, žena dugogodišnji politički radnik, koja je u celom svom političkom delovanju proteklih nekoliko godina, ničim izazvana, imala jednu čudnu potrebu da pokaže i da kaže da nije pripadnik srpskog naroda. Ne znamo ni zašto je to bilo potrebno, ali smo svi bili svedoci i u proteklom sazivu, a i ja lično. U moje uši sam čuo nekoliko puta njeno naglašavanje činjenice da nije neko ko pripada redu srpskog naroda. Naravno, to je ne čini ni manje važnom, ni više superiornom. Imala je, takođe, potrebu, i to je dokumentovano i ostaje zauvek u ovome uvaženom domu, da je imala želju i nameru da taj srpski narod, kome ona ne pripada, proglasi genocidnim. Pošto dolazim iz Vojvodine, iz severne srpske pokrajine, jedan od vođa tih rušilačkih pohoda u Vojvodini, najznačajnijih u Novom Sadu, je nekakav Brajan Brković, čovek sa Cetinja, unuk Jevrema Brkovića, jednog od najviđenijih crnogorskih fašista i jednog od najviđenijih protivnika srpskog identiteta u Crnoj Gori. Kada sve ovo sagledate, postavljate pitanje, drage kolege, i vi i ja mislim svaki građanin u ovoj zemlji – da li mi, da li neko od naših najbližih srodnika može da ode na Cetinje i krene u nekakve rušilačke pohode i u direktne napade na državu Crnu Goru. Pitanje je da li možete i da odete na Cetinje uopšte, a ne da radite takve stvari. Danas je glavni vođa i protagonista proteklih događaja u Srbiji, kada je u pitanju njen sever, upravo taj Brajan Brković, čovek sa Cetinja, unuk Jevrema Brkovića. Taman kada pomislite da je tu kraj, ne nije. Nije pošteđena ni Srpska pravoslavna crkva. Za napade na nju je zadužen Mlađan Đorđević, za napade na Srpsku pravoslavnu crkvu i na patrijarha Porfirija kao njenog čelnog čoveka, a Mlađan Đorđević je, gle čuda, kum Dragana Đilasa. Međutim, ne treba izgubiti iz vida i ono što je činjenica, da podršku ovakvim politikama daju i pojedini političari iz dela Međunarodne zajednice i dela EU, poput Viole fon Kramon, koja je takođe jedan u nizu od lobista za nezavisnost Kosova i Metohije, jedan u nizu od lobista za ukidanje Republike Srpske i jedan od onih političara iz Međunarodne zajednice koja ima za cilj u svom političkom delovanju ugušiti srpski identitet u Crnoj Gori. Ako sve ovo sagledate, ja mislim da stvari postaju kristalno jasne. Ne radi se poslednjih dana ni o kakvom protestu ekologa. Ne, cilj je srušiti predsednika države Aleksandra Vučića, napraviti nestabilnost u Srbiji, a onda, samim tim, lakše završiti ove poslove o kojima sam na početku govorio, lakše završiti sa samoproklamovanom nezavisnošću Kosova i Metohije, lakše završiti sa ukidanjem Republike Srpske i mnogo lakše završiti sa gušenjem srpskog identiteta u Crnoj Gori, a na kraju, ukinuti i Srbiju i SPC. I to je postalo neskriveno. Naime, videli ste juče da je ista ta Viola fon Kramon negirala identitet SPC u potpunosti. U jednom svom javnom obraćanju je rekla da SPC uopšte ne postoji i da su episkopije, odnosno eparhije u Nemačkoj potpuno autonomne. I čak ni ne boli to od nje, ni ne čudi kada je u pitanju Viola fon Kramon, to smo negde i očekivali, i njoj slični, ne čudi to kada je u pitanju ni ovaj deo političara o kojima sam govorio u Srbiji, ali čudi kada na to ćuti tamošnji episkop Grigorije Durić, kada tamošnji episkop za neprijatelje crkve i države, nalazi ljude koji se bore za Srbiju i srpski narod na Balkanu, a na takve konstatacije evropskih političara uporno ćuti. To je ono što danas boli i Srbiju i srpski narod. Nekako, ovih dana je ulazila u završnu fazu 1915. godine „Mojkovačka operacija“, o njoj su ispevane mnoge pesme, pa je jedan stih iz te epske pesme koja opisuje Mojkovačku bitku, glasio - Ali su se prevarili ljuto, sve to može biti i obrnuto. E, pa, prevarili su se ljuto i ovaj put su se prevarili ljuto i Viola i Marinika i Brajan Brković sa Cetinja i Mlađan Đorđević i Đilas i samozvani i samoproklamovani ekolozi, prevarili su se. Niti će narod u Srbiji dopustiti ono što oni žele, niti će srpski predsednik i SNS podleći političkim pritiscima koji dolaze sa ulice. Priliku ćemo im pružiti uskoro. Veoma brzo će april mesec. To je jedini način da ostvare svoje političke ciljeve. A, narod sve vrlo dobro vidi. Zašto sam vam sve ovo rekao? Pa, da bih svakako pokazao tu vezu između zakonskih predloga koji su danas pred nama i povezanost između onoga što radi Vlada i, evo, predstavnici koji su tu danas sa nama, i povezanost između onoga što radi predsednik, povezanost između uspeha ka kojem danas teži Srbija i srpski narod i onoga što se dešava na ulicama Srbije u proteklim danima. Upravo zato cela ova priča. Vi, uvažena ministarka, dok god sledite te politike koje sprovodi i na čijem čelu stoji današnji predsednik, nemojte da sumnjate da ćete imati i za ovaj zakon podršku u ovom uvaženom domu, ali i za neke druge zakonske predloge koji jesu i donose benefit svakom našem građaninu, o kojima ste vi govorili na samom uvodnom izlaganju. Toliko od mene. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Vesna Ivković.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicama, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima pokrajine i jedinice lokalne samouprave, izmenama Zakona o zaposlenim u javnim službama, izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama utvrđuje se novi rok za početak primene sistemskog, a samim tim i posebnog zakona kojima se utvrđuju plate, naknade plata i drugih primanja u svim delovima javnog sektora, po modelu platnih razreda. Moja uvažena koleginica i zamenik šefa poslaničke grupe SPS Snežana Paunović navela je koji sve to zaposleni pripadaju javnom sektoru, te se ja neću ponavljati. Kada smo već kod plata u javnom sektoru, moram podsetiti građane na pomoć države privredi, zaposlenima u zdravstvu, penzionerima i ostalim građanima. Sve je to omogućila fleksibilnost ekonomskog sistema Republike Srbije. S obzirom na stabilnost ekonomskog sistema, omogućeno je da se u budžetu za 2022. godinu planira povećanje plata u javnom sektoru za 7%, zdravstvu, vojsci i zaposlenima u socijalnim službama za 8%, kao i povećanje penzija. Kako dolazim iz zdravstvenog sektora koji je podneo najveći teret ove pandemije, pohvalila bih povećanje plata u istom. Da li je to dovoljno? Ne, nije, ali je mnogo, mnogo više nego ranijih godina. Isto tako, iskoristila bih priliku i pitala Vladu da li se razmišlja da se i zaposlenima u zdravstvenom sektoru omogući kupovina stanova po povoljnim uslovima, kao i da im se da status službenih lica? Vratiću se na zakon. Država je najveći poslodavac i zato je veoma važan ovaj set zakona o kojima danas raspravljamo. Isto tako, ako hoćemo najkvalitetnije kadrove i stručne ljude u državnoj, pokrajinskog i lokalnoj administraciji, prave ljude na pravim mestima, onda nam je jako bitan i potreban pravedan način vrednovanja njihovog rada. Razlog za donošenje zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru je potreba da se utvrdi novi rok za početak primene sistemskog zakona, a samim tim i posebnih zakona kojima se uređuju plate, naknada plata i druga primanja u svim delovima javnog sektora. Sistemski zakon je usvojen 2015. godine. Kako je u proteklih šest godina došlo do promene fiskalne politike i kroz proces fiskalne i ekonomske konsolidacije, stvoreni su uslovi za rast plata u javnom sektoru, kao i nagrađivanje prema rezultatima rada. To je dodatni razlog za sprovođenje dodatnih analiza, a kako stoji u obrazloženju, jedan od razloga za sporiju reformu platnog sistema. Jedan od tehnoloških razloga je postojeći informacioni sistem za obračun plata, koji zbog ograničenih performansi nema kapacitete za sprovođenje sveobuhvatne finansijske analize primenjivosti novog modela obračuna plata. Implementacija centralnog informacionog sistema za obračun zarada u javnom sektoru omogućiće obračun zarada kroz sistem sa automatskom obradom podataka uz precizno planiranje, upravljanje i kontrolu izvršenja budžeta namenjenog zaradama zaposlenih u javnom sektoru. Objedinjavanje svih podataka predstavljaće kvalitetniju osnovu za projekciju novog platnog sistema, odnosno obračun plata po modelu platnih razreda za sve delove javnog sektora. Ovaj informacioni sistem sadržaće u sebi podatke o platama i elementima plata preko 450.000 zaposlenih u javnom sektoru, obračunske podatke o njihovom prisustvu na radu i zaradama, kao i veliki broj operativnih budžetskih podataka Republike Srbije. Potpuna implementacija sistema za obračun plata u javnom sektoru planirana je da se sprovede do 2024. godine i zato se predlaže odlaganje stupanja na snagu zakona i reforme plata do 2025. godine kako bi se ovaj zakon uredio temeljito, sveobuhvatno i odgovorno. Ovim zakonom dobiće se popis, tačnije katalog svih radnih mesta u javnom sektoru, njihovo vrednovanje i dodeljivanje iste osnovne plate za svako radno mesto iste vrednosti. Na taj način uvešće se red u javnu upravu da se ne bi dešavalo, uz uvažavanje svakog radnog mesta, da u nekim javnim službama kafe kuvarica ili vozač imaju veću platu od lekara. Tako bi bila ispravljena dugogodišnja nepravda kod obavljanja istih ili sličnih poslova koje prati velika razlika u platama. To bi značilo da se jednim zakonskim aktom regulišu primanja svih državnih službenika i nameštenika, čistačica, direktora javnih agencija, nosilaca sudske, izvršne i zakonodavne vlasti, kao i svih drugih zaposlenih u ovom sektoru. Ukratko, poslovi bi se nalazili u tzv. katalogu radnih mesta Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave da bi se u svakom trenutku pratili koeficijenti za sve zaposlene na svim nivoima vlasti. Primera radi, službenici koji rade na istim poslovima u bilo kom delu javnog sektora i na svim nivoima vlasti imali bi istu polaznu platu. Zakon predviđa da se sve plate računaju tako što se jedinstvena osnovica množi sa koeficijentom za određeni platni razred u koje su raspoređena sva radna mesta u javnom sektoru. Da zaključim. S obzirom da je Republika Srbija postala ekonomski stabilna zemlja, došlo je vreme da se posvetimo socijalno pravednijem sistemu raspodele plata u javnom sektoru koji mora biti stručan, funkcionalan i sposoban da nosi realizaciju razvojnih i drugih sektorskih politika. Kako je SPS socijalno odgovorna partija u danu za glasanje podržaćemo ovaj set zakona. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima dr Amela Lukač Zoranić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko Obradović, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi saradnici Ministarstva i poštovani građani Republike Srbije, pre nego što se osvrnem na predlog seta zakona o zaposlenim u javnim sektorima, želela bih da se osvrnem na ono što je moj kolega, dr Jahja Fehratović, jutros u svom postavljanju pitanja istakao i postaviti još jedno pitanje koje se bitno odnosi na našu državu, na sve rukovodeće organe u našoj državi. Naime, želim da se jasno zauzme stav i da ne postoji odnos između margine i centra na način da su marginalizovani gradovi, u ovom slučaju, u Sandžaku. Oni su na strani, u suštini, u odnosu na sam centar države i da odnos prema kriminalcima i prema ljudima koji ugrožavaju stabilnost, ne samo države, već i svih građana u Republici Srbiji, posebno u ovom slučaju narodnog poslanika, kolege mog, dr Jahje Fehratovića, da budu procesuirani i da se ljudska prava zaštite kao i da prava svakog pojedinca u našoj državi budu ispoštovana u potpunosti. Ono što želim da država pokaže jeste da ne postoje građani drugog reda, da vladavina prava jeste stub naše države i da je samim tim pravda neupitna. Stoga bih zamolila nadležne organe da ne zakasne u procesuiranju, da se ne desi ponovo još jedan slučaj, nemili događaj, kao što je to bio slučaj ubistva novinara Edina Hamidovića koji je ovog leta mučki ubijen na sred ulice u centru grada Sjenice. Sada ću se osvrnuti na ono što je u svom uvodnom izlaganju istakla i sama ministarka Obradović, a to je da katalog radnih mesta na kome će se aktivno raditi, odnosno povezivanje radnih mesta i kataloga je veoma važno. Imaćemo jasan uvid u broj zaposlenih u javnom sektoru, kao i o njihovim primanjima. Znači, to je od posebnog značaja, pogotovo u manjim samoupravama, kako ranije i neko od kolega o tome govorio, gde ćemo tačno znati za koliko poslova će nam biti potrebno ljudi da obavljaju svoje poslove. Takođe, kada je u pitanju povezivanje informacionog sistema sa katalogom radnih mesta u javnom sektoru sa podacima o broju zaposlenih, implementacija centralnog informacionog sistema za obračun zarada je nužna u ovom digitalizovanom svetu, jer ćemo na taj način imati, kao što rekoh, apsolutno jasan uvid u samu implementaciju celokupnog reformskog procesa javne uprave koji je otpočeo 2013. godine. Trebao je biti okončan do 2022. godine, ali obzirom da je reforma sistema plata strateška aktivnost i da će se primenjivati od 2025. godine, podržavamo činjenicu održivosti u isplatama plata i svih davanja. Istakla bih na kraju da je Zakon o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru jasan. Osnovica koju utvrđuje Socio-ekonomski savet mora biti ista u celom javnom sektoru. Trenutno stanje je takvo da su neki sektori pretplaćeni, dok su drugi nedovoljno plaćeni, kao što je to slučaj sa zdravstvom. Zbog toga podržavamo povećanje plata u sektoru zdravstva i smatramo da je jako važno da celokupni sistem isplata bude održiv i da samim tim povećanje plata bude implementirano onog momenta kada je država u stanju da sve zarade isplaćuje i da rast beleži na jedan adekvatan način. Zahvaljujem.
Hvala vama. Reč ima Dušan Marić.
Dame i gospodo, iz izlaganja ministarke Obradović očigledno da je odlaganje početka primene novog načina obračuna zarada kod zaposlenih u javnom sektoru neminovnost, kao posledica objektivnih okolnosti. Mi danas, odnosno sutra u danu za glasanje treba da izglasamo zakone koje Vlada predlaže. Ja ću danas govoriti o nekim anomalijama u politici zapošljavanja u javnom sektoru, a osvrnuću se i na ovaj najnoviji pokušaj DOS-ovske opozicije da preko ulice osvoji vlast u Srbiji. U vreme kada je donesena Odluka o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru je bila opravdana, dala je dobre rezultate. Pre svega, država je njome uštedela značajna sredstva, a drugo zaustavljena je jedna lavina partijskog zapošljavanja koje je počelo u oktobru 2000. godine, nakon državnog udara koje su izvele DS i ostale DOS-ovske stranke. U toj lavini je na državne jasle, na izmišljena radna mesta, zaposleno nekoliko desetina hiljada novih državnih službenika. Međutim, sama Uredba Vlade Srbije o zabrani zapošljavanja, ograničavanju broja zaposlenih ima neke manjkavosti. Te manjkavosti je trebalo otkloniti. Međutim, to za osam godina nije učinjeno. Praktično, Uredbom Vlade Republike Srbije o, da je tako naslovim, zabrani zapošljavanja nagrađene su one opštine koje su se nedomaćinski ponašale prema narodnom novcu, prema Republici Srbiji, a kažnjene su one opštine koje su poslovale domaćinski, koje su štedele narodne pare i koje nisu imale višak zaposlenih. Primera ima mnogo i ja ću navesti samo tri primera. U vreme stupanja na snagu zabrane grad Niš je imao 2.500 zaposlenih više nego što je to bilo potrebno. Znači, u gradskoj upravi, opštinskim uprava, u javnim preduzećima i ustanovama. Prvo su zapošljavali socijalisti, posle njih su zapošljavali predstavnici DS, DSS, G17, URS, LDP, Građanskog saveza itd, itd. Drugi primer je grad Leskovac koji je u vreme donošenja ove zabrane imao 400 zaposlenih više nego što je to opravdano. Da li su u proteklih osam godina grad Niš, Leskovac ili bilo koji drugi grad, bilo koja druga opština koja je imala višak zaposlenih, snosili bilo kakve posledice? Nisu snosili nikakve posledice. Naprotiv, sve ovo vreme imaju korist od svoje neodgovorne politike – imaju višak zaposlenih, jedni radnici, službenici odlaze u penziju, jedni odlaze na bolja radna mesta, ali oni sve ovo vreme ne kubure sa nedostatkom službenika. Na drugoj strani imamo opštine koje su u vreme donošenja ove zabrane imale manjak zaposlenih. Jedna od tih opština je opština iz koje dolazim, Velika Plana. U vreme stupanja na snagu te zabrane, mislim da je to bilo 2013. godine, mi smo zahvaljujući domaćinskom ponašanju, zahvaljujući domaćinskom vođenju opštine imali 30 zaposlenih manje nego što nam je to bilo dozvoljeno. I mi sve ove godine, svih ovih osam godina kuburimo sa manjkom zaposlenih. Narodski rečeno, krpimo se. U ovom trenutku opština ima jednog portira. On nam je i portir i noćni čuvar i kovid redar. Imamo dve čistačice. U odeljenju za društvene delatnosti nedostaje nam najmanje 30 službenika sa visokom stručnom spremom. U opštini koja ima 40.000 stanovnika, imamo jednog komunalnog inspektora, a pre sedam, osam godina imali smo ih šest. Opštine koje su se odgovorno ponašale prema budžetu su na neki način kažnjene i odredbama koje se odnose na broj radnika, službenika koji se mogu primiti na određeno radno vreme, na određeno. Član 1. stav 2. Uredbe o postupku za pribavljanje saglasnosti za novo zapošljavanje iz 2013. godine kaže – ukupan broj zaposlenih na određeno vreme ne može da bude veći od 10% od ukupnog broja zaposlenih kod tog korisnika na neodređeno vreme. Šta to znači? To znači da je opštinama koje su imale višak zaposlenih dozvoljeno da imaju ista prava kao one opštine koje su imale manjak zaposlenih. Što u praksi znači? U praksi to znači da je opština koja je imala, recimo 300 zaposlenih, od toga 70 viška, 70 partijskih aktivista Demokratske stranke, G 17, Demokratske stranke Srbije itd, itd, toj opštini je dato pravo da zaposli još 30 službenika na određeno vreme i praktično da ima 100 službenika više nego što je to potrebno a opština, recimo, kao Velika Plana, koja je imala 100 zaposlenih dobila je pravo da primi još 10 radnika, 10 službenika na određeno vreme i da opet imamo 20 službenika manje nego što nam je to potrebno. Slična stvar je i kad su u pitanju koeficijenti za plate zaposlenih u javnom sektoru. Po Uredbi Vlade Srbije iz 2008. godine, znači, u vreme vladavine DS, imenovana i postavljena lica u opštinama imaju koeficijent devet. Ista ta lica u gradovima imaju koeficijent 13,5, u Beogradu je on čak 18. Viši saradnik u opštinama ima koeficijent 8,20, u gradovima 12,30 u Beogradu 16,40. Znači viši saradnik u gradovima 50% ,ne baš 50% ali približno toliko veću platu nego viši saradnik u opštinama, a radi praktično isti ili sličan posao. Neko kaže čuo sam to objašnjenje, kažu, u gradovima je veći obim posla. Jeste obim posla veći ali je i broj izvršilaca veći. Posao komunalnog inspektora u Smederevu, koji nema gradske opštine je isti kao komunalnog inspektora u Velikoj Plani, on prima drastično veću platu. Posao čistačice u Velikoj Plani isti je kao posao čistačice u Kragujevcu, Subotici, Leskovcu a ona prima daleko nižu platu. Pravnik u Centru za socijalni rad u Velikoj Plani prima platu oko 60.000 dinara. Njegov kolega koga lično poznaje u Centru za socijalni rad u Starom Gradu u Beogradu prima više od 100.000 dinara. Razlika u platama u privredi između unutrašnjosti, između gradskih centara i Beograda je takođe drastična. Zahvaljujući tome imamo situaciju da nam se Srbija prazni, da imamo desetine i stotine sela u kojima ima vrlo malo stanovnika. Znači, ako hoćemo da sačuvamo Srbiju, da delovi Srbije ne budu prazni, onda se ova politika plata u javnom sektoru mora promeniti. Mora se uskladiti tako da matičar u Crnoj Travi, Surdulici ili Bajinoj Bašti ima istu platu kao matičar u Subotici, matičar na Vračaru ili matičar u Zemunu. Po zvaničnim podacima za septembar 2021. godine prosečna plata u Srbiji je 65.000 dinara. Prosečna neto zarada u javnom sektoru je 72.235 dinara i ovo su podaci za svaku pohvalu. Ovo su podaci kojima sadašnje rukovodstvo Srbije može da se pohvali, predsednik Republike i Vlada Srbije. Međutim, zahvaljujući ovim nakaradnim koeficijentima, u opštini Velika Plana koja ima 100 zaposlenih na neodređeno, samo tri službenika imaju veću platu od republičkog proseka. Prosečna plata, neto zarada 97 plus tri, znači 100 zaposlenih u opštini Velika Plana je 47.635 dinara, 24.600 dinara manje od republičkog proseka, u procentima to je 34%. Minimalna plata u Srbiji u novembru je iznosila 32.371 dinar, čak 27 zaposlenih u opštinskoj upravi u Velikoj Plani ne može da dobaci do te plate pa im se mora doplaćivati da bi primili minimalac. To je 27% zaposlenih. Mislim da je to nedopustivo i mislim da nijedna Vlada Srbije u poslednjih 50 godina, to je žalosno, nije položila ovaj ispit. Jeste bila teška situacija u vreme kada su ovom zemljom vladale DS i DOS-ovske stranke pa nije bilo para. Jeste da mi neke stvari menjamo na bolje, ali nije domaćinski da država nagrađuje one opštine koje ne štede državni novac, a da kažnjava one opštine koje posluju domaćinski. Sada da kažem nekoliko reči o postavljanju blokada širom Srbije. Svakom ko razmišlja svojom glavom je jasno da je u pitanju klasični primer nasilja i terora manjine nad većinom. Niko nema pravo da građanima Srbije ograničava slobodu kretanja. Ja sam ubeđen da većina građana Srbije u tim blokadama, u tim protestima učestvuje čiste duše, u uverenju da rade jednu korisnu stvar, da se bore za zdraviju prirodu Srbije, da se bore za zdraviju životnu sredinu i da se bore za neke srpske i državne interese. Međutim, isto tako sam ubeđen da kolovođe tih protesta, inspiratori tih protesta na umu imaju nešto drugo. Njima je cilj da u Srbiji izazovu sukobe, da stvore kritičnu masu i da pokušaju po ko zna koji put da naprave neku reprizu 5. oktobra. Svako ima pravo da sanja. Ima pravo i opozicija da sanja. Ja ću sada da podsetim građane Srbije i vas poštovane kolege na neke posledice 5. oktobra. Kada sam razmišljao o ovome, pokušao sam da se setim jedne dobre stvari koju je 5. oktobar doneo Srbiji. Stvarno nisam mogao da se setim nijedne. Zapaljena je Skupština Srbije. Tog dana sam bio pred Skupštinom Srbije kao novinar „Srpskog oslobođenja“. Znate gde je izbio požar? Vrlo zanimljivo? U prostoriji u kojoj se nalazio izborni materijal. Srbija je tako postala prva zemlja posle nacističke Nemačke u kojoj je zapaljen parlament. Parlament su zapalili oni koji su Miloševića rušili optužujući ga da je fašista, da je Hitler i da je diktator. Iste te optužbe sada čujemo na račun Aleksandra Vučića. Kao što znate, zapaljena je televizija. Osvojena je na silu stanica policija Stari grad. Policajci su razoružani, neki od njih su poskidani u donji veš. Iz stanice policije je opljačkano 400, nepravilno je reći opljačkano, izneseno, znači, organizovano, izneto 400 komada oružja, među njima je bilo čak i puškomitraljeza. To oružje je podeljeno pripadnicima Zemunskog klana i ostalim saradnicima dosovske opozicije u izvođenju tog državnog udara i tim oružjem u sledećih nekoliko godina u Srbiji izvršeno više od 50 ubistava. Sprovedena je pljačkaška privatizacija u kojoj više od 400.000 ljudi sa svojih radnih mesta, na tim radnim mestima plate nisu bog zna kakve, ali bolje ikakve nego nikakve. Znači, 400.000 ljudi je sa svojih radnih mesta izbačeno na ulicu. Vojska Jugoslavije je skoro uništena. Svi viši oficiri koji su komandovali junačkom odbranom Srbije od agresije terorista iz NATO pakta i šiptarskih terorista su penzionisani. Između ostalog, 400 tenkova i 2000 protivavionskih sistema „strela“ je istopljeno u Železari „Smederevo“ i hiljade i hiljade tona druge vrste naoružanja. Išli su dotle u uništavanju Vojske Jugoslavije da su rasformirali dve najbolje elitne jedinice, 63 padobransku i 72 specijalnu brigadu Vojsku Jugoslavije. Na kraju svi predsednici, praktično svi predsednici u Srbiji, u Republici Srpskoj, u Republici Srpskoj Krajini su izručeni Haškom tribunalu, a kruna tog ponižavanja Srbije, ponižavanja srpskog naroda bilo je izručenje Slobodana Miloševića Haškom tribunalu na Vidovdan najveći srpski nacionalni praznik. Dakle, dame i gospodo ovo što se događa na ulicama Beograda, na ulicama drugih gradova Srbije nije ništa drugo nego klasični pokušaj izvođenja tzv. narandžaste revolucije. Takvih pokušaja smo poslednjih godina imali više puta, više puta smo imali nasrtaje na zgradu predsedništva, više puta smo imali pokušaj upada u zgradu državne televizije, upada u zgradu Skupštine Srbije. Nesrećni narod svoju vlast bira na ulici, bira je međusobni sukobima, pa i potezanjem oružja. Kako to izgleda videli smo i u Srbiji 5. oktobra. Mogli smo da se uverimo na primerima Ukrajine, na primeru Libana, na primeru Libije, na primeru Alžira, na primeru Jemena i niza drugih arapskih zemalja. Srećni i pametni narodi svoju vlast biraju na izborima, sa olovkom u rukama, probude se ujutru, odu na biračka mesta, glasaju, zaokruže za onoga čiju politiku podržavaju i uveče pozdrave rezultate izbora. Izbori su u Srbiji zakazani, biće zakazani, najavljeni su za 3. april. Sva opozicija je najavila da će učestvovati na izborima. Do izbora je ostalo 100 dana. Postavlja se pitanje zašto ne mogu da se strpe, zašto ne mogu da sačekaju tih 100 dana, pa da vide sud naroda? Postoji samo jedan logičan i normalan odgovor. Oni ne žele da čekaju izbore u ovakvom stanju zato što znaju da na izborima nemaju šta da traže, zato što znaju da će građani Srbije ponovo ogromnom većinom glasati za SNS i Aleksandra Vučića. Bez obzira na sve naše mane, a nije ih malo, bez obzira na sve naše greške, a nije ih malo, bez obzira na sve afere čiji smo akteri, a nije ih malo, i neke od njih nam ne služe na čast, činjenica koju ne može niko osporiti jeste da je Srbija pod vođstvom SNS i Aleksandra Vučića doživela jedan snažan ekonomski i nacionalni napredak i oporavak. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministarka Marija Obradović.
Gospodine Mariću, ja se javih da reagujem na nekoliko primera koje ste naveli vezano za zarade zaposlenih u Republici Srbiji, jer niste iskoristili baš neke najsrećnije primere, pa sam htela da se javim da to prokomentarišem. Sa druge strane sada me je podstakla ova poslednja vaša rečenica, gde se pitate zašto oni ne mogu da sačekaju aprilske izbore pa da tada kroz institucije dođu na vlast, pa rekoste bilo je afere, pa bilo je mana, pa bilo je svega. Verujem da ste vi onako iz srca govorili. Ne bih ja rekla baš da je bilo toliko afera, nismo svi savršeni u vladajućoj većini, svakako ne. Moram vam reći da taj vaš utisak da je bilo i afera i da ima mana i da ima promašaja, ja bih to potkrepila još jednim dodatkom, verujem da je to vaš lični osećaj, ali ima ljudi u Srbiji koji misle slično vama. Ja sam se zato sada javila da kažem da ste i vi podlegli utisku medija, različitih portala, televizija, svih vrsta medija, svih kanala medijskih kroz koje, ja bih rekla, kroz koje se vrši jedno trovanje javnosti, žargonski rečeno. Sve što je urađeno dobro sa naše strane, vladajuće većine, nekako gubi se u daljini, a najmanja mrvica koja je nepravilna ili može biti negativno ocenjena gleda se kroz mikroskop i uveličava milionima puta. Ne opravdavam nikoga među nama ko je učinio nešto što nije u redu, i ko treba da snosi odgovornost za sve loše poteze, ali želim samo da pojačam sve ono dobro što smo uradili, jer nekako to se prenebregava. Evo i vi sada potvrđujete da se zaista slažete sa mnom, jer ne želim da ostane ta vaša rečenica po strani. Vi ste onako zaista, moj utisak, iskreno govorili kada ste i o zaradama govorili, ali moram vam reći da nekoliko primera nije baš bilo potpuno ispravno i sami ste se negde na pola ispravljali, da recimo vrednost koeficijenta ako je duplo veća, ne znači da neko ima duplo veću zaradu. Moram vam reći da zaista postoji velika razlika između primanja u opštinama, u gradovima, u gradu Beogradu kao treća kategorija, dakle, zaista postoje te razlike i zbog toga smo i odavno razmišljali o reformi plata i krenuli u ozbiljnu pripremu reforme plata i to jeste jedini način da svi zaposleni u Republici Srbiji, u javnom sektoru budu zadovoljni. To je veoma teško, veoma komplikovan, dugoročni proces, vrlo kompleksan, koji zahteva ozbiljnu pripremu i na tome se godinama radi. Kada ljudi olako prokomentarišu i kažu – jeste, ta reforma, o njoj se govorilo odavno, govorila je ministarka Kori Udovički, pa Ana Brnabić, pa Branko Ružić, pa sada i aktuelna ministarka. Ne treba olako govoriti o tome. Mnogo ozbiljnih dokumenata, mnogo teških dokumenata je pripremljeno, mnogo finansijskih analiza je urađeno, ali kroz ove godine okolnosti su nas terale da mi podižemo određene zarade. Tako da ona startna pozicija i one osnovice prema kojima smo i radili obračun i radili okvire celog sistema reforme plata, danas nije upotrebljiva. Iskreno, jedna od prvih promena zakona otkada sam postala ministar u oktobru 2020. godine je bila upravo izmena ovog zakona gde smo sa 2021. pomerili na 2022. godinu. To nisam uradila svojevoljno, to je urađeno u dogovoru sa Vladom Republike Srbije, u konsultacijama sa predsednikom države. Dakle, razgovarali smo o tome šta su naši planovi u narednih godinu dana i tada smo iskreno i posvećeno verovali da ćemo u januaru 2022. godine moći da pristupimo reformi plate. U decembru 2020. godine još uvek nismo mogli da pretpostavimo, kao i niko u svetu, dakle ti nije nemoć srpske Vlade, niko u svetu nije mogao da pretpostavi da će kovid da se razvija u ovim granicama, da će ovoliki životi u svetu biti izgubljeni, da ćemo ove količine novca, ove sume novca potrošiti i ulagati u zdravstveni sistem, u nove bolnice, u respiratore, u lekove, u dalje jačanje zdravstvenog sistema. Jer, sve drugo smo ostavili po strani, zdravlje građana Srbije je na prvom mestu. Sva ulaganja koja govore do sada, ulaganjima Vlade Srbije i svim naporima koje ulaže i Vlada i predsednik Aleksandar Vučić, govore da to nama jeste prioritet. Ali, ako ste ozbiljni, ako ste roditeljski raspoloženi prema svojoj državi i prema građanima za koje zaista imate roditeljsku brigu, kada kažem roditeljska briga, mislim na onu najozbiljniju, najposvećeniju brigu o nečemu što vam je najdraže. E, ako imate tako ozbiljan državnički stav, vi onda morate da balansirate između onog što vam je život nametnuo kao prioritet, a to je zdravlje građana i održivost zdravstvenog sistema i sa druge strane ta ista ekonomija koju ne možemo da zapostavimo, jer ta ekonomija održavanje privrede ekonomije i te stabilnosti, će nam zapravo omogućiti da nam ovaj prioritet i ostane prioritet. Budemo li uslišili predloge poput totalnog zaključavanja, poput nekih drugih predloga koji su tražili da mi totalno isključimo jedan deo privrede i ekonomije, jer to nalaže zaštita, mi smo morali da balansiramo na svakodnevnom nivou donoseći odluke o tome da li je pametno nešto zatvoriti, na koji vremenski rok, da li zatvoriti vrata jednom delu privrede, ekonomije ili ne. Vrlo smo ozbiljno svakog dana razmišljali i zato sam sigurna da mi možda nismo bili dovoljno glasni ispred Kriznog štaba objašnjavajući šta se svakodnevno dešava. Ali, nekako, kako smo svakog dana u velikim i u donošenju ozbiljnih odluka, razmišljate o tome da javnost možda zna, ali očigledno smo grešili mi u Kriznom štabu koji svakodnevno nismo snimali sve svoje sastanke i konsultacije medicinskog i političkog dela Kriznog štaba. Nijedna odluka nije doneta slučajno, ozbiljno promišljanje, premijerka Brnabić svakodnevno u konsultacijama sa medicinskim delom kriznog štaba. Mnogo je suprotstavljenih stavova i nije bilo lako kao premijer Srbije i svakako kao predsednik države, Aleksandar Vučić, koji na kraju ima krovnu ulogu u rukovođenju ovom epidemijom, borbom protiv epidemije, donositi odluke. Ali, tu pričam o onoj roditeljskoj odgovornosti, kada znate da je nešto bolno ali da to morate učiniti za one za koje imate odgovornost. Ta ozbiljnost i posvećenost državničkom radu daje dugotrajno ovakve rezultate, pa zbog toga i nosimo ovakve dobre i pozitivne rezultate i u ekonomiji i retko visoke ocene u sferi ekonomije dobijamo i od strane međunarodne zajednice, kako se ponašamo i kako vodimo naše društvo, na prvom mestu ekonomiju, tokom ovog teškog perioda borbe protiv kovida. Sa druge strane, spomenuh da će ta reforma rešiti onaj veliki problem o kojem se govori godinama, da za isti posao budete isto plaćeni. To je suština. Jer, mnogi od ljudi koji danas slušaju o reformi sistema plata možda su zaboravili taj osnovni princip - za isti posao imam istu platu u svakom delu Srbije. I to bi bila ta pravda o kojoj govorimo. Ja vam rekoh da smo planirali okvire reforme sistema plata od pre nekoliko godina, kada su plate bile drugačije. U međuvremenu, život nas je naterao da posebno zdravstvenim radnicima podignemo zarade, da im se zahvalimo za sve ono što su radili i da im damo jednu vrstu motiva da nastave u ovim teškim trenucima. Zbog toga je ceo sistem zdravstva totalno odmakao od one početne osnovice u kojoj smo planirali okvire reforme sistema plata. Zdravstvo je samo jedna od oblasti u kojoj vam kažem da smo se pomerili sa početne tačke i to nam je totalno poremetilo onu računicu na kojoj smo radili na početku, što ne znači da smo zaustavili ovaj proces. Ja spominjem i katalog radnih mesta - izuzetno ozbiljan i detaljan dokument na kome je radila cela Vlada Republike Srbije, svi organi. Zato to ne treba tako lako ostavljati po strani. Da neko ne misli da od decembra prošle godine do ovog decembra da ja, zajedno sa svojim saradnicima, nisam ništa radila. Izuzetno ozbiljan i posvećen rad. Neko je rekao da je vrlo važno da se negde zalaganje na radu posebno istakne i da se posebno vidi u zaradi. To jeste ono što treba posebno da se ceni. Ja sam prva u situaciji u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave da nemam mogućnosti da dovoljno nagradim svoje zaposlene. U Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave ne postoji niko ko izlazi s posla u pola četiri, zato što svi ostaju duže, jer nas ima nedovoljno da bismo obavili vrlo kompleksan posao kontrole organizacije rukovođenja državnom upravom i lokalnom samoupravom u Srbiji. Osim svog ličnog odnosa gde, nadam se, da primećuju svakodnevno koliko cenim njihovo zalaganje i tog nekog osećaja koji svi ti ljudi koji rade u ministarstvima imaju kao osećaj da rade važan državni posao, teško da mi možemo kroz ovu visinu državnih zarada kada radite u državnoj upravi da se tim ljudima zahvalimo. Njih nosi neki viši cilj, neki viši motiv. I to je ono što nikad ne možete da tim ljudima vratite, osim tog osećaja i da oni znaju da u sredini u kojoj rade se to i ceni, da je to atmosfera u kojoj se to ceni. To su one stvari koje mi moramo da cenimo u društvu. I vi ste spomenuli različite vrste zapošljavanja, pa je neko danas spomenuo stranačko zapošljavanje, je li bilo, je li sad, šta će biti ubuduće. Kada neko traži da pomognem prilikom zapošljavanja i kad kažem da baš u državnoj upravi ili lokalnoj samoupravi ima slobodnih mesta, teško je da pravnik sa iskustvom dođe da radi za 45 hiljada dinara. Teško je. Jer, danas mladi ljudi neće ni u kafiću, gde se ne traži specijalno obrazovanje, neće da rade konobarske poslove za tu zaradu od 45 hiljada. Apsolutno sam svesna, poput vas, samo kažem, možda je bilo nekoliko ne baš najsrećnijih primera u vašem izlaganju, da mi moramo mnogo više da ulažemo upravo u državne službenike, u nameštenike. Nije ni samo zarada jedini osnov zbog čega obavljate neki posao. Ministri u Vladi Republike Srbije imaju od 100 do 120 hiljada zaradu, okvirno, možda ima dvoje-troje koji imaju veću zaradu. Ja sam sigurna da u privatnom sektoru se smeju sada na to koja je visina zarade ministra u Vladi Republike Srbije. Ali, znate kako, ja nisam na ovom mestu, niti ni jedan član Vlade, da bih imala visoku platu, nego da odradim vrlo ozbiljan i posvećen posao na koji ću, nadam se, radim u tom smeru, biti ponosna, kao i svi oni koji su mi pomagali u tome da što bolje odradimo ovaj posao. Tako da mi jesmo danas otvorili jednu značajnu temu, koliko nam je važna reforma sistema plata, koliko treba svi da podržimo tu priču, koliko treba da budemo strpljivi pri sada prilagođavanju i da u narednom periodu, do 2025. godine, zaista sve bude spremno i da u januaru 2025. godine krenemo sa primenom tog novog načina, reforme sistema plata, obračuna. Ali, u međuvremenu, nećemo stajati. Radićemo i dalje i pripremati dodatna dokumenta i novi informacioni sistem koji treba 2024. godine već da bude u mogućnosti da prikuplja podatke sa terena. Jer, da biste vi sproveli tu reformu, morate da imate prave indikatore sa terena, da zaista znamo da li ta reforma sistema plata neće da kazni onoga ko u ovom trenutku za isti posao, jedan čovek prima 45 hiljada u jednom gradu a u drugom gradu 55 hiljada, hoću li ja da zaustavim ovoga sa 55 hiljada za isti posao da čeka četiri godine da ga ovaj sa 45 hiljada stigne, ne smemo ni to da dozvolimo, a to bi bilo prema sadašnjim obračunima. Mi moramo da pazimo na svaki detalj, a na detalj ćemo moći da pazimo samo kada nam ovaj informacioni sistem, koji Ministarstvo finansija sada uvodi, bude dao prave i detaljne indikatore sa terena. Ova vrsta objašnjenja zapravo može da pomogne da ljudi razumeju da nije reč o neradu državnog aparata. To je nešto što me strašno uznemirava kada govorimo o zaposlenima u državnoj upravi, jer je to, da kažem žargonski, pljuvanje na hiljade, stotine hiljada ljudi koji rade u javnom sektoru. A nije lako i nije reč samo o zaradi, nego je često i reč o teškim uslovima rada u kojima ti ljudi ulažu nadljudske napore da zapravo održimo funkcionisanje i lokalnih samouprava i u organima autonomne pokrajine i državnih organa, dakle, kompletnog sistema državne uprave i lokalne samouprave. Hvala vam što ste me ovako pažljivo saslušali. Javiću se kasnije i biće, verujem, još mogućnosti da razgovaramo i o protestima koje ste spomenuli. Danas smo bili svedoci, možda ste u medijima ispratili jednu, ne mogu reći pres konferenciju. Ja ću vam reći, to je bio jedan džuboks želja gde su organizatori protesta koji su se u subotu dešavali, pa nam ponovo prete da će nam zagorčati život, verovatno bi bili srećniji da vide neku krvavu glavu, da čuju za neku žrtvu. To se neće dogoditi, jer smo svesni provokacija. Ozbiljni smo, odgovorni, spremni smo više nego što oni misle na sve provokacije. Tako da, malo sam ispratila koliko je ljudi pratilo tu pres konferenciju. Vi je sada možete videti u medijima. Znate, kada neko najavi unapred da ima pres konferenciju i to reklamira putem interneta, portala i svega, a onda mu samo dođu dva novinara i tačno 40 ljudi na Jutjub kanalu je pratilo. Pa, neozbiljno je to, Savo, može to mnogo bolje, barem s obzirom na to koliko imaš prostora u opozicionim Đilasovim medijima. Može to mnogo bolje. Tako da, hoću da vam pokažem koja je snaga medija. Nešto se dešava, prati 40 ljudi na Jutjub kanalu. Pa, samo ja da pozovem svoje drugarice i sestre, pa će ih biti više od 40. Dakle, 40 ljudi na Jutjub kanalu i dva novinara, novinar N1 i novinar jednog nepoznatog portala, nije toliko ni ključan za javnost. Dakle, dovoljno je da vam dođe novinar N1 i da to prozuji svim portalima, svim medijima. E, pa sad pogledajte malo u medijima koliko ćete čuti za tu pres konferenciju Savinu, pa ćete onda videti koja je moć medija i kolika je moć N1 i tih novinara. Tako da, nije tačno da smo se mi obrušili na neku malu medijsku stanicu, malu medijsku kuću. Ozbiljno haraju, jer je mnogo novca uloženo u njih, jer se zna šta je moć medija, jer se zna šta znači kada udariš na nešto i želiš da govoriš ružno i o predsedniku Vučiću i o njegovim rezultatima rada i kad nekome lažno obećaš da ćeš srušiti Aleksandra Vučića. E, tu onda nema cene. Ali, o svemu ovome treba građani svakodnevno… Govoriću kasnije o tome. Kada kažu – niko im nije odgovarao na njihove zahteve za Zakon o referendumu, to je samo jedna u nizu laži koje su danas izgovorili. Detaljno smo i ovde u parlamentu sa vama pričali o Zakonu o referendumu, radićemo to i dalje. Samo mi je žao ljudi koji su na protestima, jedan mali broj ljudi koji zaista veruju u borbu, u ekološku borbu, i ima osnova i za ekološku borbu i za ozbiljniji rad u Srbiji, i po tome se vidi, prema našim ulaganjima, kroz Ministarstvo za zaštitu životne sredine, da smo svesni rizika koji nas očekuju i da smo svesni da treba da reagujemo, ali žao mi je tog broja ljudi. Oni su dovedeni u zabludu. Vidim da su skočili na to što je Aleksandar Vučić danas rekao da nešto manje od 4.200 ljudi je bilo, zapravo, na tim protestima u Beogradu. Ne znam koliko je tu bilo, iskreno ekologa, a koliko je tu bilo da vas sad malo nasmejem, ne znam da li je javnost čula, kažu da se protestanti popularno zovu „ekološki četnici“. Ne znam koliko „ekoloških četnika“ je bilo na terenu, a koliko je bilo iskrenih ekologa i ljudi koji su borci za ekološku sredinu. Sutra bih ja sa njima takođe izašla da se borimo za neke osnovne postulate, ako bude potrebe za tim, a ovi „ekološki četnici“, pa srećno borićemo se, da vidimo ko uspe više ljudi da ubedi u važnost svojih ideja. Hvala vam.
Sledeći prijavljeni je prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine dr Orliću, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama su veoma važni zakoni o kojima su moje koleginice i kolege vrlo dobro izanalizirali svaki pojedini detalj, posebno uvodnik naš, predstavnik naše poslaničke grupe, gospodin Dabić Đorđe. Dozvolite da ipak kažem, naglasim nekoliko rečenica, a to je da je reforma javnog sektora i javne uprave veoma važna i da su učinjeni krupni koraci u dosadašnjim reformama i do 2025. godine upravo će se otkloniti i ostali problemi u javnoj upravi, odnosno u javnom sektoru. Javni sektor i javna uprava moraju biti stručni, stručno obučeni i dostojni građana Republike Srbije. Upravo ovi zakoni će omogućiti da javni sektor, odnosno javna uprava bude savremena, moderna, sposobna da odgovori i procesu modernizacije, ubrzanom procesu modernizacije Republike Srbije koju sprovodi Vlada Republike Srbije i najveći broj građana Republike Srbije, a kako znate motor i simbol modernizacije Republike Srbije je naš predsednik Aleksandar Vučić. Dame i gospodo i uvaženi građani, dozvolite da kažem nekoliko rečenica o ovim demonstracijama i blokadama. Ove demonstracije i blokade saobraćajnica su pripremane nekoliko godina. Podvlačim, pripremane su nekoliko godina. Ko ih je pripremao? Pripremali su ih Dragan Đilas, u narodu zvani „Điki mafija“, Marinika Tepić, politički električni zec Dragana Đilasa, Vuk Jeremić, predstavnik međunarodne bande lopova i prevaranata, Nebojša Zelenović, Božo Prelević, u narodu zvani „blebetalo“, inače je lažov, dokazani još od 2000. godine. Oni su zajedno sa delom nevladinih organizacija i inostranim centrima moći pripremali više od tri godine ove demonstracije. Koji im je cilj bio? Cilj im je bio povući svoje poslanike iz Narodne skupštine Republike Srbije, bojkot izbora, a onda ulicom i krvoprolićem smeniti Aleksandra Vučića sa vlasti, jer izborima to ne mogu. Poštovani građani, vi se dobro sećate, ovi ljudi su to isto radili i 5. oktobra, i to oni ne kriju. Da ja ne bih pričao iz glave, njih ću da citiram. Dragan Đilas je već 2. decembra 2018. godine posle povratka iz jedne prekomorske zemlje, pogodite koje, sazvao Savez za Srbiju i izneo plan za rušenje institucija sistema i Aleksandra Vučića. Đilas je tada rekao, citirma: „ako izbacimo dijalog“, obratite pažnju, „iz Skupštine, onda kao društvo imamo problem“. Pazite, „Skupština je mesto gde se priča. Ako to zaustavimo, sve medije, oni će eksplodirati negde. Kome treba parlament, dajte se pameti“, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, evo vidite sam je „Điki mafija“ priznao da je izbacio iz Skupštine svoje poslanike kao mesto gde se vrši dijalog, zaustavio medije jer je on vlasnik medija u velikom delu, ne samo u Srbiji, nego i u okruženju, i ona očekuje da će Aleksandar Vučić i SNS eksplodirati, a ne vodi računa o građanima Republike Srbije. Poštovani građani, obratite pažnju, njegov kolega, profesor dr Janko Veselinović u narodu znani kao „Janko stanokradica“ je 11. septembra 2019. godine, vidite, odmah godinu dana kasnije kazao, citiram: „idemo na bojkot, posle bojkota izbora tražiti raspisivanje novih, te direktno okretanje vojske i policije na stranu demonstranata i protivnika režima, završen citat. Gospodine, Janko Veselinoviću, profesore dr, da li ste to rekli ili niste? Vidite, isplanirano je napuštanje poslanika iz Narodne skupštine Republike Srbije, onda bojkot izbora, pa onda demonstracije, pa krvoproliće. Pa, nije čudo što Nebojša Zelenović gleda na nekoliko metara, kako prebijaju prolaznika ulicama. Ti ljudi, poštovani građani, vi se dobro sećate, su to isto radili i 200. godine. To ne kažem samo ja ili ne pamtite samo vi, poštovani građani, to je potvrdio i šef kabineta Bila Klintona, Leon Peneta. On kaže da su tada DOS i nevladine organizacije i građanske organizacije, kao što je i danas, dobili 40 miliona evra kako bi se umešali u izbore u Srbiji 2000. godine. Da li je tačno gospodine Đilasu bilo onda ono i ovo što ste rekli 2018. godine i ovo što sprovodite danas na ulici? Poštovani građani obratite pažnju, Džon Šifer, oficir CIA, šef ćelije za Srbiju, je rekao, citiram – operacija u Srbiji 2000.godine bila je uspešan slučaj mešanja u izbore. Završen citat. Ovo ću još jedanput da citiram. Dakle, Džon Šifer, oficir CIA, šef ćelije za Srbiju je kasnije rekao, citiram – operacija u Srbiji 2000. godine, bila je uspešan slučaj mešanja u izbore. Završen citat. Poštovani građani, ovi ljudi, gospodin Tadić, gospodin Đilas, gospodin Jeremić, gospodin Veljo Ilić, gospodin Božo Prelević, gospodin Tadić, gospodin Zelenović stvorili, evo ja im to kažem, stvorili paravojne formacije, i paravojnim formacijama rušili vlast, institucije sistema u Srbiji 2000. godine. To ne kažem samo ja. Znate ko to još kaže? I Veljo Ilić. Nemojte biti šokirani, poštovani građani, Veljo Ilić je 9. oktobra 2000. godine kazao, citiram – osnovali smo tim mladih profesionalaca, paravojnih jedinica Jugoslovenske armije i mladih policajaca i to smo koordinirali sa najelitnijim jedinicama policije MUP u Beogradu. Priključili su nam se stručnjaci borilačkih veština i profesionalni bokseri, čak smo imali policiju u civilu koja je sarađivala sa susednim građanima. Završen citat. Da li znate gde je to dao intervju? Njujork Tajms, 9. oktobra gospodnje 2009. godine. Da li to pokušavaju i danas? Dabogme da pokušavaju i danas. Đilasov akademik prof. dr Dušan Teodorović, u narodu zvani glavotres, akademik. Zašto? Jer glavom trese stalno kad se spomene predsednik Vučić, od mržnje, je zagovornik blokada, već godinama. Bajni akademik je 28. jula 2021. godine kazao, obratite poštovani građani pažnju, citiram – blokade svega, bojkot izbora, bojkot proizvodnje, bojkot firmi koje se reklamiraju na Pinku, Hepiju, bojkot kafića, bojkot i ulični protesti mogu da oslobode Srbiju od okupacionog režima. Završen citat. Mudri akademiče, da li ste to izgovorili ili niste? Ovaj akademik zvani glavotres, bio je i protiv razgovora vlasti i opozicije o izbornim uslovima, moralna gromada od akademika stalno zagovara nasilje. Da ne zaboravim, poštovani građani, to je onaj kada je počelo bombardovanje naše otadžbine pobegao u zemlju koja nas je bombardovala i vratio se posle dve godine i spasio tur, ali nije obraz. Gle čuda, bajni akademik je podržao nasilje nad Nevenom Đurić narodnim poslanikom u Narodnoj skupštini Republike Srbije. O ne samo to, bajni akademik se zalaže za nasilje u porodici, verovali ili ne, pa, je tako 28. oktobra 2021. godine preporučio roditeljima, citiram – roditelji tucite decu na vreme. Završen citat. Gle čuda, ovaj akademik Teodorović je predsednik odbora za obrazovanje i vaspitanje u SANU. Gospodine akademiče, deca se ne tuku, deca se vaspitavaju. Ako imate bar malo morala, a verujem da imate, i profesionalne profesorske etike, zbog akademske, pedagoške javnosti, podnesite ostavku na predsednika Odbora za obrazovanje i vaspitanje, a nikad u životu niste slušali niti pedagogiju, niti didaktiku, niti bilo koju metodiku. Svakodnevno psuje Aleksandra Vučića, kako ste videli, najprizemnijim psovkama koje postoje u istoriji čovečanstva. Nikada u istoriji, poštovani građani Srbije, nije više napadnut pogrdnim imenima jedan vladar kao što je napadan Aleksandar Vučić, a ujedno ima najveću podršku građana Republike Srbije. Šta je radio ovaj akademik, Božo Prelević, Dragan Đilas i takozvana elita iz kruga dvojke? Ja ću samo delimično sad da vam kažem. Nemojte biti šokirani, sve su ovo Vesna Pešić i akademski građani govorili za predsednika, citiram: „Predsednik je kreveljko, predsednik je idiot, picousti, bednik, fukara, mamlaz, muljator, džiberko“, što znači primitivac, „dimster“ što znači neznalica, „iskompleksirani glupak, totalni idiot, budala, umnobolnik, lupetalo, drekavac, zlikovac, fašista, budaletina, mesar, pomahnitali mašinovođa“. Zamislite ko je to izgovorio? Vuk Jeremić, vođa međunarodne bande lopova i prevaranata. Kad sam već kod njega, šta mu radi Francuskinja dvadeset godina u njegovom Centru za održivi razvoj koja lobira za nezavisno Kosovo, a vodi je Nataša Kandić u inostranstvo i predstavlja kao normalnu Srbiju. Idemo dalje, nazivaju ga: Franko, Musolini, Hitler, izmećar Angele Merkel, kreten, psihopata, peder. A, ovo sve sada što ću citirati je mudri akademik, Đilas i njegovi saradnici: zlonameran, maliciozan, bezobrazan, podmukao, beskarakteran, nečastan, nemoralan, ohol, prepreden, osion, perfidan, bezočan, pakostan, sramotan, drzak, obestan, nedostojan, proračunat, iskvaren, bezobrazan i nesavestan. Mogao bi nabrajati danima i godinama, poštovani građani Srbije. Zašto oni ovo rade? Zato da slome Aleksandra Vučića psihološki, zato mu napadaju svakodnevno porodicu, njegove roditelje. Nikada u istoriji ni jedna porodica jednog vladara nije više napadana nego njegova. Poštovani građani, mi moramo svu energiju upotrebiti pozitivnu da radimo još bolje, još žešće, još jače, da gradimo tvornice i ono što predsednik radi i da ga sledimo i pretačemo energiju, jer jedino će tako ići Srbija napred. Gle čuda, perjanica Đilasova i Jeremića, dr Vesna Pešić, pa ona je tražila nasilje, čak i ubistvo Aleksandra Vučića. Citiram šta je ona 19. januara 2020. godine rekla: „Ako Brnabićka da ostavku da znate sprema se doživotni Vučić. Nema tu bojkota. Samo cev u glavu“. Završen citat. Ko zagovara ulična krvoprolića? Nikada niste čuli nekoga iz Srpske napredne stranke da je ovakve bljuvotine izgovarao za opoziciju. Đilasova i Jermićova perjanica, prof. dr Vesna Rakić Vodinelić podržala je nasilje i psovanje majke Aleksandra Vučića od strane Marka Vidojkovića, u narodu zvani blebatalo, kaže narod – to je onaj što blebeta, pustite ga. On je rekao, citiram: „P… ti materina ona odvratna, budaletino jedna“. Završen citat. Gle čuda, prof. dr Vesna Rakić Vodinelić je rekla – Vidojković psuje koloritno, slikovito i graciozno. Prijatno. Toj ženi nasilje je omiljeno. Ona je Siniši Malom, dame i gospodo, poštovani građani Republike Srbije, crtala Hitlerove brkove. Da li to dolikuje jednom profesoru? Ona je nedavno ponovo uvredila predsednika, a to radi svakodnevno, Aleksandra Vučića i našeg poslanika Vladimira Đukanovića, vrsne pravnike i izvanredne političare, i retko vredne ljude kada je rekla – nedavno je kod mene došla kopija spiska advokata pripravnika, volontera pri Advokatskoj komori Beograda na kojem je pod rednim brojem 33. pisalo Aleksandar Vučić diplomirani pravnik iz Beograda na pripravničkom stažu kod advokata Vladimira Đukanovića. Završen citat. Da li možete verovati, poštovani građani, da ovo profesorka i Vladimira Đukanovića i Aleksandra Vučića izgovara? Ovim je, poštovani narodni poslanici, htela da ponizi i Aleksandra Vučića i Vladimira Đukanovića, a ponizila je sebe kao pravnika, u prvom redu kao profesora. Gospođo, treba da ste sretni što su i Đukanović i Aleksandar Vučić bolji pravnici od vas, ako ste profesor, a ja verujem da jeste, iako ste poterani zbog profesure sa Pravnog fakulteta. Jeste profesor što se tiče diplome, a dostojnosti, neka procene građani Republike Srbije. Poštovana profesorko, ja sam sretan čovek što su moji bivši đaci, bivši studenti nadmašili mene u svakom pogledu. Zato sam se borio čitavog radnog veka i boriću se do kraja života, a treba da ste i vi takvi, ako ste pravi pedagog. Poštovani građani Republike Srbije, Dragana Đilasa, veliki štetočina Srbije, vojvoda od 619 miliona pokradenih evra, ne interesuje uopšte razvoj Srbije, kako vidite, i razvoj Beograda. To ne kažem ja, poštovani Beograđani, vama se posebno obraćam, to kaže bivši američki ambasador u Beogradu Kameron Manter, koji je 2009. godine rekao: „Đilas mi je rekao da je njegov plan za razvoj Beograda samo marketinški, a ne realan“. Jel tačno, gospodine Đilas, da ste to rekli? Zato je, poštovani Beograđani, kod Đilasa dok je bio gradonačelnik Beograda, dok je bio ministar i direktor one kancelarije sve bilo samo marketing, samo nekoliko stvari. Poštovani Beograđani, za Đilasa je „Beograd na vodi“ bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića, kako vidite, realnost. Tako je za Đilasa beogradski metro bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića, poštovani Beograđani, samo realnost. Tako je za Dragana Đilasa rekonstrukcija Trga Republike u Beogradu bila marketing, a za Aleksandra Vučića stvarnost. Tako je za Đilasa izgradnja Muzeja savremene umetnosti u Beogradu bio marketing 12 punih godina, a za Aleksandra Vučića stvarnost. Tako je za Dragana Đilasa, poštovani Beograđani, 13 godina izgradnje Narodnog muzeja bilo samo marketing, a za Aleksandra Vučića, kako ste videli, stvarnost. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja brze pruge Beograd – Novi Sad bilo samo marketing, a za Aleksandra Vučića potpuna realnost. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja savremenog Doma zdravlja u Borči bila samo marketing, a za Aleksandra Vučića realnost. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja Kliničkog bolničkog centra u Beogradu bila samo marketing godinama, a za Aleksandra Vučića potpuna realnost. Tako je za Dragana Đilasa rekonstruisanje domova zdravlja Palilula, Grocka, Čukarica i drugih, da ne nabrajam, u Beogradu bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića stvarnost. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja „Instituta Dedinje 2“ bila samo marketing, a kako vidite za Aleksandra Vučića stvarnost. Tako je za Đilasa revitalizacija Železare Smederevo bila samo marketing, čak su predlagali da se zatvori, a radnici pošalju kući u ovom domu Narodne skupštine, a za Aleksandra Vučića potpuna realnost. Na koncu, poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, dok Dragan Đilas ruši institucije sistema i ne interesuju ga izbori, dotle Aleksandar Vučić svakodnevno vodi politiku mira, politiku bezbednosti naše zemlje, politiku zdravlja svih naših građana, politiku ubrzanog ekonomskog razvoja, a to sve zbog budućnosti naše zemlje. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Dejan Keser. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ministarka sa saradnicima, poštovani građani Srbije, kao što sam već danas rekao kada sam se obraćao u Narodnoj skupštini i građanima Republike Srbije u svojstvu izvestioca Odbora za pravosuđe, pred nama su predlozi zakona iz nadležnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu koji imaju za cilj utvrđivanje novog roka za primenu istih i to za početak 20025. godine, odnosno 2026. godine. Kada govorimo o predloženim zakonima, to je zaista neophodno sprovesti kako bi se ispunili svi potrebni uslovi i kako bi došlo do implementacije potrebnih zakonskih rešenja sa što manje poremećaja u već postojećem sistemu. Jedan od najvažnijih uslova kada govorimo o ovim predlozima zakona jeste kreiranje jednog jedinstvenog i centralizovanog sistema u kome će biti sadržani podaci koji se odnose kako na radna mesta, u javnoj, odnosno državnoj upravi i biće sadržani podaci koji se odnose na elemente plata zaposlenih, kao i drugi troškovi. Planirano je da se ovaj jedinstveni centralizovani sistem uspostavi u fazama, u periodu od 2020. do 2024. godine, ali ono što je mnogo bitnije, kako bi predvideli troškove za budžet Republike Srbije koji se odnosi na izdvajanje plata zaposlenih u javnom, odnosno državnom sektoru. Ali, za razliku od perioda pre 2012. godine, kada je Republika Srbija mogla da se pohvali osvajanjem medalja u određenim individualnim, odnosno ekipnim sportovima, mi smo Republiku Srbiju za ovaj period od skoro deset godina u potpunosti promenili. Mi smo do 2012. godine mogli da se pohvalimo da smo drugi u Evropi, ali otpozadi, kada govorimo o BDP-u, a danas možemo da se pohvalimo da smo zemlja koja je prva u Evropi prema kumulativnom privrednom rastu za 2020. i 2021. godinu i taj rast za ovu godinu, i upravo je to jedna od najbitnijih stvari kada govorimo o platama i penzijama, iznosiće 7,5% i to je ono iznad očekivanja, ali svakako sa time ćemo nastaviti i u narednoj godini prema projekcijama budžeta koji smo ovde usvojili u Narodnoj skupštini za 2022. godinu. Ali, svega toga ne bi bilo da 2012. godine nismo razmišljali racionalno kako da naš ekonomski sistem učinimo održivim i kako da sugrađanima obezbedimo veće plate i penzije. Ono što ne moramo nikada da krijemo i ono čime možemo da se ponosimo jeste da smo se u toku pandemije korona virusa 2020. godine ponašali racionalno i odgovorno. Država je 2020. godine uspela da prepozna sve negativne efekte koji će doneti pandemija korona virusa kako u oblasti privrede, tako i kada govorimo o građanima Republike Srbije i tada je država nastupila veoma racionalno. Rekla je da te negativne efekte pandemije korona virusa jednom delom moramo da preuzmemo mi i na taj način je i pomogla kroz tri paketa pomoći ukupne vrednosti osam milijardi evra, ali ono što nas je posebno izdvajalo u odnosu na zemlje u regionu jeste bila jednokratna novčana pomoć od 100 evra našim punoletnim građanima. Iako smo se tokom 2020. godine vrlo racionalno ponašali, mi smo se odlučili da, umesto određenih strukturnih reformi koje su trebale da započnu tada, gradimo nove kovid bolnice. Izgradili smo potpuno nove tri kovid bolnice za nešto manje od četiri meseca. Odlučili smo da funkcionalnost našeg zdravstvenog sistema bude na najvišem nivou i taj zdravstveni sistem je u mnogim segmentima bolje funkcionisao nego zdravstveni sistemi širom Evrope. Odlučili smo se da nabavljamo najskuplje lekove, odlučili smo se da nabavljamo respiratore i druga medicinska sredstva, samo sa jednim jedinim ciljem, a to je da naši građani budu sigurni i bezbedni. Ali, pored svih ovih troškova koje smo imali i pored svih ovih ulaganja, a podsetiću vas, takođe, da smo do 2012. godine kao država raspolagali samo sa pola kliničkog centra, a da danas imamo novi Klinički centar u Nišu, da danas privodimo kraju rekonstrukciju Kliničkog centra Srbije i da rekonstruišemo Klinički centar Vojvodine. Ali, i pored svih tih stvari, strukturnih, kojima smo uspeli da Republiku Srbiju učinimo modernijom i snažnijom zemljom, mi smo našli prostora i da u tim najtežim vremenima odvojimo potrebna novčana sredstva da povećavamo plate i penzije. I ta povećanja su bila i u 2021. godini, a na zadovoljstvo svih građana Republike Srbije, ona će se nastaviti i u 2022. godini. Povećavaćemo plate u javnom sektoru za 7%, odnosno 8%. Povećali smo minimalnu zaradu. Smanjili smo neoporezivi deo zarada, ali ćemo takođe povećavati i penzije za 5,5% našim najstarijim sugrađanima, koji su uspeli da iznesu teret fiskalne konsolidacije, koje su započele 2012. godine, kako bi naš ekonomski sistem ojačali i kako bi danas mogli da se pohvalimo da imamo rast od 7,5%. Ali, do 2012. godine mi smo na čelu države imali ljude koji su isključivo brinuli za svoje interese, a posle 2012. godine na čelu države imamo one ljude koji isključivo brinu za interese Republike Srbije. Ono što je velika razlika kada posmatramo i određene zemlje u našem okruženju, ali i u Evropi, jeste da nekome očigledno ne odgovara jaka, da ne odgovara snažna, stabilna, samostalna Srbija, Srbija koja samostalno donosi svoje odluke. I upravo ta želja da Srbija mora da sastavlja vlade u stranim ambasadama, da im drugi sastavljaju vlade u određenim restoranima i kafićima širom Beograda, je dovela i do ovih talasa protesta koji se dešavaju u Srbiji poslednjih dve nedelje. Predvodnici tih protesta, a to sam i u nekoliko ranijih sednica pričao, jesu takozvani predstavnici ekoloških stranaka, i ne kažem za džaba takozvani predstavnici ekoloških stranaka, zato što su se oni pojavili pre skoro dve godine i koji su govorili da isključivo zastupaju Zelenu agendu, zaštitu životne sredine, zdraviju zemlju, vodu, vazduh, a u stvari su oni predstavljali filijale političkih stranaka i to ne bilo kojih političkih stranaka, nego onih političkih stranaka koji se zalažu za to da dođu na vlast bez izbora, bez volje građana, a možda i uz pomoć određenih stranih faktora da bi ih neko dekretom postavio na vlast. Kada govorimo o tim zelenim pokretima, to se ne krije, predvodnici toga jesu, odnosno predvodnici tih stranaka jesu i Dobrica Veselinović, najpoznatiji volonter na teritoriji Balkana. Tu je i Sava Manojlović i njegov pokret „Kreni - promeni“, koji su u junu mesecu 2021. godine dobili pomoć od Rokfeler nevladine organizacije u iznosu od 25.000 evra. U potpunosti se slažem sa onim tezama, a to je predsednik Aleksandar Vučić nekoliko puta rekao, da je očigledno da u ovim protestima ti zeleni pokreti žele da preuzmu političko vođstvo nad Draganom Đilasom, Marinikom Tepić, ali ono što je bino, nemojte to da radite na ulicama i nemojte to da radite preko grbače naroda. Ono što smo mogli da vidimo u prethodnih dve nedelje jeste grubo kršenje i Ustava Republike Srbije i zakona. Ograničavanje slobode kretanja može jedino da se sprovede u skladu sa Ustavom i zakonom i u određenim specifičnim situacijama, ali to ne mogu da rade pojedinci, niti mogu da rade određeni pokreti i određene političke stranke. Očigledno je da postoji želja određenih političkih funkcionera da preuzmu određene nadležnosti iz Ustava i zakona i da oni nekome blokiraju slobodu kretanja. I to se desilo i širom Republike Srbije, ali to se desilo i na autoputu, odnosno međunarodnom putu. I kome treba? Ja zaista danas pitam - kome treba zarad jeftinih političkih poena da blokira autoput, da blokira saobraćajnice, kako bi izneli određene političke pamflete i određene političke poruke? Oni vam kažu da je njihov jedini problem to što smo mi ovde narodni poslanici izglasali Zakon o eksproprijaciji, a da ga pritom oni nisu pročitali, da im je problem Zakon o referendumu, a Venecijanska komisija nam je rekla da je taj zakon dobar. Njima je problem „Rio Tinto“, ali neće da vam kažu da je „Rio Tinto“ došao u Srbiju 2004. godine. I kao što je moj kolega Đorđe Dabić u današnjem izlaganju rekao, niz dokumenata je potpisano od 2004. do 2012. godine. Jedino što je postojala saglasnost između države Republike Srbije i „Rio Tinta“ je bio jedan memorandum iz 2012. godine, ali gde u drugom stavu tog memoranduma je rečeno da ne postoje međusobne obaveze između dve ugovorne strane. Nama govore ljudi čiji je ministar Oliver Dulić vodio Ministarstvo ekologije i koji su očistili budžet Republike Srbije, umesto da čiste deponije. Oni nama danas kažu da se mi ne zalažemo za životnu sredinu, a Ministarstvo zaštite životne sredine uradilo za period od godinu dana više nego prethodnih 10 godina. Premijerka Brnabić ovde, čitajući ekspoze, navela je da je jedan od osnovna tri prioriteta zaštita životne sredine. Mi to danas radimo. Mi smo zasadili, odnosno resorno ministarstvo je zasadilo preko 150.000 sadnica. Radimo nove prečišćivače otpadnih voda. Radimo sve što je neophodno da postupamo u skladu sa Zelenom agendom. Ali, dokaz tome da mi radimo vrlo odgovorno i da radimo za interes građana Republike Srbije pokazuje i današnja vest da su se zemlje EU složile da Republika Srbija otvori Klaster 4, koji se odnosi na Zelenu agendu i održivi razvoj. Ta odluka će biti donesena nakon Međuvladine konferencije, koja će se održati 14. decembra u Briselu. U okviru tih klastera će biti otvorena pregovaračka poglavlja transportna politika, energetika, transevropska mreža, životna sredina i klimatske promene. Ali, to nećete čuti na medijima kao što su N1, Nova S, Direktno. Nećete čuti, zato što bi se time otvorila tema – šta ste vi radili do 2012. godine kada govorimo o zaštiti životne sredine? Onda vidite proteste, prisustvujete da gledate od kuće proteste, gde ljudi zatvaraju autoput i saobraćajnice, ljudi svoju decu vade iz kola kako bi prešli Pančevački most, a onda u toku tih protesta vam dođu Dragan Đilas, Marinika Tepić i Dejan Bulatović, a to je taj Dejan Bulatović koji je otvoreno pretio da će po padu vlasti svako juriti svog naprednjaka. Zašto, čemu iznosite laži kada govorimo o bilo kom zakonskom predlogu? Zato je predsednik Aleksandar Vučić za razliku od svih bivših predsednika otišao u tu Loznicu i uprkos svim blokadama, otišao automobilom da razgovara sa svojim narodom. Ali, kada smo gledali taj prenos, pa nismo baš videli da su se građani Loznice, odnosno Gornjih Nedeljica toliko zabrinuli. Ljudi imaju određenu opravdanu zabrinutost. Ali, znate zašto su zabrinuti? Zato što konstantno svaki dan čitaju o tome kako je „Rio Tinto“ najveći problem. Ali, taj isti Dragan Đilsa, Marinika Tepić i Dejan Bulatović neće da vam kažu da je za vreme vladavine DS „Rio Tinto“ ušao u Srbiju. Ono što takođe želim da kažem jeste da je danas predsednik Aleksandar Vučić posetio i gradilište „Beograd na vodi“ i rekao da je to jedan od najvećih projekata. Kada odemo, možemo da vidimo šta je sve urađeno na prostoru nekadašnjeg Savskog amfiteatra. Ali, za to su se oni bunili, i to su se protivili i rekli su da će od „Beograda na vodi“ biti samo maketa, a mi smo danas izgradili nekoliko zgrada, najveći park u ovom delu Evrope, najveća zgrada u ovom delu Evrope će biti. Mi radimo sve samo da bi Srbiju unapredili, da bi Srbija bila modernija i razvijenija. Ono što takođe moram da kažem jeste da se postavlja pitanje – zašto se vrši pritisak na ulicama? Pritisak se vrši isključivo na ulicama zato što nemaju politički program, zato što nemaju političku ideju. Danas im konferenciju ima isti taj Sava Manojlović. Znate šta je on zamerao u pogledu Zakona o referendumu? Zamerao je to što ukoliko podnosite u budućnosti narodnu inicijativu, morate da izdvojite 11.000 evra da biste te potpise overili kod notara. To Savi Manojloviću nije smetalo kad je podnosio narodne inicijative ovde u Narodnoj skupštini za rijaliti programe, a šta je sporno da overavamo? Šta je sporno da te potpise overavamo? Time se obezbeđuje veći stepen pravne sigurnosti za sve građane Republike Srbije zato što vi, ukoliko želite da podnesete narodnu inicijativu, odete kod notara, notar konstatuje da ste vi pristupili, da su to vaši lični podaci, nema nikakvog problema. Drugi problem jeste zato što ukoliko ne uspe referendum on se odlaže za godinu dana. To vi kažete. Vi kažete koji niste otvorili ni jedno pregovaračko poglavlje, vi pričate o tome koji ste svu svoju većinu ovde u Narodnoj skupštini vodili ka tome da se zastupa politika ka EU, niste otvorili ni jedno pregovaračko poglavlje i onda postavljamo pitanje – šta je konačni cilj? Konačni cilj jeste usporiti Srbiju, srušiti Aleksandra Vučića, ali ga srušiti bez izbora. Ono po čemu se mi razlikujemo je upravo onaj skup u Areni, a kada je predsednik Aleksandar Vučić rekao da je politika SNS da ujedinjujemo Srbiju, da ujedinjujemo građane Republike Srbije zato što smo u ovom trenutku mali i nemamo luksuz da stvaramo unutrašnje sukobe. Tih 10 programskih načela su veoma važni za napredak Srbije, a to je samostalnost Srbije, demografski oporavak Srbije, nulta stupa prema organizovanom kriminalitetu i korupciji i ono što je najbitnije razvijanje političkog dijaloga u društvu. Mi želimo da razgovaramo i kada god smo razgovarali pokazivali smo visok stepen konstruktivnosti. Te otvorenosti i konstruktivnosti od strane njih nema. Uzeću još samo minut kako bi moje kolege mogle da uzmu učešće u raspravi. Kada govorite o zelenim ciljevima koje vi želite da postignete kroz ove proteste, to je laž građani Republike Srbije zato što vi imate, nakon protesta, u toku jučerašnjeg dana gospodina Zelenovića koji je građane Šapca delio u građane prvog i drugog reda. On je otišao ispred predsedništva i postavio političke zahteve, a to je da se u Skupštini donese zakon kojim će se zabraniti „Rio Tinto“ i drugi jeste da se promene, odnosno da se razreše svi članovi REM-a. Tu upravo postoji ta ključna veza. Te iste zahteve su podnosili oni na prvom međustranačkom dijalogu da se smene svi članovi REM-a. To im je bitno zato da bi oni postavili svoje ljude i da bi nastavili sa svim onim što su radili od 2012. godine kada su stvarali carstvo „Multikoma“. Molim građane Republike Srbije da, pošto su oni najavljivali proteste i za naredne nedelje, ostanu suzdržani i, kao što je predsednik Aleksandar Vučić rekao, ne smemo da dozvolimo teror manjine nad većinom, da moramo da ostanemo suzdržani i da ostanemo pribrani, da nadležni organi rade svoje poslove. Ja ću, kao i moja poslanička grupa, u danu za glasanje podržati ove zakone zato što ovi zakoni upravo daju zamajac boljoj, snažnijoj i modernijoj Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar. Izvolite.
Hvala. Gospodine Kesar, šlagvort oko Zakona o referendumu, vi zaista jeste onako koncizno odgovorili na nekoliko laži koje su iznete na toj konferenciji za štampu, pre svega Savo Manojlović uz pomoć svoje koleginice Katarine Golubović, i ja ću sad samo tri tačke da ne bismo javnost mnogo zamarali, vi ste to detaljno objasnili, a ja sad ovako. Kao neko ko je predlagač Zakona o referendumu, mogu vam reći da su to tri stvari koje zameraju – potpisi, cenzus i nije bilo javne rasprave. Sve drugo je ulazak u detalje i zaista nije razlog da se neko nađe na ulici. Da vidimo prvu stavku, nema javne rasprave, kažu, što znači da, kao što vi rekoste, nisu ni čitali zakon, niti su pratili sve ono kako je tekla priprema zakona, ali i te kako su dobro mogli to sve da isprate. Nema javne rasprave. Reći ću vam da u oktobru i novembru 2019. godine, kada je prvo pisan Zakon o referendumu, ozbiljna javna rasprava i između ostalog i tri okrugla stola Beograd, Novi Sad i Niš. Zatim, u ovom sazivu Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, kada je ponovo razmatralo Zakon o referendumu, koji se već našao ranije 2019. godine pred Vladom, pa smo ga vratili, sada ga dopunili, i 2021. godine još jedna javna rasprava. Dakle, od 8. do 29. jula ove godine. E, sad, iskreno, moram vam reći da nisam znala da će gospoda tad biti na moru. Znate, kad vi pišete ozbiljan dokument za državu vas ne zanima godišnji odmor, vi šaljete komentare na zakon. Još jedna stvar, nije baš da su bili na moru i nije baš kao što reče Katarina Golubović nismo mogli da skupimo ljude da odgovorimo. Ako je vama taj Zakon o referendumu deveta rupa na svirali, niste mogli da ih skupite. Evo, ovako, 21 udruženje i 34 fizička lica podneli komentare, primedbe, tokom javne rasprave na Zakon o referendumu. Dobar deo tih primedbi, ne može sve, dobar deo tih primedbi ne može, jer neki nisu bili ni u skladu sa Ustavom i neki zaista nisu imali svrhu i ljudi nisu dobro poznavali okolnosti, ali dobar deo je usaglašen, razmatran. To dobro znaju i oni i znaju šta je implementirano u ovaj Zakon o referendumu. Zato dosta sa lažima. Kao što ste vi rekli, toliko neistina se iznosi. To njih ne zanima, kao ni novinare koji te laži prenose dalje i šire i dovode narod u zabludu. Dakle, prva stavka da nije bilo javne rasprave ne stoji. Druga stvar, potpisi, i vi rekoste da nije njima problem 40 dinara, po čoveku 40 dinara, i ja ne znam zašto to množe sa 30.000 i pričaju o 10.150 evra, koliko je suma koja je neophodna. Ko ti traži 10.000 na gomili? Nećeš dati 10.000 evra i dobiti 30.000 potpisa. Ne prodaje se to na kilo, ja tebi, ti meni. Ljudi pojedinačno, svoj potpis, ličnu kartu, 40 dinara. Ideja je dobra i hoću da stanem iza toga. To je suština kod prikupljanja potpisa i ono što ste vi rekli – verifikacija, autentičnost potpisa. To je problem Savi Manojloviću i onima oko njih. Nema ljudi koji će imenom, prezimenom, izvađenim dokumentom da garantuju, da stoje iza njihove ideje. Jel stajalo 4.000 ljudi, ko što reče Vučić, na protestu? Pitanje je ko je sve bio među tih 4.000 ljudi i koliko ima pravih ekologa, kako ja rekoh malopre. Četiri hiljade ljudi, neka izvade ličnu kartu i potpiše. Nećeš da daš 40 dinara da notar proveri da si to ti, u redu, evo, elektronski, prijavi se na portalu e-Uprave i neka ti Savo Manojlović organizuje, on je obrazovan momak, besplatno, preko portala e-Uprave. Znači, nema problema oko potpisa, osim ako nemaš ko da ti potpiše, ako hoćeš da kupiš na kilo, ja tebi 10.000 evra, ti meni 30.000 potpisa. Pa gde to tako ima? Možda negde u nekoj šumi, ali u Srbiji ne. U Srbiji 21. veka imamo procedure, pravila, kroz institucije postoji utvrđena procedura kako bismo svi mogli da se lepo pogledamo u oči, a ne da te 40 ljudi prati na „Jutjubu“, a meni pričaš da možeš hiljade da izvedeš na ulice. Izvedi ih! Samo što to izgleda nije tako politika. Mnogo je lepo kad imaš N1, pa tamo pričaš šta hoćeš. Kada pogledaš narod u oči, nije to baš tako. Treća stvar, prvo, dakle nema javne rasprave, bilo je, potpisi, nije problem 40 dinara, cenzus. Da li u Ustavu piše iz 2006. godine – nema obavezne većine, referendum uspeva ako je glasala većina od izašlih ljudi? Suština je da će referendum uspeti ako za njega glasa većina od izašlih, a ne većina od upisanih birača. To piše u Ustavu iz 2006. godine. Kako se ne setiše do sad da pričaju o tome da to ne valja? Kako taj isti Savo Manojlović iz tog istog udruženja za zakonitost i ustavnost se ne seti da ovi dokumenti nisu u skladu sa tim Ustavom i sa tim kako se zove njegova firma? Nije se toga setio. Kako je legla uplata, ja to zovem zabrinutost po uplati, čim legne uplata, tim postaneš zabrinut za neki društveni problem. E, legla uplata i krenula zabrinutost i on krenuo na teren, pa nekako tu ustavnost i zakonitost spakovao u ekologiju i izađoše oni na ulice. Trebate te ljude pogledati u oči i najbolje bi bilo da ako je tako siguran u sve to, da zaista izađe na izbore i da kaže – evo, svi ovi ljudi hoće da stanu iza mene, ja ću biti njihov glas naroda u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Tako da, otprilike se zna da su u aprilu izbori, neka krene sa prikupljanjem, pa, evo imamo jednu opozicionu kolonu, Savo će voditi drugu, Zelenović će treću. Zelenović reče neće sa Savom, ima druge zahteve i druge ultimatume, tako da, za sad imamo tri, možda će biti četiri, pet. Koliko god da bude dobrodošli su, ovo je demokratija i treba da imamo širok spektar političkih programa i ponuda pa da vidimo šta ljudi misle, ko je taj ko garantuje stabilnost, sigurnost, dalji ekonomski razvoj i prosperitet države. Čini mi se, nema mnogo političkih programa koji ne da to obećavaju, nego već mogu i da pokažu rezultate šta su uradili u prethodnih 10 godina. To nije mali period i to je vreme puno izazova, ne samo u Srbiji i regionu, nego i u svetu, a čini se da je Vučić uspeo bolje nego iko, barem u Evropi da izgura kroz te teške izazove i Srbiju i dalje drži daleko ispred svih.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Milica Nikolić. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Uvažena ministarka i članovi Vlade, uvažene kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije, na današnjem dnevnom redu nalazi se set veoma važnih zakona koji se odnose na zaposlene u javnom sektoru. Predloženim izmenama kojima se uređuju plate zaposlenih u javnom sektoru utvrđuje se novi rok za početak primene. Novi rok se odnosi na 2025. godinu kada se procenjuje da će se ispuniti svi neophodni uslovi kako bi se pristupilo ovoj primeni. Danas u Srbiji postoji jedan sektor koji se zove „Multikom“. To su oni koji sebe nazivaju elitom i koji misle da se na njih nijedan zakon ne odnosi. To su oni registrovani u raznim poreskim rajevima, dakle, ne plaćaju porez u Srbiji. To su oni koji u svom vlasništvu imaju medije sa kojih pljuju sve one koji ne misle kao oni. Dakle, oni su sve, a svi ostali su ništa. To su oni koji idu da kažu građanima Srbije kako danas žive loše a izlaze iz džipova koji koštaju oko 150.000 evra. To su oni koji kažu da je srpski narod genocidan, kojima je svaki stranac i svaka strana zemlja preča nego Srbija. Bili su na vlasti do 2012. godine, samo što sebi danas daju druge nazive, ali ih i dalje okuplja novac. Dakle, Đilas, Šolak, Marinika i ostali. Oni bi danas opet na vlast, da dopune budžet „Multikoma“ narodnim parama, kao što su oduvek radili, da ubede nekako narod da je sve ono što su radili do 2012. godine – nema veze, sve zatvorene fabrike, urušena ekonomija, vojska, sve to – nema veze. Danas će oni kao borci za ekologiju da mažu ljudima oči i ulicom, pošto izborima ne mogu, da opet dođu na vlast. U subotu se na ulicama Srbije videlo kako baš oni manipulišu narodom. Moglo se videti kako zbog njihove nekontrolisane želje za vlašću očevi i majke u naručju nose svoju decu kod lekara, jer nisu mogli da prođu blokirane ulice, ali njih je briga za to. I to baš oni su doveli Rio Tinto i baš oni su izdali sve dozvole. Ja verujem da će, kako vreme bude prolazilo, njihova namera postajati sve jasnija. Od kada je Aleksandar Vučić na čelu naše države u ekologiju se ulaže više nego ikada ranije i mi moramo da ulažemo u ekologiju ali ne smemo dozvoliti da nas lažu oni koji svoj politički neuspeh, svoj nedostatak političkog programa, a ogromnu želju za vlašću kriju za brige o životnoj sredini a dokazali su da ih nije briga ni za životnu sredinu u kojoj živimo ali ni za živote građana. Srbija danas pokazuje rešenost i odgovorno se ponaša i znam da neće dozvoliti da interesi bilo koje kompanije budu ispred javnog interesa i ispred interesa svakog domaćina u našoj zemlji. Kao što rekoh, Srbija danas pokazuje rešenost da očuva prirodu za buduće generacije, ali i da stvori uslove da se prirodna bogatstva koriste na dobrobit našeg naroda i naše Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik doc. dr Ilija Životić. Izvolite.
Poštovana ministarko, dame i gospodo poslanici, poštovani građani, odlaganje početka ovih reformi o kojima danas govorimo je zaista opravdano kao što smo čuli od većine govornika i od same ministarke, pre svega zbog situacije koju smo imali sa korona virusom. Međutim, treba naglasiti, kada govorimo o korona virusu i pandemiji da je Srbija kroz ovu krizu prošla i još uvek prolazi izuzetno dobro. Pre svega zahvaljujući liderstvu predsednika Vučića. Kada tome dodao inicijativu predsednika za otvoreni Balkan, kao i odličnu politiku prema susedima u smislu da smo svim susedima ponudili i poklonili veliku količinu vakcina kako bismo pokazali široku ruku, možemo slobodno reći da je Srbija uz privredni rast koji je nezabeležen u istoriji ovakvih kriza zaista u ovom delu Evrope, a svakako politički lider regiona. Kao takva, naša država želi da što pre krene sa reformama, međutim, da bi se ove reforme o kojima danas govorimo i koje želimo da odložimo za 2025. godinu, da bi se one sprovele adekvatno, potrebno je razgovarati sa sindikatima, strukovnim udruženjima, predstavnicima zaposlenih i svim onim drugim zainteresovanim stranama da bi upravo to sprovođenje takvih reformi koje su izuzetno značajne, bile sprovedene na jedan demokratski način. Upravo zbog toga se slažem da je te reforme potrebno odložiti do 2025. godine. Obzirom da su ovih dana aktuelni tzv. ekološki protesti, želeo bih samo da kažem građanima da treba da znaju da je reformom javne uprave, tačnije uvođenjem digitalizacije Republika Srbija je direktno spasla 28.000 stabala i 10.000 kilovat sati energije, čime je direktno uticala na zelenu energiju. Želeo bih da se osvrnem i na zakon o kome ćemo sutra govoriti da se ne bih sutra ponovo javio za reč i uskraćivao mojim kolegama vreme. To je zajam neophodan za proširenje gasne mreže na Zlatiboru i okolini. Želim da naglasim da je ovo izuzetno važno razvojno ulaganje od čega će korist imati građani i privreda kraja u kome stiže gas, ali i cela Srbija. U zlatiborskom kraju, kao i u naseljima do kojih će doći gas ima mnogo domaćinstava sa starijim sugrađanima koji će uvođenjem gasa biti pošteđeni nabavke, skladištenja drva ili uglja i konstantnim loženjem. Biće dovoljno da pritisnu dugme i da za istu količinu novca greju ne samo jednu prostoriju, već ceo dom. Takođe širenje gasne infrastrukture doprineće dolasku novih investitora na sam Zlatibor i okolinu, čime će se ojačati turistički privredni kapaciteti. Osim toga, širenje gasne mreže će imati i povoljan uticaj na demografiju, jer se time podiže životni standard i direktno utiče na smanjivanje broja ljudi koji žele da napuste selo. Naravno, širenje gasne mreže ima i ogroman značaj za ekologiju, jer se time praktično gase kotlarnice koje zagađuju vazduh, ali i smanjuje seča drveća čime se direktno poboljšava kvalitet vazduha. Na taj način, mi kao odgovorna vlast preduzimamo mere koje doprinose ekologiji za razliku od Marinike i Đilasa, koji blokiraju gradove i stvaraju tenziju u društvu sa željom da padne srpska krv, a sve pozivajući se na ekologiju. Njihova dvoličnost se ogleda i u tome da se Marinika i Đilas pozivajući se na ekologiju upravo voze u džipovima vrednim više od 100.000 evra i sa nekoliko hiljada kubika, koji ispuštaju ogromne količine izduvnih gasova. Koliko je Đilas zabrinut za prava običnih građana možemo videti koliko je brinuo za prosečne potrošače u gradu Beogradu. Setimo se situacije sa trgovinskim lancima kada je Đilas bio gradonačelnik, kada su sprečavani nastanci drugih lanaca u Beogradu, nego je postojao samo jedan. Isto tako za vreme Dragana Đilasa, bilo je gotovo nemoguće dobiti građevinsku dozvolu za zgradu na bilo kojoj atraktivnoj lokaciji, a bukvalno nemoguće dobiti građevinsku dozvolu za blok stambenih zgrada i sve to dok njegov medijski partner Mišković ne rasproda sve stanove u „Belvilu“. Da ne bude da sam nešto izmislio, dovoljno je samo pogledati podatke Zavoda za statistiku koji govore sami za sebe. Kada je Đilas bio gradonačelnik izdato je nekoliko puta manje građevinskih dozvola nego danas kada Beogradom upravlja SNS. Tako je 2010. godine izdato samo 6.512 građevinskih dozvola za celu teritoriju Srbije, a 2020. godine 22.625. Dakle, za vreme vlasti SNS u Srbiji je izdato 16.000 građevinskih dozvola više ili skoro četiri puta više nego za vreme vlasti Dragana Đilasa. Ukoliko uzmemo u obzir da prosečno jedna trećina svih izdatih građevinskih dozvola odlazi na Beograd, dolazimo do zaključka da danas u Beogradu se izda onoliko građevinskih dozvola koliko se u Đilasovo vreme izdavalo u celoj Srbiji. Koliko je Mišković bio privilegovan govori činjenica da pravni naslednik „C marketa“, „Deleze“ se pre nekoliko dana obavezao, odnosno moraju da obešteti 3.343 mala akcionara jer su oni pobedili na sudu i dokazali da je vrednost akcija bila znatno veća nego ona po kojoj ih je Mišković isplaćivao prilikom privatizacije. Ovde imam obaveštenje generalnog direktora kompanije „Deleze“ Žan Vol Dokera, izvinjavam se gospodine ako nisam pravilno pročitao njegovo ime, kojim on obaveštava akcionare da će svaki akcionar „C marketa“ koji je podneo tužbu i rešenje Privrednog suda u Beogradu iz 2018. godine i 2020. godine, je doneto da će svaki akcionar dobiti dodatnih 48.581 dinar. Dakle, Đilasov partner Mišković je svakog malog akcionara oštetio za tačno 400 evra. Ukupna suma koja će se isplatiti je 48.000 dinara po akciji, plus 31.000 dinara za kamatu, dakle 80.000 dinara će svaki od njih dobiti. Za toliko je Mišković, nekadašnjih Đilasov partner, oštetio građane, male akcionare „C marketa“. Pošto sam ja studirao ekonomiju mogu vam reći da na osnovu ovih podataka se lako dolazi do cifre od više 100 miliona evra za koju je oštećena država u ovom poslu. To je još jedan od razloga zašto bi Đilas ponovo želeo da dođe na vlast, da bi opet nekom svom tajkunu, nekom svom partneru omogućio monopol ili političke kontakte pa da zajedno tajkuni i strani ambasadori u kafani sastavljaju Vladu Srbije. Na sreću građana ta vremena su odavno prošla. Vlast se dobija samo na izborima, a Vlada u Narodnoj skupštini, po meri građana Republike Srbije. Takođe, želeo bih da kažem da sam pre nekoliko dana sa kolegama poslanicima, Viktorom Jeftovićem i Lukom Kebarom, zajedno smo obilazili radove na početku izgradnje metroa koji je obišao i predsednik Aleksandar Vučić. To je upravo potvrda onoga što se dešava trenutno u ovoj Srbiji. Mi kada smo obećali izgradnju metroa mi smo tu izgradnju metroa započeli, za razliku od Đilasa koji je obećavao više puta u svojoj političkoj karijeri metroa, kada je bio gradonačelnik. Međutim, to je njemu služilo samo da zamagli pogled građanima da oni ne vide njegove špekulantske radnje kojima je postao najbogatiji političar. Ne postoji političar u svetu koji je svoje bogatstvo povećao za 619 miliona evra. Svi političari kada dođu na vlast su prijavljivali manjak prihoda, čak i Donald Tramp kada je postao predsednik SAD i kada se završio njegov mandat prijavio gubitak od nekoliko milijardi dolara. Samo je Dragan Đilas uspeo da se obogati za vreme svog mandata. Pozivam građane da ne nasedaju na pozive Marinike i Đilasa da se blokira grad, da se ruše gradovi, da se blokiraju putevi. Jer građani Srbije, Marinika i Dragan Đilas su sebe materijalno obezbedili, a svaku eventualnu štetu koja bude nastala usled blokada, usled rušenja i paljenja platićemo upravo mi, svi građani Republike Srbije. Na kraju, puna podrška predsedniku Aleksandru Vučiću za borbu u bolju Srbiju. Prijatno.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, danas govorimo o Predlogu zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru i treba da govorimo o ovome. U javnom sektoru radi 450 hiljada ljudi i evo, Vlada Republike Srbije donela je i ovaj zakon i sve zakona od 2012. godine, a mislim da ih ima preko 900, možda i mnogo više. Tako se radi. Što se ovog zakona tiče, ovde su bitni rokovi. Rokovi će biti ispoštovani. Ovo je jedan sistemski zakon sa primenom do 2025. godine. Implementacija će biti 2024. godine, a zašto ovo govorim? Zato što je vrlo važno da imamo jedan sistemski zakon za uređivanje plata i ne samo plata, nego nadoknada plata, kao i ostalih primanja, jer to pre nas niko nije imao snage da uradi. Evo, uradićemo i to. Ono što je mene ovih dana iznenadilo, ne iznenadilo, nego prosto bila sam u šoku, jer jedna šačica ljudi, mislim na ove iz opozicije, tj. ljudi koji sebe smatraju ekolozima i koji žele da u Srbiji bude čist vazduh, da im deca žive normalno, naravno pridružujem se takvih stvarima, ali ne i onom lascivnom pristupu Đilasa i njegove klike, ne tom poltronskom odnosu prema državi, ne nekakvim bahatim političkim protestima, zatvaranjem mostova, zatvaranjem puteva. Na ime čega? Zašto? Kako? Vlada nervoza, počinje turbulencija, pa idu izbori, a nemaju šta da ponude. Nemaju program, nemaju plan. Uradili smo sve što su želeli, od toga da im smanjimo cenzus sa pet na tri posto, a setite se kad su bili izbori, oni su imali cenzus od tri posto, a kad su bili izbori popeli su na pet. Evo, mi sada njima udovoljavamo, spustili smo cenzus na tri posto, dajemo im sve što požele, a oni nama blokade. Zašto blokade? Videli ste one nemile slike majke koja nosi dete, decu koja plaču, videli ste nekog koji ne može da sahrani svog, jer je šačica ljudi blokirala put. Zašto put? Zašto idu na tako nenormalne stvari, nenormalne za ovu državu? Zašto? Postoji način, bolji način, da izađu na izbore. Kažu, svi će da izađu na izbore. Ja bih jako volela da ovaj parlament opet bude šarolik, a ne da bude 200 poslanika SNS. Zašto je 200 poslanika SNS? Zato što imamo rezultate rada. Ovde govorimo o platama, hajde prisetimo se 2012. godine i plata. Plata prosečna je bila 326 evra, danas 600 evra. Nezaposlenost je bila 26%, danas 10%. Da nije bilo kovida, ove pošasti koja je snašla, ne samo našu zemlju, nego čitav svet, bilo bi 8,5%. Još par godina pa bi bio evropski procenat 5% nezaposlenih. Digli smo plate, digli smo penzije, radi se, gradi se. Predsednika nazivaju fašistom. Sram ih bilo. Da li neko zna od njih šta je to fašista? Decu mu proganjaju. Hoće da siluju decu. Maltretiraju premijerku, maltretirali su čitav parlament ovde. Ti, kvazi elita, kad kažu za njih da su elita, nije mi dobro, pošto nas nazivaju botovima, skotovima, bezubima, ovakvima, onakvima. U ovom parlamentu sve gde sede niko nema ispod fakulteta, masteri, doktoranti, mladi isprofilisani ljudi, lepo vaspitani, koji nikada ni za koga nisu rekli da su fašisti. Sram ih bilo. Za jednog predsednika koji gradi, radi, koji je respektabilan u svetu, koji je prevazišao okvire ove zemlje da kažu da je fašista. Ne znaju ni šta je fašista. Šta reći za onog koji je ukrao 619 miliona evra. Šta reći za onog koji ima 35 stanova, kako njega da nazovemo? Šta reći za onog ko ima silne račune po svetu. To nisam rekla ja, to je rekla Agencija za borbu protiv korupcije. Šta reći za nekog koji kaže za nas da smo fašisti, da je predsednik fašista, a pritom kažu da nas treba vešati na sred Terazija. Ta mila nam opozicija, jedva čekam izbore, unervozili se, nemaju program, nemaju plan, ali zato ulice, barikade, ne može se doći od mesta do mesta samo zato što, eto, tako, ćefnulo im se. Ali, ići ću redom. Sramota je to što rade. Gube i to malo što imaju. Bolje je da budu pristojni ljudi, zna se gde se vrše protesti, evo ovde ispred Skupštine, neka idu na Ušće. Ko zna, možda skupe ko zna koliko ljudi. Ja im zaista želim da dođu ovde da imamo jednu pravu političku raspravu, a ne ovako, ovo nije način. Mi nismo botovi i mi nismo skotovi i mi jedemo sendviče. Da, jedemo. Kažete, vašu stranku čine bezubi. Naravno, pa opljačkali ste pola Srbije, pa nemaju ljudi šta da jedu. Znate zašto glasaju za nas? Evo, 2017. godine kada su bili predsednički izbori 55% smo imali i više. Godine 2020. smo imali 60%. Sada ćemo verovatno 65, 70%. Znate zašto? Zato što imamo rezultate rada, zato što je samo predsednik Vučić otvorio preko 250 fabrika i zaposlio preko 250 hiljada ljudi. Ljudi vide nadu, vide spas u SNS. Dajemo im posao. Ljudi više nisu gladni. Setite se vašeg vremena. Doktori nauka su po kontejnerima tražili hranu. Sram vas bilo! A mi smo botovi, skotovi i sendvičari. Ja se ponosim time ako neko kaže da sam sendvičar. Zašto da ne, šta fali sendviču? Ali, ne kradem, ne lažem, nemam putera na glavi, nemam 35 stanova, nisam ukrala pare i nikada neću, nisam tako vaspitana. Ja ne tučem nikoga. Ovde smo doživljavali svakakva iživljavanja, tuče. Gospodin Marjan je jedva ostao živ da mu nisu pritekle kolege u pomoć. Maltretirali su predsednika poslaničke grupe, tukli Maju Gojković, pljuvali nas, unosili kamen za kupus da nas gađaju, cepali sakoe, gurali nas. Svašta smo doživeli ovde od te tzv. elite. Daleko su oni od elite. Mi smo ljudi koji smo radni, vredni, radimo. Gradi se metro. Gradi se "Beograd na vodi", za koga su govorili da nikada neće postojati. Gradi se možda 25 zgrada. Šta to znači? Znači da ne lažemo, da držimo obećanja, da sve što smo obećali ispunjavamo. Nekada je dug države Srbije iznosio 78% BDP, danas manje od 57. Još nešto što je vrlo važno a treba istaći, to je da su sve mere pomoći iznosile, svi paketi pomoći i podrška, kako građanima, tako i privredi, osam milijardi evra. E, to je dala Republika Srbija. To je dao taj gospodin, gospodin predsednik Vučić, koji ima respekt u čitavom svetu, od Kine, Velike Britanije, do Rusije. Znači, prevazišao je granice Srbije, a vi kažete da mi ništa ne radimo. O tome kako mi radimo videće se na izborima, a sad pošto su ljudi poprilično dezinformisani, odnosno nemaju pravu informaciju o "Rio Tintu", moram i neku reč o "Rio Tintu", jer prosto ne mogu da shvatim da neko toliko manipuliše. Taj neko koji je potpisao sa "Rio Tintom" 2004. godine ugovor, tada nisu izlazili i nisu pričali o ekologiji, ne pada im napamet da pričaju tada o ekologiji, a sada pod parolom ekologa, svaka čast ekolozima, nemam ništa protiv toga, ova klika oko Đilasa i ovih njegovih sapatnika, mučenika, koji nas maltretiraju i kažu da smo to što nismo, trebalo bi da stave prst na čelo, da se lepo posvete programu i radu. A sad idem taksativno, da se malo prisetimo šta je to "Rio Tinto" pre svega. Jedno od najvećih korporacija na svetu, koja je englesko-australijska i koja je ovde bila prisutna, koja je došla i potpisala ugovor sa tadašnjim premijerom, to je 2004. godine bio Zoran Živković. Znači, sa Zoranom Živkovićem. Taj isti Đilas je rekao da je pronalazak rude jadarit, koja sadrži litijum i bor, nešto najbolje i najlepše što je moglo da se desi Republici Srbiji, jer ćemo praviti fabrike i zapošljavati ljude. Sad taj isti govori da je to otrov, da je to ekološka katastrofa. Ne mogu da se povežem, ne razumem o čemu čovek razmišlja. Kako je moguće da u njegovo vreme to bude nešto što je prosperitet za Srbiju, a sada to nije? Ali, idemo redom. S obzirom da se povela velika polemika oko "Rio Tinta", treba znati da je "Rio Tinto" velika australijsko-engleska korporacija koja se bavi eksploatacijom rude i metala. Zarad javnosti, "Rio Tinto" je dobio dozvolu za istraživanje litijuma te 2004. godine. Zoran Živković je bio premijer i pripadnik stranke DS. Zakon o referendumu i Zakon o eksproprijaciji za koje opozicija kaže da su doneti zbog "Rio Tinta", apsolutno nemaju nikakve veze sa "Rio Tintom". To bi trebalo da znaju građani Republike Srbije. Zakon o referendumu je donet na inicijativu EU, a u vezi otvaranja poglavlja o pristupanju, a Zakon o eksproprijaciji menja stari zakon iz 1995. godine koji je odavno prevaziđen. Najbitnija izmena u novom zakonu je ubrzanje procedure isplata tržišne cene i mogućnost isplate za nelegalne objekte u kojima ljudi žive. Pa, zar nije normalno da smo doneli ovaj zakon, zbog infrastrukture, zbog ekologije, zbog brzine? Ako radimo put 10 godina, kažete ne umeju da naprave put. Umemo mi da napravimo put, i videlo se. Završen je Koridor 10, radi se Koridor 11, rade se brzi putevi, radi se brza železnica, radi se još osam auto-puteva, ukupno 10. Ljudi, nikada se tako u Srbiji nije radilo. Idemo dalje. Osnovni motiv za promenu zakona je ubrzani razvoj za izgradnju infrastrukture i ekologije. "Rio Tinto" je već otkupio zemljište od privatnih vlasnika, o tome se već sve zna, ljudi su bili na televizoru, javno govorili o tome da su prodavali svoje zemljište "Rio Tintu", tako da Zakon o eksproprijaciji nema nikakve veze sa tim. Sve je laž. Opozicija obmanjuje građane Republike Srbije i to građani Republike Srbije treba da znaju. Do sada nije dobijen ni jedan papir u vezu sa studijom na uticaj životne sredine, pa zato nema ni reči o mogućnosti da dobiju dozvolu za eksploataciju. To je ono najvažnije što sam u stvari htela da kažem. Ništa nije završeno, da građani Republike Srbije ne brinu, što znači da dozvola za kopanje nije ni blizu dobijanja, a pitanje je da li će i dobiti. Ovo je u stvari sve borba protiv predsednika Vučića, ovo je jedno političko pitanje, ovde su se denuli Đilas i njegova klika, što je tužno. Umesto da se bave programima, oni padaju sve niže. Ja bih o ovome mogla još mnogo toga da pričam, ali ću i sutra da govorim. Želim im svu sreću i ostavite više SNS, predsednika Vučića i to kakvi smo mi na miru i pozabavite se svojim programom ako mislite da bilo šta postignete na izborima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Viktor Jevtović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicama, poštovani poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, govoriću o Predlogu zakona o izmenama Zakona o sistemu plata u javnom sektoru, platama službenika, nameštenika, platama u organima autonomne pokrajine, jedinicama lokalne samouprave, zaposlenima u javnim službama, kao i u agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija. Ovim izmenama Zakona kojima se uređuju plate u javnom sektoru, bez javnih preduzeća, utvrđuje se novi rok za početak njihove primene. Početak primene novog sistema određuje se 2025. godine, kada se procenjuje da će svi potrebni uslovi biti ispunjeni za novi rok koji se vezuje za uspostavljanje i početak funkcionisanja novog informacionog sistema za obračun i isplatu plata koji uvodi Ministarstvo finansija. Važnost, sveobuhvatnost i kompleksnost reforme sistema plata obuhvata više od 400 hiljada zaposlenih u javnom sektoru. Iz tog razloga će se sprovesti sve potrebne analize finansijskih i fiskalnih efekata, dok se ne uspostavi jedinstveni centralizovan sistem, u kome se nalaze tačni i precizni podaci o radnim mestima, elementi plata zaposlenih i drugi troškovi rada javnog sektora, na osnovu kojih ćemo imati adekvatne projekcije koje će reforma da donese. Ministarstvo finansija od 2019. godine radi na uspostavljanju novog informacionog sistema, koji treba da obezbedi precizno planiranje, upravljanje i kontrolu izvršenja budžeta za troškove rada zaposlenih u javnom sektoru. Ovim novim sistemom će se obezbediti tačan i kvalitetan podatak za izradu svih potrebnih analiza. Odgovorna država na čelu sa Aleksandrom Vučićem i Vladom Srbije vodi računa o dugoročnim efektima reformskih procesa kako bi građani i njihov životni standard, ali i budžet postavila na pijedestal modernih evropskih država. Reforme ovog tipa obezbediće dodatna finansijska sredstva za troškove plata, ako i sprovođenje fiskalne reforme koja građane Srbije, bez obzira na izloženost epidemiološke situacije prouzrokovane Kovidom-19 koja je zahvatila ceo svet i traje skoro dve godine, uspela da obezbedi građanima nove kovid bolnice, perfektnu funkcionalnost zdravstvenog sistema, ali i prostor za rast plata od 8% za zdravstvene radnike i 7% za zaposlene u javnom sektoru, tu moram da napomenem i 9% za nezaposlena lica. Sve to smo postigli maestralnom politikom predsednika Aleksandra Vučića, gde smo kroz subvencije i pomoć svim građanima, na prvom mestu penzionerima, obezbedili pomoć u ovom katastrofalnom periodu, što nisu uspele ni mnogo jače i ekonomski moćnije zemlje od nas. Ponovo je Srbija prva u regionu po direktnim stranim investicijama i nezaustavljivo korača napred. Posebno raduju rezultati u 2021. godini, od prognoziranih 6% do 7,5% BDP-a. Takođe, i najnovije prognoze MMF-a koji je promenio projekcije Srbije, gde prestižemo i Litvaniju, a ovakav rast BDP-a znači da će prosečna plata već od 1. januara biti veća, odnosno 660 evra, a u Beogradu više od 770 evra, kao i da će ova godina biti završena sa BDP-om većim od 50 milijardi evra. Zato je politika Aleksandra Vučića trn u oku svima koji žele da Srbiju vide poniženu i na kolenima, jer samo tako mogu da manipulišu građanima Srbije, ali nepokolebljiva rešenost Aleksandra Vučića više neće dozvoliti onu Srbiju koja je klečala i kojom su manipulisali pioni stranih gospodara isključivo i samo zarad svojih ličnih interesa, naravno predvođeni Draganom Đilasom i njegovim plaćenicima koji su kao na balu vampira dok su vodili državnu kasu isisali i zadužili državu do poslednje pare. Odgovornom politikom koju vodu predsednik Srbije Aleksandar Vučić ne odstupamo od postulata – narod na prvom mestu. To se ne menja nikada, a naročito neće nakon nedavnih događaja gde su falange Đilasovih i Šolakovih plaćenika objavile da su oni ti koji blokiraju, protivno svakom pravu i Ustavu, auto-puteve, mostove i ulice Beograda, ali i još nekih gradova Srbije, pri tom, shodno njihovoj devastirajućoj politici napadali, palili i rušili pre sobom, fizički zlostavljajući građane, potpomognuti stranim sponzorima, velikim parama sa njihovih bankovnih računa i finansijerima, poput Rokfelerovog fonda, pod ruku sa kvazi zaštitnikom zelenih površina u liku iz Austrije finansiranog Ćute rušitelja koji ne dobivši dozvolu za izgradnju elektrane preko noći postade čovek zaštitnik životne sredine. Da to nije tužno, bilo bi smešno, kao i Zelenovića prevaranta, uništitelja grada Šapca koji je gradsku kasu, kao i građane olakšao za pet miliona evra, po nalazu Derija i narod mu je već na izborima decidno rekao – ne. Šaka huligana, protivno zdravom razumu, a dosledno njihovim gazdama koji su davno ostali bez istog, prebila je građane, maltretirala pošten narod, tuđu decu, skoro bez oka ostavili bageristu kome su naneli teške telesne povrede, uz izgovor da je to građanska neposlušnost. Takvi danima vode u Šolakovim medijima hajku na policajce koji su u skladu sa zakonom samo radili svoj posao, štiteći prvenstveno njihove živote od bezumlja u koje ih je uveo njihov gazda Dragan Đilas i čuvena radnica „Multikoma“, Marinika Tepić, koja se ponosno slika i hvali batinašem Crnim, zaposlenim kod ozloglašenog narko-dilera Nasera Keljmendija koga je američka DEA okarakterisala kao najvećeg regionalnog narko bosa i Ljubiše Buhe, vođe Surčinske grupe, jedne od najopasnijih kriminalnih organizacija u Srbiji. Uz rame im stoji i čuveni Đilasov ćevapdžija, novopečeni ekolog, Vladimir Vuletić, brat koljača i ubica iz Belivukovog klana, koji plasira bestijalne gadosti na račun nedužnog momka, ali i čitave jedne porodice samo zato što ponosno nose svoje prezime, prezime najvećeg reformatora u novijoj istoriji Srbije. To su tajkunski kandidati za temeljnu devastaciju Srbije, njihovi Japanci i nevolji, idealni koalicioni partneri. Pitam se samo – kako bi se proveli da su auto-put zatvorili u Nemačkoj ili Austriji? Ali, mašinski mozak Dragana Đilasa sada se setio da zatvara puteve i po tim istim putevima demonstrira, jer sada ima na čemu i da se vozi i da šeta. U vreme njegove, bahate vladavine puteve smo mogli da vidimo samo kao crteže na naslovnim stranama, a novac za puteve završavao je na egzotičnim destinacijama. Svaki kilometar puta izgrađen nakon njih takvi doživljavaju kao svoj lični poraz. Toliki stepen mržnje i bezumlja nije do sada viđen, kakav danas gledamo kod ljudi koji se lažno zalažu za demokratiju i predstavljaju sebe velikim Evropejcima, a pozivaju na prolivanje tuđe krvi na ulicama. Licemerno da ne može biti grđe, a pri tom za sve svoje greške i brljotine optužuju državu, bez trunke srama, jer oni za sram i ne znaju, da su bar zasadili po drvo za svaku otrovnu rečenicu ili udarac ili psovku koju su uputili, jer oni politički program nemaju. Možda bi im stvarno poverovali da se grčevito bore za ekologiju, ali tu nema ni slova od ekologije, tu je samo pohlepa i mržnja koja hrani njihove sociopatske porive i jedino zeleno kod njih je ljubav prema zelenom dolaru. To najbolje demonstriraju posle svakog ne prijavljenog skupa gde iza njih ostaju gomile smeća i praznih pivskih flaša. I, danas najavljuju krvoproliće i nemire, što nema nikakve veze sa demokratijom i nezadovoljstvom, već predstavlja čisto huliganstvo i bezumlje, ali ti hohštapleri nikada neće uspeti da pobede politiku Aleksandra Vučića, zdravu i poštenu Srbiju koja munjevito ide napred ma koliko se okupljali oko tog jedinog cilja koji imaju, da Vučića ruše zajedno. Kada se pravi državnik pojavi u Srbiji prepoznaćete ga po jednom, sve budale će se udružiti protiv njega, ali nas je više. I neka znaju da nećemo dozvoliti demonima prošlosti da nas opet bace u jamu sunovrata i beznađa u kojoj smo bili za vreme njihove strahovlade. To ime je reklo 45 hiljada građana i oko Arene na skupštini SNS koji su dali snažnu podršku politici Aleksandra Vučića, tu čeličnu volju i rešenost nikada neće moći da pobede. Isto kažu milioni koji za Vučića i njegovu politiku glasaju na izborima. Narod to jasno vidi i na izborima će ih poslati aveti prošlosti nazad da se valjaju u njihovom blatu gde im je i mesto. Hvala vam, i živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodinu Jevtoviću. Reč ima koleginica Nataša Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarka Obradović, poštovana državna sekretarko Mačužić, vas posebno da pozdravim kao našu bivšu koleginicu, saradnici iz Ministarstva, poštovane kolege narodni poslanici, SNS sa koalicionim partnerima koji dele mišljenje ko i kako treba da vodi ovu zemlju, je već krenula u reformske zahvate i to je učinila u mnoštvu oblasti. Složićete se sa mnom da su te promene neophodne, ali nisu dovoljne samo brze pruge, putevi, bolnice, škole, već je neophodno učiniti reformu šire, u društvu, kao što je u javnoj upravi. Jer kvalitetna javna uprava znači zadovoljne građane koji mnogo brže i lakše da dođu do rešavanja svojih problema, jer kako kaže izreka - ne spotiče se o stenje, već se spotiče o kamenje. Građaninu nije važno kako se zove zakon, nego kako može da ga primeni i da brže reši svoj problem. To je sektor koji je veoma važan za Srbiju. Ne možemo krenuti dalje dok ne budemo imali i kvalitetno obrazovanje i zdravstvo, ali i kvalitetnu javnu upravu, jer to je kičma našeg sistema, a vrlo često je potcenjena, jer ako hoćemo funkcionalnu državu hoćemo i modernu evropsku administraciju. Zabrana zapošljavanja koja je morala da se desi u jednom trenutku, kao i reforma u drugim oblastima je zaista bila potrebna i nužna da se podvuče crta i da znamo sa čime raspolažemo i po broju i po kadrovima. Posebno je problem sa ljudima od znanja i iskustva koji ne žele da rade u upravi zbog malih plata, a ti ljudi su nam zaista neophodni da bi imali kvalitet usluga. Zato ova reforma mora kvalitetnom radniku da pruži i dobru platu i uslove rada, jer svaku firmu, naravno i javnu upravu, čine ljudi. Da bi sve ovo postigli potreban nam je centralizovan sistem o podacima, o broju zaposlenih, stručnoj spremi, o mesečnim platama i drugim rashodima, za preko 400 hiljada zaposlenih, što je svakako, veoma obiman proces. Kao ozbiljna država i Vlada koja ispunjava sve svoje obaveze mora da budemo sigurni da je ova reforma i ekonomski održiva i da je napokon, ispravljena nepravda. Zato Ministarstvo finansija, počevši još od 2019. godine radi na uspostavljanju informacionog sistema za planiranje i upravljanje i kontrolu budžeta u javnom sektoru, jer Ministarstvo finansija, kako planira prihode, tako mora da planira i rashode. Zato predlog reforme sistema plata se odlaže za 2025. godinu, i zbog završetka potrebnih analiza i efekata reforme sistema plata koji su zasnovani na podacima dobijenim iz novog informacionog sistema. Sve ovo bi, naravno bilo brže da nije svetske pandemije koja uzrokuje neplanirane troškove za vakcine, lekove, nove bolnice, povećanje plata zdravstvenim radnicima koji su svakako i heroji u borbi protiv kovida, ali to su apsolutno i zaslužili. Država pruća pomoć stanovništvu koliko god su njene mogućnosti. Na primer, povećane su i penzije 5,5%, a danas počinje isplata svakom punoletnom građaninu pored onih 60 evra još plus 20 evra. Tako da, reforme koje sprovodimo još od 2012. godine su sveobuhvatne i kompleksne iz oblasti i ekonomije, privrede, finansija i sve one su dale pozitivne rezultate. Kada je premijerka Ana Brnabić čitala svoj ekspoze akcenat je zaista sa pravom stavila na digitalizaciju javne uprave, jer je to najbolji put da privredni rast, privlačenje investicija ali i efikasan servis građanima Republike Srbije. U ovoj godini smo imali privredni rast od 7,5%, a minimalan pad je zabeležen prošle godine oko 0,9%. To je bilo nedostižno mnogim bogatijim evropskim zemljama. Projektovan je rast, na primer za sledeću godinu od 4,5%, a naš budžet je ujedno i razvojni, i infrastrukturni, a sa druge strane i socijalno odgovoran. Napraviti ovako balansiran budžet, to smo već pričali kad smo ga usvajali je zaista odlično. Zaista želim da odam priznanje i našem predsedniku Aleksandru Vučiću i našoj Vladi na čelu sa premijerkom Anom Brnabić koji stoički se bore sa problemima i pritiscima, i spolja, iznutra i stoički su izdržali sve probleme koje nosi pandemija, sačuvali živote naših građana, ali i našu ekonomiju. Svega ovoga ne bi bilo da nemamo jako liderstvo i vodstvo kojim država Srbija i njeni građani su na prvom mestu. Nemam ni najmanju dilemu za koga će građani Srbije da glasaju u aprilu mesecu. Glasaće za dokazano uspešne ljude koji ne sede i čekaju da se stvari dešavaju. Oni izađu … se stvarima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi ove godine pričaju o rastu plata. Godina 2012. prosečna plata je bila 328 evra. Godina 2021. – 568 evra, da nije bilo pandemije, verovatno bi to bilo i 600 evra, a verujem da smo to i dostigli. Naime, još uvek postoje neki poslodavci koji deo novca isplaćuju na crno, zato verujem da je to negde već sada na 600 evra. Broj zaposlenih 2012. godine – 1.727.000 ljudi. Broj zaposlenih 2021. godine 2.287.000, a u nekim kvartalima raslo i do 2,8 miliona. Ako uzmemo ovu manju cifru od 2.300.000, fond plata 2012. godine, na mesečnom nivou je bio 560 miliona evra. Dakle, naši zaposleni građani su dobijali mesečno oko 560 miliona evra. Na godišnjem nivou to je bilo 6,7 milijardi. Toliko su svi ukupno građani Republike Srbije mogli da potroše novca, odnosno toliko su mogli da zarade za vreme vlasti bivšeg režima. Godine 2021. fond plata je skočio na 1.200.000.000 miliona mesečno, ili 640 miliona više mesečno, ili ukupno na kraju godine je to 14,4 milijarde, odnosno 7,7, gotovo 8 milijardi više nego što su godišnje mogli da zarade 2012. godine. Zato meni nije jasna neka pobuna protiv ove vlasti, s obzirom da je obezbedila posao i hleb za one nezaposlene, broj zaposlenih je porastao za 300 i nešto hiljada, a nezaposlenost sa 26% pala na 11%. Devizne rezerve su porasle za 5,5 milijardi, zlatne rezerve porasle tri puta. Inflacija je bila negde oko dva do tri procenta pet puta manja. Kurs gotovo nezapamćeno u Srbiji ostao za devet godina isti. Nije mi jasno zbog čega pobuna, evo sada oko zaštite životne sredine. Ja se divim mojim seljacima, ja ih ne tretiram kao zelene četnike, ja ih tretiram kao „aj em četnik“, nemam nikakve veze sa njima, ja ih tretiram kao drumske razbojnike, odnosno „karakterne seljake iz grada“. Dakle, ni o čemu drugom se ne radi. Verovatno ono što ja pretpostavljam da je to bitka za budućnost automobilske industrije. Ne radi se ni o kakvim njivama, niti njih boli briga za njive. Većina njih je njive videlo kada negde ide na turističke destinacije prema moru i kada ih velika nužda pritera. Većina tih demonstranata sa Gazele i autoputa je njivu videlo kada ih pritera ta velika nužda. Malu inače vrše u kolima ili iz kola i onda te flaše bacaju u naše vodotokove i zato se oni protive hidrocentrala malih zato što ako neko stavi tokove kroz cev, a u čega će oni bacati svoje otpatke? Dakle, ne verujem da je takvim ljudima, nepoštovaoci životne sredine, odjednom stalo do srpskih njiva i bolje je… Kako to beše? Bolje je patiti za selom nego na selu. Dakle, veoma mali broj njih je video uopšte te njive, ali eto ja poštujem tu veliku brigu karakternih seljaka iz grada. Međutim, ja se bojim da je to borba protiv povećane uposlenosti u Srbiji i da je to borba za budućnost automobilske industrije. Ja se obraćam građanima Srbije. Zamislite sada ovu automobilsku industriju u Nemačkoj koja pati zbog nedostatka delova, ali ne delova fizički najprostijih, već baš visoko-tehnoloških delova. Automobilska industrija u Nemačkoj to nabavlja iz Kine. Zamislite sada da nemačka industrija ima zastoj u proizvodnji automobila i zamislite da u Srbiji postoji fabrika električnih automobila i da to rade zajedno Kinezi i Srbi, koliko bi se to osetilo u nemačkoj auto industriji. Zato ja građanima kažem da je ovo verovatno borba za budućnost automobilske industrije gde svi automobili u budućnosti, koji bi se sa Kinezima napravili u Srbiji zbog toga što imamo rezerve litijuma koje možemo da stavimo u baterije, baterije u automobile. Koliko bi mi proizveli automobila u Srbiji, toliko bi manje automobila napravila, recimo, nemačka auto industrija. Sada je odjednom Viola fon Kramon zabrinuta za zaštitu životne sredine u Srbiji. Odjednom ona zna gde su određena jadarska sela. Odjednom ona sa Zelenovićem, valjda je negde u prevodu čula da se to na srpskom… Kako ono kažu - Serbian orthodox church itd. Verovatno je čula da je on pripadnik ne neke crkve, a verovatno je mislila da preko njega to Zelenović i to znači zelena stranka i preko Zelenovića rešila da štiti životnu sredinu od Šapca do Loznice. Gospođa Viola fon Kramon je mogla da evocira malo istoriju i da se seti da nijedan srpski vojnik u Nemačkoj nije ubio nemačkog civila, da nijedan srpski vojnik nije ubio nemačkog vojnika u Nemačkoj, ali obrnuto je bilo često i kada je putovala od zelenog do Loznice, od Šapca do Loznice, mogla je da evocira uspomene iz ratova, Prvog svetskog rata, Drugog svetskog rata, i da se seti da na svakom tom drvetu od Šapca do Loznice nije visio jedan Srbin, već više Srba su vešali kao grozdove pored puta i mogla je da se seti, recimo, i poslednjeg rata gde je nemački vojnik opet na Kosovu ubio Srbina. Mogla je da se seti da su oni zbrinuli našu ekologiju onog trenutka kada su bacili osiromašeni uranijum u bombardovanju na Srbiju. Tog trenutka su oni zaštitili životnu sredinu u Srbiji, jer su utvrdili, Bože moj, da je taj osiromašeni uranijum lekovit i da ne škodi, da je maltene lekovit i zato ja pitam Violu fon Kramon ako je to tako tačno, ako je taj osiromašeni uranijum tako zaštitno sredstvo za zaštitu životne sredine i ako je tako lekovit, pa što su bacali pare, što su ga bacali na Srbe? Što taj osiromašeni uranijum nisu bacili na sebe? Moj namera nije da im u istoj ambalaži vratimo taj osiromašeni uranijum, ali, Bože moj, ako je već lekovit, trebalo ga je baciti na samu sebe. Ono što sam govorio pre tri ili četiri godine ovde, da Srbiju niko ne može srušiti spolja ako im niko ne pomogne iznutra, ispostavilo se kao tačno i te koji su nekada, stranka bivšeg režima, njihovi predstavnici, sedeli ovde upozorio sam da nisam siguran da su oni izdajnici. To ni sada ne tvrdim, ali da su sigurno nesrećnici i treba da znaju da dok se svi spolja sada nešto bore protiv Srbije nije lepo da se mi borimo sami protiv sebe i između sebe. Moja poruka njima je da ono što bih ja uradio da sam na Vučićevom mestu, primenio bih evropski recept i to razjurio suzavcem, vodenim topovima i tako dalje, ono što rade sve moderne evropske zemlje i zvao Violu fon Kramon da mi kaže kako to oni u Nemačkoj, kako oni to u Engleskoj, kako oni to u Sloveniji, kako se oni bave zaštitom svojih puteva i na isti način to primenio, po recepturi Viole fon Kramon, mere koje se primenjuju prilikom blokade auto-puta i svaki od onih tamo koji su se okupili, stupili u blokatore, a od blokatora do lokatora je mala razlika samo da znate. Vrlo male su razlike između sadašnjih blokatora i nekadašnjih lokatora koji mogu biti zanovljeni i zato bih ja primenio onaj model, evo, car Dušan tamo kaže, zakon, topuz, moć da se zakon sprovede. Zakon i član 133, Krivični zakonik, kaže: "Ko ometa i sprečava slobodu kretanja biće kažnjen do godinu dana zatvora" i zato ja tražim od tužilaštva da primeni zakon i da jedini koji su ovlašćeni da to gone u ime naroda i da gone počinioce, odnosno drumske razbojnike sa Gazele, koji se još ponose što blokiraju međunarodni saobraćaj i moraju se zakonima sankcionisati, a u buduće moj savet je da se oni silom zakona razjure. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine Tvrdišiću, poštovana i uvažena ministarka Obradović, uvažene kolege narodni poslanici i poštovana javnosti koji pratite ovaj prenos na Drugom kanalu Radio-televizije Republike Srpske, želim nekoliko stvari da kažem vezano za ovaj set zakona koji u današnjem danu razmatramo i o kojem se već dosta govorilo. Nisam sklon da ponavljam sve ono što su moje uvažene kolege govorile, ali pre svega ću referisati na uvodno izlaganje koje je imala ministarka na samom početku današnjeg dana i kako su mediji izvestili o svemu tome i da kažem samo nekoliko stvari koje su, po meni, bitne u kontekstu primarno ne samo današnjeg seta zakona koji odgađaju, da kažem, i produžvaju određene rokove koji su definisani određenim zakonskim normama, već pre svega u reforme javne uprave. Reforma javne uprave je dugotrajan proces, složen, sistematski i treba ga voditi vrlo oprezno, a ne samo ići u tom pravcu da se efikasnost meri po nekoj brzini. S obzirom da mi dolazimo iz jednog društva koje je suštinski birokratski bilo profilisano, pa i sama administracija i javna uprava da je funkcionisala po tom obrascu da je u sistemu birokratije nažalost bilo i puno korupcije i svega ostalog i nije lako bilo kom ministru bilo kog saziva, pogotovo vama, gospođo Obradović, da se suočite sa ovako složenim izazovom. Ne govorim to iz bilo kakve kurtoazije, ali prateći rad ministarstva kojim vi danas rukovodite, činjenica da su vas zatekli praktično procesi normativni koji se odgađaju šest, sedam godina i nije vam iz tog razloga lako. S druge strane, to je veliki izazov i upravo vaše ministarstvo je pokrenulo određene inicijative, poput jedinstvenog upravnog mesta i svih drugih stvari koje su izuzetno važne pre svega u pružanju usluga prema građanima i prema privredi. To su rezultati koji su u određenim segmentima već vidljivi, pa makar bili u nekom smislu i pilot projekat i sve drugo što vas takođe čeka. Hoću da kažem da platni razredi i sve ostalo što je vezano za uvećanje plata u javnoj administraciji ne može se posmatrati kao izolovan proces. Mi imamo odličan proces i kao jedan od načela i ove Vlade je proces digitalizacije u Republici Srbiji i on mora biti usklađen sa svakom drugom reformom i naravno da sve ide u pravcu toga da mi konačno možemo ustanoviti institut i načelo merljivosti rezultata svakog državnog službenika ne samo u segmentu plate, već pre svega njegovog doprinosa. Mi sada kada govorimo ovde o platama, govorimo o pravu koje određeni državni službenik, javni službenik, bio on u lokalnoj samoupravi, bio u državnoj, ostvaruje po osnovu zakona, ali ono što je mnogo važnije u smislu dvosmernog odnosa prava i obaveza je njegov doprinos. Da svi ne bi bili đuture posmatrani u određenim platnim razredima, da ne bi ušli u reformu koja će biti reforma zbog reforme, a da ne sprovedem one ključne, da kažem, stvari koje očekuju građane i privreda, a očekuju ljudi koji su zaposleni u javnom sektoru državne uprave, lokalne samouprave itd, moramo biti sistematični i dati konkretne rezultate koji će za duži vremenski period dati upotrebnu vrednost i dati konkretne rezultate koji će, pre svega, građani Republike Srbije, ljudi koji dolaze iz privrede biti sve zadovoljniji i zadovoljniji. U tom smislu, ja puno puta sam govorio o tome, pa ću još da spomenem i ono što je izuzetno važno da idemo u tom pravcu i digitalizacije elektronske uprave i koja će od svakog državnog službenika na kraju definisati ga ne samo u personalnom smislu, u smislu njegovih prava, već u elektronskom smislu da on ima otvoren svoj nalog elektronski, da ima svoj ID, da ima svoj personalni dosije, kada otvorite broj svakog službenika, pa da vidite i njegove referense i kako je ocenjivan, s druge strane, na koji način njegovo napredovanje karijerno, kako god da ga nazovemo, je išlo, i da kroz tu vrstu priče koja će opet uvezana biti sa digitalnim sistemom u Republici Srbije, imati konačno merljivost rezultata i svakoga pojedinačno, pa na taj način ćemo moći i uvesti jednu pozitivnu konkurentsku, da kažem, borbu unutar, da kažem, i samih ljudi koji rade u administrativnim, državnim, da kažem, i lokalnim samoupravama i da im to bude podstrek da znaju da nisu svi isti, bez obzira da li su u istom platnom razredu, već da mogu napredovati ako su dali poseban doprinos u svemu tome. Međutim, ono što je vredno istaknuti i što je više puta danas rečeno je to da, s druge strane, država Srbija, rukovodstvo Srbije, Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija je planiralo tako da se povećaju plate, da kažem, u javnoj državnoj upravi za 7%. To dovoljno govori koliko je, s obzirom i na određene druge stvari koje trebaju da prate rast plata, da se planira i da ti ljudi koji rade, a to je ogroman broj ljudi, koliko sam dobio informaciju da je to oko 400.000 zaposlenih, gledaju šta ćemo mi odlučiti, na koji način ćemo doneti određene odluke. Ali, s druge strane, vidi se da se o tome razmišlja i to su povećanja koja idu u kontinuitetu. Da bi došli do bilo kojih povećanja, ono što je ključno za svaku državu, da se ostvari mir i stabilnost, da nemamo bilo kakve tenzije koje smo imali, nažalost, u proteklim decenijama. To je uslov za reforme, da država bude stabilna, da ima stabilnu vlast i da iz tog razloga mogu se ostvariti preduslovi za određene reforme. S druge strane, moram da kažem da sve strane investicije i domaće koje su bile su dovele do te situacije da imamo u kontinuitetu povećanje budžeta, pa da možemo razmišljati da povećavamo plate. Da toga nije bilo, da nije bilo mira, stabilnosti, ekonomskih reformi, da nije bilo političkih reformi, da nije bilo sjajnih geostrateških odluka u smislu spoljne političke agende Republike Srbije, mi ne bi mogli imati ovaj rast i razvoj. Samim tim, to je povezano sa rastom plata. Prema tome, izuzetno je važno u današnjem momentu, s obzirom da nam se približavaju izbori, da kažemo da je to ključ i za budućnost, znači, mir, stabilnost, razvoj, ekonomske reforme. Ova vlast koja je danas na čelu Srbije, da dobije još veću podršku, da bi mogli u tom smislu raditi na tome, a da naši konkretni rezultati budu u tom pravcu koji smo svi mi danas nabrajali, da sve stavke koje smo izdvajali u budžetu i kao pomoć privredi ili povećanje plata u bilo kom sektoru, idu sve više i više i da se približavamo i našim ciljevima i standardima koji su postavljeni. Evo, da kažem, kao neko merilo vrednosti, i u EU u smislu plata i svega ostalog. Mislim da idemo dobro u tom pravcu. Zato je izuzetno važno da slike koje smo mogli da vidimo za vikend u Republici Srbiji nisu dobre slike ni na spoljnom političkom planu, na unutrašnjem političkom planu i da one ne mogu dati podstrek ili preduslov za razvoj Srbije u ovom smislu u kojem sam malopre govorio. Zato smatram da koliko god bila važna tema ekologije, postoji još mnogo važnijih tema. Naravno da zdravlje, da zdrava životna sredina, zdrava hrana, voda, sve ostalo, zdrav način života uopšte, su preduslovi za bilo kakav i ekonomski razvoj i nemam dilemu u bilo kom smislu, ali u svakom slučaju, mislim da niko nema pravo da sebi da tu mogućnost da ima hipoteku da on te teme zastupa. Za mene nisu sporne bilo kakve ekološke organizacije što organizuju bilo kakve performanse u kontekstu zaštite životne sredine, ali mi je izuzetno sporno kao čoveku koji je patriota što njihov ukupan sistem vrednosti, kada odete na sajtove tih nevladinih organizacija, je potpuno politički, jer oni imaju i političke stavove, oni smatraju da je u Srebrenici izvršen genocid, da Srbija treba u kontinuitetu da se izvinjava i da intervencija, da kažem, stranog međunarodnog faktora preko različitih nevladinih organizacija treba da bude nešto što je normalno u Srbiji. Mi nismo za tu vrstu priče i ne mislimo da ovo što smo mogli sada za vikend da vidimo, što je klasičan spin u nekom smislu marketinškom i koji je klasičan oblik one mustre za revoluciju koju piše taj njihov guru, da smo mogli da vidimo sada za vikend. Međutim, to nije realna Srbija. Od svega toga, građani Republike Srbije, ljudi koje to zanima ne mogu dobiti ništa, a Srbija može da izgubi mnogo slikama koje se šalju u tom smislu. Prema tome, oni koji se raduju, mislim da se raduju na neku svoju potencijalnu korist na nekim izborima koji sada slede. Mi ih jedva čekamo ovde u našem poslaničkom klubu, da dođu u Narodnu skupštinu i da borbu koju oni pokušavaju da vode na ulici, vodimo ovde u parlamentu i da ih po ko zna koji put pobedimo i trećeg aprila, a i da ih pobedimo svaki put u nekoj od diskusija koje ćemo imati u Narodnoj skupštini Republike Srbije i na temu ekologije, a pre svega, razvoja Srbije. Zato, živela Srbija!
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Ako nema, zahvaljujem gospođi ministar i njenom timu i svim poslanicima na današnjem doprinosu. Ovim zaključujem zajednički načelni pretres. Sednicu nastavljamo sutra u 10.00 časova. Hvala.