Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moram i na početku današnje rasprave da iskoristim ovu priliku da vam se još jednom zahvalim na ogromnom trudu, koji ste uložili tokom jučerašnjeg dana, radeći gotovo celu noć do ranih jutarnjih sati, 04,35. Nažalost, i pored tog vašeg velikog truda nismo uspeli da završimo objedinjenu raspravu o Zakonu o Vladi i Zakonu o državnoj upravi. Ostao je još veliki broj amandmana da se raspravi o Zakonu o državnoj upravi. Dakle, završena je rasprava i u načelu i u pojedinostima o Zakonu o Vladi. S obzirom na to da Vlada želi da pun doprinos da veoma važnom institutu za rad Skupštine i funkcionisanje političkog života u Srbiji, a to je, nedavno podnetom zahtevu za izglasavanje nepoverenja Vladi, ja u ime Vlade povlačim Zakon o državnoj upravi i sledeću tačku dnevnog reda Zakon o zaštiti konkurencije.
Po članu 139. Poslovnika predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine. Konstatujem da su ove dve tačke povučene sa dnevnog reda. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU PREDSEDNIKA I ČLANOVA UPRAVNOG ODBORA REPUBLIČKE AGENCIJE ZA TELEKOMUNIKACIJE Primili ste predlog odluke koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaj Odbora za saobraćaj i veze. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3. a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 156. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li izvestilac Odbora za saobraćaj i veze želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li reč žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: – PREDLOG KANDIDATA ZA PREDSEDNIKA I ČLANOVE SAVETA AGENCIJE ZA ENERGETIKU REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog kandidata za izbor predsednika i članova Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za industriju Narodne skupštine sa Predlogom odluke o izboru predsednika i članova Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije. Pošto je Narodna skupština u okviru zajedničkog pretresa od 7-15. i 23. tački dnevnog reda, obavila jedinstveni pretres o Predlogu za izbor predsednika i članova Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o izboru predsednika i članova Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres 16. i 17. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZA DAVANjE KONCESIJE ZA IZGRADNjU, ODRŽAVANjE I KORIŠĆENjE AUTOPUTNOG PRAVCA OD HORGOŠA DO POŽEGE, LOT-1: BEOGRAD-POŽEGA (E-763), LOT-2: HORGOŠ-NOVI SAD (E-75) I LOT-3: NOVI SAD-BEOGRAD (E-75) I AUTOPUTA E-80 OD NIŠA (PETLjA TRUPALE) DO DIMITROVGRADA (sa predlozima zaključaka) Podsećam vas da ste za ove tačke dnevnog reda primili: - Predlog za davanje koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputnog pravca od Horgoša do Požege, LOT-1: Beograd-Požega (E-763), LOT-2: Horgoš-Novi Sad (E-75) i LOT-3: Novi Sad-Beograd (E-75), sa predlogom zaključka; - Predlog za davanje koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputa E-80 od Niša (petlja Trupale) do Dimitrovgrada, sa predlogom zaključka. Primili ste izveštaje Odbora za saobraćaj i veze. Pored toga, primili ste Predlog zaključka i Informaciju o pokretanju procedure Vlade Republike Srbije za davanje koncesije za izgradnju auto-puta E-75, koji je Narodnoj skupštini podnela Skupština AP Vojvodine. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o 16. i 17. tački dnevnog reda, za koje je to predložio narodni poslanik Miloš Aligrudić, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa podsećam vas da, prema članu 156. stav 3. a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanička članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka jedan sat 37 minuta 12 sekunde, Demokratska stranka Srbije jedan sat, tri minuta i 36 sekundi, Demokratska stranka – Boris Tadić 44 minuta 24 sekunde, G17 plus 37 minuta 12 sekundi, Srpski pokret obnove – Nova Srbija 21 minuta 36 sekunde, Socijalistička partija Srbije 26 minuta 24 sekunde i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a to su četiri poslanika Srpskog pokreta obnove, tri poslanika Socijaldemokratske partije i jedan nezavisni poslanik, po pet minuta, saglasno članu 89. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram zajednički jedinstveni pretres o: - Predlogu za davanje koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje autopunog pravca od Horgoša do Požege, LOT-1: Beograd-Požega (E-763), LOT-2: Horgoš-Novi Sad (E-75) i LOT-3: Novi Sad-Beograd (E-75), sa predlogom zaključka; - Predlogu za davanje koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputa E-80 od Niša (petlja Trupale) do Dimitrovgrada, sa predlogom zaključka. Pošto predstavnik predlagača nije stigao, dajem pauzu 15 minuta; stručne službe da hitno zovu ministra Velimira Ilića, predstavnika predlagača. Pauza 15 minuta. [[Posle pauze – 15,20]] Nastavljamo rad. Samo trenutak, molim da se utvrdi kvorum na početku. Molim poslanike da ubace svoje kartice u identifikacione jedinice. Primenom elektronskog sistema utvrđeno je da imamo kvorum za rad. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS-a. Izvolite, gospodine Aligrudiću, po kom članu, molim vas?
Na žalost svih nas i danas sam prinuđen da vam se obratim iz istog razloga zbog koga sam ...
Molim vas, po kom članu?
Po članu 100. Poslovnika, jer se vređa dostojanstvo ovog doma i ponovo moram po istom osnovu da vam se obratim, po kome sam se obratio juče ujutru kada je krenula sednica. Čovek o kome smo juče govorili, a to je Bogoljub Karić, danas se usudio da dođe ispred zgrade parlamenta, ali se nije usudio da uđe u zgradu parlamenta, jer zna šta bi ga ovde sačekalo. Taj čovek je danas pokušao ili održao konferenciju za štampu sa jednim nesrećnim čovekom, koji je sticajem okolnosti narodni poslanik u ovom parlamentu, i nagovorio ga je, koliko sam čuo, da izgovori... (Predsednik: Upozoravam vas, gospodine Aligrudiću.) ... da mu je DSS, ili ja lično, nudila pare da pređe kod nas. Zamislite to. Dakle, "ko laže, taj sigurno i krade", kaže stara narodna poslovica, a ko krade, može i da ubija, a ko radi ovo sve o čemu sam govorio, mesto mu je, zna se gde, u zatvoru. Prema tome, naš zadatak, zadatak svih nas, bez obzira na stranačku pripadnost, u ovom parlamentu, bez obzira na to kako smo ideološki opredeljeni, bio bi da očistimo društvo od takvog zla, jer takvo zlo je ništa drugo, nego "gnojna rana" na telu Srbije. Ona se mora iscediti i očistiti dobrim dezinfekcionim sredstvom.
Gospodine Aligrudiću, juče sam vas upozorio i znate da insistiram da svi poslanici, a oni su ovde tako što su ih njihove stranke ili koalicije kandidovale i to je jedini način da budu članovi ovog parlamenta, imaju ravnopravan status i ne može niko od njih da se izdvaja. Isto tako, vi vrlo dobro znate da Skupština ima ravnopravan status prema svim građanima; svi građani mogu da šetaju ispred Skupštine i da daju izjave, isto kao, što, zahvaljujući ovom sazivu, o tome sam ja obavestio i javnost i šefove parlamentarnih i vanparlamentarnih stranaka, mogu Skupštinu da posete. Prema tome, nema razloga za tim tonom. Dan otvorenih vrata ovog meseca je 28. i zahtevi se primaju, molim vas, preko kabineta predsednika Skupštine. Svako ko bi probao na silu da uđe, naravno da bi imao posledice o kojima ste vi govorili. Zahvaljujem. Molim vas, nastavljamo gde smo stali pre pauze. Reč ima ministar Velimir Ilić. Izvolite, obrazlaganje zakona.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, vi ste sigurno pročitali materijal o čemu se radi. Mi smo na Vladi Srbije doneli jednu odluku i dali Skupštini na razmatranje, "koncesiju za autoput Horgoš-Požega". Autoput bi se radio u tri LOTA, potpuno nezavisna: LOT 1: Beograd-Požega, LOT 2: Novi Sad-Horgoš i LOT 3: Beograd-Novi Sad. Vi znate da smo mi pre nekoliko meseci ponovo postali centar za saobraćaj jugoistočne Evrope i da smo dobili jedan uslov da, u naredne tri godine, moramo napraviti na Koridorima 10 autoputeve, da moramo rekonstruisati železnički koridor i da moramo uraditi određene radove na Dunavu i krak Koridora 7, a to je Sava kroz područje Srbije. Te obaveze moramo ispuniti. Vi znate da smo mi izgubili deo Koridora 10 prema makedonskoj granici, zato što nismo završili radove koji su bili predviđeni – nismo napravili autoput i taj deo više nije sastavni deo Koridora 10, već je Koridor 10 otišao preko Niša za Dimitrovgrad, zatim u Bugarsku. U našem okruženju mnogi se bore da se neki novi evropski koridori naprave. Rumuni intenzivno rade na autoputu Budimpešta-Bukurešt, zatim, Bukurešt-Sofija, zajedno sa Bugarima, i taj koridor je u izgradnji. Hrvati žele da se uradi Budimpešta-Split, radovi su u toku. Ako Srbija ne uradi autoputeve koji su predviđeni, izgubićemo nešto što je u ovom momentu najznačajnije kroz Srbiju, a to je Koridor 10. Mi po sredstvima koja dobijamo – putem kreditnih linija, koliko smo kreditno sposobni za gradnju infrastrukture, posebno putne mreže – oko 80 miliona evra godišnje, to bi bilo dovoljno da za narednih 15 godina uradimo ove autoputeve. Međutim, Evropa ne želi da čeka i moramo nešto brže raditi. Jedini način je, pošto imamo ograničenja od finansijskih institucija, svetskih i evropskih, da moramo ići na koncesije. Koncesije su jedini način da izgradimo autoputeve kroz područje Srbije, što se u svetu sada trenutno radi. Mi moramo ubrzati proces i izgraditi autoputeve koncesijama, jer sa dinamikom kreditnih linija koju mi zadovoljavamo godišnje možemo raditi oko 20 kilometara autoputa, što je potpuno nedovoljno da bismo uradili infrastrukturu koju od nas Evropa traži. Prema tome, već u utorak je sastanak ministara saobraćaja Evropske unije u Moskvi i razgovaraće se veoma ozbiljno o ovim koridorima, a Srbija mora dati garancije da će izgraditi autoputeve kroz svoju teritoriju. Bilo je primedbi pokrajinskog rukovodstva i Skupštine Vojvodine, ali primedbe su nekorektne. Mi danas u 18,00 časova potpisujemo ugovor sa IBRD za 72 miliona evra kredita, kvota za ovu godinu. Svih 72 miliona evra uložiće se u Vojvodinu. Prošle godine kompletne kreditne linije na izgradnji autoputeva uložili smo u rekonstrukciju Beograd-hrvatska granica i u Vojvodini, i zbog evropskog prvenstva, u put Pančevo-rumunska granica. Srbija se zadužila tim kreditom kao država, ali ulažemo tamo gde je najneophodnije da se uloži da bismo zadržali ove koridore o kojima sam govorio. To politiziranje ne stoji i putna mreža Srbije je jedinstvena. Da bismo opravdali izgradnju autoputa (pošto država nema deo sredstava koja bi dala iz budžeta ili po kreditnim linijama), mi moramo uložiti i nešto u deo puta koji je urađen od Beograda ka Novom Sadu, ali to je pod kreditom i to se isto mora otplaćivati. Prema tome, želim da razgovaramo veoma ozbiljno. Ovo je za Srbiju "biti ili ne biti", da zadržimo koridore koje imamo. Da bismo ih zadržali, moramo uložiti oko milion evra u dve godine, da bismo ove koridore osposobili da budu evropski koridori, jer magistralni put ne može biti evropski koridor. Mi smo imali sankcije, oni su nas razumeli, imali smo bombardovanja, rat, i dali su nam neke rokove do kada to moramo da završimo. Molim vas, vi ste odgovorni ljudi, mi moramo napraviti autoputeve kroz Srbiju, moramo se uklopiti u novu koncepciju Evrope "kombinovani prevoz". To je veoma brz prevoz: sa rečnog saobraćaja na železnicu, na drum i na pomorske puteve. To je taj "kombinovani prevoz", u koga Evropa trenutno najviše ulaže. Samo Italija ulaže dve milijarde evra u ovaj projekat "kombinovanog prevoza". Srednja Evropa je izuzetno zainteresovana za izlazak na Jadran, na morske puteve. Ako mi ne uradimo deo Koridora 10 prema "južnom Jadranu 2", kao krak Koridora 10, Hrvati će doći do Splita i mi nećemo imati interes, a niko neće finansirati naš deo autoputa. Ovo je neophodno zbog čitave Srbije, zbog razvoja i moramo krenuti ka toj investiciji. Mislim da je interes svih narodnih poslanika da se urade dobri putevi kroz Srbiju, jer to je osnova za dalji razvoj države. Prvo, mora da se uradi infrastruktura, onda putna mreža. Mi ćemo na ovim putevima pratiti i izradu gasovoda, naftovoda i postavljanje optičkih kablova, gde god je to potrebno, (i ostalim instalacijama) što je neophodno i što se svuda u svetu koristi. Prema tome, ovaj projekat je izuzetno dobar, ekonomski opravdan. Urađena je "studija opravdanosti" ovakvog projekta i nadam se da ćete ga vi podržati. Ne bih voleo da sada raspravljamo da li treba autoput ili ne treba, ali ovo je jedini način da ga napravimo u veoma kratkom roku. Prema tome, da ne dužim priču, bilo je raznih kombinacija na ovom delu – da prolazi kroz zaštićenu zonu - Ovčarsko-kablarsku klisuru itd. Mi smo dali projektantima da izmeste taj deo. Po Prostornom planu, to je tako i bilo, ali ćemo ga izmestiti tako da nećemo ugroziti ni svetinje, ni zaštićena područja, već ćemo potpuno obići projektom i taj projekat će biti veoma brzo gotov. Molim vas da podržite ovaj projekat kao najveću investiciju trenutno u Srbiji, jer velike investicije mogu pokrenuti državu, mogu biti injekcija srpskoj privredi i novim zapošljavanjima. Evropa želi najviše da ulaže u putnu mrežu, u železnicu i u energetiku. Iskoristimo ovu šansu koju nam pružaju. Vi znate da je danas počeo najveći skup bankara IBRD, najjače finansijske institucije Evrope. Oni podržavaju ovaj projekat. Jutros je bila Svetska banka, dala je zeleno svetlo. Njeni savetnici će raditi na pripremi koncesionog akta, a kompletno su radili i predstavnici evropskih banaka, Svetske banke i MMF-a na ovoj koncesiji. Ako želimo u Evropu, evo, uradimo autoputeve i postanimo deo Evrope. Molim vas da podržite ovaj projekat, ozbiljni smo ljudi. Ovo nije politika, ovde nisu u pitanju političke stranke i opcije. Svima nama su potrebni dobri putevi, autoputevi, kao podsticaj razvoja Srbije. Gospodo narodni poslanici, pomozite da Srbija uđe u jedan ozbiljan projekat. Ovo je prvi veći projekat koji bi se radio i najveći projekat u poslednjih pedesetak godina. Podržimo ga i krenimo ka ovom projektu, koga čitav svet i Evropa podržava. Nadam se da ćete ga i vi podržati, da ćemo odmah raspisati tender i da ćemo imati priliku da na jesen započnemo radove na izgradnji autoputa.
Pre nego što pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici, da vas obavestim da imamo jednog ovlašćenog predstavnika za poslaničku grupu SPS, a ovlašćeni predstavnik je Milomir Minić. Sada pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, narodni poslanik Milomir Minić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege i poštovani ministre, mislim da je ministar Ilić rekao suštinu, i samo još možda nekoliko zapažanja. Smatram da se pred Republičkim parlamentom nalaze dve dobre odluke i poslanički klub SPS će ih podržati. Sigurno je da ove odluke spadaju u red najvećih investicionih inicijativa koje smo mi imali u poslednjih nekoliko godina. Možda oko našeg opredeljenja za Evropu nema dileme da su transportni koridori najveće razvojne šanse sa kojima Srbija raspolaže. O oba ova pravca mislim da su dobro postavljeniu ovim odlukama. Ovo su razvojni projekti koji su direktno u nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije. Zbog toga ovo jesu važne odluke i veoma su odgovorne. Ovom odlukom se samo počinje inicijativa za realizaciju ovih projekata, a konačnu reč će opet dati parlament. Mislim da postoje neka iskušenja u samoj realizaciji projekata, o kojima mora i parlament, i Vlada i cela naša javnost da vode računa. Kada je reč o "Ibarskoj magistrali", 20 godina se u Srbiji raspravlja da li graditi Ibarsku magistralu ili autoput "Južni Jadran"?! Želim samo da iznesem dve činjenice. Danas u koridoru Ibarske magistrale živi 4,5 miliona građana Srbije. Znači, pola Srbije živi u tom koridoru, da brojimo, negde 20 - 30 velikih gradova. Izgradnja ove investicije i ovog autoputa zaista pruža jednu veliku šansu razvoju i centralne i zapadne Srbije. Studije koje smo radili, kada smo radili glavni projekat Ibarske magistrale, pokazuju da ove godine na Ibarskoj magistrali mi imamo dnevni prosečni godišnji saobraćaj od 8.000 vozila. Procena je da ćemo 2015. godine imati oko 15.000 vozila, a 2020. godine 20.000 vozila. Znači, ovaj putni pravac u Srbiji ispunjava najviše evropske standarde da se gradi autoput kroz Srbiju. Time se otklanja još jedna velika nesrazmera u razvoju Srbije. O tome sam prošli put govorio, kada smo govorili o železnici. Svi su pravci kroz Srbiju izgrađeni: Sever - Jug, a nemamo komunikacije Istok - Zapad. Izgradnja ovog autoputa zaista omogućava jednu prirodnu integraciju Srbije i stvara uslove za ravnomeran razvoj svih naših krajeva. Mene je malo začudila inicijativa parlamenta u Vojvodini da se ne vezuju delovi autoputa od Mađarske granice do Beograda sa "Ibarskom magistralom". Danas u svetu postoji mnogo kapitala koji želi da investira u putnu mrežu, posebno na ovako značajnim projektima, ali nije lako dovesti investitore. Kada smo mi razgovarali o ovim koridorima pre nekoliko godina, da bi dali koncesije i doveli investitore, svi su bili zainteresovani da uzmu u koncesiju pravac Niš - Beograd. Znači, da bi se obezbedila projekcija isplativosti tih projekata mora se "povezati" prihod i mislim da je Vlada izabrala jednu dobru orijentaciju da poveže jedan saobraćajni koridor. Danas mi na Koridoru 10 od mađarske granice do Niša već imamo u proseku 8 hiljada vozila, sa istim onim procenama da se u narednih deset godina taj obim saobraćaja može povećati na 20 hiljada. Borba za koridore, i mislim da je ministar tu sasvim u pravu, ali ceo parlament zna da su veliki interesi kojim putevima doći na to veliko tržište jugoistoka Evrope, koje broji oko 250 miliona stanovnika. Nisu za potcenjivanje ni ovi pravci preko Rumunije, ni pravci Grčka, Italija, srednja i zapadna Evropa. Najbolja odbrana naših koridora jeste ako se gradi. To su pozitivne stvari i svi dobijaju. Dobija privreda, dobijaju građani bezbedan i dobar saobraćaj, a naša privreda se osposobljava da može biti konkurentna na evropskom tržištu. Ako uzmemo samo zapadnu Srbiju, koja može biti dobar proizvođač voća, ako ne želimo da budemo Afrika u proizvodnji hrane, moramo imati dobre komunikacije, ali se nalazimo pred velikim obavezama kako te koncesije sprovesti, kako doći do što boljeg partnera. Kakvo je iskustvo Srbije sa koncesijama? Iskustvo Srbije sa koncesijama nije dobro i imali smo jako malo. O jednoj je, takođe, tadašnji parlament odlučivao u Srbiji, kada je odlučivao o gradnji prve železničke pruge u Srbiji. Imali smo veliku aferu. Znači, jako je važno da se veoma kompetentno i sa pozicije odbrane naših interesa radi, idejni projekat da se završi, da se radi taj akt o koncesiji, jer on mora da bude tako dobro urađen, jer ćemo se kao zemlja za 20 godina baviti tom investicijom. Kada dajemo koncesiju izuzimamo deo svoje zemlje iz sopstvene nadležnosti i ustupamo drugome, tako da gradnja autoputeva neće biti samo polaganje ovih kolovoznih traka, nego izgradnja čitave moderne industrije, usluga, turizma i svega ostalog. Zato je veoma bitno da u izradi tih dokumenata zaštitimo naš interes. U našem najbližem okruženju poslednja koncesija je bila u Mađarskoj: radili su Francuzi i sada vode spor o isplativosti tog projekta – traže odgovarajuće produženje, jer navodno te investicije nisu bile rentabilne. Znači, pred Vladom, ali isto tako i pred ovim parlamentom, stoji velika odgovornost da se taj posao uradi na način da se dobiju dobri investitori, koji će biti dobri garanti da će taj posao biti uspešan. Ovde se pominje za Ibarsku magistralu 20 godina, i za pravac Niš-bugarska granica do 25 godina. Pominje se jedna mala nadoknada. Nije bitno u ovakvim projektima kolika će biti nadoknada. Najvažnije je da mi dobijemo investitora koji će u kratkom roku završiti tu investiciju i u dobrom stanju predati te magistralne pravce Srbiji kada isteknu rokovi. Mislim da su to đavolski komplikovani poslovi od kojih će, u zavisnosti od toga kako budu urađeni, Srbija imati velike koristi ili će biti u problemima. Sugerisao bih Vladi, da imamo loše iskustvo posle otvaranja, da naše građevinarstvo danas nema dovoljne reference da učestvuje na tenderima. Mogu biti favorizovane strane firme, i zato sigurno mislim da je ovo tako kolosalni razvojni projekat za Srbiju (sigurno će se nekoliko vlada promeniti), da je potrebna čvrsta odlučnost ovog parlamenta i jedna velika kontrola nad ovako značajnim projektima. Uveren sam da će investicija biti više nego što je ministar rekao, oko 1,5 milijardi evra, jer su naši stručnjaci uzeli po prvim projektima da kilometar punog autoputa košta 6 miliona evra. U našim uslovima mislim da će biti više, ali je to idejni projekat za koji se očekuje da bude završen u julu ili u septembru mesecu, daće sve te pozitivne elemente. Znači, cela Srbija će morati veoma dobro da se pripremi da bi ovako jedan veliki poduhvat mogao da bude realizovan. Zato smatram da, uz nekoliko prednosti koje Srbija ima kao komparativne prednosti, saobraćajni koridori su na "broju jedan" i zato je ova odluka značajna. Bilo bi dobro da se vratimo u parlament što pre kada bude donošena konačna odluka i ako budemo imali punu podršku svih subjekata u Republici, mislim da valorizacija ovoga što Vlada Srbije danas predlaže može biti veoma pozitivna za našu ekonomiju, za građane Srbije i za ukupnu valorizaciju onoga što mi možemo da očekujemo u narednom periodu.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, teško je pred ovakvim izazovom biti potpuno opozicija, ali kada znate da se radi o vladi kojoj preti izglasavanje nepoverenja, vladi u čiji veliki broj ministara poslanici SRS nemaju poverenja, onda me čudi ova hitrina i ovo iznurivanje narodnih poslanika, da bi ove tačke bile donete pre priče o izglasavanju nepoverenja Vladi Republike Srbije. Bili ste u stanju da nas pomorite noćnim radom da bi ova tačka stigla na dnevni red dok ste vi još na vlasti. Zbog toga, a i zbog još nekih sitnih detalja, imam veoma uzdržan stav o predlogu za davanje koncesija i pokušaću da to obrazložim, tako da bi i građani, a i vi koji ćete odlučivati o svemu ovome, shvatili o čemu se ovde zapravo radi. Srbija ima potrebu za velikim građevinskim radovima. Srbija ima potrebu za javnim radovima u putogradnji, a rekao bih da bi trebalo Srbija da se baci i na reke zato što od reka mogu da postanu izvanredni plovni putevi, na rekama može da se zaposli mnogo ljudi, ionako se dosta novca iz budžeta daje ljudima koji ne dolaze nigde na posao. Jeste, putogradnja je izazov. Videli ste, čim je DOS došao na vlast, putogradnja je postala osnovna priča tadašnje vlade; i čak je najvećem kriminalcu u Srbiji dato pravo da radi na putogradnji i ovde ga je lično predsednik vlade branio kao čoveka koji je imao najbolju ponudu!! U putogradnji, a to je počelo još od kada su formirana prva transportna preduzeća u Americi, uvek caruje mafija! Postavlja se pitanje, koliko mi zrelo idemo u sve ove poslove, sada kada nam je država na izdisaju. Država u kojoj milion ljudi ne radi, u kojoj preti smanjenje penzija za 35-40 posto, pošto MMF više ne da da se slavina otvara kada treba da dođe rok za isplatu penzija, odjednom hoće da investira milijardu, dve milijarde evra para koje će se uliti na neki način. Da li država ima firmu ili firme koje će moći da nose ovaj posao? Nema! Ovaj posao je namenjen strancima. Možda čak, kao i u vreme prethodne DOS-ove vlade, nekoj firmi fiktivno registrovanoj u Beču. Moguće je. Zato što ste iz istog političkog miljea. Isti mentalni sklop imate! Na isti način razmišljate i mnogi ministri koji predstavljaju male političke stranke pevaju jednu pesmu, jedno leto. Dok traje ta pesma da se završi što više poslova, da se usmeri što više poslova. Ili, da bi se stekao politički ugled, pa da pokuša stranka još jednom da uđe u parlament, ili da se ostvari materijalna dobit! Lako je nama pričati ovde kako je teško izgraditi put od Beograda do Požege. Pa, mi to svi znamo. Ne znam zašto do Požege. Što nije do Užica? Što nije do Ovčar Banje? Kako baš dođosmo do Požege? Kako da ne uradimo do Sevojna autoput? Jeste, trasa je izuzetno teška. Ko je dan proveo na gradilištu, a ja sam proveo godine, znam kakav je to obiman poduhvat, i znam da tu trasu ne možete izbeći jer se prelaze bar dve planine. I zato se u to ubacuju delimično ili skoro izgrađeni putevi. E, to je ono gde su se uvek pojavljivali kriminalci – naplata putarine. Naplata putarine je ovde bitna! Zato što je to neograničeni izvor sredstava. Znaju ljudi koji su se bavili Direkcijom za puteve kako to izgleda kada se izvrši kontrola i kada se dođe do tzv. neuparenih kartona, ili kada god treba novac u gotovini vlast se obraća Direkciji za puteve. Tamo se sliva novac. Znači, dati nekome na dve godine korišćenje i održavanje izgrađenih puteva, na kojima se naplaćuje putarina, da bi bio sposoban da krene u izgradnju puta, koji nam je i te kako bitan, put Beograd - Požega. I sve se to zavije u koncesiju dugačku možda i preko 400 kilometara, nije ni bitno. Mnogo toga je ovde sumnjivo. Ako gradimo ovoliko, a gradili smo ovakve objekte i nisu to ljudi zaboravili. Radili smo prugu Beograd-Bar prema kojoj je ovo dečija igračka, i nismo imali nijednog stranog izvođača. A, zemlja bila isto tako siromašna kao i sada. Ako gradimo taj put, jesmo li predvideli koliko će naših radnika da radi na tom putu, a koliko stranih? Postoje li neki limiti za tender? Vi znate da po Zakonu o koncesijama ministar određuje komisiju koja će sprovesti tender za koncesiju. Skupština ima pravo samo na jednog člana. Da Skupština AP Vojvodine, deo ove koncesije ide kroz Vojvodinu, prvo je dužna Vlada da traži mišljenje a onda je (i Vojvodina) dužna da da mišljenje u roku od 30 dana. Čini mi se da zakon nije predvideo - a šta ako da negativno mišljenje?! Hoće li tu doći do sukoba? Jer, ako je već upletena AP i ako se od nje traži mišljenje, šta njeno negativno mišljenje znači u čitavom ovom poslu? Naravno, konačnu odluku doneće Vlada. A, šta ako u međuvremenu bude izglasano nepoverenje Vladi? A, to je sve tu pred nama. Nažalost, možda neće. Inače, ovo je Vlada kojoj treba odmah izglasati nepoverenje. Nažalost, možda neće. Jer, time samo odlažete agoniju i pružate priliku još nekim kriminalcima da se umešaju u budžet ili u zaduženja koja nas čekaju kod stranih banaka. Evo, i danas će nam Svetska banka dati jedno 80 miliona evra kredita. Hoćemo li živeti bolje posle tih kredita?! Koliko smo kredita uzeli od 2000. godine do danas, pa šta smo od toga uradili. Pa zar ne vidite da je "Knjaz Miloš" prodat i da su milioni evra otišli za prodaju, a da nijedan nije uložen ni u jedno novo radno mesto!! Vi ste pretvorili ovu državu u potrošačko društvo. Narod je toliko željan svega, čim do nekog dinara dođe on kupuje potrošna dobra, a i kredite mu dajete samo za potrošna dobra. Jer, nema tog majčinog sina koji sme da kod ove vlade uzme dugoročni kredit!! Ni za kuću, ni za fabriku, ni za neku mašinu koju treba da kupi. Ne, vi mu nudite povoljnosti da otplati za tri, četiri meseca. Za tri, četiri meseca ne pravi se nešto što može da izdržava čoveka, nego nešto što će da mu troši novac i dalje. U principu mi smo za koncesiju. Mi smo i za kreditna zaduženja pri izgradnji, nešto što vi, ne znam iz kog razloga, izbegavate. A, možda postoji neki konzorcijum kod nas koji bi mogao da uzme kredit i da ovo izgradi. Taj će verovatno biti odbačen u ponudi pred komisijom. U principu "za izgradnju smo, za koncesije smo". Ali smo za potpunu otvorenost u radu. Ali smo za to da izbor bude pred svim građanima Srbije i da reference onoga ko je dobio date građanima Srbije na uvid. A ne kao ovaj deo koji se sada radi, koji je otet Borovici, za koji ne znate u stvari ko ga radi. Dali ste ga Austrijancu, a radi ga Preduzeće za puteve iz Užica. Za jedan sitan procenat koji će imati od toga. Ako je moglo taj put da radi Preduzeće za puteve Užice, kako to da nije moglo da dobije koncesiju? Kako to da se našla firmica, koja je uzela "kajmak" a našim radnicima ostavila da lome mašine? Deonica od Horgoša do Beograda je izuzetno laka za rad, jeftina za izgradnju, ima samo jedan most i tu bi trebalo da Vlada Srbije razmisli bezmalo o pobuni jednog dela Srema, koji insistira na tome da se kvota mosta skine na nivo koji je prihvatljiv za vozače, da svrate na obalu Dunava ili u neki sremski grad, a ne da ide gore, po nebesima, na visokim stubovima, prateći kvotu koju ima postojeći most! Pa, zato, ako već znate koliko taj put košta, koliko vredi ova koncesija, a ni idejni projekat ne postoji, onda, evo, imate vremena i da se umešate u to da ovaj most bude urađen u skladu i sa zahtevima struke i sa zahtevima građana. Znam da će mnogi poslanici izbegavati da diskutuju o ovome, posebno predstavnici lokalne samouprave. Pošto je u ministrovim rukama i nož i pogača –ako ti da pare, imaćeš puteve. Ako ti ne da pare, nećeš. Ako ga kritikuješ, nema para. Ako je zainteresovan da negde dobije izbore, ministar će da obezbedi i puteve, i prugu, i jeftin voz do Beograda. Ministar je takav, procenio kako može da bude parlamentarna stranka i koristi to što je novac za tri ministarstva u njegovom resoru. Tako ste zamislili Vladu, tako i vladajte, tako i radite! Ali, ovo je počela bitka za parlamentarna mesta. Imali smo navalu ove političke stranke, sa njenim zakonima, a evo sada navalica od "našeg dragog" ministra, koji brine o kapitalu u investicijama. E, ako već imamo kapitala u investicijama hajde da to podelimo ravnopravno. Hajde da od toga, bar, svaki građanin Srbije ima podjednaku korist.
Hvala. Za reč se javio predsednik poslaničke grupe DS Dušan Petrović. Izvolite, gospodine Petroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine ministre, pre nego što pređem na debatu o ovoj tački dnevnog reda, zaista moram da iskažem svoje duboko nezadovoljstvo time što je ceo parlament ovde juče bio, ili danas, "držan" do 04,30 časova da bi se ministar Lončar, valjda kad se ispavao i ne znam šta sve jutros uradio, sanjao, setio da bi trebalo da povuče zakon. Ne može se tako u Evropu. Nadam se da je to poslednji put da je 250 poslanika ove skupštine, koju je narod izabrao, većina poslanika koji su izabrali ovu vladu, bilo pod torturom izvršne vlasti. Nadam se da parlamentarna većina više neće dozvoliti da bude predmet te torture. Što se tiče nas iz opozicije, mi smo tu da branimo svoje političke stavove i svoja politička ubeđenja. Mogli ste da nas držite ovde i 10 dana, mi bismo svoj posao radili. To, prosto, kao što i sami vidite, nema bilo kakvog smisla. Znači, da pređem na ovu tačku dnevnog reda, DS drži da je od vitalnog značaja za državu da unapredi infrastrukturu i u okviru infrastrukture da, ako ne prvenstvenog, onda svakako među prva dva ili tri sistema po važnosti, bitno da se izgradi putna infrastruktura. Pre nekoliko dana sam sa kolegama iz DS i DSS bio na jednoj parlamentarnoj ekskurziji u zapadnoj Nemačkoj. Tu smo na mnogo važnih mesta istakli potrebu da se Koridor 10 postavi kao jedan od prioritetnih državnih ciljeva i pokušali da približimo svoje viđenje bitnosti ostvarenja ovog velikog infrastrukturnog projekta za celu državu i naciju. Potpuno je, po mom mišljenju, sa one strne političke mudrosti, biti a priori protiv određenog pristupa rešenju ovog problema. Nisam po definiciji protiv toga da se ovo pitanje rešava tako što će biti doneta odluka o davanju određenih putnih pravaca na koncesiono korišćenje onima koji za to budu bili spremni da ispune državi najbolje uslove. Zbog toga ću potpuno dobronamerno da postavim neka pitanja ministru i očekujem da će on ovaj parlament obavestiti o svojim pogledima na ta pitanja. Pre svega, interesuje me kakav je stav gospodina Ilića, a samim tim i Vlade, pošto je ovo Vladini predlog, a ne predlog Ministarstva kapitalnih investicija, na to što nije urađena studija izvodljivosti ni za jedan od ovih predloženih putnih pravaca, ni za jedan od ovih predloga koncesija. Po članu 100. Zakona o planiranju i izgradnji neophodno je da bude utvrđeno, pre nego što se otvori ova procedura, sve što je nužno da bi mogla da bude doneta odgovarajuća odluka. Ta studija izvodljivosti je postala sastavni deo našeg života, jer dok nismo dobili Studiju izvodljivosti od Evropske unije, nismo mogli da napravimo taj formalni korak napred u prključenju Evropskoj uniji. Studija izvodljivosti je potrebna i za svaki put koji država ima nameru da radi na bilo koji način, bilo kao investitor, bilo tako što će putem koncesionog ugovora angažovati nekog izvođača. Dakle, kako za putni pravac od Horgoša do Novog Sada, od Novog Sada do Beograda, od Beograda do Požege, tako i za putni pravac od Niša do Dimitrovgrada, kako Zakon o planiranju i izgradnji kaže, neophodno je bilo prvo utvrditi od strane onih koji su za to licencirani, sposobni da to učine, kojim bi to trasama ovi putni pravci trebalo da idu? Na osnovu toga, bilo bi moguće utvrditi koliko bi to koštalo. Neophodno je utvrditi koliki je predviđen obim saobraćaja tim putnim pravcima, kolika je frekvencija saobraćaja; koliko svaki dan automobila, kamiona, vozila prođe putnim pravcem od Subotice do Novog Sada, od Novog Sada do Beograda, od Beograda do Požege i od Niša do Dimitrovgrada. Niko ne može da da prognozu i da donese odluku o tome da li je verovatna isplativost izgradnje ovih putnih pravaca, dok nemamo na jedan validan način utemeljen dokaz o tome kolika je gustina saobraćaja na ovim putevima. Naravno, ono što je veoma bitno i što se ne čini uvek kao važna stvar, a to su uticaji na životnu sredinu koji, takođe, moraju biti bitan element studije izvodljivosti. Koliko mogu da vidim iz materijala koji je ovoj skupštini priložen, Vlada Republike Srbije je na predlog ministra Ilića prosledila ovoj skupštini Predlog za donošenje odluke o koncesiji, a da nema te studije izvodljivosti, iako je to izričita zakonska naredba. U 2003. godini, tadašnja vlada je donela Uredbu koja je regulisala prostorni plan, a tiče se taj prostorni plan ovog putnog koridora od Niša do Dimitrovgrada. Kako stoje stvari, postoje četiri moguće trase kojim bi put od Niša do Dimitrovgrada mogao da ide, pa će sigurno ministar ovde obavestiti parlament o tome zašto je izabrana baš ova trasa koja stoji u Predlogu koji se nalazi pred ovim parlamentom. Zašto ne neka od preostale tri trase? Na osnovu kojih parametara je ministar predložio Vladi, a Vlada ovom parlamentu da se baš ova tzv. "brdska ili planinska trasa" nađe ovde pred nama? Onda jedno zaista pitanje koje zbunjuje, na koje građani, a i mi ovde očekujemo da dobijemo odgovor: koliko se da videti iz ovog projekta, budućem koncesionaru će biti ustupljeno naplaćivanje putarine na putnim pravcima koji su već gotovi i koje je Republika Srbija, od para, novca poreskih obveznika, izgradila. Koliko mogu da vidim, trebalo bi da putarina od Beograda do Subotice bude ustupljena, putarina koju sada ubira Direkcija za puteve, odnosno Ministarstvo kapitalnih investicija, odnosno Ministarstvo finansija Republike Srbije i budžet Republike Srbije, onome ko dobije pravo da gradi put od Subotice do Požege. Ukoliko budemo usvojili Predlog Vlade, ovaj parlament više nikakav uticaj nema na to kakav će ugovor o koncesiji biti zaključen. Prepuštamo Srbiju u ruke Vlade i u ruke gospodina Ilića. Ne želim ništa loše tu da prejudiciram, želim da otvorim to pitanje i da oni zaključe ugovor sa budućim izvođačem radova – da oni odrede kada bi ti radovi trebalo da počnu, da oni odrede koliko dugo će taj koncesionar naplaćivati putarinu sa puteva koji su već završeni novcem poreskih obveznika Srbije. Pitanje koje takođe želim da postavim gospodinu Iliću jeste, zašto ne postoji predlog da se radi cela magistrala, odnosno ceo put koji bi trebalo da poveže Beograd sa južnim Jadranom? Zašto samo do Požege? Šta ćemo da radimo od Požege do crnogorske granice? Po kom je to rezonu sada Požega? Ja, inače, veoma volim i imam dosta prijatelja u Požegi i u Čačku, ali zašto do Požege? Kako će sada,ovde vidim nekoliko poslanika vladajuće većine iz Šapca, ja sam opozicija pa nemam problem da objasnim kada Vlada nešto loše uradi, ali ima ovde iz SPO iz Bogatića, ima iz Šapca jedan poslanik iz G-17 plus, jedan je iz DSS, ili poslanici iz Valjeva, kako će oni da objasne svojim građanima zašto se taj Krak ne širi prema Šapcu i prema Valjevu, nego baš do Požege ide?! Naravno, ovo je jedan primer i pretpostavljam da će ministar dati adekvatan odgovor.
Izvinite gospodine Petroviću, da li koristite i drugih 10 minuta?
Koristim i drugih 10 minuta. Veoma je bitna odluka i šta ćemo sa Kragujevcem da radimo. Veliki broj poslanika sa velikim zanimanjem očekuju odgovor, a zašto Kragujevac ne bi sa najvećom frekvencijom saobraćaja, između jednog grada i autoputa i Koridora 10, sa najvećim brojem saobraćajnih nezgoda, sa najmanjom bezbednošću na putevima, zašto nema autoputa između Kragujevca i Beograda. Ali, dobro, svako naseljeno mesto i svaki grad u Srbiji može da postavi ovo pitanje i to je odgovor zašto je potrebno prvo uraditi studiju izvodljivosti, da bi svaki poslanik ovde i svaki građanin Srbije mogao na osnovu činjenica da prosudi da li je Vlada, ministarstvo i ovaj parlament, da li su doneli dobru odluku ili ne. Ova skupština će u danuza glasanje doneti jednu od najvažnijih odluka, koja će uticati na ubrzanje privrednog razvoja Srbije ili će onemogućiti ubrzanje privrednog razvoja Srbije. Ukoliko Srbija donosi loše odluke ovakve vrste, ukoliko ne budemo uspeli da podignemo svoju infrastrukturu na najbolji mogući način, u što kraćem vremenu, nećemo uspeti da se priključimo EU onoliko brzo koliko je to moguće. Želim da pohvalim ministra Ilića za jednu izjavu i za jednu nameru koju je obelodanio pre nekoliko dana, a to je: da čisti rečni tok Save, da otvori jednu arteriju rečnih tokova i da povežemo zemlju sa velikim lukama u Hamburgu i sa velikim morskim lukama u zapadnoj Evropi. To je dobro i ono što je dobro treba istaći, a ono nad čim postoji senka sumnje, mora da bude na adekvatan način ovde raspravljano. Ukoliko ne dobijemo odgovore na sve ove činjenice koje su važne, ja pozivam ovaj parlament da na sebe ne preuzima rizik donošenja odluke nad kojom neće imati kontrolu. Neće onda biti kriv predsednik Vlade i neće biti kriv gospodin Velimir Ilić, nego ćemo biti krivi mi. Želim, i obraćam se, pre svega poslanicima vladajuće većine, da imate punu svest o tome. Blizu su izbori, dame i gospodo, prema tome, nalazite se pred donošenjem jedne od odluka koje će u bitnom uticati na to koliko ćemo brzo svoju državu uvesti u EU.
Za reč se javio zamenik predsednika poslaničke grupe DSS, Dušan Proroković.
Poštovani gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, ja bih voleo da je srpska privreda bar slična po svom stepenu razvoja sa nekim skandinavskim državama pa da ne moramo da pričamo o koncesijama, nego da naša privreda može da isfinansira gradnju putne, železničke i ostale infrastrukture. Nažalost, danas smo tu gde jesmo i mislim da smo se svi složili da, ili putem koncesija ili putem kreditnog zaduživanja, mi imamo jedan način da dođemo do bolje putne infrastrukture. Koncesije se u ovom slučaju raspisuju po BOT-modelu, što mislim da je dobro, jer države koje su radile po drugim modelima nisu imale uspešne koncesije ili su ih čak poništavale zbog nekog kasnijeg razvoja događaja. Ovaj model obuhvata tri komponente, a to je: izgradnja, održavanje i korišćenje. Čak i u nekim državama zapadne Evrope gde nije bilo potrebe za koncesijom, dolazilo je do njihovog raspisivanja, ne zbog značajnijeg finansijskog priliva nego zbog problema sa održavanjem putne infrastrukture. Dešavalo se da država treba nešto da izgradi, da sa njim upravlja, isto to i da održava, dolazilo je do sukoba nadležnosti, dolazilo je do bržeg propadanja putne infrastrukture, tako da se koncesija zbog dvojakog efekta primenjivala. Činjenica je da je kod nas stepen razvijenosti infrastrukture gori nego u okruženju. Srbija kasni u odnosu na države iz okruženja. Sam ministar je spomenuo nekoliko primera. Dakle, izgradnju autoputa Budimpešta-Split, zatim, železničkog pravca Budimpešta-Tuzla-luka Ploče, takođe, najavljuje se od jednog velikog zapadnoevropskog konzorcijuma mogućnost izgradnje "Jonsko-Jadranske magistrale", čime bi Srbija bila zaobiđena. Mi sa tim ne smemo da se pomirimo, mi to ne smemo da dozvolimo i ovo je jedan od prvih koraka koje Srbija čini kako bi stigla svoje susede i kako bi ostvarila svoj i strateški i nacionalni interes. Naš strateški interes jeste da dođemo do bolje putne infrastrukture jeste da imamo mnogo veći stepen razmene ljudi, robe i usluga, mnogo veću frekvenciju saobraćaja na našim putnim pravcima, mnogo veću zaposlenost naših privrednih subjekata na poslovima izgradnje, a naš nacionalni interes jeste da koncesije uvezujemo, da ne dajemo samo koncesionarima profitabilne i isplative putne pravce. Nije nikakva tajna da putni pravac Beograd-Mađarska granica jeste profitabilan. Sutra ćemo naći koncesionara za taj putni pravac, ali isto tako nije nikakva tajna da putni pravac Beograd-Požega, vrlo je diskutabilno da li je isplativ ili nije. Ali, srpski nacionalni interes jeste da pravi "Ibarsku magistralu". Srpski nacionalni interes jeste da ima autoput do Požege, da na takav način vezuje saobraćaj iz Crne Gore za Beograd, saobraćaj sa Kosova i Metohije za Beograd. Srpski nacionalni interes jeste da o ovom pitanju ponovo razmišlja za nekoliko godina, kako bi se put i od Požege, odnosno od Čačka prema Kosovu i od Požege prema Republici Crnoj Gori, kako bi se putna infrastruktura podigla na odgovarajući nivo. Ovo jeste velika šansa za angažovanje naših domaćih proizvodnih kapaciteta i za povećanje nivoa zaposlenosti, i mislim da naša privreda, pre svega građevinska operativa, u narednoj godini ima veliku šansu. Slažem se sa svim prethodnim govornicima da nam je potrebna potpuna transparentnost, potpuna javnost u radu, jer pitanje raspisivanje koncesija, određivanje koncesionara, određivanje cene po kojoj će se to raditi, jeste bilo diskutabilno u nekim državama u okruženju. Mislim da sebi ne smemo da dozvolimo taj luksuz da se u Srbiji ponovo otvaraju nove afere, ali ne smemo da dozvolimo sebi ni taj luksuz da teramo strane investitore od Srbije. Isto tako ne bih se složio sa prethodnim govornikom. Pitanje projekta koji se donosi pre izdavanja koncesije je vrlo diskutabilno. Znate šta, možda će koncesionar imati mnogo bolje tehničko rešenje, nego što je Ministarstvo ili Vlada Republike Srbije predvidela. Možda će koncesionar naći opravdanje da nešto izgradi, ili svoj finansijski, tehnički, bilo kakav drugi interes i to jeste tako rađeno i u drugim državama. Takođe, pitanje uvezivanja putarine ne stoji. Vi koncesionaru ili morate dozvoliti da produži vreme korišćenja koncesija na određenom pravcu, sa 10 na 30 godina, da bi mu se isplatio uloženi novac,ili morate da uvežete putne pravce, kako biste mu dozvolili da ubira putarinu na mnogo više kilometara, jer znate šta bi se desilo u praksi. Pošto je manja frekvencija saobraćaja, na putu Beograd-Požega, onda bi na primer putarina od Požege do Čačka koštala 600 dinara, a pošto je mnogo veća frekvencija saobraćaja od Novog Sada do Subotice, tamo bi putarina koštala 100 dinara. Ja tu ne vidim nikakvu logiku. Na ovaj način postiže se dvostruki efekat. Finansijski zahtevi koncesionara se ispunjavaju, a na teritoriji cele Republike Srbije se ujednačava putarina. Zbog toga DSS će podržati ovaj predlog Vlade Republike Srbije i Ministarstva za kapitalne investicije, uz još jedan poziv da želimo da sve bude transparentno i javno.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: SRS, DS, DSS i SPO-NS. Dajem reč po tom spisku narodnom poslaniku Miloradu Beliću, a drugi na spisku je narodni poslanik Gordana Čomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, ne bih govorio o opravdanosti izgradnje autoputa i uopšte infrastrukture, infrastrukturalne mreže kroz Srbiju. U mišljenju koje smo dobili od Vlade, odnosno u ekspozeu ministra Ilića sasvim je jasno predočeno da se radi o strateškom nacionalnom interesu. To je dovoljno i kao što stari Latini kažu – pametnom dovoljno. Nešto bih rekao o onome što se dešava u našim okruzima odakle mi dolazimo, u našim gradovima i sredinama, pa sasvim drugačije razmišljam nego jedan od prethodnika koji je govorio da će to biti jedan od problema prilikom nekih narednih izbora da mi kao poslanici obrazložimo zašto smo glasali za koncesiju, odnosno, za ovako jednu veoma bitnu odluku. Vidite, što se tiče putne mreže u Kolubarskom okrugu, prošle godine je Svetska banka odobrila kredit za rehabilitaciju putne mreže puteva u Srbiji i sa zadovoljstvom mogu da kažem da je Kolubarski okrug dobio najveći deo toga, da su rado otpočeli i da samo čekamo da oni budu intenzivniji. Radi se, pre svega, o rehabilitaciji Valjevo-Šabac, Valjevo-Loznica i Loznica-Šabac. Naravno, nije to slučajno dobila zapadna Srbija, to je samo jedan od delova Srbije u kome se nalaze veoma loši putevi, a svi mi koji prolazimo i koji imamo potrebe da idemo našim srpskim putevima znamo da je nešto malo bolja situacija i u drugim delovima Srbije. Međutim, izgradnjom ovog autoputa do Požege, neće autoput prolaziti, kako je malopre neko od govornika ovde aludirao, kroz centar grada, nego nekih 20 kilometara od Valjeva, a isto tako, biće na jednoj pristojnoj udaljenosti da bi se ispoštovali svi oni zahtevi prilikom izgradnje puteva i od ostalih većih gradova, odnosno centara. Konkretno, u valjevskom kraju, taj autoput će se, odnosno Valjevo će praktično imati priključak na nekih dvadesetak kilometara od Valjeva, negde oko Slovca, što je opet veoma značajno za ostale regije, a rekoh malopre da se radi rehabilitacija puteva Valjevo-Šabac i Valjevo-Loznica. Voleo bih da moje kolege poslanici koji dolaze upravo iz tih okruga kuda će prolaziti ova maršruta autoputa objasne svojim biračima zašto će biti protiv ili zašto su bili uzdržani danas, odnosno kada bude bio dan za glasanje po pitanju davanja saglasnosti, odnosno mislim na koncesije. Zašto će, recimo, da bude i moj kolega poslanik iz Požege ili moj kolega poslanik iz Lazarevca, sasvim svejedno ili iz Tamnavskog okruga, pa malopre i uvaženi kolega iz Mačvanskog okruga, zašto bi bio protiv, zašto bi bio uzdržan. Ne bih voleo samo da dobijem obrazloženja onog tipa na koje smo već navikli – sve što dolazi od vladajuće većine, to ništa ne valja, vrlo je sumnjivo, ali mogu da razumem i određene rezerve koje su nesumnjive, a mogle su se čuti danas, s obzirom na to da je u prethodnom periodu izgradnja puteva za sobom je nosila i niz zloupotreba, odnosno uključivanje mafije. Dilema da li ćemo mi davanjem saglasnosti, odnosno davanjem svog glasa za ovu koncesiju, dalju sudbinu celog posla prepustiti Vladi, mislim da ne stoji, a ne stoji iz prostog razloga, jer ova vlada i do sada je pokazala da ima kredibilitet, pa sam siguran da će i u utorak to potvrditi; sigurno se neće posao prepustiti onima kojima je to bilo u prošlom periodu, mislim pre svega i na Čumeta, na Rašetu, na Čedu i ostalu mafiju koja se pojavljivala. Toga sada na našim putevima nema. Mi o tome možemo sa zadovoljstvom da govorimo i iz tih razloga pozivam, pre svega, kolege poslanike koji dolaze iz svih ovih predela kuda će proći ova maršruta, odnosno trasa autoputa da daju svoj glas kada bude došao dan za glasanje. Što se tiče poslaničke grupe SPO i NS, razumljivo, mi ćemo podržati ovaj predlog.
Za reč se javio ministar, ali pre toga po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatam ovde svaku vrstu diskusije i rasprave, i argumente za odbranu predloga i argumente protiv, ali ne mogu da se složim da u Skupštini prođe ovakva diskusija, a da svi ne osudimo manir narodnog poslanika da proziva poslanike kroz čija će mesta proći buduća trasa kako moraju ovde da izađu i da glasaju! Sada vas pitam gospodine poslaniče, zašto bi onda glasali oni kroz čija mesta ne prolaze? Vi sebi pravite neke poene ovde. Sada ste vi iz dela gde će da se napravi put, pa baš da vidim da li će ovaj iz opozicije koji je iz istog tog mesta, da li će on biti protiv da tamo narodu kaže, ne, ovaj nije hteo da vam pravi put. Kada gradite put i prođe put kroz 15 opština, ostalo je još 180 opština kroz koje nije prošao. Nikada ne prozivajte one kroz čije opštine prolazi, da oni moraju da budu za taj put. Nađite razloge da oni krozčije opštine ne prolazi, da oni budu za taj put. Ako već predstavljate ovde ministra koji raspolaže, u čijim su rukama i nož i pogača, branite njegov predlog na mnogo argumentovaniji način, jer u poslaničkoj grupi SRS ima poslanika kroz čije će opštine proći ovaj autoput. Šta hoćete, da ih prozivate da nisu glasali, to je moral? Hoćete vi da se hvalite da je vaš ministar napravio put kroz vaše mesto, a poslanik SRS nije hteo da glasa za taj put. Prošla su ta vremena. Na taj način niti se gradi Srbija, niti se grade dobri odnosi. To ostavite sa sitnu pilićarsku politiku u opštinama i recite samo kako ste ih doveli, kako ste ih dobili na izborima, tako, što je ministar opredelio pare, pa dao za nekoliko opština novac da se izgrade putevi pred same izbore. To nije naš manir. Mi imamo ideologiju, imamo program, kada smo "za", onda smo "za", kada smo "protiv", onda smo "protiv". Imamo argumente kada smo "za" i imamo kada smo "protiv", i nikada nećete čuti poslanika SRS da je protiv izgradnje puta. Ja samo tražim da sve bude apsolutno čisto i pod kontrolom, a nemam poverenja da će biti. Pružite mi pravo da nemam poverenja u to da će sve biti čisto, jer nije sve čisto u Srbiji, ni u tom novcu, ni u naplati putarine, ni u projektu, ni u čemu nije čisto. Zato vas molim da očuvate dostojanstvo ove skupštine, da se ne obraćate poslanicima koji će glasati "za" ili "protiv", to nije vaše pravo. Ja mogu sada da vas upozorim za koliko ste samo pogrešnih odluka glasali, a poslanici za to ne prozivaju.
Reč ima ministar Velimir Ilić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, ja sam saslušao čelne ljude stranaka koji će učestvovati u glasanju i imam neke svoje primedbe. Moram odgovoriti na pitanja radi dalje diskusije, da se ne bi ponavljale neke stvari. Prvo, predsednici opština, i stalno potenciranje – stranka – ministar – stranke, opštine, gradnje, pa bih voleo da mi jedan predsednik opštine kaže da je nešto tražio, da je opravdano, a da ja nisam ispunio, bez obzira iz koje je političke opcije. Bio sam korektan prema svim predsednicima. Ne može se sve odjednom. Mi nemamo američki budžet da možemo sve odjednom. Ide po nekom programu prioriteta. Sada se radi Mačva, ići ćemo za Bosilegrad, ići ćemo na "jug". Radilo se koliko se moglo u svim delovima Srbije, po nekom prioritetu, a taj prioritet određuje Savet Direkcije za puteve, a ne ministar. Prema tome, tačno je da uvek ima kriminalaca i kriminala, svuda. Toga ima i u telekomunikacijama, u putevima, u naftnoj privredi i svuda! Bilo je i biće! Mi ne možemo sada reći da nećemo da gradimo dok to ne iskorenimo. Moramo da iskorenimo koliko god možemo. Trudio sam se da sklonim neke iz ovih poslova o kojima ste vi diskutovali i uspeo sam u tome, ali ne može sve odjednom. Borim se, ostali su duboki koreni. Priče da će raditi strane firme, nosiće koncesiju, ali uslov u koncesiji je jedan - da će sva radna snaga i izvođači biti iz Srbije. Zašto do Požege, pitanje je sledeće. Vi dobro znate da je Srbija usvojila Prostorni plan Srbije i predvidela Beograd - Južni Jadran, ali samo do Požege. Od Požege dalje nije urađen Prostorni plan, a za izradu i usvajanje prostornog plana treba neko vreme od najmanje godinu dana. Taj postupak je u toku. Vi znate da imamo dve varijante oko kojih se bore stručnjaci i da ćemo morati da se odlučimo za jednu od varijanti da uđe u usvajanje prostornog plana. Znači, Prostorni plan do Požege je usvojen u Skupštini Srbije, a ne do Užica ili nekog drugog mesta. Rečeno je da je investicija Beograd - Bar bila najskuplja u istoriji. Pruga je uvek jeftinija, bar duplo, Minić zna, od autoputa. Ako se ide na autoput Beograd - Bar, znači, duplo će biti veća investicija od pruge Beograd - Bar. Nepoverenje Vladi. Uvek se glasa o poverenju Vladi, svakih nekoliko meseci. To je bilo i biće. Mi ne možemo stati i čekati da se završi taj proces. To uopšte nije bitno. Ova vlada je sigurna da će dobiti poverenje, i idemo dalje. To je jedan normalan proces. Međunarodni tenderi. Vi znate da su sve ove koncesije na međunarodnim tenderima i da mi ne možemo naložiti onima koji ulažu novac da isključe međunarodne ponuđače. A naše firme?! Mi smo napravili jedan dobar konzorcijum i on je prošao tender za Bešku. To je velika investicija i nadam se da će naši izvođači biti dovoljno mudri da se okupe ponovo u konzorcijume velikog tipa, i da će uspeti da prođu. Priča se o mostu kod Beške, mesecima. To je takva glupost; Marijan Rističević nalazi tamo neke pukotine, a izađu eksperti, konstatuju da je to "dilatacija" na mostu i napišu u zvaničnom izveštaju, one slike koje su se pojavile, da je to sastavni deo konstrukcije. Ako će Marijan da pregleda mostove, onda smo stvarno došli u vrlo tešku situaciju. Drugo, ako će ribolovci na Dunavu da određuju visinu mosta da bi silazili da bolje pecaju, onda smo propali načisto! Prema tome, stručnjaci, međunarodni i naši eksperti, usaglasili su se da most mora da bude blizanac, i samo u tim uslovima su danas odobrena sredstva. Danas je potpisivanje ugovora, međunarodni tender se završava 27. maja, a posle 27. maja se odlučuje ko će biti izvođač radova – ko da najbolje uslove. U Vojvodini praviti tunelda se dođe na most, ili useke od 30 metara, to samo može da zamisli neko, ne znam kakav je to stručnjak, ali ribari su prihvatili da je to veoma važno. Treće, tamo gde bi se ulazilo na spušteni most na Beškoj, nalazi se ogromno klizište. Tačno je da je most, čim je niži, on je jeftiniji. Sanacija klizišta košta više nego izgradnja mosta. To je veliko klizište koje je krenulo ka Dunavu i ugrožava jedan stub koji će morati da se sanira. Sanacija samo tog stuba i klizišta postojećeg mosta koštaće preko 20 miliona evra. Prema tome, praviti tunel u zoni klizišta i u samom klizištu, to stručnjaci nisu prihvatili ni da raspravljaju. Međutim, imamo jednog projektanta koji je uporan. Kada je prošao sve revizije i komisije, kada je izgubio sve pozicije, on se obratio meštanima i ribarima sa Beške; da izađu da blokiraju most i da traže da njegov projekat prođe, a njegov projekat neće niko da finansira. Ne možemo uraditi nešto što niko ne prihvata u Evropi. Kaže se da nije u redu što koncesija ide vezana, jer samo je jedan most u Vojvodini. Tačno, ali taj jedan je skuplji nego svi do Požege zajedno, puta dva. Znači, jedan ali mnogo skup, ide preko Dunava. Priča da li treba Ibarska magistrala da bude autoput. Ljudi, to je put smrti, Ibarska magistrala! Tamo gine znate koliko ljudi sedmično. Hiljadu ljudi gine godišnje na putevima, od toga skoro 50% na Ibarskoj magistrali, a 16.000 invalida godišnje na putevima Srbije!! Prema tome, da li treba ili ne treba, dileme nema. Studija izvodljivosti. Naravno da je urađena. Imate sve tačke gde je tačno "brojan" saobraćaj. Najveći saobraćaj na Ibarskoj magistrali je kod Lazarevca - 16.000 trenutno, u Preljini - 8.000. Urađena je studija. Ko bi prihvatio da radi koncesiju bez ikakvih pokazatelja? Vi to dobro znate. Mom prijatelju iz DS bih želeo da kažem - vi niste opozicija u parlamentu. Vaš član je moj zamenik ministra i imate dva pomoćnika kod mene u Ministarstvu. Miodrag Jocić je zamenik ministra bio u prošlom i ostao je sada, cenim ga kao stručnjaka. On je predsednik Komisije za koncesiju i za studije. Ako niste znali, da znate. Moj pomoćnik za železnički saobraćaj, (Bošković), funkcioner je DS. Vi to dobro znate. Prema tome, vi u parlamentu niste opozicija, vi ste u vlasti. Imate dva pomoćnika i jednog zamenika u Ministarstvu za kapitalne investicije. Zatim, projekat i sva ispitivanja na autoputu uradio je CIP i Institut za puteve, koje su među najelitnijim firmama za to u Evropi. Urađen je "uticaj" na životnu sredinu; urađeno je područje Kolubare, urađen je generalni plan, rade se idejni projekti, završavaju se krajem juna, i izvođački projekat. Prema tome, sve ide po zakonu i protokolu. Gospodo, jesam sada ministar i iz kolike sam stranke, to nije bitno. Možda će ona biti i velika, možda će biti manja, videćemo, biće još izbora, ali vi koji me kritikujete što ovo radim, do juče ste imali vaše ministre baš na mom mestu i nisu ovo uradili. E, što sam se ja setio da radimo, to je sada moj problem. Vaši nisu. Što nisu oni radili? Što se tiče Kragujevca, da ste živi i zdravi gospodine iz Šapca, autoput u Kragujevcu je počeo da se radi i tri kilometra se već rade, koliko je imalo projektne dokumentacije, a ostali deo se projektuje. Očekujem da ćemo veoma brzo završiti autoput od Kragujevca do Lapova. Znači, oko tri - četiri kilometara. Tačno je da je dobro što se radi Sava, jer prolazi pored Šapca. Mi smo našli sredstva i radićemo da bude plovna. Mora i neko drugi da dobije put. Znači, nije dobro što ne prolazi pored Šapca, a i da prolazi autoput pored Šapca valjalo bi. Ima jedan neposredno pored Šapca, nemojte se ljutiti. Drugo, tačno je da u koncesiji utiču tri faktora: cena putarine, broj auta i broj godina. Ako raste cena putarine godine se smanjuju, i broj auta ako raste godine mogu da se smanje. To se "pravi" kroz koncesioni akt. Evropska unija je postavila jedan uslov - 2007. godine jedinstvena putarina u celoj Evropi. Znači, sve cene putarine biće iste i to će biti veliki podsticaj za razvoj putne privrede u Srbiji. Tražili ste zašto nije priložena dokumentacija na uvid. Gospodo, znate li vi da dokumentacija za jedan autoput ne može da stane u jedan kamion. Ko želi da vidi može da dođe u CIP ili u "Institut" i da pogleda dokumentaciju. Tačno je isto da će autoput prema moru povećati saobraćaj u Vojvodini za 60 posto, jer će povući celu Evropu, srednju Evropu ka Jadranskom moru. Ponavljam, ako mi sada kažemo da u zemlji ima kriminalaca, sumnjamo da će radovi biti i uvek nešto sumnjamo, Hrvati će napraviti autoput, Bugari i Rumuni će napraviti, i kad mi ne budemo sumnjali niko neće želeti da ulaže i niko neće imati interes više za naš autoput. Prema tome, ako ima još nekih pitanja, vrlo rado ću odgovoriti, ali mislim da sam bio vrlo jasan.
Prvo po Poslovniku narodni poslanik Miroslav Janković, replika gospodina Belića na izlaganje gospodina Nikolića, pa replika gospodina Nikolića na izlaganje ministra Ilića. To je redosled za sada.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, reklamiram Poslovnik, član 100. u kome stoji u stavu 1. da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Ukoliko to narodni poslanici ne čine, rade direktno protiv interesa građana Srbije. Očekivao sam posle izlaganja gospodina ministra da ćemo se bar oko nečega složiti, a to je da je interes Srbije da se grade koridori, da se grade putevi. Očigledno srpska posla, nismo se ni tu složili. Pre nekoliko dana sam bio u prilici da sa nekoliko poslanika Republičke skupštine boravim u Albaniji, u Tirani, na tripartitnom sastanku parlamentaraca Bosne i Hercegovine, Srbije i Albanije. Albanci su istakli svoj strateški interes, gradnja koridora od Drača do Niša, normalno preko Tirane i Prištine. Prvo pitanje za sve vas - da li mislite da će se albanski parlamentarci oko toga raspravljati i svađati do čijeg sela će doći neki krak ili ići put? Da li mislite da već nemaju novca bar za deo od Drača do Prištine? Dakle, dok se mi ovde preganjamo oni će verovatno međunarodnoj zajednici nametnuti, vi se smejte, zabavljajte se, a posle će uvek neko biti kriv, kriva će biti vlast. Ova vlast, ova vlada je predložila ovo. Ukoliko parlament ne veruje, molio bih gospodina ministra neka se pokrene inicijativa, neka se odmah ovde osnuje neki međuparlamentarni odbor za nadzor, za praćenje, koji će, ako treba, redovno Skupštinu izveštavati dokle se stiglo u postupku, ali nepoverenje unapred samo će nas sprečiti da uradimo ono što valja za građane Srbije. Zato vas molim da se bar oko nečega složimo.
Izvolite, gospodine Beliću, replika na izlaganje gospodina Nikolića.
Ne bih zaista imao potrebu da se javljam, ali čini mi se da sam pogrešno protumačen. Prosto rečeno, nijednog trenutka nisam imao nameru da prozivam ovde bilo koga od mojih kolega poslanika, apsolutno, ali zar nije sasvim prirodno ovaj deo autoputa od Subotice, Novog Sada, Horgoša do Požege, pa svuda kuda prolazi ta deonica, prirodno je valjda da će ti ljudi glasati za to. A isto tako je prirodno ako u blisko vreme, u doglednoj budućnosti budemo u situaciji da glasamo i za neki drugi koridor, odnosno neki drugi deo Srbije, valjda je sasvim prirodno da ćemo se opet usaglasiti. Prvi ću ja glasati za to, ako budem imao prilike. Znači, sada smo u situaciji da glasamo za ovo što nam je ponuđeno, daće Bog u nekoj doglednoj budućnosti bićemo u situaciji da glasamo za nešto drugo i sasvim prirodno da ćemo glasati.
Replika gospodina Nikolića na izlaganje ministra Ilića, pa potom replika gospodina Avramova, jer je pomenut lično u izlaganju.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre da odgovorim na ove primedbe. Ako je prirodno da glasaju oni kroz čije opštine put prolazi, onda je neprirodno da glasaju oni kroz čije ne prolazi. Vi to tako postavljate. Prirodno je da svi glasaju koji su za to, a ne oni koji tamo žive. Zanimljivije je ovo što je gospodin Janković rekao, on uvede u to da poslanik ako izrazi sumnju radi protiv naroda. Još kaže - ako ovo ne izglasamo radili smo protiv naroda. Vi imate većinu, pa glasajte kako god hoćete, ali ako je to shvatanje demokratije da ne možemo da izađemo i da kažemo protiv čega smo i za šta smo, a da vi ne izađete i da nam kažete da smo protiv naroda, onda neću da živim u takvoj demokratiji. Okanite se politike ako tako shvatate demokratiju. Ako izlazak opozicionog poslanika za govornicu tumačite radom protiv naroda, vi znate ko radi protiv naroda, onaj u čijim su rukama poluge moći, onaj ko može da izda državu i narod. Poslanik koji ovde javno iznese stav radi protiv naroda i dobijete aplauz poslanika većine. To liči na vremena posle kojih je uvedena akcija "Sablja". Ministar je u drugom delu svog odgovora na naše primedbe sve do pred sam kraj zaista ličio na ministra, izneo deo podataka. Na kraju mu je falilo još da digne ruke i da se ljubi ovde sa egzaltiranim poslanicima većine, ali početak je bio u maniru gospodina Ilića. Pamtim gospodina Ilića kada je ležao na smetlištu u Čačku, nije dao da izvode radove, da mu ne prave tu smetlište! To je bilo veličanstveno. Poveo narod, legao na put, pa hajde zgazi Velju Ilića. Sada kada stanovnici Beške imaju primedbe na usvojeni projekat koji će biti izgrađen, ne mogu oni to da zaustave, ministar kaže - leže po putu ribolovci. Nije u redu, gospodine ministre. Oni koji su protiv vas i oni su borci za demokratiju, oni su borci za nešto bolje. Niste samo Vi dok ste se borili bili borac, i kada ste utovarili, da li je bio buldožer ili bager, i doterali ga iz Čačka u Beograd, da vas baš niko ne zaustavi, i kada ste šamarali policiju, o tome postoje podaci na video trakama – niste samo Vi bili borac za demokratiju, gospodine ministre. Kako se promeni to shvatanje borbe za demokratiju čim sedoste u fotelju. Sada i onaj ko je protiv vas on je ribolovac. Šta fali ribolovcima? Mogu i ribolovci da se bore za demokratiju. Ne moraju samo magistri da se bore za demokratiju.
Pridružujem se podršci da se pravilno ne razdvaja lov i ribolov. Izvolite, gospodine Avramov. Vi ste pomenuti u jednom od izlaganja, kada ja nisam bio tu, poimence.
Dame i gospodo narodni poslanici, igrom slučaja sam u ovom parlamentu narodni poslanik, a ujedno i predsednik opštine Šid, gde je gospodin ministar direktno rekao - neka mi se obrati neki predsednik opštine kome nisam pomogao, a obratio mi se za pomoć. Gospodin ministar je posetio našu opštinu Šid inkognito i nenajavljeno, obilazio granične prelaze, video granični prelaz Šid-Tovarnik, koji liči na srednji vek, rekao direktno u kameru da će pomoći da se tamo nešto završi, a da mu se niko nije od opštinskih vlasti obratio. Mada smo se mi obratili još u decembru 2004. godine po tom pitanju, još ni do dan-danas nemamo odgovor. Iako je opština jedina devastirana u Vojvodini, ona je smogla hrabrosti, skupila pare da dovuče struju, vodu i telefon do graničnog prelaza Šid-Tovarnik, koji je udaljen od grada nekih pet do šest kilometara. Tražili smo od Ministarstva za kapitalne investicije samo da nam dostave za koliko pomeraju granicu, pošto znamo da se granica pomera ka samom Šidu nekih 100-150 metara, i ni to do danas nismo dobili kako bismo sproveli struju na tom graničnom prelazu. Inače, sama opština Šid ima sedam graničnih prelaza. Od tih sedam jedan je železnički, a jedini granični prelaz koji liči na granični prelaz je Batrovci, koji je takođe u rekonstrukciji, koji je bio na međunarodnom tenderu i dobili su da određena gospoda rade taj granični prelaz. Za ovaj Šid-Tovarnik, gde se mi zalažemo, gospodin ministar se nije udostojio ni da kaže - biće tu i tu, dovedite struju dotle i dotle. Mi ćemo dovesti struju odmah, gospodine ministre. Eto, samo toliko, da ne bude da ste vi svima pomogli, da ste vi svim predsednicima opštine, onako kako ste rekli, nešto uradili, ali evo kod nas ste samo prošli, a u radili niste ništa a granični prelazi su katastrofalni, to znate i sami. Hvala.
Hvala gospodine Avramov. Imajte u vidu pomozite Šidu. Izvolite, gospodin Janković. Samo jedan dodatak zbog ličnog pominjanja u izlaganju gospodina Nikolića, shvatio sam, izvolite.
Hvala. Pa, gospodin Nikolić je veliki majstor u rečitosti i tumačenju tuđih reči, i izvrtanju, ali mislim da me je samo pogrešno protumačio i pogrešno razumeo. Interes građana se ovde štiti kada se oko strateških pitanja dogovaramo i pokušavamo da nađemo rezultantu, i zaštitimo interes svih građana i države Srbije. Kada su strateška pitanja na dnevnom redu onda moramo da uložimo napor u pravcu dogovaranja, a tamo gde se razlikujemo, to su već stranačka prepucavanja, sitni stranački, lokalni interesi. Molim, ovde, naročito šefove poslaničkih klubova da uvek imaju u vidu zajednički interes, državni interes i interes građana i naroda Srbije. A, stranačke interese neka rešavaju neki drugi put i na drugi način.
Hvala vam. Ja sam živi svedok da se tako i dešava. Izvolite, gospođo Čomić, vi imate reč, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministre, za početak citiraću vaš odgovor na naš zahtev da nam se dostavi dokumentacija koju smatramo potrebnom da je imamo, da bismo mogli da odlučujemo o predlozima koncesija Narodnoj skupštini. Rekli ste - hoćete dokumentacije za autoputeve? To su pune sobe projektne dokumentacije. Ministre, postoje predmeti koji se zovu kompjuteri i u njih stane puno velikih soba razne dokumentacije i sve što je trebalo to je da omogućite Narodnoj skupštini na sajtu vašeg Ministarstva, na sajtu Vlade Republike Srbije, pristup Studiji izvodljivosti za svaki predmet koncesije, Studiji opravdanosti projektne dokumentacije, planske dokumentacije, pregled dozvola, izveštaje komisija i mi ne bismo imali razloga da za govornicom Narodne skupštine tražimo ono što smatramo da nedostaje u predmetima kojima se obraćate Narodnoj skupštini za davanje koncesija za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputeva. Mislim da smo u dosadašnjoj raspravi malo izgubili smisao - o čemu mi ovde odlučujemo. Narodna skupština na osnovu onoga što je dobila od Ministarstva tj. Vlade Republike Srbije odlučuje o davanju u koncesiju. I nikada više i nijednom više neće imati prilike da prati šta se dešava sa tenderima, šta se dešava sa cenom, šta se dešava sa bilo čime što relativno nejasno piše u dva dokumenta koja su nam data! Dakle, ovde se ne radi o tome da li se spori davanje autoputeva u koncesiju ili ne, jer ako to hoćete možete da date samo Skupštini jedan predlog zaključka koji glasi - da li se Narodna skupština slaže da ide u postupak davanja koncesija. Ali, vi ste nam ovde predložili dve koncesije. Jednu za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputa od Niša do Dimitrovgrada i drugu za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputnog pravca od Horgoša do Požege. Na primedbe narodnih poslanika o tome da su za ovakve poslove pre svega potrebne analize uticaja na životnu sredinu i strategija održivog razvoja, ne samo da je izostao ministrov odgovor zašto toga nema i gde se nalazi ako ga ima, nego i reakcija većine nas narodnih poslanika kao da je to nešto nebitno. U situacijama kada se odlučujete kao Narodna skupština da dajete koncesiju, dve neophodne stvari koje morate da znate su: "analiza uticaja na životnu sredinu, na to ste obavezani Zakonom o zaštiti životne sredine", koji je ova skupština usvojila, i "održivost celog projekta", na koji ste obavezani Zakonom o planiranju i izgradnji, gde su dokumenta - Studija opravdanosti, odnosno izvodljivosti, planska dokumentacija i sva potrebna dokumentacija koja se tiče izgradnje nekog autoputa. Srbija je zemlja koja nema strategiju razvoja saobraćaja, osim što nema nacionalne strategije o vodama, srećom ima u predlogu nacionalnu strategiju energetike, koja je podložna kritici i koja može biti menjana, ali je donela ova skupština, znači treba joj nacionalna strategija o vodama, nacionalna strategija održivog razvoja i nacionalna strategija razvoja saobraćaja. Svega toga nema i normalan put davanja u koncesije je da pre toga imate ta planska dokumenta. Nemojte očekivati od poslanika, koji čitaju ono što im je dato da bude predmet odluke, da budu zadovoljni jednom slikom boljitka, zapošljavanja, dobrih dana koji slede, samo da se počne koncesija, odnosno da Narodna skupština samo odluči o koncesiji, sve će biti sjajno. Nije to dobro po onoga ko na takav način predstavlja ovaj projekat. Nije dobro zbog toga što su rokovi koje obećavate na takav način vrlo kratki i po tome neostvarivi. Molim vas da se u diskusiji vratimo na ono što piše. Dakle, za Horgoš-Požega. Ono što piše u Predlogu za davanje koncesije je – (E-763) Beograd-Požega, (E-75) Horgoš-Novi Sad i (E-75) Novi Sad-Beograd. Predmet koncesije za Beograd-Požega kaže: "finansiranje, projektovanje, izgradnja, korišćenje i održavanje dela autoputa E-763 od Beograda do Požege u dužini od 140 kilometara". U predmetu koji ste nam dostavili piše: "Izrada idejnog projekta je u toku i tek nakon njegove verifikacije od strane Republičke Revizione komisije biće definisana konačna trasa autoputa." Ili nas izvestite da ovo više nije tačno, ili nemojte osiono da reagujete na normalno pitanje - a, gde je idejni projekat. Volela bih da je u nekom kompjuteru, ne bih vas zamarala, nego bih otišla i pogledala dokument koji postoji, ako postoji. Horgoš-Novi Sad: finansiranje, projektovanje, izgradnja, korišćenje i održavanje dela autoputa E-75 od Horgoša do Novog Sada u dužini od 108 kilometara, i to finansiranje, projektovanje, izgradnja, korišćenje i održavanje leve trake autoputa od Horgoša do Novog Sada u dužini od 108 kilometara; i korišćenje i održavanje postojeće desne trake autoputa od Horgoša do Novog Sada u dužini od 108 kilometara. Nema nikakve dodatne dokumentacije. Za održavanje postoje standardi i za to su nam potrebni uslovi i strategija, a korišćenje zna se šta je. To je naplata za to što je koncedent na putu. Treće, Novi Sad – Beograd: korišćenje i održavanje dela autoputa od Novog Sada do Beograda u dužini od 68 kilometara i to: korišćenje do kraja 2008. godine, odnosno do okončanja izgradnje koju finansira Republika Srbija iz međunarodnih zajmova; korišćenje i održavanje do 2009. godine. Dakle, jedini čitljiv i jasan podatak jeste, iz ovoga što je Vlada Republike Srbije dostavila narodnim poslanicima, da se za deonicu Novi Sad - Beograd predviđa korišćenje i održavanje do kraja 2008. godine, i onda od 2009. godine. To je jedino jasno kolika je količina novca. Godišnje je to otprilike suma od oko 30 miliona evra. Ne sporimo da je u koncesiji normalno da koga hoćete da vam gradi puteve date im na korišćenje. To onda ovde mora da piše, jer se pretpostavlja da će tek ugovor koncesioni biti predmet međusobnih obaveza Vlade Republike Srbije i onog ko po članovima ugovora bude prihodovao 30 miliona evra godišnje od deonice puta Novi Sad - Beograd, a što inače u Srbiji je jedini deo bilo kog autoputa sa koga možete ubirati čist profit, o tome i postoji poglavlje u istoriji saobraćaja Srbije koje se zove "Borovica trejd". Ono što dodatnu zabunu unosi je procena opravdanosti i visina ulaganja. Sada imate situaciju da vam se predlaže odluka o koncesiji gde piše da nema dokumentacije, ali piše da je za eksproprijaciju zemljišta predviđeno 23 miliona evra. Kog zemljišta? Po dokumentaciji koja će tek biti urađena kada je Reviziona komisija odobri. Projektovanje i nadzor 33 miliona evra. To mogu da razumem. Na tenderu će se ići za projekat i morate neki novac dati nadzoru, kako to razumem, i izgradnja je 575 miliona evra. Ovde dobijate najzanimljiviju cifru, u svim ovim koncesijama kilometar autoputa je pet miliona evra u proseku, bez obzira na to da li se radi o deonicama jednim ili drugim, bez obzira na to što ne znamo još uvek kako piše u drugom predlogu davanja koncesija za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputa od Niša do Dimitrovgrada koja od dve, odnosno koja će od četiri varijante biti u igri. Ovde imate za eksproprijaciju zemljišta osam miliona evra, za projektovanje i nadzor 15 miliona evra i za izgradnju autoputa 527 miliona evra. To je ono što piše u dokumentu o kome mi poslanici treba da odlučujemo. Ništa drugo ne tražimo, nego da nam objasnite gde je potrebna prethodna dokumentacija za davanje saglasnosti na ovakav predmet koncesije, odnosno predlog za davanja koncesije. Vratiću se na dve teme sa kojima sam počela: analiza uticaja na životnu sredinu i održivi razvoj. Kada u strategiji saobraćaja i strategiji održivog razvoja planirate putne pravce, onda ih planirate tako da zadovolje oba uslova. Ne želim uopšte da sumnjam da će se u budućoj strategiji održivog razvoja ispostaviti da je Beograd - Požega kao E-763 zaista deo koji će uravnotežiti regionalni razvoj. To laiku može da izgleda da je tako, ne mora, pa zato i postoje dokumenta na koje možemo da se okrenemo i da proverimo po standardima da li je stvarno ideja da se gradi put Beograd - Požega ono što doprinosi održivom razvoju u Srbiji i ravnomernijem regionalnom razvoju. Analiza uticaja na životnu sredinu je ozbiljan dokument. Na moju veliku žalost vrlo često čujem podsmehe i odmahivanje rukom – mani me za životnu sredinu, kao što čujem i jedno opšte stanje neznanja gde se izjednačava analiza uticaja na životnu sredinu i zagađenja. To su dve različite stvari, kao što su dve različite stvari zapuštenost i zagađenost. Za obe ove teme ministar je morao da obavesti Narodnu skupštinu ako hoće na ozbiljan način da razgovara sa narodnim poslanicima. Ponavljam, ne radi se o kritici ideje da se daju koncesije na izgradu autoputeva ili na bilo šta drugo. Daću vam još jedan primer, ako može da bude komplikacija, radi se o prodaji "Knjaz Miloša". Nemam nameru da komentarišem okolnosti oko te prodaje, nego činjenicu da nemamo nacionalnu strategiju voda. Dakle, za izvor mineralne vode "Knjaz Miloš", vi nemate studiju obnovljivosti, odnosno iscrpljivosti izvora. Imate pravo, i svaka buduća vlada i ova vlada da dođe do vlasnika i da kaže – dobar dan, znate, ne biste više mogli da eksploatišete ovaj izvor, mi imamo posla sa tim kao država, jer treba da u okviru nacionalne strategije o vodama izračunamo iscrpivost naših prirodnih mineralnih, blagih mineralnih ili pijaćih podzemnih voda. Ako svi želimo da se u Srbiji što pre živi puno bolje, ako svi želimo da se zaista bavimo svojim poslom, onda vas molim još jedanput da razumete i da razgovaramo o onome što je u ovim papirima napisano. Ono što je napisano, nedovoljno, liči na to da će autoput Beograd - Novi Sad još jednom ići na nečiji profit bez ulaganja i u tom smislu je amandman koji je uložila Skupština AP Vojvodine, nažalost neprihvaćen od Vlade Republike Srbije, ali sasvim opravdano.
Reč ima narodni poslanik Nikola Todorović, oprostite, izvinjavam se, prvo Zoran Krasić. Izvolite.
Danas na dnevnom redu imamo jednu tačku koja treba da zadovolji nekoliko potreba Vlade Republike Srbije, pa da krenemo redom. Prva potreba koja treba da se zadovolji, to je, da se opravda zašto su tri ministarstva u jednom ministarstvu. Vi se sećate, pre godinu i po dana ovde je bilo govora o tome, spajamo tri ministarstva u jedno da ne bude problema sa projektnom dokumentacijom, kako bi što efikasniji bili u izgradnji puteva u ukupnom razvoju, kapitalnim investicijama i tako dalje. Druga potreba koja treba da se zadovolji, to je, da se Vlada na neki način "zadiči" nečim pred sednicu na kojoj bi trebalo da se uvrsti u dnevni red pitanje poverenja Vladi. Treća stvar, koja treba da se zadovolji, kada je u pitanju Vlada, a to je, da se dezavuišu oni poslanici koji su istovremeno i predsednici opština, koje su na neki način u nekoj geografskoj prirodnoj vezi sa ovim koridorima koji su predmet koncesija. Naravno, ovde se i problem postavlja upravo na način kako je malopre jedan poslanik vladajuće koalicije to izneo, neko imaginarno jedinstvo, razvoj, nacionalni interesi i tako dalje. Sada kada se pogledaju ova dokumenta, jer ovo drugačije ne može da se nazove, što su predstavnici Vlade podneli, onda prvo mora da se otklone neke nepreciznosti koje stoje u stenogramu. Prvo, Vlada nije donela odluku povodom ovog dokumenta koji je kod nas, nego je Vlada lepo rekla, ovde, da ona nama dostavlja Predlog za davanje koncesija za izgradnju, korišćenje i održavanje autoputa jednog i autoputa drugog. Znači, nema odluke Vlade, jer po Zakonu o koncesijama u ovoj fazi odluka se i ne donosi. Ali, da vidimo šta je obaveza i šta je nadležnost Republičke skupštine. Narodna skupština, kao što stoji u ovom predlogu zaključka, treba da odluči, odnosno da rešava na osnovu člana 7. stavovi 6. i 7. Zakona o koncesiji. Ja ću da vam pročitam kako glase ti stavovi: stav 6. – "Ako je predmet koncesije izgradnja, održavanje i korišćenje objekata iz člana 5. stav", pa se navodi ovo što se odnosi na put, između ostalog... "ovog zakonakoji imaju strateški značaj za Republiku ili međunarodni značaj, predlog za davanje koncesije Vlada dostavlja Narodnoj skupštini Republike Srbije"; stav 7. –" O stavu povodom predloga za davanje koncesije iz stava 6. ovog člana, Narodna skupština Republike Srbije obaveštava Vladu najkasnije u roku od tri meseca od dana prijema predloga, o čemu Vlada obaveštava podnosioca predloga". Sada ako uzmete i pogledate kada smo mi u Skupštini to dobili, 31. januar 2005. i videćete 10. februar 2005, kada uzmete današnji datum, videćete da je najkasniji rok u kome smo mi dužni da obavestimoVladu, istekao. Ovo pričam zbog toga što se ovde stalno čuje neki poziv na to kako mi poštujemo Vladu, u zakon se kunemo – za dlaku se ne mrda. Znači, moramo da konstatujemo da postoji jedna povreda. Ako Vlada smatra da ona nije kriva za ovo, onda optužuje parlamentarnu skupštinsku većinu. Nemojte da to spočitavate poslanicima SRS, jer od nas ne zavisi kako će da teče rasprava u ovoj skupštini, a pogotovo kako će da se formira dnevni red! Krenimo dalje. Znači, mi danas treba da usvojimo nešto što je stav. Kakva je pravna priroda tog stava? Taj stav uopšte ne obavezuje Vladu Republike Srbije. Taj stav nije obavezujući, odnosno sadržina tog stava nije obavezujuća. Znači, ako mi danas kažemo ovde - Narodna skupština je zauzela stav da "ovo ništa ne valja", Vlada može dalje da nastavi. Ako mi kažemo da je ovo "najbolje što može da postoji", Vlada može da zastane i da ne ide dalje sa koncesijom, ali je Vlada prebacila lopticu preko ovih čudnih kamera da publika koja gleda ovo smatra da se ovde odlučuje, da su poslanici ti koji puštaju vodu i od njih zavisi da li će biti koncesije ili neće! Ako smo to raspravili i saglasili se da od nas ne zavisi ovo i da ne treba da se plaše ovi predsednici opština kako će da glasaju, jer je njih neko prozvao ovde, a neko je čak i požurio da se oni potpisuju kako da se produži do Užica tamo, da li će preko Priboja, levo, desno ili ovamo, onamo, javnost mora da shvati da je to obična politička manipulacija onih koji su na vlasti, jer žele i poslanike opozicije da uvuku u nešto što je ekskluzivno pravo samo Vlade i nadležnog ministra Ministarstva. U ovom zakonu stoji da kada mi zauzmemo stav povodom ovog pitanja, onda se to dostavlja Vladi, a Vlada obaveštava predlagača, tako će Vlada Vojislava Koštunice da obavesti Ministarstvo za kapitalne investicije. Ali, gle ironije veće, predstavnik Vlade po ovoj tački dnevnog reda, ministar za kapitalne investicije; potpuno isto kao kada se Nataša Mićić sa sobom dopisivala, dok je bila v.d. predsednik Srbije i predsednik Narodne skupštine. To je u čitavom nizu ovih medijskih obmana koje se koriste. A onda, ako se pročita ovo što nosi naslov - Predlog za davanje koncesija za izgradnju, korišćenje i održavanje i tako dalje, onda ja moram jednog poslanika vladajuće koalicije koji je malopre izašao ovde i koji nam je održao predavanje kako je najbolje to ako se koncesija daje po ovom sistemu, pa je ovde rekao šta on to obuhvata, ja moram da vam kažem da je to takođe definisano zakonom i taj sistem obuhvata "izgradi-koristi-predaj". Mi ovde imamo "izgradi-koristi-održavaj", ali nigde "predaj". U oba vaša predloga nema nigde "predaj". Ovde ovo već ukazuje da je bila prisutna velika brzina kada se sastavljao ovaj predlog, nešto je bilo gusto! Moralo je hitno nešto da se uradi. Ako uzmemo ovu za vas najznačajniju koncesiju, koja ide od Horgoša do Požege, onda moram da kažem da u tekstu vašeg Predloga za davanje ove koncesije na prvoj strani, pri kraju, jasno se sugeriše da je u pitanju koncesija, koja će se dati nekom strancu. Takođe, prilikom utvrđivanja predmeta koncesije imao se u vidu interes Republike Srbije za izgradnju autoputa i tako dalje, s jedne strane, kao i ekonomska opravdanost, a u prethodnom kaže - izgradnja autoputa putem koncesija ima tu prednost što omogućava priliv inostranog kapitala. Molim vas, u ovoj fazi ovog koncesionog postupka niko nema prava da odredi, sugeriše, definiše ili asocira kakav će to biti kapital. Zašto? Zato što mu zabranjuje Zakon o koncesijama. Zakon o koncesijama kaže da je ravnopravno učešće svih, tako da mogu i domaća lica. Da vas podsetim, mora da se čita zakon. Meni se ne sviđa ovaj Zakon o koncesijama, da vam kažem iskreno, ali ova konkretna odredba koja reguliše šta je strano lice je prihvatljiva, pa kaže da – strano lice, u smislu ovog zakona, jeste strano pravno lice sa sedištem u inostranstvu, strano fizičko lice, državljanin državne zajednice Srbija i Crna Gora sa prebivalištem, odnosno boravištem u inostranstvu (tu već može da se prepozna nešto) dužim od godinu dana. Neke zemlje praktikuju to da rezidenta i nerezidenta određuju prema danima koliko boravi u kojoj državi. Već ovo ukazuje da ima nekih razgovora, ima i neke pripreme, ali Zakon o koncesijama govori da predlog može da podnese nadležno ministarstvo. Nadležnom ministarstvo može da se obrati sa inicijativom svako zainteresovano lice. Mi ovde nemamo saznanja da li se obratilo neko zainteresovano lice, niti je napisano ovde, niti je predstavnik Vlade u uvodnom izlaganju rekao ko se to posebno nešto interesuje za te koncesije. Pre nego što pređemo na ovo da otklonimo još jedan nedostatak, nepreciznost, pa možda čak i neznanje. Da li će neka država da da neku koncesiju? Verujte, možda i najmanje zavisi od ekonomskog stanja u toj državi. I najbogatije države sa najvećim budžetima daju koncesije za izgradnju. Ekonomsko stanje u državi nije jedino i opredeljujuće kao faktor koji odlučuje šta će i kako će da se radi. Verovatno naša država nema pristup međunarodnim investicionim fondovima, da se kao država zaduži. Verovatno je, i napokon, Jelašić u pravu posle dve godine upozoravanja. On je pre neki dan jasno priznao da nama preti dužnička kriza, opasna, pogubna, koja će verovatno da razori budžet naše države i da sredstva treba tražiti na drugi način, ne preko države, već preko konzorcijuma domaćih lica, domaćih i stranih lica i stranih investitora. Ali, nas neko treba to da ubedi da bismo mi doneli takav stav. O tome nema ni reči u ovoj dokumentaciji, niko nas ovde nije ubeđivao, pa i neki grafikon da nam da, da nam kaže, situacija, akumulacijom u zemlji je takva i takva, investicija iz domaćih izvora ne mogu, zbog toga i toga, itd. Da bih vas malo probudio, pošto smo radili jutros do kasno, odnosno do rano, na nekoliko stotina kilometara autoputa, onaj ko dobije neko ekskluzivno pravo da radi, neka ukrade samo jedan santimetar u debljini autoputa. On je verovatno sa tim što je ukrao rešio sve regionalne puteve u jednom okrugu. Ovo poređenje vam predstavljam samo da biste shvatili veličinu iznosa sredstava koji su u igri i zašto postoji baš interes da se sada prilikom skorog pada Vlade donose strateške odluke, odnosno prejudiciraju strateške odluke. Znači, obratite pažnju i na to, jer kada se sabere debljina asfalta, dužina asfalta, pa širina asfalta, dobija se kubikaža, kada se kubikaža pomnoži sa nečim, pa se vidi koliko bi to puta išlo u kilometar autoputa, dobiće se vrlo impozantan podatak o desetinama miliona evra koji papirološki prolaze, i tu su. Dalje, mislim da je u ovoj fazi razmišljanja o koncesiji, jer je to ta faza, nama bilo potrebno da bismo zauzeli stav o tome da li je Vlada krenula dobrim putem da nam dostavi neke podatke, ne treba projekti, jer nas koji se bavimo politikom, ne interesuje, ali, recimo, kod ovih, neke stvari su u samom tekstu Predloga nelogične. Molim vas, pričam o ovom Horgoš-Požega, kaže se ovako: "Naime, deonicu autoputa od Beograda do Požege, karakterišu izuzetno visoki investicioni troškovi. Pod pretpostavkom da se ukupni prihodi formiraju samo od naplate putarine čak i sa maksimalnim mogućim rokom koncesije od 30 godina i minimalnom koncesionom naknadom Republici," (a to je 2% od ukupnog prihoda) "interna stopa povraćaja sredstava – IRR ne bi bila prihvatljiva za potencijalnog investitora-koncesionara". Znači, unapred se zna ako se nekome da pravo da koristi 30 godina, naplaćuje, a mala koncesiona naknada državi, on opet ne bi mogao da izvuče svoju investiciju?! Naivan čovek poveruje da je to možda tako, ali onda okrene stranu tri pa vidi – Okvirni rok trajanja kocesije, gde se kaže: "Predmetna koncesija u skladu sa Zakonom, može se dati najduže na rok do 30 godina. Predlaže se da rok trajanja koncesije bude 20 godina" Znači, ovamo u uvodu nam se kaže, iako bi se dalo na 30 godina, (ne bi to bilo interesantno za nekoga) a ovde se predlaže na 20 godina. Vidite, u međuvremenu se javlja jedna rupa koja se krije, pokriva. Vidite sada kako su to smislili ovi koji su uhvatili ovaj posao da rade, s tim u vezi predlaže se da se u predmet koncesije uvrsti i deonica autoputa sa koje bi koncesionar počeo odmah po otpočinjanju trajanja roka koncesije da ubira prihode od putarine. To znači da se praktično daje na tacnu nešto što je ipak ova država napravila, zaduživanjem u inostranstvu kreditima, pa zašto ne reći i budžetima iz prethodnih godina. To je možda najkarakterističnije kada se pogleda šta je predmet koncesije. Vidite, ovde je data jedna širina predmeta koncesije, od lota do lota, od deonice do deonice. Pogledajte, LOT 1 – kaže: finansiranje, projektovanje, izgradnja, korišćenje i održavanje leve trake; pa onda kaže: korišćenje i održavanje postojeće desne trake. Nema finansiranja iz grada, ne postoji, tu će da se ubira odmah naknada u startu. Praktično će, ako stranac uđe u ovaj posao, imati karakter stranog ulaganja. Kada su u pitanju strana ulaganja, on zadržava ona prava u pogledu u kojem garantuje zakon u vreme zaključenja ugovora, te ima pravo da transferiše sredstva, da reinvestira i verovatno po osnovu reinvestiranja on će sam sebi nastaviti sa investicijom. Mi ne znamo koliko će to da traje, jer u ovoj fazi postupka to se ne zna, jer se ne zna ni gde ide trasa. Dalje, LOT 2 – kaže: finansiranje, projektovanje i izgradnja, korišćenje i održavanje; a ovaj drugi, samo – korišćenje i održavanje. Dalje, LOT 3 – kaže: korišćenje do kraja 2008. godine; korišćenje i održavanje od 2009. godine. Znači, do kraja 2008. godine koncesionar samo ubira prihode. Da vidimo, ko je kupio neka preduzeća ovde koja bi mogla da glume taj deo domaće privrede koji je uključen u koncesiju, navodno, stranog lica. Vidite, mi imamo sada situaciju, sa jednim se slikam, a sarađujem sa drugim. Javnosti šaljem sliku o jednom, a tajno sa drugim. To je poznat manir. Ranije taj tajni dok se to nije provalilo, bio je Čume. Vi znate i sami, Čume malo-malo pa kaže (kao onaj zaštićeni svedok), molim vas, vodite me na moja gradilišta i onda obezbeđenje kreće, svi idu, prate ga tamo da on kontroliše i da vidi da li mu to ide. Znate za onu poslovicu vezano za zmiju i guštera, a nisam ja spreman da dignem ruku za ovakav neki predlog da građani ne bi shvatili da smo isti. Meni niko nije dao garancije da će ovo da bude sve korektno, pošteno, iskreno, a ja nemam razloga da verujem da će to biti tako, jer iskustvo nam je potpuno drugačije. Naravno da poslanici SRS moraju da iskažu svoj stav koji nije da u ovoj zemlji ne smeju da budu koncesije. Naš stav nije da nam ne trebaju putevi, ne, naš stav jeste – i trebaju nam putevi, i trebaju nam koncesije, ali da se to lepo promisli, da se vidi šta je to najinteresantnije i za onog koji ulaže svoja sredstva i koje su to garancije tom investitoru i nama. Slična je situacija i sa autoputem od Trupala do Proseka, gde se takođe koncesionaru daje na tacnu nešto što postoji. Tamo treba oko četiri kilometra da se završi, do tog Proseka. Dalje, kod mnogih trasa, deonica ovih autoputeva biće realno problem da se napravi presek, a zbog čega? Neke stvari je radila država, a na nekim deonicama postojala je neka koncesija nekog drugog lica ili možda drugih lica, pa i to treba da se raspravi. Da malo relaksiram poslanike, bilo kako vi da glasate, vi ne snosite nikakvu odgovornost povodom koncesije koja će da se radi. Znači, tu vas potpuno oslobađam bilo kakve odgovornosti, jer i Vlahović kada je pisao ovaj zakon, on je ovu odredbu o tome da se pita Narodna skupština samo proforme ubacio. Dakle, da Skupština daje stav, ali stav Narodne skupštine nije obavezujući stav, to je samo informacija, šta grad, a narodni poslanici kao predstavnici građana šta misle o ideji, kako će ta ideja da se završi. Možda u ovoj državi 2, 3 ili više ljudi zna. Drugi niko ne zna. Zašto niko ne zna? Jer se ne znaju prave deonice, prave lokacije, ne zna se kakav će biti koncesioni akt. Ne zna se koliko će to da košta, ne zna se gde bi mogli da se nađu izvori sredstava. Ne zna se, ako se više njih prijavi i bude neki prigovor, jer je i to predviđeno zakonom o koncesijama. Znači, puno stvari se ne zna. Pošto se mnogo stvari ne zna, onda poslanici ne snose nikakvu odgovornost za krajnji efekat ideje zvane koncesija za izgradnju autoputa. S obzirom da poslanička većina računa da će ovo da prođe, preporučio bih vam, da umnožite zakon o koncesijama, da imate u ruci, jer ako nešto loše krene, onda ćemo mi iz opozicije da vas prozivamo kao direktne saučesnike u ovome. Zašto? Zato što smo vas na vreme upozorili šta sve može da se desi sa ovakvim koncesijama. Da vam kažem jednu stvar, nije građanima Srbije sasvim svejedno da li naša reprezentacija u fudbalu učestvuje na svetskom prvenstvu. Naravno da mi želimo da naša reprezentacija učestvuje na fudbalskom prvenstvu, ali građani Srbije mogu da prigovaraju kakav je sastav reprezentacije, zašto igra ovaj igrač, a ne igra onaj bolji igrač. Mislim da je kod ove koncesije najveći problem u sastavu reprezentacije. Povedite računa o sastavu reprezentacije, jer malo - malo, afera za aferom, novine su podigle tiraže preko "Knjaza Miloša", "Eriksona", onih ostrva. Moguće je da se ovde zavrte i one pare sa onih ostrva. Moguće je da novi gazda preduzeća za puteve, koji otkupljuje širom Srbije, bude ne samo izvođač radova nego i pravi i stvarni investitor, da bi prestigao svog smrtnog konkurenta. Neka se tajkuni svađaju, to je njihov posao, mi u to ne ulazimo, ali poštujmo zakon. Nemojte da koristite ovakve tačke dnevnog reda za neuspelu promociju. Sudeći po ovom zakonu i činjenici da je proteklo tri meseca, mi nemamo potrebe da dajemo stav, mi i nemamo pravo da dajemo stav.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, voleli ili ne voleli, želeli ili ne želeli, hteli ili ne hteli, ali Srbija je svoj put trasirala ka evropskoj zajednici, ka zajednici evropskih zemalja i ka boljoj i perspektivnijoj budućnosti. Naravno, da se sa ove govornice taj put može ubrzati, a takođe, sa iste ove govornice i voljom narodnih poslanika taj put može i usporiti. Od nas ovde, naše savesti i svesti zavisi kada ćemo i da li ćemo, za koje vreme stići do zemalja evropske zajednice, do Evrope. Da li ćemo našim građanima obezbediti bolji život ili ćemo tavoriti kao što sada tavorimo ili će, ako neki misle, doći u situaciju u kojoj smo nekada bili. Mislim da ne postoji nijedna politička struktura, da ne postoji nijedan politički autoritet, a ni pojedinac koji kolo istorije u ovom trenutku može vratiti nazad. Srbija ide svojim putem, ide ka Evropskoj uniji. Naravno, ono što je za jedan organizam krvotok, to je za jednu zemlju putna infrastruktura. Ono što bi u jednom organizmu bila arterija, to je u jednoj zemlji magistralni put, a ono što bi u jednom organizmu bile vene i kapilari, to su regionalni i lokalni putevi. Bez dobre infrastrukture, bez dobrih puteva nema ni razvoja jedne države. Postavlja se samo pitanje kako i na koji način jedna zemlja može doći do dobre putne infrastrukture. Najbolje bi bilo ako to može učiniti svojim sredstvima, ako može svojim sredstvima izgraditi i, naravno, posle toga koristiti sve ono što je dobro, tj. koristiti putarinu. Sigurni smo da u ovom trenutku u razorenoj privredi Srbije, Srbija to nije u stanju. Druge mogućnosti jesu krediti, ali stoji i to da je Srbija prezadužena zemlja i da nije isplativo da kroz kreditne linije uradi ove puteve. Treći način jesu koncesije. Voleli mi ili ne voleli koncesije, hteli ili ne hteli, mi smo u ovom trenutku prinuđeni i da ih prihvatimo. Siguran sam i u to da nijedan koncesionar ne ulaže sredstva a da ne razmišlja da iz toga ne izvuče profit. To je normalno. Postavlja se ovde osnovno pitanje: šta ćemo mi uraditi sa našom putnom infrastrukturom, ako nismo u stanju da svojim sredstvima izgradimo putnu infrastrukturu, ako nismo u stanju da dobijamo kreditne linije i šta mi dobijamo ako putnu infrastrukturu ne uradimo? Ne dobijamo ništa, ali zato mnogo gubimo. Ako želimo da nam mladost Srbije ostane ovde, da nam mladost Srbije ne napušta zemlju, ako želimo da ne budemo zemlja starih, bolesnih i iznemoglih ljudi i ako želimo da se mladost Srbije vrati brzim putevima i kvalitetnim putevima u Srbiju, onda ćemo, naravno, kao svi dobronamerni ljudi prihvatiti da putem koncesije što pre učinimo i izradimo infrastrukturu. Ove magistralne puteve mora i treba da spoje Zapad sa jugoistočnom Evropom i jugoistočnim delom sveta. Prema tome, dame i gospodo, mi nemamo mnogo izbora. Mi samo ovde možemo ubrzati točak istorije koji je pokrenut i bržim, jeftinijim, jednostavnijim načinom stići do Evropske unije, ili nekim svojim "uparloženim" načinom razmišljanja pokušati da taj točak istorije i, u krajnjoj liniji, razvoja Srbije na neki način usporimo. Sve se u Srbiji danas može kritikovati i nije sporno kritikovati, ali je teško nešto pohvaliti. Mi možemo danas pričati koliko god hoćemo, ali mi moramo odabrati samo onaj put koji će vratiti mladost Srbije u Srbiju, koji će omogućiti da se privreda u Srbiji razvije, da se otvore nova radna mesta i da konačno zauzmemo mesto koje zaslužujemo, a to mesto jeste u evropskoj zajednici. Zato će poslanici Nove Srbije, a to očekujem i od ostalih poslanika, glasati za ovaj zakon o davanju koncesija i omogućiti Srbiji i građanima Srbije da sutra imaju bolju i svetliju budućnost.
Reč ima narodni poslanik Milovan Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Miodrag Stamenković.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, Demokratska stranka ne može glasati za zaključak Narodne skupštine o predlogu za davanje koncesija za izgradnju predloženih deonica autoputeva, ali nemojte da zamenjujemo teze. Ne zato što mislimo da se autoputevi u Srbiji mogu graditi iz sopstvenih sredstava, ne zato što mislimo da Srbiji nisu potrebne moderne saobraćajnice i ne zato što mislimo da to nije šansa da se i na taj način infrastrukturno uključimo u Evropu. Valjda je Demokratska stranka pre svih ugradila u svoj program, u svoje ponašanje, u svoje delovanje upravo evropske vrednosti u svim segmentima, pa i ovde. Ovde zvuči veoma demagoški kada oni koji kritikuju ovakve stavove izađu i kažu - kada ćemo izgraditi puteve, moramo to raditi, zašto ste protiv, ne znam koje se već argumentacije koriste. Svedoci smo da je i sam gospodin ministar Velimir Ilić otvarao radove na nekim trasama koridora Beograd - južni Jadran i nisam siguran da danas postoji konačan izbor te trase. To su neki problemi koji, ne kažem da su ad hok rešivi ili da je neko namerno zaboravio ili zaobišao da ih reši, ali nemojte da Narodna skupština donoseći zaključak i dajući saglasnost na osnovu ovakvog predloga bude jedina odgovorna ili prva odgovorna da se jedan posao uradi na najkvalitetniji način. Nije moguće da predlagaču nije bila poznata odredba člana 7. Zakona o koncesijama, šta treba suštinski pre svega da sadrži predlog o davanju koncesija. Tamo jasno stoji da treba da, pored predmeta koncesije, sadržaj tog predloga bude i procena opravdanosti ulaganja i visine tih ulaganja. Evo samo jednog primera da to nije urađeno na jedan celovit način i da Narodna skupština ne može (poslanici Demokratske stranke su tog stava) doneti jedan relevantan sud da li je to učinjeno na kvalitetan način. Nema detaljnog plana regulacije, nema prostornog plana za one delove kuda prolaze trase autoputeva. Dakle, nema govora o tome da je bilo moguće uraditi elaborat eksproprijacije na osnovu koga bismo mogli proceniti koliki su troškovi za eksproprijaciju zemljišta za izgradnju autoputa. I u jednom i u drugom predlogu za obe deonice navedene su cifre 8 miliona evra, 23 miliona evra i jasno je da ti troškovi idu na teret koncesionara. Da li će to biti 23 miliona evra ili 8 miliona evra ili neka sasvim druga cifra nije nevažno za uslove pod kojima se daje koncesija, nije nevažno za određivanje perioda na koji se daje koncesija. Naravno da su to jako važni podaci. Čak kada je u pitanju deonica puta Niš-Dimitrovgrad nije ni odabrana na jasan način deonica, odnosno jedan od četiri predložena koridora. Ovde je već rečeno da je time prekršen Zakon o planiranju i izgradnji. Kada je ministar u svojoj replici rekao da postoji prethodna studija izvodljivosti verujem da on zna da ona ne sadrži samo saobraćajnu procenu, i da nije dovoljno ozbiljno kada ministar kaže da je tamo velika saobraćajna gužva, da prolazi veliki broj automobila. Pa nemojte da pomislimo da bi bilo dovoljno da, kao što je ministar rekao, Marijan Rističević obrazlaže ovakav predlog odluke o koncesijama. To mora biti rezultat jednog stručnijeg i sadržajnijeg sagledavanja. Nije samo saobraćajna procena sadržana u prethodnoj studiji izvodljivosti, nego mnogo toga što je definisano u Zakonu o koncesijama. Kada je u pitanju predlog davanja koncesija za deonicu puta Niš-Dimitrovgrad pre svega nedostaje planska i tehnička dokumentacija.Prekršen je zakon u mnogo čemu, jer prosto nisu uvaženi članovi zakona koji predviđaju da bude po metodologiji, sadržaju urađena prethodna studija izvodljivosti koja bi bila jedan relevantan podatak za davanje podataka narodnim poslanicima. Kao što je ovde rečeno i Vladi koja ovde nije dala nikakvo izjašnjenje o ovom obrazloženju i ovom predlogu koji postaje sastavni deo zaključka koji danas Skupština treba da donese. Još jednom naglašavam, nemojte da zamenjujemo teze i ovde objašnjavamo kako poslanici Demokratske stranke i poslanici koji neće glasati zbog ovako sačinjenog predloga davanja saglasnosti na koncesije ne razumeju u kakvom stanju se nalazi infrastruktura i putna mreža Srbije. To nije tačno i to je jedna gruba manipulacija. Voleo bih da čujemo obrazloženje onih koji su u predlogu naznačili, a jedan od prethodnih diskutanata je to, takođe, rekao da, kada bi se koncesija davala samo na deonicu Beograd-Požega za najduži period, po najvećim podnošljivim cenama za drumarinu, teško da bi neko prihvatio takvu koncesiju. Ako tako paušalno pred Skupštinu iznosimo neke ocene, onda da kažemo da bi možda neko prihvatio uz deonicu Horgoš-Beograd da uradi kompletan koridor Beograd-južni Jadran. Da li neko ima podatak da to nije moguće? Da li ministar ima odgovor na to? Kao što vi sa mesta dobacujete da ima, tako isto svako može u prolazu, pa i onaj ribar ili neko drugi da kaže da ovaj most valja ili ne valja. To mora biti sadržano u predlogu o davanju koncesije na bilo kakav drugačiji način nego kao što ovde stoji. Ovde je jasno, kada je u pitanju deonica Horgoš-Požega, da određeni troškovi koji do završetka deonice Beograd-Novi Sad, zajedno sa mostom Beška, idu na teret daljeg zaduživanja, kreditnog zaduživanja države Srbije, a da potencijalni koncesionar počinje da naplaćuje putarinu od dana kada sklopi ugovor o koncesiji. To nisu mala sredstva. Već je rečeno da je to na godišnjem nivou za tu deonicu puta oko 30 miliona evra. Na 25 godina to je gotovo isto onoliko koliko košta izgradnja deonice Beograd-Požega i završetak deonice Horgoš-Novi Sad. Sa druge strane, na deonici puta Horgoš-Novi Sad troškovi eksproprijacije zemljišta padaju na teret Republike Srbije. Kao da je pravljena koncesija, neću da kažem da tako jeste i neću da kažem da je bilo ko uradio nešto na način da se može sumnjati u neku lošu nameru, ali je očigledno da ovako kako je iskazano u tekstu predloga o davanju koncesije ostaje mogućnost da se postupa na razne načine. Da se delovi troškova i zaduženje za završetak deonica ostavljaju državi Srbiji. Da koncesionar uđe u jedan jako dobar posao, da mu se jedan gotov objekat deonice puta od Horgoša do Beograda odmah stavi na raspolaganje i da odmah ubira značajne prihode. Dakle, ne mislim da je u ovom tekstu predloga dato dovoljno podataka da ste nas ubedili. Vi kao predlagač i vlada koja se nije izjasnila pre nego što je ovo došlo u skupštinsku proceduru, da li je dovoljno sadržajno valjan ovaj predlog da bismo sagledali opravdanost davanja koncesije pod ovim uslovima. Nije ovde pitanje da ili ne. Da li država Srbija, da li Skupština i parlament daju saglasnost da se putevi ili konkretni autoputevi grade pod koncesijama, to nije sporno. Ovde stoji pod kojim uslovima, na koji rok su procenjeni troškovi i ti podaci su veoma neargumentovano izneti. Plašim se da će ovom ministarstvu ili ovoj vladi, a možda i nekoj drugoj,posle ovako donete odluke, a nadam se da će i tako biti(kao što neko reče ova vlada je u minut do 12 pred glasanje o poverenju njoj samoj) ne bi trebalo da donosi ovako važne predloge pred ovaj parlament. Moramo imati u vidu da, kada donosimo tako važne zaključke, da oni moraju biti sadržajno dorečeni. Neko će iskoristiti na jednoj strani Zakon o koncesijama, a na drugoj strani nedorečen predlog o koncesijama, zaključak Skupštine i kroz koncesioni akt uraditi nešto što možda ova skupština nije imala u vidu ili nije želela kada su poslanici glasali o ovakvom zaključku. Nemojte da govorimo o tome da se poslanici opredeljuju prema ovako važnim pitanjima na osnovu toga da li su deo pozicije ili opozicije. To zaista nije važno, ali imam utisak da oni koji danas čine skupštinsku većinu u Parlamentu Republike Srbije ne vode dovoljno računa da li baš sve ono što predlažu nadležna ministarstva ima potpunu argumentaciju.Ima, ako hoćete, u jednom od ovih predloga, i potpunu zakonsku podlogu, praćenje i poštovanje zakona i to je možda cena onoga što je suština formiranja ovakve skupštinske većine i ovakvog načina podele vlasti danas u Vladi Republike Srbije. Svakoj stranci pripada u neograničenim ovlašćenjima njeno ministarstvo, i da prosto može da radi na način na koji taj ministar i to ministarstvo i ta stranka misle da je za njih najcelishodnije. Demokratska stranka neće glasati za ovakve zaključke po predlogu davanja koncesija. Iz svih obrazloženja koja smo rekli smatramo da se ovo suštinski i na kvalitetan način može doraditi, da obrazloženja predloga mogu biti daleko sadržajnija, argumentovanija i preciznija i da bismo onda svi zajedno u parlamentu mogli doneti kvalitetniju odluku.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Stamenković, a neka se pripremi Nataša Jovanović.
Uvaženi predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, samo da vas ukratko podsetim da je zakon o koncesijama, u prethodnom mandatu ove skupštine, jedini zakon koji je oboren. Znate li zbog čega? Zbog učešća Vojvodine u koncesionom prihodu. Onog trenutka kada se Vojvodina nagodila, zakon se vratio i usvojen je, znači sa znatno povoljnijim procentima nego što je za ostatak Srbije. Prema tome, Vojvodina iz koncesija dobija mnogo više od ostalog dela, ali to im ne zameram. Ono što hoću da istaknem je da su koncesije u ovoj državi, sa ovakvom situacijom, jedini razvojni resurs kada su u pitanju putevi i uopšte infrastruktura. Da vas podsetim da je guverner Jelašić pre neki dan, doduše malo pesimistično najavio mogućnost čak i bankrota. Ja u to ne verujem, jer znam da će rast privrednih aktivnosti biti čak i veći od 5% koliko je neminovno da bi se servisirali dugovi prema inostranstvu. Ali je činjenica da će koncesije biti jedini razvojni resurs s kojim možemo popraviti našu infrastrukturu. E, kada je već tako, ovo su sada prve koncesije koje se uopšte pojavljuju i najedanput, evo, za divno čudo, neuobičajenih otpora. Zašto? Pa hajde malo da ih analiziramo. Rekoše - fali dokumentacija, pa nema Studije izvodljivosti, pa nema studije troškova i benefita, odnosno prihoda, pa nije razrađeno da li će trasa ići ovim ili onim, ili četvrtim kanalom, i sada - šta hoćemo. Hoćemo da se zamajavamo. A znate li čemu nas to zamajavanje vodi? Da izgubimo još jednu mogućnost. Nažalost, prethodnoj vlasti žestoko zameram to što smo izgubili južni krak koridora 10. Znate li šta je taj krak značio za jug Srbije? Jedinu mogućnost da u svom razvoju krene napred i da dostigne ostali deo Srbije, jer iza proseka Srbije zaostaje više od 40%. Taj južni krak koridora 10 je izgubljen. Mogu da pravim ovakve ili onake konstrukcije, ali jedna je osnovna - upravo zbog takvog zamajavanja i zbog, možda čak i želje da se kazni jug Srbije zato što ne glasa za onoga za koga treba da glasa. E, sad je ostalo još nešto. Još ovaj krak koridora 10, koga, vidite, možemo da izgubimo u roku od tri godine ako nastavimo na isti ovakav način da se zamajavamo, da se prepucavamo i da ne radimo racionalno. Ovoj državi je neracionalnosti preko glave. Ova država traži definitivno odlučne ljude, koji će krenuti napred i nešto i uraditi za nju. Taj jadni južni krak koridora 10, ne mogu da ne govorim o njemu, zato što smo mi poslanici, bar nas nekoliko, u prethodnom mandatu pokušavali sa ministarkom Rašetom čak pismeno da zakažemo sastanak ne bi li pregovarali sa njom, ali nas nije udostojila odgovora. Ovo ministarstvo i ova vlada su, ako ništa drugo, bar uz krajnje napore "presvukli" postojeći put, a zadnji momenat ili prekretnica za taj "južni krak", kada smo ga izgubili, to je bilo jasno i prethodnoj vladi, je bila "Olimpijada" u Grčkoj. Namerno je opstruirano! Nikada ga više nećemo dobiti. Koridor 10 nije samo put. Tu je železnica, tu je kompletna infrastruktura, tu su optički kablovi, tu je gasovod, tu su visokonaponske instalacije, sve ono što treba da povuče razvoj jednog kraja, pogotovo takvog kraja kakav je jug Srbije. Prema tome, u ovom slučaju neko reče - kriv će biti ovaj parlament. Jeste. On donosi odluku. Ali šta ćemo sa krivicom za nečinjenje, jer nečinjenje daje znatno lošije i teže rezultate od onoga kada se krene napred i nešto odradi. Normalno da ćemo se mi iz Nove Srbije i poslaničkog kluba Nova Srbija i SPO žestoko zalagati da ove koncesije zažive i da utiru put sledećim koncesijama kao jedinom razvojnom resursu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi Bajram Omeragić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon o koncesijama Narodna skupština, uz protivljenje poslaničke grupe SRS, usvojila je 27. maja 2003. godine. Imam mnogo podataka da vam iznesem, ali moje kolege očekuju da iskoriste da nešto kažu u prilog diskusije našeg protivljenja zbog ovakvog načina davanja koncesija. Dakle, mi smo tada imali jasan odgovor na pitanje da li je jednoj državi, a naročito Srbiji, potrebno da da koncesiju za izgradnju autoputa, bilo kog pravca, mada su ovde definisana tri pravca. Mi smo govorili ono što je danas ponovio i gospodin Tomislav Nikolić, da je rečni saobraćaj (naročito jedna studija koju je uradila grupa eksperata SRS a tiče se južnomoravskog sliva do Vardara) veoma važan strateški projekat za Srbiju. Ako država ima sluha a imamo i energiju i znanje, odnosno ako je Vlada ta koja je spremna da se upusti u tako nešto. Mi sada dolazimo do pitanja isplativosti, odnosno zakonom o koncesijama, koji sam spomenula da je tada izglasan, definisan je pojam koncesije. Možda tada nepoznat za mnoge naše građane, šta je to i kako se uopšte dolazi do davanja koncesije od strane republičke Vlade budućem korisniku koncesije. Taj sistem - izgradi, koristi i predaj je ograničenog roka trajanja. U ovom slučaju, danas vam kažem, da su podaci do kojih su nesumnjivo došli ljudi pre svega iz resora, (finansijski podaci su u pitanju) ljudi koji prate rad Republičke direkcije za puteve, nepobitni podaci koji nam govore o tome da je isplativost kod naplate putarine, a to je ovde ključna stvar, veća nego što je pitanje ukupnog ulaganja za davanje ovih koncesija. Podatak koji govori za 2003. godinu koliko je ukupno naplaćeno što se tiče putarine je 4.860.923.234,97 dinara. Kako je frekvencija saobraćaja rasla i kako se cena putarine promenila ta naplata u 2004. godini je bila 6.960.898.021,47 dinara. To je jedna tabela koja nam po deonicama i po finansijskim zaduženjima, odnosno po parametrima koliko nas to košta, a koliko dobijamo od naplate putarine dovodi do toga da iz te tabele nesumnjivo možemo da zaključimo da je prihod u 2004. godini na svim deonicama bitno uvećan za 43,20%, a posebno kada je u pitanju deonica Beograd - Šid, gde je skoro udvostručen iznos. Kada je u pitanju pravac prema Novom Sadu, (jer od Beograda do Novog Sada imamo zatvoren sistem i poluotvoreni do Horgoša) tu je to uvećano za 77,53%. Ovde se govori i neke kolege poslanici su spomenuli kada je u pitanju pravac prema Dimitrovgradu i pitanje brdskog terena i konfiguracije, ali i ovih drugih definisanih do Požege i do Horgoša, koliki je to prosek za izgradnju kilometra autoputa. Ne mogu da se složim sa jednim netačnim podatkom koji je iznet ovde, jer upravo u vreme koje je gospodin Dragan Todorović iz SRS bio ministar za saobraćaj u Republičkoj vladi, nedvosmisleno govori o tome da je procenjena vrednost izgradnje puta, a što zavisi od prateće infrastrukture, od 2,5 do 10 miliona dolara. To je veoma rastegljiv pojam i isto tako je veoma diskutabilno pitanje oko ukupne procene eksproprijacije koja je ovde definisana sa osam miliona evra. Dolazimo do onoga šta je zamereno od strane SRS kada je u pitanju zakon o koncesiji, jer je sada direktna posledica davanja koncesije i postojanja jednog takvog zakona. Mi ne možemo, a ni tada nismo mogli da se složimo sa načinom obrazovanja tenderske komisije. Moram da kažem gospodinu Iliću, ministru za kapitalne investicije, ili već kako se zove, da koncesija nije izmišljena onog trenutka kada ste vi došli u Koštuničinu vladu i da je to nešto zašta se SRS zalaže od svog osnivanja. Ovde sada dolazimo do podatka, (a podaci nedvosmisleno, gospodine ministre, govore) da su svi ovi podaci uporedni, i zaista je mnogo toga, i ne mogu, egzaktni su. Dakle, u pitanju su podaci od ljudi koji su nadležni za to poslovanje, da je ukupan prihod do 2020. godine na svim ovim postojećim pravcima, odakle bi država mogla da investira veći od ukupno planiranog iznosa investiranja. Do 2020. godine kako su stručnjaci proračunali, to bi bilo 640 miliona evra. Moram da vas podsetim na činjenicu da je Narodna skupština Republike Srbije 1998. godine, krajem godine, dala saglasnost na koncesiju za pravac prema Dimitrovgradu. Suština davanja koncesije mora da bude u dobronamernom izboru i definisanju toga šta je predmet koncesije. Ovde je to definisano. Međutim, zakon i način obrazovanja tenderske komisije me sada navodi na jedan zaključak. Ministar Velimir Ilić je u određenom koalicionom sporazumu sa jednim od najvećih pljačkaša i lopova i čoveka koji je potpuno bez skrupula Bogoljubom Karićem, a danas ste u skoro isto vreme kada je taj idiot i lopov došao ispred Skupštine Srbije i vi ušli u Skupštinu. Navodi me na zaključak, pošto kaže da tenderska komisija može u svom imenovanju da ima i lica izuzetnih finansijskih, pravnih, tehničkih i drugih oblasti, jer se taj samo proklamovani političar i ekspert za sve, ali pre svega lopov, jedan od vodećih kriminalaca, možda ponudio vama da bude i u tom poslu. Čudi me, gospodine ministre, kako ste prestali kada ste već došli do kapitalnih investicija i do onoga što stvarno treba da bude kapitalna investicija za jednu zemlju kao što je predmet ovih koncesija, čudo niste izašli pred Narodnu skupštinu Republike Srbije da nam saopštite podatak da li ste utvrdili, do dana današnjeg, kolika je vrednost Mobtela. Sa druge strane, ono što je evidentno iz svih ovih podataka, a naročito zbog toga što je recimo deonica Horgoš - Novi Sad kao polu autoput kroz ovaj otvoreni sistem naplate putarine, donosi u proseku oko osam miliona evra godišnje, a toliko je procenjen ovaj sumnjivi procenjeni iznos za eksproprijaciju. Ukupan iznos isplativosti 640 miliona, ponavljam, do 2020. godine. Zašto je onda država pribegla tome, odnosno zašto je to vaš projekat, a nije kao što je odlučeno u slučaju pravca Kragujevac - Lapovo ili Lapovo - Kragujevac, da država uđe u taj projekat. Uzgred, budi rečeno, nekih 300 metara je tamo počelo da se radi ove druge trake, a za ostalo, videćemo, jer sva ta obećanja da, do te i te godine, imaćemo istu cenu putarine 2007. godine. Verujem da ova vlada neće opstati do tada, ali da biste tako nešto zagovarali, a već imamo evropsku cenu struje i mnogih drugih životnih namirnica, imaćemo i evropsku cenu osiguranja, a sada i putarine, onda moraju elementarni uslovi za to da se obezbede i da građani imaju najmanje 1.500, 2.000 evra prosek plate. Ne da im se govori da će da bude novog otpuštanja! Mi smo zaista zemlja sa posrnulom privredom i sa milion nezaposlenih. Sada, pošto su ovo stvarni podaci koje sam iznela u javnost, svi građani će da se upitaju, zašto se taj toliki iznos od sve većeg ubiranja prihoda od naplate putarine ne iskoristi za izgradnju ovih pravaca koji su definisani. Veoma je diskutabilno to, na koji način će raditi tenderska komisija, drugim rečima, ako Narodna skupština Republike Srbije imajući u vidu da je naplata putarine ključna stvar i da tu upravo leži veća isplativost, donese i da saglasnost na ove koncesije. Jedna od najvećih strateških potencijala za elektroprivredu nekome će gotovo biti poklonjen i da on može da ga iskorišćava. Kako to ustvari ide? Ako je cena kapitala 5% ukupne vrednosti, isplativost je na oko 16 godina. Ako je 6%, onda je do 18 godina, a ako je besplatno isplativost je odmah zbog ovakvih cena i zbog činjenice da se ovoliki prihodi ubiraju. Mi ne možemo da se složimo sa svim ovim što nam je u prilog davanja koncesije, a želimo da se putna infrastruktura u našoj zemlji izgradi, izneo ministar Ilić – naročito zbog toga što će on pokušati u narednom periodu, sve do izglasavanja nepoverenja ovoj vladi, a i sam je rekao sve vlade se menjaju i ministri, pa samim tim i vi ćete uskoro da pokupite stvari iz ovog kapitalnog ministarstva. Dakle, ne možemo da se složimo sa tom ocenom da je ovo bio jedini način da se pokrene srpska privreda i da je način na koji će biti date koncesije ono što je najisplativije za državu Srbiju. Ljudi koji su u najvećoj meri pravili ovu uporednu analizu i radili na podacima, a pre svega ljudi koji su iz stručnog tima SRS pre su bliže oceni (kao i naši poslanici prisutni ovde) da se na ovakav način, zapravo, radi o jednoj još novoj pljački koja se odigrava i odigravaće se naočigled građana Srbije. Daleko od toga da neko neće da podiže zemlju, odnosno da građevinsku operativu uposli i da zaposli ljude. Mi smo zagovornici toga i da celokupni srpski potencijal bez lopovluka, bez korupcije, bez pljačke mora najbolje moguće da se iskoristi. Bar vi znate da među srpskim radikalima nema nijednog takvog, za koga može da se kaže, da je bilo kada pokušao ne daj bože da ušićari. Sve ovo drugo o čemu se priča, slavodobni nastupi pojedinih predsednika opština, a naročito onih koji su iz vaše stranke, sitno je šićarenje na srpskoj političkoj sceni koja ne može da donese korist duže od jednog mandata. Imate primer kod nas u Šumadijskom okrugu, imate primer u mnogim drugim gradovima Srbije. Onda kada vam se izglasa nepoverenje i kada ne budete bili više u situaciji da dajete šakom i kapom vašim ljudima, uslovno rečeno, pripadnicima vaše stranke u predizbornim kampanjama, a samo tamo gde su dobijali i ponašali ste se tako kao da vam je to dedovina i vaša privatna imovina, pa dajete onome kome treba, imamo taj primer i slučaj u Kragujevcu, dakle, sve dotle dok ne bude se pitala celokupna srpska politička scena i oko ovako važnih pitanja da se ne nađe konsenzus, a pre svega u Skupštini koja daje saglasnost na nešto što je kapitalni projekat, ili kako neko reče kolosalni projekat i tih razmera u Srbiji, neće biti dobro za građane Srbije. Zbog svega ovoga što sam rekla, a to je samo jedan deo, nastaviće moje kolege, ne možemo sa ovim da se složimo.
Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić, a neka se pripremi Aleksandar Radosavljević.
Poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, ja moram da kažem da se radujem da se u našoj zemlji grade putevi i da koncesije nisu nešto što mi primenjujemo. To je nešto što se primenjuje u čitavoj Evropi i u mnogo razvijenijim zemljama nego što je naša. Ono što želim ovde da kažem, a to je da me raduje da će taj put i ta trasa doći do Požege, da imamo jednu trasu do Niša i da na celoj teritoriji Republike Srbije uvežemo mrežu svih sporednih puteva na te autoputeve, jer jednostavno i ekonomisti i inženjeri i svi koji se bave razvojem znaju da bez putne mreže nema ubrzanog ekonomskog razvoja. Ta koncesija će biti ovakva ili onakva. Mislim da je najbitnije da mi dobijemo puteve. Govorim iz razloga što dolazim iz regiona koji gotovo ima najgore puteve u zemlji i želim da kažem da kada taj autoput dođe do Požege, građani našeg regiona se nadaju da će on dalje krenuti prema Crnoj Gori preko Pešterske visoravni. U nekim stručnim analizama koje su napravljene stoji da bi to bila najkraća verzija prema Crnoj Gori, da bi bila kraća od druge postojeće verzije za 45 kilometara. Jednostavno, čitav niz opština i Kraljeva i Raške i Novog Pazara i Sjenice i Tutina i Prijepolja bile povezane i na taj način čitav taj region krenuo u jedan ubrzani razvoj. Pre neki dan smo ovde govorili o turizmu. Znate da u našem regionu ima mnogo istorijskih spomenika i hrišćanske i islamske kulture, a danas imamo gotovo najgore puteve, imamo turističke ture koje dolaze da vide i "Sopoćane" i "Lejlek" džamiju i sve naše spomenike dole, a da autobusi nemaju zapravo, moraju da čekaju na nekim deonicama da se mimoiđu, po ne znam koliko dugo vremena, i zato moram da kažem da građani našeg regiona treba da imaju nadu da će ovaj dalji "krak" tog puta ići preko "Pešteri", jer je to najjevtinija verzija, jer je to područje sa najvećom stopom iseljavanja i srpskog i bošnjačkog stanovništva. Imamo i Peštersku visoravan, koja može da proizvodi hranu, dahrani ne samo našu zemlju, već mnogo više, da budemo izvoznici najzdravije hrane i tajprodukt koji treba da izvozimo prema moru i svuda u svetu treba da bude zamajac razvoja čitavog našeg regiona. Zato kažem da nas raduje da se krene sa koncesijama i želim samo da kažem da Vlada treba da uzme u obzir situaciju u kojoj se nalazi naš region, jer putna mreže u našem regionu je zaista gotovo najgora u zemlji. Zašto treba da krene dalje od Požege prema Pešteru? Upravo zbog 45 kilometara kraće trase i zbog toga što ne treba da se izgradi po prvim procenama stručnjaka nijedan most i nijedan tunel. Prema tome tu bi se ubrzano radilo i jednostavno to bi bilo jevtinije i na kraći rok isplativije. Ono što želim ovde da napomenem, jer sam ovih dana primio mnogo pisama i mnogo građana iz našeg regiona, moram da ukažem, pošto je ministar tu, na jednu tešku situaciju koja postoji na putu između Novog Pazara i Tutina. Imamo šest uskih grla koja izazivaju veoma opasne situacije, gde jednostavno to je gotovo jedan od najgorih puteva u našoj zemlji. Zato želim da skrenem pažnju i ministru da dođe sa svojim stručnjacima da poseti taj put i da se što pre nešto učini, kako bi se taj problem rešio na najbolji mogući način.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, da budemo jasni, DS ne spori davanje koncesije, ali smatramo da ovaj predloženi dokument, odnosno dva dokumenta nisu dobra iz razloga što se iz njih ne vidi na osnovu čega je u predlogu za davanje koncesije izvršena procena opravdanosti u visini ulaganja od 550 miliona evra, kada vrlo dobro znamo da prethodno ne postoji studija opravdanosti, kada se ne zna konačna varijanta koridora autoputa. Takođe, za potrebe eksproprijacije navedena je suma od osam miliona evra, što svakako nije moguće predvideti bez prethodno odabrane konačne varijante i pripremljenih detaljnih planova. Ukoliko se ovde u Narodnoj skupštini prihvati predlog za davanje koncesije stvaraju se uslovi da Vlada Republike Srbije, da resorno ministarstvo za kapitalne investicije, nastave sa potrebnom procedurom dodele koncesije mimo bilo kakve kontrole Narodne skupštine Republike Srbije, što će otvoriti svakako niz velikih problema i dugogodišnjih obaveza koje će nastati za Republiku Srbiju. Još jedanput ponavljam i podsećam DS ne osporava potrebu izgradnje pomenutog autoputa niti potrebu za dodelom koncesije za njegovu izgradnju, ali smatramo da je kršenje zakonske procedure nešto što u ovom slučaju konkretno imamo. Jednostranim pristupom resornog Ministarstva za kapitalne investicije, bliže smo varijanti da se predlozi u Skupštini povuku. To znači, pre svega, konačni izgled, odnosno potrebne dokumentacije, planske dokumentacije, a posebno studije opravdanosti za ova dva projekta. Izgradnja putnog pravca Horgoš-Požega mnogo toga nije jasno. Predlaže se izgradnja pravca Horgoš-Požega, a izbegavamo ili ne želimo da konstatujemo da se tu radi o dva različita putna pravca. Deonica od Subotice do Beograda, autoput E-75 i deonicaod Požege do Beograda je samo deo autoputa odnosno Koridora Beograd-Južni Jadran. Na taj način se žele prikriti nedostaci u koji postoje opravdanosti koncesije za autoput od Beograda do Požege. Takođe, DS pita, zbog čega Ministarstvo za kapitalne investicije ne planira koncesije čitavog autoputa Beograd – "Južni Jadran", već samo do Požege. U predlogu za davanje koncesije takođe nije definisana konačna trasa od Beograda do Požege. Kako je onda, i na osnovu čega, izvedena računica i procenjeno da je za potrebe eksproprijacije neophodno izdvojiti sumu od 23 miliona evra. Sve su to pitanja koja iz ovih predloga nisu definisana. Ali, osvrnuo bi se na par konstatacija koje je ministar u svom izlaganju imao, žao mi je što je izašao, ali se bar nadam da će njegovi saradnici to da mu prenesu, a odnosi se na Savet Republičke direkcije za puteve. Jedan deo mojih kolega je ovde prisutan, žao mi je što predsednika Odbora za saobraćaj i veze Narodne skupštine danas nema. Mi smo tokom prošle nedelje imali sednicu Odbora za saobraćaj i veze, dobili jedan izveštaj Republičke direkcije za puteve. Ono što smo kao poslanici tražili jeste da nam ona dostavi izveštaj o planovima i finansijskim sredstvima za sve opštine i gradove u Republici Srbiji. Kada smo postavili pitanje šta je sa planovima za 2005. godinu, dobili smo jasan i glasan odgovor od predstavnika Republičke direkcije za puteve da nema planova za 2005. godinu. Zamislite, maj mesec, evo još koji dan na izmaku, Savet Republičke direkcije za puteve koji je jedini ovlašćen da predlaže Vladi Republike Srbije planove nije dostavio plan za 2005. godinu. To je nešto što smatramo krajnje nedopustivo. Takođe, ministar je pomenuo izgradnju autoputa od Kragujevca do Batočine, ne do Lapova, da budemo krajnje precizni. Evo Lapovci se ljute, to je večiti spor koji tu postoji, ali moram da vas podsetim da ti radovi stoje od septembra meseca. Znači, tada je grad Kragujevac započeo sa jednom idejom koja postoji 20. i više godina da se grad Kragujevac priključi na Koridor X (iks)i tada je imao plan da praktično sa Republičkom direkcijom, odnosno sa državom Srbijom, dinar po dinar, ali od septembra meseca, nova gradska vlast i jedan od najbližih saradnika resornog ministra sve to krši i donosi odluku da se kreće u koncesiju. Tada pred odbornike ovde, a ima odbornika i Skupštine grada Kragujevca, izlazi glavni stručnjak koji u svom nadahnuću objašnjava kako je to dobar predlog, kako će Kragujevac konačno, zamislite, glavni stručnjak kaže, kaže – Kragujevac će konačno izaći na Koridor X (iks). Takva je gradska vlast u Kragujevcu i to je najbolji saradnik resornog ministra Nakon te konstatacije da će Kragujevac izaći na Koridor X (iks), zaista nisam imao šta da kažem. Znam da ćemo za jedno 200 godina izaći na Koridor X (iks) sa takvim planom i sa takvim gradonačelnikom u Kragujevcu i sa takvim resornim ministrom, ali još jednom podsećam, daleko je bila bolja varijanta da je Kragujevac nastavio sa izgradnjom po onom planu koji je definisan tokom 2003. i 2004. godine i zna da se jedanput čak i ministar javno Kragujevčanima obratio i rekao da podržava ideju da Kragujevac i Republika Srbija zajednički investiraju i da taj problem reše. Kada imate nekoga ko procenjuje od oka, ko sam donosi zaključke, i ako smatra da sve što zamisli i što želi da realizuje da je to krajnje ekonomski opravdano, kada mu pokažete da postoje studije i da su ipak to neki ljudi koji imaju neka zvanja, napravili projekciju i rekli da to mora da se ispoštuje na način kako oni predviđaju, on to jednostavno nipodaštava. I, onda, imamo situaciju da Kragujevac već godinu dana od dobre ideje stoji na početku tog projekta i pitanje je kada će se taj projekat završiti. Draga mi je činjenica da je resorni ministar jednom za sva vremena nedoumicu koja postoji i u javnosti Šumadije, otklonio. Konačno je priznao da postoji dokumentacija za izgradnju autoputa Kragujevac-Batočina, odnosno Lapovo. Na taj način smo i taj problem rešili, ali još jednom želim da istaknem da što se DS-a tiče ovde postoje ozbiljne zamerke i ne smatramo da su koncesije nešto loše, ali ima mnogo toga što je nejasno i što iz resornog ministarstva i Vlade nismo dobili kao objašnjenja za pomenute predloge. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević, replika ili povreda Poslovnika?
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da svaka sredina u Srbiji vapi za dobrom infrastrukturom. Kragujevac je jedan od zatvorenih gradova ili grad koji je na neki način izolovan od dobrih puteva. Tačno je da je postojao projekat koji je iznađen ili je postojala njegova izrada pre 30 godina za izgradnju autoputa Kragujevac-Batočina-Lapovo, ali u proteklih tridesetak godina niko nije započeo gradnju tog autoputa. Ono što, kao poslanik Nove Srbije, građanin Kragujevca, odbornik Skupštine grada Kragujevca, moram reći, a zarad istine i građana Kragujevca je, da posle 20 i kusur godina, skoro trideset godina postojanja jednog projekta, "prvi" koji je započeo gradnju autoputa, jeste upravo Ministarstvo za kapitalne investicije na čelu sa gospodinom, ministrom Velimirom Ilićem. Dakle, bez obzira što je u tom trenutku kada smo mi započeli izgradnju tog puta na vlasti u gradu Kragujevcu bila Demokratska stranka, a šta ja ustvari želim time da kažem? Time želim da kažem da Ministarstvo za kapitalne investicije se nije opredeljivalo prema svojim ljudima i prema određenoj strukturi vlasti, već prema potrebama građana u određenoj sredini. Kragujevcu je preko potreban taj put, jer ga povezuje sa Koridorom 10, iako u tom trenutku Nova Srbija nije bila na vlasti, već DS. Mi smo zarad predizbornog obećanja, a svi su to obećavali u proteklih 20 i 30 godina unazad, počeli početak tog autoputa. Tačno je i to da je u ovom trenutku ta započeta izgradnja autoputa, stala, tačno je i to da je nova gradska vlast procenila da je bolje da se taj put izgrađuje putem koncesija. Bili smo mišljenja u Gradskoj skupštini da je bolje da ga izgrađujemo svojim sredstvima zarad zapošljavanja naših ljudi, zarad upošljavanja naših fabrika i zarad jeftinije putarine, sutra našim građanima. Ono što želim još jednom da naglasim, Ministarstvo za kapitalne investicije na čelu sa Velimirom Ilićem nikada se nije opredeljivalo prema svojim ljudima, već je želelo da pomogne sredini, pa iako u tom trenutku nismo bili na vlasti, započeli smo i ja sam bio inicijator svega toga, bio sam taj koji je tražio da se Velimir Ilić sastane sa ljudima iz DS-a i da što pre krenemo sa gradnjom, jer je to bila potreba građana Kragujevca,i interes građana Kragujevca. Prema tome, zarad istine da se zna, mislim da će taj put morati da se nastavi, da je to nešto što opredeljuje Kragujevac i otvara Kragujevac. Naravno, da ćemo se sigurno mi iz Ministarstva za kapitalne investicije i ja kao odbornik i poslanik u Narodnoj skupštini zalagati da se pored tog autoputa izgradi i druga putna infrastruktura. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, replika.
Dame i gospodo poslanici, repliciram kolegi Radosavljeviću, s obzirom da je on spomenuo odbornike Skupštine grada Kragujevca. U Skupštini grada Kragujevca sam predsednik odborničke grupe SRS i zarad istine moram da vam kažem šta se desilo u Gradskoj skupštini pre nepuna dva meseca. Naime, u jednom delu izlaganja, kolega Vučićević je bio u pravu. Njegove su možda namere bile časne i to sada ne ume da na pravi način gospodin Velimir Ilić da ceni, ali shvatiće da to treba i to je njihova stranačka stvar. Što se tiče projekata u septembru mesecu, oni su imali opseg na području Velikog polja, za koje se zalagao gospodin Vučićević, asfaltiranje ulica i izgradnja te putne mreže, da je tako nazovem. To je jedno naselje nadomak Kragujevca, odnosno periferno naselje. Te dogovore je tada dr Vladan Vučićević napravio sa ministrom Ilićem. Šta se desilo kasnije? Ovaj projekat izgradnje autoputa Kragujevac - Lapovo je strateški važan ne za grad Kragujevac, i zaista ne želim ovde, samo sam iskoristila priliku (nikada to nije radio nijedan poslanik SRS, niti odbornik u skupštini opštine, a kamo li poslanik ovde) da govorim u tom nekom lokal-patriotskom smislu. Taman posla. Govorim vam to zbog toga što nisam uspela, govoreći o ovim koncesijama, da iznesem podatak koji su izneli stručnjaci iz MUP-a, iz Republičke saobraćajne policije, da je drugi, nažalost, po frekvenciji udesa i stradanja naših građana, posle Ibarske magistrale, koja je skoro izjednačena sa pravcem Beograd - Novi Sad, baš potez Kragujevac - Lapovo. Zbog toga je to za celu državu važno, a i zbog samog strateškog pravca, da se krene sa izgradnjom te deonice manje od 30 kilometara. Međutim, šta se desilo? Došao je ministar Ilić i potpisaoprotokol o saradnji. Kasnije je ulogu gospodina Vučićevića u svemu tome novoizabrani gradonačelnik jednostavno zaboravio. Opet je došlo do sukoba na toj relaciji, a sa radovima se stalo. Danas, ako krenete od Batočine, odnosno Lapova, kako je jasno definisan taj pravac, do Kragujevca, videćete da gotovo nikakvih radova nema. Onda se postavlja pitanje gde je u svemu tome uloga Velimira Ilića. Zašto Vlada Srbije ćuti, kada je 87 odbornika Skupštine Grada Kragujevca, uz učešće odbornika SRS (zarad interesa ne samo Grada Kragujevca, nego tog veoma opasnog pravca Lapovo – Kragujevac) donela odluku da se Vlada izjasni o tome da li će ministar da poštuje potpisani ugovor i protokol o saradnji sa Gradom Kragujevcem. U pitanju je zajedničko ulaganje u jednoj proporciji koja je trebalo da bude povoljnija u korist Grada Kragujevca. Zbog sveukupne tamošnje privredne situacije, a u budžetu Republike Srbije sa mnogih stavki mogu da se preusmere sredstva za tako nešto. Dakle, postavilo se pitanje da se Vlada Republike Srbije izjasni i pošalje Gradu Kragujevcu i njegovoj skupštini odgovor da li će da ide na koncesiju ili da se nastavi sa ulaganjem. Mi, odbornici SRS smo tražili da to bude mnogo povoljnije i da grad ne mora da izdvaja tolika sredstva, već republički budžet, kroz uštede na drugim mestima. Zapravo, to je cela istina. Danas je ministar onako usput rekao da će biti nastavljeni radovi, ali kada? Svi moramo da se složimo sa time, (i vi koji prolazite tom deonicom, i građani koji to svakoga dana čini, i mi poslanici iz tog kraja i oni koji idu prema svojim kućama, a prolaze putem Lapovo – Kragujevac) da mora da se nastavi sa izgradnjom te deonice. Nemamo jasan odgovor ni kada će biti, ni kojom dinamikom, ni kada se planira završetak radova i zašto se odustalo, eventualno, od davanja saglasnosti na koncesiju na tom delu. Ako je Vlada odustala, (jer i kod nas je pitanje bočnih puteva, odnosno izlazaka poljoprivrednika i seoskog područja na tom pravcu)otvaranje se pitanje da li treba da bude koncesija ili da se nastavi sa ulaganjem. Sada nam je potreban jasan odgovor kojom dinamikom se ide i kada će biti završen taj deo autoputa.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Vukosav Tomašević.
Dame i gospodo narodni poslanici, verujte, toliko mi je krivo što ova tačka dnevnog reda nije bila pre dva - dva i po meseca. Tada nisam znao mnoge stvari koje sada znam i verovatno bih sasvim drugačije gledao na tu tačku. U međuvremenu je bio onaj tender na Aerodromu "Beograd" za kargoterminal. U međuvremenu, pored ostalog, i ministra uhvatiše sa rukama u pekmezu u toj aferi, tako da danas malo drugačije gledam na ovo i malo sam ozbiljnije čitao materijal. Nemam vremena, obzirom da ima dosta govornika iz redova poslanika SRS, da sve detaljno obrazlažem. Pokušaću da samo jedan segment obrazložim i da vratim diskusiju na temu o kojoj je govorila gospođica Nataša Jovanović, narodni poslanik SRS. Pre svega, da ne bi ostao duže, maločas nam je rekao kako nas iz Albanije, pa do Niša, pa u Evropu itd! Taj gospodin Miško je hteo da nas uvede u Evropu, doduše, preko Albanije ali i preko Austrije, preko Firme "Herc"! Mislim da polovina narodnih poslanika zna i za tu aferu, ali o tome nećemo. Zašto koncesija, zašto ne javni radovi? Da bi bili javni radovi, država mora da ima bar deo kapitala. Za državu je mnogo povoljnije i mnogo jednostavnije da organizuje javne radove, jer time zapošljava domaće resurse, domaću građevinsku operativu, zapošljava ogroman broj nezaposlenih radnika. Samo od kada je "buldožer revolucija", ne mislim na buldožer gospodina Velje Ilića, nego na buldožer kojim je oktobarska revolucija došla na vlast, od onda, pa do sada je preko 900.000 ljudi ostalo bez posla. Dakle, angažovali bi se i domaći potencijali, preduzeća koja prate izgradnju. Pri tom mislim na cement, crep, železu itd. Novac od putarine bi ostao državi. Država daje neizgrađenu koncesiju, koncesionar izgradi dobro, koristi ga u koncesionom ugovoru u predviđenom roku i posle toga vraća državi. To je obično višegodišnja eksploatacija. Rekosmo da cenu putarine određuje koncesionar. Maločas je jedan od govornika, neću da mu pomenem ime da mu ne bi dao pravo na repliku, rekao: onda ćemo jeftinije putarine... Nije tačno, gospodo. Putarine će biti izjednačene sa Evropom. A, 100 evra je putarina od Strazbura ne znam do kog mesta tamo, pa se ide obilaznim putevima. Čak i oni idu obilaznim i za njih je to skupo. Prema tome, građani Srbije moraju da znaju da će na tim putevima koje izgrade koncesionari plaćati evropsku putarinu. S druge strane, novac od koncesije koji bi ušao u budžet, ide isključivo u potrošnju. Tim novcem se neće sigurno obezbediti nijedno novo radno mesto. Od domaćih investitora će se sigurno angažovati neki novi Čume, (pošto čujem da je ovaj valjda Miškoviću prodao svoju građevinsku operativu) angažovaće se novi Čume ili neki novi Karić, (pošto se još i u tom polju nije ogledao, svuda redom se ogledao, od muzike do bankarstva i do umetnosti). Sada da se vratimo na ovaj deo. Zašto se ova koncesija prvo deli na tri lota i ovaj četvrti lot koji ide od Niša prema Dimitrovgradu? Prvi lot Beograd - Požega je u redu. Tu nije izgrađen put i sa koncesionarom treba dogovoriti. Vidim da je koncesioni period 20 + 10 godina, plus pitanje još koliko. Pri tom se ne računa samo ono što je koncesionar uložio u izgradnju puteva, jer kod izgradnje puteva on izgrađuje i infrastrukturu, to znači i pumpe, hotele, motele i od toga ubire sredstva. Međutim, mnogo su problematična ova dva druga dela, odnosno Horgoš - Novi Sad, gde je polovina autoputa izgrađena. Znači, izgradila bi se još jedna polovina i već država naplaćuje putarinu na tom delu i od toga profitira. Najproblematičniji deo u ovom segmentu je ono što se odnosi na put Niš-Dimitrovgrad. Ovde je autoput izgrađen, od Novog Sada do Beograda, odnosno od Beograda do Slankamena. Od Slankamena do Novog Sada ostalo je samo nekoliko kilometara pa da se poveže. Ovde koncesionar nema šta da izgrađuje, nema šta da radi osim da odmah uđe na naplatne rampe i da počne da naplaćuje debelu putarinu. Za pet godina 103 miliona evra i do 2020. godine to bi značilo 640 miliona evra. Ako pogledamo koliko košta izgradnja ovih drugih "Lotova" ispadne da bi samo od tog prihoda, koji inače država ubira, mogao komotno da se napravi put do Požege. Isti slučaj je i sa putem, sa delom puta od naplatne rampe od tzv. Trupalskih šuma, 18 kilometara autoputa je napravljeno. Ostalo je još ne znam koliko, ali opet država daje 18 kilometara napravljenog dobra da se odmah koristi i da se odmah naplaćuje putarina. Moram da skratim, jer ima još nekoliko poslanika iz moje stranke, ali da su ovi podaci tačni, evo finansijski podaci iz odeljenja naplata putarine Republičke direkcije za puteve gde se kaže da je 2003. godine ukupno bilo 4.860.923.000 dinara, da je 2004. godine bilo 6.960.890.000 dinara, da je povećanje prihoda 43 posto. Na svim putevima vidite da se drastično povećava prihod, jer se drastično povećava i korišćenje. To znači da i ova cifra o kojoj sam govorio, koju država može da prikupi nije ovolika nego je daleko veća. Prema tome, razmislite, gospodo, kada budete glasali za ovo.
Reč ima narodni poslanik Vukosav Tomašević, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Đorđević.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, mislim da je nepodeljen stav svih nas u Narodnoj skupštini, kao i, uveren sam, svih građana Srbije, da je Srbiji hitno neophodna izgradnja nove putne mreže, uključujući i pravce autoputa kroz koridore o kojima danas debatujemo. Očito, da ćemo se u Skupštini danas podeliti oko načina, kako da te autoputeve izgradimo. Imajući u vidu ukupne ekonomske prilike u Srbiji, ja pripadam onoj većini u ovom parlamentu koja će danas glasati da se taj problem reši na način kako to predlaže Vlada Republike Srbije, kako je to predloženo ovim odlukama o koncesijama, jer su za mene oni argumenti koji su dati u obrazloženju ovih odluka. Ono što je izneo ministar Ilić u svom uvodnom izlaganju, dovoljno valjani argumenti, da se autoputevi kroz Srbiju grade na ovaj način davanjem koncesija. Nisam izašao da to hvalim, već sam izašao da iskoristim ovu priliku da nešto drugo apelujem sa ove govornice, a to je da tražim od ministra Ilića, od njegovog ministarstva, od Vlade Republike Srbije i od svih drugih nadležnih institucija, da se ne stane na onome o čemu danas ovde odlučujemo i što ćemo, uveren sam, izglasati, već da se ovaj posao izgradnje autoputa Beograd-Južni Jadran nastavi drugom etapom izgradnjom autoputa od Požege do crnogorske granice. Bilo je već reči oko toga ovde kroz nekoliko govora. Gospodin ministar je valjano obrazložio zbog čega se ovaj posao radi etapno. Prihvatam i te argumente. Bilo je, takođe, govora da postoje dve moguće varijante, dva koridora nastavka autoputa od Požege prema crnogorskoj granici. Malopre smo čuli kolegu koji je pledirao za varijantu izgradnje autoputa preko Pešterske visoravni, a ja sam izašao ovde da u ime 270 hiljada građana iz sedam opština Zapadne Srbije apelujem da se taj pravac budućeg autoputa usmeri preko Užica, Zlatibora i dalje kroz Polimlje do granice sa Crnom Gorom. Svi argumenti idu u prilog toj tezi i toj varijanti, osim onoga da je ova Pešterska varijanta kraća nekih 40 ili 50 kilometara. Neću trošiti vreme ovaj put da iznosim te argumente. Iza tih argumenata svojim potpisima je stalo 14 poslanika ove narodne skupštine koji pripadaju svim političkim opcijama u ovoj skupštini. To traži i šest predsednika opština Zapadne Srbije. Uskoro će sve skupštine opština sa tog područja doneti odluke kojima će tražiti i potkrepiti ovu tezu, a pripremamo i jedan mali elaborat koji ćemo dostaviti nadležnim institucijama u kojem iznosimo argumente u prilog ovoj tvrdnji. Mada i ekonomski argumenti, oni dugoročni govore da je ovo bolja varijanta, smatram da se putevi ne prave samo da bi bili ekonomski opravdaniji i isplativiji. Putevi, pa i autoputevi se, između ostalog, prave da povežu ljude, da povežu naselja, privredne i druge resurse. To su oni opredeljujući faktori koji govore da deonicu autoputa od Požege do Crne Gore treba praviti onim koridorom koji ja nazivam zlatiborsko-polimski koridor. Zbog toga, još jednom apelujem na ministarstvo i sve nadležne institucije da odmah nastave sa pripremama za izgradnju ove druge faze autoputa od Beograda do "Južnog Jadrana", i to ovom varijantom kako smo predložili, a mi ćemo sve relevantne činjenice koje idu u prilog ovoj varijanti dostaviti. Ubeđen sam, da će se na ovaj način, preko koncesija i ovom varijantom do Jadrana, autoputem doći mnogo brže nego što se to može realno očekivati, nego što to verovatno i mi ovde, a i naši građani očekuju, imajući u vidu ekonomsku situaciju u zemlji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog koji je Vlada Republike Srbije dala Narodnoj skupštini za davanje koncesije za izgradnju, korišćenje i održavanje autoputnih pravaca (o kojima su moje kolege iz SRS izašle sa egzaktnim i jasnim brojkama), govori nešto drugo od onoga što je, braneći ovaj predlog, govorio ministar za kapitalne investicije gospodin Velimir Ilić. Suština problema u Srbiji nije samo u tome da se ovi putni pravci u Srbiji moraju raditi zato što je to nešto što nam ne da samo uslovljava, jer je Srbija pre svega tranzitna zemlja i veoma dobro znamo u kakvom sestanju nalazi putna mreža i u kakvom stanju se nalaze državni putevi u Republici putevi, ali su ovde stvari postavljene naopako. Suština cele priče za ovom govornicom poslanika vladajuće koalicije je bila da to moramo da uradimo itd. SRS je imala jasan program u predizbornoj kampanji kada su ovako važne odluke u pitanju, a pogotovo kada je u pitanju jedna nacionalna strategija o državnim putevima, o javnim putevima. U stvari, ovde su stvari postavljene naopako. Zakon o koncesijama postoji, donela ga je prethodna vlada, ali ona nije vodila računa o nacionalnoj strategiji. Ne možete da kažete da za ovih godinu i po dana niste mogli da pripremite jedan jasan zakonski predlog. Jeste ušao u skupštinsku proceduru, kada je u pitanju zakon o javnim putevima, ali još nije došao na dnevni red Skupštine i o tome ćemo verovatno na nekoj od sledećih sednica da raspravljamo. Nije, i ne bi trebalo kada neko priča iz vladajuće koalicije da samo sebi uzima za pravo da se zalažete za ulazak u Evropu i sl. Srbija se nalazi u Evropi i ona će po geografskom položaju uvek tu biti, i niko neće nikada moći da je sa tih položaja pomeri. Suština ovog predloga koji je Vlada predložila Narodnoj skupštini je u tome što su stvari potpuno naopako postavljene. Razumem vatreni govor ministra, koji je za ovom govornicom rekao mnogo toga, kada je u pitanju stanje javnih puteva u Srbiji. Ali kada je u pitanju predlog za davanje koncesija to ima malo veći značaj i moramo imati jasnu strategiju kada predlažete jedan takav predlog Skupštini. Očigledno je da Vlada nije imala jasnu koncepciju i program. SRS i u svom programu i u svojim nastupima uvek se zalagala za raspisivanje javnih radova. Naravno, nama je veoma važan redosled svih ovih poteza i on mora da bude drugačiji. Mora biti u interesu građana Srbije. Znači, kada govorimo o davanju koncesija za izgradnju, korišćenje i održavanje autoputa od Horgoša do Požege, to je 140 kilometara putnog pravca od Horgoša do Požege. Kada govorimo o LOT-u 2: Horgoš-Novi Sad 108 kilometara puta i Novi Sad-Beograd, to je negde 68 kilometara puta po stacionaži. To je jedan ogroman posao, i naravno mi se u principu zalažemo za raspisivanje javnih radova, zalažemo se ali sa jasnimprogramom i jasnom koncepcijom. Ono što ne možemo u ovom predlogu da podržimo i prihvatimo je upravo suština i sistem koji je Vlada predložila Narodnoj skupštini za davanje koncesija za izgradnju, korišćenje, održavanje autoputnog pravca od Horgoša do Požege. Ako govorimo o LOT-u 1 i LOT-u 2 ili LOT-u 3 možemo da kažemo, da kada se sve egzaktne brojke koje su moje kolege poslanici iznosili, da će se na neki način izvršiti jasno planirana pljačka putem davanja koncesija na ovaj način i da će doći do velikog nacionalnog potencijala, (što je veoma važno da se kaže za ovom govornicom) da će ići na veliku korist budućeg koncesionara. Ono što treba svakome od nas da bude važno, to je upravo, osnovni zaključak za ova dva Vladina predloga. Običan, pošten i dobronameran srpski domaćin na mestu ministra za kapitalne investicije lako bi otkrio jednostavnu računicu, da navedene dve deonice, (recimo LOT 2 i LOT 3, kada govorimo o deonici Horgoš-Novi Sad, ili Novi Sad-Beograd) bez davanja koncesija mogu da finansiraju sopstvenu izgradnju. Upredloženom paketu izgradnje treće deonice LOT 1 Beograd-Požega, drugim rečima, ukoliko Narodna skupština da u koncesiju vezane ove tri deonice, po Predlogu, budući koncesionar će izgraditi autoput na navedenom pravcu Horgoš-Požega i u koncesionom periodu ostvariti više stotina miliona evra bez ikakvog sopstvenog ulaganja koristeći na ovaj način isključivo poklonjen srpski nacionalni potencijal. Upravo, suština je u tome što Vlada i Ministarstvo za kapitalne investicije, kao deo te Vlade, nisu imali jasnu koncepciju, imajući u vidu da kada se govori za ovom govornicom i o ovako važnim strategijskim odlukama koje treba da donese Narodna skupština, koji su od veoma bitnog značaja za život svih građana Srbije, gde bi se zaposlilo nekoliko stotina hiljada radnika, građevinska regulativa i slično neosporno je - pozvali ste se na neke institute u Srbiji koji su sposobni da to rade, kao što je Institut za puteve ili CIP i mi to nikada nismo negirali. Suština je u načinu na koji ste to predložili Narodnoj skupštini tj. ovaj predlog, je postavljen na nekim principima koji su u suprotnosti sa interesima Republike Srbije. Ako se govori o tome da smo mi tranzitna zemlja Vlada je morala da ima upravo program i nacionalnu strategiju kako da sve ove probleme reši. Nemoguće je da nam sada kažete da moramo to da učinimo zato što nam je EU rekla, ili Savet Evrope, ili Savet ministara, da su sada sastanci itd. Šta ste radili u proteklih godinu i po dana? Pa, vi ste posle prvih sto dana Vlade morali da imate rezultate baš u ovoj oblasti. Naravno, trebalo je da imate rezultate, ali vi posle godinu i po dana izlazite sa predlogom da se donese odluka u Skupštini za davanje koncesija za sve ove navedene putne pravce. Što to niste učinili odmah kada ste došli na vlast? Trebali ste da imate jasnu koncepciju Vlade. Suština je u tome što ova vlada nije imala nijedan program po pitanju javnih puteva u Srbiji. Ako je Srbija, a jeste, tranzitna zemlja, vi ste morali imati jasan program. SRS ima jasan program i mi bi to, da smo mi u vašoj situaciji, već ovo odavno uradili.
Hvala. Izvolite, narodni poslanik Milan Marković.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, iskoristiću preostalih nekoliko minuta za DS po ovoj tački dnevnog reda da se osvrnem kratko na ono što jeste naš stav povodom predloga za davanje koncesija. Naime, mi ne možemo glasati za ovaj predlog. Zamolio bih vas da mi odgovorite na neka pitanja koja smo postavili pre tri ili četiri meseca. Najpre moram da objasnim vama i javnosti zbog čega mi nećemo glasati za ovu odluku. DS u potpunosti podržava ovakav način izgradnje infrastrukture u Srbiji. Tu za nas nema nikakve ... da li meni nešto govorite? Gospodine ministre, vi ste bili poslanik. Ovde postoje neka pravila ponašanja i potrebno je da ih se pridržavate. Pokušaću na jedan lep način da vam kažem šta mi mislimo a vi možete da se smejete i da komentarišete kako želite. Mislim da se svi slažemo da živimo u vremenu koje je opterećeno aferama, sumnjama, optužbama. Nema javne ličnosti koja na neki način nije provučena kroz blato. Prosto naš politički, javni život,svedenje na vrlo niske grane. U toj situaciji svako ko želi da se bavi javnim poslom, a pre svega političari, oni koji imaju najveće odgovornosti, a to su političari izvršne vlasti, moraju da učine sve kako bi odagnali svaku moguću sumnju u kvalitet njihovog rada, u njihovo poštenje ili svrsishodnost, celishodnost, ispravnost njihovog rada i korisnost za državu. U tom smislu smo vam postavili neka pitanja koja se tiču vašeg predloga. Smatramo, da ovaj predlog nije na adekvatan način sačinjen. Smatramo, da nije u skladu sa zakonom, da nema validnu dokumentaciju. Mi sumnjamo u metod kojim ste došli do iznosa od 550 miliona. Moramo priznati da nama nije jasno kako znate da je osam miliona evra potrebno za eksproprijaciju itd. Zbog toga predlažemo vama da se ova rasprava odloži do momenta dok vi ne budete imali validnu dokumentaciju, ili ukoliko imate tu validnu dokumentaciju, ne prezentujete. Ne toliko nama, narodnim poslanicima, (jer naša poslanička grupa ne može odlučujuće delovati u ovom parlamentu, obzirom da smo manjina, da smo opozicija) ali zbog vas, zbog javnosti. To su poslovi koji će se raditi dugi niz godina i ne valja da narednih pet godina ili nije bitno, neko non-stop pominje, a, tu je Velja Ilić, ne znam, ovako uradio ili onako uradio. Iskreno mislim da za tim nema potrebe i da to ne stoji, odnosno ne sumnjam u vaš rad i vaše dobre namere. Vezano za vaš, da kažem, duhovit i nadahnut nastup koji se ticao uloge DS, uveravam vas da je DS opozicija. Ukoliko ova vladajuća većina odluči da bar malo poštuje Poslovnik Narodne skupštine i stavi glasanje o poverenju Vladi na dnevni red i raspravu o tome, u to ćete se uveriti, kritikovaćemo argumentovano i vaš rad i rad Vlade Republike Srbije i glasaćemo za nepoverenje Vladi Republike Srbije. Ne sumnjate u to da mi jesmo opozicija, ali to što članovi DS jesu vaši bliski saradnici, to govori u prilog i DS-u, odnosno pre svega kvalitetu koji nudi DS, ali u prilog i vama, jer ste očigledno čovek koji ume da prepozna kvalitet i to pozdravljam. Vi ste zaista u tom smislu retki u Vladi Vojislava Koštunice koja kao neku vrstu tajnog programa ima borbu protiv DS. Što se tiče druge teme i moje molbe Vama, to je, narodni poslanici DS, Milovan Marković i Milan Stanimirović, su postavljali poslanička pitanja Vama, a Vi kao bivši poslanik u ovom parlamentu i dokazani demokrata možda niste upoznati s tim, evo, sada Vas upoznajem i molio bih Vas da, u skladu sa dobrom parlamentarnom praksom i demokratskim principima, odgovorite nama na ta pitanja. Neću ih sada čitati, ta pitanja se odnose na poslovanje Ministarstva za kapitalne investicije i izvestan dug koji postoji prema preduzećima koja su, s druge strane, poreski dužnici i moraju da izmire svoje poreske obaveze. Zatim, vezano za izgradnju određenih puteva za vreme kampanje za lokalne izbore, kada smatramo da je rađeno ono što nije u nadležnosti Ministarstva, a sve u funkciji kampanje vaše stranke za lokalne izbore. Posebno smo zainteresovani za realizaciju predizbornog obećanja koje se odnosi na "legalizaciju" sa nekim ukupnim troškovima koji treba da budu, ne znam, pet evra po kvadratu. Takođe nas zanima koliko je kvadrata zaista legalizovano po ovoj ceni. Mislim da je to dobra informacija za građane, i da znaju gde mogu da legalizuju po "pet evra" po kvadratu, jer mislim da je to daleko povoljnije od onoga što je sada na snazi. Ono za šta su posebno zainteresovane moje kolege koje su postavile ova poslanička pitanja, jeste bespravna gradnja na Kopaoniku, a to nije Vaša odgovornost, u smislu nastanka kao problema, ali jeste odgovornost Vlade i ove i prethodne, a i buduće vlade u smislu uvođenjau legalne tokove. U međuvremenu, desilo se još ponešto, pa bih vas zamolio (kako ne biste davali u pismenoj formi) da odgovorite na pitanja, odnosno da nam date obrazloženja jedne vaše odluke koja je u javnosti. Ovde se ograđujem pošto sam upoznat i iz sredstava medija o njoj, koja bi trebalo da se zove obavezno uputstvo. Odnosi se na primenu Zakona o planiranju i izgradnji, u krajnjem slučaju nije ni bitno na primeru kog zakona se odnosi, a radi se o jednom nonsensu, jer smatram da ministar i izvršna vlast ne može uputstvima ili bilo kojim drugim aktima, uključujući uredbu, koja je najviši akt koji može da donese, da ne može suspendovati odredbe zakona. Siguran sam da se i tu slažete sa mnom, jer u suprotnom ne biste se bavili politikom, to su neke elementarne pozicije za svakog političara. To je molba našeg poslaničkog kluba da odgovorite na ova pitanja. Naš predlog ne morate da uvažite, a to je da se ovo odloži do izrade potrebne dokumentacije, upravo iz razloga koje sam naveo, kako bi bar u jednom segmentu, i vrlo bitnom poslu za sve nas i državu Srbiju, skinuli bilo kakvu senku sumnje. Hvala.
Izvolite gospodine Rankiću, neka se pripremi narodni poslanik Miljko Četrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar, gospodin Velimir Ilić, u svom uvodnom izlaganju rekao je da moramo, između ostalog, realizovati ove koncesije i zbog naših obaveza koje imamo prema Koridoru 10. Ne znam ko nam je to i kakve obaveze nametnuo i trebalo je da upoznate poslanike sa tim. Samo sam upoznat da velikim delom, Koridor 10 prolazi kroz našu teritoriju. A naša obaveza prema Koridoru 10? Ne znam ko nam i na koji način određuje? Rekli ste nešto što je mene zabrinulo, veoma, kao narodnog poslanika, kao građanina Republike Srbije, a to je, pre svega, da je naša kreditna sposobnost pala samo na 80 miliona evra za puteve, što je takođe, ako je i za puteve, katastrofalno! Morali smo da imamo veću kreditnu sposobnost da su ona sredstva koja su odvajana za puteve u prethodnom periodu ulagana svrsishodno i da su pokazivali rezultate, a da nisu pokazali rezultate, možete se uveriti ako pođete autoputem od Beograda prema Nišu, gde su prošle godine vršeni radovi na rekonstrukciji kolovoza i gde je sad već, ove godine, evidentno, kolovoz oštećen, da je nekvalitetno urađen. S obzirom na to da niko nije zbog toga odgovarao, i o tome niko nije pisao, pretpostavljam da i to utiče na to da nam kreditna sposobnost ovoliko opada. Moram još nešto reći o onome što vas nisam razumeo kada ste govorili da Hrvati rade užurbano autoput Budimpešta - Split. Ne vidim na koji način povezujete to sa, eventualno, našim koncesijama. To nisu komplementarni putevi, i ne mogu da verujem da mislite valjda da, ako neko želi iz Budimpešte da ode u Split, a da ovog trenutka ima urađen taj autoput, da će doći do Požege i onda od Požege ići za Split?! To su putevi koji su međusobno nezavisni i oni koji žele da odu na srednji Jadran oni će koristiti autoput kada ga izgrade Hrvati za Split. Mi akouradimo ovaj deo autoputa, koristiće ga oni koji imaju planove, pre svega, da se kreću ovom deonicom. Međutim, mene ova koncesija, kada je u pitanju Beograd - Požega, jednostavno asocira na "slepu ulicu". Očekujem da ćete vi već negde kada se bude krenulo sa tim radovima u Meljaku, recimo, (bilo bi dosta pogodno motel "Šarić" da bi eventualni domaći i strani špijuni znali šta ih čeka dalje na putu) da postavite onu saobraćajnu oznaku koja ukazuje da je to slepa ulica i da dalje posle jedne deonice neće biti kretanja! To pokazuje i odnose u Državnoj zajednici, kako niste mogli i posle silnih pritisaka Evropske unije da harmonizujete odnose između država članica i da izađete sa jednim zajedničkim konceptom, gde bi se raspisala jedna zajednička koncesija, da bar taj autoput ima svoju svrhu, tj. da poveže Koridor 10 sa južnim Jadranom. Ovako, taj put će doći do određene deonice i onda će stati, a potpuno je nebitno kuda će dalje prolaziti. Ovde je pomenut izgubljen "krak" Koridora 10 i to, takođe, nisam razumeo i ne znam kako se može izgubiti taj Krak. Mi ga možda nismo uradili i možda ćemo u nekom narednom periodu da ga uradimo. Sigurno da nije izgubljen. Kad god ga uradimo taj južni krak Koridora 10 biće u svojoj funkciji i oni koji budu zainteresovani njime da se kreću, naravno da će moći da se kreću, jedino ako ne mislite zbog takve politike Vlade da deonica kojom prolazi taj "južni krak" Republike Srbije u tom slučaju i na takav način, da smo ga izgubili, a što bi ne daj bože bilo pogubno i za državu Srbiju i njene građane! Ne mogu da verujem, iako pretpostavljam da će Skupština dati pozitivnu odluku na davanje koncesija, da ćete uspeti bilo šta da uradite, jer objasnio sam zbog čega je ta naša kreditna sposobnost tako mala i da se radi nekvalitetno; ali, i zbog toga što ste u predizbornoj kampanji za lokalne izbore npr. imali kandidata za predsednika opštine Bor. Tamo ste neposredno pred izbore pustili u rad završetak deonice puta "Bor – Zaječar" preko Nikoličeva, gde ste rekli da će to biti gotovo za mesec dana, promovisali ste se medijski i vašeg kandidata, a posle dva dana ste pokupili mašine i otišli! Više to nikada niko nije pomenuo i to i dalje nije završeno!! I da vas obavestim ako ne znate. Utisak koji sam stekao tom prilikom je, da su te mašine (zajedno sa onim vučnim mašinama koje su vukle buldožere) obišle možda i tridesetak gradova po Srbiji, gde god ste imali svoje kandidata i gde ste imali interes da uđete putem odbornika u lokalne sredine. Sve me ovo podseća na onu scenu iz onog našeg domaće filma sa partizanskom tematikom, gde ona nesrećna žena govori "alo Požega, alo Požega", ali ne može da uspostavi kontakt!
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, a neka se pripremi Nikola Todorović.
Poštovani narodni poslanici, s obzirom na ograničeno vreme, imao sam mnogo pitanja za ministra za kapitalne investicije, ali da bih dao mogućnost i ostalim poslanicima SRS, skratiću – kako ću prokomentarisati Predlog zaključka za davanje koncesija? Bila je ovde uvodna reč od strane ministra, iako su ovi materijali vrlo šturi, bez ikakvih suštinskih podataka o koncesijama koje će se dati, a daće, u to ne sumnjam, imajući ovde već izraženu volju većine koja podržava Vladu i ministra za kapitalne investicije, i te reči da je Srbija već centar saobraćaja za jugoistočnu Evropu, da je ovo najveća investicija u Srbiji, ali su preveli na nekoliko reči, koje je ministar izneo: da je jutros bila Svetska banka ovde, da je već danas u 18,00 časova potpisivanje ugovora od 72 miliona; pa je verovatno ministar izlazio, potpisao taj ugovor pa se vratio, a odmah je rekao da Skupština AP nije donela zaključak da ne prihvata ovo, pa da će se odmah ta sva sredstva upotrebiti u Vojvodini. Znači, to je trgovina da bi se obezbedila podrška poslanika iz Vojvodine, a u utorak je sastanak ministara saobraćaja u Moskvi. Znači, ministar je ovde to sve razrešio i postavlja se pitanje o čemu mi raspravljamo. Već tri meseca kako je upućeno Narodnoj skupštiniRepublike Srbijenismo čuli ovde da li je Odbor za saobraćaj raspravljao o ovome, da li je Odbor za finansije raspravljao o ovome? Nije, jer se nije smelo izneti na odbor! Putna mreža Srbije je jedinstvena, a ministre, magistru, ministre Iliću, kako je jedinstvena, kako je moguće da opština Kraljevo kao teritorijalno najveća opština u Srbiji, sa putnim pravcima, raskrsnica puteva prema Kragujevcu, Batočina, autoput prema Čačku, Ibarska magistrala ka Beogradu, da ne govorim za onaj pravac ka Užicu, prema Kruševcu, zatim, Vrnjačka Banja, Trstenik, Kruševac, pa autoput prema Raškoj, pravac Novi Pazar, Sjenica, Tutin, prema Mitrovici i Priština, zar Kraljevo sa takvom teritorijom, sa ovakvim pravcima da bude zaobiđeno sa ovim autoputevima?! Postoji projekat autoputa od Kragujevca do Čačka preko Kraljeva, sa zaobilaznicom koja se koristi više od 20 godina. Gospodin ministar je dolazio pre dva meseca pošto se u Skupštine opštine Kraljevo godinama postavlja pitanje obilaznice, da ne kažem decenijama; zagušenost saobraćaja je u najužem delu grada, zato što tranzitni saobraćaj ide kroz centar grada – samo jedan most ima na Ibru između centra grada prema pravcu Kruševac ili prema Mataruškoj Banji da bi se izišlo na Ibarsku magistralu, i ministar je sa dva odbornika Nove Srbije išao tamo po njivama i određivao trasu, neke poluzaobilaznice kroz Donju Ratinu, selo, i tu je našao rešenje! To je pravo rešenje od magistra Ilića. Obećao je, kada je bio sa predsednikom opštine dr Jovićem, koji više nije u SPO, ne znam kako mu se zove sada stranka, da li je registrovana, da će finansirati "vesli spust" niz Ibar. Veseli spust?! Ako ne znate šta je "vesli spust", to je spust natraktorskim, kamionskim, gumama, eventualno nekim splavovima od Magliča do Kraljeva. Kao kapitalnu investiciju obećao je, da će izgraditi "ve-ce" u Magliču odakle polazi taj "veseli spust". Da vas pitam ministre, da li i na osnovu čega ste započeli zaobilaznicu oko manastira Žiča, kada SO Kraljevo, nadležne službe lokalne vlasti nikakav papir nisu izdale za tu obilaznicu? Kako je taj Micić, većinski vlasnik "Putevi-Užice" ušao da radi tu investiciju, pa je došlo posle do naknadnog tendera, pa je on našao podizvođača?! Radi se o 40, 50 miliona dinara, to je verovatno džeparac za ovo što se sada događa! Da li je ovo sada što je danas na dnevnom redu ove skupštine,završetak šahovske partije koja se zove pljačka Srbije, "konačna pljačka Srbije"?! Otišli su pešaci, pešaka više nema, to je bila sića! Otišli su lovci, konji i topovi! To su bili "Knjaz Miloš" i ova velika preduzeća koja su mogla da se dobro unovče i da se uzme provizija ili procenat! Sada su došli na red kralj i kraljica. Znači, došli su putevi, autoputevi, Naftna industrija i EPS. To je završetak te partije. Krsti se ministar, a ja bih mu još dva pitanja postavio. Da li je tačno da je u postupku stečaja "Rada" ministar za kapitalne investicije naložio predsedniku Trgovinskog suda u Beograd, koga treba da postavi za stečajnog upravnika? Postoji dokumenat sa potpisom. Tu je od jesenas novi stečajni upravnik, sa zamenikom iz Užica. Zadnje pitanje, da ne bih više vremena oduzimao, da li ste svesni urbanističkog haosa u Srbiji?! Vaše je ministarstvo ogromno, sa 12 zamenika ili pomoćnika, malo je ovih klupa taman bi stali ovde u prvi red. Urbanistički haos koji je u Kraljevu, u centru Kraljeva, a i u svim gradovima Srbije, direktno pomaže i učestvuje u tome Ministarstvo za kapitalne investicije. Urbanistička mafija, koja je vezana sa urbanističkim haosom, direktno je u sprezi sa ljudima iz Ministarstva, preko čelnika lokalne vlasti. To je očit primer i u Kraljevu, (potrošio sam sedam i po minuta) Kraljevo kao najveća opština nema mogućnost, niti će ko predvideti za 30 ili 50 godina da će doći do nekog puta, autoput, zaobilaznice – da ne govorim o zaobilaznicama. Imaćemo možda poluzaobilaznicu kroz najgušće naseljeno mesto, ali Novi Pazar neće dobiti tu železnicu ni za narednih 200 godina. Milan Veselinović moraće da se vozi kako se vozio do sada.
Nije moguće gospodine Veselinoviću, to sam objašnjavao, nije moguće kad vas spomene iz iste političke stranke da dobijete repliku. To je član Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Nikola Todorović, a neka se pripremi Veroljub Arsić.
Nesporno je šta znači dobra infrastruktura, dobra putna mreža za razvoj jednog regiona ili države u celini. Neću ništa da kažem, ono što bi ličilo na ponavljanje govornika pre mene, niti bi dodao ili oduzeo nešto što bi uticalo na uslove da se donese zaključak ovako kako je predložen u tekstu ovog materijala. Iskoristio bih prisustvo ministra Velje Ilića da nekoliko pitanja njemu postavim ili da ga zamolim. Gospodine Iliću, vama želim da se obratim, retka je prilika da se sretnemo, pa povodom ovoga u Skupštini: znam da ste bili u Majdanpeku i znam da dobro poznajete prilike u Majdanpeku i voleo bih da ponovo dođete, kada vam vreme dozvoli, (a podsetio bih vas na ona obećanja koja su bila prilikom onih kampanja za izbore) i zbog potrebe, kao jedan predstavnik Vlade koji radi u jednom velikom Ministarstvu, a i povodom obećanja, vezano za probleme tog kraja, očekujemo s pravom vašu pomoć. Majdanpek je jedno slepo crevo, kada je u pitanju putna mreža, održavanje putne mreže, infrastrukture i to je vezano za ono što bih ja vas zamolio: znate i sami da je u centru grada tabla koja označava početak deonice za održavanje puteva zaječarske i završetak požarevačke ili obrnuto, putne mreže, zavisi iz kojeg krajadolazite – lošije održava putnu mrežu požarevačka Direkcija za izgradnju puteva i tu bih voleo vašu intervenciju, jer je nemoguće. U šali kažem da mnogo brže stižem kući kada idem po kiši, jer ne vidim sve one rupe na putu, ali zato mi strada auto. U Majdanpeku postoje, otprilike, dva krupna problema: jedan je izlaz iz Majdanpeka prema Boru, Zaječaru, Negotinu, Kladovu, preko Milanovca. Deo puta (zaobilaznica) kroz grad Majdanpek je zbog velikog klizišta propao sasvim i treba veliki posao da se to dovede u red; ulaz u Majdanpek iz pravca Kučeva zbog širenja površinskog kopa i eksploatacije jednog dela rudnog ležišta došlo se blizu puta, gde se praktično ugrožava taj deo puta – ulaz u Majdanpek, i tu bi trebalo vaša intervencija, odnosno dozvola da se urade svi tehnički uslovi i potrebne dozvole da se taj put zaštiti, a da se rudno ležište može eksploatisati, da ne dođe do ugrožavanja tog dela puta, jer bi onda Majdanpek bio odsečen u oba pravca. U tom delu mislim da bi vaši saradnici, pomoćnici, mogli da pomognu malo više da se bar u nekim rokovima zainteresuju da se to uradi: da prodaju šumu, građu, utroše na tu putnu mrežu koju su uništili, da poprave, a tako ćete pomoći mnogo Majdanpeku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi narodni poslanik Miloš Dišić, pa tek onda narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo poslanici, gospodin ministar u svom obrazlaganju pred ovom skupštinom spominje neke silne milijarde evra, da su to investicije, ali sa ovom dokumentacijom koju imamo i koju je radila Republička direkcija za puteve, dolazim do zaključka da će biti milijardi evra ali "pokradenih" i to putem davanja ove koncesije. Naime, kako to tvrdi Republička direkcija za puteve, te deonice, tri koje se daju pod koncesiju i njihovo privođenje da to bude autoput koštaju oko 769 miliona evra, a ne kako ministar tvrdi dve milijarde evra. Sada se postavlja pitanje zašto su te tri koncesije spojene u jednu? Navodno, obrazloženje je da deo tog autoputa od Beograda do Požege nije interesantan za koncesionare, pa neće da prihvate tu koncesiju, osim ako im ne damo neku drugu kao isplativiju, što svakako nije tačno. Na osnovu iste dokumentacije koju je radila ista Direkcija, mislim na Republičku, period od kada bi taj put počeo da vraća uloženi novac, odnosno da ostvaruje prihod je, 16 godina. Mogućnost davanja koncesije je na 20 godina, s tim, pošto zakon predviđa 30 godina, može naknadnim ugovorom da se produži na 30 godina. Znači, da je ta deonica od Beograda do Požege za svakog koncesionara veoma interesantna, ali je problem u tome što taj naš strateški partner ne misli to da radi sa svojim parama ili da se moždazaduži kod neke strane banke, nego to misli da radi od prihoda koje već ostvaruje autoput koji je u izgradnji i to, deonica od Horgoš do Novog Sada i od Novog Sada do Beograda, koja sada u ovom trenutku ostvaruje godišnje neto prihod u iznosu od 20 miliona evra. Ministar se pohvali sa cenama naplate putarine i da moramo da ih uskladimo sa Evropskom unijom. Trenutni odnos cena je 1:3. Težnja jeste još u ovoj godini da cena naknade za putarinu bude 2/3 od evropske cene, što je svakako dranje kože budućeg koncesionara, odnosno građana Srbije za budućeg koncesionara. Ovaj prihod od 20 miliona evra koji godišnje ostvaruju ove dve deonice, gospodine ministre, jeste po sadašnjim važećim cenama. Sada se postavlja pitanje koliko će da bude taj prihod kada se podignu cene i kada počnete to usklađivanje sa cenama u zemljama Evropske unije. Sada je ovo još uvek poluotvoren autoput. Znači, postoje dve naplatne rampe. Izgradnjom autoputa sasvim je sigurno da više neće biti poluotvoren, nego će biti zatvorenog tipa, što znači da će svaki ulaz i svaki izlaz imati svoju naplatnu rampu. Time će se prihodi višestruko uvećavati. Sada se na osnovu istih podataka koje izdaje Republička direkcija za puteve dolazi do podatka da će neko, ni manje ni više, za koncesioni period za koji predviđate da date ove tri deonice, da zaradi neto dve milijarde evra. Jeste, gospodine ministre, uzmite digitron, pa vidite, jer će samo na deonici autoput državna granica Subotica-Novi Sad da zaradi 896 miliona evra ili na deonici autoput Beograd-Požega, 958,4 miliona evra. Gospodine ministre, to šta sam ja imao iz matematike, nema veze, umem da čitam brojeve, uzmite i vi čitajte ili ste očigledno nepismeni. Sada bih ja još jedno pitanje postavio ministru, a to je, od ove dve milijarde koliko će gospodin ministar da strpa, odnosno kolika mu je provizija?!
Narodni poslanik Slavoljub Matić po Poslovniku.
Javljam se po članu 100. stav 1. ne samo u nameri da zaštitim dostojanstvo narodnih poslanika i Narodne skupštine, već i da zaštitim dostojanstvo onih ljudi koji gledaju TV prenos. Prvo želim da kažem da svi govornici koji su prozivali, ne samo ovde prisutnog ministra, već i ostale ministre i koji pominju da je Vlada lopovska, istovremeno ili nakon toga, idu po holovima i vuku za rukav narodne poslanike za koje smatraju da su bliski sa ljudima iz Ministarstava i mole da se organizuje nešto korisno za njihove lokalne samouprave. Tako isto čini gospodin Veroljub Arsić, tako isto čine mnogi poslanici, a ovde izlaze i kažu da su ti isti ljudi organizatori najvećih pljački ovde u Srbiji, pa se onda može isto tako reći, ako želite sa njima da se družite, želite isto takvi da budete. Gospodo, nemojte biti takvi licemeri, mislim da se ovde radi o korisnim poslovima za čitavu Srbiju i nemojte iz uskostranačkih interesa da obmanjujete narod koji gleda ovaj TV prenos.
Samo trenutak, po Poslovniku obaveštavam vas da sam već kod pokušaja da dođe do uvrede – intervenisao zvonom, tako da nije bilo razloga kasnije. Izvolite, replika, gospodine Arsiću – uvek ću reagovati, bilo da je u pitanju poslanik ili ministar, najprirodnije. Izvolite.
U najmanju ruku me čudi da neko ko se ovde zalaže za istinu, izađe za ovu govornicu i kaže laž, jer nikada se nisam obratio gospodinu ministru Velji Iliću. Nikada ništa nisam tražio od njega, niti imam nameru. Neću ja da ga učim njegovom poslu, valjda on sam treba da zna da treba da radi u interesu građana Srbije, a ne u svom ličnom interesu! Ove cifre koje sam čitao su podaci Republičke direkcije za puteve, gospodine Slavoljube Matiću, daću vam ih. Nemojte vi da se sekirate za građane Srbije, zato i postoji SRS. Dokle god je SRS, pokušaćemo bar da kažemo građanima na kakve ste lopovluke spremni, ne vi lično, ali vaši koalicioni partneri, pa ćete na sledećim izborima da se zamislite dobro sa kim ćete da pravite koalicije, ako uopšte i prođete cenzus takvi kakvi ste!
Molim da se građani ne sekiraju ni zbog jedne stranke. Gospodine Dišiću, izvolite.
Imamo dosta razloga da se u Srbiji grade novi putevi. Sve je to dobro gospodo, a da ponovo ne radimo po nalogu Zapada. Danas smo svedoci da Ministarstvo za kapitalne investicije nema baš dobru saradnju sa drugim važnim faktorima u Srbiji. Kad to kažem, mislim na Vladu Vojvodine i na lokalne samouprave u Republici Srbiji. Primera radi, mi sa područja opštine Inđija ulažemo dosta napora da ubedimo Ministarstvo za kapitalne investicije i ministra gospodina Velimira Ilića da od dve ponuđene varijante mosta na Dunavu kod Beške izabere varijantu "nižeg mosta". Ta varijanta je od opšteg značaja za sva naseljena mesta koja su uz Dunav i za samu opštinu Inđija i Novi Sad. Varijanta "nižeg mosta" pruža veće mogućnosti za brži razvoj opštine Novog Sada i Inđije i samih naselja uz Dunav, jer se stvaraju mogućnosti za izgradnju odmarališta, motela i hotela, a samim tim i zapošljavanje građana ove dve opštine. Što se tiče tunela, da li ga ima u Vojvodini, ima ga. Ako znate, išli ste mostom "Slobode" i znate da se na sremsku stranu ulazi kroz tunel prema Sremskoj Kamenici. Osim toga, ovaj most bi u njegovoj blizini omogućio i uređenje i izgradnju obala Dunava. Nije dobro razmišljati samo o autoputevima, već i o vodenim koridorima o Dunavu i Savi, koji protiču kroz Srbiju. Nismo spremni da se uhvatimo sa svim problemima i da ih rešavamo. Kažem, moramo sa putnim pravcima i autoputevima da rešavamo i vodene pravce, imamo Dunav koji prolazi kroz Srbiju, a njegove obale su neuređene, neizgrađene i prljave. Desi se da poneki strani brod zaluta u naše vode, a da nismo spremni ni takve slučajne namernike i prolaznikeda ugostimo. Probajmo da barem stvorimo uslove da se izgrade obale Dunava i da ne dočekujemo samo slučajne prolaznike, već da namamimo turiste koji će namerno doći da nas posete. Verujte, to će nam se isplatiti. Da ste svi koji ste do sada bili u vlasti ili ste sada u vlasti slušali izlaganja srpskih radikala na promocijama, videli biste da se Srpska radikalna stranka zalagalaza javne radove još ranije.Šta bi to značilo za Srbiju? Uposlilo bi veliki broj građana Srbije, koji su danas bez posla. Nismo protiv izgradnje puteva u Srbiji, jer putevi su nam potrebni. Samo se bojimo ko će to kasnije da naplaćuje, jer svaki veliki posao rađa veliki kriminal, a toga smo svesni. Što se tiče one grupacije ljudi, ribolovaca koji su se okupljali, nije istina. Mi smo ribolovci i pecamo na tim obalama i bez ovog mosta. Stvar je u tome što je već na tenderu prošla neka varijanta, a nisu se pitali ni građani Srbije, a ni okolnih mesta. Ako znamo da je ovaj most oštećen, i da je pod prismotrom, ako stanemo ispod sadašnjeg mosta Beške, videćemo da na donjem delu te kolovozne trake ima otvor od 20 santimetara. Ne znamo za koje vreme i kako će se otvoriti. Niste skoro bili da vidite, ja sam bio pre neki dan i video sam svojim očima da je to razvalina od 20 santimetara. Vas će Marijan Rističević da odvede, pa ćete imati prilike da to vidite tamo. Na tom mostu su se okupili legalno izabrani predstavnici naroda i lokalnih samouprava. Još jednom, nisu bile grupacije ribolovaca koje su uputile te zahteve, nego legalno izabrani građani mesnih zajednica sa tih područja, područja Kovilja, Beške, Novog Slankamena, Krčedina i lokalne samouprave iz Inđije i Novog Sada. Evo, za vašu informaciju, ako ne znate ko je tamo bio, sada vas podsećam, da znate ko je bio. Pošto ima još prijavljenih govornika SRS, dao bih reč njima i zahvalio bih se.
Po Poslovniku, gospođa Branka Bošnjak.
Uvaženi gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo, kao što vidite, stranka G17 plus se nije danas prijavljivala za diskusiju. Prosto smo smatrali da je jedan ovakav predlog više nego koristan za državu Srbiju, za razvoj cele države. Kao što znate, građevinarstvo za sobom povlači razvoj svih drugih privrednih grana. No, javila sam se po članu 100. s obzirom na to da sam želela da možda malo profesionalnije izanaliziram neke od primedbi koje su ovde izrečene za govornicom. Probaću da to bude što kraće. Primedbi i nema mnogo. Nažalost, većina govornika izlazi za govornicu i javlja se sa tekstom koji je identičan. Znači, kao profesionalac ću probati da vam kažem nekoliko stvari.
Pošto nije korišćeno vreme, nije nikakav problem da u ime poslaničke grupe iskoristite ovo vreme, gospođo Bošnjak. Nemate razloga da govorite po Poslovniku, jer po tome ne biste dobili reč, a pošto naizmenično ide "za" i "protiv", vi govorite "za", izvolite.
Za one koji su se žalili da ne mogu da usvoje ovaj predlog zbog toga što ne postoji precizna informacija o tome koliko će biti troškovi idejnog projekta, koliko će biti cena troškova puteva, samo da kažem nekoliko podataka. Jedan kvadratni kilometar puta košta, aproksimativno, oko jedan milion evra. Naravno da može da košta i jeftinije. Postoji mogućnost da košta i nekih 700.000 evra. Međutim, ovde su izrečene neke analize po kojima je prostom matematikom od cene i dužine puta dobijena neka vrednost koja, nažalost, dovodi u zabludu građane Srbije i smatraju da će se ovde putevi plaćati po nekim nerealno viskom cenama. Za one koji ne znaju, želim da kažem da će ti putevi, između ostalog, imati i svoje mostove, da će preko svakog autoputa biti izgrađene i pasarele, da te pasarele takođe spadaju u troškove izgradnje autoputa, a za one koji to ne znaju, da kažem da otprilike jedan kvadratni metar mosta košta oko hiljadu i po evra. Ukoliko se radi o autoputu, radi se aproksimativno negde oko tridesetak metara širine. Kada pomnožite širinu autoputa i kada pomnožite cenu jednog kvadratnog metra mosta, dobijate vrednost jednog kvadratnog metra mosta oko 30 miliona. Znači, za one koji to ne znaju, molim da se ne oglašavaju i zbunjuju naše drage gledaoce, građane koji eventualno razmišljaju o tome kako će se trošiti njihove pare. Sa druge strane, želim da kažem da su ovde citirane reči našeg guvernera, koji je izjavio da, negde, 2007. godine, ukoliko ne dođe do porasta proizvodnje, možda će doći do dužničkog ropstva. Naravno, to jeizvanredno rečeno radi toga što je potrebno građane upozoriti da je porast proizvodnje neminovnost. Jedini način da se dođe do novih investicija je, recimo, ovakav, a to je da odobrimo i usvojimo ove koncesije koje će, kao što sam negde na početku rekla, otvoriti čitav ciklus raznih proizvodnih grana. Znači, usvojiti zakon o koncesijama, odobriti koncesije, znači samo odobriti investicije koje će doći u ovu zemlju, a "ne" odobriti nekakvo novo zaduživanje ove zemlje. Znači, ovo je sasvim suprotno. Koncesije predstavljaju i izvor novih sredstava, a ne neko novo zaduživanje.
Po Poslovniku, narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne treba neko da bude kokoška pa da prepozna mućak. Što se tiče ovih stvari koje je gospođa Branka Bošnjak iznela, niko ovde nije računicu izvodio iz rukava. Čitali smo dokument koji je napravila Republička direkcija za puteve i tu su, bukvalno, sve cifre složene jedna pored druge.
Izvinite, gospodine Markoviću, po kom članu vi govorite?
Pogrešno me protumačio.
Pogrešno ste vi protumačeni? Izvinite, nisam shvatio. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam razloga da ne verujem stručnjacima iz Republičke direkcije za puteve i svi podaci, sve cifre, koje smo poslanici SRS i ja pomenuli, nalaze se upravo u ovoj analizi.
Hvala vam, gospodine Markoviću, što verujete stručnjacima. Po Poslovniku narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Markoviću, vi ste danas apsolutno bili u pravu kada ste, čula sam, hvalili su vas neki poslanici, onoj lopuži, kriminalcu Bogoljubu Kariću onemogućili da uđe u zgradu Narodne skupštine i lepo ste postupili u skladu sa vašim ovlašćenjima, ali, kada je u pitanju član 89. principa radi, i zbog toga što SRS poštuje Poslovnik o radu Narodne skupštine, ubuduće recite kolegama iz svoje poslaničke grupe, pa i gospođi Bošnjak i svakome od njih, da se prijave za diskusiju( od strane poslaničkih grupa ili ovlašćenih predstavnika po određenoj tački dnevnog reda) podnose do otvaranja pretresa o toj tački dnevnog reda; jer ste malopre kada se gospođa Bošnjak javila i rekla da će da govori po članu 100. rekli da poslanička grupa nije iskoristila vreme, nije ni bilo prijavljene liste, a po članu 89. Poslovnika ona se podnosi do momenta otvaranja pretresa po pojedinoj tački.
Hvala vam, gospođice Jovanović, potpuno ste u pravu i zato sam i pitao poslanike da li se slažu da naizmenično... Hvala vam, da je bilo tada primedbi ne bih dozvolio obraćanje. Znate da sam dosledan. Izvolite, gospodine Stevanoviću. (Nataša Jovanović, sa mesta: Hoću da se izjasni Skupština u danu za glasanje.)
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao nameru da se javljam, ali kada sam video plan kakav ima gospodin ministar po pitanju puta, evo, ovde jasno vidi, nije da stalno pominjem Lazarevac, ali ovaj put moram to da uradim, jer pogledajte više od 40 kilometara je napravljena krivina, a ista konfiguracija zemljišta. Ne vidim nijedan osnov zašto bi autoput išao preko Obrenovca, pravio nekih 40 i više kilometara, a znamo i možemo da zamislimo koliko tek košta sva ta investicija. Samim tim hteo bih da pomenem dva veoma korektna i poštena poslanika iz DSS, gospodina Mijailovića, zvanog Lune – zašto taj isti autoput nije do Užica stigao, da li što se zvalo Užice Titovo ili što je sada Lunetovo. Dalje, gospodin Vlaović nikako da izađe, pa, da kaže zbog čega da se naplaćuje putarina autoputa, kada je već izgrađen autoput; a naš ministar, Ilić, se slika za naše TV stanice i promoviše kao da je ovo ministarstvo radilo puteve ili, recimo, onaj put do Ostružnice, a to su sve, gospodo, znamo za vremena Miloševića rađeni putevi, ali, kampanja je kampanja, takva je situacija. Koncesija kao način da dođemo do investicija, apsolutno, "da". Mi srpski radikali se za to zalažemo, ali pod uslovom da budu poštene koncesije, a ne ovo što nam se dešava od 2000. godine naovamo, što je DOS radio, kada su pravili neke veštačke planove, radili bez projekata, uzimali velike pare za izuzetno loš asfalt, što je često umeo i gospodin ministar, Ilić, da kritikuje, na više TV stanica u svojoj kampanji. Treba priznati to da Ibarska magistrala, pored koje je trebalo da ide ovaj autoput i, nažalost, vidim nije ucrtana, možda će se ministar predomisliti u međuvremenu, a sigurno da je naš najprometniji put u Srbiji. Oko 8 hiljada vozila prođe Ibarskom magistralom i veoma je opasna deonica, posebno u pravcu Lazarevca, a čak ni do Čačka nije toliko bezbedna. Takođe, hoću da kažem da mi nismo protiv svih stvari ako je to pošteno i transparentno. Znači, ako hoćemo da strani investitori dođu da uzmu poslove, da oni rade, a mi smo u svetu priznati kao građevinari, imamo naše firme koje rade puteve veoma kvalitetno po afričkim zemljama, mislim da tu zaista nema mesta da bismo mogli da damo prednost nekoj stranoj investiciji. Posebno se kaže da koncesionari imaju veliki interes za rudnike. Gospodo, na taj način ako sve rasprodamo po Srbiji, mi kao država onda gubimo identitet. Smatram da gospodin ministar nije uradio strategiju razvoja saobraćaja, a posebno kada kažemo putni i vodeni saobraćaj, rečni saobraćaj; železnička pruga Valjevo-Loznica – i tu se stalosa radovima, a to je veoma strateški značajna naša pruga, jer nas povezuje sa Republikom Srpskom. Hoću da kažem da nema mesta za bilo kakvu posebnu kritiku, ako uzmemo u obzir da ministar Velimir Ilić dosta vremena provodi sa gospodinom Bogoljubom Karićem i pod veoma sumnjivim okolnostima "Mobtel" je prodat, pa bih postavio nekoliko pitanja gospodinu ministru. Da li planira strategiju razvoja saobraćaja? Zatim, ulaganje u rečni saobraćaj, kakvi su planovi? Železnička pruga Valjevo-Loznica, da li se ima u planu da se završi, kada i zbog čega je urađena zaobilaznica oko Lazarevca, i da li se namerava da se ovde izvrši korekcija? Još jedno veoma zanimljivo pitanje hteo bih da postavim gospodinu ministru. U vreme svoje kampanje čuli smo često kako je govorio da je mnogo vremena proveo u pećini, možda ima posledice, ne kažem, zbog gospode iz SPS koji su ga proganjali kao političkog disidenta. Sada, kako uživa u njihovoj podršci i kako ova vaša vlada opstaje zahvaljujući SPS?! Na kraju da kažem i to da sve ove koncesije i ovo što najavljuje ministar za kapitalne investicije, sve mi to liči na prvoaprilsku šalu u onom stilu Srbina koji se javio putem telefona, ne znam da li je B92, neko napravio sa gospodinom ministrom jednu šalu, ne znam da to ne ispadne i ovo u tom smislu.
Narodni poslanik Vojislav Milajić, nije tu. Narodni poslanik Milorad Mirčić, nije tu. Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre nego što pitam da li žele reč predstavnici poslaničkih grupa, po Poslovniku narodni poslanik Dragan Šormaz.
Gospodine predsedavajući, član 100, stav 1. Zaista mislim da treba da uvažavamo jedni druge ovde, jer u ovoj sali ne sedi Bogoljub Karić, pa da ga ne uvažavamo i zaista bih zamolio, jer sam se iznenadio od prethodnog govornika, kolege iz SRS, koji je do sada bio korektan, ovako govoriti o gospodinu Iliću, mene je zaista iznenadilo i ovako mu se obraćati kao u poslednjih par rečenica. Hajde što je gospodin Ilić pošten i sposoban čovek, što dokazuje kao ministar, nego pokazao je i na taj način što prihvata podršku SPS da je pravi Srbin i da je hrišćanin – da je spreman da okrene i drugi obraz i da oprosti kada treba.
Hvala vam. Da li je bilo nekih prijava za repliku. (Nije.) Završnu reč ima ministar Velimir Ilić, i zahvaljujem vam se na toleranciji tokom nekoliko diskusija. Izvolite, gospodine Iliću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mnogo sam razočaran slušajući neke priče, nalazim se pred jednom dilemom. Verovao sam u neke ljude u opoziciji da ipak vrede i da su neki motor. Dobra opozicija biće i dobra vlast. Međutim, ove diskusije raznih turističkih vodiča, ljudi, to me je dovelo do takvog stanja da imam jedno veliko razočarenje, i verujte, evo, spreman sam da sa mojim saradnicima održim jedan seminar o koncesijama gospodi koja je zainteresovana, da malo naučite. Red bi bio, jer to će biti aktuelno narednih godina i ne možete prići nekoj ozbiljnijoj vlasti ako to ne savladate. A, neke bi, bogami, malo i matematiku da pouče, bar ono do četvrtog razreda. Da mogu da sabiraju: imamo tri - cena putarine, broj auta, broj godine, i kada jedan parametar raste drugi se menja, znači kako se menjaju ugovorne odredbe itd. Ovde je danas neko pravio šegu sa Svetskom bankom koja je danas održala jedan veliki seminar, u prostorijama Svetske banke i u Vladi kako se rade ove koncesije, i dala punu podršku koncesoru. Tačno je da je IBRD našao Srbiju kao centar i četiri dana su ovde, dve i po hiljade bankara i raznih delegacija iz celog sveta, gosti Srbije, i da je jedna od tema baš ovo o čemu mi danas razgovaramo. Nije to namešteno. Slučajno se pogodilo, jer je ova sednica IBRD-a u Srbiji bila zakazana pre dve godine. Gospodo, ovo je vrlo ozbiljno i zato treba malo nešto pročitati, a nije sramota ni nekoga priupitati. Pričali smo o - Niš-Dimitrovgradu, trasa četiri varijante. Bile su četiri varijante. Ali, sada je urađena revizija, sređeno je i odabrana je samo jedna varijanta. Ne razumemo šta je Prostorni plan. Pa, vi ste bili na vlasti, vaš ministar je bio kada se usvojila ta varijanta, i zašto je ..., zašto nijeupravljeno itd. To pitajte ljude koji su tada usvojili tu varijantu u Prostornom planu Srbije. Slušamo raznorazne gluposti, analiza uticaja životne sredine...
Gospodine ministre, molim vas, narodni poslanici ne pričaju gluposti. Zaista sam dužan da vodim računa o tome kako se ovde govori za govornicom...
Ne, molim vas, doživeo sam ovde uvredu, i lopov, i kriminalci, niste se setili da opomenete...
Izvinjavam se, ali ja nisam tada predsedavao sednici.
Pazite, gospodo, tačno je da vi nekoga danas nazivate kriminalcem, a do juče vam je bio koalicioni partner. Ja sam šefa partije, koja sada naziva gospodina Karića kriminalcem, upoznao prvi put u prisustvu vašeg šefa stranke, a zadnjeg puta sam ga video u prisustvu vašeg zamenika šefa na proslavi BK televizije u prostorijama BK televizije! Prematome, moguće je da imam koaliciju na lokalu, ali sigurno manje nego vi. Gospodo demokrati, pričamo jednu priču o Studiji izvodljivosti i o uticaju na životnu sredinu. Uticaj na životnu sredinu, taksa košta za ovaj projekat 15 miliona evra. Znači, treba da se obezbede sredstva. Drugo, zamolio bih vas da vidite da li vaši funkcioneri imaju "Fizibiliti" studiju na most na Adi. Da li su uradili određenu dokumentaciju i na koji način su tražili kredit za most na Adi, da li poseduju određene papire a već se ulazi u realizaciju projekta. Što se tiče Šida, prelaza, tačno je da ću da pomognem, ali treba neko da se obrati dopisom da bi dali sredstva. Sramota je u XXI vekuda neko nema struje, da se radi sa svećom! I to je sramota, ali morate definisati prelaze. Ne može u jednoj maloj opštini da ima sedam graničnih prelaza. To ne da niko u Evropi. To usporava... Zatim, priliv stranog kapitala kažete. Voleo bih da vidim ko može, koja banka u Srbiji da domaćim kapitalom finansira autoput. Znači IBRD, Svetska banka i ostale banke će finansirati. To je upliv stranog kapitala, bez obzira iako izvođač bude domaći, što se odnosi na most Bešku, jer je danas u 18,00 časova potpisan ugovor, tačno je, za 72 miliona za sanaciju mosta, za novi most na Beškoj i za izgradnju autoputa Beška-Novi Sad. Prema tome, vi želite koncesije, gospodo iz DS, a reagujete ovako. Pričate o investicijama, prozivaju neki za neke investicije na aerodromu, ali zapamtite, iz vaših redova, samo na toj investiciji uhapšeno je 16 ljudi! Prema tome, kada jedan bude uhapšen iz Ministarstva za kapitalne investicije zbog neke investicije, onda me prozovite. Samo jedan kad bude. A na jednoj maloj investiciji, a zamislite, ne do' Bog, da vi radite ovu koncesiju o autoputu, pa ne bi mogli da stanete u zatvor! Sećam se, a i postoje dokumenta vaših ugovora, gospodo, i poštenih radnji. Ugovor sa vašim prijateljem, da ga ne prozivam, bio je 960 miliona dinara, a aneks, posle tri meseca milijardu dinara. Aneks na ugovor o delu, i pravite još dva-tri aneksa usput i onda pitate mene kako to pošteno treba da se radi! Pogledajte malo dokumentaciju. Ako vas posebno interesuje dođite kod mene ja ću vam to pokazati. Zatim, imamo još nešto. Pričamo o putarini. Zašto se koristi? Pa, nemojte gospodo, pitao sam jednog gospodina šta je imao iz matematike kada je prošao. On čovek ne zna da je velika stavka održavanje puteva. Nije to samo što se ubere od putarine da se utroši i da je to zarada. Održavanje puteva na teritoriji Evropske unije košta 30.000 evra po kilometru godišnje. A mi, trenutno, iz naše putarine možemo da izdvojimo 600 dolara po kilometru. Znači, zatoEvropska unija i traži da se podigne cena da bi napravili kvalitet usluge i da bi imali dobre i bezbedne puteve. Velika stavka je održavanje puteva. Pričati - svi su lopovi. Hajde da ne radimo ništa i da svi budemo pošteni. Evo, ja sam doživeo vreme, verujte, osam godina sam bio gradonačelnik i nije mi našao niko nikakav lopovluk, ali gospodo, i vi ste bili ministri. Imali ste ministre. Koliko ste kilometara autoputa uradili? Nijedan kilometar. Drugo, tačno je da ste radili ovo o čemu je gospodin iz Kraljeva pričao, obilaznicu oko Kraljeva i neki most, ali niste platili "Mostogradnji". Dugujete 53 miliona još uvek, ljudi dolaze i traže pare svaki dan. Nikom ništa niste plaćali, to što ste radili vi, gospodo, kada ste imali ministre. Mora to da se plati. I, tačno je da se duguje trenutno putarina 7,2 milijarde dinara. Tačno je da ćemo mi to platiti za nekoliko meseci. Ova vlada će sve platiti i dovesti na nulu putarske firme. Ja garantujem a vi me prozovite ako ne budem ispunio obećanje. Gospodo, platiću kao ministar i Bešku, dve milijarde i 200-300 miliona. Moramo da je platimo. Ne mogu ljudi da rade džabe, nisu primali platu. Prema tome, sve ćemo to da platimo. Što se tiče Novog Pazara, Tutina, potpuno se slažem sa gospodinom govornikom da je put u lošem stanju. Izuzetno puno ulažemo i napravićemo i obilaznicu oko Novog Pazara, već projektujemo, projektna dokumentacija je u toku. Tačno je da je put za Tutin loš, mora tamo da se uloži, moraju putevi da se kompletno završe u toj regiji i mi ćemo završiti, a ja ću ovih dana posetiti Pazar, i počeću. Tačno je da radimo sada Ivanjica-Studenica, za koji dan i to ćemo završiti. Tačno je da radimo rekonstrukciju Kraljevo-Kopaonik, gospodine iz Kraljeva, i to je trenutno najveća investicija u tom delu Srbije, prema Novom Pazaru i Raškoj. Možda vi niste videli, doduše, prošetajte, pogledajte, a tačno je da radimo obilaznicu, ali nije kroz neke njive nego tamo kuda ste i projektovali i geometri odredili i izuzetno zemljište; a završićemo obilaznicu jer se projektna dokumentacija za obilaznicu oko Kraljeva završava u julu mesecu. Obećao sam, i ja ću je napraviti. Dalje, putarina – četiri milijarde, računali ste, tačno je. Da li znate koliko je četiri milijarde? To je 50 miliona evra. To je pet kilometara autoputa punog profila. Vi sada pričate da može tim tempom. Kada bismo završili tolike kilometre od Horgoša do Požege? Tačno je da ima deonica koja je urađena. Pričali ste i sami o državnom ulogu i da bi bila profitabilna investicija, jer velike su i kamate na ulaganje bankarskih sredstava. Kako bismo pokrili investiciju, mora država da da svoj udeo dok ne poraste saobraćaj. Pošto nemamo pare mi ulažemo u nešto gde se ubiraju sredstva, umesto novca koji bi trebalo da damo. Studija je urađena, tačno na takav način se uklapa kompletna investicija da se pokriva i da postoji interes evropskih firmi, svetskih i domaćih da rade ovu investiciju. Niko neće da radi ako u startu zna da će biti gubitak. Tačno je da vi predlažete javne radove, ali, gospodo, vreme radnih akcija je prošlo, košta bitumen, košta kamen, ne možemo sa ručnim kolicima. Znam da vi to pričate, ali to je demagogija. Treba bitumen, treba oprema, treba tehnika, potrebne su mašine i to mnogo košta. Javni radovi da, ali uz opremu, tehniku i velika sredstva koja se ulažu. Vi znate kolika je cena itd. Ne mogu više kolica da se koriste u 21. veku. To moramo da raščistimo. Drugo, ovde smo pričali o poštenju. Slušao sam, nazvali ste nas da smo lopovi, prevaranti, da ćemo pokrasti, da ćemo ovo uraditi, a mi to sigurno nećemo uraditi. Ako vi želite da kontrolišete – dođite.Predlažem da u tenderskoj komisiji date svoje predstavnike i neka sve kontrolišu, da formiramo skupštinsku ekipu da sve kontroliše i sve će biti transparentno, u svako doba dana i noći možete tražiti podatke i videti i pratiti. Nemojte o poštenju da bi pričali ovde za govornicom oni koji su glasali ne znam sa kog mora i ne znam šta radili, itd. Nemojte, to je demagogija i ne treba time da se bavite! Pitali ste me gde je legalizacija pet evra po kvadratu. Tamo gde vi niste na vlasti, tamo je pet, a gde ste vi – 350 evra po kvadratu. Zapamtite. Želim da mi objasnite, kažete da može kreditima, evo, kada je vaš ministar bio na vlasti koliko ste kredita dobili za puteve? Nula! Vi koji ste najviše galamili ovde. Tačno je da je Bor-Zaječar počeo da se radi, i ne stidim se, urađeno je od Bora dva i po kilometra, a od Zaječara šest kilometara. Ostalo je još 11 i završićemo ove godine, to vam garantujem, a proverite ako ne verujete. Pozovite, pa proverite. Tačno je da ste ovde pričali o Kraljevu, o investicijama, znate šta je tu, a pitate za obilaznicu oko Žiče. To je sramota! Šleperi prolaze metar pored velike srpske svetinje, otpadaju freske, mora da se napravi obilaznica. Nećete valjda sada vladiku na manastirskom imanju da kontrolišete vašim proceduralnim tokovima i da tražite vaše neke uslove da se poštuju u porti crkve. Ima da napravimo tamo gde je Sveti Sinod i gde je crkva donela odluku da se napravi, i to je veoma važno. A da ne pričam o haosu, o svemu, to ne stoji. Pitate me kolika je provizija. Šta vi mislite? Molim vas, ovo je jedan proces koji se strogo kontroliše na najvišem državnom nivou. Ako ste vi navikli da odmah pitate kolika je provizija, pitajte vašeg ministra. Nisam za vreme mandata otvorio prevozničku firmu sa kamionima. Tražite od mene za projekat mosta na jednoj od najvećih evropskih reka, da se pitaju meštani, a to nigde na svetu ne postoji.Zamislite da su pitali meštane kada su projektovali kanal ispod Lamanša i da kažu – hajde da se dogovorimo kako ćemo. Ovi, bogami, iz Poslovnog prostora Zemun su bili najglasniji, ne znam na šta to liči, ne vodi na dobro. Prema tome, nemojte vi da brinete o Užicu, dobiće svi svoje. Projekat je završen i Prostorni plan do Požege, ako Bog da veoma brzo ćemo ovde raspravljati. Nemojte da se ljutite, nisam zlopamtilo, recite šta god hoćete, bitno je da napravimo put, da ova Srbija dobije autoput. Pozdravljam vas i hvala na pažnji i nadam se da ćete glasati za ovaj projekat.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što je izašao gospodin ministar, ali preneće mu ovi njegovi saradnici, malo načitanije i obrazovanije mi deluju od gospodina ministra. Htela sam da mu kažem da sam mnogo pametnije ljude nego što je on sam, vodila na raznorazna putovanja. Najbolji su mi bili putnici oni iz Čačka, profesori univerziteta, zaposleni na institutu, lekari, prosvetni radnici, đaci, pametni ljudi, pametan kraj, sama potičem iz tog kraja. Volela bih da gospodin Velimir Ilić za početak obiđe svoju opštinu i sela iz opštine iz koje dolazi. To bi bilo dobro. Sa druge strane, mogli ste bar vi, predstavnici DS u njegovom Ministarstvu da ga naučite da izgovori ili bar pravilnije još neku stranu reč, jer da bi pošao, a spremna sam da ga prevedem preko Lamanša, bar toliko mora da zna, jednu rečenicu na bilo kom stranom jeziku da bi krenuo na takvo putovanje. Što se tiče njegovog posla i onoga šta on treba da radi kao ministar, mi smo danas imali jedan cirkus i ovaj drugi cirkuzant, ovaj njegov pajtaš, Bogoljub Karić, održao je konferenciju za novinare, mogli su zajedno, odličan su tandem. Ali, njegov posao nije da on obaveštava javnost i time da zloupotrebljava skupštinsku govornicu i saopštava da je negde, neko, eventualno, nešto krao. On mora, kao predstavnik izvršne vlasti, a u ovom slučaju ministar, sa velikim ovlašćenjima, da to prijavi nadležnim državnim organima i onda da vidimo da li su i njegovi prsti umešani ili nekoga od nekih njegovih koalicionih partnera ili nekoga od njegovih saradnika. Nije dovoljno da samo dođe ovde. Molila bih gospodina predsedavajućeg da me obavesti, pošto je ministar izašao, da li još uvek radi skupštinski restoran ili bife, jer nemam vremena, zaista mnogo imam posla u sali da se sama raspitam. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Po Poslovniku, jer kada je jedna tačka na dnevnom redu, nadležni odbori treba da se izjasne po njoj. Gospodin ministar je ovde održao neki govor, i pobeže napolje. Očigledno se pravi da ne zna da nadležni Odbor za finansije nije uspeo ni jedan jedini put da se sakupi zato što poslanici vladajuće većine nisu hteli da odluku o koncesijama raspravljaju na tom odboru. Odbor za finansije nikada o ovome nije raspravljao, a gospodinu "neandertalcu" koji odavde dobacuje o temi i pričam, to treba da mu bude jasno, gospodinu ministru. Oko toga kako ide naplata putarine i kako to izgleda i kako hoće da prikaže da mi ne znamo šta je to putarina i da tu postoje rashodi. Obavestite gospodina ministra da sam član Odbora za finansije i da i te kako dobro znam da čitam izveštaje. Ovde stoji da je ukupan prihod na deonici autoputa Beograd-Požega 1.543 miliona evra za koncesioni period; da je tekuće održavanje 63 miliona 300 hiljada evra, investiciono održavanje 30 miliona, troškovi sistema naplate 56 miliona, koncesiona naknada što ide državi 146 miliona, amortizacija 192 miliona, ukupno troškovi 488 miliona. Bruto dobit koju će da iskaže je, milijardu 64 miliona i 900 hiljada evra, i kada se na to plati porez na dobit od 106 miliona i 500 hiljada evra, ostaje koncesionaru 958 miliona evra za jedan deo deonice, a čitava deonica košta 769 miliona evra. Ko je sada ovde nepismen i ko sepravi nepismen? Gde je sada deonica od Horgoša do Novog Sada i od Novog Sada do Beograda, gde su tu ti prihodi? Oni su barem još dva puta tolki. (Dragan Šormaz sa mesta: Tolki ili toliki?) Gospodine Šormaz, čuli smo kako i vi znate da diskutujete, pogotovo kada su u pitanju ove dve deonice: od Novog Sada do Horgoša i od Novog Sada do Beograda. Autoput je skoro napravljen, infrastruktura je potpuno završena, a zemljište tamo na onom delu gde još poneki kilometar treba da se napravi već je otkupljeno. Zato se država zadužila, kredite već vraća, obrazloženje gospodina ministra je da onaj deo kredita koji je preostao vratiće koncesionar, a šta je sa onim što smo napravili? Kome to ide? Ko će to da vrati? Građani Srbije.
Po Poslovniku, gospodin Krasić.
Stvarno u jednom duhovitom i nadahnutom istupu predstavnika Vlade imali smo prilike da pola vremena potroši na način da povredi član 100. našeg Poslovnika i da saspe u lice svim narodnim poslanicima da je on vlast, a da Narodna skupština mora njega da sluša. Tako je ispalo da poslanici ne znaju matematiku i mnoge druge stvari. Naljutio se ministar zato što su pročitani zvanični podaci koji cirkulišu između nadležnih organa. To u prevodu znači da je podvala osujećena, pa je ministar povređen! Razumem taj njegov osećaj, ali on nema prava da vređa narodne poslanike, jer on poslanicima polaže račune, a ne poslanici njemu. Ministar se uvredio što je nekoliko govornika upotrebilo reč "lopuže", a pri tom zaboravio da su u stvari ti poslanici citirali ministra. On se tim rečima izražavao o Labusu, Dinkiću i ostalim ljudima sa kojima je sada u vlasti. Ali, ono što je demonstrirao, to je da je okrenuo istinu, pa je tako rekao za jednog bivšeg potpredsednika Vlade da dok je bio ministar saobraćaja, napravio privatno preduzeće, a taj čovek 20 i kusur godina imasvoje privatno preduzeće, pa je izmislio da je Prostorni plan Republike Srbije donet u periodu 1998-2000, a on je donet nekoliko godina pre toga i tada je bio ministar Bane Ivković. Naprosto, malopre smo imali nekog novopečenog magistra, koji očigledno još nije te magistarske manire uspeo da prihvati, već je prihvatio one manire po kojima je poznat, još od 1990. i neke godine, po nadimku koji postoji u Čačku.Upozoravam predsedavajuće u Narodnoj skupštini da i ovo imaju u vidu kada se u utorak utvrđuje dnevni red, jer žarko želimo da se razreši ova Vlada, ako ništa drugo, onda zbog ovakvih ministara, kao što je onaj malopre što je zapalio na vrata.
Momir Marković po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da je ministar shvatio da će Vlada biti smenjena već u utorak, da će predizborna kampanja krenuti i on je sa predizbornom kampanjom krenuo - pustite me, ma mi ćemo da uradimo, ma ja ću u Kraljevu sve da uradim, u Raškoj ću da napravim. Podsetio me na neku predratnu predizbornu kampanju kadaonaj obećava – popraviću vam put do sela i školu za 500 đaka. Onaj kaže - čekajte ljudi, mi nemamo toliko dece. I decu ću da vam napravim. Upravo je tako Velja Ilić krenuo. Pomenuo je ime našeg ministra za saobraćaj i veze. Kada je naš ministar, gospodin Dragan Todorović, imao kamione i radio, imao preduzeće za transport, gospodin Velja Ilić je bio u zaprezi, ali je bio napred. Pomenuo je Zemun i "Poslovni prostor". Dame i gospodo narodni poslanici ja sam bio direktor "Poslovnog prostora" u Zemunu, uhapšen što sam zaposlio 72 ljudi, mene su uhapsili u akciji "Sablja" zbog dugačkog spiska zaposlenih, a ministra Velju Ilića i to uskoro zbog dugačkih prstiju. Pitali smo ga, kaže - interesuje vas kolika je provizija. Kada smo pitali kolika je, normalno nije hteo da kaže, pa jedina poslovna tajna za ministra je visina provizije. Suština jeste u visini, jer ko bi bez provizije dao gotov put od Novog Sada do Beograda, ko bi bez provizije dao gotov put od Horgoša do Novog Sada, ko bi bez provizije dao gotov put od "rampe niške" do "Trupalskih šuma" i koncesiju?! Znači, ubaci ljude u one kabine i naplaćuje putarinu. Sve to,dame i gospodo, na Zapadu košta. Inače, da ne širimo više famu o tome koliko on radi, koliko je uradio od poslednjeg dolaska kada je izašao, nije znao vrata da otvori, i dalje nije napravio most kod Ostružnice, i dalje u Beogradu, ama baš bukvalno, ništa od tih kapitalnih investicija nije uradio.
Gospodine Markoviću, isteklo je vreme.
Prema tome, meni je žao što je ministar pobegao, voleo bih da to njemu u lice kažem, ali mislim da ćete vi gospodo, kao njegovi ljudi od poverenja, preneti sve što je rečeno.
Gospodine Markoviću imali ste dovoljno vremena sa ministrom, mogli ste dok je bio tu. Ima, da raspravimo prvo što je povređen Poslovnik. Ja sam bio malo tolerantan pozivom na Poslovnik i nisam čuo ništa šta je povređeno. Da li vas je pomenuo? Dobro, doći ćemo do toga. Narodni poslanik Dušan Mrvoš.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, ja se čudim vama, a i sami ste sada rekli da ste bili isuviše tolerantni jer niste čuli nijednu povredu Poslovnika. Dostojanstvo Skupštine počev od prvog pa nadalje preko govornika SRS i svih onih epiteta koji su na račun ministra ovde izrečeni. Ovo je Narodna skupština Republike Srbije. Niko ovde ne mora da voli nijednog ministra, ali može da poštuje funkciju ministra. Niko ovde ne mora ni da voli ni da ceniVelimira Ilića, ali bi možda mogao da poštuje ministra, pa makar se on zvao i Velimir Ilić. Gospodin Arsić je iznosio podatke u vezi sa naplatom putarine, uz dužno poštovanje gospodina Arsića i svaka čast što je član skupštinskog Odbora za finansije, ali je malo mešao milijarde i milione, malo evre, malo dinare, itd. Jako je lepo kada o razvoju saobraćajne infrastrukture i strategije saobraćaja u Srbiji razmišlja čovek koji ima veze sa saobraćajem, aličovek je autolimar.
Gospodine Mrvoš, nemojte vi sada ono na početku što ste rekli da izazovete, razumete?
Izvinjavam se i vama i Narodnoj skupštini, ali to su činjenice. S druge strane, moj prethodnik za ovom govornicom je rekao ono što može da služi njemu na čast. Znači, dok je ministar SRS imao svoju firmu autoprevozničku, gospodin Ilić je bio to i to. Možda je gospodin Ilić bio to i to, ali gospodin Ilić za razliku od mog prethodnika za ovom govornicom nikada nije bio u zatvoru. Ima puno takvih stvari, počev do toga da je pomenuto, da je potrebno znati još neku stranu reč. Koliko vidim, većina poslanika SRS je naučila jednu stranu reč za današnje zasedanje, a to je koncesija i to su dobro ponavljali, u temi su, ali samo učenje reči koncesija, verovatno i ne znači da se razume sam pojam koncesija, ali to je za neko drugo vreme. Konačno, razumljiv je strah većine poslanika SRS, strah da li će to biti, taj čitav postupak, sproveden, zakonito – to sigurno "da". Ali pitanje provizija, pitanje o raznim mogućim radnjama, dešavanja tokom postupka?! Jasan mi je njihov strah, zato što prvu koncesiju u prethodnom periodu, uradila je SRS pre neki dan kada je Diku ustupila Bogoljubu Kariću na koncesiono služenje, ne znam samo na koji rok. Verovatno da niste svi bili upućeni u to, pa je zato razumljiv vaš strah prilikom ovih koncesija ili dodela ovih koncesija. Hvala vam, i izvinjavam se još jednom za prekoračenje vremena.
Da li još ima neko po Poslovniku? Prvo da vidimo Poslovnik, gospodin Zoran Krasić. Prvo moramo da razjasnimo Poslovnik. Gospodine Četroviću, da li i vi po Poslovniku? Prvo da razjasnimo Poslovnik, da vidimo da li imamo tu neki problem.
Gospodine Anđelkoviću, vi kao predsedavajući dužni ste povodom svake intervencije sa ove govornice da je povređen Poslovnik, da date neko objašnjenje, pa ukoliko poslanik nije zadovoljan vašim objašnjenjem da uputite sve to na dan za glasanje kada će Narodna skupština da odluči da li je bilo povrede Poslovnika. Ali, ja se nisam javio zbog ove povrede Poslovnika, koja bi mogla da se pripiše na vaš račun.
Ja je prihvatam, ali sam hteo da budem tolerantan da bismo završili u dobroj atmosferi.
Vi ste poznati po toleranciji, nego sam želeo da ukažem da se ovde stvarno u kontinuitetu krši član 100. stav 1. i da ne navodim još neke druge članove našeg Poslovnika. Razumem potrebu da se brani politički stav Vlade, ali ovde izlaze poslanici koji brane ministra Velimira Ilića, ne zbog njegovih političkih stavova ili onoga što je predmet ove rasprave, nego zbog nečega što se može svesti na njegovo emotivno stanje, ponašanje i očiglednu neprilagođenost, akademskoj tituli koju je dobio, tako su nas sredstva informisanja obavestila. Molim vas, poenta ovih povreda koje mi ovde reklamiramo,sastoji se u tome što jedan član Vlade ne pokazuje poštovanje Narodne skupštine i to nepoštovanje demonstrira i svojim rečnikom i svojim stavom i onim što je najgore, izvrtanjem opšte poznatih činjenica. Na to smo mi ukazali, da se radi o tim povredama. Zato molim vas, gospodine predsedavajući, kada bude dan za glasanje da stavite na dnevni red da se glasa o tome da li je Velimir Ilić, kao član Vlade i ministar koji je zadužen da zastupa Vladu u Narodnoj skupštini, povodom ove tačke dnevnog reda, koja se na neki način dotiče tih koncesija, povredio član 100. stav 1. jer je uvredio narodne poslanike svojim neprimerenim istupom za ovom govornicom. Ako je imao potrebe da emotivno reaguje, on je posle svakog poslanika mogao da izađe i da objasni, da razuveri, pa ukoliko ne ubedi poslanika, da je neka druga situacija, a ovako je "an blok". Izvređao je stranke, još je iskoristio priliku da iznosi crni veš iz vremena prevelike ljubavi sa nekim strankama. On ima tu sklonost da menja stranke u saradnji i ja to ne napadam. Mi smo ovde, vreme će da pokaže sve.
Prva stvar je da razjasnimo oko Poslovnika. Video sam vas gospođo Čomić. Nisam mogao da reagujem da li je povređen ili ne, jer nisam bio tu dok je govorio ministar Ilić, žao mi je, tako da ne znam da li je on nekog povredio ili ne i da li je povredio dostojanstvo Skupštine ili ne. Imajući u vidu da je došlo do inicijative da se o tome glasa u danu za glasanje povodom vašeg stava da je povređen Poslovnik, član 100. stav 1, od strane ministra, to će naravno Skupština i molim službu da evidentira u danu za glasanje, da li je povređen ovaj član od strane ministra Velimira Ilića, i time smo završili raspravu o Poslovniku. E, sada da vidimo replike. Gospodine Arsiću, sačekajte. Prvo, gospođa narodni poslanik Gordana Čomić, shvatio samda se predsednik opštine prepoznao u diskusiji gospodina Ilića, potom gospodin Dišić i on kaže da se prepoznao, pa potom gospodin Arsić, jer on se prepoznao, tačnije rečeno, on je prozvan od strane gospodina Mrvoša.
Dame i gospodo narodni poslanici, replika na osnovu pogrešnog tumačenja pitanja poslanika DS-a i onoga što je ministar u svom odgovoru izgovorio, a što je deo stenograma Narodne skupštine. Sve ono što je ministar izgovorio, govori sve o njemu, a ništa o temi, a pogotovu ništa o narodnim poslanicima, radi stenograma Narodne skupštine koji će sasvim sigurno biti konsultovan kada bude govora o ugovorima o koncesiji, hoću da bude zabeleženo i da bude upoređeno sa govorom ministra, da poslanici DS-a nisu dobili odgovor – gde mogu da vide studiju opravdanosti; gde mogu da vide plansku dokumentaciju, gde mogu da vide odluku revizione komisije, gde mogu da vide odluku o proceni za onoliko miliona evra koliko je stavljeno u oba predloga o koncesijama za eksproprijaciju; gde mogu da vide i odluku o proceni za troškove i, gde mogu da konsultuju sav onaj materijal koji bi uobičajeno bio dokumentacioni materijal uz predlog predmeta koncesija, koji se nudi Skupštini na usvajanje. Dakle, znajući vrlo dobro posao Skupštine, u stenogram želimo da bude ubeleženo da je ministar, opet govoreći o sebi, a ništa o nama, pokazao i neznanje o tome kako će da se raspisivanjem tendera raspisivati ugovor. Ponuda da narodni poslanici učestvuju u tenderskim komisijama, a pogotovo izjava kojom očigledno meša analizu uticaja na životnu sredinu, sa samo sebi jasnim pojmom, nažalost, nas učvršćuje uuverenju da se iliministar nije pripremio dobro za odbranu Predloga predmeta koncesija, koje je ponudio Narodnoj skupštini, ili zbog nekih svojih razloga, na koje ima pravo, nije želeo da podeli svoje znanje sa nama. U svakom slučaju, kao poslanička grupa želimo da u stenogramu Narodne skupštine stoji jasno šta smo želeli da čujemo kao objašnjenje, a šta, nažalost, od ministra nismo dobili kao objašnjenje, sa iskrenom verom da postoji dobra namera u Predlogu o koncesijama i sa iskrenom željom da kad god bilo, nakon koliko god godina "oprihodovanja"sa već gotovih delova autoputeva, da zaista Srbijom vidimo dobre puteve.
Replika, poslanik Mita Avramov.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za repliku koju je izazvao ministar. Mislim da je on uvredio više poslanika i više građana Srbije, zakuvao i jednostavno otišao. Što se tiče opštine Šid, iz koje dolazim, ministar je omalovažio tu opštinu i rekao kako je to jedna mala beznačajna opština koja ima sedam graničnih prelaza. Gospodine ministre, nismo mi pravili tih sedam graničnih prelaza. Zna se ko je odredio gde će biti koji granični prelazi. Za vaše saznanje, Šid čuva granični pojas od 150 km, što nimalo nije beznačajno i nije mala stvar i iz tog razloga postoji sedam graničnih prelaza. Od tih sedam graničnih prelaza, jedino granični prelaz na "železničkoj stanici" može da se uvrsti da je dobar i granični prelaz "Batrovci", a ovi ostali granični prelazi, kad ulazite sa zapada, a mi smo najzapadnija opština u Srbiji i prva opština u koju građani dolaze sa zapada, kad dođu u našu opštinu, na naš granični prelaz, kao da su došli u srednji vek. Da li oni hoće tako da idu u Evropu? Iako smo mi jedina devastirana opština u Vojvodini, smogli smo snage i hrabrosti da bar na taj granični prelaz "Šid-Tovarnik"dovedemo struju, vodu i telefon, jer je prošle godine samo na tom prelazu prešlo 100.000 kamiona, a za putnička vozila se ne zna broj. Ministar bi trebalo da zna ko i gde određuje granice i ko ih ustrojava.
Reč ima narodni poslanik Miloš Dišić, replika.
Ne znamo da li možemo da nastavimo sa radom ako nemamo kvorum.
Gospodine Dišiću, samo poštujemo Poslovnik, a vi nastavite. Zna se ko je ovlašćen da to pita.
Danas smo svedoci da je ministar stigao da podeli građane Inđije na ribolovce, seljake i ostalu inteligenciju. Što se tiče Inđije, njegov problem je oko provizije što se tiče ova dva mosta. Samo da vas podsetim, gospodina ministra nisam hteo da uvredim ranije, mada sam znao tu priču. On je sam sebi nametnuo tu priču, sam sebe uvredio. Da kažem da je varijanta većeg mosta 52 miliona evra, a varijanta manjeg mosta iznosi 26 miliona evra, da taj most nisu projektovali seljaci, nego stručnjaci i u to gospodin ministar može da se uveri. Znači, ovde se ne radi o seljacima. Da tamo žive seljaci, pa žive svuda. To nije ništa tragično, nije to ni problem. Taman posla, da imamo više seljaka, bila bi bolja i ova država Srbija, jer ovo je poljoprivredna zemlja i jedino poljoprivreda je ta koja može da nas izvuče iz ove bede i siromaštva. Zato Velja Ilić ne treba da brine što tamo ima seljaka, nego treba da vodi računa šta je to bolje za Srbiju, šta to jeftinije izlazi i dane ulaze provizije u lične interese i da se stavlja u svoje džepove. Znači, stanovništvo iz Inđije i iz okolnih mesta je upoznato sa tim i odmah su unapred znali i pre tendera, koja je varijanta izabrana, da se radi o dužoj varijanti mosta, veći most i da je već uzeta provizija za to. Zato neka se ministar raspita šta je to dobro za građane Inđije, neka postupi malo i van svoje savesti, da zadovolji ono što su potrebe građana Inđije, a ne njegove lične potrebe, samo provizija i provizija!
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić. Gospodine Krasiću, da li ste prisutni?
Gospodine Anđelkoviću, upravo sam izašao zbog toga da vam objasnim da nešto nije u redu sa sistemom za identifikaciju poslanika i da vam ukažem na povredu koju stalno činite, a to se odnosi na član 94. stav 1. našeg Poslovnika. Kao predsedavajući ste dužni da stalno motrite na ovaj ekran. Znači, jedna od najodgovornijih dužnosti predsedavajućeg Narodne skupštine jeste da motri na ekran i da vidi ukoliko broj padne ispod 84,on je po tom članu dužan da odredi prekid sednice dok se ne uspostavi kvorum. To je povreda koja se stalno čini, a to što se ekran nalazi ispred predsedavajućeg još više potvrđuje da krši Poslovnik, jer se pravi da ne vidi da je "pao" kvorum. Molim vas da vodite računa o tome, jer, ukoliko radimo a nema kvoruma, sednica nije regularna. Još jedna stvar zbog ove publike kojoj se žuri. Gospodo, vi ste tražili ovo, tražili ste da se radi u kontinuitetu, bez prekida, dok se ne završi dnevni red. Vi ste u obavezi da obezbedite kvorum i vi ste u obavezi da slušate šta mi pričamo sa ove govornice. Onog momenta kadakvorum "padne" ispod 84, mi ćemo opet da vas pozovemo da budete prisutni, jer ste vi "patentirali" ovakav oblik rada Narodne skupštine. Molim da se, u danu za glasanje, Narodna skupština izjasni o tome da li je predsedavajući ove sednice, u ovom trenutku, učinio povredu člana 94. stav 1. Poslovnika, jer nije obratio pažnju da je u jednom trenutku Narodna skupština radila, a da nije bilo 84 narodna poslanika!
Znači, vrlo pažljivo posmatram salu i potpuno je jasno, kada vizuelno posmatrate, da li ima 84 poslanika ili nema. Verujte, onog trenutka kada bih ustanovio, na bilo koji način,da je približno 80 ili 90 ja bih se okrenuo i pogledao i ako nema 84 prekinuo bih sednicu. Vrlo pažljivo motrim da u sali ovog trenutka, siguran sam, ima preko 110 poslanika. Na monitoru ima 86 i, prema tome, i jedan i drugi kriterijum je ispunjen. Druga stvar, to je po članu 94. Ne mogu da gledam svake sekunde. Valjda je vama lakše da gledate. Pošto je vama lakše da gledate u monitor, to je rešeno članom 82. kada predstavnici ili šefovi poslaničkih klubova smatraju da nema kvoruma mogu da zatraže, i tog trenutka sam obavezan, da ponovo ustanovimo kvorum. Ja ću to uvek učiniti, kao što smo noćas činili u dva navrata, jednom je bilo kvoruma, drugi put nije i napravljen je prekid. Ukoliko neko sumnja u tehničku neispravnost, molim tehničku službu da dođe i pogleda, ako neko ima problem sa svojom karticom da to prijavi tehničkoj službi i da tehnička služba reaguje, jer je to njihova obaveza, da reše taj problem. Naravno, kada je reč o vašem zahtevu da se glasa, kao što ćemo glasati o članu 100. Glasaćemo i o ovome u danu za glasanje. Molim službu da i to evidentira. Da nastavimo dalje po replikama prijavljenih, da ne bi vaše partijske kolege doveli u poziciju da ne mogu da iskoriste svoje pravo na repliku. Dajem reč narodnom poslaniku Veroljubu Arsiću, pa potom narodnom poslaniku Aleksandru Đorđeviću, za repliku koju su tražili.
Koristim svoje poslovničko pravo zato što sam prozvan direktno, od strane jednog svog kolege, po imenu i prezimenu. Ne znam šta bi tom mom dragom kolegi na koga se, verujte, uopšte ne ljutim, da me nazove "autolimarem". Ne bih se ljutio ni da to jesam, jer je to jedno pošteno zanimanje. Neko i to mora da radi, ali je gospodin zaboravio, u pokušaju da uvredi mene i da me ponizi, da je u stvari ponižavao sve zanatlije u Republici Srbiji. Toliko o tome koliko vodite računa o građanima. Što se tiče miliona i milijardi, to je najobičniji lapsus i to se događa svakome ko hoće nešto da obrazloži, a za to ima samo tri minuta. Što se tiče provizije, nisam rekao ministru da je uzeo proviziju, ali, ruku na srce, ako nekome date da za jedan period zaradi 2,8 milijardi evra, a uloži 769 i pri tome mu još date deo infrastrukture koja je skupo plaćena, osnovano sumnjam da je ministar uzeo proviziju. Samo sam ga pitao da li je uzeo i kolika mu je provizija, ništa više! Možda čovek u nastupu iskrenosti, ako je stvarno uzeo proviziju, to nama i kaže. Doduše, kasnije će zbog toga morati da odgovara, ali od Velje Ilića sve možete da očekujete, pa čak i to.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira što ministar resornog Ministarstva za kapitalne investicije nije prisutan u sali, svojim obraćanjem Narodnoj skupštini i poslanicima pokazao je koliko i kako ministar ne bi trebalo da se ponaša ovde, jer ova Narodna skupština, naravno, treba da ima onaj nivo o kome vaši predstavnici kada izađu ovde za govornicu govore. Ako govorite o predlozima zakona i ako ih branite, a nemate argumente, onda to nije način da se primitivnim ponašanjem obraćate, pogotovo kada je ministar u pitanju, koji je ovde govorio o onome šta su poslanici SRS govorili kada su u pitanju javni radovi i sve ono što je vezano, kada smo rekli da niste imali jasan program kada ste formirali vladajuću većinu u ovoj skupštini i vladu, a kada su u pitanju javni putevi u Srbiji, da nemate nikakvu nacionalnu strategiju i to je upravo pokazano na ovom predlogu o koncesijama koji ste predložili Narodnoj skupštini da usvoji. Gospodin ministar je sebi dao za pravo da kaže mnogo neistina. Kada je on bio opozicija, govorio je o građevinskim firmama koje nikada nisu bile isplaćene posle bombardovanja NATO pakta, kada je učinjena šteta Republici Srbiji od preko 100 milijardi dolara, a to vi vrlo dobro znate. Tada je Vlada narodnog jedinstva, u kojoj su učestvovali srpski radikali i kada je naš ministar bio za saobraćaj i veze, uspela da obnovi sve porušene objekte od NATO bombardovanja. One građevinske firme koje nisu ispunile ugovor sa Direkcijom za obnovu zemlje oko onoga što su se obavezale ugovorom, naravno da nisu bile isplaćene, a on sebi daje za pravo da kaže - ja ću uraditi ovo, ja ću napraviti ono. Građani Srbije plaćaju kroz poreze sve to. Građanima Srbije je važno da žive bolje. Gospodin ministar je za ovom govornicom izneo gomilu praznih fraza, kao na nekoj tribini svoje političke partije ili stranke. Možete vi da galamite koliko god hoćete, ali Vlada Republike Srbije, kada su u pitanju ova tri ministarstva, Ministarstvo za kapitalne investicije obuhvata nekadašnja tri ministarstva, nije imalo nikakav program i to se upravo pokazalo na osnovu ovih predloga koje ste podneli Narodnoj skupštini. Toliko o ministru za kapitalne investicije, koji po svom znanju koje je pokazao, odnosno neznanju, govoreći za ovom govornicom... (Predsednik: Budite ljubazni, završite.) ... gospodin Velimir Ilić je svojim ponašanjem pokazao da ne samo da ne uvažava Narodnu skupštinu, nego da ne poznaje ovu materiju koju je trebalo da brani i ovaj predlog koji je Vlada podnela Narodnoj skupštini, kada su u pitanju putevi, koncesije i sve što je bilo u vezi predloga koje ste podneli Narodnoj skupštini.
Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o Predlogu za davanje koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputnog pravca od Horgoša do Požege, LOT 1: Beograd-Požega (E763), LOT 2: Horgoš-Novi Sad (E75) i LOT 3: Novi Sad-Beograd (E75), s Predlogom zaključka, i Predlogu za davanje koncesije za izgradnju, održavanje i korišćenje autoputa E-80 od Niša (petlja Trupale) do Dimitrovgrada, s Predlogom zaključka. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o navedenim tačkama dnevnog reda. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O MERAMA ZDRAVSTVENE ZAŠTITE ŽIVOTINjA U REPUBLICI SRBIJI ZA 2005, 2006. I 2007. GODINU Primili ste Predlog odluke, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za poljoprivredu, koji je jednoglasno podržao (od strane pripadnika svih stranaka) ovaj predlog i Zakonodavnog odbora. Odbor za poljoprivredu predložio je pravno-tehničku redakciju teksta u Programu mera zdravstvene zaštite životinja u Republici Srbiji za 2005, 2006. i 2007. godinu, Glava I. Mere opšte preventivne zdravstvene zaštite životinja, koja glasi: U tački 2) reč "obeležavanje" zameniti rečju "registracija". Sa pravno-tehničkom redakcijom teksta Odbora za poljoprivredu saglasio se predstavnik predlagača. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3. a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi 5 časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstven pretres o Predlogu odluke. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Ni predstavnik predlagača, dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, ni dr Zoran Mašić, predsednik Odbora za poljoprivredu, ni Miloš Aligrudić, Zakonodavnog odbora, ne žele reč. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto nemamo prijavljene za reč, zaključujem jedinstven pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstven pretres o Predlogu odluke, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRIMENI IMUNITETA PREMA NARODNIM POSLANICIMA Za ovu tačku dnevnog reda primili ste: – Predlog odluke o primeni imuniteta prema narodnom poslaniku Darku Glišiću, koji je podneo Administrativni odbor 8. decembra 2004. godine, – Predlog odluke o primeni imuniteta prema narodnom poslaniku Zlatku Radiću, koji je podneo Administrativni odbor 8. decembra 2004. godine, – Predlog odluke o primeni imuniteta prema narodnim poslanicima: Bogoljubu Pejčiću, Blagici Kostić, Radojlu Bukviću, Radovanu Teodoroviću, Slobodanu Živkucinu, Milanu Niniću, Staniši Stevanoviću, Tomislavu Kitanoviću, Sanji Čeković, Nikoli Jovanoviću, Radoslavu Joviću, Vojislavu Mihailoviću i Veroljubu Stevanoviću, koji je podneo Administrativni odbor 1. februara 2005. godine. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3. a shodno 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi 5 časova, kao i da se ono raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto poslaničke grupe nisu podnele prijave za reč, saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstven pretres o predlozima odluka. Da li predstavnik predlagača Tomislav Nikolić, predsednik Administrativnog odbora, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem jedinstven pretres o predlozima odluka. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o predlozima odluka, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka u celini. Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda: – IZBOR ČLANOVA NACIONALNOG PROSVETNOG SAVETA Za ovu tačku dnevnog reda primili ste izveštaj Odbora za prosvetu Narodne skupštine o razmatranju pitanja u vezi sa izborom članova Nacionalnog prosvetnog saveta, sa zbirnom listom kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, sa biografijama kandidata, koju je sačinio Odbor za prosvetu, kao i izmene i dopune zbirne liste kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, koje su sadržane u izveštaju Odbora za prosvetu o razmatranju dopisa nacionalnih saveta nacionalnih manjina Srbije i Crne Gore i Biskupske konferencije Srbije i Crne Gore, u vezi sa izborom članova Nacionalnog prosvetnog saveta. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3. a shodno 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi 5 časova, kao i da se ono raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Istovremeno saopštavam da je ovlašćeni predstavnik za ovu tačku dnevnog reda ispred poslaničke grupe SRS narodni poslanik Zoran Krasić, i obaveštavam vas da su prijave za reč predali predstavnici SRS i DS. Saglasno članu 156. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Još jednom vas obaveštavam da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele dve poslaničke grupe, tako da nema potrebe da pravimo naizmeničan spisak već ćemo ići redom. Izvolite.
Pa, morali smo da se javimo povodom ove tačke dnevnog reda da bismo podsetili građane, koji su pre godinu dana posmatrali jednu noćnu sednicu, kada se usvajao zakon o izmenama i dopunama Zakona o obrazovanju i kada je patentiran projekat zvani Nacionalno-prosvetni savet. Da vas podsetimo da smo tada podnosili amandmane upravo na ovaj član zakona, koji je regulisao način izbora članova Nacionalno-prosvetnog saveta. Tada, u to vreme, ministar prosvete, koja je kasnije podnela ostavku ili je razrešena, ali mislim da je podnela ostavku, nije htela da prihvati naše amandmane koji regulišu način izbora ovih članova Nacionalno-prosvetnog saveta. Skupštinska većina, u to vreme taze formirana koalicija, sa gnušanjem je odbacivala naše amandmane. Onda se desilo da, u zakonom propisanom roku za izbor Nacionalnog prosvetnog saveta, nije bilo moguće da se izvrši izbor – način izbora bio je tako koncipiran da ima skoro 42 člana i da postoje neke institucije koje predlažu kandidate,bukvalno rečeno – "kao rogovi u vreći". To je nemoguće usaglasiti. Naš skupštinski odbor za prosvetu našao se pred čudom, jer se ispostavilo da neke od tih asocijacija gotovo ni formalno-pravno ne postoje, te je praktično nemoguće da se dođe do predloga. Da bi se taj problem razrešio pribeglo se jednom širom tumačenju odredbe zakona, uz blagonaklonost Zakonodavnog odbora, te se nekako došlo do ove zbirne liste kandidata za članove Nacionalno-prosvetnog saveta. Dobro, slažem se, i predsednika Skupštine. Stvarno ne bih imao niti mogućnosti, niti imam tu nameru da pričam o predloženim kandidatima, jer niti znam te ljude, ni njihove kvalitete i bilo bi strašno da nešto kažem, a da nemam saznanja o tim ljudima. Ali, pre svega, javio sam se da ukažem na to da skupštinska većina mora da sasluša opoziciju, da proračuna, izmeri, utvrdi da li to što opozicija predlaže vredi, da li je dobro. Ukoliko osećate da je to dobro, slobodno glasajte mimo onoga što ste dobili kao nalog od te vaše koalicione Vlade, jer vidite i sami da kada se uhvate ovog posla ljudi koji verovatno imaju dobre namere, ali ne znaju kako se taj posao radi, onda imamo ovu situaciju da mesecima nemamo Nacionalno-prosvetni savet. Imamo situaciju, neću mnogo da je otvaram pošto će ona u utorak biti na dnevnom redu, da ministar prosvete mora svojim odlukama nešto da uredi što je iz nadležnosti Nacionalno-prosvetnog saveta. Praktično je ona početna greška, prilikom usvajanja izmena i dopuna zakona, napravila lanac grešaka u čitavom sistemu obrazovanja. Nema Nacionalnog prosvetnog saveta i praktično ste naterali ministra, koji se našao u to vreme, da pod pritiskom nacionalnih saveta odlučuje o nečemu što je isključivo u nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta. Ovu moju diskusiju shvatite kao upozorenje. Dobro je, što je jutros ministar povukao onaj predlog zakona kada je video koji su nedostaci. Šteta je što nije povukao Predlog zakona o vladi, jer su tamo još veći nedostaci, pa da se ne vraćam na tačke dnevnog reda sa ove sednice. Još najmanje dva-tri predloga zakona su bila sa teškim nedostacima, verujte sve se to posle izvesnog vremena javlja kao bumerang. Dokaz za to je ova tačka dnevnog reda, verovatno sa šest meseci zakašnjenjaona dolazi pred Narodnu skupštinu, jer je tako sistem postavljen da ne može da funkcioniše. U ovom slučaju ne pomaže ni uvrtanje ruku, niti pretnje, jer ne postoji institucija koja bi nešto predložila. Znači, vodite računa kada glasate o amandmanima, kada zauzimate političke stavove, pozovite se malo i na struku, pozovite se na svoje i tuđe iskustvo. Ne srljajte u nešto što je avantura, sa tragičnim krajem ili lošim posledicama.
Hvala vam gospodine Krasiću, da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Hvala. Dajem reč narodnom poslaniku sa spiska prijavljenih govornika, prvo Leila Ruždić-Trifunović, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Veselinović.
Hvala vam i hvala što ste prozvali mene, tako da bi bili raspoređeni, malo oni malo mi. Neću puno da govorim o ovome iz prostog razloga što mislim da mi je umor dostigao kulminaciju. Dva dana radimo, a verovatno ćemo večeras raditi duboko u noć, a ona strana koja bi trebalo da je puna je poluprazna.
Molim vas govorite o temi.
Naravno, pošto želim da govorim, morala sam da se prijavim, tako da sam malo podigla vaš kvorum a tako i moje kolege. Naravno da imam primedbu na to kako se koncipira uopšte održavanje sednica, jer ulazimo iz noći u noć, ne samo u noć nego i u dane kada se ne održava zasedanje Skupštine, ali to nam je što nam je Imam dve načelne primedbe zbog kojih sam ipak smatrala da moram da se javim, a one su više pravne prirode, nego prosto suštinske, a za mene je to, moram vam priznati, jako važno. Savet je trebalo da se izabere 60 dana po zakonu, 60 dana od stupanja na snagu zakona. Zakon je stupio na snagu 7. juna 2004. godine i jasno mi je da je taj rok odavno prošao. Posledica toga što nije savet na vreme izabran je da smo programe za prošlu godinu za učenje u osnovnom i srednjem obrazovanju imali napisane u Ministarstvu od ljudi čija je stručnost pod znakom pitanja, od ljudi koji nisu za to ovlašćeni, a bilo je neophodno da se osnuje savet i da savet pravi te programe. Mi imamo svi zajednički sreću što roditelji nisu toga dovoljno svesni, pa nisu od toga pravili pitanje, jer znamo kako su nam deca na početku školske godine prošla sa programima koje je napisalo Ministarstvo ministarke Čolić. Druga moja primedba je na član 11. koji podrazumeva sastav saveta. Zakon je izričito rekao iz kojih struktura se bira koliko članova saveta. Pod tačkom 9. imamo član iz reda nacionalnih manjina sa liste kandidata koji zajednički podnose savetu nacionalnih manjina i da ulazi u sastav saveta. Kada sam pogledala spisak predloženih članova saveta, shvatila sam da je Skupština, odnosno poslanici, da su predložili članove iz reda nacionalnih manjina. Međutim ... (Iz sale: Vreme.) Četrdeset dva minuta kolega, ako vas ko bude pitao je vreme. Zakon izričito kaže pod tačkom 9. da se član Nacionalnog saveta bira iz reda nacionalnih manjina. Po imenu prvog predloženog pretpostavila bih da je nacionalna manjina, iako ga ne poznajem, ali po imenu drugog predloženog znam da nije nacionalna manjina. Prosto sam imala potrebu da stavim primedbu na kršenje zakona i zbog vremena kada je trebalo da se predloži savet, a i zbog načina kako su predloženi pojedini članovi, kako ne bih dalje analizirala ostale članove. Ovo je ono što je za mene bilo prosto najupečatljivije i najupadljivije na prvi pogled.
Hvala vam gospođo Ruždić. Raduje me što će sada ta polovina biti polupuna. Izvolite gospodine Veselinoviću, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i onda kada smo usvajali Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, kada smo raspravljali nekoliko dana i jednu noć celu, tako i o jednoj ovako važnoj materiji i jednom važnom telu raspravljamo ponovo noću. Mislim da izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta zaslužuje da se poslanici ovog visokog doma saslušaju, da se uozbilje, a normalno da ovo interesuje i građane Srbije. Sigurno da izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta je bitan za građane Srbije i zato mi srpski radikali želimo da ukažemo na propuste koje je ova skupštinska većina činila od samog formiranja Vlade Republike Srbije. Nemoguće je ovde govoriti o izboru članova Nacionalnog prosvetnog saveta a ne pomenuti ministra prosvete koji nije našao za shodno da prisustvuje ovoj tački dnevnog reda. Nemoguće je govoriti o izboru članova Nacionalnog prosvetnog saveta, a ne spomenuti Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Zašto to govorim? Zato što smo mi, srpski radikali, ukazivali prilikom izmene i dopune Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja prošle godine, negde u ovo vreme, pri kraju redovnog zasedanja Skupštine, da onakav zakon, odnosno onakvi predlozi o izmenama i dopunama koje ste vi predložili nisu dobri, da oni stvaraju balast za Ministarstvo prosvete i uopšte regulisanje ove materije u obrazovanju. Jeste balast, iz tog razloga koje smo dali, i samo osnivanje Nacionalnog prosvetnog saveta gde više asocijacija, odnosno institucija i ustanova predlažu članove ovog tela, kao i u onom zakonu, odnosno u sadašnjem zakonu koji važi, uključivanjem nekog balasta poput formiranja zavoda, centara, licenci i slično. O tome smo vas upozoravali na vreme i mi smo podneli više od 40 amandmana, koje ste vi ignorisali i niste prihvatili. Pokazala se osnova naših primedbi da Zakon o sistemskom rešenju u obrazovanju i vaspitanju nije dobar i da izbor Nacionalnog prosvetnog saveta neće moći da se odradi u roku. Ja sam član skupštinskog Odbora za prosvetu i u više navrata ova materija se našla na dnevnom redu, ali mi tamo ništa nismo odlučivali. Mi smo jednostavno primali informacije ko je koliko predložio kandidata, koja institucija, koja ustanova. To je trajalo negde od avgusta pa do februara ove godine. Na tim odborima bilo je predloga i kandidata povodom kojih mi poslanici SRS nismo imali učešća. Ne znamo sve kandidate, izuzev ponekog kandidata i neko ime koje je čuveno u obrazovanju i vaspitanju i visokom školstvu, ili predstavnika verskih ustanova, nacionalnih manjina, predstavnika stručnih škola i slično. Međutim, niko od nas poslanika SRS nije predložio nijednog člana ovde koji se nalazi na ovoj listi. Pored toga što ovo stvara balast u ovom zakonu, smatramo da ovaj savet kakav je, takav je, obuzdaće ministra prosvete Slobodana Vuksanovića da ne krši ovakav Zakon kakav je, da ne ide iz dana u dan afera za aferom za njim. Čovek koji se izgleda i ne razume u svoj posao. On večeras nije ovde prisutan, ali moram radi javnosti da kažem da je Slobodan Vuksanović u više navrata prekršio zakon, dao sebi neka ovlašćenja koja mu ne pripadaju, počev od uvođenja "bosanskog jezika" na teritoriji Republike Srbije, pa sve do poslednje afere oko fotografisanja učenika Osnovne škole "Jovan Dučić". Ne znam koji je moral našeg ministra prosvete i kakvog je obraza da može sve ove afere da podnese i da dalje nastavlja i priča svoju priču kako on nije kriv, nije obavešten, da sve to prebacuje na teren drugoga. Prilikom uvođenja bosanskog jezika u osnovne škole u Republici Srbiji na području stare Raške u prvom i drugom razredu, on je samog sebe demantovao; 23. decembra na skupštinskom odboru ministar je rekao da je duševno protiv uvođenja "bosanskog jezika". (Glas iz sale: tema.) To je tema.
Oprostite, opominju nas poslanici da biste mogli malo o temi. Tema je izbor Nacionalnog saveta, a predlaže ga Odbor, a bira Skupština i zbog toga radi poštovanja Skupštine naravno da nije moguće ni na jedan način da prisustvuje predstavnik Vlade, jer Vlada ne sme da utiče na ovaj izbor, Skupština bira. Molim vas, da bi taj savet kontrolisao ministra. Znači, ni na jedan način ne bi smeo ovde da bude ministar Vuksanović, zato nije ni pozvan, a da je pozvan, ja bih ga zamolio da izađe. To je najprirodnije, a vas molim da govorite o onome što je tema dnevnog reda, da nas poslanici ne bi opominjali. Budite ljubazni nastavite.
Hvala, gospodine Markoviću. Ovo je tema, izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta koji bira Skupština i koji će predstavljati naše obrazovanje. Ne znam zbog čega ministar prosvete ili bilo ko nije mogao da dođe na ovu skupštini, a našao je za shodno da bude prisutan na skupštinskim odborima, gde se raspravljalo o ovoj materiji. Našao je za shodno tamo da bude. Što se tiče ministra prosvete, vi ćete imati o njemu dosta sada da čujete u utorak, ako budete imalo imali snage, morala da se ova tačka dnevnog reda stavi, da se usvoji i bude skupštinska tačka dnevnog reda na kojoj ćemo razmotriti ova pitanja vezana za afere ministra prosvete. Mislim da je to ono što građani očekuju, i ja sa ove govornice kažem otvoreno, ministar prosvete je morao podneti ostavku još pre ove poslednje afere.
Molim vas, zbog dostojanstva Skupštine, nemojte raspravljati sa poslanicima. Budite ljubazni, hajde malo o temi.
Zašto je sada zakasnio izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta? Zato, kao što sam i u uvodnoj napomeni rekao, jer Zakon o osnovama sistema obrazovanja nije dobar zato što ste ga doneli na "mišiće" ili pred skupštinskom većinom. Zato se desilo da gotovo osam meseci nemamo članove Nacionalnog prosvetnog saveta. Evo sada ću vam pročitati član 11, da vas podsetim šta je u stvari trebalo i moralo da se odradi. Saslušaj sada. U članu 11. Savet ima 42 člana. Ovde su pobrojane kategorije, koje treba da predloži Nacionalno-prosvetni savet. Podnosioci liste iz stava 3. ovog člana dužni su da dostave liste kandidata za članove Saveta dva meseca pre isteka mandata članova Saveta koje predlože. Dva meseca su bili dužni da to predlaže i nisu uradili. Sledeći stav. Lista iz stava 3. ovog člana sadrži veći broj kandidata od broja članova koji se biraju. Zatim, ako podnosilac liste ne dostavi listu u roku iz stava 4. ovog člana Narodna skupština bira članove Saveta iz reda propisane strukture. Znači, mi smo morali ovaj posao odavno da odradimo i da članovi Nacionalnog prosvetnog saveta budu odavno izabrani. Nažalost, do današnjeg dana članovi Nacionalnog prosvetnog saveta nisu izabrani i zato ministar ima veliki prostor da manevriše, da i dalje odrađuje nezakonite radnje, da se ponaša bahato i normalno da se dešava ovo što se dešava na našoj političkoj sceni. Mi srpski radikali, kao što sam na početku rekao, nemamo svojih predstavnika i kandidata u ovom Nacionalno-prosvetnom savetu. Lično ih ne poznajemo ili ih delimično poznajemo, ali moram reći da ove strukture koje su zastupljene i kandidati koji su predloženi verovatno odslikavaju ovde skupštinsku većinu i verovatno su ovoj skupštinskoj većini ili grupaciji koja čini ovu većinu poznati. Biće vremena, samo vi nemate živaca da saslušate. Verovatno vam se žuri, ali hoću da kažem otvoreno da o ovoj temi treba da govorimo svi, posebno o ovim kandidatima koje ste vi predložili ili možda bliski vašim partijama. Na kraju, da kažem da o ovoj tački dnevnog reda treba da se izjasnite vi koji ste učestvovali u predlozima. Mi srpski radikali nećemo verovatno podržati one članove Nacionalnog prosvetnog saveta koji iza sebe nema kredibilitet, koji iza sebe ima kriminalne radnje ili možda neke nemoralne radnje, ukoliko ih budemo saznali. Hvala.
Hvala vama, gospodine Veselinoviću. To je smisao izbora, dakle, da svako glasa za onog člana ko hoće. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, sačekaću da ubacite karticu. Inače, da ne bi bilo zbunjivanja, potpuno je jasna tačka da dva meseca pre isteka mandata taj stav ne može da se odnosi na savet koji nije izabran. Znate moramo prvo da ga izaberemo tako da ne bi bilo nedoumica, pa ćete i vi pojasniti. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović a neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Penezić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre tačno godinu dana, ovde smo raspravljali o izmenama i dopunama zakona o osnovama sistema obrazovanja i tada smo napravili taj prvi presedan. Ostali smo do zore u ovoj sali kada smo pričali o amandmanima na taj predlog zakona. Naravno, najviše amandmana imala je SRS i opet naravno skupštinska većina nije prihvatila te amandmane. Ono što je sporno u Zakonu i na šta smo mi tada ukazivali, to je član 11. sadašnjeg Zakona, koji se odnosi na Nacionalni prosvetni savet. Po tom članu 11. Nacionalni prosvetni savet ima 42. člana i propisana je procedura predlaganja i izbora ovih članova. Tada smo ukazivali na probleme koji se mogu pojaviti i što se kasnije pokazalo u praksi oko predlaganja članova Nacionalnog prosvetnog saveta. Naime, predlagač je nametnuo zakonom obavezu pojedinim stručnim udruženjima, grupama, institucijama da moraju predložiti određeni broj kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta i ja sam tada sa ove govornice pričao i upozoravao da ne treba nikome nametati tu obavezu, da niko ne može obavezati neko udruženje, sindikat ili bilo koga drugog, da učestvuje u ovome ako nema interesa i volje za to. Međutim, stav predlagača i skupštinske većine bio je da to treba tako da se uradi, da je to dobro za ovu državu, za prosvetu, za obrazovanje ove države i tako je i urađeno. U članu 11. predviđeno je, takođe, da se Nacionalni prosvetni savet, imenuje u ovoj skupštini u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Takođe je predviđeno da se u roku od 30 dana svi ovlašćeni predlagači izjasne i dostave nadležnom odboru svoje predloge. Tu su nastali problemi. Nastali su problemi, jer pojedini predlagači nisu blagovremeno dostavili svoje kandidate. Odbor je zasedao više puta u više navrata, nekoliko puta slao obaveštenja, zahteve ovlašćenim predlagačima da dostave svoje predloge na šta su oni ostajali gluvi. Znači, nisu imali želju, volju i interes da učestvuju u svemu tome. Odbor je održao nekoliko sastanaka na istu temu kako da prevaziđe taj problem. Odbor je održao sastanke 19. avgusta, 3. novembra, 23. decembra, 14. i 19. januara. Pet sastanaka da bi se problem razrešio, zato što zakon nije jasno i decidno predvideo proceduru za izbor članova nacionalnog saveta. Rok za imenovanje članova Nacionalnog prosvetnog saveta istekao je 5. avgusta 2004. godine. Gospodo, to je skoro godinu dana, da budem precizan, 10 meseci pre. Mi 10 meseci čekamo Nacionalni prosvetni savet, a zakon smo ovde usvajali i radili do zore, jer je bilo hitno, jer je bio kraj maja, bio je kraj školske godine. Trebalo je da se usvoji zakon kako bi se moglo u prosveti sve odvijati po zakonu. Onda čekamo 10 meseci da se reši osnovna stvar, osnovni problem, a to je Nacionalni prosvetni savet. Dalje, nije problem samo u proceduri, u predlagačima, problem je nastao što smo zastali kada ovlašćeni predlagači nisu hteli da predlože svoje kandidate. Odbor je došao u situaciju da ne zna na koji način da prevaziđe taj problem, pa se odbor obratio Zakonodavnom odboru, tražeći od Zakonodavnog odbora savet, mišljenje kako se može taj problem prevazići. Nađeno je rešenje da su i poslanici ovlašćeni predlagači, da mogu i oni da predlažu, pa će sesti poslanici i popuniti ono što ovlašćeni predlagači nisu uradili, pa su ostali poslanici, uglavnom članovi odbora iz vladajuće koalicije, dali svoje predloge po ne znam kojim principima, pravilima i kriterijumima. Tako smo napokon posle 10 meseci dobili ovaj spisak kandidata za članove nacionalnog prosvetnog saveta. Dame i gospodo, situacija u našem obrazovanju je, neću reći katastrofalna, ali vrlo bliska tome. Ova vlada je verovatno najneozbiljnija kada je u pitanju prosveta i najmanje ozbiljnosti je pokazala upravo u ovoj sferi obrazovanja. To potvrđujem argumentima i činjenicama da je za godinu dana promenila dva ministra prosvete, a da smo promenili četiri predsednika Odbora za prosvetu. To ću potkrepiti i činjenicama da imamo mnogo afera u oblasti obrazovanja i da, i Vlada i resorni ministar, ali čini mi se ponajviše Odbor za prosvetu ćuti o tim aferama, ne zakazuje sednice, ne razmatraju se te afere, ne priča se o njima na Odboru i ne traže se rešenja od Vlade, odnosno nadležnog ministarstva. Koliko je sadašnji ministar nedosledan, neprincipijelan i ne radi po zakonu, ne poštuje Skupštinu i nadležni odbor, upravo je gospodin Veselinović pokazao i dokazao onom pričom o uvođenju "bosanskog jezika" u školama u Raškoj oblasti. Sam gospodin ministar je na sednici Odbora rekao da neće to prihvatiti i da ne može to da se prihvati, dok se ne dobije mišljenje nadležnih institucija koje bi se sa stručnog aspekta izjasnila o tome. A onda je preko noći posle tri dana sam odobrio izvođenje nastave na "bosanskom jeziku" u Raškoj oblasti. Naravno, to je priča koju ćemo pričati u utorak, nadam se da ćemo imati ovde raspravu o poverenju Vladi, odnosno nepoverenju ministru prosvete i da ćemo tada moći argumentovano da objasnimo zbog čega smo tu inicijativu pokrenuli i zašto ovaj ministar ne može da ostane na čelu srpske prosvete. Dame i gospodo, ja neću pričati o imenima koja su predložena ovde, radi se o ljudima koje ne poznajem. Mi ćemo se na glasanju opredeljivati prema njihovim stručnim i moralnim kvalitetima, ali sam želeo samo da vam ukažem, u samom zakonu postoje problemi. Predlagao sam jesenas na jednom odboru da ne pravimo kompromise, da ne kršimo zakon, da pristupimo izmenama zakona. Rekli su tada da je to hitno, da nemamo vremena za promenu zakona, da moramo pod hitno da imenujemo Nacionalni prosvetni savet. Evo, od tada je prošlo šest meseci, možda i više, nismo ga imenovali, a mogli smo komotno za ovih 6 - 7 meseci da promenimo zakon, da zakon učinimo kvalitetnijim od ovoga što sada jeste, da bude precizan, nedvosmislen i jasan do kraja. Ono što je najbitnije kod Nacionalnog prosvetnog saveta jeste da se nikome ne nameće obaveza predlaganja ili učešća u ovom telu, već da to ministarstvo radi na način na koji je ovlašćeno i na koji može to da radi. Izvinjavam se što sam oduzeo malo vremena. Još jednom molim sve poslanike da se izjasnimo prema stručnim i moralnim kvalitetima ljudi koji su ovde predloženi.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Penezić.
Dame i gospodo, obistinilo se ono što sam sinoć ovde govorio, da dolazim polako do zamora, i ne polako, nego do totalnog zamora. Nekako mi je čudno da se prisutni, kojih je malo, kojih bi trebalo u ovom slučaju da bude mnogo više, upotrebiću jedan izraz možda težak, neozbiljno odnose prema ovoj temi. Vi možete dobacivati, ali prosveta je najosetljivija tema i najosetljiviji segment života kod nas. Ako temelje dobro ne postavite, kuća će vam biti slaba. Temelji su upravo na deci i upravo ovaj prosvetni savet, koji je trebalo da se izabere, trebalo je izabrati što pre, ne zato da, kako neki kažu, hajde da kritikujemo ministra, ne da ih kritikuju ili osuđuju, nego da ih kontrolišu i da im pomažu. Možda bi mnogo stvari bilo predupređeno, mnogi propusti bi bili zaustavljeni, odnosno ne bi ih bilo da je ministar imao sa kim da kontaktira, da ga neko uputi i da mu neko pomogne. Ne možemo mi ministra za sve kriviti, ali imam za njega kasnije priču, gde ćemo ga dobro iskritikovati, a posebno za ono što nas je, neću reći onu tešku reč, obmanuo oko uvođenja ovog jezika. Da se vratim ovom savetu. Ministarsko mesto je poprilično klizav teren, jedan od najklizavijih i najosetljivijih, a ovaj je, doduše, malo nežan pa se može vrlo lako okliznuti. Čolićka je bila malo stabilnija, ali da li je Bog poslao sa tog mesta ili Darvin, ne znam. Upravo je malopre neko pomenuo Boga i zakletvu i našeg poslanika, više nije naš, daleko bilo. Možda je on držao ruku na Darvinoj teoriji kada je davao zakletvu, nije znao da je to Jevanđelje. Dakle, kasni se mnogo. Neću sada da dajem primedbe predsedniku odbora, sa kojima imamo izvanrednu saradnju, ali insistiram i apelujem da se ovo što pre uradi, da se pomogne deci, prosveti i roditeljima, a i samom ministru. Neću vam oduzimati vreme više, zato što je stvarno već kasno. Hvala vam na pažnji.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nama prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predloženim kandidatima za članove i predsednika Nacionalnog prosvetnog saveta. Prelazimo na 21. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O OBRAZOVANjU ANKETNOG ODBORA RADI UTVRĐIVANjA ISTINE O NOVOROĐENOJ DECI NESTALOJ IZ PORODILIŠTA U VIŠE GRADOVA U SRBIJI Primili ste Predlog odluke, koji je podnela grupa od 22 narodna poslanika Poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Primili ste Izveštaj Odbora za predstavke i predloge Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto poslaničke grupe nisu dale prijavu za reč, saglasno članu 156. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Ivica Dačić, želi reč? (Ne.) Da li želi reči izvestilac Odbora za predstavke i predloge, narodni poslanik Blagoje Krajinović? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nama prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će, u danu za glasanje odlučivati o predlogu odluke, u celini. Prelazimo na 22. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O UTVRĐIVANjU ARHIVSKE GRAĐE KOJA SE ČUVA U MUZEJU NIKOLE TESLE, KAO LIČNI FOND NIKOLE TESLE, ZA KULTURNO DOBRO OD IZUZETNOG ZNAČAJA Primili ste Predlog odluke, koju je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Zakonodavnog odbora. Primili ste amandman Vlade Republike Srbije na Listu arhivske građe. Pošto je Odbor za kulturu i informisanje prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o Predlogu odluke, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke, u celini. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O UTVRĐIVANjU STRATEGIJE RAZVOJA ENERGETIKE REPUBLIKE SRBIJE DO 2015. GODINE Primili ste Predlog odluke, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za industriju i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština, u okviru zajedničkog pretresa o 7, 15. i 23. tački dnevnog reda, obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke o utvrđivanju strategije razvoja energetike Republike Srbije do 2015. godine, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke, u celini. Prelazimo na 28. tačku dnevnog reda: – ODLUKA O OBRAZOVANjU SLUŽBE POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA, ODLUKA O PLATAMA U SLUŽBI POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA I PRAVILNIK O UNUTRAŠNjOJ ORGANIZACIJI I SISTEMATIZACIJI RADNIH MESTA U SLUŽBI POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA Primili ste Odluku o obrazovanju Službe Poverenika za informacije od javnog značaja, Odluku o platama u Službi Poverenika za informacije od javnog značaja i Pravilnik o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u Službi Poverenika za informacije od javnog značaja, koje je podneo poverenik za informacije od javnog značaja. Primili ste izveštaj Administrativnog odbora, sa Predlogom odluke o davanju saglasnosti na akta Poverenika za informacije od javnog značaja. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Ivica Dačić, želi reč? (Ne.) Da li želi reči izvestilac Administrativnog odbora, Petar Cvetković, zamenik predsednika Administrativnog odbora? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke o davanju saglasnosti na akta poverenika za informacije od javnog značaja, u celini. Prelazimo na 30. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podnela poslanička grupa SRS. Podsećam vas na sva prava prema članu 156. Saglasno članu 156. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Vjerica Radeta, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o Predlogu odluke, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke, u celini. Prelazimo na 31. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka - Boris Tadić. Podsećam vas na sva prava prema članu 156. Saglasno članu 156. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Milan Marković, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o Predlogu odluke, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke, u celini. Prelazimo na 32. tačku dnevnog reda: – IZBOR DEVETOG ČLANA SAVETA REPUBLIČKE RADIODIFUZNE AGENCIJE Primili ste Predlog kandidata za izbor devet člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije, koji su podneli prethodno izabrani članovi Saveta. Primili ste izveštaj Odbora za kulturu i informisanje. Podsećam vas da je Narodna skupština na sednici Prvog vanrednog zasedanja u 2005. godini, održanoj 17. februara 2005. godine, izabrala osam članova Saveta Republičke radiodifuzne agencije, na predlog ovlašćenih predlagača, a devetog člana treba da izabere na predlog prethodno izabranih članova Saveta, u skladu sa članom 23. Zakona o radio-difuziji. Lista za izbor devetog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije, u skladu sa članom 24. stav 1. Zakona o radio-difuziji, sadrži samo jednog kandidata. Podsećam vas na sva prava prema članu 156. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za kulturu i informisanje, narodni poslanik Aleksandar Lazarević, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o izboru devetog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Poštovani narodni poslanici, zahvaljujem se na primerenom i odgovornom radu svih ovih dana. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, na osnovu člana 81. stav 3. Poslovnika, određujem ponedeljak, 23. maj, u 13,00 časova, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Hvala i svima koji mogu da se odmore želim prijatan vikend. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Izvinjavam se zbog ovog kašnjenja, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 229 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Shodno Poslovniku, radićemo do kraja glasanja tokom današnjeg dana. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O TRŽIŠTU HARTIJA OD VREDNOSTI I DRUGIH FINANSIJSKIH INSTRUMENATA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata, u načelu. Za 129, protiv 90, nije glasalo sedam, od ukupno 226 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu i prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman narodnog poslanika Borisa Karaičića na član 1. Na član 1. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 128, nisu glasala dva, od 229 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 128, nisu glasala dva, od 229 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Boris Karaičić. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 226, nisu glasala dva, od 229 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 101, protiv 109, uzdržanih 19, nije glasao jedan, od 230 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 128, nisu glasala dva, od 229 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 100, protiv 127, nisu glasala tri, od 230 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Vlada Republike Srbije, na osnovu člana 144. Poslovnika Narodne skupštine, a zbog prethodno prihvaćenog amandmana narodnog poslanika Borisa Karaičića na član 1. koji je postao sastavni deo Predloga zakona, podnela je amandman na član 3. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 127, protiv 30, nije glasalo 75, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Vlahović i Branislav Rankić. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 103, protiv 128, nije glasao jedan, od 232 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odlučivanje o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo pojedinih odredaba Predloga zakona. Podsećam da je Vlada Republike Srbije u članu 4. Predloga zakona predložila da odredbe člana 1. stav 1. tač. 1) - 3) i člana 2. Predloga zakona imaju povratno dejstvo. Prema članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Odbor za finansije je zaključio da postoji opšti interes za povratno dejstvo navedenih odredaba. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da u članu 4. Predloga zakona odredbe člana 1. stav 1. tač. 1) - 3) i člana 2) Predloga zakona imaju povratno dejstvo za koji postoji opšti interes. Za 129, protiv 104, od 233 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila dapostoji opšti interes za povratno dejstvo odredaba člana 1. stav 1. tač. 1) - 3) i člana 2) Predloga zakona, sadržanih u članu 4. Predloga zakona. Na član 5. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Predstavnik Vlade je prihvatio ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 198, protiv 34, nije glasao jedan, od 233 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata, u celini. Za 129, protiv 102, nisu glasala dva, od 233 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog o izmenama i dopunama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O AKCIJSKOM FONDU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcijskom fondu, u načelu. Za 163, protiv 67, nisu glasala tri, od 233 narodnaposlanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnog poslanika Jovana Palalića na član 2. i Petra Jojića na član 16. Na član 2. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 142, uzdržan jedan , nije glasalo 19, od 231 narodnogposlanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Boris Karaičić. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 156, nije glasalo 73, od 230 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Predstavnik Vlade i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 102, protiv 126, nisu glasala dva, od 230 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 128, nisu glasala 34, od 231 narodnogposlanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Boris Karaičić. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 158, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 233 narodnaposlanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Predstavnik Vlade prihvatio je ovaj amandman na sednici Narodne skupštine. Odbor za privatizaciju nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 160, protiv dva, nije glasao 71, od 233 narodnaposlanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo Dragoljub Stamenković. Predstavnik Vlade prihvatio je ovaj amandman na sednici Narodne skupštine. Odbor za privatizaciju nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 227, protiv jedan, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 233 narodnaposlanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Boris Karaičić. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 158, nije glasalo šest, od 232poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Predstavnik Vlade prihvatio je ovaj amandman na sednici Narodne skupštine. Odbor za privatizaciju nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 230, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od 233 narodnaposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Boris Karaičić podneo je amandman na član 6, kojim predlažu dopunu novog člana 11a. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 156, nije glasalo šest, od 232 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 98, protiv 127, nije glasalo sedam, od 232 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 103, protiv 126, nisu glasala tri, od 232 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 130, nisu glasala 34, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za privatizaciju nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 125, nije glasalo 38, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o akcijskom fondu, u celini. Za 162, protiv 70, nije glasao jedan, od 233 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o akcijskom fondu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVATIZACIJI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o privatizaciji u načelu. Za 161, protiv 68, uzdržan jedan, nisu glasala tri, od 233 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, narodni poslanik Aleksandar Vlahović povukao amandmane na članove 15. i 22. Predloga zakona, kao i da je konstatovano da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika: Vjerice Radete na član 2, Jovana Palalića na član 10, sa ispravkom, Aleksandra Vlahovića na član 23. i Nemanje Šarovića na član 37. Na član 1. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 128, uzdržan jedan, nisu glasala 34, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Živojin Stefanović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 91, protiv 138, nisu glasala četiri, od 233 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 103, protiv 126, nisu glasala četiri, od 233 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 129, uzdržan jedan, nisu glasala 34, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 157, nije glasalo sedam, od 233 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 36, protiv 105, uzdržan 21, nije glasao 71, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 33, protiv 127, nisu glasala 73, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 126, protiv 105, nisu glasala dva, od 233 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 104, protiv 127, nisu glasala dva, od 233 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 33, protiv 125, nije glasalo 75, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 103, protiv 108, uzdržanih 17, nisu glasala četiri, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 128, nije glasalo 35, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 126, nije glasalo 37, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Boris Karaičić i Jovan Todorović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 90, protiv 137, uzdržana dva, nisu glasala tri, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Vjerica Radeta podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 25. doda novi član 25a. Predstavnik predlagača, Odbor za privatizaciju iZakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 128, nije glasalo 36, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Jovan Todorović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 25. doda novi član 25a. Predstavnik predlagača, Odbor za privatizaciju i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 92, protiv 108, nisu glasala 33, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 90, protiv 108, nije glasalo 35, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 103, protiv 124, nije glasalo šest, od 233 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 34, protiv 126, nisu glasala 73, od 233 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 63, protiv 105, uzdržanih 20, nisu glasala 44, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo poslanik Jovan Todorović. Vlada i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 91, protiv 135, nije glasalo sedam, od 233 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podneo poslanik Jovan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 199, protiv 31, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od 232 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Žarko Obradović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 36. doda novi član 36a. Predstavnik predlagača i Odbor za privatizaciju predlažu da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 128, protiv 103, nisu glasala dva, od 233 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji u celini. Samo trenutak, izvinjavam se, molim vas, stručna služba traži, samo trenutak. Molim vas, pošto su prihvaćena dva amandmana u identičnom tekstu, mora Zakonodavni odbor da se sastanke da potvrdi to i da nas obavesti, molim za pauzu od 15 minuta da se sastane Zakonodavni odbor.