Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo Sedmo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 99 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 96 poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za današnji rad Narodne skupštine Republike Srbije. Obaveštavam vas da je narodni poslanik Veroljub Stevanović sprečen da prisustvuje sednici. Jedno obaveštenje: sednica Zakonodavnog odbora će biti održana u Maloj sali u 10,15, a Administrativni odbor u 10,30 – u sali na trećem spratu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2006. GODINU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Belić, Dragan Todorović, Srđo Komazec, Momir Marković, Nataša Jovanović, Milorad Buha, Sreto Perić, Ljubomir Kragović, Nenad Mitrović, Dragutin Perić, Milorad Mirčić, Dragan Živkov, Vojislav Milajić, Milan Škrbić, Miljko Četrović, Gordana Pop-Lazić, Zoran Krasić, Petar Jojić, RajkoBaralić, Vjerica Radeta, Milorad Krstin, Zoran Mašić, Božidar Koprivica, Bore Kutić, Dragoljub Stamenković, Aleksandar Đorđević, Paja Momčilov, Branislav Blažić, Zlatan Jovanović, Nikola Lalić, Nemanja Šarović, Zvonko Mihajlović, Rodoljub Gačević, Zoran Antić, Radiša Ilić, Milovan Radovanović, Dragoljub Anastasovski, Vitomir Plužarević,Dragan Čolić, Vitomir Milošević, Veroljub Arsić, Zoran Tanasijević, Milan Stevović i Stevica Deđanski, kao i amandmane Vlade. Primili ste Izveštaj Odbora za finansije, sispravkom. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, Poslanička grupa SRS podnela je veliki broj amandmana. Radi boljeg praćenja svih budućih amandmana, mislim da je potrebno da se da jedno načelno obrazloženje ovog prvog amandmana, gde smopratili metodologiju predlagača ovog zakona. Nismo dirali u podatke kojima su iskazani ukupni prihodi. Izvršili smo samo jednu intervenciju, koja se tiče preraspodele sredstava u okviru rashoda iz budžeta za 2006. godinu. Na ovaj način pokušavamo da pokažemo kakvo je naše strateško opredeljenje kada je u pitanju jedna ovakva situacija – da seputem poreskih izvora obezbeđuje sasvim dovoljno sredstava za finansiranje svih funkcija Republike Srbije, funkcija koje izražavaju vršenje vlasti, funkcija koje izražavaju ispunjavanje obaveza države koje ona ima prema građanima, naravno, sve u skladu sa zakonom. Mi smatramo da iz one virtuelne priče o suficitu, odnosno neraspoređenim prihodima, ili višku prihoda nad rashodima, otvorimo jednu drugu priču - da država, pre svega, ima obavezu da ispunjava svoju dužnost prema građanima. Ukoliko je država u docnji u pogledu nekih materijalnih obaveza, te materijalne obaveze treba da imaju primat, odnosno ispunjavanje tih materijalnih obaveza prema građanima, a ne da sesuficit javlja kao statistička kategorija koja se kasnije prikazuje kao izvor sredstava za izmirivanje nekih dugova prema inostranstvu i za neke epohalne stvari, krečenje školskih učionica, završavanje nekih puteva. Razvoj mora da bude sastavni deo budžeta Republike Srbije, kao što to mora biti i socijalna zaštita,kao što i pomoć privredi mora da bude sastavni deo, ne samo ovog budžeta, nego svih budžeta RepublikeSrbije, za svaku godinu. U ovoj raspodeli, u okviru stavke II– Izdaci, mi usmeravamo deo sredstava rashoda, pre svega, nekih šest milijardi dinara, za podsticaj privrede u vidu subvencija i drugih dotacija koje iz državnog budžeta idu prema privrednim subjektima, a koje imaju za cilj da se olakša i podstiče privredni rast. Računamo da su to normalne mere, da je država ovlašćena da tim merama podstiče privredu. Glavna odlika ovog amandmana je što se kapitalni projekti sele tamo gde im je mesto prema ekonomskim klasifikacijama i što se povećavaju sredstva za podsticaj privrede. Naravno,ovaj princip je prisutan i u ostalim amandmanima. Kada je gospodin Arsić podnosio ovaj amandman, on je vodio računa o tome da uravnoteži sve ove razdele, da uravnoteži sve ove pozicije koje su navedene u članu 1. ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Osnovna karakteristika ovog amandmana je povećanje izdvajanja, tj. povećano izdvajanje sredstava iz budžeta za podsticaj privrede. Mislimo da se na ovaj načinvidi kakva bi trebalo da bude ekonomska politika. Mi moramo da prihvatimo ovu činjenicu da se rebalansvrši krajem septembra, početkom oktobra i da, bez obzira nausvajanje ovog amandmana, u realizaciji ovog budžeta do kraja godine možda mnoge pozicije neće biti realizovane onako kako smo mi predložili amandmanom. Povećano izdvajanje sredstava za intervencije u privredi, za pomoć privredi, bez obzira na to da li se sredstva utroše u toku ovei do kraja budžetske godine, kao namenska sredstva se prenose za sledeću godinu.Ujedno se sprečava nenamensko korišćenje tih sredstava, za koje mi tvrdimo da je sadržano u Predloguizmena i dopuna Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Rebalansom ovog budžeta ne bismo da prihvatimopostojeće stanje ili neku projekciju koja bi trebalo da legalizuje postojeće stanje, koje nije u Zakonu o budžetu za 2006. godinu. To je ta opasnost koja postoji. Znači, ukoliko se raspodela sredstava iz budžeta izvrši prema planiranim proporcijama iz rebalansa ovog budžeta, onda će privreda biti uskraćena za neka sredstva, onda će izostati subvencije i ta sredstva će, do kraja godine, da se potroše za namene kako je Vlada planirala. Kasnije ćemo govoriti i o tim stvarima, odnosno ekonomskim klasifikacijama. Za početak bih samo rekao da supozicije koje se tiču službenih putovanja u inostranstvo, gotovo svih organa, prevelike.Sredstva koja se izdvajaju za te namene su preko potrebna za neke elementarne potrebe građana, a to jeste i obaveza za državu - to je primarna obaveza za državu, koju ona ispunjava preko ovog budžeta. Ako smatrate da ovaj amandman ne može da bude prihvaćen zato što u sledeća tri meseca nije moguće da se obavi potrošnja kakvu njime planiramo,to nije nikakvasmetnja, kažem vam, namenski će se potrošiti ta sredstva i taj deo. Ono što se može -potrošiće se, a ono što se ne može -preneće se za sledeću godinu. Međutim, svrha usvajanja amandmana jesteda se spreči potrošnja za koju može da se kaže da je nenamenska. Nije ona nenamenska gledano sa pozicija klasifikacija koje predlaže Vlada, već je nenamenska u suštinskom smislu reči, jer će se tim sredstvima zadovoljiti neke, mogu da kažem, čak i luksuzne potrebe, na uštrb elementarnih, koje se bacaju na stranu ili se odlažu u nedogled. Juče, sam rekao neke stvari i sada ću samo da ih ponovim. Svi budžeti su - socijalni, policijski, vojni i razvojni - u funkciji da država ispuni svoje obaveze u svim oblastima za koje je država. Sada nam jepotrebanpotpuno drugačiji pristup ekonomskoj politici. Očigledno, ovaj koncept će sve prepustiti tržištu, dovesti sve do ulice i krenuti sa nekog novog početka, što je dalo i daće kao rezultat - toliki broj nezaposlenih. Možda je još veći problem to što postojivelika grupa ljudi koja se zbog godina životanalazi u bezizlaznoj situaciji - ne mogu da ostvare pravo na penziju, a niko neće da ih primi da rade. Država ne može da bude pasivna u takvim situacijama. Ja se u potpunosti slažem da od sledeće godine krene neki sasvim drugačiji proces, odnosno jedna malo stimulativnija poreska politika za novozaposlena lica, ukoliko poslodavac garantuje da će biti na radnom mestu, čini mi se da je to bilo pet godina i duže. Dalje, stimulans će biti i u pogledu onih kategorija ljudi koji imaju veći broj godina života i drugo. Da bi se ta politika realizovala sledeće godine, i ove godine mora da krene signal - da će više da se izdvaja za podsticaj privrede, za subvencije, za pomoć da se krene sa ekonomskim životom, da se krene u otvaranje radnih mesta. Nesporno je, kako se kaže:"Svaki kramp kad se zabode u zemlju i krene neki posao,dolazi do rasta broja zaposlenih". Zna se da razvoj građevinarstva i stanogradnje, po definiciji,povlači 30 odsto rasta industrijske proizvodnje, gotovo u svim oblastima koje prate građevinarstvo. To, svakako, mogu biti dobri potezi. Ali, da bi se to realizovalo, potrebno je i veće izdvajanje iz budžeta za privredu, za pomoć privredi, za subvencije da se sve pokrene. Nekima treba i da se pomogne da što lakše izbegnu ovo teško vreme tranzicije. Veliki je broj građana Republike Srbije koji su gubitnici u ovoj tranziciji. Još jedan minut ću iskoristiti da bih vam skrenuo pažnju na to. Budžet za 2000. godinu je bio 50 milijardi, uzimajući u obzir i neke državne i paradržavne organe, koji možda nisu bili prikazani u budžetu. Sada nam je budžet za 2006. godinu deset puta veći. Povećao nam se i broj zaposlenih u državnoj upravi, povećao se broj zaposlenih u vanprivrednim delatnostima, smanjio se broj zaposlenih u neposrednoj proizvodnji, povećao se broj paradržavnih i državnih organa, a nije sepojavio 10 puta bolji kvalitet u odnosu na 2000. godinu.Da se pojavio bardva puta bolji standard kod građana, verujte da ne bi niko nešto značajnije prigovarao. Ali, vidite da je veliko nezadovoljstvo kod građana, i to pravdano nezadovoljstvo, jer država ih je prepustila ulici. To može da bude bukvalno kazano, jer je tako. Ne može taj nalog iz inostranstva da bude takve prirode, da toliko obavezuje Vladu Republike Srbije - da u budžetu ne vidi svoju privredu i svoje građane. Čitave oblasti su date ljudima iz inostranstva. Došlo se do nekih para. Nekada je deo sredstava od privatizacije išao za pokrivanje budžetskog deficita, a nešto je išlo za neke navodne investicije, a danas imamo totalni haos - niko živi ne zna gde idu sredstva od privatizacije. Gde god sedogađa neka privatizacija, naiđete na neku aferu, bez obzira na to da li ta privatizacija ide uz direktan televizijski prenos, ili na neki drugi način, pa javnost sa zakašnjenjem sazna - ko je otkupio, šta je otkupio, za koje pare kupio i koliko je radnika otpustio. Neminovno se tu uvek postavlja pitanje - koliko je radnika otpustio. Ako efikasnost proizvodnje u Srbiji treba da se gradi na otpuštanju radnika, onda je to loša ekonomija - loša ekonomija podržavu i po građane. Najbolja socijalna politika je ona politika koja obezbeđuje punu zaposlenost radno sposobnog stanovništva. Da bi se to obezbedilo, mi smo amandmanom predložili preraspodelu rashoda - u korist subvencija, podsticaja privrede i ekonomskog razvoja onih koji treba da stvaraju novu vrednost.
Hvala, gospodine Krasiću. Da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 1. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da, gospodine Markoviću, sve je ovo kontinuitet i moram da skrenem pažnju da ovim amandmanom gospodin Todorović predlaže da se član 2. promeni tako da glasi: "Budžet za 2006. godinu sastoji se od: 1) ukupnih primanja u iznosu od 521.269.000.000 2) ukupnih izdataka u iznosu od 521.269.000.000". Vrlo je pregledan i jasan ovaj amandman i razlikuje se od onoga što je predloženo članom 2. od strane Vlade Republike Srbije, jer Vlada ovde razgraničava izdatke na deo za redovno finansiranje korisnika budžetskih sredstava i ubacuje Nacionalni investicioni program. Iskazuje se čak i budžetski suficit od nekih 15,5 milijardi dinara i iskazuje se otplata nekih dugova. AmandmaniSRS na član 1. i član 2. predstavljaju jednu celinu. Smatramo da ne može da postoji suficit dok postoje neizmirene obaveze države. Nacionalni investicioni plan nije nešto ekstra plus, nego nešto što može da se definiše kao kapitalni projekat koji ima svoje trajanje. On ima svoju prošlost, ima svoju sadašnjost i treba da ima svoju budućnost, i to su kapitalni projekti države u one oblasti iz nadležnosti države koje država stalno mora da finansira iz budžeta.Kamo te sreće da u Zakonu o budžetskom sistemu imamo odgovarajuću odredbu koja ukazuje na odgovarajući procenat koji iz mase ukupnih prihodamora da se odvaja za investicije, ili da se to definiše u odgovarajućem procentu ili promilu u odnosu na bruto društveni proizvod. To moraju da budu trajne razvojne investicije Republike Srbije, uz one svoje osnovne funkcije koje mora da ispunjava. Ne prihvatamo to da budžet treba da ima taj nacionalni investicioni plan, jer nacionalni investicioni plan bi, po našem mišljenju, bilonešto kada se ostvari stvarni suficit u budžetu i kada nije potrebno vraćati višak prihoda onima koji su obezbedili te prihode, privrednim subjektima i građanima Republike Srbije, već treba ulagati u razvoj, ali ne državnih funkcija, nego u razvoj naše privrede, i to na tržišnim principima, preko nekih razvojnih banaka, razvojnih fondova, kao vid nekog podsticaja. Vidite i sami, kada se krene sa ovom raspravom, padaju u vodu one priče - ko ne glasa za ovaj rebalans, on nije za Nacionalni investicioni plan. To apsolutno nije tačno. Mi jesmo za to da se izvrši preraspodela sredstava koja se uberu u toku godine po osnovu poreza i drugih javnih prihoda, koji pripadaju budžetu Republike Srbije, da se ona rasporededa bidržava mogla da izvršava svoju osnovnu funkciju, da bi država mogla da postoji i da funkcioniše, a to su obaveze u pogledu odbrane, u pogledu bezbednosti, obaveze u pogledu obrazovanja, zdravstvene zaštite, ispunjavanja obaveza iz socijalne politike itd. Drugi deo su kapitalni projekti koji moraju da postoje, ali to bi moralo drugačije da se nazove. Investicije u razvoj funkcija državenekad su vezane za delatnost, nekad za osnovna sredstva, nekad za opremu, neki putza viši nivo prava koja imaju materijalna izdvajanja, ali ne za ličnu potrošnju građana kao pojedinca, nego materijalna izdvajanja u smislu neke delatnosti. U tom smislu, može da se priča - materijalna izdvajanja prema zdravstvenoj delatnosti koja se ne tiču uvek samo objekata i opreme, nego i školovanja kadrova, zašto da ne, mora da se prati nauka i nova dostignuća u obrazovanju, u fizičkoj kulturi, ne sport, bolje je da kažete fizička kultura, sport je nešto drugo. Sve mi to prihvatamo, ali ne možemo da se složimo s ovakvim načinom iskazivanja. To je nešto što koju predlažemo ovim amandmanom. Znači, nema tog suficita, on realno ne postoji. Vraćanje dugova ne ide iz suficita, nego iz redovnog poslovanja. Koliko je to pogrešna logika? Uzmite primer, neko pravno lice se zadužilo kod neke banke, uzelo kredit. Pa,neće valjda da vraća kredit toj banci tek kad ostvari ekstra dobit, ne, nego gavraća odmah, da ne bi zapalo u probleme. Nama se ovde otprilike ovako kaže - to pravno lice može da vrati, recimo, Rajfajzen banci, kredit tek kad ima dobro pozitivno poslovanje, pa ostanu neke velike pare, pa onda kaže - hajde da vratim kredit. Obaveze moraju da se ispunjavaju. Ne možemo sada za ispunjavanje obaveza kroz Nacionalni investicioni planda kažemo - to je suficit, mi nismo dužni, ne postoji nikakva obaveza, a država je u obavezi da okreči škole, država je u obavezi da obezbedi da u bolnicama postoje normalni kreveti, da ne spavaju po dva bolesnika u krevetu ili da se odlaže prijem u bolnicu zato što nema mesta. To je pitanje te društvene akumulacije. Da li je naša ekonomija sposobna da obezbedi tu akumulaciju na nivou cele države, kako bi obezbedila i komunalnu, saobraćajnu, komunikacijsku infrastrukturu i sve ono što znači život u ovoj zemlji? To ne može da ide iz ekstra programa. To je sastavni deo života i sastavni deo ovog budžeta, kako ste ga vi koncipirali. Nekada davno, da bi se napravio neki put, neko industrijsko postrojenje, u ono vreme kada je postojala jedna stranka, nije mogao da pravi fabriku gde ko stigne, tu su se pitale i privredna komora i ovi drugi. Ne može da se napravi fabrika tamo gde je potreban železnički kolosek, ane postoji železnica na 100 kilometara od tog mesta. Međutim, nama se sad kaže, u vreme tranzicije, u vreme procvata demokratije i tržišne ekonomije, da je sve moguće. Pošto je sve moguće, tresne neko tamo neki kapacitet i onda kaže - da, ali ja ne mogu da funkcionišem. Obezbeđenjeinfrastrukturezavisi od togako je na vlasti i u kakvom je odnosu sa vlašću. Tako država ne može da funkcioniše. Onda se postavljapitanje čemu planovi, čemu prostorni plan, čemu razvojni planovi? To je poenta naših amandmana, daskrećemo pažnju na neke stvari. Manite vi EPP, EPP traje jedan dan, dva dana, pet dana, prođe, sutra se prozivamo ko je šta rekao, ko je šta obećao. Ne želim nikoga da prozivam za ono što je obećao, ali dajte da stavimo da bude nešto normalno u zakonu o budžetu. Normalno je da su ove godinetoliki prihodi i da su u istom iznosu rashodi. Prihvatamo da imate za to opravdanje, ali ne prihvatamo da sada prikazujete da postoji suficit, da ne znamo šta ćemo sa parama, kao što beše prošli put kada se donosio zakon o budžetu. Kaže se - imamo toliko para, ne znamo šta ćemo sa parama. Ako ne znate šta ćete sa parama, onda smanjite poreze. To je centralno pitanje. Vi smatrate, kao vlast, da je državni budžet prebogat, mada je situacija, pošto čitam statističke podatke, potpuno drugačija. Ne čitam ove nezavisne ekonomiste koje vi napadate, nego baš ove institute koji prave analize. Oni ukazuju da je situacija potpuno drugačija. Ne volim nikoga da mnogo citiram i narodski želim da objasnim ono što je možda malo komplikovano da se shvati. Želim da vam skrenem pažnju na to da, ako je takvo stanje naših javnih finansija da ne znate šta ćete sa parama, pa Nacionalni investicioni plan dođe kao ekstra plus, onda, molim vas, nešto nije u redu sa prihodnom stranom. Prihodna i rashodna strana budžeta moraju da se uravnoteže i u svakoj poziciji da imaju realno opravdanje. Vi nam ovde kažete - prihodna strana nema nikakvih problema, možemo da zgrnemo koliko hoćemo, a kod rashodne strane - ovo je realno, a ovo što je suficit, to je nešto što smo super postigli. Sa takvom porukom ne možete pred građane. Kada se javlja takav rashod između te dve strane, gde ondaintervenišete ? Da lina strani rashoda, da bi bili što normalniji ili možda primereniji trenutku i u funkciji nekog razvoja, ili menjate prihodnu stranu, tako što smanjujete stope poreza? Vi imate opravdanje i za to. Srpska radikalna stranka će vas podržati u tome ako smanjite stope poreza. Zašto imate opravdanja? Ne možemo da se selektivno upoređujemo,možemoda se upoređujemosamo po svim ekonomski pokazateljima. Ne možemoda kažemo da su plate skočile dva i po puta, ovo je toliko i toliko i tu stanemo. Gde je ona zaposlenost, gde je bruto društveni proizvod, gde je industrijska proizvodnja, gde je promet? Sada smo pali za dva mesta na listi kredibilnih zemalja za investicije. Ministar se hvalio tim nekim listama, kako smo stalno na nižim mestima, a sada smo još pali, otišli smo na gore mesto. Ovi koji su, navodno, bili juče najavljivani da su primljeni u Evropsku uniju,pali suza 11 mesta. Vidite da Evropska unija nema nikakav kriterijum, ona ima samo politički kriterijum, ono što je njihov interes. Njih uopšte ne interesuje naša statistika i naše procene, vidite i sami, oni vas najviše kritikuju, oni vas stiskaju da do kraja završite ovaj prljav posao. Mi vas hrabrimo da se otkačite tog prljavog posla i imaćete našu podršku, samo neka sve bude normalno, u funkciji razvoja, da opstane ova nacija i ovaj narod. U našoj projekciji, prihodi su raspodeljeni na rashode i nema suficita, a ovo što predstavljate Nacionalnim investicionim programom su kapitalni projekti za koje postoji obaveza u Zakonu o budžetskom sistemu Republike Srbije. Kao što vidite, ovo uopšte nije teško da se shvati, da shvati svaki razuman čovek. Ovo nije igra reči, ovo je naša stvarnost i o tome treba da povedete računa, jer građani sve pamte. Možda neki put građani malo kraće pamte, aneki put malo duže, ali oni sve pamte. Ja ću vas u sledećem javljanju podsetiti na onih šest i po milijardiiz 2000. godine, naone paljevine i one čarape, na sve onošto se dešavalo.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 2. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Srđo Komazec.
Dame i gospodo, poštovani poslanici, ja sam u ime SRS podneo amandman na član 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Moj amandman glasi:» U članu 4. na kraju stava 1. tačka se zamenjuje zapetom i dodaju se reči: " a alineja 4. briše se". Narodna skupština ne treba da određuje svojim budžetom prihode kojeostvaruje AP Vojvodina iz svojih izvora, pogotovu što u samom predlogu budžeta nije postavljena gornja granica iznosa i nisu precizno navedeni izvori prihoda. Pored ovog obrazloženja, neophodno je istaći potrebu povećanja transfernih sredstava utvrđenih članom 4. Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Povećanje predmetnih sredstava za iznos od 830.528.000 dinara je nesrazmerno povećanje obima budžeta koje se predlaže ovim zakonom. Transferni iznos sredstava budžeta AP Vojvodine trebalo bi povećati i uskladiti sa povećanjem obima budžeta Republike Srbije, sa ciljem da se obezbede dodatna sredstva kojima će se finansirati ne samo potrebe u oblasti obrazovanja i isplate otpremnine, već i potrebe ukulturi, kojima će se rešavati iproblemi izraženi u drugim oblastima za koja se sredstva obezbeđuju iz budžeta Pokrajine. Smatram da je neophodno uspostaviti korelaciju između transfernih sredstava koja se prinose budžetu AP Vojvodine, ukupnih sredstavakojima raspolaže budžet Republike Srbije, kao i realnih potreba finansiranja funkcija Pokrajine. Postojeća sredstva koja se obezbeđuju u Pokrajini za finansiranje njenih funkcija, a koja potiču,najvećim delom, od poreza na zarade i poreza na preduzeća, nisu dovoljna. Zato je neophodno obezbediti dodatna sredstva, odnosno transferna sredstva koja će omogućiti finansiranje povećanih potreba, naročito u oblasti daljeg razvoja i povećanja ukupne privredne aktivnosti. Nadam se da će poslanici, na dan određen za glasanje, glasati za ovaj moj amandman. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne) Pre nego što pređemo na sledeći amandman, imamobaveštenje da će se sednica Zakonodavnog odbora održati u Maloj sali, u11 časova i 30 minuta, danas. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Na početku moram da objasnim da se član 5. Zakona o izmenama i dopunama budžeta Republike Srbije za 2006. godinu odnosi na stanje duga Republike Srbije i na zaduživanje Republike Srbije u 2006. godini. Gospodin Marković je amandmanom tražio da se u članu 5. brišu stavovi 2. i 3. Ja bih samo ukratko obavestio o čemu se ovde radi. U stavu 1. se prikazuje stanje duga Republike Srbije, i po osnovu direktnogzaduženjaRepublike Srbije,i po osnovu potencijalnih obaveza Republike Srbije, na ime ranijih zakona o zaduženju i garancijama koje je dala Republika Srbija. Inače, stanje duga, radi javnosti, na dan 31. jula 2006. godine, ima neki svoj novčani izraz, numerički izraz u dinarima, ali ja mislim da će građanima biti lakše ako se kaže da je tovelika cifra. Pretpostavljam da je ovo devet milijardi 471 milion 20 i ne znam koliko hiljada evra, ili je ovdenešto greškom upisano. To je veliki dug, da budem jasan. Vi viditeda se ovo razlikuje od onoga što je u uvodnom izlaganju ovde saopštio gospodin Dinkić o stanju duga, deviznim rezervama itd. On je pokušao da kaže da naš realni dugiznosi milijardu i nešto. Sve države u deviznim rezervama treba da imaju otprilike onoliko koliko je potrebno za šestomesečno normalno servisiranje spoljnog trgovinskog projekta, a mi imamo to za devet meseci. To je sve nešto epohalno, ali kada se pogledaju ovi papiri i ovi podaci i kakvo je stanje duga, onda se vidi da je tostrašno. To je, otprilike, dve trećine bruto društvenog proizvoda Republike Srbije u toku jedne godine. To je opasno. Međutim, ustavovima 2. i 3. se navodi kako će se Republika Srbija u toku 2006. godine zadužiti, tako da po ovome ispada da ćemo u 2006. godini izdati garancije do iznosa od 518 miliona evra. Mislim da čitam pravi stav, a to je stav 2. Što se tiče stava 3, piše da će Republika Srbija u 2006. godini potpisati projektnezajmove u vrednosti od 201 milion evra. Znači, što ova direktna zaduživanja, što ove garancije, to je 700 miliona evra zaduživanja. Sad svako ko prati ovaj prenos sebi može da postavi pitanje zašto se Republika Srbija zadužuje za tolike pare kada je, recimo, prodala "Mobtel" za milijardu petsto i nešto miliona evra? Ovo zaduživanje ima neke svoje tranše, pa pare nisu odmah date. Koliko sam uspeo da čujem, mediji su objavili da su kupci "Mobtela" već uplatili te pare. Znam da je malo teško da se te pare troše, jer moraju da se naštampaju dinari i da bukne inflacija. Neki iz inostranstva upozoravaju da to ne može da ide u ličnu potrošnju. Moram da vam kažem da je ovajnacionalni investicioni plan kojim se hvalite, u suštini, ipak, lična potrošnja, jer i tesaru i zidaru mora da se isplati plata za ono što je radio. U jednom delu izgradnja ima robu, koja u svojoj ceni ima neki rad koji treba da se plati, a i tesar kad se popne,valjda treba da primi platu. Opet ide u neku ličnu potrošnju. Sad tu imate veliki problem. Nije jasno, ako toliko para postoji, zašto se zadužujete? Ovo su sve vaši podaci, ovo ja ništa nisam izmislio. Nikada Republika bolje nije prošla u prodaji od prodaje "Mobtela", toliko i toliko miliona evra je došlo, nalazi se na žiro računu, milijardu i 500 miliona. Kamo sreće da je 16 milijardi. Što se zadužujete? Ne znam šta to znači. Malo bi ovamo, malo bi onamo. Ne može tako, mora na jednoj stolici da se sedi, ne može na tri stolice,nikako. Zaduživanje se vrši pod različitim uslovima, uvek se to predstavlja kao da su najbolji uslovi. Nikad niste čuli - ovo je nepovoljan kredit. Uvek je to najbolji kredit, veliki period čekanja dok se krene sa otplatom, sve najbolje. Kada su se donosili ti zakoni o zaduživanju, mi smo rekli - nemojteda uvodite Srbiju u neke robovlasničke odnose. Formalno-pravno, vlasnik nepokretnosti ne može da bude stranac, ali po osnovu zaduženja je on, faktički,vlasnik. Zašto toliko zaduživanje, kad su rezultati dobri? Na to mora da se odgovori. Samo da vas upozorim na jednu stvar. Kada je Čaušesku obavestio svoju naciju da više ništa ne duguje Svetskoj banci, MMF-u, Pariskom klubu, Londonskom klubu, CIA mu je organizovala puč i ubijen je, uz direktan prenos iz Srbije. Da vas možda neko ne plaši - ako sve izmirite, ako se ne zadužujete, bićete eliminisani?! Kažite ako je to tako. Onda ćemo da vas lečimo od svih strahova, a sada ćemo da vas kritikujemo, jer nema logike ovo što predlažete: imamo para, ali moramo da se zadužujemo. Kako to? Onaj ko ima para, on ih daje u banku da bi što više zaradio po osnovu kamate. Nas veliki ekonomski ekspert uči daimamo para, ali ne znamo šta sa njima da radimo, pa ćemoda se zadužimo ponovo. Nešto tu nije normalno, nešto je tu za doživotno, da li u ludnicu, da li u zatvor, nema druge. Ne znamo o čemu se radi, samo znamo da ovde može sve i svašta da se napiše. Može da se napiše i - rudnik, može da se napiše i - autoput, može ovo, može ono, šta god hoćete. Sad samo da podsetim javnost da smo, i kada se donosio Zakon o javnom dugu,upozoravali Vladu Republike Srbije šta će to u praksi da znači i kakve će posledice da ima. Smeškali su se, rekli – viradikali, vi samo pričate i ništa ne radite. To Dinkić sada koristi protiv radikala - radikali samo pričaju i ništa ne rade. Mi smo opozicija, mi ne možemo da uzmemo motke i da vas bijemo ovde u Skupštini, nego da vas upozoravamo rečima, da nas poslušate, da ne pogrešite. Iskusniji smo, stariji smo, više volimo državu i narod. To smo dokazali i to svaki put dokazujemo. Ako tražite da radimo, onda nam kažite kako mislite da treba da radimo. To vam je slab izgovor. Veliki je broj gubitnika u tranziciji, ali građani Republike Srbije treba da znajuda zbog ovog nekontrolisanog zaduživanja viod1. više nećete biti u Vladi, a onda ćete, kao Đelić, da se hvalite: "u moje vreme je bilo dobro". A šta je bilo dobro? Da li je neko razmišljao o deci, o unucima, o čukununucima? Niko o tome nije razmišljao. "Drži vodu dok majstori odu". Zašto se mi zadužujemo kad ste na poklon dobili 6,5 milijardi? Građani Republike Srbije su 24. septembra 2000. godine obavešteni da DOS ima 6,5 milijardi na granici, kako reče Batić. To je onaj što je rekao da su u Skupštini samo dve zastave zapaljene, da nije izgorela zgrada. Gde su te pare? Gde su 4,5 milijarde sa Kipra? Mi još nismo dobili odgovor. Samo citiramo vas. Velimir Ilić je išao da kontroliše i rekao da to Dinkić zna. Batić je otišao da kontroliše i kaže da Dinkić nešto muva. Dinkić je otišao, prvi put, i rekao: "Ima, milijardu i 600 odmah dolazi". Otišao drugi put, pokupio one obrasce 10-54 i rekao: "Biće nešto". Otišao treći put, pročitao izveštaj veštaka Haškog tribunala, Norvežanina, o stanju sredstava bivšeg predsednika, ličnih sredstava, to se nije ni pojavilo više u Hagu, a četvrti put kad je došao rekao je: "Tih para nema, zaboravite". Sada mi objasnite kako razuman čovek da pronađe istinu. Da li tu negde postoji istina ili je između, po etapama. Čak je i knjiga o tome objavljena. Da vas podsetim, bio je u toj ekipi i neki Bogavac iz DB-a, pa je bio i neki prijatelj koji je tamo držao te račune itd. Zašto dug, zašto kad imamo, kad smo bogati, zašto se zadužujemo? Znamo da 35 odsto od onoga za šta sezadužujemo ide na konsalting i druge usluge stranom partneru. Da se, možda, mi ne zadužujemo kao država zbog tih 35 odsto apanaže koja treba da se da i da se ostavi u inostranstvu? Mi nemamo odgovore na ova pitanja, a ne želimo da odgovoretražimo u novinama, jer ova skupštinska govornica i ovaj mikrofon suverovatno, ako se izražava u procentima, 99,9 odsto jedino mesto gde se vodi politika u Republici Srbiji. Mi tražimo da nam se tu odgovori, da nam se ovde polože računi, ne u hodniku, ne u TV emisijama sa nekim emotivnim nazivima, poput "Poligrafa", gde svako ko dođe priznaje da li laže ili ne laže, ili"Retrovizor", gledaš sve obrnuto, od pozadi; kad sepogleda u retrovizor, sve je obrnuto i sve nam prikazuju obrnuto. Ne, ovde treba da dođu i Vojislav Koštunica, i Boris Tadić, i Mlađan Dinkić, i potpredsednik Vlade i guverner, da svakodnevno podnose izveštaje, podnose račune: zašto se zadužujemo, koliko se zadužujemo, da li postoji projekat, ko je napravio projekat, koliko taj projekat košta, zašto je on neophodan, zašto nismo napravili ekstra višak u budžetu, šta je smetnja, koliko ima ljudi koji žive ispod crte siromaštva, koliko ima dece koja ne idu u školu, koliko ima dece koja ne idu u obdanište, koliko ima porodica koje ujutru razmišljaju kako će taj dan da završe, šta će da jedu, šta će da piju itd? Ovde treba da se podnese izveštaj, a ne na RTS-u, B92 ili ne znam gde. Ne treba pred nevladinim organizacijama da se odgovara nego ovde da se odgovara, pred poslanicima. Možda neki nisu lepi, možda nisu interesantni, ali su predstavnici naroda sve dok ih neko ne promeni. Ova govornica je postala sredstvo za medijske manipulacije, sa većinom koju treba ubediti da proguta knedlu i da glasa, i sa publikom, građanima, koji treba da prihvate sve i svašta kao nužnost. Zašto – zato što je neki idiot 2001. godine rekao – mi krećemo iz pepela, a drugi idiot mu je rekao – proglasi bankrot Srbije. Ja to neću nikada da prihvatim. Krećemo iz pepela kao da nismo ni država ni narod. Ne mogu Otpor, CESID, fondovi za "otvorena i zatvorena društva" danas ugase kao narod, da oni na nas utiču sociološki i psihološki i da se mi povlačimo i da padamo u depresiju. Nema depresije, mora da se ide napred. Ovde treba da polažete račune. Mi smo podneli amandman i očekujemo odgovor na ovaj amandman, razuman odgovor, ne sa parolama – hiperinflacija, zaduživanje. Mi, srpski radikali,zadužili smoSrbiju od 1998. do 2000. godine, alismo tada bili pod sankcijama, niko nijehteo nida nas pogleda, a kamoli da pusti naftu ilibilo šta. I mi smo se kao zadužili?! Zatim,drugi dan izlazi Dinkić i kaže – nije tad bilo zaduženje nego je ovo zaduženje iz perioda pre 1980. godine. Manite te manipulacije, izađite i razložno obrazložite vaše pozicije i vaš stav, s argumentima a ne sa parolama. Parole su za neka druga mesta. Najbolje je kad parole pišete na tarabama.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo, narodni poslanici, član 6. predloženih izmena Zakona o budžetu Republike Srbije odnosi se na Nacionalni investicioni fond. Kampanja koju je otpočeo Mlađan Dinkić i resorni ministri iz Vlade Republike Srbije, koja je u funkciji predizborne kampanje za izbore koje ćete vi da dočekate, ali sa veoma niskim rejtingom u narodu, i ono što ste pokušali, a naročito Dinkić, kroz ovu ekskluzivnu brošuru koju nam je podneo kao veliki projekat od nacionalnog značaja, koji će da se realizuje do 2011. godine,zapravo jejedan resurs iz oblasti telekomunikacija koji je imao početnu cenu na javnoj licitaciji od 800 miliona, aprodat je za znatno veću sumu. Kompletan iznos od te prodajeje ugrađen u Nacionalni investicioni plan, kao i sve ono što se predviđa dado krajabude prodavano, što nikako ne smemo da dozvolimo da se desi pod ovom vlašću.Kamo te lepe sreće da ni oni prethodnici iz «žutog preduzeća lopova» nisu sve budzašto prodali! Da je to mogla da sprovodi odgovorna vlast, ljudi kao što su srpski radikali,mi bismo danas imali ne samo oporavljenu privredu i strateški razvoj pojedinih privrednih grana, nego bi građani u svojim budžetima, u fabrikama, deca u školi, svako domaćinstvo, penzioneri, osetili neki boljitak. Ako pažljivo pogledate, dame i gospodo, ovaj nacionalni investicioni plan, videćete da u opisu pojedinih nerazvijenih segmenata našeg društva ima istine, ali samo opisno. Tako se u jednom delu kaže da ima nerazvijenih područja,brdsko-planinskih oblasti u Srbiji, regiona i regionalne neujednačenosti privrednog razvoja, koji su sistematski zapostavljani od strane prethodnih vlasti, a navodno će ovaj Dinkić da se brine o njihovom razvoju. Kao prvo, u specifikaciji već sada odobrenih sredstava, u izmaglici nekih projekata, određene su cifre, ali ništa nije realizovano dok se to i ne napravi. Prvo, da li će taj novac uopšte da stigne do tih korisnika, ili će, po sistemu pljačke, kao i do sada, da završi u privatnim džepovima i, kao što kaže gospodin Vučić, lopatama će da gautovaruju u kamione i na svoje privatne račune. Vi vidite da uopšte nema namere predlagača ovog projekta da ispravinepravdu koja je učinjena mnogim krajevima u Srbiji. Jer, ako su predlagači projekata Ministarstva lokalne samouprave, pazite, nevladine organizacije – to vam piše na prvim stranicama, i pojedinci, postavlja se pitanje - kako je onda moguće da neke, a ne znamo ni koje, nevladine organizacije podnesu projekat i da on bude odobren? Inače,do sada je, ne pod tačkom razno,toliko puta bila potpuno odbačena inicijativa od strane srpskih radikala da budžetska inspekcija malo kontroliše te nevladine organizacije, kako se finansiraju. Postavlja se pitanje zašto su namerno kažnjeni građani u velikom broju gradova u Srbiji? U kampanji pred lokalne izbore za opštinu Leskovac, koji će se održati u nedelju 1. oktobra, mi smo uvereni, baš kao i građani opštine Leskovac, u ubedljivu pobedu kandidata Srpske radikalne stranke dr Gorana Cvetanovića. Mlađan Dinkić, osim toga što je lažno predstavioporeklo nekih funkcionera Srpske radikalne stranke i lagao građane opštine Leskovac, prvog dana rada je,u svom prvom obraćanjusa govornice, promovišući ovaj nacionalni investicioni plan, rekao da ta opština nije dostavila nikakav projekat i da se tamo ništa ne radi. To nije tačno, zato što je najveći problem, pored drugih problema infrastrukture koje ima i ta opština, ai svaka u Srbiji, sistem vodosnadbevanja Barje. Taj projekat je vredan 90 miliona evra. Od njega je do sada lokalna samouprava, na inicijativu dr Gorana Cvetanovića, koji je bio predsednik Opštinske skupštine, uložila četiri miliona evra. Ja sam uverena, baš kao i građani opštine Leskovac, da će on biti u prilici da gotov sistem Barje za vodosnabdevanje, gorući problem za meštane Leskovca, kao budući predsednik opštine, preda građanima na korišćenje. Uzgred, da obavestim građane tog kraja da se danas u Grdelici održava veliki narodni miting na kome će govoriti budući predsednik opštine dr Cvetanović i generalni sekretar SRS gospodin Aleksandar Vučić, a od 18 časova, na centralnom trgu u Leskovcu je, takođe, veliki narodni miting građana koji očekuju takvu pobedu SRS. I onda kada ministra u startu uhvatite u laži, u obmani, i utrenutku kada nema šta da odgovori, on pobegne na bilo koja od ovih vrata. Podnela sam ovaj amandman, kao i drugi poslanici SRS, na razdele po funkciji člana 7. da bismo govorili o konkretnim problemima i o tomekako treba da se sredstva ulažu u privredni razvoj, međutim, Dinkića nema. Bio je malo i otišao. Hajde, recimo, da pričamo o Boru. Hajde da pričamo o budućoj privatizaciji. Ova je završena kako je završena i to nije kapitalni projekat Mlađana Dinkića, ni Koštunice, ni Vlade, nego je toresurs koji je država imala i koji je prodat jednoj stranoj kompaniji – "Telenoru". Taj se novac sada koristi za ovo što su oni nazvali Nacionalni investicioni plan, ali kroz političke projekte. Hajde da razgovaramo o Rudarsko-topioničarskom basenu Bor. Izabrani predsednik opštine Bor, gospodin Branislav Rankić, zadobio jepoverenje birača pre nešto više od dva meseca, i to u iznosu od 64 odsto. Odmah je aktuelizovao, najpre kao čovek iz struke, jer je rudarski inženjer, a zatim kao izabrani predsednik opštine, pitanje privatizacije Topioničarskog basena. Šta je ustanovio? Da su neka tri potpuno neupućena mlada čoveka, poslata iz Dinkićevog ministarstva, iz Agencije za privatizaciju, iz Vlade Republike Srbije, došla izadržala seu Boru i Majdanpeku dva ili tri sata i pri tomprocenila da je vrednost kapitala Rudarsko-topioničarskog basena Bor oko 300 miliona, aiznos dugovanja od 77 miliona naduvalisu na 600 miliona evra i takostvorili negativan odnos između stvarne vrednosti kapitala i dugovanja. Primera radi, dame i gospodo poslanici, jedan takav rudnik, koji je počeo da se eksploatiše i u kome je izgrađena infrastruktura sedamdesetih godina u Iranu, procenjen je na nekoliko milijardi dolara u to vreme. Logično zaključujete da samo infrastruktura vredi neuporedivo više od ove procenjene vrednosti, uz činjenicu da Rudarsko-topioničarski basen Bor u ukupnoj masi zaliha bakra u svetu učestvuje sa 1,8 odsto i da je250.000 ljudi, koji na direktan ili indirektan način tu rade, oštećeno za iznos akcija do 30 odsto, koje Vlada Srbije očigledno ne želi da im da i da se sprema jedna velika pljačka i prevara -da se po elaboratu koji su još davnih 30-ih godina stručnjaci iz ove oblasti iz Nemačke uradili, ono što je nacionalno blago proda budzašto. Vi mislite da je Dinkićeva namera da sve to uradi pošteno, ne njegova nego Vlade Republike Srbije, one prethodne, i da se po stvarnoj vrednosti kapitala izvrši privatizacija?! Nije i to znaju oni u gradovima i opštinama gde su šećerane i cementare prodate za po dva evra. Kupili su ih tajkuni iz Demokratske stranke. Ko se sprema za privatizaciju elektroprivrede Srbije? Dvojac Hamović-Lazarević, kumovski dvojac, bliski prijatelji Mlađana Dinkića, Hamović koji se ne skida sa državne televizije Republike Srpske zato što tamo nesmetano pljačka građane Republike Srpske. O čemu mi onda ovde govorimo? O poštenoj privatizaciji i o pošteno uloženom dinaru od strane prethodne i ove vlasti? Nemojte da se šalimo. Da su tako hteli da rade i da su imali poštene namere, ne bi se obogatili za tako kratko vreme, a radnike ostavili bez posla. Zato je opravdana bojazan zaposlenih u RTB Bor i svuda, u Elektroprivredi Srbije, Naftnoj industriji Srbije,gde se sprema privatizacija. Zašto u ovom nacionalnom investicionom planu nema Automobilske industrije "Zastava"? Zato što je Dinkiću, baš kao i onome koji mu daje podršku, gradonačelniku Veroljubu Stevanoviću, to trebalo samo u predizbornoj kampanji. Vlada Republike Srbije, onaj putujući cirkus, na čelu sa Koštunicom i sa dvojicom ljudi koji se lažno predstavljaju i koji će jednog dana morati zbog toga i krivično da odgovaraju, jedan kao ministar spoljnih poslova, koji, čujem, danas po novinama opet lupeta svašta i govori da postoji neki plan B za Kosovo i Metohiju, Vuk Drašković, i onaj drugi, takođe opasan čovek,koji se lažno predstavlja kao ministar odbrane, Zoran Stanković, došli su u juluu Kragujevac. Šta su obećali Dinkić, Koštunica i Bubalo? Da će za kratko vreme, koliko do kraja jula meseca, kragujevačkoj Fabrici automobila biti upućena pomoć za obnavljanje tehnologije i za početak proizvodnje novog modela u fabrici od januara meseca 2007. godine, u iznosu od 14 miliona evra. Da li ste čuli Dinkića za ova tri dana ili, možda, Bubala, pošto vidim da se i on rastrčao i razigrao u ovoj predizbornoj kampanji i lažariji po celoj Srbiji, da su spomenuli da imaju nameru da pomognu Fabrici automobila? Niste. Upropastili su Fabriku namenskih proizvoda. Najpre je to uradio Boris Tadić kao ministar odbrane, pre toga ona DOS-ovska Vlada i ministarstvo u kojem su bili Vesić, Šutanovac i ostali, kojima je važnije da im je došao neki tamo oficir iz Ohaja, nego da Vojska ima šta da jede i čime da jača svoju strukturu. Ne samo da su otišli tako daleko da lažno predstavljaju jednog čoveka koji je vrli saradnik Karle del Ponte, Zorana Stankovića,za ministra odbrane, nego su u Predlogu rebalansa budžeta taksativno naveli šta je to što Vojska Srbije, odnosno Srpska vojska, kako treba da se zove, mora da remontuje, od aviona, preko svih ostalih postrojenja. Recite da li je to normalno i u kojojdržavi u svetu to postoji i da li bi to uradili Amerikanci, da li bi u svom projektu budžeta, vama na izvolte, taj iz Ohaja koji je dolazio da se rukuje i pozdravlja sa ovom brukom za Vojsku i sa Tadićem, ovako na izvolte rekao - to će Pentagon da radi, ta sredstva su potrebna za to i to, mi se bavimo tom istraživačkom delatnošću u oblasti NATO alijanse i vojne industrije?! Mi smo država koja je, zbog takvih koji su na vlasti i zbog takvih koji su potpuno i po svim šavovima sve upropastili, danas u situaciji da mora da krene od onog najgoreg, a to je da iskoreni kriminal i korupciju i da se krene zaista sa strateškim proizvodima. Gde je ovde strateški socijalni program? Nema ga. Da li je država uradila, ali u pravom smislu reči, socijalne karte za najugroženije? Nije. Najlakše je da se hvalite time da je jedan resurs države prodat po relativno dobroj ceni, ali i to je diskutabilno, možemo i o tome da razgovaramo, ili stručnjaci za tu oblast, ali šta ćemo sa budućim privatizacijama, šta ćemo sa ljudima koji su očekivali da nešto investirate i otvorite neku fabriku, recimo za "Zastavu automobili". Da li će opet da se pokupi Dinkić sa svitom i sutra ili prekosutra izaći pred oči zaposlenima u sindikatu u Fabrici automobila? Neće, zato što je već danas odlučio da pošalje pismo, juče je kukao i plakao, ceo dan se pozdravljao ovde, kako odlazi, pa će neka buduća vlada, navodno demokratskog bloka, to učiniti. Neće biti takve vlade. Biće vlade SRS i ta vlada će da vodi računa o onima koji su bez posla, o onima koji su gladni, o penzionerima i poljoprivrednicima. Morate da se zamislite nad činjenicom da je jedan režimski list, dakle onaj koji je pod kontrolom države, "Politika", u nedeljnom izdanju objavio, u dodatku, intervju sa jednim od najvećih poljoprivrednih proizvođača iz opštine Kikinda. Taj čovek,koji ima 50 i nešto godina, čija je porodica imućna i poseduje velike komplekse zemlje, ljudi su na svojoj zemlji godinama uzgajali žito,kaže - dižem ruke od svega, meni ovo ne treba,da me država tako ponižava i da mi određuje cenu 30 odsto nižu, da ne mogu da dobijem za svoj vredni rad i rad svojih predaka i svojih ukućana pošteno kredit. Naravno da neće to više da radi. Niko normalan u ovoj državi neće više da trpi pljačku. Još samo nešto, završavam, mada ćemo po ovim razdelima da govorimo i o tome. Uz sve ovo i uz ovakve, od jutros, ludačke izjave ovog koji se lažno predstavlja kao ministar spoljnih poslova, Vuka Draškovića, poigravate se sa strpljenjem iteškom sudbinom koja je zadesila naše sunarodnike na Kosovu i Metohiji. Obratite pažnju na stavku - privreda i preduzetništvo na Kosovu i Metohiji. Za sve drugo po opštinama u kojima i dalje nekako, pod okupacijom, živi naš narod mogu da nađu opravdanje i da kažu da su pristigli neki elaborati, neki projekti. Pod stavkom - Privreda i preduzetništvo za Kosovo i Metohiju stoji 400 miliona dinara. Neka vam kažu kolega Kragović, kolega Mihajlović iz Štrpca, kolega Perić iz Gračanice, da li im se javio neki živi Srbin koji im je rekao da je konkurisao za podsticaj i razvoj preduzetništva. Naravno da nije jer to je jedna od stavki za pljačku i krađu, a mi u tome moramo da vas sprečimo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 7. razdele 1, 6, 8, 11, 15, 24. i 35.amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. razdeo6.amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodin Buha je podneo amandman na član 7. Razdeo 6. koji se odnosi na Vladu Republike Srbije, još preciznije, 6.4. - funkcija 110, a odnosi se na Kabinet predsednika Vlade. Mi tražimo da se ovo briše. Zašto tražimo da se briše? Pa, Kabinet predsednika Vlade, a čućete kasnije - i potpredsednika Vlade, pošto je to otprilike isto, razlika je samo u parama, nije organ, nije organizaciona jedinica u smislu Zakona o državnoj upravi, koja bi imala status nekog pravnog lica ili nekog subjekta i tako dalje. Mi smo prilikom donošenja Zakona o Vladi,o državnim službenicima i o državnoj upravi shvatili, barem nas je tako gospodin Balinovac obaveštavao, da je kabinet mogućnost, da u kabinetu treba da rade saradnici predsednika Vlade koji treba da mu pomažu u njegovim funkcijama predsednika Vlade, u tim stručnim, analitičkim i protokolarnim poslovima, ali da to nikako ne može biti poseban budžetski korisnik. Ovde se radi o kancelariji kao direktnom korisniku budžetskih sredstava. Kabinet ne može da imastatus direktnog korisnika budžetskih sredstava. Direktni korisnik budžetskih sredstava može da bude Generalni sekretarijat Vlade Republike Srbije, pa organizacione jedinice unutar njega mogu da budu Kabinet predsednika, Kabinet potpredsednika Vlade. Moram da vas podsetim na meni dragu temu - predsednika Republike. To je razdeo 3. - Predsednik Republike, gde, takođe,postoji ova funkcija 110. Vi tu niste dali Narodnu kancelariju kao nešto posebno, već ste sve to smestili pod naziv državnog organa. Državni organ zove se Predsednik Republike Srbije. Nemate nijednu ekonomsku klasifikaciju koja se odnosi na Narodnu kancelariju,čak ni kao organizacioni oblik, već ono što ljuditamoradevodite po ovim drugim stavkama, gde su plate, gde ovo, gde ono i tako dalje. E sad, predsednik Republike kao organ je planiran sa ukupno171 milion dinara. U taj deo nisu ušle usluge avio-službe, poštočovek mnogo voli da putuje, tako da kada bi se i to sabralo, onda je iznos daleko, daleko veći. Mi smo jedina država na kugli zemaljskoj gde u budžetu Republike za razdeo - Predsednik Republike postoje dve pozicije i dve ekonomske klasifikacije, da nam inostranstvo finansira predsednika. To je uvredljivo za državu. To je uvreda za građane. Građani žele da imaju državni organ – PredsednikaRepublike. Nemojte vi da gledate predsednika Republike preko Jovanče,imenom i prezimenom. On je prolazan. Zavisi od volje naroda, da li će neko da pobedi na izborima ili ne. Ali, ovde pričamo o državnom organu – PredsednikuRepublike. Taj državni organ ne sme da se finansira iz inostranstva,ma koliko,kako je ovde navedeno, da je skromno, da li je to kompjuter, da li je nešto drugo, štaznam. Sumnjam, ako mu poklone kompjuter, pokloniće mu nešto za prisluškivanje, a ja ne volim da se moj državni organ prisluškuje iz inostranstva. Znači,kada pričam o ovome, ne vezujem to za ime i prezime, mada on voli da prisluškuje, ali dobro. E, sada da se vratim na ovo što se tiče predsednika Vlade, odnosno Kabineta. Tu je planirano 70.954.000 dinara. To su strašne pare, ogromne pare. Pa, sad slušajte, kod potpredsednika Vlade je planirano 33.944.000 dinara. Opet samo za Kabinet. Pa, Generalni sekretarijat Vlade na kraju ima 396.419.111 dinara. Onda, sve što je Vlada - Kancelarija za saradnju sa medijima - 99.310.000 i nešto dinara, Kancelarija za pridruživanje Evropskoj uniji, znači, samo radi promene boje kose - skoro 70 miliona dinara. Pa, Savet za borbu protiv korupcije – skoro 16 miliona dinara,Služba za upravljanje kadrovima - 46 miliona dinara, Služba za ljudska i manjinska prava - 25 miliona sedamsto i nešto hiljada dinara. Mislim da vam je ovo Rasim Ljajić. Preskočiću ove centre za Kosovo, jer ne mogu da ih stavim u isti koš sa ovim što sam do sada citirao. Pa, u okviru Vlade,mislim da je ovo previše. Kakvo je sada stanje sredstava po ovim pozicijama koje su namenjene za službena putovanja. Evo, ovako: što se tiče predsednika Republike, troškovi putovanja iznose 36,5 miliona dinara; što se tiče Kabineta predsednika Vlade, troškovi putovanja su 1,5 milion, ali gro troškova je kod avio-službe idrugih organa; Kabinet potpredsednika -troškovi putovanja - milion dinara. Mislim da ste ovde više iskazivali sredstva za radnike nego za njih. Kancelarija za saradnju sa medijima - 6,5 miliona dinara, Kancelarija za pridruživanje Evropskoj uniji - 5,8 miliona dinara. Služba za ljudska i manjinska prava - 3.800.000 dinara. Avio-služba Vlade, troškovi putovanja -osam miliona dinara, i tako dalje. Da ne bi neko sada pogrešno shvatio ovo što sam naumio da kažem,neću ove iznose da upoređujem sa stavkama kod ovih finansijskih planova čiji ste rebalans predložili. Znači, finansijskog plana Fonda penzijsko-invalidskog osiguranja zaposlenih, finansijskog plana penzijsko-invalidskog osiguranja samostalnih zemljoradnika, Fonda za zdravstvenu zaštitu, kao ni finansijskog plana Službe za zapošljavanje. Znači, nećuto da upoređujem s odgovarajućim stavkama u tim finansijskim planovima. Neću da upoređujemove iznose ni s osnovnim funkcijama koje su iskazane u nekim stavkama finansijskih planova. Recimo, za lekove, za opremu i tako dalje. Ja samo ukazujem da su ovo nerealno visoki troškovi,jermožete da utvrdite da u svakom organu postoji nekoliko ljudi koji se ubiše putujući u inostranstvo, a nikakve koristi za državu od toga. Ako ta kancelarija za pridruživanje sve svoje aktivnosti može da svede na to da treba uhapsiti Ratka Mladića,da bismo, šta bismo, ne znam šta bismo, onda nam takva kancelarija ne treba. Ako nam treba posebna kancelarija za pridruživanje, onda nam ne treba najmanje po četiri zaposlena u svakom ministarstvu. Njih morate da izbacite s posla,jer njihov posao radi neka kancelarija. Ako nam je potrebno ovoliko sredstava za ovu kancelariju za informisanje o aktivnostima Vlade, za službena putovanja, ne pričam o troškovima interneta itd, ne pričam o troškovima komunikacije, to je druga stavka, nego da oni obilaze, šta obilaze, ne znam ni ja, verovatno je to izborna kampanja, onda nam ni to nije potrebno. OndaRTS treba da ugasimo, ne treba nam RTS. Šta će RTS kada Kancelarija za saradnju s medijima može sve da završi? Oni izdiktiraju šta treba, ovi danapišu šta da kažu,i rešen problem. Da se samo vratim na početak, da ne zaborave poslanici. Kabinet predsednika Vlade je unutrašnji organizacioni deo koji nema svojstvo korisnika budžetskih sredstava. Korisnik budžetskih sredstava je Generalni sekretarijat Vlade. Osnovna svrha našeg amandmana je u tome. Tražimo ili da se ta sredstva tamo prikažu, ili da se izbace, jer Kabinet nije korisnik budžetskih sredstava. Tu kršite Zakon i ne možete da dobijete pravni osnov, čaki ako usvojite zakon o budžetskom sistemu, odnosno izmene i dopune o kojima smo pričali juče. Evo vam dokaz nenamenskog iskazivanja troškova, nezakonitog iskazivanja troškova u pojedinim pozicijama budžeta Republike Srbije za 2006. godinu. Dosta sam iznenađen da legalisti gaze zakon. Na principu poštovanja zakona, promovisanja zakona, neko je obezbedio glasove, ali to je važilo samo dok se dođe u fotelje. Čim se sedne u fotelje, zakon pod noge, baci ga, može da se gazi, može da se krši, a jednim zakonom ste izmislili neki kabinet, pa smo vas kritikovali ovde, evo, sada ste ga prikazali kao korisnika budžetskih sredstava. Ne može da bude korisnik budžetskih sredstava ni po jednom kriterijumu. Ko je ovlašćeno lice za raspolaganje sredstvima koja su namenjena Kabinetu predsednika Vlade? Nema ga. Treba da jurimo po Trezoru da ga tražimo. Svašta bismo našli tamo, ali tražićemo kad dođe vreme.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 7. razdeo 6. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam podneo amandman na član 7. razdeo 6, sa predlogom da se brišu sredstva koja su planirana za Kancelariju za pridruživanje Evropskoj uniji. Ako postoji Kancelarija za pridruživanje EU, postavljam pitanje šta je sa kancelarijom za pridruživanje Rusiji, Kini i drugim prijateljskim zemljama? Ako, kao što je gospodin Krasić malopre rekao, u svakom ministarstvu postoji najmanje po četiri čoveka koji rade ovaj posao, ono što radi gospođa Tanja Miščević, čini mi se da se tako zove, postavlja se pitanje otkud da se tolika sredstva - 60 miliona, predvide za tu kancelariju? Postavljam poslaničko pitanje -kojim aktom je predviđena, na koji način funkcioniše ikoliko ima zaposlenih u toj kancelariji za pridruživanje EU? Mislim da je bilo svrsishodnije da su se ova sredstva koja su predviđena za rad Kancelarije za pridruživanje EUizdvojila za penzije, plate,pa i za dečije dodatke, jer deca koja se školuju u Republici Srpskoj, a to je karakteristično za opštine koje su na rubnom području, nemaju dečiji dodatak, a školuju se tamo iz praktičnih razloga, zato što škole koje postoje u susednim gradovima u Republici Srpskoj ne postoje u Republici Srbiji, pa za decu koja se školuju tamo to ima tretman inostranstva. Ne znam, da nije sada u ovim specijalnim vezama, odnosno sporazumom koji je potpisan u Banjaluci,predviđeno da se neštopromeni. Mislim da bi bilo svrsishodnije i za građane korisnije da se ta sredstva, koja su predviđena za rad ovih kancelarija,upotrebe u te svrhe i za niz drugih, preko potrebnih stvari za građane Srbije, a za ovo predlažem da se briše i nadam se da ćete u danu za glasanje to prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić govori o tome da je namera SRS da ne dozvolimo da se bilo kakav iznos novca koji se predviđa ovim rebalansom budžeta, iz Nacionalnog investicionog plana, ne rasipa na neke projekte i neke programe koji suštinski ništa ne znače. Državni aparat, uvećan kroz kancelarije, kroz agencije, kroz raznorazne druge novokomponovane institucije u našoj zemlji, za proteklih šest godina je zaposlio istomišljenike ovog tzv. demokratskog, a u stvari lopovskog bloka, u toj meri da građani više i ne znaju šta plaćaju, oni koji moraju sada, zbog prirode zakona koji su usvojeni po nalogu EU, u procesu harmonizacije i pridruživanja da plate nešto. Evo, objasniću vam to na primeru ove Agencije za duvan. Ona je osnovana pre nešto više od dve godine. Svaki vlasnik samostalne trgovinske radnje koji mora da ima u paleti proizvoda koje nudi i određeni broj, odnosno nekoliko marki cigareta, mora da plati godišnju članarinu, odnosno da traži dozvolu od Agencije za duvan, i to je iznos koji je sada udvostručen u odnosu na prošlu godinu, tako da je prosečna računica za jednu malu radnju, u bilo kom mestu, u bilo kom delu grada, u selu, u gradu, takva da bi neko morao ko zna koliko desetina boksova cigareta nedeljno da proda da bi mu se isplatilo što plaća namet koji mu je odredila država, odnosno Agencija za duvan. Ne samo tu, nego u svim drugim oblastima morate da platite sve ono što ranije ljudi nisu plaćali, zbog produkcije i hiperprodukcije agencija, kancelarija i ne znam čega. Treba da pogledate kako izgledaju izveštaji koji dolaze preko ove kancelarije koju je spominjao gospodin Perić i pomenute gospođe. Narodni poslanici mogu da traže od službe u Skupštini Srbije i od Odbora za ekonomske odnose, iako nisu članovi, jer je tamo sekretar jedna gospođa koja je veoma ljubazna i predusretljiva, da im odštampaju srpsku verziju, pošto postoji i ona engleska. Iz tih novotarija u izrazima pojedinih političara i onih koji se strašno prave pametni, pa, eksperti su, kada nešto iz dela tog pregleda kao englesku reč koriste u svom novogovoru, jasno možete da vidite gde se mi nalazimo i šta oni nameravaju sa nama. Pošto su Rumunija i Bugarska, nama susedne zemlje, dobile zeleno svetlo da 1. januara 2007. godine, ali pod određenim uslovima, pristupe članstvu EU, ostaje pitanje i razmišljanje za sve vas koji samo u tome vidite budućnost Srbije i samo ste zbog toga spremni da puzite, da vas udaraju, maltene, gore nego motkama u glavu, da hapsite srpske generale, da građane ostavljate bez posla, da smanjujete plate, penzije, da otpuštate, da menjate zakone koji se direktno tiču socijalno najugroženijih. Pogledajte tamo u tom izveštaju, koji se periodično pojavljuje na tri ili šest meseci - kakvi su dalji uslovi i šta oni traže od Srbije, odnosno od takve vlasti kao što je ova i ona prethodna. Da li tu ima nečega što može da da nadu građanima Srbije - da će se otvoriti nove fabrike, da će se povećati izvoz, na primer, poljoprivrednih proizvoda ? Nema toga, jer im to nije cilj. U procesu donošenja novih zakona, hvalila se ranije Nataša Mićić, pa i predsednik ovog novog saziva, Predrag Marković, kako je Skupština donela preko 200 zakona, prethodna Skupština - preko 300 zakona, kojima se usklađuju naši propisi sa njihovima. Podvucite crtu i pogledajte gde se mi nalazimo danas. Ako su dali pozitivnu ocenu i mišljenje o zakonodavnoj oblasti, pa ste morali da ukinete kvorum i da vas ima 5-6 iz vlasti prisutnih, da nema ministra a da možete da donosite zakone, odnosno samo da se pojavite i da nas navuku određenog dana i nekako da vas nakupe kada je dan za glasanje, da to izglasate, pogledajte kakva je poljoprivredna proizvodnja i da li su se u međuvremenu ovajdili od toga poljoprivrednici. Da li su veće plate i penzije - nisu. To je zato što su oni tražili da se plate i penzije smanje. U nominalnom iznosu jesu veće, kao što se vi hvalite i pričate, ali u dinarima, u odnosu na 2000. godinu, a ne uzimate u obzir koliki je tada bio kurs nemačke marke i, kasnije, evra, kada je izvršena ona konverzija godinu dana kasnije, i šta ste mogli da kupite za taj novac, a šta možete danas. Šta Srbija, u ovom trenutku, može da izveze na tržište zemalja EU, čime treba da se bavi ova kancelarija? U izveštaju koji oni dostavljaju na tri, šest meseci ili godinu dana, stoje ove jasne ucene i uslovi koje svakako morate da ispunite, ali vi to i hoćete i ne bunite se protiv toga, jer kažete da je Haški tribunal, odnosno kvazisud u Hagu - sud pravde. Navodim kao primer da je Momčilo Krajišnik, kao predsednik Parlamenta Republike Srpske, države koja je imala svoje organe i koja se danas bori da opstane i da se ne utopi u unitarnu Bosnu i Hercegovinu, dobio juče 27 godina zatvora. Šta vi kažete na to? To je dobro, verovatno, i to je lepo, i to je sud pravde, pa s njim treba da sarađujemo i da isporučujem naše državljane. Niste se pobunili i ta gospođa nije nikome od onih iz EU, koji vam ispostavljaju uslove, ništa rekla o kršenju ljudskih prava i o činjenici da se predsednik najveće stranke u Srbiji, prof. dr Vojislav Šešelj, već četiri godine nalazi tamo, a dobrovoljno se predao Haškom kazamatu, bez mogućnosti da se brani. Čitali ste to juče u novinama. To je još jedna u nizu farsi, ironije i svega onoga što bi trebalo da bude opomena vama koji zagovarate takvu servilnost i saradnju s tim kvazisudom, odnosno opomena za sve one koji su videli da se tamo sudi celokupnom srpskom narodu. Zbog toga je predsednik naše stranke tamo - da brani interese i vaše dece, i vaših unučića, i nerođene dece. Vi to pogledate i kažete da je to dobro – evo, davaćemo im još para za to. Zašto taj novac nije upotrebljen, odnosno ko zna koliki je aparat tamo i koliko njih radi, da se otvori neko novo radno mesto? Zašto niste razmišljali o tome da se da podsticaj za neku fabriku, makar to bila mala fabrika, koja će zaposliti pedesetoro ljudi, pa će ljudi u toj nekoj, manjoj opštini biti zadovoljni? Tamo su uslovi jasni i nedvosmisleni - dalja razgradnja našeg nacionalnog, etničkog i kulturnog prostora, uništavanje srpske privrede. To su uslovi koji moraju da se ispune. Dobijaju se packe, od budžeta do budžeta, od MMF-a, od Svetske banke. Opet ću se vratiti na pitanje - šta mi možemo da im izvezemo i šta da im prodamo u ovom trenutku - ništa. Da li smo mogli maline da izvozimo još do pre nekoliko godina, i to po dobroj ceni za malinare - mogli smo. Da li to možemo danas - ne možemo. U tome su nas prevazišli Česi i Poljaci, koji su napravili ekspanziju s tom voćkom, otpočeli su da je gaje od pre godinu i po dana. Možete da pitate malinare iz valjevskog i ivanjičkog kraja - da li su zadovoljni otkupnom cenom. Da li to rade lokalni mafijaši i tajkuni? Oni to, svakako, rade. Da li jedan seljak, jedan malinar, koji hoće pošteno da radi, može da po istoj ceni po kojoj je prodaje neki njegov kolega iz Češke, Poljske, Slovačke, proda malinu na tržištu zapadne Evrope, u Engleskoj, Francuskoj, Nemačkoj? Ne može. Zašto su se pobunili poljoprivrednici iz Francuske, kada je usvojen referendum EU? Zato što su ih takvi zakoni, koje vi donosite ovde, upropastili i zato što oni znaju da ne mogu da opstanu pod takvim uslovima. Mi danas, kao zemlja koja je nekada imala jaku metalsku industriju, pa i automobilsku, o kojoj sam govorila ranije, da ne pričamo o poljoprivredi i prehrambenoj industriji, gde smo mogli i obezbeđivali tržište, slušamo vaše priče - da sarađujemo, uporno, samo sa onima koji od nas ništa neće da kupe. Imamo potpisan ugovor o slobodnoj trgovini još od 1998. godine sa Ruskom Federacijom. Prošle godine u decembru, u Moskvi, održan je onaj fijasko od predstavljanja srpskih privrednika, na čelu sa pojedinim ministrima. Koštunica, je znate, bio uvređen tog dana, jer nije mogao Putin da ga primi istog dana, pa je rekao da ne može da ide na sastanak. Putin nije mogao da ga primi u vreme kada su bili pregovori, odnosno rusko-nemački samit, pa je on, kao uvređena mlada, rekao – ajde, idite vi ministri tamo. Išli su tamo neki srpski radikali, predsednici opština, odnosno budući predsednik opštine dr Goran Cvetanović. Samo bih vas podsetila da za 15 minuta počinje veliki narodni miting u Grdelici, a u 18 časova u Leskovcu. Dalje, išao je i gospodin Blažić, predsednik opštine Kikinda, i tamo, u Rusiji, ništa nije bilo organizovano od strane države, nijedan naš projekat nije bio i niko nije mogao da sklopi neki ugovor, da napravi neki ozbiljan privredni ugovor a da naša država u tome posreduje. Jedina velika investicija koja je došla u Srbiju za proteklih šest godina došla je iz Rusije, a preko Švajcarske investicione korporacije. Zahvaljujući kome? Zahvaljujući Tomislavu Nikoliću, a odnosilo se na izgradnju termoelektrane na gas vredne 609 miliona evra, sa potencijalom da se zaposli veliki broj ljudi i dobrim razmišljanjem o budućnosti - da je energija ono za šta će se boriti političari svuda u svetu, u svim državama, oko čega će se voditi bitke i na izborima i u diplomatskim kontaktima u međunarodnim razmerama. Vi ne razmišljate na taj način o tome, nego samo mislite na to kako treba da ispunite sve ono što su vam napisali, pa kud puklo da puklo. Oblast pravosuđa i svaki drugi segment lepo su odredili i naveli kada koji zakon treba da donesete. Evo, živi bili, pojaviće se, ako potraje ova vlada, ali u to ne verujem, i ovaj skupštinski saziv, ako nekako uspete da održite neku sednicu u ovom redovnom zasedanju koje nam sledi, što ne bi bilo dobro, jer je dobro da idemo na izbore, očigledno je da nemate nikakav legitimitet, po nalogu i datumu kako je to odredila Kancelarija, odnosno ovi iz EU - pojaviće se Stojković sa zakonom za koji smo mu kazali da su ga oni napisali. Svi zakoni su pisani tamo i stižu iz te kancelarije. Mi smatramo da u Srbiji na vlasti treba da budu ministri i ljudi koje je izabrao narod, koji su sposobni da pišu zakone koji su primenljivi i dobri za građane Srbije, a ne da se nastavi s ovakvom praksom.
Zahvaljujem gospođici Jovanović. Da li još neko želi reč o istom amandmanu? (Ne) U vezi s članom 7. razdeo 6, amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. U članu 7. Razdeo 6, Glava 6.8. Funkcija 160, posle ekonomske klasifikacije 481, dodaje se nova ekonomska klasifikacija "511 Zgrade i građevinski objekti", u kolonu 6 stavlja se iznos 751.227.000, u kolonu 8 stavlja se iznos 751.227.000. Ovo budžetsko davanje namenjeno je za rekonstrukciju škola, zdravstvenih objekata, stanova za raseljena lica, saobraćajnu infrastrukturu, privredni razvoj i povećanje standarda građana na teritoriji Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija, a raspored i korišćenje sredstava vršiće se po posebnom aktu Vlade. U Glavi 6.11, Funkcija 110, ekonomska klasifikacija 551 briše se. Nacionalni investicioni fond koji je predložila Vlada Republike Srbije je jedna velika prevara Mlađana Dinkića inamenjena je marketingu stranke G17 plus, jer tu nema nikakvih novih pravih investicija. Ovo je klasičan primer zamene teza, gde se planovi i programi ministarstava koji su vezani za tekuće investiciono održavanje objekata i kapitalne investicije, koji su i do sada postojali u budžetu, nazivaju Nacionalnim investicionim planom. Da bih to potkrepio, pročitaću i obrazloženje koje je dao predlagač ovog rebalansa budžeta. Na strani 210,Glava 6.11, stoji:«Služba Koordinacionog centra Srbije za Kosovo i Metohiju. Uredbom o osnivanju službe Koordinacionog centra za KiM osnovana je ova služba kao služba Vlade.» Da ne ponavljam čime se sve ta služba bavi. Između ostalog, obezbeđuje i sredstva za smanjivanje docnji u isplati plata za 4.540 zaposlenih iz jedinica lokalne samouprave sa teritorije AP KiM. Povećanje sredstava omogućiće da ovi zaposleni u 2006. godini prime 12 plata. Znači, to je taj nacionalni investicioni plan. Veliki uspeh Ministarstva finansija je što je uspelo da obezbedi da Srbi na Kosovu i Metohiji koji su zaposleni u upravi prime 12 plata. Da nije ovog nacionalnog investicionog programa, oni bi primili 2, 3, 4 plate za godinu dana. To piše na strani 210. Ovo je jedan veliki projekat kojim Vlada želi da izađe pred građane Srbije, jedna velika prevara, a pošto građani Srbije ne znaju šta se sve planira, iskoristiću moje vreme da pročitam, da ih upoznam s tim šta nameravaju da urade. Proći će i ova godina, pa ćemo videti šta će od toga biti realizovano, verovatno ništa. Počeću redom. Planirana je: rekonstrukcija i dogradnja osnovnih škola u Lipljanu, Novom Naselju, Skulanovu, Radevu, Gornjoj Gušterici - u SO Lipljan, zatim rekonstrukcija škole "Branko Radičević" za potrebe Univerziteta u Prištini -Kosovska Mitrovica. Tu je i izgradnja objekta mini-uslužne klanice Poljoprivredne škole u Lešku, SO Leposavić, izgradnja OŠ "Miladin Popović" u selu Pasjane, Viša tehnička škola u Zvečanu - nabavka opreme,Viša ekonomska škola u Peći - nabavka opreme, kao i završetak izgradnje objekta Više učiteljske škole i odeljenja Filozofskog fakulteta u Ranilugu. Za njih su odvojena sredstva delimično u ovoj, a pretežno u narednoj, 2007. godini. U oblasti zdravstva, planirana je izgradnja ambulante u selu Žitkovac, SO Zvečan, funkcionalno kompletiranje i izgradnja tri bolnice opšteg tipa na lokacijama Priština-Gračanica, SO Štrpce - Štrpce, SO Gnjilane – Budriga. Zatim, izgradnja ambulante u Ugljarima, SO Kosovo Polje, rekonstrukcija i dogradnja ambulante u Babinom Mostu, SO Obilić, izgradnja ambulante u Lipljanu, izgradnja ambulante u Gornjoj Gušterici, izgradnja ambulante u Livađu, SO Lipljan. Stanogradnja: izgradnja 18 kuća i infrastrukture za interno raseljena lica u selu Berivojce, SO Kosovska Kamenica, izgradnja 29 kuća i infrastrukture za interno raseljena lica u Donjoj Budrigi, SO Gnjilane, završetak izgradnje stabilnih objekata 1-5 sa 25 stanova u Malom Zvečanu, SO Zvečan, izgradnja 20 kuća i infrastrukture za interno raseljena lica na lokaciji Jagnjenica i Zupče, SO Zubin Potok, sufinansiranje završetka stambenog objekta sa 42 stana u Leposaviću, zbrinjavanje interno raseljenih lica i socijalno ugroženih kategorija stanovništva u Kosovsko-mitrovačkom okrugu, izgradnja 70 kuća i infrastrukture za interno raseljena lica u Novom Badovcu, SO Priština-Gračanica, sufinansiranje izgradnje stambenih objekata za interno raseljena lica na lokaciji Padalište, SO Priština-Gračanica, završetak izgradnje stambenog objekta sa 14 stanova solidarnosti na lokaciji Jalovište, SO Priština-Gračanica, izgradnja i rekonstrukcija kuća i infrastrukture po programu organizovanog povratka na KiM u Pećkom i Prizrenskom upravnom okrugu, obezbeđenje pomoći u građevinskom materijalu za izgradnju i rekonstrukciju kuća na teritoriji KiM po Programu individualnog povratka i opstanka. To je ono što se odnosi, kako oni nazivaju, na nefinansijska sredstva i ta sredstva su planirana u narednoj godini u iznosu od 751.227.000 dinara. Zatim ide saobraćajna infrastruktura: rekonstrukcija i asfaltiranje deonice regionalnog puta Zubin Potok-Dren-Istok, rekonstrukcija i asfaltiranje pristupnog puta Jagnjenica-Prelez-Manastir Duboki Potok, rekonstrukcija i asfaltiranje puta Gračanica-Laplje Selo i izgradnja i rekonstrukcijasaobraćajne infrastrukture na teritoriji KiM. U odeljku Privredni razvoj, za Program podsticanja preduzetništva i zapošljavanja planirano je u ovoj godini da se odvoji 119 miliona dinara. Tu je i regulacija rečnog korita reke Miljoštice u Štrpcu, izgradnja sanitarnog bloka za kontejnersko naselje «Potok» u Plemetini,SO Obilić, kao i izgradnja vodovodne mreže u Radevu, SO Lipljan. I, poslednja stavka je standard građana, gde su planirana sredstva za izgradnju fiskulturno-sportske hale u Zubinom Potoku, zatim izgradnju Doma kulture u naselju Suvo Grlo, SO Srbica, završetak fudbalskog igrališta FK "Kopaonik" u Lešku, SO Leposavić, izgradnju dečijeg obdaništa u Sočanici, SO Leposavić, OŠ "Vuk Karadžić"-završetak i izgradnja sportske hale u Sočanici, izgradnju prve faze sportske hale u Leposaviću, Fakultet za fizičku kulturu u Leposaviću -izgradnja sportske hale. Tu je i izgradnja internata duhovne akademije - Bogoslovija u Kosovskoj Mitrovici, izgradnja instalacija centralnog grejanja za Dom kulture u Gračanici, izgradnja sportskog poligona za male sportove u Dobrotinu, SO Lipljan, adaptacija stare škole za potrebe centrale za kablovsku televiziju u Babinom Mostu, SO Obilić, izgradnja kulturno-prosvetnog centra Crkvene opštine Lipljan u Lipljanu, izgradnja terena za male sportove u Lepini i Radovu, SO Lipljan, izgradnja obdaništa u selu Vrbovac, SO Vitina, nabavka opreme za bioskop u Donjoj Gušterici, SO Lipljan. U ovom odeljku su i rekonstrukcija manastira Vračevo, Eparhija Raško-prizrenska, rekonstrukcija manastira Dečani, rekonstrukcija manastira Pokrova presvete Bogorodice, Sokolica, Zvečan, rekonstrukcija manastira Svetog Jovana, Sočanica, Eparhija Raško-prizrenska, devet monaha, rekonstrukcija manastira Svetog oca Nikolaja, Gorioč, Raško-prizrenska eparhija, potiče iz 17 veka, šest monahinja, i rekonstrukcija Duhovne akademije u Kosovskoj Mitrovici. To je ono što je ovim nacionalnim planom i investicionim planom planirano za realizaciju na prostoru Kosova i Metohije. Kada je bila načelna rasprava, upozorio sam gospodina ministra da za ove tri godine Ministarstvo finansija, kao ni Vlada, nisu uložili nijedan jedini dinar. Nažalost, on mi je priznao sa ove govorniceda do sada nije uloženo, ali da se planiraju neka sredstva. Bolje ikada nego nikada. Samo bih jedan podatak da kažem. U školskoj, npr. 2004/05 godini, u jednom velikom selu koje se zove Prilužje bila su dva odeljenja prvog razreda osnovne škole, sa 20 i nešto učenika. Međutim, godinu dana kasnije, upravo zbog nedostatka tih sredstava, zbog nesigurnosti, imamo samo jedno odeljenje sa 18 đaka, a sticajem okolnosti i uvidom u ovaj plan i program, zaobiđena je kompletna opština Vučitrn, kao da ne postoji na geografskoj karti. Nijedan jedini dinar nije planiran ovim nacionalnim investicionim planom, što je još jedna bruka i sramota, s obzirom na to da znamo da je selo Prilužje trenutno jedno od najvećih sela na prostoru KiM, gde ima oko 2,5 hiljade građana i oko 500 raseljenih lica iz okolnih sela koja su smeštena i žive i dan-danas u selu Prilužje. Ja bih molio Vladu da u narednom periodu debelo razmisli i da ne zapostavi ovakvo jedno naselje, gde živi oko 4000 Srba, uz jednu napomenu: odgovorno tvrdim da nijedan jedini metar niti zemlje, niti stambenih objekata, nijedan metar kvadratni nije prodat. To jezdrava sredina u kojoj su Srbi rešili da ostanu, ali Vlada nema sluha za njih i ne želi da ulaže u njih. Zbog tog problema će mladi, verovatno, daodluče da napuste mesto, što bi mogloda se spreči ukoliko bi postojao neki ozbiljan program Vlade Republike Srbije, a ne samo marketinški da se deluje i da se najavljuje da ćemo kao nešto da uradimo, a obećanjeje samo ludom radovanje. Mislim da od ovoga nema ništa da treba raspisati najzad te izbore i da neka nova vlada, ukolikopostoji dobra volja, torealizuje i da stvarno uputi potrebna sredstva građanima na prostorima Kosova i Metohije. Toliko i hvala vam.
Hvala vam, gospodine. Da li još neko želi da govori o istom amandmanu? (Ne) Na član 7. razdeo 6. amandman je podneo narodni poslanik Mitrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, u članu 7. razdeo 6, glava VI tačka 10, funkcija 110, tekst glasi - Služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa. Predlog kolege Nenada Mitrovića, u ime Poslaničke grupe SRS, jeste da se ovo promeni i da glasi da su ta sredstva za Fond za razvoj Republike Srbije. U obrazloženju amandmana Nenada Mitrovića jasno je napisano zbog čega je ovaj amandman podnet. Zato što je trošenje budžetskih sredstava za Koordinaciono telo za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa i Koordinacioni centar za Kosovo i Metohiju Republike Srbijeneprimereno, ako se ima u vidu broj Srba koji su se vratili na svoja ognjišta na Kosovu i Metohiji i ako se ima u vidu činjenica da, nažalost, Srbi svakodnevno odlaze sa svojih ognjišta sa Kosova i Metohije. To je problem o kojem treba da vodi računa Vlada Republike Srbije. Ova sredstva, koja su i do sada bila predviđena u budžetima Republike Srbije, uvek su bila vrlo visoka i nikada niko nije znao na koji način su trošena. Ono što znamo, i sa terena i od ljudi koji tamo žive, jesteda su ta sredstva uglavnom trošili bliski saradnici Nebojše Čovića i on lično, a u poslednje vreme novine su pisale i o nekim bliskim saradnicima i rođacima i novog koordinatora. Ova sredstva bi svakako trebalo usmeriti u Fond za razvoj, imajući u vidu sadašnje stanje u Republici Srbiji, a, naravno, i u ovom delu Republike Srbije, to znači na Kosovu i Metohiji i u Bujanovcu, Preševu iMedveđi. Trebalo bi, svakako, da se više vodi računa o stvaranju uslova za zapošljavanje tih ljudi tamo, o stvaranju uslova za njihov opstanak na njihovim vekovnim ognjištima. U ovoj vladi, nažalost, o tome niko ne vodi računa. Kada se govori za ovom govornicom, kada se govori u medijima, u javnosti, onda se svi zaklinju u Kosovo i Metohiju, onda se svi zaklinju u ove našetri južne srpske opštine, a kada treba da se tamo nešto konkretno pomogne, onda imamo nešto zakukuljeno, zamumuljeno, tako da svi oni koji ne treba da imaju koristi od toga – imaju korist, a ljudi koji tamo zaista žive, koji u veoma teškim uslovima tamo žive i preživljavaju, nemaju bukvalno nikakve koristi od toga. Mi smo svaki put tražili,još iz vremena kada je Nebojša Čović bio šef ovog koordinacionog tima, da se Narodnoj skupštini podnese izveštaj o trošenju tih sredstava namenjenih Koordinacionom telu, zato što sesuviše sredstava davalo na raspolaganje jednom čoveku. Ovaj parlament nije nikada bio u prilici da se upozna s tim izveštajem i mi ni danas ne znamo šta je, kako je, i zašto je trošio pare Nebojša Čović, kao što ni danas ne znamo za šta ih troši gospođa Sanda Rašković-Ivić. To je ono na čemu ćemo mi i dalje insistirati, jer je nedopustivo da ljudi koji žive u tom delu Srbije žive u takvim lošim uslovima, a da se mi ovde hvalimo budžetskim suficitom, da se mi ovde hvalimo nekakvim ciframa, evo, za tu službu Koordinacionog tela predviđeno je 341.966.000 dinara. Zamislite koliko je to novca. Sada ja pitampredstavnike Vlade, kojih ovde nema, odnosno gospodina ministra Dinkića, jer on predstavlja budžet pred Narodnom skupštinom, kolika je ta služba, koliko jeljudi u toj službi, šta ti ljudi tamo rade, da li je zaista opravdano da ovolika sredstva troše, a dozvolićete mi, 342 milionanisu mala sredstva i mnogo bi značila ljudima koji su ostali da žive tamo, koji su bedem očuvanja Kosova i Metohije. I u Bujanovcu, Medveđi i Preševu je, nažalost,vrlo teška situacija, da ne kažem slična. Znamo dasu, kada su bili ovi vanredni izbori u opštini Bujanovac, sredstva koja su prethodnim budžetom bila predviđena za rad ovih službi Koordinacionog telatrošenau izbornoj kampanji za lokalne izbore, i toveoma pogrešno, zato što su ih trošile samo određene srpske stranke. Zahvaljujući takvom korišćenju i zloupotrebi tih sredstava, imali smo izborni rezultatkakav smo imali. Ja sam i pre neki dan govorila o tome i zaista sam još uvek pod tim utiskom, a sada ću da ponovim - kada bi ovih skoro 350 miliona dinara bilo uloženo npr. u izbeglički kamp u Mataruškoj Banji, onda bi sigurno oni ljudisa Kosova i Metohije koji žive tamo imali mnogo bolje uslove, uslove dostojne čoveka. Jer, u onim uslovimatamo,zaista moram da ponovim,ne znam ko bi od nas ovde mogao da izdržišest ili sedam dana, a ti ljudi tamožive šest ili sedam godina i, naravno, nema stavke u ovom budžetu koja vodi računa o tome. Nije to slučaj samo u Mataruškoj Banji, jošje mnogoizbegličkih kampova. Još uvek, nažalost, imamo izbeglice iz bivših republika - Hrvatske i Bosne i Hercegovine, koji se, takođe, nisu zbrinuli u Srbiji, koji su nemoćni da sami sebi pomognu. Oni očekuju i očekivali su da će Republika Srbija, država Srbija da im pomogne, ali, nažalost, u Srbiji se o tim ljudima ne vodi računa. Zapravo, oni koji su nadležni, a to je Vlada Republike Srbije,ne vode računa o tome. Sasvim sam sigurna da se ova sredstva, iako ovde to nije napisano, koriste posredno i za funkciju Narodne kancelarije. Tamo gde su "žuti" na vlasti, u tim opštinama, potpomognuti nekim strankama iz vladajuće koalicije na republičkom nivou, i te kako ta sredstva zloupotrebljavaju da bi promovisali Borisa Tadića i Narodnu kancelariju, da bi promovisali sve svoje lopovluke na osnovu kojih pokušavaju da prikupe nekakve političke poene. Volela bih da neko od njih i neko od vas, gospodo, ode tamo gde sam bila pre desetak dana, jer su mi ti ljudi sa Kosova i Metohije u Mataruškoj Banji rekli da tamo žive i dva poslanika iz vladajuće koalicije, jedan narodni poslanik i jedan poslanik one bivše skupštine, da nikada nisu došli da vide kako ti ljudi žive, odakle tamo deca idu u školu, u kakvim uslovima uče, kako po četvoro ili šestoro njih žive u jednoj memljivoj sobi, sa zajedničkim toaletom i zajedničkim kupatilom za ceo jedan sprat, gde poslednji sprat prokišnjava direktno ljudima na krevet i na glavu dok spavaju. To je, zaista, strašna situacija. Pre nego što sam sišlau salu, imala sam poziv jedne grupe građana Srbije koji žive u Kraljevu, a sasvim sigurno ih ima i u drugim delovima Srbije, koji su radili u društvenim firmama, koji ne mogu više da žive u delu Kosova i Metohije koji su šiptarski teroristi zauzeli. Ti ljudi u Srbiji ne mogu da se zaposle, a žive sa nečim što bih nazvala nekakvom socijalnom pomoći, a to su 4.000 dinara koje dobijaju od Nacionalne službe zapošljavanja. Zamislite ljude koji nemaju kuću, ni kućište, koji žive daleko od svog ognjišta, zato što su morali da odu odande, zato što su ih odande šiptarski teroristi isterali, koji žive negde kao podstanari, ili u tim izbegličkim kampovima i sa 4.000 dinara moraju da izdržavaju porodice, moraju da šalju decu u školu, moraju da izdržavaju stare roditelje i da ih sahranjuju, jer, nažalost, i to se dešava. Nigde o tome naši predstavnici zvanične vlasti ni reči jedne da kažu. Boris Tadić se, kada je bio ovde i napravio drastičan prekršaj Poslovnika, kada je u diskusiji o Kosovu i Metohijiposlednji uzeo reč, što nikako nije mogao, jer je morao da govori pre narodnih poslanika, da bismo mi komentarisali ono što on iznosi kao svoje stavove, tadabogzna kako složio s onim što sam iznela, a vezano je za ove naše ljude koji žive u Mataruškoj Banji, u tim izbegličkim kampovima. Ne znam šta je uradio, on je vlast, a mi ovde govorimo sa pozicija opozicije, još vrlo kratko vreme smo opozicija. Poručujem i tim ljudima u Mataruškoj Banji, i tim ljudima za kojene znam kako žive sa 4.000 dinara, da ćemo mi vrlo brzo zameniti ovde poziciju, zahvaljujući i njihovim glasovima i glasovima većine građana u Srbiji i da se, sasvim sigurno, kada srpski radikali budu većina u ovoj skupštini i kada u Srbiji na delu bude vlada SRS, nećedesiti da ministar u Vladi kaže da će povećati neke zarade jednom delu građana koji su sa Kosova i Metohije i da to povećanje zarada predstavlja balast za budžet Republike Srbije. Zaista sam iznenađena da vi koji podržavate Vladu i ministra Dinkića, gospodo draga, niste reagovali, jer je zaista nedopustivo da se ministar u Vladi Republike Srbije usudi da za ovom govornicom, pred očima javnosti, kaže da su njemu troškovi, odnosno deo sredstava iz budžeta koji planira za Kosovo i Metohijubalast za budžet Republike Srbije. Podsećam ministra dasredstva koja su predviđena u budžetu Republike Srbije za sve namene koje postoje u njemu nisu njegova sredstva, nisu sredstva Vlade Republike Srbije, nisu sredstva Borisa Tadića, već su to sredstva građana Srbije, građana cele Srbije, i onih sa Kosova i Metohije, i onih koji su privremeno raseljeni sa svojih teritorija, dakle, svih građana Republike Srbije. Zaista je krajnje vreme da se toj gospodi ministrima i Vladi jasno i glasno kaže da nemaju prava da, kada govore o sredstvima iz budžeta, o raspodeli tih sredstava, ponašaju kao da dele svoju očevinu. Draga gospodo, nikome oni ništa ne daju. Narodna skupština, vašom skupštinskom većinom, još uvek donosi budžet, donosi rebalans budžeta, prihvata Dinkićev suficit, koji je nastao tako što se plaćaju porezi na hleb, na mleko, na dečiju hranu i na sve ono što i te kako otežava život građana Srbije. Zaista je krajnje vreme da ministri, kada govore o tome, kažu: dragi građani, mi smo dobili vlast od skupštinske većine i mi raspolažemo vašim sredstvima ovako kako raspolažemo, a vi ćete na narednim izborima odlučiti da li je to raspolaganje pošteno, pravično, da li tu ima zloupotreba, da li je to ono što su zaista potrebe građana Srbije. Mi radikali tvrdimo da to nije tako, tvrdimo da ovaj rebalans budžeta nije dobar i zato nećemo glasati za rebalans budžeta, ubeđeni da će za srpske radikale na narednim izborima glasati većina građana Srbije.
Hvala vam, gospođo Radeta. Još neka poslanička grupa? (Ne) Na član 7. Razdeo 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragutin Perić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Dragutin Perić.
Gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu podneo sam amandman na član 7. Razdeo 6. Glava 6.11, Funkcija 110. Predloženim amandmanom tražim da se tekst kakav je predložen predlogom: "Služba Koordinacionog centra Srbije za Kosovo i Metohiju" menja i glasi: "Fond za razvoj Republike Srbije". Veći deo sredstava koja su opredeljena, a predloženo je da ona za ovu službu Koordinacionog centra Srbije za Kosovo i Metohiju iznose ukupno 2.954.331.000,00 dinara, jesu sredstvaiz budžeta, a delom sredstva koja su predviđena predstavljaju donacije iz inostranih zemalja, tačnije, te donacijeod inostranih zemalja iznose74.105.000 dinara. Imajući to u vidu, kao i namenu ovih sredstava, tj. koja bibila delatnost ove službe koju ste formirali Uredbom Vlade Republike Srbije 2006. godine, služba bi obavljala stručne poslove, administrativne, informatičke, finansijsko-materijalne, računovodstvene i prateće tehničke poslove za Koordinacioni centar Srbije za Kosovo i Metohiju. Smatram da je to neprimereno trošenje budžetskih sredstava, teda bi ihtrebalo usmeriti u fond za razvoj. Takođe, poučeni smo iskustvom iz ranijeg perioda, a evo i sada, od kako je Sanda Rašković-Ivić šef Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju,nikakav izveštaj do dana današnjeg nije podnet Narodnoj skupštini u pogleduutrošenih sredstava Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju Republike Srbije. Čak i kada je svojevremeno skupštinski Odbor za Kosovo i Metohiju zahtevao izveštaj o utrošku sredstava koje je tada trošio Nebojša Čović, čak ni tada Odbor za KiM nije usvojio takav izveštaj, i tako do dana današnjeg. Nikakav izveštaj o utrošku sredstava nije podnet na razmatranje Skupštini Srbije. Sredstva koja su trošena preko Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, po pravilu su trošena nenamenski i uglavnom u političke, tj. predizborne aktivnosti iza vođenje političkih kampanja. To se dešavalo kako za izbore koje je raspisivao UNMIK, tj. privremena uprava administracije na KiM, tako i za republičke izbore koji su održani 2003. godine, mislim na parlamentarne izbore za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Na koji način su trošena sredstva u političke i propagandne svrhe za sprovođenje izbora? Na taj način što je trebalo da Srbiutiču na biračko telo za ove pokrajinske izbore koji su održani i koje je raspisivao UNMIK, znači u propagandne i druge svrhe, kako bi ubeđivali Srbe da je neophodno da se izađe na tako organizovane izbore koje je organizovao UNMIK na području Kosova i Metohije. Vladi je poznato da zaposlenima u lokalnoj samoupravi na KiM, kojih je 4.540, kasne plate unazad nekoliko godina, to je učestala praksa, negde oko 5-6 meseci, i povodom toga ništa ne preduzima, ali su uvek postojala obećanja da će se dinamika zaostalih plata ubrzati i da će, navodno, zaposleni da prime svih 12 plata za određenu budžetsku godinu. Mnogo je bolje da sredstvakojanameravate da opredelite za ovu službu Koordinacionog centrausmerite u fond za razvoj, iz razloga što i sami znate da je sadašnje stanje u privredi katastrofalno i sigurno je da bi se na taj način Srbima na KiM mnogo bolje pomoglo - kroz neposredne investicije, otvarala bi se radna mesta, i to bi značilo da bi takav povratak, ukoliko pričate o nekom povratku, bio održiv, kako za pojedinca, tako i za porodice proteranih Srba. Iz tog razloga predlažem narodnim poslanicima da u danu za glasanje glasaju za amandman koji sam podneo. Hvala.
Hvala vam, gospodine Periću. Da li se još neko javlja o istom amandmanu? (Ne) Član 7. razdeo 7, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo, narodni poslanici, evo i danas ovde mi, poslanici SRS, vodimo monolog, ne vodimo dijalog sa predstavnicima predlagača, što je žalosno. Ja sam rekao i juče, mi prisustvujemo sumraku parlamentarizma u Srbiji jer ovde se kroz dijalog i kroz razmenu mišljenja ne dolazi do kvalitetnih rešenja, nego se ovde, nažalost, vrši i demonstrira čudna praksa parlamentarnog ponašanja od strane i vladajućih partija, a bogami i od predstavnika izvršne vlasti. Ne znam koju funkciju imaju ove gospođe? Da li su stenografi ili su nešto drugo? Mi stenografe imamo. Ne razumem funkciju ovih gospođa. U onoj nacionalnoj raspravismo rekli par stvari - da mi ne možemo glasati za ovakav rebalans budžeta iz čisto principijelnih razloga, ne zbog toga što hoćemo da kočimo rad Parlamenta,da sprečavamo normalno funkcionisanje države, nego zbog krupnih nedostataka koje ovaj predlog rebalansa sadrži. Podsetiću vas samo na to da smo jasno kazali da uopšte nema budžetske kontrole. Možemo reći da u ovoj zemlji vlada pravni haos, ili anarhija, jer se zakon o državnoj revizorskoj instituciji, koji je donet pre godinu dana,ne poštuje i preko toga se prelazi. To je nedozvoljeno. Gospodin ministar nam nije dao analizu dosadašnjeg ostvarenja budžeta. U štampi pročitamo da je ostvaren suficit, do sada 9,7 milijardi, a kako još da se dobaci do 32 milijarde, koliko je bilo predviđeno prethodnim budžetom. Vidimo da se menja potpuno budžetska metodologija prikazivanja rashoda i prihoda, a ne znamo zbog čega, nemamo jasnih objašnjenja, nikoda kaže zbog čega. Mogli bismo da pričamo u nedogled. Naravno, i taj famozni suficit. Gospodin Krasić je jasno govorio šta to znači,neću ponavljati, to je jedna fiktivna tvorevina koja ima za funkciju samo jedno. Kada smo usvajali budžet krajem prošle godine, suficit je imao da posluži samo otplati inostranih dugova. Kako je on namican? Kresanjem javne potrošnje, uskraćivanjem prava bolesnim ljudima, izvesnim socijalnim kategorijama, i to je jasno. Hvalili smo se da možemo da 1,3 posto brutodohotka prikažemo kao suficit, otkidanjem od prava građana. To je funkcija suficita. Funkcija prethodnog budžeta koji je usvojen uovom parlamentu je, upravo, samo to – cedi od naroda što više može, da bi se obezbedila sredstva u fondovima, kakobi mogli da se otplate dugovi. A šta je funkcija ovog rebalansa, još jedan dodatak – predizborna kampanja. Ali, čija? Stranaka na vlasti. Onda je nastao famozni Nacionalni investicioni program i plan. Mislimda je to potpuno jasno danas. Pitanje je samo u kojoj mi to državi živimo kada se ne poštuje zakon, a priča se o zakonu i institucijama. Naša država, nažalost, sve više naliči banana republici. O tome su govorili moji prethodnici. Imamo ministre koji se lažno predstavljaju, koji nisu izabrani u ovom parlamentu i koji zastupaju naše interese i interese države. Gde to ima? Imamo predsednika države koji dozvoljava sebi da šalje naše vojnike u Avganistan, a očekujemo da će Irak biti sledeća etapa. Navodno, mi se sada borimo protiv terorizma. Naravno, to nisu mirovne misije, to su misije borbe. Nekada, kada je srpski vojnik išao u misije u strane zemlje, išao je u mirovne misije i bio dobrodošao za obe suprotstavljene strane. Vojska je uništena i došli smo do toga da ne možemo da branimo državni suverenitet i teritorijalni integritet, a idemo da ratujemo za šaku dolara i da krvarimo za tuđe interese. Svoje ne možemo i ne smemo da branimo, ali interese "velikog brata", koga, eto, na jedan čudan način, naravno, našminkanog, možemo na ekranima jedne poznate televizije da upoznajemo, smemo. Gospodin Mirčić je podneo amandman ispred SRS, predložio jerešenje da se u članu 7. Razdeo 7 funkcija 310 ekonomska klasifikacija 512"Mašine i oprema", u koloni 6, iznos "1.610.000.000" zamenjuje iznosom "2.184.528.000", a u koloni 8 - iznos "1.640.000.000" zamenjuje iznosom "2.214.528.000", a ekonomska klasifikacija 551 briše. Šta to znači? Ovaj razdeo se odnosi na Ministarstvo unutrašnjih poslova. Mi samo tražimo da se ono što je pod razdelom 551 i zove se Nacionalni investicioni plan, a što su, u stvari, planovi i programi Ministarstva koji su vezani za tekuće investiciono održavanje i kapitalne investicije, nađe na svom pravom mestu, da seta sredstva koja su opredeljena, tobož, Nacionalnim planom, samopomere i da budu deo plana i programa raspodele sredstava koja su opredeljena Ministarstvu unutrašnjih poslova. Jedna interesantna stvar, kada je reč o Ministarstvu unutrašnjih poslova. Pre 2000. godine, govorilo se za Miloševićev režim kako je to policijska zemlja, a tada je bilo 20.000 policajaca. Mi danas živimo u demokratskoj zemlji gde ih ima 30.000. Koja je sada policijska zemlja? Naravno, govorilo se da kriminal cveta, korupcija. Necvetaju li danas kriminal i korupcija?! Pa, onda su bila ubistva. A sada ne prođe nedelja da nismo svedoci nekog obračuna, opet nekih čudnih družina, i pored toga što imamo veći broj policajaca, a nemamo problem Kosova i ne možemo na Kosovu naše policajce da koristimo da brane srpski živalj koji se tamo nalazi. Mi, nažalost, vodimo jedan čudan razgovor u jednom čudnom parlamentu, gde nam se ništa ne odgovara. Bio sam slobodan da kažem da ovaj predlog rebalansa budžeta, ovako sačinjen, predstavlja bruku za ovaj parlament. Čovek bi rekao da sam formalista, da zameram nešto čemu ne treba zameriti, ali ovde ćete videti takva materijalnih čuda, naravno, na koja nam neće biti odgovoreno. Da mi ne bude zamereno da ulazim u nešto što ne razumem i ne znam, govoriću ozdravstvu, u to se najviše razumem. Ko će meni da objasnistavke za zdravstvo? Pitao sam zašto usluge po ugovoru sada dobijaju više para i šta to znači? Izdvojena su budžetska sredstva za finansiranje Crvenog krsta Srbije i posebno je u stavkama Ministarstvaizdvojeno za nevladine organizacije, pa se opet kod Crvenog krsta izdvajaju sredstva za nevladine organizacije. U svakom razdelu vidite nevladine organizacije. Koje su to nevladine organizacije, a žive od vladinih, državnih para? To su državne organizacije ako se finansiraju odavde. Pustite tu igru i taj govor nevladin, a kada su potrebne pare, onda smo vladini miljenici. Recimo, postoji budžetski fond za sprečavanje bolesti izazvanih konzumiranjem duvana. Ko zna šta se tu odvaja. U prethodnom predlogu budžeta imate izvore finansiranja i primanja od inostranih zaduživanja, odjednom sedam milijardi, a kada smo usvajali budžet, pre manje od godinu dana, bila je jedna milijarda. Otkud šest milijardi razlike? Objasnite to. Ovde je jedan galimatijas, haos, jedna falš matematika.Ako kažem da je falš, onda je za vas to još i dobro, ili je podvala. Vi nas ovde magarčite, ne dajete objašnjenja, a onda ostavljate prostor za naše sumnje, i to najgore. Juče sam obrazlagao, stavite u Nacionalni plan nabavku vozila za dijalizu i Hitnu pomoć, 100 vozila. Juče sam nabrojao i vi kažete da to nije nabavljano. Pobrojao sam iz štampe oko 260 kola.Čujemo juče na konferenciji za štampu u Hitnoj pomoći da je tamohaos, a haos je u mnogim zdravstvenim ustanovama Srbije danas.Nazovu iz Hitne pomoći, uporno traže sastanke sa nama i kažu da su prodali norvešku donaciju za vanredne situacije. Znači, uzimaš od naroda pomoć, prodaješ je, i to je saopšteno na konferenciji za štampu, sindikalci govore. Ko će da objasni ovih sedam milijardi i za šta su? Dva su velika zdravstvena problema u Srbiji, kardiovaskularna oboljenja, karcinom i rak. Da postoji fond za sprečavanje tih bolesti, pa da razumem. Potcenjeni smo, a ja razmišljam zašto gospodin Mlađan Dinkić istrčava, možda ima državnih poslova, možda ima nekih obaveza, to mogu da razumem, ali ima zamenika kojeg može da ovlasti i taj treba da sedi ovde i odgovara. Ne znam koliko zamenika ima, ali ima pravo da ovlasti nekoga da nam objašnjava ovde. Taj gospodin, jednostavno, zbriše, jer nema šta da kaže, a zna da će, nažalost, mehanizmom kojim su se do sada služili, to je neprincipijelna koalicija kojom se vlada danas u ovom parlamentu, a bogami i u Srbiji, sve što bude ovde dato biti izglasano, makar to bilo na sramotu ovog parlamenta i našeg naroda. Politika koju vodi ministar Dinkić nije dobra. Ona je štetna po narod Srbije, i to treba kazati, ona je u interesu stranog faktora, ne znam kojeg. Neću ni da ulazim u to. Pitajte male privrednike kako seporeskim nametima i načinom kako se porez ubira i harači uništavamala privreda! Mali preduzetnici ne mogu normalno da rade ako hoće da izmiruju poreske obaveze. Sad je krenula neka hajka preispitivanja imovine. Koga ispituju? Političke neistomišljenike Počeli su poštene lekare da pozivaju na razgovore i na proveru imovnog stanja. Trebalo je krenuti od ministra zdravlja, od mene, od ljudi koji ovde sede, a ne od poštenog sveta prema kome sada sprovode očigledno zastrašivanje. Moram to da kažem i dužan sam, jer građani upozoravaju na to. Odmazda se sprovodi prema malim privrednicima, prema sitnim zanatlijama.Jer,kad ti nekog kazniš za prekršaj, to je u redu, ali kada mu zatvoriš radnju i ne može da stiče sredstva, to je odmazda, to je čist fašizam i nacizam, u službi novog međunarodnog poretka. To je sasvim jasno. Prema tome, mi radikali nećemo glasati za ovo, a vama predlažem da usvojite naš amandman. Naravno, znam da nećete to učiniti, ali to opet ide na vašu savest.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 7. Razdeo 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Mihailoviću, ja ću početi s jednim savetom Vladi Republike Srbije. Možete odmah da proverite kako je bilo na ovom, šta god da je to bilo, kongresu ilisavetovanju turističke inspekcije na Kopaoniku. Tamo su sve bili šoferi iz Srpskog pokreta i predstavnici izvršnog odbora i tako dalje. A, turistička inspekcija neopremljena. Eto, možete da vidite zašto je Vuku Draškoviću bitno da bude ministar iako nije izabran. E sad, gospodin Dragan Živkov je podneo amandman na ovaj član 7, ali to je jedan omnibus član u kome suu «ekselu» predstavljeni svi podaci o rashodima po svim ekonomskim klasifikacijama, a ovaj razdeo 8. odnosi se na Ministarstvo finansija. Ovi koji brane ovaj predlog zakona pred Narodnom skupštinom možda nisu upoznati do detalja sa stavkama kad su u pitanju neka druga ministarstva i neki drugi razdeli, ali sa razdelom broj 8 su, verovatno,sto posto upoznati. U okviru tog razdela postoji funkcija 090, to je na početku ove stranice pod rednim brojem 19, gde su donacije i transferi organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja planirani u iznosu od 96,5, mislim da je ovo milijardi. Gospodin Živkov traži da se to poveća na 106,5 milijardi i to je taj prostor koji se stvorio našim amandmanom na član 1. Predloga zakonakojim smo jutros i počeli ovu raspravu, i, naravno, da se u koloni 8 sprovede ova izmena. Sredstva ovog budžetskog davanja u iznosu od 90 milijardi treba da budu transfer Fondu penzijskog i invalidskog osiguranja zaposlenih, četiri koma nešto milijardi za Republički fond penzijskog osiguranja poljoprivrednika i 11,5 milijardi da bude za Nacionalnu službu za zapošljavanje. Ovaj amandman je pravno-tehnički urađen upravo onako kako se Zakonom o budžetskom sistemu to i predviđa, da se vodi računa o tome da se ono štose oduzimana jednom mestu, na drugom mestudoda i time se uravnotežuje plan prihoda i plan rashoda. Znači, ako postoje sredstva, ako postoji taj suficit, ondasuficit treba angažovati u ove namene, jer u fondovima obaveznog osiguranja postoji trajni deficit sredstava. Razlog je taj što se iz obaveza i doprinosa ne mogu obezbediti sredstva za redovno poslovanje ovih fondova, a država ima obavezu, pošto je ona garant, da transferiše svoja sredstva iz budžeta i obezbedi urednu isplatu svih ovih davanja. S ovim dodatnim sredstvima možeterazmišljati i o eventualnom povećanju iznosa svih ovih davanja. Naravno, to Vlada ne prihvata, jer u njihovom planu nije poboljšanje materijalnog položaja socijalnih kategorija stanovništva. Imali ste prilike da na početku rasprave čujete da se predstavnik Vlade ponosi time što ovaj budžet nije socijalni,nego je razvojni. Ja bih se malo nešto vratio unazad, na raspad, odnosno rasturanje državne zajednice Srbije i Crne Gore, a to rasturanje je bilo planirano još 2003. godine, kada je napravljen taj famozni Beogradski sporazum i kada je usvojena Ustavna povelja državne zajednice. Tamo je jednim članom dato pravo, ili mogućnost Crnoj Gori da putem referenduma izađe iz državne zajednice. Naravno, oni su to uz pomoć Evropske unije idrugih iskoristili. Izašli su, a neki su se ovde, u ovoj skupštini, radovali, kažu – napokon, Srbija samostalna. Oni koji su se radovali, verovatno su se radovali zato što su dobili avio-službu. To je u okviru Razdela 6, u okviru 6.12, na ovoj poziciji 460. Građani Republike Srbije treba da znaju da ove godine avio-služba košta 140 i nešto miliona dinara. Gro sredstava ove službe su, ne samo troškovi održavanja, negoi troškovi puta, jer imamo vrlo živu diplomatsku aktivnost. Mora da se skoči do Vašingtona da bi se potpisao sporazum kojim bi se stavilo do znanja da smo za NATO integracije,po sistemu ida se ugasi naša vojska, a ona se srozava materijalno i moralno, svakim potezom i svakim pokretom, i to u kontinuitetu od 2001. godine do danas. Samo da vas podsetim da je u ovom periodu nekoliko zvučnih imena bilo na mestu ministra, jedan od tih je i ovaj aktuelni predsednik Republike Srbije, koji je u Ministarstvo uveo sve moguće špijunske službe. Savetnik mu je bio čovek koji nije čak ni služio vojsku. Pa, i balerine su sada tamo došle. A jedan od tih ministara je bio i gospodin Davinić, on je poznat ne samo po toj aferi, za koju kažu da mu je to neko namestio, nego i po tome što vrlo dobro zna šta se desilo na teritoriji bivše Jugoslavije tokom oružanih sukoba, pa se čak i hvalio kako je kao službenik Ujedinjenih nacija sve te izveštaje imao na stolu, da on zna istinu ali da ne sme da je saopšti javnosti, zato što prima penziju od Ujedinjenih nacija i obavezan je da ćuti, pa čak ne sme ni u memoarima da navodi to što zna, a u ono vreme je bio i ministar, pa ni zbog toga nije smeo da priča. Znači, on zna da Srbi nisu krivi, ali mora da ćuti i da krije. E, vidite, takva nam je ta avio-služba, toliko će da nas košta ono što na tim putovanjima mira dobije predsednik, predsednik Vlade i ostali belosvetski putnici, ne samo nalog, nego da dobiju i moderna saznanja o tome kako da ubede građane da što im jeteže, to im je bolje, da se pomire sa svojom sudbinom. Ja sam prosto iznenađen da u okviru avio-službe niste planirali Nacionalni investicioni plan. Vidim da ste svuda stavili da je značajan Nacionalni investicioni plan, mislim da je i ovde značajan. Vidim da postoje još neki izdaci kod ove službe. Moždaloše čitam brojeve,ali vidim kod avio-službe da će da nas košta šest milijardi i nešto. Nije 140 nego šest milijardi 358 miliona 35.809 dinara. Mislim da svakoga u ovoj zemlji interesuje šta košta šest milijardi, pet i 380, izvinjavam se, mali su brojevi. Kako može pet milijardi avio-služba da troši dnevno? Da niste planirali da kupite neke nove avione, pošto ovi neće da se voze starim avionima? Molim vas, evo poziv našim dragim novinarima, neka istraže, to je istraživačko novinarstvo. Zašto je pet i po milijardi potrebno za avio-službu? Eto, lepa ideja. Da ne upoređujem ovih pet i po milijardi sa onim što je gospodin Paja Momčilov pre mene pričao, koliko je tu vozila hitne pomoći, koliko je kreveta, koliko je jevtinijih lekova, boljih plata za zaposlene u zdravstvu, da ne pričam o tim ciframa. Možemo da napravimo vrlo lepu analizu, pošto se u sastavu ove velike knjige nalaze finansijski planovi organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Uzmite pet i nešto milijardi i stavite prst na bilo koju poziciju ovih finansijskih planova, pa vidite da li to može da bude unekoj srazmeri mentalnoj. Ne govorim o materijalnoj, govorim o mentalnoj. Nacionalni investicioni plan je policija. Znači, tek posle ekstra prihoda naša policija dobija nova vozila. Prvo je bilo preko 120.000 policajaca. Kada su došli na vlast, rekli su - samo 18.000, a mi mislimo da je 25.000 optimalan broj. U međuvremenu je i granična služba prešla u civilne strukture. Samo da podsetim javnost, da se ne zaboravi, pošto smo gledali na televiziji demokratski blok gde jedni druge optužuju, oko "Lutre", oko onih stvari oko izdavanja ličnih karata. To sve nije rešenje. Ništa od toga nije rešenje. I dalje to stoji otvoreno. Tako će biti lepo kada dođe na vlast neko treći, jer obabloka može da pozove u SUP i da kaže - hajde sada, dokažite ono što ste tvrdili. Samo da vas podsetim, kupovana su vozila "pežo" i "punto". Kada? Pošto je razrešeno pitanje otmice, onda je to neka organizacija bila, čini mi se, a neki nisu bili novi, nego tri godine stari, ali su novi zato što su tri godine bili na placu, da li u Turskoj, da li u Italiji, ko zna gde. To je bilo nešto malo nenamensko, tako su neki i pričali su na onim grafikonima. Sećate se Ksenije i Gorana kako su nacrtali "Lutru", pa ovaj, pa onaj, pa povezani itd. Samo da vas podsetim da to još nije raspravljeno i bilo bi dobro da to raspravite pre nego što odete sa vlasti, ko zna kako će da raspravljaju oni posle vas. Dakle, toliko ima sredstava da se prelivaju, a pošto sepreliva, dajte da to trošimo gde stignemo, ali ne tamo gde možemo da podignemo standard građana, da omogućimo da što manje ljudi trpi posledice bolne tradicije. Veliki je broj gubitnika u tranziciji, to su glasači SRS. Oni su to pravilno izabrali, pametno izabrali. Dobitnici u tranziciji glasaju za demokratski blok. Šta mislite, zbog čega glasaju za demokratski blok? Zato što imdemokratski blok omogućava dobitništvo u tranziciji. To je vrlo jednostavno da se zaključi iočekujem da će svaki građanin, kada izađe na biralište povodom bilo kojih izbora, kada uzme hemijsku olovku, da kaže da li je u dobitnicima ili u gubitnicima. Ako je u dobitnicima, glasa za demokratski blok, ako je u gubitnicima, nema za koga drugog da glasa osim za SRS. Ovi vanparlamentarni i ovi što glume neku opoziciju, a i dalje asfaltiraju i nisu pod dužnom opaskom ministarstava koja ih ograničavaju, očigledno su koalicioni partneri. Zaključite i sami. Gde ministri, kao Deda Mrazovi, dele transferna sredstva, pa žele da ih pokrijuonim prethodnim zakonom, da to bude namensko, da se sve sredi, to su koalicioni partneriVladeRepublike Srbije. Znači, posle ove današnje rasprave, građani Republike Srbije treba da shvate da je budžet prepun para, ali ne daju ga narodu. Hoće oni da putuju, da se hvale statistikom. Sećate se i sami, pre nekoliko meseci, kada je bilo govora o tome da li će da se prizna ova revizija MMF-a,da li smo uradili sve kako je MMF rekao, onda je bio veliki prigovorVladi što mnogo transferiše sredstva u obavezno osiguranje. To mora na neki način da se sredi. Kako da se sredi? Gordana Matković se setila da donese novi zakon kojim je, maltene, ukinula penzije. Uvela je novi način obračuna penzije. Ona je bila ta prva etapa, pobegla je, kad sam je video pre neki dan daide na ove razgovore oko Kosova i Metohije, meni je odmah bilo jasno šta sledi i šta će da bude. Onda je došla druga etapa. Oni nas pritiskaju, mi pod pritiskom ne možemo itd. Da bi to izašlo na videlo, gospodin Živkov je podneo amandman i rekao - taj višak od šest milijardi usmerite prema penzionerima, zdravstvu, nezaposlenima itd. Vlada odlučno stoji na svojim pozicijama i kaže - ne, nema za penzionere, nema za nezaposlene, nema za zdravstvo. Ima za avio-službu, za Jovanču koji treba da obilazi svet, da kapitulira na svakom mestu. To je ta poruka. Ići ćemo stavku po stavku, pa ćemo da ponavljamo gradivo.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 7. Razdeo 8. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. Razdeo 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski.
Dame i gospodo, čitam, prvo, amandman: «U članu 7, Razdeo 8. glava 8.1. funkcija 110, ekonomska klasifikacija 511 - "Zgrade i građevinski objekti" u koloni 6, iznos "334.000.000" zamenjuje se iznosom "475.950.000", u koloni 8 - iznos "334.000.000" zamenjuje se iznosom "475.950.000". U ekonomskoj klasifikaciji 512 "Mašine i oprema", iznos u koloni6 - "300.000.000" zamenjuje se iznosom "334.000.000", u koloni 8 - iznos "786.175.849" zamenjuje se iznosom "820.175.849", a ekonomska klasifikacija 551 se briše.» Kao što je u obrazloženju napisano, Nacionalni investicioni fond o kome pričamo ovih dana, od kojeg pravite kampanju,velika je prevara Mlađana Dinkića i isključivo je namenjen marketingustranke G17 plus, jer tu nema nikakvih pravih investicija. Ja ću malo retroaktivno da pričam o nekim drugim stvarima, pa ćemo da se vratimo na ovo što sam sada rekao. Vi ste, kao što je poznato, po dolasku dosmanlijske vlasti, posle 5. oktobra, prvokaznili penzionere.Smanjili ste penzije ljudima i oni nemaju od čega da žive. Pokušali ste da im uništite i ponos i dostojanstvo, a donekle ste u tomei uspeli. Otpustili ste mnogo ljudi sa 20 i 30 godina radnog staža, raspustili ste firme i sada ti ljudi nemaju gde da rade. Puna je Srbija takvih ljudi. Imamo preko 800.000nezaposlenih od kada ste vi došli na vlast. Nije u redu hvaliti se suficitom, non-stop pričati o njemu, jer je poenta u tomekako je on nastao. Suficit je nastao od poreza, od novih nameta koji su došli i koji su napunili budžet. Zato je sada red, po mišljenju SRS - da se taj novac i vrati ljudima koji su to plaćali. Činjenica je da Srbija nema uopšte strategiju dugoročnog privrednog razvoja, nacionalnu strategiju, odnosno, kao što je gospodin Krasić rekao, nekada je bilo nešto planirano i znalo se šta se gde može i šta se ne može. Sada se radi sve haotično, i to onako kako želi jedan ili dva čoveka u Srbiji. Takođe, Srbija nema konkurentnu privredu i to je nama svima poznato. Proizvodnja u celoj Srbiji opada, nezaposlenost se povećava, rekao sam koliko, a investicije su nikakve, stagniraju i opadaju, dok je spoljni dug sve veći i veći. Jedna od osnovnih karakteristikaprivrednog stanja u Srbiji je opadanje investicija irasta proizvodnje, a rast nezaposlenosti. Srbija i mi s njom grca u bezbroj drugih teškoća, koje vaša politika makroekonomske stabilnosti neće rešiti. To se pokazalo. Da ste mogli to da rešite, već biste rešili za proteklih šest godina. Naprotiv, još je restriktivnija ova današnja politika i fiskalna politika, koja prouzrokuje još veći pad proizvodnje i povećanje nezaposlenosti. U uslovima pada proizvodnje, čak i da se ne vodi politika izrazitog deviznog kursa, depresijacija dinara neće povećati izvoz u znatnoj meri, jer u uslovima pada proizvodnje ima sve manje proizvodakoji bi mogli da se izvezu. Vi o tome uopšte ne razmišljate. Deficit platnog bilansa, tekućeg, opet mora da se pokriva novim zaduženjima u inostranstvu i samo će se pogoršavatidalje stanje. Spoljni dug jekrajem 2005. godine iznosio oko 7 milijardi dolara, a sada iznosi oko 17 milijardi, inastaviće, nažalost, da raste. Rast bruto domaćeg proizvoda, za koji se vi zalažete, zasniva se uglavnom na porastu vrednosti trgovine i usluga, kao i na porastu,odnosno obračunatoj dodatnoj vrednosti, na legalizaciji dela sive ekonomije. Pokazuje se da se rast bruto domaće proizvodnje ne temelji na rastu investicija i proizvodnje, već je logična posledica restriktivne makroekonomske,kreditno- monetarne i fiskalne politike. Liberalizacija koju vi sprovodite ovde, a protiv koje se mi borimo od kada smo u ovom sazivu, uvoz i velika apresijacija dinara, donacije i povećano zaduživanje koje činite non-stop u inostranstvu, učinili su da usluge, a posebno trgovina, a ne industrijska proizvodnja i poljoprivreda, učestvuju u rastu domaćeg proizvoda. Kupovna moć stanovništva, koja se temeljila uglavnom na donacijama i kreditima koje ste dizali i time nas zaduživali, iako ste stalno reklamirali da nam otpisujudugove,može da se kaže da kada nama otpisuju dugove, dugovi su sve veći i veći, bila je usmerena na kupovinu jeftinijih proizvoda. Posledice toga su se ogledale u povećanju spoljnog duga, kao i spoljnotrgovinskog deficita, smanjenjudomaće proizvodnje, zbog kupovine tih jeftinijih proizvoda, što, opet se vraćamo na početak,dovodi do povećanja nezaposlenosti. Svi građani u Srbiji to osećaju na svojoj koži, sem ako ne gledaju «javni servis evropske Srbije», jednu lažoviziju, RTS, znaju da je situacija katastrofalna. Kada uključite televizor, teče med i mleko. Nažalost,ko živi u Srbiji zna da to nije tako i džaba vam to što radite. Od suficita koji postoji treba da se smanjuje dug, kao što su to uradili u Rusiji, a mi smo sada dužni više nego ranije i, kada to kažem, to nije malo, već mnogo. Iskustva pojedinih zemalja u tranziciji pokazuju da su one započele ekonomski rastposle oslobađanja od nadzora Međunarodnog monetarnog fonda, usvajanjem razvojnog opredeljenja privrede. Vi to ne radite i čak nemate u planu da to uradite. Taj slučaj se pokazao kao ispravan u Rusiji, Poljskoj, Češkoj, Sloveniji, Rumuniji i u još nekim zemljama u tranziciji. Dakle, najpre treba da se usvoji strategija nacionalnog dugoročnog privrednog razvoja,koja će biti osnov za ukupna strateška opredeljenja u državi. Tu je i pitanje koje je postavljeno- da li je moguće da je naša Srbija toliko nesvesna da treba stalno neko drugi da nam govori šta treba da se radi, a šta ne. Stalno se govori da nas teraju da pravimo restrukturiranje javnih preduzeća i druge stvari, i s tim se slažem, ali to treba da se uradi tek tada kada se aktivira proizvodnja u Srbiji i kad se 134.000 zaposlenih ljudi u javnim preduzećimazbrine, jer će ostati bez posla, pored stope nezaposlenosti koja sada u Srbiji iznosi preko 30 odsto.Znači, to treba da se uradi onda kada oni budu mogli da nađu posao u novoj proizvodnji. Ako se to uradi ovako brzo, u rokovima koje nam vi postavljate, samo će više da se poveća stopa nezaposlenosti i smanji proizvodnja, čega se građani Srbije najviše boje. Nijedan problem od onih koje danas imamo - platni bilans, deficit, nezaposlenost, pad proizvodnje - ne može da se reši bez novih investicija. Pri tome, treba voditi računa oopasnostiod ubrzanja inflatorne spirale. Međutim, sadašnje vaše mere i fiskalna politika su toliko restriktivni da investicija od milijardu evra ne može nikako da poveća inflaciju više nego što je ona sada. Nacionalni investicioni plankojim se hvalite treba da proizilazi iz strategijedugoročnog privrednog razvoja, a o tome ne razmišljate, a s njom se treba opredeliti za najprofitabilnije privatne sektore, a potom se potpuno usmeriti ka razvoju tih sektora. Uostalom, pošto se pozivate stalno na tuđa iskustva, zašto se ne bi koristila iskustva, dosadašnja, visoko razvijenih privrednih zemalja i njihovih tržišta i zemalja koje su bile u tranziciji, kao i slična iskustva novoindustrijalizovanih zemalja iz perioda veoma brzog rasta iz 70-tih i 80-tih godina. Sve te zemlje su došle do liberalizacije spoljnotrgovinske razmene, izvršile privatizaciju, uklopile se u proces globalizacije. Ipak, one to nisu radile metodom šok terapije, otpuštajući s posla svoje građane. Njihova iskustva ukazuju na činjenicu da u periodu razvoja država ima veliku ulogu i treba da vodi, da odredi razvojnu makroekonomsku i spoljnotrgovinsku politiku, regulisanjem investicionih aktivnosti. Šta imamo sadau praksi? Gospodin Paja je malopre govorio kako se osećaju i kako posluju današnji privrednici u Srbiji, mali privrednici. Svako ko je imao kontakt sa vama, ne daj bože da mu pomeneš Mlađana Dinkića ili G17 plus, dobije nervni slom. Kada bi danas pitali privrednike da navedu pet najvećih problema koji tište srpska preduzeća, 95 odsto njih bi stavilo na prvo ili drugo mesto - stepen nenaplaćenih potraživanja od svojih kupaca, odnosno, to su problemi s održavanjem tekuće likvidnosti. U cilju rešavanjaproblema koji imaju, a svi znate da ga imaju, to je činjenica, svaka firma može da pokuša da uzme kredit od neke banke, dok banke svoje probleme nelikvidnostirešavaju uzimajući kredit od neke druge banke u zemlji i inostranstvu. Mogu da kažem da je ovakav lekopasniji od same bolesti, jer uzimanje nepovoljnih kredita, nama je svimapoznato kakvi su oni, nelikvidno preduzeće uvlači u još teže probleme, jer su kratkoročni bankarski krediti izuzetno skupi. Neki povoljni krediti postoje u državnim fondovima, ali ih je teško dobiti ako niste u milosti određenih ljudi, pre svega, Mlađana Dinkića i ostalih, to smo nekoliko puta dokazivali. Način da se to reši jeste da se napravi strategija i da se, konačno, novac koji ste uzeli od poreskih obveznikavrati njima. Imamo situacije kada lokalne samouprave mnogo više brinu, pokušavaju da izbegnu to nametnuto rešenje od strane države, pa osnivaju fondove. Meni je poznato, na primer, da ih ima u Kikindi, u Vršcu, iz koga dolazim, a to postoji, najverovatnije, i u drugim lokalnim sredinama. Oniiznose 15 do 60 miliona dinara i, zajedno sa bankama, pomažu malim privrednicima da dođu do kapitalasa kojim mogu nešto da rade, ali pod povoljnijim uslovima, a ne po uslovima banaka. To je jedan pokušaj. Takva rešenja treba da stimuliše država a ne lokalna samouprava. Nažalost, lokalne samouprave i privrednici su prepuštenisami sebi, mali privrednici, poljoprivrednici, na milost i nemilost države. To je stvarno stanje sada u Srbiji, to je činjenica. Vi možete da snimate nove dnevnike i ne znam koje sve novine da plaćate i šta već radite, ali činjenice govore drugačije i džaba vam sve što pokušavate da ulepšate. Ne možemo da kažemo da smo protiv investicionog nacionalnog programa, ali smo protiv toga daodređeni moćnici iz G17 plus dele pare po svom nahođenju svojim partijskim prijateljima, da asfaltiraju po nekoliko ulica u nekom gradu i nekom selu, a naša privreda stoji i grca. Gospodo, da ste to razumeli, vi biste verovatno to i doneli, zato ćete još dan-dva biti ovde i, hvala Bogu, nikad vas više nećemo videti.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. Razdeo 8 amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe SRS podneo sam sledeći amandman: « U članu 7. Razdeo 8. glava 8.2, funkcija 110 - ekonomska klasifikacija 511 "Zgrade i građevinski objekti", u koloni 6, iznos «308.500.000» zamenjuje se iznosom «642.382.000», a u koloni 8, iznos «341.842.472» zamenjuje se iznosom «675.724.472» dinara, a ekonomska klasifikacija 551 se briše.» Amandman se odnosi na razdeo u okviru Ministarstva finansija, a moram, radi građana Srbije, da iznesem šta predstavlja Ministarstvo finansija u okviru budžeta Republike Srbije, odnosno šta se finansira od strane svih građana Republike Srbije. To je jedan galimatijas, maltene pola Vlade Srbije, gledajući šta sve sačinjava i šta ulazi u Ministarstvo finansija. Pored Ministarstva finansija, sa ogromnim brojem zaposlenih, ministra, zamenika, pomoćnika, državnog sekretara, po Zakonu o državnoj upravi,u to ministarstvo ulazi i Uprava carina, Poreska uprava, Uprava za Trezor, Uprava za igre na sreću, Fond za mlade talente, Uprava za duvan, Uprava za sprečavanje pranja novca, Devizni inspektorat, Uprava za slobodne zone. Sve tosačinjava Ministarstvo finansija. Kad se sagleda pravo stanje u državi Srbiji kada su u pitanju finansije, kada su u pitanju ove oblasti koje pokrivaju određene uprave ili inspektorati, građani Srbije jasno mogu da vide ko je odgovoran za ovako haotično stanje u državi Srbiji. Kada se sagleda pokušaj da se kroz ovo ministarstvo, počev od samog ministarstva, Poreske uprave i Uprave carina, određena sredstva iz ovog nacionalnog investicionog fonda predvide za zgrade, poslovni prostor, za adaptacije, rekonstrukcije, za molersko-farbarske radove,kada se sve to sagleda kroz izmenu i dopunu Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, kao i nefinansijska imovina koja se finansira iz Nacionalnog investicionog plana, koja iznosi 33.031.890.000 dinara, logično je što sam predložio da se ova aproprijacija, ili stavka 551 briše sa tim iznosom 33.031.890.000 dinara. Naime, neshvatljivo je da Nacionalni investicioni plansadrži ove stavke i izdatke, a da nema predloga da se sredstva koja se, navodno, predviđaju za Nacionalni investicioni plan opredele za namene koje su mnogo bitnije za građane Srbije, za većinu građana koji su bez posla, za dobar deo kojiima socijalne potrebe. Da li je moguće da Vlada Republike Srbije i ministar finansija predlože da se za zaštitu porodice i dece, kroz ovu izmenu i dopunu budžeta za 2006. godinu, ukupno izdvoji nepunih 900 miliona dinara?! Rekao sam koji je ovde iznos predviđen za zgrade, poslovni prostor u okviru administracije Republike Srbije. Nema ovde ministra Dinkića da odgovori da li je pojeftinila nafta, ali bolje da je predložio seljacima da više ne oru njive, kao što govori ona sramna reklama Meridijan banke, gde Kraljević Marko,predstavljen kao srpski junak, kaže da je bolje da seljaci, ako imaju neki dinar,ulože to kod te banke, koju vode ljudi poput bivšeg ministra finansija, Dinkićevog prethodnika, Đelića, kao izvršnog direktora, i savetnika te banke Vlahovića. Preporučio bih Meridijan banci, a i ministru Dinkiću i Vladi Republike Srbije, da Meridijan banka vrati oteti poslovni prostor od preduzeća "Poljopromet" u Kraljevu, u kojem je bila robna kuća za snabdevanje seljaka semenskom robom, zaštitnim sredstvima, površine od 400 kvadrata, koji je uzet za bagatelnu cenu, i da to prepusti da to i dalje bude prostor gde će seljaci iz opštine Kraljevo moći da se snabdevaju onim što im je neophodno, da bi mogli da preživeova teška vremena, u koja su došli ne svojom krivicom nego zahvaljujući onoj prethodnoj vladi DOS i sada vladi demokratskog bloka. Kada je u pitanju drugi deo vezan za Nacionalni investicioni plan, ono što su govorili ovdeministri i još neki, za tih 2000projekata koji su, navodno, već stigli u Ministarstvo finansija, verovatno da ima nešto i iz opštine Kraljevo, ali to su projekti nekih mesnih zajednica. Međutim, da li zna ministar Dinkić, da li zna Vlada Republike Srbije da su saveti mesnih zajednica u opštini Kraljevonelegitimni, neregularni, nezakoniti već dve godine, jer nisu raspisani izbori, istekao je mandat tim savetima pre dve godine. Ni bivši predsednik opštine Kraljevo nije predložio SO Kraljevo da se raspišu ti izbori, niti predsednik koji je preuzeo funkciju, iz Nove Srbije, koga je Velja Ilić propagirao u januaru, februaru ove godine; već osam meseci ne raspisuju izbore za savete mesnih zajednica. To samo govori o ozbiljnosti svega ovoga što se događa oko ovog tzv. nacionalnog investicionog plana, čime pokušavaju da obmanu građane širom Srbije, i za ove lokalne izbore što slede u nedelju 1. oktobra, i za ovesto posto izvesne parlamentarne izbore za nekoliko meseci. Ali, neće se građani Srbije prevariti, prepoznali su pogubnost vlasti demokratskog bloka na čelu sa Vojislavom Koštunicom i svim njegovim ministrima, ovako kako rade i kako ponižavaju građane Srbije. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 7. Razdeo 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Belić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. Razdeo 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi ovim amandmanom samo tražimo da se u okviru stavke Rashoda izvrši preraspodela po ekonomskim klasifikacijama ili, da budem precizniji, da se ova ekonomska klasifikacija 621 uveća za skoro milijardu dinara. Sredstva bi se obezbedila u okviru istog razdela, u okviru ekonomske klasifikacije koja se odnosi na Nacionalni investicioni plan. To je klasifikacija 621, pardon, ne - 551. Zbog stenograma da znate, grešaka, zbog ovih sitnih brojeva, u okviru funkcije 180. O čemu se ovde radi? Znači, mi predlažemo da se u tekst u okviru obrazloženja ove ekonomske klasifikacije doda iznos od 425 miliona dinara, namenjenprivlačenju direktnih investicija radi podsticaja otvaranja novih radnih mesta i ujednačavanja razvoja. Iznos od 510 miliona dinara namenjen je kreditiranju izvoza. Mi za taj deo, to je otprilike 935 miliona dinara, za taj iznos smanjujemo sredstva Nacionalnog investicionog plana u okviru razdela koji se odnosi na Ministarstvo finansija. Deo sredstava je namenjen za stambeno kreditiranje, zatim za osiguranje stambenih kredita, kao i za Agenciju za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Mi smo ove pozicije birali, one se već nalaze u postojećem budžetu, on je na snazi, mada smo o svemu tomedali svoj sud prilikom donošenja Zakona o nacionalnoj korporaciji osiguranja stambenih kredita. Tada je bilo govora o tome koliko sredstava država ulaže kao osnivački kapital, i koliko sredstava plasira. Vi se sećate da je taj zakon jedanput ili dvaput bio menjan, pa je mogućnost plasiranja povećana na, čini mi se, šest puta veći iznos u odnosu na osnivački kapital. Ja sam možda pogrešio, možda nije šest puta, možda je tri puta, ali znam da je bila izmena i dopuna tog zakona. U praksi se pokazalo da su to pretežno sredstva namenjena za odabrane, ali mi danas imamoveliki problem u državi u tom smislu. Bilo bi dobro daljudi koji rade na Nacrtu ustava Srbije iskoriste neko iskustvo i odredbe Ustava Italije. To je verovatno jedan od retkih ustava u Evropi koji u odredbama o osnovnim ljudskim pravima, ili pravima i dužnostima čoveka, građana, ima odredbu da se garantuje i jemči svakom građaninu Italije pravo na stan. Sama ta formulacija ne dotiče nijedno pitanje svojine, ni kako se ona dobija, niti bilo šta drugo. Ona daje prostor državi da vodi stambenu politiku na način da, praktično, nijedna porodica ne bude bez stana. Kako će koristiti taj stan, to je već neko drugo pitanje koje će se regulisati naodgovarajući način. Mi imamo veliki broj građana, ili, da kažem, posebnu kategoriju građana koji rade u državnim službama iu institucijama državnih organa, koji su značajni za funkcionisanje države, azbog posla suprinuđeni da se sele, pa je većinanjih u situaciji da živi kao zakupac ili kao podstanar. Razlog je taj što država ne raspolaže stambenim fondom iz kojeg bi mogla da daje službene stanove na privremeno korišćenje dok je zaposleni u radnom odnosu, dok obavlja tu funkciju. Jer, složićete se sa mnom, nekada jeovo zanimanje bilo primamljivo zato što su ljudi znali da po statusu imaju rešeno stambeno pitanje. Onda je država imala stabilan razvoj i neku garanciju za ispunjavanje funkcije tog vojnog lica. Danas toga nema, imate vojna lica bez stanova, imate državne službenike bez stanova, pogotovo posle ove odluke Ustavnog suda kojomje jedna odredba Uredbe o rešavanju stambenih potreba zaposlenih u državnim službama stavljena van snage. Stvarno se postavlja pitanje kako ćete da rešavate taj problem, tim pre što stoji odredba da ukoliko se da stan - to je na određeno vreme do pet godina, a onda vežite mački o rep one stambene liste, jer dalji boravak u tom stanu u zakupnom odnosu zavisi od stava stambene komisije. Jedan je status dok je čovek u radnom odnosu, a drugi je kad je u fazi pripremanja za budući status penzionera. Ne bismo smeli da dozvolimo da ljudi iz državne službe odlaze u penziju a da nemaju rešeno stambeno pitanje. Onda se stvarno postavlja opravdano pitanje i sumnja -kako bi on to mogao da radi svoj posao ako treba da svoje relevantne problemerešava na drugi način. Ovde sam uzeo samo jedan problem gradnje i dodele stanova, odnosno rešavanja stambenih potreba građana, mada mi i dalje imamo neuporedivo veći broj stambenih jedinica od broja porodica. Ne znam sigurno da li je to jedan i po put ili dva puta više, ali znam da imamo više tih stambenih jedinica. Znači, imamo veliki broj građana bez rešenog stambenog pitanja, a ta ideja o otkupu stanova ili o finansiranjuizgradnje svog stana, da neko za iznos stanarine može da otkupljuje na rate stan,samo lepo zvuči. Ona je u praksi moguća samo za ove japije, kako ih mi zovemo, ove beskućnike, mada vidim da i njih otpuštaju, isteruju s posla, zato što su nestabilni. Mi moramo da imamo jasnu stambenu politiku. U potpunosti se slažem da tu treba da ima mnogo više elemenatatržišne ekonomije nego klasične socijale, ali mi verovatno imamo i neke stanove za rešavanje stambenih pitanjasocijalno nezbrinute porodice. Mi ne smemo da kažemo - baš nas briga, sada su se promenile okolnosti, da li živi u kartonskoj kutiji, da li je ovamo, da li je onamo. Taj deo nismo hteli da vam diramo u Predlogu budžeta, jer računamo da će valjdada se promeni i taj stav u praksi. U praksi je to otprilike tako da onaj ko je u finansijskoj mogućnosti, on može nekako da rešava pitanje, ukoliko jeblizak sa nekim ko raspolaže tim sredstvima, onda ga sigurno rešava, ako zapadne u neke male probleme, onda će gospodin ministar Dinkić da kaže, svima onima koji imaju manje od pet godina radnog staža - za 60 odsto će se povećatiplata. Sada smozatvorili ovu priču oko tih povećanja. Ako je tako, onda se stvarno postavlja pitanje zašto ne povećati plate zaposlenih kod privatnika i od njih uzimati porez? Zašto se ne izborite za striktno poštovanje kolektivnog ugovora u delu koji se odnosi na plate? Ne, vi mislite samo da je u pitanju neki interes. Na samom kraju, mi smo na ove pozicije koje se odnose na Nacionalni investicioni plan u okviru Ministarstva finansija prebacili, u jednom delu, oko 900 miliona dinara, na ove, ako mogu tako da kažem, namenski definisane pozicije, sjednim pozitivnim ciljem za koji želimo da se ostvari ovom preraspodelom sredstava. Mislim da nikakav problem nije da skupštinska većina prihvati ovaj amandman, jer se time ne remetistruktura budžeta, jer ne diramo prihode, već samo u okviru istog razdela preraspoređujemo neke rashode, usmeravamo sredstva ka nečemu što smatramo da je od primarnog značaja u ovom trenutku u odnosu na ono što je predložila Vlada u ovom rebalansu budžeta za 2006. godinu.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedavajući, gospodo iz Ministarstva finansija, dame i gospodo narodni poslanici, u vezi sa amandmanom gospodina Krasića, samo da kažem nekoliko stvari. Nacionalni investicioni plan, između ostalog, podrazumeva i izgradnju 400-500 stanova za državne činovnike. To ne može biti loše. Ono što jeste loše kao koncept u državi, to je da ne postoji trenutno pouzdan način da neko ko želi da formira porodicu, ili ko je formirao porodicu, a već je nekoliko godinabeskućnik, ko privatno stanuje, dođe do stana, jersve što bi mogao da uloži u nadgradnju sopstvene porodice, u obrazovanje, u standard,mora da plati kao stanarinu. Dakle, nijesistemski rešeno ovo pitanje. Kao što vidite, ovde niko ne pominje stanove za radnike. Može zvučati kao demagogija, ali to neka bude stvar procene onih koji ovo slušaju. Radnici su se dobrovoljno ovog prava odrekli glasajući za stranke čiji ovo nije koncept. Ističem više puta, nije moguće glasati za desničarske političke organizacije, a tražiti levičarska rešenja u zakonima. To je pitanje političke volje, koncepta, pitanje političkog konsenzusa itd. Ovde je postojala ideja da se preko kredita, preko stambene agencije ili na neki drugi način, omogući jednom broju ljudi da dobiju stan, ali to očigledno nije daleko odmaklo. Čak i ono što smo ranije zvali, prvo, stanovima solidarnosti, a onda stanovima iz Fonda solidarne stambene izgradnje, pošto to nije isto, jer se ovi otplaćuju, danas pokrivaju tzv. stambene agencije u lokalnim samoupravama. Moram da kažem da to veoma loše funkcioniše, ili nikako ne funkcioniše. Znači, ako stvarno želimo, vrlo sam ozbiljan, da pomognemo da neko formira porodicu i da njegova egzistencija ne bude ugrožena, onda bismo morali u vremenu koje dolazi da smislimo način kako da pomognemo ovim ljudima, jer čovek bez krova nad glavom nije čovek sa dostojanstvom. U situaciji da svaki put kad vam zaplače beba, ili kad neko nešto polomi u tuđem stanu, ili nešto slično, može neko da vam da otkaz, onda vi, praktično, nemate energije nizašto drugo osim za razmišljanje o pukom pribavljanju mogućnosti da negde prespavate sa porodicom. To jeste široka tema i velika priča i ne bi je pokrio ni ceo ovaj budžet, ni Nacionalni investicioni plan i program itd. Što se tiče ovoga o čemu je govorio gospodin Krasić, da je u Srbiji više stambenih jedinica nego porodica, to je tačno, ali, nažalost, nije moguće izvršiti nacionalizaciju, niti to iko ozbiljan predlaže. Još jednom da ponovim, već sam govorio o tome kada je bila rasprava u načelu, zaista se dogodilo da je, prilikom elementarne nepogode, poplave u Banatu, pre svega, u ovih nekoliko mesta koja sunajgore prošla, iz razloga koji meni nisu razumljivi nipoznati, neko napravio 25 kuća za nepostojeće ljude. Molim vas za podršku, ako ovaj parlament preživi ovo vanredno zasedanje, pa uđemo u redovno, kada se o dnevnom redu izjašnjava na samoj sednici,da formiramo jedan anketni odbor i ustanovim kako je bilo moguće da neko izgradi 25 kuća a da ne zna da ne postoji niko ko je na toj adresi ranije tamo živeo. Znači, to je faktičko stanje, te kuće danas postoje tamo. Biće mi zadovoljstvo, ako dobijem vašu podršku, da zajedno učestvujemo u radu tog anketnog odbora, jer se radi o velikim finansijskim sredstvima. Naravno, možemo useliti u te kuće ljude koji su raseljena lica, koji su izbeglice, interno raseljeni, socijalne slučajeve, to ništa nije sporno, samo je sporno kako je moguće da se u ozbiljnoj državi dogodi tako nešto. Znate, kad neko pravi najelementarniju građevinu u selu, on zna zašto je pravi. Dakle, tražićemo precizan odgovor na ovo pitanje, jer imam utisak da ovde nije bila dobra namera u pitanju, već nešto sasvim drugo. Da pojasnim, zbog građana Srbije koji gledaju ovaj prenos, radilo se o tome da neka lica, na časnu reč, kažu - "ja sam stvarno živeo u ovom selu, voda mi je odnela kuću, molim vas, napravite mi kuću", i Vlada Republike Srbije napravi kuću, i tako 25 puta. To nije normalno, to je potpuno neozbiljno, da ne kažem da ulazi u sferu krivične odgovornosti. Zahvaljujem. Biće prilike da podnesem ovo kao inicijativu na redovnom zasedanju i molio bih za vašu podršku.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. Razdeo 8, amandman je podnela narodni poslanik Gordan Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. Razdeo 9, amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. Razdeo 11, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.)
U članu 7. Razdeo 11, Funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451 govori o raspodeli sredstava Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Ovo je vrlo interesantan deorebalansa budžeta, s obzirom na činjenicu da se predstavnici Vlade, ne samo sada i ne samo kod ovog rebalansa, već tri godine hvale koliko su uložili u poljoprivredu, koliko se sredstava budžetom predviđa za poljoprivredu, pa se hvaletri puta većim poljoprivrednim budžetom, agrarnim budžetom, kako ga oni zovu. Sada ćemo, samo na ovom delu, a i kasnije, kroz ostale amandmane koji se odnose na ovaj razdeo, da pokažemo građanima Srbije kako se to Vlada Republike Srbije brine za poljoprivredu. Naravno, mi u SRS izražavamo sumnju kada je u pitanju raspolaganje sredstvima od straneMinistarstva poljoprivrede, i to ne samo sad, govorili smo to i ranije. Pre svega, to smogovorili u vreme kada je ministar poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva bila gospođa Dulić, koja je danas potpredsednik Vojislavu Koštunici u Vladi Republike Srbije, a tu sumnju produžavamo zato što je onaj ko je nasledio gospođu Dulić u Vladi, na mestu ministra poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva, čovek koji je bio njen vrlo blizak saradnik u Ministarstvu, čini mi se zamenik, vi to sada zove državni sekretar, koji je odmah po imenovanju na tu funkciju javnost obavestio da će on da nastavi tamo gde je gospođa Dulić stala. Ja to sa njihovog aspekta razumem, to su predstavnici iste političke partije, članovi iste vlade i potpuno je razumljivo da oni rade isto, odnosno da jedan nastavljatamo gde je stao drugi, ali to je razlog više da mi iz SRS ne verujemo u njihove dobre namere, zato što znamo ono što znaju građani Srbije. Uglavnom, mnogo toga saznajemo od građana Srbije. U poljoprivredi, ova vlada ivlade od 2000. godine nisu uradile ništa što bi seljacima, ljudima koji se bave proizvodnjom hrane, koji se bave poljoprivredom, na bilo koji način poboljšalo usloverada i života. Mnogo se pričalo i hvalilo kreditima za poljoprivrednike, a svi dobro znamo, više puta smo sa ovog mestagovorili o tome kako su se ti krediti delili, ko je dobijao te kredite, kome je neko trebalo da bude blizak da bi dobio kredit, u koju političku partiju je morao da se učlani seljak da bi dobio kredit. Ovde smo govorili i pokazivali dokaze o tome kako su neki bliski saradnici ministra Ivane Dulić, u to vreme ministra, dobijali nepovratne kredite, odnosno njihove firme. Gospodin koji je dobio taj kredit je danas poslanik u toj poslaničkoj grupi. Sve je to nešto o čemu smo mi, srpski radikali, javnost Srbije obaveštavali i obaveštavaćemo dalje. Sada bih da kažem nešto o ovom razdelu 11 i o ovom delu na koji smo podneli amandman. U delu budžeta za Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, u Razdelu 11 funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451, ta ekonomska klasifikacija znači subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama. Od strane Vlade Republike Srbije predložen je iznos od 10.557.746.000dinara, a mi predlažemo da se taj iznos zameni iznosom od 15.557.746.000 dinara. U koloni 8, koja predstavlja ukupna sredstva u ovom delu, predlažemoda se iznos od 10.716.684.778 dinara zameni iznosom od15.716. 684.778 dinara. Da bi javnost znala o čemu mi zapravo govorimo, to treba objasniti. Jer, kada se to pročita na ovaj način, ostaje nejasno, kao što ostane nejasno ljudima kojiprate rad ovog parlamenta, ili direktno odavde, ili preko medija,kada ministar finansija izađe, pa kadapročita neke velike cifre, pa onda još kaže za šta su te cifre, milijarde dinara, namenjene. Onda neko može da pomisli, evo, ova vlada stvarno vodi računa o narodu, o građanima Srbije. Mi dokazujemo da to nije tačno. Malo ću da prokomentarišem još neke od ovih ekonomskih klasifikacija u okviru ove funkcije i razdela, nešto što je interesantno javnosti Srbije. Juče je kolega Zoran Krasić rekao da ćemo danas ceo dan da obaveštavamo građane Srbije i da im objašnjavamo kako to vlada Vojislava Koštunice troši njihove pare, kako se to putuje, za koje pare, samo, naravno, ne znamo na kojim relacijama se putuje i sa kojim namerama i kakvi se poslovi završavaju na takvim putovanjima. U ovom razdelu imamo stalne troškove Ministarstva poljoprivrede, naravno, pre toga su plate, socijalni doprinosi, nadoknada u naturi, socijalna davanja zaposlenima, naknade za zaposlene, nagrade, bonusi i ostali rashodi. To je nešto što nismo komentarisali, jer neko ko je zaposlen u Ministarstvu poljoprivrede, ili bilo gde drugo, mora da prima platu, moraju da se plaćaju određeni doprinosi. Da li je to u onoj meri u kojoj bismo to radili i mi, srpski radikali, to je već stvar ove vlade iprocene građana Srbije. Vrlo brzo će građani Srbije da daju svoju ocenu o tome, već na narednim izborima. Interesantno je da pored svih ovih konkretnih stavki imamo i nešto što se zove stalni troškovi, što iznosi 13.952.000, to su sredstva iz budžeta. Onda imamo tu ukupna sredstva 19.302.000. Dakle, razlika od 5.350.000 dolazi odnekud. Ja bih volela da je tu ministar, da nam kaže odakle iko to ima interes, i kakav interes, da na ovaj način, uslovno rečeno,''pomaže našu poljoprivredu''. Zatim imamo i troškove putovanja, 6.500.000 su troškovi putovanja iz budžeta. Još odnekud se dobija 11.320.000, pa onda troškovi putovanja u okviru Ministarstva poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva iznose 17.820.000 dinara. Pitam i iznosim otvorenu sumnju, da ove troškove putovanja možda ne finansira firma «Monsato»? To je ona firma u koju redovno ulazi Ivana Dulić sa svojom prijateljicom Aleksandrom Makaj, odakleone uvoze i na volšeban način u našu proizvodnju unose genetski modifikovane organizme. Zaista nisam mogla da nađem nijedno drugo logično objašnjenje ko bi za troškove putovanja Ministarstvu poljoprivrede, odnosno, nekim ljudima iz tog ministarstva, dao tolike pare. Pored ovoga, imamo usluge po ugovoru, to košta 11.201.000 iz budžeta, pa onda opet odnekle 17.139.630 dinara – ukupno 28.340.630 dinara. Pored tih usluga po ugovoru, postoje još i neke specijalizovane usluge. Šta li je sad to – to zaista ne znam. To košta građane Srbije iz budžeta 2 miliona, pa onda odnekud još 3,5 miliona, pardon, specijalne usluge koštaju 3 miliona, pa još odnekud 3,5 miliona – ukupno 6,5 miliona dinara. Tu su tekuće popravke, održavanje itd. – to je 6.350.000, pa se odnekud dobija 7.400.000 – ukupno 13.750.000. To što samizrazila sumnju da je to moždafirma «Monsato», ili nekaslična, bilobi, naravno,vrlo loše, jer se još uvek borimo s tim genetski modifikovanim proizvodima, sojom, pre svega, koja je zasejana po poljima u Srbiji, i onda se sve novine obruše na tog tamo nekog poljoprivrednika, nekog seljaka koji je to zasejao, svi pišu o tome, a onda ministar, Ministarstvo, peru ruke. Oni nemaju pojma odakle je sad onaj seljak iz Šapcauvezao tu genetski modifikovanu soju, odnosno seme za tu soju. Niko neće da kaže da je to radila Ivana Dulić Marković. Ako su ova sredstva, ne sva, već ova koja kao ne idu direktno iz budžeta,dobijena, odnosno ako su klasifikovana iz nekih kredita, onda je to ponovo iz džepova građana Srbije. Ja sam rekla već, i ponavljam sada, da ministri i Vlada Republike Srbije nemaju pravo i ne smeju, kada raspodeljuju sredstva u budžetu Republike Srbije, da kažu - mi dajemo za poljoprivredu, mi dajemo za ovo, mi dajemo za ono. Oni ne daju ni za šta, to su pare građana Srbije. Ova srednja cifra koju sam čitala malopre takođe su pare građana Srbije, ukoliko se radi o kreditima, jeruzeti neki kredit da bi neko iz Ministarstva putovao,skoro 19 miliona dinara, to je zaista nedopustivo. Pri tom, ne znamo šta rade po tom belom svetu, šta su konkretno uradili da bi građani Srbije živeli bolje, odnosno šta su konkretno uradili, kada govorimo o Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, da naš seljak konačno počne da živi bolje. Ministar će verovatno doći oko 17 časova i 30 minuta dase predstavi građanimanekom unapred lepo pripremljenom pričom. Može da se hvali koliko god hoće, ali znaju ljudi kako žive, znaju seljaci da nikada nijedna vlast nije gora bila nego što je ova i, uopšte,ove vlasti od 2000. godine. Naravno, mi znamo da će građani to znati da cene. Dobila sam određenu dokumentaciju iz opštine Žabari, gde su izbori 1. oktobra, a tamo je, inače, na vlasti jedna vrlo čudna koalicija, neću sada da je pominjem, nećuda izazivam replike, jer želim da govorim principijelno. Radi se o tome da je tamo započeta izgradnja nekih bunara, Simićev bunar i Aleksandrovac, da su uzeti uzorci pijaće vode iz ovih bunara i da je, pod brojem 308, od Instituta za zaštitu zdravlja Srbije "dr Milan Jovanović-Batut", Centar za vode, dobijeno mišljenje da ne ispunjavaju uslove propisane Pravilnikom o higijenskoj ispravnosti vode za piće. Bez obzira na to, dakle, potpuno svesno i namerno, truju građane Žabara, a ovi poslovi se nastavljaju da bi se dobila određena sredstva iz budžeta, a krajnji cilj je, zapravo, izborna kampanja u opštini Žabari. Pošto i mi srpski radikali imamo izborne kampanje u svim opštinama gde se održavaju lokalni izbori, pozivam građane Gornjeg Milanovca i Leskovca da danas u 18 časova dođu u centar svojih gradova, da prisustvuju velikim mitinzima SRS i da tamo upoznaju ljude koji će njihovim parama na lokalnom nivou domaćinski upravljati, a ne ovako kako to radi Vlada Republike Srbije.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 7. Razdeo 11. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog u nizu amandmana ispred Poslaničke grupe SRS. Na osnovu podnetog izveštaja ministra iz poznate poslaničke grupe G16 minus, videli smo da nam je podneo Nacionalni investicioni plan, plan u kome je glavna stavka ili glavna priča suficit i zbog toga sada imamo tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Podneo sam amandman, kako rekoše kolege iz vladajuće koalicije - vi iz Radikalne stranke, kada je rebalans budžeta, uvek uvećavate stavke. Normalno da ćemo uvećavati stavke, zato što vi non-stop ponavljate kako je suficit, kako je negde 15,5 milijardi suficita u budžetu, pa je logično dami iz domena poljoprivrede posebnovodimo računa o poljoprivredi. Tako predlažem da se u članu 7. Razdeo 11. funkcija 420, ekonomska klasifikacija 511 – «Zgrade i građevinski objekti», u koloni 6, iznos od 9.000.000 dinara zameniiznosom od 1.283.798.000, a u koloni 8, iznos od 9.000.000 zamenjuje se iznosom od 1.283.798.000. Iznos od 1.274.798.000 dinara namenjen je za rekonstrukciju i izgradnju kapitalnih objekata u poljoprivredi, a sredstva će biti trošena po posebnom programu Vlade Republike Srbije, na čelu sa G16 minus. Prema tome, da bude potpunije ovaj nacionalni investicioni plan ima jednupozitivnu osobinu -teško će mi biti da nabrojim sve negativnosti koje su se desile u Ministarstvu od kako je ova vlada, na čelu sa, prvo, ministrom Ivanom Dulić-Marković, pa onda i Goranom Kneževićem. Krenuću sa kratkoročnim i dugoročnim kreditima. Kao član Odbora za poljoprivredu,ne mogu a da se ne dotaknem njih, iz prostog razlogašto smo imali onu poznatu priču iz Ministarstva poljoprivrede o registraciji poljoprivrednih gazdinstava, zato što nam je u interesu, zato što to traži Evropa itd. I, normalno, zdušno poljoprivrednici to prihvatiše. S obzirom na to da imamo 750.000 poljoprivrednih gazdinstava u Srbiji, negde oko 200.000 ih je registrovano. Još niko nije došao do tačne cifre ko je dobio kratkoročne kredite, kao nidugoročne,ko ih je dobio, po imenu i prezimenu, a zanepovratne kredite ni do sada nismo dobijali. Pokušavali smo, ne jednom, nego na svakoj sednici Odbora za poljoprivredu, kojim predsedava dr Mašić iz redova SRS, čiji sam i ja član, da dođemo do imena i prezimena onih koji su dobili kratkoročne i dugoročne kredite, nepovratne kredite, međutim, do njih nismo došli. Došli smo do interesantne dokumentacije, do onoga što se do sada toliko puta tražilo, a to jedokumentacija o gospodinu Saši Vitoševiću, koji je dobio 13,5 miliona dinara kredita, da vidimo samo u šta je uložio te pare. Odgovor je dokument koji smo dobili, igrom slučaja, od nekoga iz Vlade. Od novembra2004. godine do 1. novembra 2005. godine, Uprava za veterinu je odobrila uvoz ukupno 2.485 steonih junica poreklom iz Holandije, Nemačke i Austrije. Zahteve za uvoz je podnelo deset različitih pravnih lica i do sada je realizovalo uvoz ukupno 2.175 grla, koja su smeštena u 114 lokacija u registrovanim objektima. Prema saznanjima Uprave za veterinu, na čelu sa dr Krnjajićem, gospodin Saša Vitošević, član G16 minus,predstavnik je manjinskog vlasnika firme koja je dobila kredit od 13,5 miliona, firme "Velvet farm" Mašinska bb, Čurug. Navedena firma je realizovala uvoz od 297 steonih junica poreklom iz Nemačke i one su smeštene u objektu "Velvet farm" Livade bb, Čurug. Karantin za prvu realizovanu pošiljku od 132 steone junice je završen, dok je za drugu pošiljku od 165 junica karantin tek započet i dijagnostička ispitivanja su u toku. Kaže se da je tokom dijagnostičkih ispitivanja u laboratoriji Naučnog instituta za veterinarstvo Novi Sad, za vreme karantina, za oko deset grla utvrđenasumnja na kju groznicu, kojaje opasna i za ljude. Ponovo je izvršeno uzorkovanje krvi i provera superanaliza u laboratorijama tim i tim, Novog Sada, normalno, i Fakulteta medicine iz Beograda, Katedre za zarazne bolesti. Ponovnim ispitivanjem uzorka krvi od grla sumnjivih na kju groznicu, nađen je i ustanovljen pozitivan uzorak. Evo, gospodo, dobiju oni, lepo, iz Ministarstva poljoprivrede, njihovi članovi G16 minus, kredit, upotrebe ga za uvoz zaraženih junica, koje posle odu u štale poljoprivrednih proizvođača, a što je najgore, oni za junicu plate, recimo, 1.000 evra, a onom jadnom individualnom poljoprivrednom proizvođaču je prodaju za 1.500, čimeudvostručuju taj kredit, a vraćaju ga kad ga vrate. Ima tu još nešto što je nejasno kada je reč o Upravi za veterinu. Svake godine se pravi poseban program mera za zdravstvenu zaštitu u naseljenim mestima gde suveterinarske stanice, a prioriteti bi trebalo da budu oni kojiimaju najstručnije ljude u tim veterinarskim stanicama i najorganizovanije, koji se nalaze, bukvalno, u svakom naseljenom mestu 24 časa. Tako nešto ne sprovodi doktor Krnjajić. Evo jednog primera iz mesta Velemir. Program mera zdravstvene zaštite dobila je veterinarska stanica «Palma veterine» iz Zrenjanina, a ne dobija veterinarska stanica «Veto spas» iz Velemira koja je tamo, bukvalno, svih 24 časa. Znači, onaj koji se nalazi tamo i 24 časa spasava životinje, on dodeljuje program, mislim na doktora Krnjajića, toj «Palma veterini» iz Zrenjanina, a ne dodeljuje ga nekome ko je 24 časa u Velemiru, koji ima i svoju veterinarsku stanicu, pod nazivom «Veto spas». Ima tu još dostanepravilnosti. Ponovo postavljam poslaničko pitanje, gospodine Mihailoviću. Ja sam pre, recimo, tri meseca postavio poslaničko pitanje. Naime, u Fondu za razvoj poljoprivrede postoji deo za sisteme za navodnjavanje i izdvojeno je 180 miliona dinara. Tih 180 miliona dinara dobila su tri subjekta, kako smo obavešteni kao članovi Odbora. Postavio sam pitanje koja su ta tri subjekta koja su dobila tri puta po 60 miliona, a i sada postavljam pitanje, koja su ta ti subjekta koja su dobila po 60 miliona? Zar nije logičnije da dobiju njih 60 po tri miliona nego da tri subjekta dobiju po 60 miliona? Ako se kredit uzme na pet godina, gleda se period od godinu dana, taj subjekt mora godišnje da vraća 15 miliona dinara. To je još jedna od niza nepravilnosti koje se dešavaju i koje se prenose iz jednog ministarstva na narod koji, a posebno zemljoradnici, loše stoji. Ja moram da kažem, s obzirom na to da dolazim sa terena, a kao što znate, bavim se poljoprivredom, to mi je otac ostavio,da ono što obećavate narodu nastojte da ispunite. Obećali ste da ćete vratiti pare za dizel koji je utrošen. Prema tome, Ministarstvo, tj. ministar iz G16 minus bi trebalo da povede računa posebno o odeljku 420 - o Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, da sa ovom zemljoradniku omogući da živi normalno, da zna koja mu je cena pšenice, da zna koja mu je cena suncokreta, da zna koja mu je cena soje. Jedino što on zna jeste da ima premiju za uljanu repicu i da ima premiju za seme bundeve. Sve drugo je na grbači zemljoradnika, ionako iznurenog od onih silnih sankcija, a posebno sada, od potreba koje,saginjući se ovde, iznosimo Evropskoj uniji. Prema tome, gospodo, svi amandmani podneti ispred Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke su sigurno u cilju boljeg raspoređivanja sredstava po klasifikacijama, jer ovim kako je sada dato jedni dobijaju više, jedni manje, a uglavnom dobijaju oni koji su članovi G17.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Prekidamo današnji rad. Nastavak je u 15 časova i 10 minuta i na redu je amandman na član 7. Razdeo 11. koji je podneo narodni poslanik Zoran Mašić.
Nastavljamo popodnevni rad sednice. Pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda, Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti. Na član 7. razdeo 11. amandman je podneo Zoran Mašić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić. Dužan sam da vam dam obaveštenje po članu 85. stav 1-6. Danas ćemo raditi do završetka rasprave u pojedinostima, a posle toga ćemo odrediti čas i dan glasanja, verovatno će to biti odmah u nastavku i, takođe, do završetka ove sednice, a to znači do završetka glasanja, odlaže se početak sednice koja je bila zakazana danas za 12, pa ćemo, pretpostavljam, u toku večeri sve završiti, ako budemo dovoljno efikasni. Izvolite, gospodine Mašiću i hvala vam na strpljenju.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 7. razdeo 11. funkcija 420, da se posle ekonomske klasifikacije 512 doda nova ekonomska klasifikacija 543; u koloni 6 da se stavi iznos od 641.750.000 dinara, u koloni 8 da se stavi iznos 641.750.000 dinara. U obrazloženju ovog amandmana najveći deo svoje rasprave imaću vezano zaNacionalni investicioni plan u poljoprivredi i kroz to dati svoje i viđenje poslanika SRS na predlog Nacionalnog investicionog plana za oblast poljoprivrede. Odmah na početku želim da kažem da u odnosu na ukupnu medijsku promociju i prezentaciju Vlade, a pre svega ministra finansija, u proteklih dve do tri nedelje, može se shvatiti da se značajna sredstva izdvajaju i za oblast poljoprivrede iz ovog nacionalnog investicionog plana. Ako se pogleda ta cifra koja je planirana, ona je fakat u iznosu od nekih 74 miliona evra ili preračunato u dinare negde oko sedam milijardi i 714 dinara. To je otprilike za nekih 20 do 25% više nego što je protekle dve godine u budžetu odvajano za subvencioniranje, tj. pre svega kreditiranje poljoprivredne proizvodnje i sa tog aspekta se može reći da to i nisu tako mala i beznačajna sredstva. Međutim, ako se pogleda ukupno učešće poljoprivrede u tim sredstvima, koja su namenjena za Nacionalni investicioni plan, onda se može videti da su to skromna sredstva, negde 4,42%. Svakako stanje u našoj poljoprivrednoj proizvodnji, kao jednoj od najznačajnijih privrednih grana, i dalje je dosta teško, i naša poljoprivreda još nije ni iz daleka revitalizovana, ni dostigla nivo, obim i kvalitet proizvodnje kakav je imala devedesetih ili početkom 90, 91, 92. godine. Zbog svih problema koji su zadesili našu zemlju poljoprivreda je bila i najdirektnije pogođena i došla u teško stanje. S druge strane, obezbedila je prehranu stanovništva i lakše podnošenje svih tegoba koje je naš narod imao prethodnih godina. Ali, upravo u odnosu na ukupno stanje u poljoprivredi, mislim da je trebalo u većem procentu iz ovog ukupnog fonda sredstava izdvojiti za poljoprivrednu proizvodnju i time još više pomoći naše poljoprivredne proizvođače da revitalizuju tu proizvodnju i da postanemo mnogo konkurentniji na svetskom tržištu sa našom poljoprivredom i poljoprivrednim proizvodima. Ako se dublje pogleda šta još u okviru Nacionalnog investicionog plana, kako su ta sredstva i za koje namene raspoređena, i pogotovo u ove dve godine kako se deli, onda se stvarno sa osnovom može postaviti sumnja da je dobrim delom ovo napravljeno kao marketinška kampanja, najverovatnije pred nove izbore u Republici Srbiji, i da se kroz ovaj nacionalni investicioni plan u poljoprivredi žele pridobiti određeni poljoprivredni proizvođači za ovakav projekat. Međutim, nadam se, nakon ovih obrazloženja koje budem dao ovde za govornicom, može se shvatiti koliko je u suštini predlagač ozbiljno i odgovorno predložio ova sredstva i načine i postupke trošenja. Oblasti u koje treba da se ova sredstva investiraju su izgradnja i opremanje laboratorije za kontrolu kvaliteta mleka. Ako se sećamo, mi ovde koji sedimo već blizu tri godine u parlamentu, u dva navrata su plan i program u Ministarstvu poljoprivrede bili predlozi budžeta za kontrolu i unapređenje kvaliteta mleka i svake godine upravo kod rebalansa budžeta ta sredstva su poništavana, potirana. Ovaj put ona se definitivno nalaze, s tim da su planirana iz ovog nacionalnog investicionog plana tek za 2007. godinu i to u iznosu od 2.798.000 evra ili 237 miliona dinara. Mislim da će proizvođači mleka biti zadovoljni s tim, ali sa druge strane ako pogledamo da je većina mlekara privatizovana i da je njihov prevashodni cilj da imaju kvalitetno mleko kao sirovinu, onda bi bilo logično da mlekare same finansiraju nabavku te opreme, ne iz sredstava poreznika naših građana da se izdvaja ovaj iznos, odnosno da se nabavi oprema koja će omogućiti kvalitetno praćenje mleka kao proizvoda, utvrđivanje njegovog kvaliteta i samim tim dalje plaćanje te proizvodnje prema utvrđenom kvalitetu. Dalje, oblast za investiranje je- subvencioniranje kredita za modernizaciju opreme u poljoprivredi; podsticaj za ruralni razvoj, zatim šumarstvo i investicije u urgentne vodoprivredne projekte. U suštini, ovaj amandman se najvećim delom odnosi na ovu petu oblast investiranja. Suštinski, mi predlažemo da ostane samo ta peta oblast, upravo zbog nerealne raspodele tih sredstava u suštini se anulira, ali ako se sve to realizuje što je planirano ove, a naročito sledeće godine - sigurno će to biti značajnija sredstva za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Na nekoliko primera ću pokazati koliko je ipak predlagač ovoga neozbiljno postupao i prema nama narodnim poslanicima, i prema potencijalnim korisnicima ovih sredstava. U oblasti subvencionisanja kredita za modernizaciju poljoprivrede, tu postoji izgradnja novih farmi, za koju je planirano da se utroše sredstva od dva miliona 976.000 evra ili 252 miliona dinara da se realizuje do kraja ove godine. Molim vas, danas je 28. septembar i to znači da mi imamo samo još oktobar, novembar i decembar do kraja ove poslovne godine, a već u decembru se završava građevinska sezona. Da li stvarno neko misli da će ovaj iznos od 252 miliona dinara biti utrošen za izgradnju novih farmi, pogotovu što je za sledeću godinu planirano samo 238 hiljada evra. Slažem se da mogu ta sredstva i prebacivati, ali zašto onda ovako nerealno da se iskazuju sredstva da se troše u ovoj godini u odnosu na sledeću godinu, kada će se najverovatnije primarno realizovati i trošiti sredstava u sledećoj godini. Dalje, izgradnja skladišnih kapaciteta. Planirano je 1.893.000 evra ili 160 miliona dinara, opet većim delom u ovoj godini, a iduće 1.250.000 evra. To je ipak mnogo manje za sledeću godinu nego za ovu. Još je eklatantniji primer u oblasti podsticaja za ruralni razvoj. Mi, pogotovo u SRS, smatramo da naša država treba najviše u narednom periodu u oblasti poljoprivrede da investira upravo u ruralni razvoj, jer su naša sela devastirana. Sve veći broj seoskih domaćinstva ima zastarelu mehanizaciju. Upravo značajnije treba investirati u sve infrastrukture, u seoska domaćinstva, pre svega za unapređenje proizvodnje i plasmana proizvoda, za jačanje seoske infrastrukture, elektrifikacije ili poboljšanja elektrifikacije, izgradnje vodovoda, kanalizacije i svega što značajno poboljšava život na selu. Zatim, zaštita životne sredine. Recimo ona u ovom nacionalnom investicionom programu nije ni planirana u oblasti ruralnog razvoja. U okviru podsticaja za ruralni razvoj je i izgradnja i popravka, odnosno uređenje atarskih puteva. Molim vas, u ovoj godini planirano je da se realizuje iznos od tri miliona i 48.000 evra ili 259 miliona dinara, a sledeće godine gotovo duplo manje. Pa, kako se može sada, kada počinje berba kukuruza i sve ostalo, vršiti izgradnja, popravka i uređenje atarskih puteva. Znači nešto nesuvislo ili neko ko stvarno nema veze sa poljoprivredom je nešto ovako predlagao. Bilo bi poštenije ili od ukupnog iznosa planiranog za to jedan za jedan kvartal, mada se neki poslovi ne mogu realizovati u ovoj godini. Tako da sa osnovom nam dajete šlagvort da kritikujemo ono što ovde nama prezentirate da ćete realizovati i objektivno stavljamo u sumnju da je to samo markentiška prezentacija. Isto tako izgradnja i dogradnja vodovodne mreže, sa iznosom u ovoj godini od 3,119 miliona evra ili izgradnja kanalizacione mreže sa iznosom 3,155 miliona evra, a u idućoj godini je planirano samo po dva miliona. To je takođe nemoguće realizovati i bespotrebno je to tako prezentirano. Smatramo da ako su data obećanja građanima da su u ovoj državi stvorena sredstva za investiranja u sve sfere i oblasti privrede, samim tim i u poljoprivredu, da će se ona i realizovati. Svakako će to imati koristi za državu, za naš narod i građane, ali kod predlaganja tražimo stvarno da to bude realno i životno planirano i realizovano. Ono što želim posebno da iskažem, što se tiče agrarnog budžeta, a što je sve ove godine, i ovde su neke moje stranačke kolege to podvlačile, a želim ponovo da podvučem, da su davani krediti za podsticaj razvoja poljoprivredne proizvodnje u prethodnom periodu, u prethodne dve godine po tom osnovu dato preko 10 milijardi dinara, opet naših poreskih obveznika i građana Republike Srbije. To su sredstva iz budžeta Republike. Data su kao srednjoročni krediti za nabavku mehanizacije, repromaterijala, zasnivanje novih zasada, podizanje plastenika itd. Ta sredstva su davana na pet godina, sa grejs periodom od godine do tri godine. Dobar deo tih sredstava je počeo da se vraća, kao i oni kratkoročni krediti koji su davani na godinu dana. Mi nigde nemamo u poziciji budžeta, ni u bilo kojoj drugoj poziciji evidentirano kako se ta sredstva vraćaju u budžet, gde se evidentiraju i koliko ih je. Od tih 10 milijardi trebalo bi do sada da bude vraćena milijardadinara, a negde da to bude prikazano. Ta sredstva se daju preko poslovnih banaka. Poslovne banke u ukupnim odobrenim sredstvima učestvuju samo sa 10% i 10% je Garancijski fond, znači 80% su to budžetska sredstva, koja su davana preko banaka. Banke dobijaju ta sredstva nazad, one treba ponovo da ih vraćaju u budžet nekim sistemom i mehanizmom. To nama treba da se prezentira. Mi nemamo nikakve informacije o tome, niti poljoprivredni proizvođači, i krajnje je vreme, to je pitanje i za Ministarstvo finansija - da prikaže koliko je od do sada datih sredstava za podsticaj razvoja poljoprivrede vraćeno u budžet Republike Srbije. S obzirom da je isteklo vreme, zahvaljujem vama i predsedniku na pažnji.
Hvala, gospodine Mašiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7, razdele 11, 12, 15, 23 i 24, amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Zoran Tanasijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 11. podneo je amandman narodni poslanik Rajko Baralić. Predstavnici predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Neko želi reč? Izvolite, gospodine Baraliću.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče, uvažena gospođo iz Ministarstva finansija, kolege narodni poslanici, važno je pitanje koje tretira ovaj amandman, više puta sam o tome ovde govorio. Za vas koji niste iz Moravičkog okruga i Zlatiborskog okruga, ovo nije dovoljno poznata stvar, ali nema veze, ipak Nacionalni investicioni program, kako god ga ko doživljava, jeste istorijska šansa za mnoge segmente u Srbiji. Sistem vodosnabdevanja je jedan od najvažnijih segmenata u svakoj državi i ovo bi bila prilika, onako kako razumem plasiranje ovako kvalitetnih finansijskih sredstava, da se pomogne da se završi Regionalni vodosistem "Rzav", koji koristi danas 350 hiljada stanovnika, pet opština Moravičkog i Zlatiborskog okruga. Predložio sam po sledećoj dinamici, u 2006. godini 500 miliona, u 2007. godini 1,2 milijarde evra, dakle predložio sam 10 miliona evra. To je moj amandman, to su velike pare. U ovaj sistem je do sada uloženo 137 miliona dolara. On je u eksploataciji od 1993. godine, završena je njegova prva faza, sada se voda zahvata iz živog toka. Dakle, u Arilju je neophodno izgraditi na profilu Svračkova zemljanu branu, koja košta 70 miliona evra. Objekat je do sada finansiran iz sedam izvora: budžetska sredstva, vodoprivreda, elektroprivreda, komunalne naknade, samodoprinos i posebna sredstva. Finansiralo ga je pet opština i država Srbija. Sada je njegov kapacitet 1.200 litara vode u sekundi, u drugoj fazi bi to bilo 2.400 litara vode u sekundi i bilo bi moguće u potpunosti da se do 2070. godine reši trajni problem vodosnabdevanja ovih pet opština, Kraljeva i nekih drugih, tako da bi sistem Lopatnica-Studenica bio hladna rezerva u Kraljevu i služio samo prilikom tehničkog ispadanja možda da nadomesti ono što ovaj sistem može da obezbedi. Podsećam vas da je u vreme kada je budžet opštine Čačak bio 2,5 miliona maraka, opština Čačak za sistem "Rzav" izdvajala je 500 (poslanik rekao:miliona) hiljada (ispravka na intervenciju predsednika) maraka godišnje, danas je budžet opštine Čačak 21.700.000 evra, a za sistem "Rzav" ne izdvaja se nijedan evro. Ovim amandmanom sam želeo da se dobro zamisle lokalne samouprave u ovih pet opština, da procene da li je dobro stati na pola puta i da li je zaista sistem "Rzav" toliko nevažan investicioni zahvat i projekat u ovih pet opština, da 11 poslanika iz ovih opština ovde nisu imali snage da predlože nešto ovako i da vrše vlast u lokalnim samoupravama koje ovde sada navodim. O ovom pitanju ćemo raspravljati ne u nekoj jalovoj izbornoj kampanji, raspravljaćemo kada se suočimo sa onim šta jeste suština političkog delovanja parlamentarnih stranaka i narodnih poslanika u parlamentu. Država Srbija je do sada u ovaj projekat, od 137 miliona dolara, uložila 119. To su izvanredna finansijska sredstva. Podsećam da ništa slično ne postoji u Srbiji, ne postoji u jugoistočnoj Evropi. Voda se tretira hlorom, ozonom, nekoliko desetina sati putuje jedna kap vode od Arilja do Gornjeg Milanovca, ovi stanovnici imaju pravo da očekuju da od 1,5 milijardi evra od Nacionalnog investicionog programa dobiju 10 miliona za ono što su uradili pre više od 20 godina i što može služiti kao primer svima. Oštro se suprotstavljam ideji da se sredstva iz Nacionalnog investicionog programa, koja su po obimu i kvalitetu bez konkurencije, uz svo uvažavanje razloga i argumenata koje je Vlada ponudila, troše za ona pitanja koja se mogu rešavati iz budžeta lokalne samouprave ili iz redovnih sredstava određenih ministarstava. Nažalost, u knjizi koja je ovde odštampana, sistem "Rzav" nije ni ubrojan u regionalne vodosisteme i zapanjen sam time. Ako neko iz Ministarstva vodoprivrede, šumarstva i poljoprivrede ne zna da to postoji, mora da ode da vidi. Sadašnji je ministar, gospodin Živkov, lučanski zet, njegova supruga je rođena u jednoj od opština koja koristi sistem "Rzav", morao je tamo otići makar jednom, pa su mu morali reći odakle piju vodu. U ovom trenutku iz Čačka u Vladi Republike Srbije sedi jedan potpredsednik i jedan ministar. Dakle, potpredsednik Vlade je nekada živeo u Čačku i do juče je Ivana Dulić-Marković bila ministar ovog ministarstva o kojem ovde govorim. Velimir Ilić je ministar kapitalnih investicija. Ništa ne liči u Srbiji na kapitalniju investiciju od "Rzava". U ovoj skupštini sedi nekoliko poslanika Nove Srbije, među kojima i predsednik opštine Čačak i generalni sekretar Nove Srbije, i on je iz Čačka, sede poslanici svih parlamentarnih stranaka, osim Demokratske, koja nije neka stranka, pa iz Čačku već dva mandata nema ni jednog poslanika. Pitanje je veoma ozbiljno. Počinjemo neke nove sisteme, izdvajamo kvalitetna sredstva za stvari koje se mogu na drugi način finansirati. Znam da je nekima to teško da čuju. Znam da je nekima teško da razumeju da je bilo moguće 1993. godine pustiti sistem "Rzav", kada je trebalo 850 hiljada maraka da se konzerviraju radovi ili 2,5 miliona maraka da se sistem pusti u eksploataciju. Znam da to jeste teško, ali to je ostvareno. Od 96. godine do danas nije uložen ni jedan dinar u drugu fazu sistema „Rzav“. Nacionalno odgovorna politika, odgovorna politika lokalnih samouprava, treba da obezbedi da se ovakvi projekti zaokruže i da onda odlazimo i rešavamo pitanja slična u drugim regijama, da se ne vraćamo više na početak. Molim vas da u danu za glasanje ovaj amandman podržite. Posebno molim narodne poslanike iz ovih pet opština, njih je ovde 11. Veoma ću precizno iščitavati listing sa tog glasanja. Ne pretim, upozoravam ih sada kad još imaju šansu da kažu da jesu iz Čačka, Gornjeg Milanovca, Lučana, Požege ili Arilja, i da se njihove stranke, pre svega kada je ovo pitanje, nazivaju Čačak, Lučani, Požega, Gornji Milanovac, Arilje, i da stave stranački interes u drugi plan, a da se opredele i glasaju za ovo što jeste važno pitanje za 350.000 stanovnika ove dve regije. To je moja ideja. O ovome sam govorio više puta i kada su bili drugi ministri finansija i drugi ministri poljoprivrede. Nažalost, to se do sada nije dogodilo. Nadam se da hoće i završavam time. Još 1954. godine akademik Miladin Pećinar napravio je idejni projekat ovog sistema. U trećoj fazi ovaj sistem treba da prihvati vode Uvca i sa 16 kubika vode u sekundi da podigne nivo priobalja u kvalitetu vode u regijama kroz koje protiče Zapadna Morava, a osam kubika u sekundi da dođe u Beograd čiste vode. To je suština, to je ostvarljivo, to je moguće da se desi u narednih 10 godina, sa otprilike 200 miliona evra investicija. Beograd je bez vode, Kraljevo je bez vode. Politika jeste veština mogućeg, ali teško će jedan parlament, to neću doživeti, biti u prilici da ikad više razgovara o 1,5 milijardi evra sredstava koja treba da se podele za dobrobit države na ovaj način kao što je sada zamišljeno. To je suština. Još jednom molim sve stranke i sve narodne poslanike da stisnu dugme i da se opredele za ovo, od ovoga se niko neće postideti, naprotiv. Hvala vam lepo.
Samo molim da proverite stenogram, mislim da će ući težak lapsus kada je reč o onom delu budžeta iz opštine koja je dala. Proverite samo da ne bi bilo da je od 2,5 miliona izdvajano 500 miliona; 500 hiljada, to je između 50. Dakle, jedna petina budžeta redovno je izdvajana. Shvatio sam da je to lapsus, ali da se to ne bi provuklo. Hvala vam. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala vam. Član 7. razdeo 13, amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije, tako što sam predložio: "U članu 7. razdeo 13, funkcija 440, ekonomska klasifikacija 512, mašine i oprema, u koloni šest iznos 800.000 zamenjuje se iznosom od 2.840.646.000; u koloni 8, iznos 800.000 zamenjuje se iznosom od 2.843.640.000 dinara. Deo sredstava ove aproprijacije, u iznosu od 2.864.000 dinara namenjenih za izgradnju gasovoda, skladišta za gas, distributivnih mreža u pojedinim opštinama i gradovima, povećanja energetske efikasnosti, izgradnja bušotina, termomineralnih voda, a sredstva će biti trošena po posebnom programu Vlade Republike Srbije. U funkciji 440, ekonomska klasifikacija 551 briše se.“ Dakle, ova sredstva na koja se odnosi ovaj moj amandman, odnosno raspodela ovih sredstava namenjena su Ministarstvu rudarstva i energetike. Kao što vidite, radi se o značajnom povećanju ovih sredstava, ako bi se usvojio ovaj moj amandman, što bi bilo vrlo značajno, s obzirom da bi se ova sredstva uložila u gasifikaciju, izgradnju skladišta za gas i distributivnih mreža, a posebno u gradovima i u lokalu gde njih nema, a verujem da u celoj Vojvodini, a i Srbiji, a posebno i Vojvodina odakle dolazim nema, gde gasifikacija praktično nije ni počela da se radi. Ono što bih hteo da kažem i da poručim građanima Srbije jeste da je tzv. nacionalni investicioni fond velika izmišljotina i prevara aktuelnog ministra Dinkića. On je isključivo namenjen u marketinške svrhe, i za promociju njegove stranke i njegovog ministarstva, jer nema tu ni pravih investicija niti baš bilo kakvih investicija. On, dakle, vara građane Srbije, možemo slobodno reći, i to klasičnom prevarom, zamenom teza, gde on u stvari planove i programe Ministarstva, vezane za tekuće i investiciono održavanje objekata i kapitalne investicije koje su do sada postojale po današnjem Zakonu o budžetu, naziva Nacionalnim investicionim planom, ali samo, kao što sam rekao, u formi kojom on želi da propagira svoju stranku. Ali, nadam se da će, kao i srpski radikali, i građani Srbije prepoznati ovu prevaru Mlađana Dinkića. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? Izvolite, gospodin Ilić. Oprostite, samo da dam informaciju, da ponovim, gospodine Periću. Informacija glasi, radićemo da završetka rasprave u pojedinostima, potom ćemo pristupiti glasanju, pa ćemo onda, jer pomeren je početak sednice koja je bila zakazana za 12,00 časova, pristupiti njoj. Izvinjavam se gospodinu Radiši Iliću. On je inače iz kraja gde se zna pesma "šarala varala, šećera mu davala". Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik SRS, gospodin Božidar Koprivica, podneo je amandman koji se odnosi na razdeo 13, gde su opredeljena sredstva Ministarstvu rudarstva i energetike. Radikali su oduvek isticali kakvi su to vajni eksperti iz G17 plus, a pokazali su se upravo posle 5. oktobra 2000. godine. Evo vam najsvežijeg primera. U ovom izdanju, kako bih rekao, Braće Grim iz G17 plus, a zove se Nacionalni investicioni plan, na strani 79, koja se odnosi na sektorski investicioni plan iz oblasti energetike, stoji nešto što me dovodi u situaciju da pomislim da su stručnjaci iz fabrika cementa, Holcim, Lafarž i kosjerićkom „Titanu“, prave neznalice. Ovde je neki vaš ekspert proračunao baš za industriju cementa, to se vidi u tabeli, da je ušteda u energetici, i to baš po pitanju zamene uglja gasom, od 8 do 10%. E pa, gospodo eksperti u ostavci, želim da vam kažem, ali mogli ste da se raspitate kod Nemanje Kolesara, nekadašnjeg vašeg partnera u DOS-ovskoj vlasti, koji je optužen za mito i korupciju u visini negde oko dva miliona i 300.00 dolara, da se u Holcimu, to je nekadašnja fabrika Novi Popovac kod Paraćina, ugalj koristi kao energent umesto gasa od 2003. godine. Takva je situacija isto i u Lafaržu, dok se u Titanu kombinuje petrol-koks i mazut. Prema tome obmanuli ste javnosti i eksperte su pokazali na ovom jednostavnom i prostom primeru da nisu u pravu. Hvala vam.
Da li još neko želi o istom amandmanu? (Ne.) Hvala vam. Na član 7. razdeo 14. izvolite amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Bore Kutić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 7. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, u kome predlažem brisanje razdela 14, funkcija 440. Naime, o čemu se tu radi? Znamo da je SRS programski orijentisana protiv osnivanje agencija za sve i svašta, zato što je to skup i malo efikasan deo državnog aparata. Ni jedna do sada agencija nije u svom radu dala očekivane rezultate, pa je potrebno izdvajati budžetska sredstva za rad za nešto što nije efikasno u praksi. Zato sam podneo ovaj amandman, da se znači razdeo 14, funkcija 440, briše iz Predloga ponuđenog zakona. Dalje, ovde u samom razdelu 14. funkcija 440 mogu se videti određene nelogičnosti, pa je u ekonomskoj klasifikaciji 411 predviđeno za plate i dodatke zaposlenih 1.200.000 dinara, dok je za troškove putovanja predviđeno dva miliona. Stvarno ne vidim nikakvu logiku da će neko potrošiti za putovanja više nego što je isplaćeno za plate. Zamislimo građane mog Srbobrana, gde na jednog zaposlenog imamo trojicu na tržištu rada, kada pročitaju da će dvoje zaposlenih, jer se da zaključiti da ovde najverovatnije dvoje radi u agenciji, potrošiti na putne troškove preko dva miliona dinara. Kada se to pretvori u evre, to je negde preko 25.000 evra. Kada se to pretvori u neke litre benzina, možemo zaključiti da će dnevno trošiti 60 litara benzina ova agencija koja nije dala nikakve rezultate u praksi. Zato bih, ako smo imalo domaćini, a verujem da jesmo kod svojih kuća, pozvao sve poslanike da u danu za glasanje podrže ovaj amandman i da ovakav predlog ne prođe. Hvala vam.
Hvala vama, gospodine Kutiću. Po članu 225. stav 1. molim vas, konsultujte Informator, imate detaljno sve podatke, pa i podatke koji, nažalost, potvrđuju ovo što ste vi rekli, da se dešava situacija da se nekada više troši na jednu vrstu nego na drugu. Da li još neko želi reč ovim povodom? (Ne.) Na član 7. Razdeo 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. Razdeo 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Stekao sam utisak da ste ovo malo ubrzali, predsedniče, ali dobro. Gospodin Aleksandar Đorđević je podneo amandman u ime SRS i amandmanom je obuhvatio član 7, pošto je on stvarno veliki, obuhvata sve razdele, obuhvatio je razdeo 18. funkcija 410, a to je u okviru Ministarstva trgovine, turizma i usluga. Šta se predlaže amandmanom? Da se posle EK 483 doda nova EK 511 "Zgrade i građevinski objekti" i da se iznos od 961.000.000 predvidi, a da se u EK 512 "Mašine i oprema" iznos od 21.000.000 zameni iznosom od 187.000.000, te da se EK 551 briše. To samo na prvi pogled deluje malo komplikovano za shvatanje, ali u suštini se svodi na ugradnju ovog dela, koji ste vi predvideli kao Nacionalni investicioni plan, u nešto što bi trebalo da budu redovne aktivnosti ovog budžetskog korisnika sredstava. Mi na taj način potenciramo onaj naš stav da razvoj nije sporadična pojava, koja se dešava u zavisnosti od toga da li je država bila uspešna u prodaji, u privatizaciji, ne ulazimo kako je došlo do te uspešnosti, već da sredstva za razvoj moraju da budu stalno predviđena. Na taj način pokazujemo da ovo, čime se maše kao Nacionalni investicioni plan, u stvari je nešto što su kapitalni projekti koji su u nadležnosti države, i ona ima obavezu da i opremi ministarstva da mogu da rade i da završavaju svoje poslove, ali takođe i da utiču na druge aktivnosti koje su značajne za državne funkcije. Sada je možda prilika da ponovim ono što sam jutros pričao. Ne može Ministarstvo trgovine i turizma da organizuje savetovanje na Kopaoniku i da tamo poziva funkcionere SPO. Šta misle građani Srbije o SPO i o Vuku Draškoviću, oni su to rekli na izborima. Ne možete, samo zbog toga što je ministar trgovine i turizma iz SPO-a, da u okviru redovnih edukativnih aktivnosti inspektorata za turizam, da kroz te troškove provlači maltene sednicu glavnog odbora svoje stranke, pa poziva predsednike izvršnih odbora svoje stranke, pa funkcionere, o državnom trošku. Neka slobodno oni to organizuju gde žele. Neka to organizuju u Subotici, na Paliću. Ako je to sa njihovim sredstvima, to je sve normalno, u redu, ali je nemoguće da se pod plaštom državne funkcije, državne aktivnosti prikriva čisto stranačka aktivnost. Kakve veze sa turizmom ima sekretar opštinskog odbora SPO, ovo malo što je još ostalo? Nema nikakve veze. Ne znam zašto bi građani Republike Srbije plaćali to, a oni plaćaju, bez obzira da li su poreski obveznici ili nisu, oni to plaćaju svakodnevno, kroz porez na dodatu vrednost, kroz porez na imovinu, kroz sve ove druge obaveze koje im se nameću, za koje se oni baš mnogo ne pitaju. Da vam samo skrenem pažnju da u okviru tog ministarstva, troškovi putovanja iznose 15 miliona dinara, pa se u okviru tog ministarstva nalazi i ova direkcija, tu su osam miliona i nešto putni troškovi. Da li su to samo putni troškovi za službu ili nešto drugo, ne znam, ali sudeći po izveštajima RTS-a, prilično putuju neki iz tog ministarstva, a to njihovo putovanje gotovo da nema ama baš nikakve veze sa aktivnostima ministarstava. Nisam sitničar, samo skrećem pažnju da je deset puta veći budžet u 2006. u odnosu na 2000. godinu. To je interesantna stvar. Verovatno deset puta treba da bude bolje. Kada bi 10 puta bilo bolje, verovatno ne bih sa ove govornice mogao da pričam ovo što pričam. Da je dva puta bolje, verovatno bih pričao sa velikim oprezom, a verovatno bi onaj ko brani budžet izneo neku argumentaciju i neke dokaze da je makar dva puta bolje nego što je bilo. Ne iznosi se ta argumentacija, već se, naprosto, Vlada brani ćutanjem ili pregovaranjem unutar Vlade. Vidite i sami koliko se ova situacija te koalicione Vlade odražava na funkcionisanje i na javne finansije. Samo da vas podsetim, pre dve i više godine sam odavde upozorio, kada ste formirali Vladu, da ste se isparcelisali po ministarstvima, po strankama. U tom ministarstvu ta stranka je božija stranka, Opus dei u tom ministarstvu. Tako imate gde je dijaspora, tu drugi ne mogu; gde je trgovina, drugi ne mogu; gde su finansije, ne sme ni da pomisle neki; gde je policija, nema pristupa drugima. Ušo ovaj neki generalni inspektor, nešto malo da pravi galamu. Ko treba da kontroliše namensko korišćenje budžetskih sredstava? Kako će vrana vrani oči da vadi, što bi rekli naši građani? Vrana vrani oči ne vadi. Nama se sve predstavlja, prvo virtuelni suficit, gde je data poruka "znam da sam dužan", ali onda ide kao Bora Kostić iz, čini mi se, one Inos štedionice: "ima da vrnem kad gi obrnem". To kaže Mlađan Dinkić. "Vratićemo građanima, ispunićemo obaveze"! Kada? "Kad mi odlučimo da to treba da bude"! Ima viška para. "Šta ima veze što ima viška para, uložićemo ih u Nacionalni investicioni plan". To je isto. Zadužili ste se kod banke, nećete da vraćate kredit, nego kad zaradite, pa ćete onda da krenete sa vraćanjem. Šta će biti sa hipotekom u međuvremenu, ne interesuje ih, ni ovu vladu ne interesuje hipoteka koju oni imaju prema građanima. To je ta metaforična hipoteka. Zato smo i podneli ovaj amandman, da ukažemo na ove probleme koji postoje, da Nacionalni investicioni plan je jedna predizborna fatamorgana. Ali, kao što sam mogao da primetim ovih dana, ta fatamorgana nekako bledi jer se bliži 1. oktobar, ne 5. oktobar nego 1. oktobar. Petog oktobra će da slave neke nevladine organizacije, ali kako će imati smelosti da slave kada je 1. oktobra potonuo 5. oktobar. Ostale su samo štetne posledice, i to teške štetne posledice. Pošto očigledno mi nemamo neki veliki uticaj u Narodnoj skupštini da ubedimo, moć ubeđivanja nam je slaba, koristim priliku da skrenem pažnju građanima da se oni sami ubede, da se orijentišu u vremenu i prostoru, ide vreme izbora. Evo, u Leskovcu će sada biti jedan dobar miting, čuće se tamo. I u Gornjem Milanovcu uskoro će biti lokalnih izbora. To što je započelo asfaltiranje nekog sokaka, znajte, važi samo do ponedeljka. Može da važi i za sledećih 15 dana, ukoliko kandidat jedne od vladinih stranaka ide u drugi krug. Ukoliko ne ide u drugi krug, ima da povadi i onaj asfalt što su u međuvremenu asfaltirali, u znak protesta i mržnje. Na osnovu čega se to zaključuje? Na osnovu svake ekonomske klasifikacije u rebalansu budžeta Republike Srbije za 2006. godinu. Nemoralno je da brani budžet onaj ko već u ponedeljak neće sedeti u Vladi. Svakako da vam je to jasno. Verovatno je nemoralno da se kandiduje za neku veliku koaliciju, pošto Mladić neće biti isporučen nikada. Kako da budu u vladi nove demokratske stranke, sa starim ministrom i starom strankom, a Mladić nije isporučen, a neće biti isporučen. Svi znate da neće biti isporučen. A 2. i 3. vam dolazi velika sestra, Karla del Ponte. Sa čim ćete pred Karlu, sa skalpom ministra i G17 plus? To nije nikakva satisfakcija za Evropsku uniju. Verujte, nikakva. Samo da vas podsetim, to sam vam pričao i pre dve i po godine. Niste me slušali, glasali ste na sve moguće načine, i rukama i nogama, da se to održi. Veliki Voja uspeo da se okupi nešto što ne može da se okupi. Evo, vidite i sami, došlo vreme da se rastajemo. Kratko je trajalo. Realno je da ćete da se sećate i da to često pominjete, ali je došao trenutak za rastanak. Videli ste i sami, sami ste napisali svoj rastanak.
Molim vas nastavite, imate još tri minuta.
Pričao sam ovo o G17 plus, nisam, predsedniče, o vama pričao. Vi ste počasni predsednik.
Zahvaljujem.
Ne, ne, gospodine predsedniče, obraćam se Vladi i strankama koje sačinjavaju Vladu i čiji se koncept, smisao i način života vidi u ovoj debeloj knjizi, koja je vrlo temeljno obradila sve pozicije, ali je u svađi sa onim prethodnim knjigama, sa istim nazivom, samo sa različitim brojevima. Ovo je moralo da se desi. Samo neiskusni nisu to videli prvog dana da će to ovako da se završi. Ovi koji su malo duže u politici, koji su sve ovo progurali, znali su da je ovo neminovni put. Ovo je put bez povratka. Ne želim da Srbija bude na putu bez povratka. Zato sam izlazio ovih dana i opet ću da izlazim da građani shvate. Vama je potpuno jasno, ali građani treba da shvate šta ste radili, kako ste radili, zašto ste radili i koja je rupa na sviraljki bio građanin Republike Srbije u odnosu na ovu vladu i kako je ova vlada doživljavala građane Republike Srbije, i kako ih je ponižavala na svakom koraku, ne birajući sredstva. To je tema za razmišljanje.
Izvinite, molim vas, zbog nesporazuma i u znak izvinjenja potvrđujem kompliment koji zaslužujete, dakle, gospodine Krasiću, svedočim da i latinski podjednako dobro tumačite i razumete kao i engleski jezik. Hvala vam. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdeo 20. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 22. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 22. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću. Izvinjavam se što se mi, malo stariji ljudi, malo šalimo. Izvolite.
Dame i gospodo, opšti utisak koji se može steći kada se pročita i prostudira ovo što je poslanicima uručeno ovih dana, a što je danas na dnevnom redu, može se sažeti u jednoj rečenici: država Srbija je i dalje država apsurda. Jer na osnovu ovoga sledi zaključak da niti ima u svetu siromašnijeg naroda niti bogatije države. Draža u kojoj narod bukvalno gladuje ima budžetski suficit i ima 1,6 milijardi evra za tzv. kapitalne investicije. Centralna tema ovog našeg višednevnog zasedanja jeste ova knjiga, koju smo dobili ovih dana, koja po formi i suštini liči i podseća na diplomski, ili eventualno magistarski rad. Knjiga kojom je ministar finansija pokušao da obmane Srbiju, odnosno pokušava i dalje, sve do glasanja. U ovoj knjizi, koja nosi prilično ambiciozni naslov, ''Nacionalni investicioni plan'', gospodin Dinkić pokušava da ubedi građane Srbije da država ima dovoljno sredstava da u narednih nekoliko meseci ili u nekoliko godina Srbiju izmeni iz osnova. Da Srbija ima dovoljno sredstava, dovoljno moći, da se u narednih nekoliko godina, naravno pod vodstvom Mlađana Dinkića i verovatno Vlade u ovom istom sastavu, iz temelja promeni i da postane neka nova, bogatija i uređenija država. Pokušaću da malo polemišem sa ovim dokumentom, mada on zaslužuje mnogo više vremena od ovih 15 minuta, koliko imamo na raspolaganju. Naime, već na prvoj strani, uz fotografiju dotičnog ministra, stoji da je Srbija u 2006. godini ostvarila višak privatizacionih prihoda i budžetski suficit u ukupnom iznosu od preko 2,1 milijardu evra. To je preko 160 milijardi dinara. Podvlačim, stoji višak prihoda, znači to je višak u odnosu na ono što je ministar finansija planirao budžetom za 2006. godinu. Ako je to višak, onda se postavlja logično pitanje zašto mi u rebalansu budžeta govorimo samo o trideset i nekoliko novih milijardi dinara. Šta je sa ostalih 130 ili više milijardi dinara, koje su ostvarene privatizacijom kao višak prihoda u ovoj godini? Gde je to sakriveno, zašto to nije prikazano u ovom rebalansu budžeta? Kada smo već kod privatizacije, moram kratko da se udaljim od ove centralne teme i da upoznam prisutne poslanike, ali možda važnije i javnost Srbije, mada su poslanici SRS ranije ukazivali na pogubnost privatizacije po modelu koji je DOS uveo dolaskom na vlast 2001. godine, a ova vlada preuzela i nastavila da radi na isti način, jer lično mislim da je ta privatizacija strašnija od svake izdaje zemlje i da su njene posledice pogubnije po građane Srbije od izdaje zemlje. Imam ovde materijal koji je vezan za preduzeće "Hidrotehnika-Hidroenergetika" iz Beograda. Povodom privatizacije, koja je izvršena 2003. godine, verovatno neki od poslanika znaju za ovaj materijal, možda imaju kod sebe isto to, pa ću postaviti njima, ali i nadležnim organima pitanje, zašto se ovo ne rešava, ne razrešava i zašto državni organi ne poštuju propise koji su na snazi. Naime, ovo preduzeće je na javnoj aukciji kupio konzorcijum, po uslovima koji su tamo postignuti i na zakonski rok od šest godina. Međutim, zbog nepoštovanja ugovornih obaveza, Agencija za privatizaciju je pokrenula spor pred Trgovinskim sudom za raskid ugovora i isti je raskinut 2005. godine kod Trgovinskog suda u Beogradu, a zatim je ta presuda potvrđena kod Višeg trgovinskog suda. U međuvremenu, konzorcijum je sredstvima koja su u međuvremenu pristizala od radova u inostranstvu emitovao akcije, i to dva puta, i tim akcijama je izvršio dokapitalizaciju preduzeća. Raskidanjem ugovora između Agencije i konzorcijuma, sve radnje koje je konzorcijum preduzeo u međuvremenu postale su ništave. Međutim, iako je Agencija pokušala da ubedi nadležne državne organe da se presude Trgovinskog suda, i osnovnog i Višeg, sprovedu, Centralni registar nije ovu obavezu ispunio, odnosno nije postupio po presudi, tako se i dalje u Centralnom registru ovaj konzorcijum vodi kao vlasnik određenog broja akcija, čime je vlasništvo države svedeno ili smanjeno na nekih 38% umesto 70% kapitala, koliko bi trebalo da bude u posedu države posle poništenja ugovora. Da ne širim priču oko ovoga, postavljam samo pitanje nadležnim organima, od agencije do Centralnog registra, kako mogu da dva državna organa različito tumače isti propis i zašto se odluka, odnosno presuda Višeg i Trgovinskog suda ne sprovede i ne poništi druga emisija akcija, odnosno zašto se država ne obešteti i ne vrati državi vlasništvo 80% kapitala u ovom preduzeću. Vratiću se na ovo kapitalno delo ministra Dinkića. Već sam rekao da postoji jedan problem u startu, ako se radi o višku od 160 milijardi dinara, a u rebalansu se prikazuje samo 30, znači pitanje je šta je sa ostalim 130, zašto nisu ovde prikazane, gde se kriju i za šta se čuvaju. U ovom delu gospodin Dinkić govori o ravnomernom razvoju Republike, odnosno o tome da je Vlada navodno imala strategiju razvoja Srbije pred sobom, pa je na osnovu te strategije pokušala da ova sredstva, koja je opredelila za investicije u Srbiji, rasporedi ravnomerno po svim regionima, kako bi se te razlike u razvijenosti pojedinih područja smanjile. Na strani 11. postoji jedna tabela u kojoj stoji da je za region zapadne Srbije, iz kojeg dolazim, namenjeno 162 evra po stanovniku. Prvo pitanje,, koje se može postaviti ovde, jeste ta strategija na koju se ovde poziva, gde je, da li uopšte postoji, a tvrdim da ne postoji. Ako možda negde i postoji u nekoj ili nečijoj fioci, zašto nije u ovom parlamentu pred poslanicima Skupštine Srbije. Već pet godina ovde se priča o raznoraznim strategijama, od strategije razvoja Srbije, preko strategije razvoja poljoprivrede, energetike i drugih oblasti, a mi smo od svih tih strateških dokumenata videli, kao poslanici koji bi trebalo da se izjasne o tim dokumentima strateškim, samo strategiju razvoja energetike do 2015. godine. Nijedan drugi strateški dokument nije stigao u ovu skupštinu. Ovakav plan investicija, sa 1.600.000.000 evra, mora da se bazira, da se zasniva na jednom strateškom dokumentu koji se zove strategija razvoja Republike Srbije. Mi od Prostornog plana Republike Srbije, koji je donet 1995. godine, nikakav sličan dokument nismo videli i ne znam na osnovu čega i ko je procenio koji su to strateški projekti za Srbiju. Što se tiče zapadne Srbije, reći ću samo par rečenica o opštini Bajina Bašta, koja pripada Zlatiborskom okrugu, koji je po ovoj studiji nerazvijen, i kojoj je trebalo da pripadne, po ovoj računici, prema broju stanovnika, blizu 5.000.000 evra. Bajina Bašta će na osnovu ovog dokumenta dobiti oko 750.000 evra investicija ili, preciznije rečeno, dobiće umesto 162 evra po stanovniku samo 25 evra po glavi stanovnika. Sada postavljam pitanje, verovatno ministar zna odgovor ali nije tu, da li je problem u ministru i ministarstvu koje je odlučivalo o ovome ili Vladi, ili je problem u nosiocima vlasti u lokalnoj samoupravi Bajina Bašta, koji možda nisu dostavili projekte po konkursu za ovaj nacionalni plan. Neshvatljivo je da se Nacionalni investicioni plan donosi na osnovu projekata lokalnih samouprava, pojedinaca, udruženja građana, nevladinih organizacija itd. Oni mogu biti predlagači projekata, treba da budu, ali Vlada mora da ima taj strateški dokument, na osnovu kojeg će izvršiti valorizaciju svih projekata i na osnovu koga će odrediti i utvrditi prioritete za ulaganja. Takođe, ministar Dinkić je u svom ekspozeu govorio i o načinu praćenja ovih projekata, realizacije projekata, odnosno o načinu ustupanja pojedinih radova izvođača, odnosno o javnim nabavkama, pa je rekao, doslovce, da će po prikupljanju ponuda, kada se ponude otvore, onda ona najniža ponuda biti osnovica za nekakvu licitaciju, na koju će pozvati sve učesnike i onda pred TV kamerama izabrati najpovoljnijeg, znači još jeftinijeg od one najniže ponude. Pažljivo sam pročitao ovo i na strani 36, 37, 38 se govori o tome, a nigde se ne pominje ova televizijska licitacija pred TV kamerama. Da li je to samo ministar u svojoj glavi zamislio, ne znam, ali to nije u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama, a možda kao ideja nije loše. Ali, ako je dobro i ako će se to primeniti ovde, zašto se ne unese u Zakon o javnim nabavkama, pa to da bude pravilo za sve javne nabavke u Srbije, a ne da Zakon o javnim nabavkama bude samo pokriće za korupciju na svim nivoima u Srbiji. I, što se tiče i samog amandmana, pošto je vreme pri kraju, par rečenica i o njemu, podneo sam amandman na razdeo 22, koji se odnosi na Ministarstvo nauke i zaštite životne sredine, i ono što je po nama apsurdno ovde, za mašine i opremu je predviđeno 1.200.000 dinara. Pitam vas, da li je moguće da se za osnovna istraživanja u Srbiji za sve naučne discipline, za nabavku neophodne opreme, izdvoji samo milion dinara? Da li je to dovoljno i da li se sa tim može govoriti o naučnim istraživanjima? Bez istraživanja nema nauke, a bez nauke nema ni razvoja jednog društva. Zato smo mi predložili da se ova cifra promeni, da se poveća za nekih milijardu i po dinara, i molim poslanike da u danu za glasanje prihvate ovaj amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Što se tiče po Poslovnika, izvinjavam se ostalima koji su reagovali, a ja nisam reagovao kada je bio u pitanju politički stiplčez ovde, kada budu trčali sledeći krug, ništa ne brinite, kada budu tu biće opomenuti, i novčano ako treba. Na član 7. razdeo 22. amandman je podneo Nikola Lalić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Izvolite, gospodine Laliću.
Dame i gospodo poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 7, razdeo 22, funkcija 560 da se briše. To sam podneo iz sledećih razloga. Mi u suštini i ne znamo koliko agencija imamo, većina smatram da to ne zna, a i čime se te agencije bave, pošto imamo osnovane agencije maltene za sve i svašta. Reda radi napomenuću neke, imamo Agenciju za energetsku saglasnost, pa Agenciju za duvan, Agenciju za reciklažu, strana ulaganja, razvoj lokalne samouprave, antidoping i tako dalje. Ali, interesantna je Agencija za finansiranje stečajnih upravnika, pa je interesantno i šta se uopšte tu dešava, a podsećam vas samo da smo pre jedno mesec dana u sredstvima javnog informisanja uspeli da pročitamo da jedan od stečajnih upravnika traži nadoknadu – verovatno neki ekspert i ne znamo u koliko firmi je bio stečajni upravnik – negde oko 600.000 evra. Gledajući ove cifre mislim da treba zaista da razmislimo šta rade ove agencije. Nadalje bih hteo samo da napomenem usput Agenciju za privatizaciju, gde faktički sve ono što treba da se rešava u većini slučajeva rešavaju članovi Vlade ili ministri. Imamo očiti primer, samo da vas podsetim šta se tu desilo, i slučaj Labus, koji rešava problem privatizacije iz svog kreveta i iz svoje kuće. S druge strane, kada sve ovo uzmemo u obzir, imate jedan problem, gde prosveta traži povećanje ličnih dohodaka, gde je problem prisutan očito u našem društvu. Imamo nerešene probleme u zdravstvu, o kojima je govorio naš kolega iz Radikalne stranke. Takođe, imate problem kod penzionera, koji se žale da im penzije nisu usklađene. Imate višak radnika u vojsci, koji više ne znaju čiji su, šta su i šta treba da čine sutra. Ti naši oficiri su toliko dali ovome društvu da ih je školovala država, da su mnogi doprineli za to što su se školovali u ovoj našoj državi, a danas se više ne zna čiji su, da li pripadaju Crnoj Gori ili pripadaju Republici Srbiji. Imate nerešene probleme, već deset godinaimamo izbeglice u kolektivnim centrima. Zamislite kako se ti ljudi osećaju, gde su i unuci, i dede, i bake, svi zajedno u jednom zajedničkom kupatilu. To više nema ni u vojsci, ni na Divljem zapadu, ali nažalost to se kod nas sve dešava. Usput rečeno, ovim rebalansom budžeta predviđeno je za mlade talente nekih 900 miliona dinara. Uporedite ovu cifru, šta nam to predstavljaju ti mladi talenti, odnosno faktički kroz ovaj vid ne predstavljaju ništa, ako ćemo se ovako prema njima ponašati, ako ćemo ovako mala sredstva izdvojiti za njihovo školovanje. Kada imamo sve ovo u vidu što sam predočio i imamo činjenicu da vlast kaže – ekonomska situacijaje u zemlji stabilna i dobra, ostvaren je suficit, što znači da država nije pravilno rasporedila sredstva. Otkuda da se ostvari ovoliko veliki suficit, s jedne strane, a s druge strane da postoje ovi problemi o kojima sam malopre govorio. Zašto sam podneo amandman da se briše ovaj član? Smatram da ova Agencija za zaštitu životne sredine ne treba da postoji, jer iznad svake od ovih agencija postoje i ministarstva i fondovi. Primera radi, već imamo Ministarstvo nauke i zaštite životne sredine, pa imamo Upravu za zaštitu životne sredine, pa imamo Fond za zaštitu životne sredine. Otprilike u rebalansu budžeta je predviđeno za njih da troše oko 6,5 milijardi dinara. Kada imate sve ovo u vidu, onda se pitam da li ćete sutra glasati za ovaj predlog koji sam dao, da se ova agencija briše, jer faktički ona ne treba da postoji? Hvala vam.
Hvala vama, gospodine Laliću. Da li ima još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdeo 23. amandman je podneo Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, razdeo 23. člana 7. Predloga o rebalansu budžeta odnosi se na Ministarstvo prosvete i sporta, i ovo je po mnogo čemu zaista interesantna tema i svakako je potrebno radi javnosti da se kažu neke stvari vezane za funkcionisanje ovog ministarstva i ministra Slobodana Vuksanovića. Prvo, želim upoznam javnost sa nečim što je Slobodan Vuksanović uradio na početku ove školske godine, kada je u jedan bioskop u Beogradu doveo 4.000 učenika osnovnih i srednjih škola, dolazak je bio obavezan, da gledaju film "Gde cveta limun žuti". Karte za taj film sva deca morala su da plate po 50 dinara, znači 4.000 dece, i sva deca koja nisu iz užeg centra Beograda, morali su da dođu prevozom, koji su platili 100 dinara. Na promociji tog filma pojavio se ministar Vuksanović i, verovali ili ne, deca su ga izviždala, gađala praznim flašama, a da bi nekako spasao sebe pred 4.000 učenika, Slobodan Vuksanović je rekao - samo vi pogledajte ovaj film, nećete nadoknađivati nastavu, na ime onoga što budete videli danas u ovom bioskopu biće vam smanjeni časovi istorije za 10 časova, i to iz oblasti Prvog svetskog rata. Tako Slobodan Vuksanović vaspitava decu u Srbiji, a takođe imam obavezu da vam prenesem, a više radi javnosti, da su na promociji tog filma bili takvi neredi, da su profesori jedva uspeli da drže koliko-toliko stvari pod kontrolom. Ta deca nisu bila zainteresovana da gledaju taj film. Tamo se unosio i alkohol, nije bilo nijednog jedinog policajca, letele su flaše na sve strane, deca su skakala po stolicama i sve to naočigled ministra Vuksanovića. Dalje, šta je interesantno vezano za ono o čemu nam ministar Vuksanović ovako svakodnevno sa malih ekrana govori kada se obraća javnosti, odnosi se na učeničke ekskurzije. I onda se zaklinje Slobodan Vuksanović da više neće moći bilo koja agencija da vozi učenike na ekskurzije, da će da se raspisuju tenderi, da će to sve da bude legalno, da više neće biti nikakvih poslova ispod žita itd, a pravo stanje je takvo da i dalje samo određene agencije, govorim sada za Beograd, sigurna sam da je tako i u ostalim delovima Srbije, u Srbiji vodi učenike na ekskurzije, da se te zatvorene koverte, koje se pojavljuju na tenderu, otvaraju bez prisustva predstavnika agencije koja je konkurisala, i da se otvaraju i dogovaraju isključivo sa jednim delom saveta roditelja i direktora škole. I da je i dalje prisutno, ono što je godinama prisutno, da se direktori na račun roditelja ugrađuju u te ekskurzije, tako što direktori vode članove svojih porodica na te ekskurzije, tako što dobijaju dnevnice, onolike koliko se dogovore sa agencijom koja obavlja te ekskurzije. Opet ponavljam, sve to na teret roditelja, koji naravno imaju dobru volju i nameru da svojoj deci priušte te ekskurzije, ali nažalost način na koji se to radi sada u školama, podtzv. demokratskomvlašću, više je nego kriminalno. Dalje, ministar prosvete dobro zna da je u školama u Srbiji preko 80% direktora iz lopovskog žutog preduzeća i on to zdušno podržava, pa smo imali i jedan interesantan primer. Po zakonu znate da su lokalne samouprave obavezne da za školske odbore predlože za svaku školu određen broj ljudi sa teritorije te lokalne samouprave na kojoj se škola nalazi, pa je onda Nenad Bogdanović od opštine Zemun tražio da se dostavi spisak za taj školski odbor za sve škole na teritoriji opštine Zemun i kada je Opštinsko veće, u dogovoru sa predsednikom opštine, gospođom Gordanom Pop-Lazić i nadležnom komisijom u opštini, dostavilo taj spisak Gradskoj skupštini, onda se samo na sednici Gradske skupštine pojavio neki potpuno novi spisak, gde nije bilo nikog život od onih koje je predložila opština Zemun, odnosno lokalna samouprava. O tome je upoznat ministar Vuksanović, ali naravno pošto on ne zna do kada je bio sa žutima i kada će ponovo da pređe kod njih, on je to u dogovoru sa svojim prijateljem Bogdanovićem zataškao. Jedan dan su jedne ili dvoje novina objavile nekih pet redaka o tome i to je bilo sve vezano za nepoštovanje zakona, odnosno za zloupotrebu zakona u školama na teritoriji opštine Zemun. Ministar Vuksanović voli da priča o modernim školama, o kompjuterizovanim školama, voli da priča o jednom čudu, a to su škole na francuskom i engleskomjeziku usred Srbije. Naravno, nemamo mi ništa protiv kompjutera, protiv modernih škola, protiv modernih zgrada, ali imamo mnogo toga protiv programa ovog ministarstva i ove vlade. Imamo i protiv toga da naša deca u Beogradu uče, da im celodnevna nastava bude na nekom stranom jeziku. Mislimo da je to strašan atak na srpski jezik i ćirilično pismo, koje su jezik i pismo zvanično u Srbiji, prema Ustavu i prema važećim zakonima. Ali, Slobodan Vuksanović, kao i većina ministara, kada govori o svom resoru zamišlja da je Srbija krug dvojke u Beogradu. Ne mogu da kažem ni Beograd, jer je stanje u školama, recimo, u nekim selima u okolini Beograda i u gradu toliko drastično različito da jednostavno ne može da se uporedi. Dok se neke škole povezuju i umrežavaju u neke kompjuterske sisteme, dotle preko 20% škola na teritoriji grada Beograda nemamokri čvor, imaju spoljne toalete koje deca koriste, škole nisu ograđene, zarasle, prosto deluju kao iz filmova strave i užasa, pootpadali plafoni, one stare peći bubnjare. Savetujem vam, poštovane kolege, da obiđete škole, pošto ste narodni poslanici trebalo bi da znate svaki segment društva u svom okruženju, i obiđite škole i videćete da nisam rekla ni jednu jedinu reč, ni jedno jedino slovo koje ne odgovara istini, stanju na terenu. Dečije ustanove nisu ništa u boljem stanju, ali zato opet imamo tako hvalospeve sa malih ekrana. Dobili smo ovu donaciju, dobili smo onu donaciju, pa onda pre neki dan smeje se onaj reporter na jednoj televiziji, pokazuju neku opremu za jedan vrtić, koja je smeštena negde u nekakvu šupu u blizini tog vrtića, zato što nikome nije palo napamet da izmeri prostorije da bi mogao da unese taj nameštaj. Dobili su neki nameštaj koji nemaju gde da stave i ne može da se koristi. S druge strane, ministar Vuksanović kada smo usvajali ovaj budžet, i Mlađan Dinkić u njegovo ime obećali su nekakva povećanja zarada zaposlenima u prosveti i naravno od tog posla nije bilo ništa. Nekakva smešna, zapravo ponižavajuća povećanja zarada od 0,4 ili ne znam takvi neki procenti su u pitanju, postaje zaista nešto što je nedopustivo, što vređa te ljude, što vređa tu struku i svakako što ostavlja traga i na ono što ti ljudi rade, a to je obrazovanje i vaspitanje dece. Pored ovako loših Zakona o osnovama osnovnog i srednjeg obrazovanja i Zakona o visokom obrazovanju, kada smo o tim zakonima govorili rekla sam da su to najštetniji zakoni koje je ovaj parlament donosi, i da ćete po tome gospodo koji ste glasali za te zakone biti upisani najcrnjim mogućim slovima u istoriju srpske prosvete. Jer ako donesete zakon na osnovu kojeg se uništi neka fabrika, ili se izvrši neka kriminalna privatizacija ili bilo šta drugo što je materijalnog karaktera, to ne mogu da prihvatim, ali razumem što to radite. To je svakako nešto što će neka odgovorna i ozbiljna vlast posle vas moći da ispravi. Biće teško, ali nije neispravljivo. Ali ovo što ste uradili ovim zakonima o osnovnom,, srednjem i viskom obrazovanju - to je uništavanje nekoliko generacija, dragemoje kolege poslanici. Setite se, neki od vas su možda bili srednjoškolci u vreme onih "Šuvarica" u onoj bivšoj Jugoslaviji i dobro znate kakve je posledice ostavio taj Šuvarov sistem na nekoliko generacija koje su učile po tom sistemu. Ovo što je sada, po sistemu DOS-ovskih vlasti, jeste zaista katastrofa i tragedija za buduće generacije, jer ono što uništite kroz obrazovanje i školovanje - to zaista ne može da se ispravi. Ministar Vuksanović je takođe čovek koji mnogo voli da se slika sa sportistima i mnogo voli da obećava kule i gradove sportistima, a u članu 7, razdeo 23, glava 23, tačka 6, funkcija 810, to je upravo ono gde je kolega Nemanja Šarović podneo amandman u vezi ekonomske klasifikacije 511 - to je stavka koja se odnosi na zgrade i građevinske objekte. Verovali ili ne i zarad sportske javnosti, pre svega, za ovu stavku ministar prosvete i ministar Dinkić, Vojislav Koštunica, iz budžeta su predvideli nula dinara. Predvideli su osam miliona dinara, a o tome sam pre podne govorila, nekih osam miliona koji dolaze iz nekih drugih sredstava, ne iz budžeta, a ne znamo odakle - da li je to neka donacija, možda neki nepovoljan kredit koji građani Srbije moraju da vraćaju, odnosno koji će tek morati da vraćaju kada izađu ovi rokovi, kako vi volite da kažete, "grejs periodi". Kada ste došli tek na vlast koristili ste neke takve izraze, da građani Srbije ne razumeju šta govorite i da misle, bože, kako ste vi mnogo pametni, kada ne znate da pričate srpski; da, transparentno, u pravu si, Vito. Dakle, tih osam miliona dinara je predloženo za zgrade i građevinske objekte u okviru Uprave za sport, a poslanička grupa SRS predlaže da to bude 762 miliona i 778.000 dinara. Takođe predlažemo da se ova sredstva koriste za izgradnju i rekonstrukciju bazena, sportskih hala, fiskulturnih sala, izgradnju i rekonstrukciju otvorenih sportskih terena i dečjih igrališta lokalnog karaktera. Raspored i korišćenje, naravno, vršilo bi se u skladu sa posebnim aktom Vlade. Na ovaj način bi se nešto radilo u ovoj oblasti i naravno mimo Beograda. Ponavljam, nemamo ništa protiv da se radi u Beogradu, ali Vlada Srbije i ministri u Vladi moraju već jednom da shvate da Srbija nije samo krug dvojke u Beogradu.
Hvala vam, gospođo Radeta. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 7. razdeo 23. amandman je podne narodni poslanik Zvonko Mihajlović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zvonko Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS, a povodom Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, podneo sam amandman na član 7, gde predlažem da se razdeo 23, glava 23, tačka 10, funkcija 810 briše. Naime, ovim zakonom se predviđa finansiranje Antidoping agencije Republike Srbije. Programski, Srpska radikalna stranka je protiv osnivanja agencija za sve i svašta, jer je to jako skup a malo efikasan deo državnog aparata. Nijedna do sada osnovana agencija u svom radu nije dala očekivane rezultate, pa stoga smatram da je nepotrebno izdvajati budžetska sredstva za rad agencije i time povećavati troškove državne administracije. Za potrebe finansiranje Antidoping agencije planirano je da se utroši 6.865.000 dinara. Smatram da je ovaj novac bilo mnogo pametnije upotrebiti za finansiranje nekog projekta na Kosovu i Metohiji i time pomoći povratak i opstanak srpskog stanovništva na tim prostorima. Naime, vrlo malo je od strane države Srbije vođena briga da se život preostalih Srba na Kosovu i Metohiji učini što je moguće podnošljivijim, u situaciji kada ti ljudi nemaju elementarne uslove za život dostojan čoveka u 21. veku. U opštini Štrpce, iz koje inače dolazim, gotovo da ništa nije ulagano. Istini za volju, opštinsko rukovodstvo, koje je izabrano 2002. godine na UNMIK-ovim izborima, a priznato od strane Koordinacionog centra, nije se naročito trudilo da izdejstvuje sredstva iz budžeta Republike Srbije i uloži u prioritetne stvari. Da se malo ili nimalo nije radilo po tom pitanju najbolje se i sama lično uverila gospođa Sandra Rašković-Ivić, prilikom svoje prošlonedeljne posete opštini Štrpce, gde je u direktnom kontaktu sa građanima mogla da vidi i oseti njihovo ogorčenje i nezadovoljstvo. Građani su predsednici Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, između ostalog, izneli i konkretne materijalne dokaze o raznim mahinacijama koje rade nadležni u opštini uprave Štrpce rade i sa ono malo sredstava koja se dobijaju iz Republičkog budžeta. Postoji i obećanje sa njene strane, koje je tada dala, da će učiniti sve da pošalje budžetsku inspekciju, tako da ostaje to da se vidi. Ukoliko izostane najavljena budžetska kontrola, biće više nego jasno da neko iz vrha vlasti štiti kriminalne radnje. Hvala.
Da li još neko želi reč o istom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdeo 23. amandman je podne narodni poslanik Rodoljub Gačević. On ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom predlažem da se u članu 7. razdeo 23, funkcija 980, ekonomska klasifikacija 511, sa nazivom - Zgrade i građevinski objekti, u koloni šest stavi iznos od 977 miliona i 500 hiljada dinara, odnosno u koloni 8 iznos 36.117.633 zameni iznosom od 1.013.617.633, a to je zbir kolona šest plus sedam. Iznos od 977.500.000 dinara koristiće se za investiciona ulaganja na svim nivoima obrazovanja. Takođe, u ekonomskoj klasifikaciji 512, koja se tiče mašina i opreme, u koloni šest, iznos od milion dinara da se zameni iznosom 936 miliona dinara, odnosno u koloni osam iznos od tri miliona dinara da se zameni iznosom 938 miliona dinara. Inače, ovo budžetsko davanje u iznosu od 935 miliona dinara koristiće se za materijalnu osnovu za investicije u školstvu na svim nivoima - od osnovnog do višeg obrazovanja. Nacionalni investicioni fond i Nacionalni investicioni program nisu nikakva novina. Oni su i do sada postojali u okvirima pojedinih ministarstava, odnosno planovima i programima, a pre svega Ministarstva kapitalnih investicija i drugih. Ovo nije nikakva nova investicija kako se neko želi predstaviti sa tim, ovo je samo jedna od novih prevara ministra finansija, a sračunata je na, pre svega, marketinške svrhe, za marketing političke stranke G17 plus.
Hvala. Još neko po istom amandmanu? (Ne.) Na član 7. Razdeo 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. Razdeo 25. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, malo smo u čudnoj situaciji, ovo je prosto neverovatno, ovolika žurba što je neko odlučio da napusti brod koji tone 1. oktobra. Sada mi treba da zbog nečije sujete raspravljamo čitave noći, a dobro se zna da to neće imati apsolutno nikakav značaj, jer sledeća vlada, znači radikalska vlada, radiće onako kako je najbolje, a ovo znamo da nije dobro i o tome govorimo čitavo vreme. Da se vratim na amandman. Ovaj amandman koji sam podneo, poput ostalih amandmana poslanika SRS, ima za cilj razotkrivanje velike obmane ministra u ostavci, tačnije za 54 sata, a po potrebi kada su u pitanju ovi lokalni izbori, i buldožeristu, i asfalt majstora, a ova obmana se zove Nacionalni investicioni plan. Za namensko trošenje sredstava iz budžeta upravo postoji budžet, u koji sada umećete tzv. Nacionalni investicioni plan, kao spisak želja koje ste pokupili od lokalnih samouprava u Srbiji. Ovim amandmanom se traži da se sredstva u visini od ukupno 5.382.200.000 dinara planiraju za razdeo 25, funkcija 760, ekonomska klasifikacija 511 i 512, umesto što su delom ta sredstva opredeljena za taj fantomski investicioni plan. Sve to što ste naveli u posebnoj ekonomskoj klasifikaciji pod brojem 511, kojim se označava Nacionalni investicioni plan, za šta se takođe ovim amandmanom traži brisanje, postoji u klasifikaciji za razdeo 25, Ministarstvo zdravlja. Ali, poznato je da za par meseci od G17 plus neće ostati ništa na političkoj sceni i da ova vlada ide u prošlost, a sa njom i Mlađan Dinkić. Vi ste ovde mogli da navedete sumu i od 100 milijardi, 150, 200 milijardi, ali zašto biste to uradili, jer dobro znate da nećete biti u situaciji da sve to sprovedete. A ovako ste sami odredili prioritete, farbaćete fasade onih bolnica gde su vaši direktori, opremaćete bolnice savremenijom opremom, tamo gde su vaši kadrovi itd. To što Srbija od 2010. godine treba da vraća dve milijarde i više dolara duga, to ministra finansija i odlazeću vladu uopšte ne interesuje. Ministarstvo zdravlja bi trebalo da se pozabavi pre svega sve češćim aferama u zdravstvenim ustanovama. Gde su inspekcije Ministarstva zdravlja? Što ne rade nešto na terenu? Da li treba da se dešavaju slučajevi kao što je nedavno devojka umrla u privatnoj bolnici, pa da onda postanu efikasni. Kakav je ministar, odnosno stranka iz koje dolazi, kakvi su šefovi koji su postavljeni po partijskoj liniji, tako radi i Ministarstvo zdravlja. Sve je predviđeno ovim planom, samo je ostala možda još jedna stvar koju ste mogli ovde da uvedete, a to je sektorski investicioni plan za vanredne lokalne izbore, pa da onda ministri mogu legalno da koriste državne pare, da asfaltiraju po 200 metara puta u svakom selu, da kupe po 20 plastičnih stolica za domove kulture u selima, koji i ne postoje ili, recimo, da sa svojim predsedničkim kandidatom, kao što je slučaj u Despotovcu, da odu usred osnovne škole i da deci dele školski pribor i rančeve. Još jedna stvar. Do juče su ministri obilazili opštinu Despotovac, a sada kada su se raspisali izbori, svi su pohitali u Despotovac. Tamo su ljudi živeli u bedi, rudnik Rembas je bio pred zatvaranjem,i sada je, nažalost, putevi su raskopani. A onda dođe, pojavi se Velja Ilić, kako bih ga nazvao, šef asfaltnog cirkusa, uradi neku lokalnu deonicu od 300 metara i misli da je gotovo. A to što narod nema posla, što ujutru građani nemaju detetu da daju ni 50 dinara kad pođe u školu da kupi doručak, što nemaju čime građani da kupe lekove, to ovu vladu ne interesuje. Ali kad dođu po selima, oni samo pričaju za asfalt, a nikako te koalicije narodnjačke, kako ih već zovu, ne kažu da ta koalicija samo za vreme svog mandata u Hag oterala preko 30 Srba, ne govore da ta koalicija hapsi generala Mladića, ne govore da ne hapse one koji u plastičnim kesama nose po stotine hiljada evra, dok građani Srbije nemaju šta da jedu, ne govore o onima koji su basnoslovno plaćali pokvarene lokomotive iz Švedske. Treba da im kažu šta je to ilegalac u Vladi Republike Srbije, poznat kao građanin Vuk Drašković, potpisao, a posle njega i predsednik Republike, Boris Tadić, u Vašingtonu, a treba da znaju i treba da im kažu da smo izgubili slobodu, da smo dali svoje kasarne, poligone i vojnu infrastrukturu. Ali, što kaže narod, to kriju kao zmija noge. Imam prost primer kako izgleda obmana građana Despotovca, mada je to uobičajeno u svim opštinama gde se održavaju lokalni izbori i to, pre svega, od vodeće stranke u vladajućoj koaliciji, DSS. Mi radikali uvek nosimo papire, dokaze za ono što govorimo, a ovo je, kako bih rekao, letak koji su aktivisti DSS delili u Despotovcu i zbog koga se podigla Resava. Šta su obećali građanima opštine Despotovac? Kažu - zaposlićemo tri hiljade ljudi na izgradnji poligona baze Vojske Srbije. Da vas podsetim, reč je o poligonu Pasuljanske livade, koji se nalazi na teritoriji opštine Despotovac. Sada, znajući kakva je politika Vlade Republike Srbije, da će čak 2010. godine ukinuti služenje vojnog roka, da će svesti Vojsku Srbije na 10 hiljada pripadnika, da li to znači da se to gradi neki novi Bondstil? Da li to znači da će tu doći NATO vojnici, pa da ćemo mi morati da razmišljamo kako će se odnositi prema našoj deci, prema našim majkama, sestrama, rođakama. Zato se podigla Resava. Šta se desilo? Pre dva dana su štampali identičan ovakav letak, samo bez ove stavke. To je dokaz da smo ipak bili u pravu. Sredstva iz republičkog budžeta obično služe lokalnim kandidatima iz aktuelne vlasti da kažu kako iza njih stoje ministri Vlade, pa onda nabrajaju, da iza tih kandidata stoji Velimir Ilić, stoji građanin Drašković, pošto on nije ministar, stoji Dinkić, stoji Stanković, a svakog poštenog čoveka možda bi bilo stid da kaže da takvi ljudi stoje iza njega. Jedan je šef asfaltnog cirkusa, jedan nas je prodao Amerikancima, ovaj treći je upao u NBJ 6. oktobra 2000. godine. Ministar, u stvari građanin Stanković, poznat je po tome što dobrovoljno svedoči protiv srpskih heroja u Hagu itd. Ako pogledamo šta su Braća Grim iz G17 plus, pošto mislim da je ovo bajka ovo što oni predlažu, hteli sa ovim planom pod nazivom Nacionalni investicioni plan iz odbrane, tamo nema nikakvih dodatnih sredstava za finansiranje i izgradnju vojne baze, odnosno poligona u opštini Despotovac. Znači da je ovo bila predizborna laž vladajuće, aktuelne, narodnjačke koalicije, ne znam kako da ih nazovem. Toga nema, ali u ovom nacionalnom planu odnosno investicionim planom vidimo da su predviđena sredstva za remont čak 13 vazduhoplova. Takva nam je vojska i imaćemo toliko vazduhoplova da ne možemo bukvalno ni jedan aeromiting da organizujemo. Ali, nova radikalska vlada će sasvim sigurno više voditi računa o građanima i o državi, jer kada građani moraju da podižukredite, poznate kao laki keš, da bi kupovali hranu i lekove, to je onda upravo najbolji pokazatelj kakva je ova vlada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Iliću. Da li ima još neko po ovom amandmanu? (Ne.) U tom slučaju stvarno pauza od 10 minuta da se izvrše konsultacije zašto bi Andersen bio bolji od Braće Grim. Hvala vam.
Nastavljamo posle pauze raspravu o amandmanima. Na član 7. razdeo 27. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 29. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodin Milan Stevović je u ime SRS podneo amandman na član 7. razdeo 29. Ovde je navedeno da je korisnik budžetskih sredstava Ministarstvo odbrane. Mogao sam to da shvatim da je u budžetu Republike Srbije postojalo, a u rebalansu ne znam zašto ovo postoji, tim pre što ste napravili presek sa 8. junom 2006. godine, kao datumom kada je prestala da postoji državna zajednica SCG. Koliko sam primetio u ovom rebalansu budžeta, napravili ste presek sa tim datumom, došli ste do podataka šta je istrošeno po osnovu učešća Srbije u finansiranju funkcija državne zajednice i povodom onih nepostojećih ministarstava za unutrašnju trgovinu, Savet ministara itd. I taj presek mora da se iskaže u rebalansu, ali ne znam zašto dalje da postoji budžetski korisnik - Ministarstvo odbrane. Tim pre što su ove uredbe pale, tim pre što je istekao rok za usaglašavanje, tim pre što ste još u julu mesecu podneli Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima i u članu 1. tog zakona, a moram da vas obavestim da taj zakon još uvek nije na dnevnom redu, propisali ste da se u državnoj strukturi Republike Srbije praktično otvara prostor za dva nova državna organa, to su Ministarstvo odbrane i Ministarstvo spoljnih poslova. Ovde sada postoji taj razdeo 29 - Ministarstvo odbrane, a mi u stvari to ministarstvo nemamo. Mi nemamo čak ni ministra. Mi računamo da je ministar ono što se izabere u ovoj Narodnoj skupštini, bez obzira što je SRS u manjini i glasala bi protiv. Mi poštujemo te tekovine parlamentarne demokratije, jer ako je Skupština većinom izabrala neko lice za ministra, mi priznajemo njegov legitimitet. Mi ovde imamo problem da se čovek predstavlja da je ministar odbrane, ali on nije ministar odbrane. Jer, argumentacija na kojoj se zasniva to prerastanje ministra odbrane državne zajednice u ministra odbrane Republike Srbije, to je za nas neprihvatljivo, jer po tom istom osnovu i po tom istom prerastanju mogao je i Svetozar Marović da bude predsednik Vlade Republike Srbije. To je centralni problem. Verovatno će neko da traži opravdanje u činjenici da kaže, eto, radikali su protiv vojske. Nismo mi protiv vojske. Nema države koja nema vojsku. Samo da vas podsetim, Holandija, jedna od najmirnodopskijih država na kugli zemaljskoj, doduše naprasno je postala mirnodopska od pedesete, kada je došlo do ukidanja kolonijalizma, evo sada povećava broj vojnika. Imaju jedno ozbiljno ministarstvo odbrane i jednu ozbiljnu vladu, koja je bila odgovorna za neke stvari koje su se desile u Srebrenici, o čemu mnogo dobro zna gospodin Prvoslav Davinić, ali ne sme da priča. Ne znamo zašto ste ovog mogli da ubacite, kada vi nemate pravni osnov u materijalnom propisu. Za ove stvari taj materijalni propis je Zakon o ministarstvima i trebalo bi da budu propisi koji regulišu odbranu i vojsku, srpsku vojsku. Ne Vojsku Srbije, nego srpsku vojsku. To je pravi naziv i o tome vodite računa. Svako ko bude na vlasti i bude donosio ili predlagao zakon o vojsci, ili zakon o odbrani, trebalo bi da koristi taj termin - srpska vojska. Pošto mi nemamo te propise, onda praktično nemamo tog korisnika budžetskih sredstava. Sada deluje malo paradoksalno da SRS prigovara zbog toga što joj se ne sviđa Zoran Stanković. Molim vas da personalno pitanje odvojite od državnog pitanja. Personalno pitanje je ime i prezime, funkcija, moralne, stručne i druge karakteristike. Što se tiče nas, poznato je da Zoran Stanković, po nama, ne ispunjava nijedan kriterijum, jer teško da može da ispuni kriterijum za izbor na državnu funkciju onaj koji je bliski saradnika Karle del Ponte, Nataše Kandić. Ko sam sebe promoviše u velikog stručnjaka 1993. godine Butrosu Galiju da se izabere za medicinska veštačenja itd. To ni iz daleka ne može biti kadar koji bi mogao da rukovodi ili bilo šta radi u srpskoj vojsci. Osim toga, kod njega postoji i strašan sukob interesa. Nemoguće da državni funkcioner, poput ministra odbrane, samozvanog ministra odbrane, istovremeno bude i veštak u Hagu. Strašan sukob interesa postoji, profesionalni, ali još više postoji onaj drugi. On je voljan da nanosi štete ljudima tamo, jer on mora da uradi i da završi prljav posao u kome se nalazi odavno. Odavno se nalazi u tom poslu. Taj deo danas nije bitan kada se razmatra rebalans budžeta, ali ono što je bitno - mi u državnoj strukturi nemamo ministarstvo odbrane. Ako meni ne verujete, otvorite sajt Vlade Republike Srbije, gde je dat sastav Vlade, ministarstva sa svojom strukturom. Tu nećete pronaći ministarstvo odbrane Republike Srbije. Naći ćete ga na nekom drugom sajt, u koji je daleko od Vlade Republike Srbije, gde je u onom čišćenju reči Srbija i Crna Gora, onaj koji je sređivao taj sajt, na onom delu gde se nalazi biografija Zorana Stankovića zadržao Srbija i Crna Gora. Čak je i Vlada svesna da nema dva ministarstva. Moram da vam kažem koliko je to uvredljivo za Republiku Srbiju, a ogleda se u tome što po definiciji država, pored toga što ima teritoriju, stanovništvo, demokratsku vlast koja je izabrana, mora da ima i taj organ koji raspolaže silom koja garantuje poštovanje odluka vlasti i normalnog života na nekoj teritoriji. Mi u našem ustavno-pravnom sistemu nemamo ova dva ministarstva. E sad, treći problem ovog rebalansa je što je on skroman za realne potrebe odbrane Republike Srbije. Zašto je skroman? Zbog toga što Vlada nema razumevanja za potrebe vojske i za potrebe odbrane. Vlada smatra da evroatlantskim integracijama mi možemo da uništimo našu odbranu, jer nam drugi garantuju odbranu. To je prava definicija. Kako se to dešavalo? To se dešavalo tako, što kada je Tadić došao za ministra odbrane, dobar broj stručnjaka je došao iz Pentagona i Cije i drugih obaveštajnih službi da vode našu vojsku. Ušli su u Vojnu akademiju, izvršili uvid u sve i svašta, tražili su samo ono što im je potrebno za Hag, kako bi se što veći broj građana Republike Srbije osudio. Nije njima stalo do naše odbrane. Sad nešto daju neke znake da imaju u vidu neke naše potrebe, samo do onog nivoa gde mi možemo da budemo rasadnik za ljudsko meso, koje treba da postane topovsko meso na meridijanima gde Amerikanci sprovode demokratiju. Pre nekoliko dana je taj građanin Stanković u Oslu najavio da se neke ekipe tamo obučavaju da bi otišle u Avganistan. Ne treba ovo da vas čudi, ovo nije prvi put da se čuje takav neki stav iz demokratskog bloka, a koji se odnosi na našu vojsku. Ja ću da vas podsetim da je '91. i '92. godine Demokratska stranka imala jedan vrlo specifičan stav prema svim sukobima koji su se dešavali na teritoriji bivše Jugoslavije, gde su otvoreno pozivali građane da se ne odazivaju na mobilizaciju dok je postojala SFRJ, a kada njihova teorija dođe do apsurda onda su rekli: ''Pa dobro, treba angažovati ove koji žele da ratuju, koji vole da ratuju.''. Oni tako tretiraju vojsku. Naravno, jedan deo vrlo dobro tretiraju, to je ova lična garda, po kojoj je poznat predsednik Tadić, jer dok je bio navodno potpredsednik Demokratske stranke, on je sa 10 obaveštajnih grupa stupao u kontakte kako da obezbedi svoju privatnu policiju, svoju privatnu vojsku. On se tog manira nije odrekao, on to i danas radi, samo što postoji taj veliki brat iz Amerike, koji ga s vremena na vreme pozove da dođe u Vašington kod nekog službenika da mu saopšti novu etapu, novu deonicu, nove zadatke koje treba da ispuni. Na način, naravno, mnogo se sekira pred kamerama ali završava. To je ta politika realnosti, karakteristična za demokratski blok. Samo da vas podsetim, ovde je jedan poslanik DS godinama nas obaveštavao kako to izgleda Srbija i svet, pa je '99. godinu opisao ovako: ''To vam je isto, gospodo, kao kada uđete u kafanu u kojoj se nalazi 19 razbojnika koji su jači od vas, pa naravno da nećete da se bijete sa 19 razbojnika.'' Prepoznatljivo vam je u ovoj priči da taj nedužni koji je ušao u kafanu je Srbija, a tih 19 razbojnika je NATO. To je politika realnosti DS. Nećemo mi da se bijemo. Pa zašto bi smo se mi bili, mi nismo otišli u Nju Džersi ili u Vašington da se bijemo. Mi sedimo kući. Ta politika Vlade može malo da se predstavi i ovim čuvenim pitanjem sudije Molotoa, u predmetu protiv Milana Martića, kada je svedoka koji je pokušao da objasni kako su Srbi postali nacionalna manjina brisanjem iz Ustava Republike Hrvatske za vreme Franje Tuđmana i Stjepana Mesića, onako što bi rekli naši ljudi ovde, mrtav 'ladan, kaže: ''Pa dobro, pošto ste znali šta vam se sprema, zašto niste izbegli patnje tako što se svi niste preselili u Beograd?'' Kada je svedok pokušao da objasni da ne može on da beži iz svoje kuće, sudija je rekao: ''Razumem to, ali ne bi bile patnje.''. Eto vidite šta se sprovodi nad Srbima generalno i Republikom Srbijom. Neki računaju da će izglasavanjem ovog rebalansa da se pomeri priča, da više neće biti interesantan Vuk Drašković, Zoran Stanković, da će Vlada da udahne neki novi vazduh do referenduma, do donošenja ustava, a onda će epohalno da se konstatuje da vlada Vojislava Koštunice nije pala nego je redovnim putem došla do promene zbog ustava. Ova vlada je pala odavno, samo vas podsećam, da ne bi ste kasnije rekli da ste sa zakašnjenjem dobili to obaveštenje. Vojska treba na drugi način da se finansira. Ova pozicija ne postoji. Ne postoji pravni osnov za ovu poziciju u rebalansu budžeta, jer rebalans budžeta znači neka izmena nečega što već postoji. Ovo nije postojalo u budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Možete da glasate za ovu poziciju, a protiv ovog amandmana, samo ukoliko jasno dokažete svim građanima Republike Srbije da je ministar odbrane Republike Srbije izabran u ovoj skupštini za ministra.Ako ne možete da dokažete da je ovde izabran za ministra, onda ne smete da glasate za ovaj razdeo jer saučestvujete u nenamenskomtrošenju sredstava. Često sam slušao smeh u ovoj sali kada se objašnjavaju vrlo ozbiljne stvari, i obično, ti što se smeškaju posle nekoliko meseci ili promene stranku ili se postide arogantnosti, zato što nisu ozbiljno shvatili ova upozorenja. Mi nismo protiv vojske, ali smo za poštovanje zakona.
Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 29. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Danas u dva sata skrenula sam pažnju i narodnim poslanicima i javnosti Srbije da ministar finansija ignoriše Narodnu skupštinu i rekla sam da će se pojaviti negde oko pola šest, pa će negde oko 18,00 da stane za ovu govornicu u najgledanijem terminu i da onda građanima objasni neobjašnjivo, da ih ubedi kako će on njima da uradi ovo ili ono, kao da raspolaže svojim parama, a ne parama tog istog naroda, kojem bi možda da se obrati. Sada pozivam, pre svega, građane Leskovca i Gornjeg Milanovca da odu na velike mitinge SRS, koji se održavaju u šest sati u Leskovcu i u Gornjem Milanovcu. Mnogo pametnijih stvari će tamo čuti nego da slušaju Mlađana Dinkića, koji evo sad da mene demantuje, ponovo napušta skupštinsku salu ili je tu meni iza leđa. Idite građani Leskovca i Gornjeg Milanovca, tamo ćete da upoznate kandidate SRS za vaše lokalne izbore. Mlađan Dinkić će stati za ovu govornicu posle mene i pokušaće da vam objasni nešto za šta objašnjenja nema. I Mlađan Dinkić i Vlada Republike Srbije obmanjuju građane ovim tzv. rebalansom budžeta. Ovo je jedna velika zabluda. Pare o kojima pričaju ovih dana, koje su navodno dobili od prodaje mobilne telefonije, očigledno je, po ovom što stoji u ovom rebalansu budžeta, da su samo šarena laža i da samo pokušavaju, odnosno ministar Dinkić pokušava da nam predstavi, i juče je to u nekoliko navrata pokušavao, da živimo u zemlji dembeliji. Mi živimo u zemlji Srbiji koja je, nažalost, ekonomski uništena, koja je sa velikim brojem nezaposlenih, sa velikim brojem građana koji su na ivici siromaštva, sa velikim brojem problema koje ova vlada definitivno nije u stanju da reši. Imali su dovoljno vremena, ovo jesu i formalno poslednji dani Vlade. Mada, što reče Zoran Krasić, ova vlada je davno pala, da je bilo morala i da su vodili računa o legitimnosti Vlade i skupštinske većine koja tu vladu podržava. Ali, oni su na taj način, pokušavajući ne znam kako da se održe sve ovo vreme, pokazali kakvi u stvari jesu, i građani Srbije to svakako prepoznaju. Znamo mi koji smo svakodnevno u kontaktu sa građanima šta građani misle i o Vladi i pojedinačno o ministrima, a pogotovo o ministru za koga su ubeđeni da koristi njihove pare kako njemu padne na pamet, da ih daje onome kome on misli da treba da ih da, a da tamo gde su najveće potrebe građana, ministar i Vlada Republike Srbije, uopšte ne intervenišu. Juče je neko rekao od srpskih radikala da Vlada svoju politiku, a tako i ovaj rebalans, vodi i pravi kao da je Srbija Beograd. Srbija je mnogo više od Beograda, Srbija je i Kosovo i Metohija, Srbija je i Vojvodina, Srbija je i Šumadija, i mnoga nažalost naša zaostala sela, mnogi gradovi u kojima ništa ne radi, u kojima ljudi jedva sastavljaju kraj s krajem i o tom problemu Vlada Republike Srbije ni kroz ovaj rebalans nijedno slovo nije napisala. Prava istina, zbog čega zapravo uopšte raspravljamo o rebalansu budžeta za 2006. godinu, jeste da se na mala vrata uvedu dva građanina, jedan je Zoran Stanković, drugi Vuk Drašković, koje je Vojislav Koštunica potpuno nezakonito i protivustavno pustio da sede na sednicama Vlade, a nisu ni novinari, ni fotoreporteri. Ne razumem kako mogu da prisustvuju sednicama Vlade. Kažu, oni ne glasaju, ali su tu, ne znam za šta, za svaki slučaj. Oni se lažno predstavljaju, i u Srbiji i u inostranstvu, da su ministri u Vladi Republike Srbije, a ponavljam ono što je moj kolega Zoran Krasić ovde rekao, ne može biti ministar u Vladi Srbije neko ko nije na tu funkciju postavljen u ovoj Narodnoj skupštini. To što mi srpski radikali ne bismo glasali ni za Vuka Draškovića, ni za Zorana Stankovića, to ne bi trebalo da utiče na skupštinsku većinu, ako to danas uopšte postoji u srpskom parlamentu. Vi ste mogli da birate i možete još uvek da birate koga god hoćete. Naravno, u obavezi ste bili najpre da donesete zakon o ministarstvima, vi ste i to preskočili i zato ćemo noćas na nekoj opet vampirskoj sednici da raspravljamo o Poslovniku Narodne skupštine, kojim ćete pokušati u nekim segmentima da zamenite Zakon o ministarstvima, a ja vas upozoravam, drage moje kolege i gospodu iz Vlade, da su sve to krivičan dela. Da je prvo, najveće krivično delo, napravio Vojislav Koštunica, to je bio državni udar kada je uveo ove građane u Vladu Republike Srbije, a sada ćete vi kroz ovaj budžet, kroz usvajanje rebalansa budžeta da, na neki način, afirmišete tu dvojicu građana kao ministre u Vladi Republike Srbije, a ponavljam, to nisu ministri u Vladi Republike Srbije. Ovaj razdeo 29 odnosi se upravo na Ministarstvo odbrane, takav je naslov. Otkud Ministarstvo odbrane u rebalansu budžeta, kada u Zakonu o ministarstvima to ministarstvo ne postoji, kada Ustav Srbije ne poznaje Ministarstvo odbrane na nivou Republike Srbije. Ovo je zaista vrlo interesantna tema i ne mogu da verujem, ne mogu da prihvatim, ovde ima pravnika i to iz grupacije koja će glasati za ovaj rebalans budžeta, da nisu reagovali, da nisu pokušali da ubede svoje prijatelje u Vladi Republike Srbije, da ih ne dovode u situaciju da još jednom, a ovo nije prvi put, Skupština bude instrument u rukama Vlade Srbije, ali to je vaš izbor i naravno o tome ćemo vrlo brzo govoriti u izbornoj kampanji i objašnjavaćemo građanima Srbije kakav je vaš odnos prema državi. I još kada čujem da neko od vas kaže - mi smo državotvorna stranka, onda stvarno ne znam šta bih rekla i kako bih reagovala, kada se setim ovoga što zaista nigde valjda na zemljinoj kugli nije zapamćeno. Vi se predstavljate kao nekakve demokratske stranke, vi kao priznajete demokratiju. Vi, dragi moji, nemate pojma šta je demokratija. Nije demokratija uvesti dva građanina u Vladu Srbije i reći - mi imamo ministre, mi imamo ministarstva. Demokratija je raspisivanje izbora kada nemate većinu da izaberete ministra, kada vas neko uslovljava izlaskom iz Vlade i napuštanjem skupštinske većine. Demokratija je, gospodo, raspisivanje izbora, pa posle izbora da ovde bude skupštinska većina koja će moći da menja zakone, da donosi zakone, da konačno uspostavi pravni sistem i da konačno ova Srbija postane pravna država. Vlada je u razdelu koji se odnosi na Ministarstvo odbrane i mi smo tu amandmanski intervenisali, funkcija 210, ekonomska klasifikacija, gde su mašine i oprema, predvideli ste iznos od 1.462.692.075 dinara, a mi smo vam predložili da se ovaj iznos poveća na 2.184.104.075 dinara. A vi ste u sledećem razdelu koji ima naslov - Vojnoobaveštajna služba, izneli ovde do detalja šta imate nameru da radite u okviru Vojnoobaveštajne službe, šta ćete da popravljate, koju opremu da nabavljate, koje avione da popravljate. To je prosto neverovatno da ovakve stvari, koje u svakoj normalnoj državi predstavljaju državnu tajnu, vi na ovaj način prezentujete. Vama je to transparentno. Vama su državna tajna tenderi, vama su državna tajna provizije, a ono što je svakoj normalnoj državi državna tajna, vi ste tu kao transparentni, kao. Vašim sudijama i vašim tužiocima je državna, odnosno službena tajna, suđenje Jovi Đogu i još jednom broju ljudi koji su osumnjičeni da su pomagali osumnjičenom za ratne zločine, generalu Ratku Mladiću. Da li tu ima normalnog pravnika u toj grupi, naravno mislim da među sudijama i tužiocima ima mnogo dobrih pravnika i mnogo dobrih stručnjaka, časnih ljudi, ali naravno ove specijalce koje vi birate u nekakva specijalna odeljenja, to su isključivo režimski instrumentalizovane sudije i tužioci i oni će jednog dana da se stide i svojih kolega. Sada niko ne vidi da li se stide jer se voze u blindiranim kolima, prate ih desetine onih koji ih čuvaju, ali jednog dana stideće se pred svojim kolegama, a bogami i u svojoj porodici i pred svojim potomcima. Kako može neki sudija da vodi postupak i da nekoga oglašava osumnjičenim i okrivljenim zato što, kaže, pomaže nekome za ratne zločine? Ratko Mladić, gospodo, ako niste znali, nije osuđen za ratne zločine. Naravno, neće ni biti, jer Karla del Ponte nema šanse, koliko god joj vi izražavali blagonaklonost i obećanje, neće biti u prilici da vodi taj postupak. Dakle, kako može neko da pomaže nekome za ratne zločine kada taj neko ratne zločine nije izvršio. Kolege pravnici, prezumpcija nevinosti je valjda nešto što morate da priznate, to je opštepoznato i opštepriznato pravno načelo. Nemate pravo i vaše sudije nemaju pravo da Ratka Mladića nazovu ratnim zločincem, jer on to nije. Ako se to nekada dokaže, tek onda eventualno mogu da odgovaraju oni koji su mu pomagali u ratnim zločinima, samo ne znam kako je skrivanje ratni zločin, ali naravno vi možete sve. Vi možete da zatvorite sudnicu, kao što ste je zatvorili u vreme kada se raspravljalo o ratnim zločinima na Ovčari, pa ste tamo imali svoja dva zaštićena svedoka, pa sada kada je javna rasprava pred Vrhovnim sudom otvorena, onda ste ostali zatečeni. Kada su advokati, svedoci, okrivljeni iznosili činjenice o zlodelima koje su na Ovčari činili upravo ta dvojica, koji su bili zaštićeni svedoci i zbog kojih je jedan broj nevinih ljudi osuđen na višegodišnje kazne zatvora. Dakle, kao i kolega Zoran Krasić toplo vam preporučujem, nemojte da se uplićete u kolo Vlade Republike Srbije, ne smete da glasate da neka sredstva građana Srbije opredeljujete za nekakvo Ministarstvo odbrane koje ne postoji. Nemamo, gospodo, ministarstvo odbrane, nemamo ministra odbrane. Trebalo bi da imamo, ali vi nemate moć da to uradite, vi nemate dovoljno poslanika da izaberete te ministre koji vam nedostaju, i nemate prava da na ovaj način raspolažete budžetom Republike Srbije. Nemate prava da na ovaj način priznajete onog Zorana Stankovića, onog pulena Karle del Ponte, koji kaže da on osuđuje onaj, pre neki dan lepi poster objavljen, gde onaj jedan srpski oficir salutira posteru Ratka Mladića. Ko je on da se oglašava u ime nekog nepostojećeg ministarstva. To što mu je dozvolio Vojislav Koštunica koštaće Vojislava Koštunicu ne samo na izborima, za takva dela se i krivično odgovara jer to jesu krivična dela. Da, kolega, smejte se, trebalo bi to da znate.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na lan 7. razdeo 30. amandman je podneo narodni poslanik Stevica Deđanski. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo glasi: član 7. razdeo 30. se briše. Moram da objasnim zašto, pošto ovde ima ljudi koji ne shvataju ni mnogo jednostavnije stvari od toga i uglavnom sede s ove strane (pokazuje levo, gde sede poslanici vladajuće koalicije). Odnosi se na Ministarstvo spoljnih poslova, na ove ljude koji se sada smeju, koji ne shvataju šta se priča, pa bi bilo dobro da slušaju ili da nešto kažu ako znaju. Oni inače imaju običaj, pa su i na proteklim mojim izlaganjima dobacivali sa mesta, ali normalno ne smeju da izađu za govornicu i ništa da kažu. Ovo se odnosi na Ministarstvo spoljnih poslova i na više od milijardi dinara koje se troši, daje se bilo kome. Moram da kažem ,gospodo poslanici, vi koji se tako zajedljivo smejete da je ovo, da najjednostavnije kažem da bi narod Srbije razumeo, ovo je za zatvor. Mada šta ste vi sve uradili, u šta ste sve upleteni, ovo još i nije problem po kojem sve osnovu treba da idete u zatvor. Da vam kažem, gospodo narodni poslanici koji nameravate da glasate o ovome, da ne postoji ni ustavni ni zakonski osnov za finansiranje ovih ministarstava. Znači, osnov za finansiranje određenih ministarstava je Zakon o ministarstvima koji, kao što znamo, niste usvojili, koji kao što znamo nećete da usvojite i kao što znamo nemate dovoljnu većinu. To znate i vi. Niko ovde nije izabran u Skupštini, niko ne predstavlja Srbiju na osnovu glasova narodnih poslanika, na osnovu glasova građana. Određeni građanin, čak štaviše jedna obična luda ide sama svetom i predstavlja Danu, Vlajka i Srećka i za to ga vi sada plaćate.I onda još dozvoljavamo da takvu osobu, koja takve stvari iznosi i priča o planu B za Kosovo i Metohiju, znači to je jedan običan slučaj za Lazu Lazarevića. Vi sada to želite da nagradite i da platite sa velikom sumom novca. Evo, sada mogu da kažem da samministar spoljnih poslova, isto kao i taj čovek, da li biste vi meni dali 100.000 miliona da putujem po svetu? Normalno da ne biste, ali ovde imate neke više interese koje ćete morati da objasnite građanima. Pozvao bih vas jedan test da uradite, da bilo ko od vaših poslanika izađe ovde i javno kaže Vuk Drašković je moj ministar spoljnih poslova. Pa vi kući ne bi smeli da se vratite. Vaša porodica bi vas isterala iz kuće, izbacila bi vas od sramote. Ne, ovako je lakše da ćutite, sa mesta da dobacujete, da se cinično smejete, ali ne smete da kažete. Evo, pozivam vas ponovo, izađite i kažite. Baš bih voleo da građani Srbije znaju da je on vaš ministar spoljnih poslova. Pošto sam ubeđen da vi to ne smete da kažete, ali vi ćete ipak glasati i daćete pare takvih ljudima kao što je on. Da se vratimo na neke druge stvari, vi ste novac ovim rebalansom budžeta odredili za razne varijante, za razno trošenje. Ne bih ponavljao što su pričali poslanici ranije, svima je to već jasno, znači ako ne prebacimo RTS, RTS-u normalno teče med i mleko, ali dobro RTS je postao javni servis evropske Srbije, pa možda će ljudi da poveruju. Na televiziji pokazuju kako živimo lepo, sve se gradi i cveta, fabrike se otvaraju, a mi ukupno nemamo u Srbiji investicije da zaposlimo 200 ljudi. Stalno se nešto obećava, a ništa se ne radi. Imali smo problem u proteklom periodu sa penzionerima. Skoro ste uništili penzionere. Smanjili ste im penzije, ne želite da im date plate zato što nisu vaši glasači, tako vi razmišljate. Vi delite ljude konstantno, vi imate problem sa time i mi tu ne možemo da vam pomognemo. Postoje službe koje pomažu ljudima koji imaju psiholoških problema. Takođe, socijalu ste zapostavili. Dali ste neka određena sredstva koja su vrlo mala. Imamo veliku nezaposlenost. Od kada ste vi došli da nas usrećite 5. oktobra mi imamo 800.000 više nezaposlenih. Zatvorili ste firme, prodali ste najbolje srpske firme. Ono od čega se normalan domaćin u Srbiji stidi kada proda nešto najbolje, znači u svakom selu, u Vršcu iz koga dolazim, a i u svim drugim selima, kada čovek proda nešto što vredi on se toga stidi, on to nikada ne radi. Ali, neki se ponovo smeju, nadam se da će ovi iz G17 smeti da izađu pa nešto da kažu, ali ne znaju oni ništa. Oni da znaju nešto, oni bi bili neka stranka, a ne bi imali 1%. Takođe, otpustili ste nekoliko stotina hiljada ljudi i šta sada? Svi imaju 20-30 godina staža, ko će da ih primi? A novac trošite, arčite, razbijate i ne stvarate novu vrednost gde ti ljudi mogu da rade. Vas treba da bude sramota. Istorija će o tome da sudi, verujem da već sude građani već sada, ne verujem nego sam ubeđen, a znate to i vi. Idite blindiranim automobilima kući, crna stakla, ne smete da idete ulicom. Ali, to je vaša stvar. Novac koji trošite, koji ste arčili, ne ulažete u neke druge stvari. Svi znamo da se suočavamo u Srbiji sa belom kugom, sa time da nemamo dovoljno dece, da ćemo maltene biološki nestati. Da li je neko predložio u bilo kom vašem NIP-u ili budžetuda se to subvencioniše? Normalno nije, jer to vas ne interesuje. Privredu ste uništili. Nemamo novih investicija. Ne sećam se kada je nova investicija u Srbiji otvorena. Da ne govorim o vašim tajkunima koji kupuju firme koje su propale, koje prvo uništite, kao na primer Sartid, kao što se spremate sada u Boru, pa onda kupujete, pa kao onda to pravite kao investiciju. Izvinite, gospodo, to nije investicija. Narod to zna, ako vi ne znate to nije mnogo ni važno. Same investicije da bi uopšte došle mora da postoje neki fondovi. Toliko se novca potrošilo u Srbiji, a vi nijedan dinar ne dajete ljudima da krenu, da dođu malo do nekog novca. U proteklom izlaganju rekao sam da više fondova za razvoj privrede, poljoprivrede i ostalog rade lokalne samouprave, koje su svesne toga jer se nalaze na terenu sa građanima, znaju koji je njihov problem i pomažu im koliko je to moguće. Ali, nažalost to nije dovoljno, to treba država da radi. Ali vi ne radite to. Imamo razne Betmene, kako ih već zovu, koji pričaju o NIP-u, koji idu tamo i obećavaju u svom nekom stilu "uradiću vam ovo, uradiću vam ono". Prvo ste opljačkali državu, a sad će oni nešto da urade. E pa, gospodo, da vam kažem, Nacionalni investicioni plan, kojim se toliko hvalite, treba da proizlazi iz načelne strategije, koju vi normalno nemate. Vi ne znate kako želite da razvijete privrednu. Strategijom se treba opredeliti za najprofatibilnije privredne sektore, a potom se u potpunosti usmeriti ka razvoju tih sektora. Nažalost, vi to ne radite i imate jedan problem. Gde su sada svi ti krediti koje ste obećavali, kojim ste rekli da ćete da popravite privredu i tako dalje. Imamo jednu situaciju da imamo 17 milijardi dolara zaduženja, da nemamo nikakvih investicija u Srbiji, da su krediti skoro nemogući, znači niko ne može da ih uzme. Kada danas upitate bilo kog privrednika u Srbiji, znači velikog, manjeg, srednjeg ili bilo koga, da vam navedu pet najvećih problema u Srbiji koji trenutno tište njih, 95% njih staviće na prvo ili drugo mesto stepen nenaplaćenihpotraživanja od svojih kupaca, odnosno probleme sa održavanjem same likvidnosti. U cilju rešavanja problema oni mogu da se zaduže kod banaka, normalno da su krediti kod banaka ogromni, ne isplate se i to će dodatno da ih uništi i vrati na početak. A ovi koji postoje, krediti iz državnih fondova koji su, moramo da priznamo, po prilično povoljnim cenama, to mogu da dobiju ljudi samo koji su bliski partijskim moćnicima, koji su bliski uglavnom G17 plus, koji na osnovu toga dobijaju novac i na osnovu toga su u prednosti u odnosu na ostale. E sada, da li oni to koriste za proizvodnju ili kao neki članovi G17, bivši ministri, uzimaju da kupuju određenu junad pa da preprodaju, da operu novac, to je već stvar koju smo mi ovde milion puta govorili i građani su to već prepoznali. Molim vas, gospodo, da više ne lažete građane Srbije. Gospodin Krasić rekao da je Vlada odavno pala, to svi znamo, znate to i vi. Nažalost, ovde se vučete, vi ste spremni za još jedan dan u fotelji da izdržite ako treba još malo bruke i sramote, da vas još malo narod po ulicama napada, ali šta da radimo. Svako o svom obrazu najbolje zna da se stara. Molim vas da se konačno dozovete pameti, da večeras izađete iz ove sale i da se više nikada ne vratite. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Zoran Krasić. Vi reklamirate povredu Poslovnika ili se javljate po amandmanu? Po Poslovniku izvolite.
Gospodo poslanici, povređen je Poslovnik, nepoštovanja Skupštine. Nije toliko ove skupštine, koliko je nepoštovanje mog zavičaja. Steva je takve stvari stvarno rekao da evo, kao Banaćanin, stvarno ovog puta Stevice nisam mogao da slušam ono što si pričao. Verovatno ćeš se ti u stranci dobro kotirati zbog ovih stvari koje si rekao, ali stvarno si zaboravio suštinu. Evo i sam nešto zbog javnosti da kažem. Stvarno smo ostali bez fondova, stvarno smo ostali bez para, ali, Stevo, nismo mi tada radili, nego ste vi tada bili u vlasti. Stvarno je ova zemlja ojađena, ali to ste vi podržavali, vi ste razvili te ratne bubnjeve, te zastave, vi ste sve to uradili i sada ste nas doveli do toga da su nam fondovi prazni i da smo osiromašeni, danas niko ne poštuje, to ste nam sve vi napravili. Dovde smo stigli upravo zahvaljujući takvoj policiji koju ste vi imali. Ti pošto pominješ domaćine i one koji prodaju, i tvoj baba da je sve rasprodao, pa onda okrivi tebe da si ti kriv, a on sve prodao. To ne bi bilo pošteno ni prema babi ni spram tebe. Nemoj da brkaš stvari. Zbog javnosti samo hoću da kažem, to gde smo stigli nismo mi sada, pokušavamo da izguramo ta kola iz blata. Volim konstruktivnu diskusiju, kada stvarno znate, kada diskutujete, kada kažete koji su prihodi, koji su izvori, gde su troškovi, da vi ne bi dali na ovo, to prihvatam, to su konstruktivni predlozi i to bih razumeo. Ali, da stvarno umanjuješ ovo, to ipak nije fer i nije lepo. Neću se javljati i ne želim sa vama da polemišem oko toga, ali to sam više uputio Stevi da malo, što kažu lale, kazaću lalinski, da se uzme na um kad priča, da se stvarno ne brukaš. Slažem se, stručno napadnite budžet, tu smo da ga branimo, tu smo da diskutujemo, da vidimo šta je bolje, da nađemo rešenje, ali nemojte da se koristimo nekim stvarima koje ne zaslužuju odgovor.
Za reč se javio narodni poslanik Hranislav Perić.
Gospodine predsedavajući, hvala vam što sam dobio reč, jer sam hteo juče da govorim, ali je ministar verovatno zbog zauzetosti bio odsutan, pa sam za govornicom rekao da ću govoriti kada bude ministar u sali. Imamo jedan problem i želim da govorim o tome. Verovatno u ovom našem nacionalnom programu je predviđen program za izgradnju mnogih infrastruktura na području Srbije. Sada je to diskutabilno da li je negde trebalo uvesti put, a negde nešto drugo, ali bi bilo dobro da se od tog programa nešto i uradi. Biće to urađeno u Srbiji, biće poboljšani uslovi za život na tim prostorima, tamo gde dođe do takve izgradnje. U investicioni i nacionalni program treba sigurno dodati i probleme koji se u međuvremenu javljaju, jer ovo što se planiralo, što su opštine pravile svoje programe, ministarstva itd, želim da postavim jedno pitanje, da li ima sredstva za intervencije, ako se nešto u međuvremenu dogodi što je neplanirano. Ovo o čemu ću govoriti ne trpi odlaganja. U opštini Merošina, u selu Batušinac, oštećen je most na Moravi, pao je jedan stub, a to je selo koje se graniči sa niškom opštinom. Ljudi iz tog sela imaju samo dva-tri kilometra da dođu do niške pijace, a to su dobro organizovani poljoprivredni proizvođači koji imaju najveću proizvodnju, možda, na jugu Srbije, u povrtarstvu i moraju svako jutro sa stotinak vozila da kruže, da zađu 15 kilometara da bi došli do niške pijace. A kažem da se radi sve o robnim proizvođačima. Opština to nije u mogućnosti da sama uradi, bez pomoći ne može i ne znam, verovatno može da se nađe malo para da se to popravi i izgradi, veličina mosta nije velika, jer bi skratila velike muke tih seljaka iz tog dela. Takođe, iz tog sela proizvođači preko Morave imaju svoja imanja i zamislite vi, da bi išao da obradi svoju njivu, a to su pretežno bašte, pošto su pored Morave, treba da zađeš 15 kilometara da dođeš u svoju baštu. Molim vas, ministre, da pokušate, da li će to kroz nacionalni program, da li neke hitne intervencije, na neki način da se iznađu sredstvai da razrešimo to pitanje. Opština već dva-tri meseca, skupština je to razmatrala, pokušava se da se napravi neki privremeni most, pontonski most i to treba mesečno oko dva miliona da košta opštinu za korišćenje tog mosta. Ako to tako bude i rešimo taj problem na taj način, onda će ceo budžet opštine Merošina da ide za korišćenje mosta preko Morave. Prema tome, vidim da su ogromna sredstva u ovom planu, da ima para, i treba pronaći malo para da se to završi. Evo, pokušao sam da to objasnim, jer imamo zadatak od tih ljudi, molili su me, da iskoristim prisustvo ministra i da to kažem za ovom govornicom, kako bi možda mogli da nađemo rešenje da skratimo muku tih poljoprivrednih proizvođača.
Ministar Dinkić ima reč, pa Stevica Deđanski.
Evo da odmah narodnom poslaniku dam odgovor. Ukupno je iz Nacionalnog investicionog plana za saobraćajnu infrastrukturu, koja obuhvata i lokalne male mostove, izdvojeno 437 miliona evra do kraja sledeće godine. Imajući u vidu da ovaj most, spomenut u vašem izlaganju, svakako jeste značajan za Merošinu, način da se on finansira je sledeći: da zajedno sa Ministarstvom za kapitalne investicije opština Merošina napravi projekat i da se onda faktički na osnovu projekta Ministarstvu finansija dostavi koliko je to sredstava. Trenutno Srbija ima dovoljno sredstava da se zaista u svim mestima u Srbiji, bukvalno u svim mestima u Srbiji, sve ono što godinama nije ulagano u infrastrukturu obnovi. Bitno je urediti prioritete. Vi u Merošini najbolje znate šta je za vas prioritet; za ono što vi budete tražili mora da se napravi projekat, odredi koliko je potrebno sredstava i Republička vlada će sigurno to izvršiti. Inače, ovde je bilo tokom današnje rasprave pitanje šta je sa 2,1 milijardi evra, koliko smo ostvarili viška u ovoj godini. Kaže jedan poslanik SRS da ne zna gde se to nalazi, da toga nema, navodno, u budžetu. Samo mogu da vam kažem da taj ko je to rekao ne ume da čita budžet, imajući u vidu da celokupna struktura viška od privatizacionih prihoda i budžetskog suficita jeste data vrlo detaljno u budžetu. Činjenica je da tokom prethodnih godina nismo imali ovoliki višak, ali smo upravo zbog toga dali u rebalansu znatno detaljnije obrazloženje nego što je to ikada do sada davano. Naime, milijardu 675 miliona evra će biti investirano kroz projekte Nacionalnog investicionog plana, ali ne u ovoj godini, jer taj poslanik kaže da vidi samo 400 miliona evra, odnosno 33 milijarde dinara. To je tačno, ali ako ste čitali budžet videli ste da smo uveli više budžetsko planiranje i da imamo ulaganja i u ovoj i u sledećoj godini, tako da je ukupan iznos milijardu 675 miliona evra za Nacionalni investicioni plan. Takođe, u delu koji se odnosi na javni dug jasno smo naznačili da je intencija Vlade da i dalje smanjuje spoljni dug, kao što je činila poslednjih godina. Trenutno nam je četiri puta niži dug nego što je bio pre pet godina, ali imamo nameru da pre vremena otplatimo jedan deo javnog duga. To već čini Narodna banka Srbije vraćajući milijardu dolara MMF-u. Mi smo sada u situaciji da više nećemo uopšte zavisiti od kredita MMF-a. Oni su nam bili i te kako dobrodošli pre tri-četiri godine, kada je zemlja kretala u reforme. Sada, kada su devizne rezerve preko 10 milijardi dolara, zaista nema potrebe da uzimamo bilo šta od MMF-a, naprotiv, sve ćemo da vratimo pre roka dospeća. Slična je situacija i sa drugim poveriocima. Zato smo odlučili da oko 580 miliona dolara prevremeno vratimo Svetskoj banci. Osim toga, pregovaramo o zameni dugova za investicije sa našim poveriocima. Juče je potpisan prvi takav sporazum iz paketa Vlade Srbije, a to je zamena 25 miliona evra koje dugujemo nemačkoj vladi za 5,5 miliona ulaganja u sistem daljinskog grejanja u Srbiji po sistemu koji štiti životnu sredinu. Sa tim ćemo, naravno, i nastaviti. Kada se čita budžet stvari moraju da se posmatraju u dinamičkom kontekstu. Naime, 2,1 milijarda evra je stanje na dan kada smo radili rebalans budžeta, a za dva meseca još 320 miliona evra će se sliti u našu kasu, u državnu kasu Srbije, nakon prodaje treće licence za mobilnu telefoniju. Osim toga, pripremljen je i tender za privatizaciju Naftne industrije Srbije, a u toku je tender za privatizaciju DDOR-a. Dakle, biće daleko više prihoda u budućnosti. Kada bude razmatran budžet za 2007. godinu onda ćemo govoriti o planovima za investiranje u narednoj godini. U svakom slučaju, ono što se mora uraditi u narednom periodu... Nisu problem krediti, kao što je rekao prethodni poslanik SRS, jer sada ima kredita u dovoljnoj meri. Tačno je da treba kamatne stope da budu niže i tačno je da naplata potraživanja mora da bude bolja, međutim, tu ne mogu da pomognu ljudi koji se bave finansijama, već mora dalje da se jača pravosudni sistem i da se pojača sigurnost poslovnih ljudi, i ne samo njih, već i građana. I, ova vlada napravila je neke pomake. Setite se šta se dogodilo sa stečajnom mafijom – evo je u zatvoru. Vidite šta se dogodilo sa drumskom mafijom, koju ste vi tolerisali – evo ih u zatvoru. Šta je bilo sa Karićem, koga ste vi tolerisali – pobegao je, ali je za njim poternica. Dakle, nije sve idealno i nisam lično zadovoljan, jer postoji mnogo ljudi koji su se ogrešili o zakon i koje zakon mora da stigne onoga časa, kako se bude odvijala reforma. Međutim, Srbija će uskoro dobiti novi ustav. Osim svih onih vrednosti o kojima ste govorili vi i naš premijer do sada, on donosi sa sobom i novinu u oblasti reforme pravosuđa. Ta novina će biti utvrđena ustavnim zakonom, zakonom za sprovođenje ustava, gde se, u skladu sa strategijom za sprovođenje reforme pravosuđa, uvodi obavezan reizbor sudija u naredna dva mandata, u periodu od pet godina. To znači da će sudije koje časno, pošteno i hrabro obavljaju svoj posao, naravno, biti reizabrane, odnosno biće određen mehanizam i kriterijumi kako se vrši reizbor, ali zato oni koji su tu zalutali faktički neće tu moći da ostanu. Bio je veliki problem sa Trgovinskim sudom, iz prostog razloga što je pre vremena prethodna skupština donela takve zakone koji su dali potpunu nezavisnost sudstvu, pre nego što su u sudovima bili ljudi koji ne bi zloupotrebili tu nezavisnost. Nezavisnost sudstva je potrebna, ali u zreloj fazi razvoja društva. Ovako, jedan sudija štiti drugog sudiju, jedan savet štiti druge sudije i ne možete taj sistem da otpetljate. Maltene, Kljajević ne bi ni završio u zatvoru da nije uhvaćen na delu. On nije mogao biti smenjen, a ne da završi u zatvoru, dok policija, koja je pratila te aktivnosti, što jeste posao policije, nije prikupila dovoljno dokaza, na osnovu kojih je pokrenut postupak i počelo je klupko da se odmotava. Bilo je mnogo primedaba u prethodnim godinama na rad ministarstva policije, ali ovo što je policija uradila u našoj vladi, sviđao se ministar nekome ili ne, u prethodnim decenijama se nije dogodilo u Srbiji. Zaista mislim da je policija vrlo dobro uradila svoj posao, posebno imajući u vidu teške uslove pod kojima rade. Međutim, još uvek jedan deo pravosuđa, ne ceo, nije na visini svog zadatka, ali u svim zemljama u tranziciji to ide vremenom. Ljudi kažu da je potrebno stimulisati ljude da bolje rade, pa smo zato predvideli i u ovom rebalansu budžeta povećanje plata; predložili smo, a vi ste usvojili, zakon o platama u državnoj upravi koji značajno povećava plate svima onima koji rade u državnoj upravi. Međutim, ovaj period u kome se nalazimo je takav da, s jedne strane, konačno imamo stabilne prihode, i dobro je što imamo višak prihoda, koji nam omogućavaju snižavanje inflacije. Mi smo imali već treći mesec negativnu inflaciju i to nije palo s neba, već je rezultat ovih mera koje su sprovele Vlada i centralna banka. Tako će ove godine inflacija biti ne samo u okvirima projektovane, 9,3% na godišnjem nivou, već će biti i niža od nje. Kao što smo nagovestili, sutra će Ministarstvo energetike predložiti Ministarstvu trgovine i Ministarstvu finansija, a mi ćemo prihvatiti, da pojeftine naftni derivati na pumpama u Srbiji. Tačna cifra je da će preko četiri dinara po litru dizel goriva biti od subote jeftiniji naftni derivati, a to je nešto što će oboriti oktobarsku inflaciju za 0,45% i zaista sada imamo priliku da u stabilnim uslovima pokrenemo privredni razvoj. Da ovo ne bi zvučalo suviše optimistički, jer sve stvari nisu ružičaste i mnogo ljudi je bez posla, a to je sledeća faza, jer je to najveći problem, nisu problem kamate i nedostupnost kredita, nego što još uvek mnogo ljudi nema posla. Ali, jedini način da oni dobiju posao je da se ovaj Nacionalni investicioni plan sprovede, da ga sprovede ova i buduća vlada. Ako se vi, gospodo radikali, brinete o sudbini nas iz naše vlade, to je vaš problem, jer građani znaju šta je ko pričao. Svaka čast šta vi pričate, ali na kraju građani znaju i kako ko radi. Na kraju će se ceniti ne oni koji pričaju prazne priče, nego oni koji su nešto uradili za ovu Srbiju i ostavili u amanet za budućnost Srbije. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski, pa onda povodom amandmana narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Posle ovog uključenja u RTS, gde je sve lepo, vraćamo se u surovu stvarnost. Gospodine Sredoje Mihajlov, ne znam iz koje ste stranke, možda i vi ne znate iz koje ste stranke, ali znam da sam srpski radikal. Smatram da sam častan i pošten građanin i patriota, kome je teško da gleda kako vi uništavate i rasprodajete Srbiju. To vama verovatno ne može da dođe do pameti, ali to nije važno, samo vas upozoravam. Molim vas, ja nisam vaš prijatelj i nikada to neću biti, pa bih molio da me ne oslovljavate takvim bratskim imenom, jer bi to mogao narod pogrešno da protumači. Samo želim sve vas dosmanlije da podsetim da ste punih šest godina na vlasti. Da li vi znate koliko je šest godina? Za tihšest godina ste obećavali ne šest, nego 60 milijardi dolara, a zadužili ste nas 10 milijardi. Na to treba podsetiti građane, iako oni to znaju. Prodali ste i zatvorili na stotine firmi, odnosno najbolje ste prodali a ostale zatvorili. Nabrojaću samo nekoliko firmi koje ste zatvorili u Vršcu, jer odatle dolazim: "IMO", "Kluz", "UČA", "Zenit". To je milion i po nezaposlenih ljudi. Ranije je bilo 600.000 ili 700.000 nezaposlenih, ne kažem da je ranije bilo dobro, ali ste vi napravili nesreću ovom narodu. Znači, vi usrećitelji napravili ste jednu strašnu nesreću ovom narodu i sada je pitanje koga vi ovde lažete. Nas ne vredi da lažete, građane ne vredi da lažete, možda lažete sami sebe, pa imate neki motiv onda da izađete na izbore, ne znam. Možda ćete napraviti neku stranačku hijerarhiju, pošto ste napali poslanike Srpske radikalne stranke, a verovatno hoćete. Verovatno se to ceni, doduše, ne znam u kojoj stranci, ali to nije važno. Ako je takva situacija nekada bila, kažete da smo mi krivi, zašto sada ne odobrite kredite bez kamata i zašto ljudima ne pomognete, zašto ne pomognete ljudima koji nisu u stranci G17 plus. Svi znamo kako ti fondovi funkcionišu i kako se dele krediti, odnosno znamo ko može da ih dobije. To su pokrajinski krediti, republički krediti i moraš biti u veoma dobrim odnosima sa G17 plus da bi mogao da ih dobiješ. To znaju građani, oni su to čuli, a to možda i vi znate, ali nije važno. Kada imate suficit, kao što vi kažete, dve godine, stalno se pozivate na zapad, na zapadu postoje poreske olakšice, gde su poreske olakšice dve godine? Pokriće se privreda, zapošljavaju se ljudi, a šta vi radite? Svakim danom sve više ljudi ostaje bez posla. Dokle mislite da će narod da trpi to što vi radite? Mogu da vam kažem da bi vama najbolja varijanta bila da dođu srpski radikali na vlast, onda vas čeka samo zatvor, ne daj bože da dođu građani iza vas.
Zahvaljujem se. Ministar Mlađan Dinkić ima reč, izvolite.
Hvala što ste mi postavili ova pitanja. Naime, osnovna karakteristika vas i vaše stranke jeste da ne baratate činjenicama, već govorite proizvoljno. Javni dug je 2000. godine bio 9,5 milijardi evra, izvinjavam se, danas je javni dug 9,5 milijardi evra, na dan 31. jula ove godine. Godine 2000. javni dug je bio 15 milijardi evra, što znači da je smanjen 5,5 milijardi evra u apsolutnom iznosu, a u odnosu na bruto domaći proizvod sa 170% na ispod 40, to je preko četiri puta. Ne samo da zemlja nije zadužena, nego je razdužena. Niste je, doduše, ni vi zadužili, tu ću biti potpuno iskren, zadužili su je oni pre devedesetih godina, kada su uzimani ti krediti, ali niste ni razdužili, nego je taj dug stajao, imali smo izolaciju, nismo imali nikakve odnose sa međunarodnim finansijskim organizacijama. Međutim, nakon početka tranzicije smanjen je javni dug četiri puta. Bruto domaći proizvod bio je 800 dolara po stanovniku 2000. godine, danas je 4.000 dolara, u 2006. godini. Nije to neki bruto domaći proizvod kojim treba da se ponosimo, jer Hrvati imaju između šest i šest i po hiljada, a Slovenci 12-13 hiljada, međutim, daleko je bolji nego što je bio ranije. Makar smo tu ispred Bugara i Rumuna, mada je zaista nacionalna katastrofa da oni ulaze u EU sledeće godine, a mi tu još nismo, jer smo grdne godine izgubili u uzaludnim pregovorima o zajednici SCG i o nekim drugim stvarima koje nisu bile bitne. Na kraju, mi polako sustižemo Hrvate i garantujem vam da će Srbija naći snage da u narednih četiri-pet godina dostigne Hrvatsku po nivou svog razvoja, jer Hrvati napreduju po jedan, dva posto godišnje, a mi po sedam, osam posto godišnje, i to jeste nama cilj, da ih dostignemo po nivou privrednog razvoja. Što se tiče kredita bez kamate, ova vlada je uvela više takvih kreditnih oblika, ne bez kamate, ali sa simboličnom kamatom od 0,5 posto – stambeni krediti za mlade (nezavisno od toga ko su, šta su, koje profesije, ispod 45 godina starosti svi mogu da dobiju te kredite sa kamatom od 0,5 posto), pa krediti za Bor, Vranje i Kragujevac. Nemojte da govorite o opštinama gde je G17 plus na vlasti. Pitajte predsednika opštine Vranje, on je socijalista, ali odlično radi, zaista odlično radi, to mogu da kažem, nikada neću ni za koga reći da loše radi samo zato što je iz neke političke stranke kojoj ja ne pripadam. Ako neko dobro radi, ima da se čestita čoveku. On je, zajedno sa našom vladom, na putu da reši sada i problem "Jumka", da se četiri hiljade ljudi u Vranju zaposli, sa jednom ozbiljnom firmom. Zaista se radi o vrlo agilnom čoveku i zato čovek već dva, tri puta dobija izbore u Vranju, niko ne može da mu se približi. Zatim, što se tiče poreskih olakšica, upravo ste vi, gospodo, izglasali, doduše radikali su bili protiv, ali svi ostali, većina je skupštinski izglasala poreske olakšice kojim se snižavaju porezi na plate i omogućava da se mladi do 30 godina zapošljavaju bez plaćanja poreza i doprinosa. Juče je državni sekretar gospodin Vladimir Ilić izneo podatak da se za samo tri nedelje od primene tog propisa, od 1. septembra, 320 mladih zaposlilo u Srbiji po osnovu tog zakona. To je samo tri nedelje. Neko može reći da 300 novozaposlenih nije neki broj, međutim, samo je tri nedelje proteklo. Sigurno da smo mi pokušali, a siguran sam da ćemo i uspeti, da taj višak raspodelimo na tri stvari: smanjivanje poreza, vraćanje spoljnog duga i investicije u infrastrukturu u okviru Nacionalnog investicionog plana.
Zahvaljujem se gospodinu Dinkiću. Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski, replika.
Samo jedna ispravka, možda je ministar pogrešno razumeo, možda je pogrešno pročitao svoje, ali rast bruto domaćeg proizvoda zasniva se uglavnom na porastu vrednosti trgovine i usluga, kao i poreza, odnosno nove vrednosti, tj. na legalizaciji dela sive ekonomije. Rast bruto domaćeg proizvoda ne temelji se na rastu investicija, proizvodnje, o čemu sam pričao, već je logična posledica te politike koju ste do sada sprovodili, fiskalne i kreditno restriktivne makroekonomske politike. Sve vreme sam pričao o tome da u Srbiji nema investicija, a vi dokažite da ima, i da nema ulaganja u nova radna mesta, a vi dokažite da ima. Hvala Bogu, građani sami znaju koliko posla imaju i gde su zaposleni u proteklom periodu.
Zahvaljujem se. Zoran Krasić ima reč. Imate šest i po minuta, izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Anđelkoviću, verovatno su vas obavestili da se nalazimo kod člana 7. razdeo 30 - Ministarstvo spoljnih poslova. Predstavnik Vlade je morao da priča o Ministarstvu spoljnih poslova, a ne o babovini. Da idemo redom, stečajna mafija nije uništena, nego je jedna grupa tajkuna, nezadovoljna radom jednog broja sudija, stvorila sliku da su samo oni stečajna mafija, a ostala je druga. Ne razlikuje se od "Sablje". U "Sablji" je jednu mafiju trebalo da zameni druga. O tome možemo da pričamo. Znate da sam vrlo dobro obavešten. Nešto nam pominje Karića gospodin Dinkić. Sa ove govornice godinu dana stalno sam vas pitao i završavao govore – kada ćete da uhapsite Dinkića... Ne, nego Karića. To će za sledeću vladu da bude. Pola godine svaki govor završavao sam rečenicom – kada ćete da uhapsite Karića, i vi ste rekli – ne može to tako, ne, ne. Onda ne znam zašto pričate. Onda se kaže – drumska mafija. Da nije nešto gospodin Dinkić pobrkao? Gde je on našao drumsku mafiju? U čijem resoru? Kod Velje Ilića. Nemojte to što imate neraščišćeno u Vladi da čistite preko nas, pa dođu radikali krivi za sve. On se posvađao sa Veljom, ono što ne sme da kaže Velji kaže radikalima. Kaže – nažalost, Bugarska primljena. Što on kvari međunarodne odnose? Kaže – sustići ćemo Hrvatsku. Mi ne jurimo Hrvatsku. Što bismo mi jurili Hrvatsku? Ako ga čuje potpredsednica stranke, biće mu opasno. U okviru razdela 30 ne nalazi se reizbor sudija po novom ustavu. Ovde smo čuli da je to bila glavna smetnja. Niko ne zna šta piše u tom novom ustavu, čuli smo ponešto, preambula i dva, tri člana. Evo ga, demonstrira veliko poznavanje nacrta ustava. Bolje zna nacrt ustava, nego Hiber koji ga je pisao. Mora da se zna da je vođena akcija da se ne izabere za predsednika Trgovinskog suda Kljajević, ali ga je spasavao Labus. Znate vi članovi G17 plus koji ste u Odboru za pravosuđe, bilo je razgovora na tu temu. Da se vratimo na razdeo 30. Znači, nemamo ministarstvo spoljnih poslova, ali imamo trošak Vuka Draškovića. Taj trošak Vuka Draškovića ovu zemlju će koštati, po rebalansu... U toku 2006. godine gospodin Drašković, građanin Drašković, u udruženom zločinačkom poduhvatu sa licima koja se predstavljaju da rade tamo, poput Radoslava Stojanovića, sad je on u Hagu, znači, oni će ove godine, ako se uzmu ove dve oblasti i sve ove pozicije, da koštaju građane Republike Srbije 3,8 milijardi dinara. Objasnite mi koji su efekti spoljne politike Vuka Draškovića. Juče sam slušao u jednoj emisiji, rekao je da ništa ne zna o ustavu, šta god ga pitaju, ništa ne zna. Niko sa njim ne komunicira i on ništa ne zna. Znači, građani Republike Srbije, kada kupe mleko, kada kupe bilo šta u prodavnici, finansiraju u određenoj srazmeri u određenom procentu to što Vuk Drašković ništa ne zna. Kakva je njegova spoljna politika? Ona je katastrofalna za državu. Koji je građanin dobio zaštitu u inostranstvu od Ministarstva spoljnih poslova? Nijedan. Usput, imamo da su neki službenici konzulata krali u Nemačkoj pa su proglašeni za nepoželjne osobe. Gospodin Drašković će (samo polako, možete da izađete za ovu govornicu da kažete to što imate) u toku ove godine, na ime troškova za službena putovanja, da potroši 100.995.000 dinara. To je u okviru Ministarstva spoljnih poslova; u okviru diplomatsko-konzularnih predstavništava, tu bi trebalo da budu verovatno opravdaniji troškovi službenih putovanja, 46,5 miliona. Znači, cela diplomatsko-konzularna služba, kao što možete da primetite, duplo manje potroši na službena putovanja nego Vuk Drašković sa onom svojom grupicom ljudi - najuže rukovodstvo Srpskog pokreta obnove. Ne znam, kada pogledamo u knjige videćemo gde i kako je on putovao, zašto se on onako uvek ukoči, verovatno od putovanja. Mi finansiramo jedno ministarstvo od kojeg imamo štete, nemamo koristi. On je otišao tamo, potpisao nešto; otišao onamo, izblebetao nešto; otišao na neko treće mesto, priznao nešto. Verovatno se i ovi u Vladi Srbije hvataju za glavu, samo ne smeju da kažu javno, šta će jadnici, takav im je koalicioni partner. To je problem koalicionog kapaciteta. Tako je jak koalicioni kapacitet da može i Vuk Drašković da bude ministar spoljnih poslova, odnosno građanin koji se predstavlja da je ministar spoljnih poslova. Ni njegovog ministarstva nema, nema na sajtu Vlade Republike Srbije u okviru strukture ministarstava Republike Srbije; ima ga na nekom eksteritorijalnom sajtu, on je dao tu lepo biografiju. Samo da znate, on je rođen 29. novembra 1946. godine u Srbiji. On nije rođen, kao svi normalni građani, u nekom mestu, nego u Srbiji. Vama je smešno, ali državi je žalosno kada je taj čovek ministar spoljnih poslova. Nadam se, gospodine Anđelkoviću, da sam se najviše pridržavao ovog razdela broj 30, na koji se odnosi ovaj amandman.
Zahvaljujem se, gospodine Krasiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman. Na član 7. razdeo 37. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Anastasovski. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Da, izvolite, Dragoljub Anastasovski.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu – u članu 7. razdeo 37 funkcija 470 briše se. Ali, pre nego što počnem o ovome da pričam, možda je čak i malo glupo, jer posle ministrove besede mislim da je ovo besmisleno govoriti. Toliko smo bogata zemlja da više nema potrebe ni za parlamentom, ni za kim, dovoljan nam je ministar finansija i biće sve u redu. Sada nas je ubedio kako je smanjen spoljni dug za 5,5 milijardi. Međutim, ministar je zaboravio da je od 2000. godine, od dolaska DOS-a na vlast, više od polovine Srbije rasprodato i da ne postoji više nijedna državna, naša banka. Baš me čudi da nije tačno... E pa, ljudi moji, treba da se zapitate šta nam ministar priča ovde. On nam priča ovde neke bajke. Ovo su priče za malu decu, a i ona ne bi verovala. Suficit u budžetu. Dugujemo i bogu i narodu, a imamo suficit, zamislite, molim vas. Penzioneri bez penzija i ljudi na biroima ne primaju po šest meseci zaostatke, ono malo novca što im duguju, a mi smo u suficitu i to je lepo, ali hajde da ja nastavim ovo zbog čega sam izašao za govornicu. Srpska radikalna stranka je protiv osnivanja agencije, pogotovu kada je i politička i finansijska situacija u zemlji vrlo teška, da ne kažem alarmantna. S obzirom na to da se sve agencije finansiraju iz budžeta, trebalo bi da znamo koliko je do sada formirano agencija, kako su poslovale u proteklom periodu, da li su i koliki profit ostvarile, odnosno da li su postigle očekivane rezultate i opravdale razloge zbog kojih su i formirane. Sve me ovo podseća na neka davna vremena kada su neki formirali OUR-e. Oni su usitnjavali preduzeća da bi otvorili što više rukovodećih radnih mesta. Oni su zadovoljili apetite pojedinih. To isto činite i vi. Žao mi je što ministra nema. Formiranjem agencija za sve i svašta, u kojima će se zapošljavati rođaci, prijatelji i normalno stranački aktivisti, bez obzira da li je agencija potrebna ili ne, stvara se skup i neefikasan deo državnog aparata, koji neće opravdati očekivanja, ali će se zato dodatno opteretiti budžet i time povećati troškovi državne administracije. Zbog ovoga svega iznetog SRS neće glasati za ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem se. Zoran Krasić ima reč. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Anđelkoviću, neću o Vuku Draškoviću, nemojte da se sekirate.
Samo sam pokušao da vam pomognem da je rođen u opštini Žitište i da se zvao Vuko i ništa drugo.
Samo hoću da vas upozorim šta je on stavio kao svoju autobiografiju.
Ja sam samo želeo da pomognem, da je opština Žitište mesto njegovog rođenja.
On je to na sajtu napisao, znam samo da je promenio datum da bi bio rođen 29. novembra. Ali, on je tamo napisao da je rođen u Srbiji. Pogledajte, građani, sajt Ministarstva spoljnih poslova i videćete šta je napisao Vuk Drašković za sebe. Gospodin Dragoljub Anastasovski je podneo, u ime SRS, amandman koji se odnosi na član 7, razdeo 37 funkcija 470. Da ja to pojednostavim, to se odnosi na Agenciju za razvoj infrastrukture lokalne samouprave. Ukupna planirana sredstva za tu agenciju su do kraja ove godine, po rebalansu, 295 miliona dinara i nešto. Stvarno se izvinjavam, ovde su jako male cifre, i ovo svetlo, tako da se ništa ne može videti, ali mislim da zapravo nisam pogrešio mnogo. Ta sredstva se nalaze na ekonomskoj klasifikaciji - donacije i transferi ostalim nivoima vlasti. U obrazloženju je navedeno da su pretežno u pitanju sredstva koja se obezbeđuju po osnovu donacija koje obezbeđuje Evropska agencija za rekonstrukciju. Šta nam to rekonstruiše – verovatno ono što nam je porušeno, ne samo NATO bombardovanjem, nego i zaustavljanjem razvoja. Samo da znate da jedan vid genocida jeste kada se nameću takvi uslovi života jednom narodu, odnosno građanima Srbije, da im se uskraćuje pravo na razvoj. Zašto ovo pričam? Zato što je neka vlast pokrenula postupak pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu. Ta tužba nije ni odbijena ni odbačena, nego je kao prethodno pitanje doneta odluka o nadležnosti Međunarodnog suda pravde. Našli su kako to da reše, pa su rekli da je do 2000. godine, novembra meseca, kada je Koštunica podneo zahtev da budemo primljeni u Ujedinjene nacije, SRJ bila u nedefinisanom statusu i nije mogla da bude član Međunarodnog suda pravde, to je član 34. i član 35, i nema pravo na zaštitu pred Međunarodnim sudom pravde. Odluka je vrlo značajna, ne zbog toga što nismo uspeli da ostvarimo tu naknadu štete, a mislim da je bilo preko 30 milijardi direktne štete tokom NATO agresije, već zato što je po automatizmu ona morala da utiče na pravne stavove povodom tzv. istorijskog konteksta u svim predmetima koji se vode u Haškom tribunalu. Naravno, to se nije desilo, jer međunarodno pravo je dosta selektivno i precedentno pravo, pa se Srbima tamo sudi, čak i kada u direktnom TV prenosu građani mogu da se smeju, jer vide sa koliko laži se optužuju naši građani. Znači, donacije daje onaj ko nas je bombardovao, ali to je strategija američke politike – prvo pregaze zemlju, a onda pokazuju humanost. Nismo mi tu izuzetak, od Granade naovamo, gde god je kročila ta čizma scenario je bio takav. Sada postavljam pitanje – zašto kod ovog budžetskog korisnika nema Nacionalnog investicionog plana? Zašto preko njega ne plasirate višak sredstava za razvoj komunalne infrastrukture, i bazena i sportskih igrališta, zašto da ide preko te agencije? Vi ste nju formirali, imali ste nameru da ta agencija nešto radi. Kada je u pitanju transfer sredstava koja dolaze iz inostranstva, imamo svojevrsnu gužvu kod nadležnih društvenih organa. Za neke stvari želi da se umeša onaj Parivodić, i da to ide preko njegovog ministarstva, zato što dok je bio tu Pitić išlo je preko tog ministarstva; nije valjda promenom Pitića izgubljena nadležnost. Onda se tu muva Ministarstvo finansija, koje želi sve to da vidi, onda tu dolazi i Ministarstvo za kapitalne investicije. Zašto Nacionalni investicioni plan nije tu unet kao redovna stavka? Kod Nacionalnog investicionog plana ne možete da nađete knjigovodstvenu, tako da kažem, formulu, pa kažete kapitalni projekt. Ono što postoji u Zakonu o budžetskom sistemu i zbog čega nije bilo potrebe da se ugrađuje, čini mi se, u članu 16. stav 1. tačka 4). Kako se troše ova sredstva? To je pravo čudo. Pozvao bih vas da odete u opštinu Crveni krst u Nišu, gde je Građevinska direkcija grada Niša izvodila radove na asfaltiranju puteva i tu su izmislili saobraćajni znak - bandera na putu. Kada su širili kolovoz, ostale su bandere, pa su stavili asfalt i oko bandere i sada ljudi moraju da se snalaze dok idu kući. Samo da vam kažem ko je to uradio, jedan veliki ekspert, Banana iz Niša, Jovanović, član SPO-a, DS-a, DSS-a, a sada je u G17 plus, možda ste ga isterali. Ako ste ga isterali, ništa niste pogrešili. On je 15 godina na vlasti u Nišu, samo da znate. Tako eksperti asfaltiraju ulicu da zamažu oči nekome, ali zaborave bandere, i metalne i one betonske. Kako se koriste ta sredstva? Zašto to nije urađeno po nekom propisu, po nekom standardu? Valjda treba neka građevinska dozvola, upotrebna dozvola, da li je neko dao upotrebnu dozvolu? Da li je neko video te radove, ko je vršio nadzor? Ko je kontrolisao plaćanje? Obično pitanje, bez odgovora. Odgovor lebdi svuda oko nas – korupcija na svakom koraku. To je sasvim normalna pojava ovakvog vida demokratije. Ovakav vid demokratije sa sobom reprodukuje korupciju i nalaze se u svojevrsnoj kohabitaciji, korupcija i ovaj vid demokratije; sve se predstavlja da je demokratsko i da je neka vrednost, a eto vidite šta se radi. Bez namere da bilo kome repliciram, ali onaj most na Moravi najbolje bi mogao da se reši kada bi gospodin Marković raspisao lokalne izbore. Verujte, onog dana kada se podnose obrasci za kandidaturu, Velja bi došao sa mašinerijom da sredi taj stub i da osposobi taj most. Ne bi onda, što reče Hranislav, po dva miliona svakog meseca trebalo za neka alternativna rešenja, a problem jeste ako čovek treba 15 kilometara da pređe do svoje bašte, njive ili da ode do pijace. Zar na to treba neko da upozorava državu? Za sve što primetimo, a predstavlja državnu funkciju, državnu važnost, moramo da upozoravamo ili da se ponašamo po onoj staroj, kaže se da ono što plače dve majke sisa. Znači, dete niko neće da uzme u ruke dok ne zaplače. Koliko je potrebno da se plače, sada je to pitanje od kada je DOS. Šta treba? Jedan hektolitar suza ili dve kapi? Kada je u pitanju ova politika koja se sprovodi, nema ni hektolitara, ni dve kapi, nijedna suza ne pomaže. Oni ljudi ne vide da je to problem. Oni razmišljaju o evroatlantskim integracijama. Nažalost, Bugari će pre nas. Mi ćemo ove da sustignemo i da prestignemo i da u nekoj statistici bude zapisano kako smo za neki indeksni poen ispred nekoga, što se tiče jednog ili dva parametra od mogućih dve hiljade parametara. To je ta politika – drži vodu...
Zahvaljujem se gospodinu Krasiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdeo 38 amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se u članu 7. razdeo 38 funkcija 410 briše. U razdelu 38 u članu 7. ovog rebalansa stoji da se finansira Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza u iznosu od 71 milion dinara. Ta količina novca u nekoj analizi može da bude i velika, a verovatno predlagaču ovog rebalansa to ne znači ništa, jer je predlagač u načelnom komentaru toliko hvalio Ministarstvo finansija i samog sebe da svi mi koji ovde sedimo i građani Srbije ništa ne moramo da radimo, toliko smo bogati, kako je on to istakao. Rekao je da mi trenutno dobro stojimo i da deset meseci možemo da uvozimo raznoraznu robu, toliko imamo na zalihama para. O deviznim rezervama i da ne govorimo, i tu smo bogati, tako da time održavamo inflaciju u jednocifrenom broju i ta inflacija će takva i biti. To je sve, u stvari, u načelu, odnosno to je sve farsa. Kada se ode na teren i kada se pogleda istini u oči, čovek ne može da poveruje da li je to ministar kao televizijska zvezda i za koga on to sve radi, kad građani na terenu ne mogu da plate struju, decu ne mogu da obuku, nemaju para za ogrev, a zima dolazi. Ta čuvena potrošačka korpa, koja je, kao, reperna finansijska jedinica, istanjila se i ona nije dovoljna da prehrani pojedinca i porodice. Programski, SRS je protiv osnivanja agencija za sve i svašta, zato što je to skup, a malo efikasan deo državnog aparata. Nijedna do sada osnovana agencija nije u svom radu dala očekivane rezultate, pa je nepotrebno izdvajati budžetska sredstva za rad agencija i time povećavati troškove državne administracije. Navešću samo nekoliko agencija koje se finansiraju ovim rebalansom: Agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave, potrebna su joj sredstva od 225 miliona dinara; Agencija za reciklažu, potrebno joj je 44 miliona dinara; Agencija za energetsku efikasnost, potrebno joj je 63 miliona dinara itd. Da više ne nabrajam, te agencije, znači, služe kao neki baj-pas za crpljenje budžetskih sredstava i zapošljavanje stranačkih radnika. Sada ste izmislili, zamislite poštovani građani Srbije, Nacionalni investicioni plan. Uglavnom se vi tako i ponašate, u etar pustite neku novu reč ili pojam i time mašete kako ste vi pozitivni, kreativni, kvalitetni, da vam cvetaju ruže, da je sve u najboljem redu, a u suštini to nije tako. Zadužili smo državu, tako da će verovatno i naša deca biti u neugodnim situacijama kako da vrate te dugove. Ako se ovako nastavi, verovatno ćemo zadužiti sva materijalna dobra Srbije i na kraju nam jedino ostaju goli životi. Tim zapadnim gazdama verovatno će ti goli životi biti potrebni da bi oni mogli da uživaju u njihovim blagodetima. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Vitomiru Plužareviću. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 7. razdeo 41, amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Pre nego što kažem nešto o ovom amandmanu, odnosno pre nego što ga malo detaljnije obrazložim, moram radi javnosti da kažem kako Vlada Republike Srbije vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Evo dokaza. Narodni poslanici su pre deset minuta dobili mišljenje Vlade o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Mi smo, draga gospodo, juče završili raspravu o Predlogu ovog zakona. Ne postoji nijedna poslovnička mogućnost da se bilo šta kaže o Predlogu ovog zakona, odnosno amandmanima, ili možda možemo i da kažemo, ali je rasprava završena i ništa više ne može da se učini u smislu neke komunikacije između Vlade Republike Srbije i Narodne skupštine. Ovo je zaista prevazišlo sve ono što nam je do sada Vlada radila. Mi smo danima pričali o ovom, i juče je, ili danas, Vlada zasedala ili su to negde imali već pripremljeno, pa im je palo na pamet da nam to donesu. A, kada su raspravljali o ovom, pretpostavljam da su raspravljali o amandmanima o kojima danas pričamo, što se ne setiše bar da nam pre 10 minuta sa ovim donesu i mišljenje Vlade vezano za amandmane na rebalans budžeta? Možda još ne bi bilo kasno da razgovaramo o tome. To je odnos Vlade Republike Srbije prema Narodnoj skupštini, a to naravno znači da je takav odnos Vlade Republike Srbije prema građanima Srbije, jer smo mi ovde narodni predstavnici i Vlada bi morala da nas uvažava. Ali, nismo navikli to od ove vlade. Ovo je bilo obaveštenje samo radi javnosti. Kada se malopre ministar Dinkić pojavio, pa pobegao, pa se opet vratio i kada je stao za ovu govornicu, bila sam ubeđena, pošto je sutra neradni dan za Skupštinu po Poslovniku, da će Dinkić da se oprosti od narodnih poslanika, s obzirom da mu ističe vreme iz onog njegovog obećanja. Ovde je on govorio kako neki narodni poslanici, neke poslaničke grupe, gleda u pravcu poslaničke grupe SRS, govore nešto, a ne održe reč kada nešto obećaju. Ministar to reče i ne trepnu, a on čvrsto obećao da će 1. oktobra da napusti Vladu ako se ne nastave pregovori. Pregovori očigledno ne mogu da se nastave, zato što niste ispunili onaj zahtev koji ne možete da ispunite, ne možete da nađete Ratka Mladića. Žao nam je. Ovo je ironično rečeno, naravno, nama nije žao što ne možete da ga nađete i znamo da nećete ni ubuduće to moći. Ne vidim kako može ministar Dinkić ovde da nam govori o ovom rebalansu budžeta, da priča na koji način će Vlada da raspolaže ovim sredstvima, gde će da troši, u šta će da ulaže. Kako to Dinkić zna kada je on još samo dva dana ministar? Naravno, ako je čovek od reči. Evo dolazi, sada će da kaže: ''Do viđenja, odoh ja''. Amandman Dragana Čolića odnosi se na član 7. (zapravo, skoro su svi amandmani na ovaj član) razdeo 41, funkcija 360. Naš kolega iz SRS, iz naše poslaničke grupe, gospodin Dragan Čolić je predložio da se ovo briše, evo zbog čega – zato što se ovo odnosi na komisiju za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava. To je, sećate se, neki su bili i tad u ovom parlamentu, neki nisu, ali u svakom slučaju, u javnosti se pričalo pre nekoliko godina o toj čuvenoj komisiji o lustraciji. Tako se to zvalo u žargonu. Zakon je donet, komisija nikada nije formirana. Pokušavala je nešto Nataša Mićić, ovde je narodnim poslanicima davala nekakve predloge, pa je onda brže-bolje povlačila sa dnevnog reda jer smo dobijali pisma od nekih ljudi koje je ona predložila u tu komisiju. Narodni poslanici su dobijali pisma da taj neko ne želi da učestvuje u tom poslu. Ta komisija niti je formirana, niti će biti formirana, niti je šta do sada radila, niti će šta ubuduće da radi. Ministre Dinkiću, pitam vas zašto ste onda predvideli da se za ovu komisiju potroši 550.000 narodnih para? Ko će da potroši te pare i u čiji džep će da odu te pare, ako komisija ne postoji i ništa ne radi? Volela bih, i zbog kolega narodnih poslanika i zbog javnosti, kada su u pitanju ljudska prava i kršenje ljudskih prava, da vas pitam, gospodo poslanici, kako nekom od vas ne pade na pamet da javno kažete neku reč o kršenju ljudskih prava predsednika SRS dr Vojislava Šešelja? Kako to u javnosti ne reče niko iz Vlade, niko od ministara Vlade, osim jednog ministra koji je dao izjavu za novine Srpske radikalne stranke ''Velika Srbija''. Niko drugi se nije oglasio. Da li vi znate, gospodo, da je Haški tribunal, da je Ševeningen, jedan novi evropski Gvantanamo, da tamo niko ne vodi računa o čoveku, da se tamo na najgrublji mogući način krše osnovna ljudska prava? Da li znate da je Vojislav Šešelj skoro četiri godine u Haškom tribunalu, da suđenje nije počelo, da su u ove četiri godine na najgrublji mogući način kršena njegova prava tako što mu je u tri navrata zabranjivano da komunicira sa javnošću, da nije mogao sedam meseci da vidi ni da čuje ni svoju decu, ni svoju ženu, niti bilo koga iz svoje stranke, niti svoje stranačke prijatelje. Da li znate da je Vojislav Šešelj prebačen u neku posebnu jedinicu koja nije pripadala UN, koja je bila neki običan zatvor holandskog ministarstva pravde? Da li znate da se o zdravlju Vojislava Šešelja u tom Ševeningenu, u tom evropskom Gvantanamu nije vodilo računa kada je prebačen u tu posebnu jedinicu, u kojoj nije imao dnevno svetlo, u kojoj nije imao vazduh? Dakle, mi smo vas o svemu tome obaveštavali, a vi niste reagovali. Ovo što se desilo pre nekoliko dana je vrhunac kršenja ljudskih prava i to na zemljinoj kugli nije zapamćeno – da se nekome ko je za nešto optužen, osumnjičen ne dozvoli da se brani. Dame i gospodo, javnosti Srbije, Vojislavu Šešelju ne dozvoljavaju da se brani pred Haškim tribunalom. Mi znamo zašto je to tako. Vojislav Šešelj je, uz pomoć svog tima za odbranu, u koji i ja spadam i to mi je zaista čast, pripremio svoju odbranu, objavio preko 20 knjiga i naravno u tim knjigama je sadržano mnogo toga što ne žele da čuju ni predstavnici vlasti u Srbiji, ni predstavnici onog prethodnog DOS-ovog režima, a naravno ne žele da čuju ni oni u Hagu, ne želi da čuje ni svetska javnost. Mi ćemo na svakom mestu da promovišemo ono što je odbrana dr Vojislava Šešelja. Idemo od grada do grada po Srbiji, promovišemo njegove knjige, upoznajemo građane Srbije sa tim, a vi gospodo iz Vlade Republike Srbije i vi gospodo koji se zaklinjete u demokratiju, neka vam služi na čast što vam nije palo na pamet da bar nekom javnom izjavom zaštitite osnovna ljudska prava građanina Republike Srbije Vojislava Šešelja. Što se tiče ovog amandmana, još jednom pitam ministra, i nadam se da će da mi odgovori, gde idu ove pare koje su predviđene za tu nepostojeću komisiju. S obzirom na to da će ministar pokušati da završi naš radni dan, podsetiću ga na ono što sam ga juče tri puta pitala, i u prisustvu i u njegovom odsustvu – šta je učinila Vlada Republike Srbije kada su u pitanju nezaposleni u Srbiji? To što vi, ministre, pričate o jednocifrenoj inflaciji i o novim radnim mestima, to nema blage veze sa stvarnošću u Srbiji. Istina je da je u Srbiji danas skoro milion nezaposlenih i da je taj broj povećan za 2%; istina je da je kupovna moć građana Srbije pala za 3%. Zaista ne znam odakle vi crpite te vaše statističke podatke. Vi jednostavno izađete i kažete da je inflacija jednocifrena, a to nema nikakve veze sa stvarnim podacima na osnovu kojih se to izračunava i na osnovu kojih to pravi ekonomisti mogu da objasne. Ništa niste rekli i niste odgovorili šta se učinili kroz ovaj budžet i kroz aktivnosti Vlade Republike Srbije za preko 800.000 građana Srbije koji žive ispod nivoa siromaštva, a svi vi znate šta to znači. To znači da su to uglavnom gladni ljudi, kao i onih 30.000 dece, statistika je to pokazala, koja nemaju treći obrok. Šta ste uradili i šta ćete uraditi, gospodine ministre, vi i Vlada Republike Srbije, sa Srbima koji su raseljeni sa svojih ognjišta, bilo da su iz Krajine, sa teritorije bivše Bosne i Hercegovine ili sa Kosova i Metohije? Niste danas bili kada sam prenela pitanje jedne grupe građana koji žive u Kraljevu, a koji su radili na Kosovu i Metohiji u društvenim firmama, koji već dve i po godine žive od 4.000 dinara koje dobijaju od Nacionalne službe za zapošljavanje. Dakle, to su pitanja, ministre Dinkiću, za vas, za Vojislava Koštunicu, za celu Vladu Republike Srbije i jedino onaj ko ume da odgovori na ova pitanja, ko ume da pomogne u rešavanju ovih problema može da stane pred građane Srbije i može da vam kaže, vi gospodo koji kažete da ste mnogo jaki, naručujete ankete, povećavate svoje procente o popularnosti, sve vam priznajemo, raspišite izbore pa da vidimo kome to građani Srbije žele da ukažu poverenje i u koga to građani Srbije veruju. Vi ćete sada da izađete i opet da kažete – vi ste krivi za ono, vi ste krivi za ovo. Gospodine Dinkiću, da vam ne bih replicirala, znam tačno šta ćete da kažete, ja ću da ponovim nešto što su moje kolege govorile – vi ste šest godina vlast u Republici Srbiji, za šest godina mogli ste bar za jedan korak da ovu Srbiju povedete napred, a ne da svaki dan sve dublje i dublje tonemo. Još bih volela, ministre Dinkiću, da nam objasnite kako ste pre četiri dana znali da će gorivo da poskupi kada smo ovde doneli zakon gde se cena goriva utvrđuje na osnovu nekih parametara na evropskom nivou. Da li to znači da ste prethodno poskupeli gorivo, u šta sam ubeđena, za neki iznos koji je vama odgovarao, pa onda sada da kažu građani – bože, dobrog li ministra, evo, smanjio nam cenu goriva. Kažite, od kada ste vi ministar do danas koliko je gorivo poskupelo, da ne kažem od 2000. godine do dana današnjeg. Želim još jednom, pošto za nekoliko sati nastupa izborna tišina, da upozorim i pozovem građane Leskovca, Gornjeg Milanovca, Barajeva, Despotovca, Žabara i Doljevca da izađu u nedelju na lokalne izbore, da na lokalnom nivou biraju vlast bez korupcije, vlast poštenih ljudi, da biraju srpske radikale, a uskoro ćemo, ako bog da, biti vlast i na nivou Republike.
Reč ima ministar Dinkić.
Gospođo Radeta, neću pričati za šta su radikali krivi, jer to svi znaju. Odgovoriću na pitanja koja ste malopre postavili. Ponosan sam onim što smo uradili u nekim sektorima, u sektoru finansija. Negde nije bilo onako kako smo želeli; kada govorimo o nezaposlenosti, vi ste u pravu, jeste najveći problem, ali taj problem smo nasledili od vas, nasledili smo iz prethodnog perioda. Da li smo nešto uradili na tome? Jesmo. Možda nije dovoljno, sigurno da može više, ali daću vam nekoliko podataka koji su u međuvremenu pristigli iz moje službe. Neko je pitao šta je radio Fond za razvoj, koji treba da investira i zapošljava. Samo u poslednjih godinu i po dana Fond za razvoj je 4,3 milijarde dinara plasirao u investicije u različita preduzeća širom Srbije, 10.000 novih radnih mesta je otvoreno, dakle 10.000 ljudi se zaposlilo. To nisu bilo kakva radna mesta, već kvalitetna radna mesta, u firmama koje imaju perspektivu. Činjenica jeste da u procesu tranzicije, u procesu privatizacije neke firme koje su propale zato što su izgubile tržište ili zbog nekog drugog razloga, naravno, ostaju polako bez radnika, plaća im se socijalni program, ali, sa druge strane, država mora da investira u nova radna mesta kako bi ljudi našli posao u firmama koje mogu da prodaju svoje proizvode i na osnovu ove 4,3 milijarde dinara investicija koje je Fond za razvoj uložio, a to je republički fond, 10.000 ljudi je našlo posao. Da li je to dovoljno? Nije i svakako da mora još više da se investira, da se još više kreditira, posebno u manje razvijena područja, da bi se povećao taj broj zaposlenih. U septembru smo milijardu dinara plasirali po osnovu konkursa, to su mikro krediti za samozapošljavanje, 2.700 novih radnih mesta je po tom osnovu otvoreno. Dakle, 2.700 novih radnih mesta nije nešto čime možemo biti zadovoljni, ali jeste neki pomak. Takođe, kada pominjete inflaciju vi pitate na osnovu čega iznosim ove podatke. Pa, evo, građani ne moraju da veruju meni, ne moraju da veruju vama, neka odu lepo u svaku menjačnicu i neka vide koliki je kurs danas, koliki je bio pre šest meseci, pa će videti da je dinar čvršći nego što je bio pre šest meseci. A što se tiče prodavnica, naravno da imamo ljudi koji su različitog materijalnog stanja i jeste zadatak i naše i buduće Vlade da pomogne pre svega onima koji imaju loše materijalno stanje. Ali, u proseku su realno plate u prvih sedam meseci ove godine porasle 9,6%, realno kada se oduzme inflacija. Doduše, u privatnom sektoru 19%, a u neprivredi 5,4%. Danas smo doneli odluku u Vladi, pošto smo imali striktnu politiku štednje na lokalu, da se omogući institucijama kulture i drugim institucijama lokalnih samouprava da mogu da povećaju platu počevši od ovog meseca, jer smo striktno držali do sada tu masu i dalje ćemo to raditi. Međutim, stekli su se uslovi da one lokalne samouprave koje nisu imale prostora da povećaju plate to realizuju počevši od ovog meseca. Takođe, kada govorimo o stabilnosti, osim deviznih rezervi, možete golim očima videti, nema više uličnih dilera. U vaše doba ih je bilo na svakom ćošku. Sada imamo ipak jednu stabilnost. Možemo i treba da pričamo o onim problemima koji nisu rešeni, kao što je Kosovo i Metohija, što je takođe nasleđe iz prethodnog perioda, kao što su drugi problemi, kao što je nezaposlenost, i to je nešto čime ćemo se mi svakako baviti. Ako pitate kako sam znao da će gorivo pojeftiniti, ne poskupeti nego pojeftiniti, i to treći put uzastopno u poslednjih mesec i po dana, ne znam da li to pratite, doduše, kao poslaniku vam to nije obaveza, ali postoje cene nafte na svetskom tržištu. Zna se formula i na bazi dnevnih izveštaja o kretanju cene nafte na svetskom tržištu, na bazi kursa dolara može se proračunati kako se kreće ta cena u odnosu na prethodni period, i može se, ukoliko se bavite ekonomijom, dati odgovarajuća prognoza. To nije tako teško. Ja se time ne hvalim. To je zaista jedan rutinski posao, samo je potrebno da pratite podatke. Postoje kompjuteri, imate internet, verujem da radikali koriste internet, tako da možete uvek znati šta se dešava. To je bio razlog kako sam na osnovu formule koju je Vlada donela izračunao da će gorivo pojeftiniti. Nisam znao tačno koliko će pojeftiniti, rekao sam preko tri dinara i na kraju je ispalo da će pojeftiniti od 3,5 dinara do preko četiri dinara po litru dizel goriva. A što se tiče ovog upozoravanja koje dajete stalno za lokalne izbore, i ostale, mislim da džaba to činite, zato što ljudi više neće da slušaju prazne reči, nego hoće da vide ko je taj ko može da im izradi fiskulturnu salu, asfaltira put, izradi kanalizaciju, nešto što im život znači. Kako vreme prolazi, tako ljudi vide da zapravo prazne reči ništa ne rešavaju. Rešavaju stvari oni koji su uporni, oni koji se ničega ne plaše i znaju kako da dođu do državnog novca i da ga onda plasiraju i pomognu ljudima da bolje žive.
Zahvaljujem se. Narodni poslanik Živorad Smiljanić.
Želim da iskoristim priliku što svaki poslanik može da govori o amandmanu. Naime, ovaj problem zapošljavanja je u svakoj opštini najveći problem, međutim, želim da kažem jedan dobar primer koji sam imao prilike da vidim. Pre četiri dana sam bio u Mađarskoj, u Šarvaru, to je najbogatija opština u Mađarskoj. Interesovali su me industrijski parkovi i mogućnost zapošljavanja; kod nas su to još uvek bescarinske zone i to je naša privilegija. Mađarska je u poslednjih deset godina kroz industrijske parkove, ili ranije bescarinske zone, dobila 36 milijardi dolara. Znači, investirano je u Mađarsku kroz te bescarinske zone 36 milijardi dolara, a zaposleno je 160.000 ljudi. Znači, želim da kažem da deo sredstava koji je iz budžeta planiran, naša je velika šansa da taj problem koji je najveći u opštinama, nezaposlenost, kroz te bescarinske zone pokušamo... Evo, danas čitam u novinama da je u Zrenjaninu upravo u toj bescarinskoj zoni potpisan ugovor od 360 miliona evra, radi se o jednoj američkoj i mađarskoj korporaciji za proizvodnju biobenzina. Trebalo bi deo sredstava koja su namenjena opštinama za bescarinske zone, koja su značajna... Ali, verujem da Apatin u ovoj raspodeli nije dobio ništa, iako imamo najveću bescarinsku zonu od 160 hektara i verujem da mnoge opštine koje sada razmišljaju da otkupljuju zemlju neće iskoristiti taj novac. Molio bih da se uzme u obzir, jer upravo sam juče, na osnovu odluke opštinskog veća, sa jednom američkom korporacijom potpisao pismo gde žele da ulože 50 miliona evra i da za deset godina zaposle 2.000 ljudi. Naravno, dali bismo im to na 99 godina i napravili zajedničku firmu, gde bismo mi bili učesnici sa 5%, što bi sigurno obezbedilo trajni izvor finansiranja opštine u nekom narednomperiodu. Znači, bescarinske zone su nam velika šansa, jer vidimo da se taj kapital seli iz ovih evropskih zemalja u našu. Mi nećemo ući u Evropsku uniju, tu su plate radnika manje, a produktivnost naših radnika je dobra, i to je jedan problem. Drugi problem s kojim se susrećem jeste da dolaze stranci koji hoće da otvaraju pogone. Mi imamo mnogo praznih hala, gde su raskinuti ugovori o kupoprodaji i sada taj proces, dok trgovinski sud donese presudu, traje godinama. Trebalo bi da Vlada kada se raskine ugovor to odmah vrati u početno stanje i da mi jednostavno te hale koje zvrje prazne, zbog odugovlačenja od strane suda, možemo da ponudimo strancima. Nedavno je bio stranac koji pravi kovane ograde, najveći je proizvođač, i koji je ponudio, pošto u Apatinu ima ljudi koji su ostali bez posla u brodogradilištu i metalske struke, koji se veoma brzo mogu prekvalifikovati da to rade; potrebno je da se ubrza, kada su u pitanju ti raskinuti ugovori, i da se to vrati državi, da se može raspolagati tim praznim prostorima. Treće, imam problem kao predsednik opštine – naime, imamo prilike da finansijska policija zatvori radnje u kojima narod, što kažu, uzima na crtu. Znate, male su penzije, ljudi ne rade, nemaju plate, čekaju od prvog do prvog da dobiju te male penzije i onda mnoge radnje daju hranu, kako kaže narod, na crtu. Ako finansijska policija nađe da je uzeo neko, odmah mu zatvara radnju. Ekonomska moć penzionera je stvarno niska i mnogi od njih pokušavaju da prežive, što bismo rekli, na crtu i možda tu ne bi trebalo, jer tu se samo uzima hrana, da budu tako rigorozni.
Zahvaljujem se, gospodine Smiljaniću. Apropo ovoga, samo da ne bi ostalo nerazjašnjeno, radi pravičnosti, pristup državnom novcu od strane lokalne samouprave mora da ima transparentnost i mora da bude zasnovan na principu projekta, a ne na principu ko je bliži državnom budžetu ili ko upravlja državnim budžetom. Da li još neko želi reč? (Poslanici dobacuju iz sale.) Pa zato što se to koristi u ovoj izbornoj kampanji u lokalnoj samoupravi. Pristup mora biti identičan, nezavisno da li ste na vlasti ili u opoziciji, ukoliko su dobri projekti u lokalnoj samoupravi, a ne zato što je predsednik opštine ili lokalna vlast u ovoj, ali ne može onaj u Boru da bude oštećen zato što nije na vlasti. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdeo 44 amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Milošević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Dobili smo stav Vlade, ali mislim da je kasno, kasno se došlo na Kosovo. Nema potrebe ni sada da ga uzimamo u razmatranje. Gospodin Vitomir Milošević je podneo amandman na član 7. i predlaže da se u okviru tog razdela funkcija 510 briše. Sada da objasnim na šta se to odnosi, odnosi se na razdeo Agencije za reciklažu. Moram samo da skrenem pažnju da ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu ima 56 razdela. Toliko direktnih korisnika budžetskih sredstava. Mislim da je to više nego što je bilo u budžetu za prethodnu godinu, a daleko više nego što je bilo 2000. godine. U odnosu na 2000. godinu mislim da je to duplo više. Mi imamo principijelni stav da ne podržavamo koncept agencija, ali sada molim vašu pažnju da pročitam samo šta je u obrazloženju budžeta napisano zašto je planirano 44,5 miliona dinara za rad ove agencije. Ovo bi trebalo da bude obrazloženje šta radi ta agencija, za šta je ona nadležna. Kaže ovako: "Sredstva predviđena u razdelu Agencije za reciklažu obuhvataju sredstva na specijalizovanim uslugama vezana za sprovođenje projekata procene uticaja aktivnosti privrednih subjekata u Republici Srbiji na životnu sredinu." Apsolutno sam siguran da ste pogrešno napisali šta je nadležnost Agencije. Polazim od prezumpcije tačnosti, da je sve ovo što ste napisali tačno. Kada čuju građani da imamo neku agenciju koja vrši procenu uticaja aktivnosti privrednih subjekata, onda bi ovi ljudi iz Pančeva, Bora i drugih mesta rekli – aman, ljudi, to vam ne treba za tu procenu, mi svakodnevno preživljavamo tu procenu, mi smo živi primeri, dokazi šta se dešava sa ekologijom u našim mestima, ne treba nam nikakva agencija, nego dajte obavežite neka se završavaju ti poslovi, neka se prave ti filteri, neka se pročišćava da bi životna sredina bila kvalitetnija ili, da bucem precizan, ispravna za normalan život. Evo vidite čega su se sve dosetili ovi ljudi iz Vlade. Moram da kažem da je ovo jedna od retkih agencija gde je klasifikacija 423 - usluge po ugovoru, data u iznosu od 3,4 miliona dinara, pa ima nešto i za inostranstvo - oko četiri miliona, to ukupno izlazi 7,5 miliona dinara. Usluge po ugovoru, to su u 60% slučajeva obične tezge za odabrane ljude. Navodno postoji neki projekat aktivnosti nekih agencija. U okviru tog projekta predviđeno je da se u toku godine napravi neki program, da se nešto preispita, da se utvrdi, da se prenese neko znanje, nalaze se neki eksperti, da li neki instituti ili nezavisni intelektualci Beogradskog univerziteta, poput onih koji su pisali naše propise. Evo kako to izgleda kod drugih agencija: recimo, Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza, ekonomska klasifikacija 423 - usluge po ugovoru - 22,5 miliona dinara iz budžeta i sa strane još 15,5 miliona dinara. To je ukupno 38 miliona dinara. Evo dokaza kako je sasvim dovoljno da se u okviru neke šifre, ako to prihvatimo da je ekonomska klasifikacija, stave dve-tri reči, nabaci tamo neki iznos sredstava i sve postaje namensko. Da li je opravdano, potrebno, da li baš toliko treba da iznosi, uopšte nije bitno. Sve je pokriveno. Veliki iznosi sredstava opravdavaju sve. Zato je potrebna priča o suficitu, zato je potrebna priča da imamo više nego što nam treba. Ne možemo čak ni da potrošimo normalno, pa moramo nenormalno da trošimo. Pošto je ovo poslednji amandman... Naravno, nismo hteli amandmanima da obuhvatimo ono što ste predložili, a tiče se izdvajanja sredstava za referendum. Ako se donosi ustav, zna se kakav je postupak. Samo da vas podsetim, verovatno će se novi ustav doneti na način i po postupku koji je propisan Ustavom. Ranije smo imali ovde izuzetne eksperte, pa smo imali poseban Zakon o postupku i načinu promene Ustava Republike Srbije, pa je dvotrećinska većina svedena na običnu većinu ili apsolutnu većinu, mislim da je bila apsolutna većina - 126 glasova. Ustavni sud je 2004. stavio van snage taj zakon, ocenio je da je neustavan. Samo da se sada podsetimo virtuelne komisije za ispitivanje kršenja ljudskih prava, za lustraciju, kako su je nazvali. Nikada se nije sastala. Nešto su izabrali, nešto nisu izabrali, ali se nikada nije sastala. Znam, imate zakonsku obavezu da to stavite u budžet, zato što kao budžetski korisnik postoji. Samo vas podsećam, od 1994. godine, februara meseca, u proceduri je ovde predlog zakona da se stavi van snage taj zakon. Pored obećanja skoro svih poslaničkih grupa, nekoliko puta smo pokušali da se to stavi na dnevni red, nije stavljeno na dnevni red i formalno-pravno taj zakon postoji, ali nema normalnog čoveka koji bi ga primenio. (Predsedavajući: Ali, u proceduri je od 2004, rekli ste 1994.) Izvinjavam se, donet je krajem 2002. godine. To može da bude u budžetu, iako svi znaju da ne postoji, ali ne može da bude u budžetu stavka – sredstva za pomoć porodicama i optuženima pred Haškim tribunalom. Zbog ovog ministra uplašio se Slobodan Vučetić, pa je doneo rešenje i obustavio i zabranio primenu zakona. Sprovedena je realna rasprava pred Ustavnim sudom radi ocene ustavnosti tog zakona. Odluka nije doneta. Zašto? Principijelno nema tu ničega neustavnog. Ne, neće da finansiraju haške optuženike, kaže da ima neku specifičnu težinu. Nema to nikakvu specifičnu težinu. (Zoran Nikolić, sa mesta: Idi kući.) Ići ćeš ti kući, ja neću još, nisam završio ovo, treba da padne Vlada. Znači, nešto postoji kao budžetski korisnik, postoji u budžetu, iako ga u praksi nema. Ono za šta postoji zakon ne primenjuje se, jer se navodno nalazi neko rešenje kojim je privremeno obustavljena primena tog zakona. Ako je privremeno obustavljena primena zakona, nisu obustavljene zakonske obaveze. One kad-tad moraju da izađu na videlo. Zašto tu ne postoji budžetska klasifikacija, zašto ne postoji neka ekonomska pozicija itd. Ne, ovo je budžet čiste samovolje, jednog viđenja kako i šta da se radi. Ovde nam se priča o inflaciji, kakva je bila inflacija pre šest meseci i kakav je bio kurs, a kakav je danas – pa, vi ga određujete i montirate prema svojim interesima. Sve ste prodali i došle su pare, naravno da će kurs da miruje i ide na dole. Zašto to ne uporedite sa cenom zlata, hajde da uzmemo taj parametar, nećete? Zašto ne uzmemo neke druge parametre? Zašto uzimate samo nekih šest ekonomskih kriterijuma i pokazatelja i to eksploatišete? Predlažem da uzmemo sve ekonomske pokazatelje i kriterijume, tada će nam sve biti jasno. Samo ste zaboravili jednu vrlo važnu stvar. Ne sporim, vi možete da mrzite SRS, možete da pričate šta hoćete, ali ne menjajte istoriju. To rade u Hagu, i to vrlo neuspešno. Zbog toga što ih je prozreou nameri da promene istoriju, Vojislavu Šešelju je zabranjeno da se sam brani, oni su pobrkali sve datume, naravno svesno. Srpska radikalna stranka je bila na vlasti od 24. marta 1998. godine do 25. oktobra 2000. godine. Za sve što smatrate da je loše urađeno u tom periodu i da smo krivi, prozivajte nas, ali nemojte da idete daleko. Malopre je izašao poslanik i rekao – prodali ste babovinu, i slično. Nemoguće je to, jer je tada bio na snazi zakon koji je zabranjivao prodaju nepokretnosti strancima. Tada je bilo nemoguće zaduživanje, kada niko nije hteo da komunicira sa ovom državom, kada su uvodili sankcije. Na kraju, nemam nameru nikoga da vređam, ali bih vam skrenuo pažnju da u toj tzv. nenasilnoj promeni vlasti ovi, koji vas baš mnogo ne vole, imaju vrlo dobru taktiku – biraju za nenasilno rušenje vlasti one koje su pametni i pokvareni ili naivni i pošteni. Poručio bihvam, kada napadate SRS, a poručio bih i onima sa strane koji to slušaju, da se SRS trudi da ne bude ni jedno ni drugo, već da bude i pametna i poštena. Zato uporno iznosimo svoje stavove, da bi građani izašli iz depresije koja je ovde prisutna šest godina, jer šest godina vršite vlast. Mi smo bili samo 30 meseci na vlasti, dok ste vi šest godina. (Zoran Nikolić, sa mesta: Meni se spava, a vi možete slobodno da govorite, jer vaš govor me uspavljuje.) Izađi, gospodine Nikoliću, ovde, pa se obrati građanima Šapca da je tvoj stav da SRS nikada neće biti na vlasti. Samo ti izađi ili spavaj ovde, ili spavaj dole, nema nikakvih problema. Znam da ste vrlo interesantni. Primaklo se, šta da vam radim, nikome nije gorelo do zore. Samo da znate da je 2003. godine, otprilike u ovo vreme, na ovoj strani takođe bilo mnogo hrabrih, sa Čedom Jovanovićem na čelu i drugima, ali ih više nema u Skupštini. Potrudite se da makar nešto malo pelcera ostane od vas u Skupštini.
Zahvaljujem se. Izvolite, gospodine Nikoliću. Vi ste se javili povodom amandmana?
Nisam, ali sam bio ovde prozvan, jer je u pitanju dostojanstvo.
Ne znam zašto ste se onda javili, jer ću vam oduzeti reč. U dostojanstvo vas nije dirao, a ako hoćete da pričate o amandmanu, pričajte šta hoćete i izvolite.
Slažem se, reći ću nešto kratko, a moje dostojanstvo zaista nije dirano. Srpska radikalna stranka, koja namerava da baštini tradicije Narodne radikalne stranke sa kraja 19. i početka 20. veka, treba da zna sledeće: početkom 20. veka Narodna radikalna stranka je imala u stranci podelu posla, dakle, gospodin Stojan Protić se svađao za stranku, gospodin Laza Paču je radio za stranku, a gospodin Nikola Pašić je ćutao za stranku. Ja još nisam video radikala koji ćuti, a bilo bi im pametnije da ćute. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodine Krasiću, tražili ste repliku. Izvolite, gospodine Krasiću.
Znate, nemam ništa protiv gospodina koji je ćutao za svoju stranku, ali imam mnogo protiv toga što je ćutao za državu, jer je zaboravio da je njegova stranka glavni stub vlasti u Republici Srbiji. Njegova stranka nije smela da ćuti za ove dve i po godine, kada je kidnapovan Sreten Lukić, kada su doneti ustavni okviri za Kosovo, odnosno nije smela da poziva Srbe da idu da glasaju, pa posle da ih ne poziva da glasaju na Kosovu, nije smela mnoge stvari da radi. Ne znam kakva je vaša uloga. Možda moja uloga treba da bude da ćutim, ali vi ste prepoznatljivi ovoj skupštini, sa još jednim vašim kolegom, po tome što glumite kerbere koji prebrojavaju da li je stado na broju.
Zahvaljujem se, gospodine Krasiću. Smatram da niko više nema reč po ovom amandmanu. Na član 8. razdeo 77 amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio amandman. Zakonodavni odbor je konstatovao da je amandman pravno valjan i moguć i po tom osnovu postaje sastavni deo zakona. Na član 11. razdeo 8 amandman je podneo narodni poslanik Milorad Belić. Predstavnik predlagača, Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 11. razdeo 24 amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio amandman. Zakonodavni odbor je konstatovao da je amandman pravno valjan i moguć i po tom osnovu konstatujem da postaje sastavni deo zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 28. septembar 2006. godine, sa početkom u 20,45 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Takođe podsećam da posle glasanja i okončanja sednice Sedmog vanrednog zasedanja nastavljamo sa Osmim vanrednim zasedanjem, raspravom po dnevnom redu, koje je predsednik Skupštine zakazao po okončanju ove sednice. Očekujemo da nastavak te sednice bude u 21,45 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, još jednom dobro veče. Kao što smo danas više puta rekli, sa mesta predsedavajućeg i sa mesta predsednika, sada ćemo pristupiti glasanju, a u međuvremenu je, kao što znate, početak sednice koja je bila zakazana za 12 časova, koja je pomerena i počeće posle ovog glasanja. Pre nego što pristupimo glasanju, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema potvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika i da možemo početi sa glasanjem. Pošto na početku rada ove sednice nije bilo kvoruma za usvajanje zapisnika, prvo prelazimo na usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica Narodne skupštine. Dostavljeni su vam zapisnici drugog, trećeg, četvrtog, petog i šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica, na osnovu člana 86. stav 5. Poslovnika. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnike sa navedenih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 5. juna 2006. godine. Za 127, nije glasalo troje, od 130 prisutnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 5. juna 2006. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 5, 6, 8, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 27. i 29. juna i 4, 5, 6. i 14. jula 2006. godine. Za 127, nije glasalo četvoro, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 5, 6, 8, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 27. i 29. juna i 4, 5, 6. i 14. jula 2006. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 18. i 19. jula 2006. godine. Za 126, nije glasalo 5, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 18. i 19. jula 2006. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 19. jula 2006. godine. Za 127, nije glasalo četvoro, od 131 prisutnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 19. jula 2006. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 12. septembra 2006. godine. Za 126, nije glasalo 5, od 131 prisutnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, održane 12. septembra 2006. godine. Sada prelazimo na glasanje o tačkama dnevnog reda tekuće sednice. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, u načelu. Za 128, nije glasalo troje, od 131 prisutnog poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Odbor za finansije prihvatio amandmane Vlade na čl. 15, 16, 17, 19, 20, 21. i 23, a Zakonodavni odbor smatra da su amandmani Vlade pravno mogući, konstatujem da su ovi amandmani postali sastavni deo Predloga zakona. Takođe, sastavni deo Predloga zakona postao je i amandman Odbora za finansije na član 1. pošto ga je prihvatio predstavnik predlagača na sednici Odbora za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 12, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Rajko Baralić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 101, nije glasalo 8 od 131 prisutnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, nije glasalo 13, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, nije glasalo 14, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 116, nije glasalo 15, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 111, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 112, nije glasalo 18, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo Dragoljub Stamenković. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 116, nije glasalo 15, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Dragan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, nije glasalo 14, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo poslanik Branislav Rankić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 19, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za dva, protiv 105, nisu glasala 24, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 109, nisu glasala 22, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 108, nisu glasala 22, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo Živan Vladimirović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 112, nije glasalo 19, od 132 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo Milovan Radovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nisu glasala 24, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 20, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo Aleksandar Đorđević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasao 21, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 20, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Mita Avramov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 113, nije glasalo 19, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nisu glasala 23, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 110, nije glasao 21, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 113, nije glasalo 17, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasalo 20, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasalo 20, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 19, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 116, nije glasalo 15, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 19, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu u celini. Za 128, nisu glasala četiri, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2006. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA: a) Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih za 2006. godinu, b) Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika za 2006. godinu, v) Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti za 2006. godinu, g) Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2006. godinu, d) Odluku o izmenama i dopunama finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2006. godinu, koje je podnela Vlada. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, u načelu. Za 129, nisu glasala tri, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je Odbor za finansije prihvatio amandmane Vlade na članove 1, 2, 7, 8. i 11, a Zakonodavni odbor smatra da su ovi amandmani pravno mogući, pa konstatujem da su amandmani Vlade postali sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 20, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Dragan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nije glasalo 23, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasao 21, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nije glasalo 24, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 115, nije glasalo 17, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 6, amandman je podneo Milorad Buha. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasalo 19, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 6, amandman je podneo Sreto Perić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 108, nije glasalo 22, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 6. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 105, nije glasalo 26, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 6. amandman je podneo Nenad Mitrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 110, nije glasao 21, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 6. amandman je podneo Dragutin Perić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasalo 19, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 7. amandman je podneo Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 109, nije glasalo 22, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podneo Dragan Živkov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasalo 20, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podneo Vojislav Milajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 110, nije glasalo 18, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podneo Milan Škrbić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 18, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podneo Miljko Četrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podneo Milorad Belić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 98, nije glasalo 18, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 107, nije glasalo 24, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 8. amandman je podnela Gordana Pop-Lazić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nije glasalo 23, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 9. amandman je podneo poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 104, uzdržan jedan, nije glasalo 26, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 11. amandman je podneo Vjerica Radeta. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 110, nije glasao 21, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 11. amandman je podneo Milorad Krstin. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za dva, protiv 108, nije glasao 21, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 11. amandman je podneo Zoran Mašić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 25, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdele 11, 12, 15, 23. i 24. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Zoran Tanasijević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za četiri, protiv 102, nije glasalo 25, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 11. amandman je podneo Rajko Baralić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 42, protiv 76, nije glasalo 13, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 13. amandman je podneo Božidar Koprivica. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 25, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 14. amandman je podneo Bore Kutić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 102, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 131 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nije glasalo 23, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 101, nije glasao 31, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 20, amandman je podneo Paja Momčilov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 108, nije glasalo 23, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 22. amandman je podneo Branislav Blažić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 105, nije glasalo 26, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 22, amandman je podneo Zlatan Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 101, nije glasalo 30, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 22, amandman je podneo Nikola Lalić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 107, nije glasalo 24, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 23, amandman je podneo Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 105, nije glasalo 26, od 131 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 23, amandman je podneo Zvonko Mihajlović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 24, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 23, amandman je podneo Rodoljub Gačević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 24, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 24, amandman je podneo Zoran Antić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 110, nije glasalo 20, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 25, amandman je podneo Radiša Ilić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od 130 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 27, amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 110, nije glasalo 20, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 29, amandman je podneo Milan Stevović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 18, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 29, amandman je podneo Dragan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 105, nije glasalo 25, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 30, amandman je podneo Stevica Deđanski. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 102, nije glasalo 28, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 37, amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Anastasovski. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 102, nije glasalo 28, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 38, amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 105, uzdržan jedan, nije glasalo 23, od 130 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 41, amandman je podneo Dragan Čolić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 107, nije glasalo 23, od 130 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. razdeo 44, amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Milošević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 24, od 130 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. razdeo 8, amandman je podneo Milorad Belić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 103, nije glasalo 16, od 130 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pre nego što pristupimo glasanju, molim narodne poslanike da ostanu u sali jer će se Zakonodavni odbor sastati na minut zbog jedne pravno-tehničke redakcije, čekamo da se vrate, a potom nastavljamo sa radom. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da prvo utvrdimo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema utvrđeno je da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika i da možemo da nastavimo sa radom. Molim prvo predsednika Zakonodavnog odbora, gospodina Aligrudića, da nam podnese izveštaj.
Predstavnik Vlade je zamolio da razmotrimo situaciju koja je nastala tehničkom omaškom, greškom prilikom sabiranja cifara, a prilikom podnošenja amandmana. Ti amandmani su postali sastavni deo teksta Predloga zakona, jer ih je prihvatio resorni odbor, a Zakonodavni odbor rekao da su pravno mogući. Konkretno, reč je o amandmanu III, pod 2, koji se odnosi na ispravku tehničke greške u Glavi 6, tačka 11 – "Služba Koordinacionog centra Srbije za Kosovo i Metohiju, funkcija 110 Izvršni i zakonodavni organi, finansijski i fiskalni poslovi i spoljni poslovi"; Glava 6, tačka 11, u koloni 8 – "ukupna sredstva", tehničkom greškom stoji "iznos: 2.954.331.000", umesto iznosa: 3.705.558.000. Naime, kada je pravljen amandman, prilikom sabiranja iznosa koji ovde treba da uđe, potkrala se greška. Da je u pitanju tehnička greška može se lako utvrditi čitanjem originalnog teksta Predloga zakona o kome smo se u načelu već izjasnili. Kada se uporedi taj tekst Predloga zakona i ovaj iznos koji je upisan u ispravci amandmana, vidi se lako da je u pitanju tehnička greška. Prema tome, Zakonodavni odbor predlaže da se izjasnimo o ovoj ispravci, da je usvojimo, tj. da je prihvatimo kao pravno-tehničku redakciju. Mislim da je to najcelishodnije, a zatim da se izjasnimo o zakonu u celini.
Molim vas da glasamo o predlogu koji je dao Zakonodavni odbor, pravno-tehničkoj redakciji, o čemu nas je predsednik odbora, gospodin Aligrudić, izvestio. Molim da se Narodna skupština izjasni da li usvaja ovu pravno-tehničku redakciju. Za 128, nije glasalo četvoro, od 132 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovu pravno-tehničku redakciju. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, u celini. Za 131, nije glasao jedan, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Pošto smo usvojili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka kojima Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost na finansijske planove organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih za 2006. godinu. Za 127, uzdržan jedan, nije glasalo četvoro, od 132 poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih za 2006. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika za 2006. godinu. Za 128, nisu glasala četiri, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika za 2006. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti za 2006. godinu. Za 127, nije glasalo 5, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti za 2006. godinu Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2006. godinu. Za 125, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 132 poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2006. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2006. godinu. Za 127, nije glasalo 5, od 132 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2006. godinu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. (Sednica je završena u 22,50 časova.)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA STENOGRAFSKE BELEŠKE OSMO VANREDNO ZASEDANjE 28. septembar 2006. godine (Sednica je počela u 22,50 časova. Predsedava Predrag Marković, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 131 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da prvo utvrdimo kvorum za početak sednice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 111 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri akta iz dnevnog reda, koje je u svom zahtevu za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije predložilo 120 narodnih poslanika. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini, koje je sazvano na zahtev 120 narodnih poslanika, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 166. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Osmog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Pre nego što pređemo na dnevni red koji je utvrđen u predlogu, molim potpredsednika Anđelkovića da me zameni. Hvala.
Kao što ste mogli da vidite, za Osmo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini utvrđen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo narodni poslanik Predrag Marković, 2. Predlog odluke o imenovanju predsednika i zamenika člana Republičke izborne komisije, koji je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić, 3. Izbor dva člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije, koji se biraju iz reda narodnih poslanika na predlog Odbora za kulturu i informisanje Narodne skupštine Republike Srbije, 4. Zahtev predsednika Republike Srbije da Narodna skupština Republike Srbije, saglasno članu 84. Ustava Republike Srbije, ponovo glasa o Zakonu i o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koju je podneo narodni poslanik Predrag Marković. Primili ste amandmane koje su na Predlog odluke podneli narodni poslanici: zajedno Ljiljana Nestorović i Meho Omerović, Miloš Aligrudić, Vjerica Radeta, Zoran Krasić, Gordana Pop-Lazić, Vojislav Milajić, Božidar Koprivica, Sreto Perić, Petar Jojić, Nataša Jovanović, Nemanja Šarović, Momir Marković, Milan Stevović, Miljko Četrović, Zlatan Jovanović, Ljubomir Kragović, Dragoljub Stamenković, Milorad Mirčić i Milovan Radovanović. Primili ste izveštaje Administrativnog i Zakonodavnog odbora. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstven pretres. Da li predlagač, narodni poslanik Predrag Marković, želi reč? (Da.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u obavezi da se odluke koje donosi Narodna skupština poštuju i sprovode, bilo je neophodno da, u okviru nekoliko odluka koje je donela Narodna skupština, dođe do promena i izmena Poslovnika Narodne skupštine da bi one mogle da se realizuju u celini. I drugo, da bi Narodna skupština, kao najviše zakonodavno i jedino ustavotvorno telo, dala primer svima koji eventualno kasne ili se nisu snašli u odnosu na tehničke uslove da ispoštuju odluke Narodne skupštine Republike Srbije. Govorim o tri odluke. Prva je odluka Narodne skupštine od 5. juna 2006. godine, kojom jeobavezala sve nivoe vlasti da preduzmu mere iz svoje nadležnosti, da bi mogla Republika Srbija da punim kapacitetom preuzme nadležnosti onih institucija koje su postojale na nivou državne zajednice, a koje su delom ili u celini prestale da funkcionišu. Drugo, u odnosu na to, kao što znate, ova skupština je usvojila Odluku o sistematizaciji radnih mesta i u odnosu na tu odluku je bilo neophodno doneti čitav niz izmena. Treća je odluka o izmeni Poslovnika, koju je ova skupština donela, te je u njoj i u Poslovniku po kojem upravo radimo, i kako to biva, u više navrata je ukazivano na neke tehničke nedostatke samog Poslovnika, bilo nekoliko grešaka koje su sada otklonjene, na koje je gospođa Radeta ukazala, i obećao sam da će one svakako biti ispravljene, nisam očekivao da će biti na ovaj način. Jednako je vrlo važna, jer Narodna skupština nije samo zakonodavno telo, ona mora da bude i kontrolno telo, jer iz nje proizilazi čitav niz organa, ne samo Vlada, čitav niz organa izvršne vlasti. Zbog toga je ta kontrola, ne samo kroz rad odbora, u Poslovniku po kojem radimo imala poseban član o redovnim sednicama koje bi na zahtev poslanika bile zakazivane na poseban način, gde bi se pred javnošću, pred poslanicima, po utvrđenoj proceduri, odgovaralo na pitanja iz različitih resora, onih koje Narodna skupština odluči da pozove, pre svega se to misli na članove Vlade. Više puta je ukazano, a pre svega na Administrativnom odboru, da je neophodno za punu aktivnost, za puno ostvarenje, za pun kapacitet tog člana predvideti detaljno način, shodno kako se to radi u drugim zemljama, sa dužom modernom demokratijom, modernim parlamentarizmom, u tom smislu mislim tehnički, i zbog toga je na osnovu, daću vam primer, mada ga imate, 18 zemalja koje su već uvele ovu kontrolu prethodnih godina, napravljen mali predlog, u njemu su pobrojani primeri tih zemalja i smatrao da je moja obaveza, kao predsednika Skupštine, da na Administrativnom odboru taj predlog dam. Administrativni odbor je odlučio, imam puno razumevanje, da bi bilo bolje, umesto da predsednik preuzima na sebe obavezu da definiše ovaj član, da radna grupa pripremi tekst. Ta radna grupa sastavljena od poslanika je pripremila tekst i dostavila ga januara 2006. godine Administrativnom odboru, kada je Administrativni odbor zaključio da možda treba da ipak izmenom Poslovnika sve to što je usaglašeno i pripremljeno bude definisano, jer je reč o vrlo važnoj, posebno za građane, posebno za poslanike, za javnost, funkciji kontrole i ona ne bi smela da bude deo improvizacije, a svakako je nije moguće tako redovno organizovati u okviru tekuće procedure. Hoću da se zahvalim Administrativnom odboru i članovima radne grupe, neki su i dalje članovi ovog parlamenta i članovi Administrativnog odbora, jedan upravo vodi ovu sednicu, gospodin Anđelković, neki više nisu poslanici, ali zahvaljujem se, jer su oni, prilikom izrade predloga o tome kako se vodi sednica na kojoj bi se kontrolisala i odgovarala Vlada, usvojili rešenja koja su načelno bila među onim rešenjima koje sam, na osnovu konsultacija, predložio. I naravno da sam sada uzvratio, pa sam u ovom predlogu u stvari prepisao predlog koji su oni usvojili. Zašto vam sve ovo govorim? Zato što je neophodna dobronamernost, solidarnost i u ovakvim situacijama međusobno razumevanje. Koje su to izmene? Definisanje ove sednice, na kojoj bi se vršila kontrola, jeste prva vrstaizmene. Druga je organizovanje i tehničko organizovanje, na osnovu činjenice da Narodna skupština Republike Srbije sada radi, kao posledica odluke koju je ova skupština donela i zaključka Vlade na osnovu te odluke, u dve zgrade. Ima na raspolaganju tehnički tri sale za sednice različitog kapaciteta i različitih tehničkih uslova. Vama ne moram da govorimdo koje mere je ponekad, sa stanovišta vazduha, sedenja, međusobne komunikacije, teško raditi u ovoj sali, ali postoji veći problem, za koji možda niste znali, a to je da kada vi, dugo kao danas, detaljno raspravljate o nekoj temi, braneći interese svojih stranaka i vodeći interesa o građanima, ovo je kao stari frižider, ova tehnika, ona se ugreje, do te mere da ona ponekad može da se pokvari, na taj način da se ugrozi važnost pitanja o kojima mi odlučujemo. Sistem je postavljen davno, sistem je postavljen, kako se to u teškim vremenima, svi smo u njima živeli, radilo, tako da je danas za popravku u slučaju kvara, zahvaljujem se tehničkoj službi, koja ide i po pijacama, nalazi delove, pokušava, osposobljava na različite načine, samo da bi funkcionisao ovaj sistem, on ne može lako i brzo da se zameni, kao i sistem ventilacije. To su tehnički uslovi. Pošto imamo mogućnost da se sednice održavaju na tri mesta, u tri sale, sada su različitim izmenama različitih članova omogućeno je da se, ali da se to ne zloupotrebi od strane onoga ko zakazuje sednicu, najmanje 24 časa ranije obaveste poslanici i o mestu gde će se rasprava o pojedinoj tački voditi. Dakle, to je prvo. Drugo, time se omogućava takođe da se organizuje i kvalitetan rad poslanika, jer ono što građani ne znaju, vama narodnim poslanicima sve o čemu vi diskutujete na odborima, amandmanima, to se dostavlja tokom sednice odmah. Ta zakonska obaveza koja glasi odmah, to znači da se odmah umnožava jer se ovde nalazi štamparija, da se odmah kuririma donosi i vi imate na raspolaganju. Ako bi se dogodilo da neko neodgovorno zakaže sednicu u zgradi Doma Narodne skupštine, Trg Nikole Pašića, moglo bi da se zloupotrebi i da čitav niz amandmana poslanici ne dobiju odmah, jer nemamo tehničke uslove, tamo nema štamparije, ni ranije nije bila, samo da znate, štampalo se u zgradi Palate federacije, tamo postoji jedna mala priručna. To su tone papira koje bi trebalo nositi kolicima preko parka, krajnje neodgovorno, ovo je važna institucija, ne smemo da se igramo, te zbog toga pažljivo tehnički svuda određeno na koji način može da se jedna tačka 24 časa ranije razmatra i u kojoj sali. Za odbore je to isto. Gde će biti isto ranije, ne može na prečac, da bi se poslanici pripremili, da ne trčkaraju između dve zgrade, jer bi to bilo krajnje neozbiljno. Naprosto, vodilo se računa o svemu ovome u okviru tekuće aktivnosti. Ali, postoji čitav niz nadležnosti, daću vam primer koji ste vi meni dali, koji sada preuzimamo. Vi znate da je Republika Srbija, vi ste to radili, ratifikovala međunarodne ugovore koje je sklapala državna zajednica Srbija i Crna Gora. Sećate se da je to rađeno tako što se išlo na usvajanje Zakonao ratifikaciji i često su bile primedbe, sasvim opravdane, po pravilima uvek od strane onih poslanika čiji to ministri ne predlažu, svejedno da li je pozicija ili opozicija. Govorili su, a zašto mi ne možemo da vidimo ugovor? Narodna skupština Srbije je ratifikovala čitav niz ugovora milionske vrednosti, a da ni jedan ugovor nije videla, jer međunarodni subjektivitet nije bio u Srbiji. Da bi Skupština, pre ratifikacije videla ugovore, razmatrala ugovore, morala je da se proširi nadležnost odbora, jer sve to mora da piše. Takođe je moralo da se omogući sve ono što je neophodno da se razmatra u Skupštini, a tiče se poslova izvršne vlasti. Kad je u pitanju odbrana i bezbednost, sada postoji čitav niz obaveza koje Odbor za odbranu i bezbednost dodatno mora da obavlja. Kada je u pitanju spoljna politika, postoji čitav niz poslova koje Odbor za inostrane poslove mora da obavlja. Između ostalog, Srbija, kao što znate, sada imenuje, na način predviđen zakonom, ambasadore. Kome se oni obraćaju i predstavljaju koju će politiku zastupati u inostranstvu - onome ko je zadužen da utvrđuje tu politiku, a to je Narodna skupština. Mora onda da se predvidi da to bude u Odboru. Isto tako da vas pitam. smo spremni smo i odgovorni, od 1989. godine raspravljamo o Ustavu i, ako dobro razumem, sada postoji politička volja kod svih vas da malo odustanemo od silnih razlika i da nešto jedinstveno uradimo. Jedan od razloga je takođe odluka ove skupštine o tome da se u Ustavu nađe jedna formulacija, koja se tiče i Kosova i Metohije. Pitam vas, rešavaće se pitanje Kosova i Metohije, a Odbor za inostrane poslove i Odbor za odbranu i bezbednost ne mogu o tome da diskutuje jer nije predviđena procedura po Poslovniku. Pa ne znam šta će nam više trebati u sledećim mesecima, da li ljudi, tu su poslanici koje ćemo slati, neke već u nedelju, a da javnost ne misli pogrešno, to su poslanici iz svih stranaka, iz Stalne delegacije, i zamenici, pa i oni koji će učestvovati na osnovu aktivnosti Narodne skupštine i saradnje sa različitim organizacijama. Svi će oni krenuti odavde, čim obave najvažniji posao, naravno da šire podatke i činjenice, pa nek nam je bog u pomoći da li će da uspeju, ali njihov posao je da idu i da govore o politici ove skupštine i ove države, i o njenim argumentima. Nema ko da ih ovlasti, ako to ne uradi Odbor. Ne može to Odbor da uradi, ako mi to sada ne promenimo. Naravno, postoje teška vremena, mnogi ne stignu da obave neke poslove, mnoge stvari zastanu, ali Narodna skupština ne može da čeka da se to sve dogovori. Ona mora da radi, nezavisno od svih sadašnjih i budućih zakona o ministarstvima, zato sam odbio amandmane koji kažu "odbori treba da budu onakvi kakva su ministarstva"; ne, odbori moraju da pokrivaju sve one oblasti koje država Srbija pokriva spolja i iznutra i o kojima Skupština Srbije odlučuje. A naravno, u odnosu na temu, nadležna ministarstva će morati da budu okrenuti prema tim odborima. Nadam se da će biti uvek više nadležnih odbora nego ministarstava u sadašnjoj i budućoj Vladi Srbije, jer je mnogo više poslova iz različitih segmenata. Čitav niz rešenja pomaže da ti odbori rade, proširuje se aktivnost još nekih odbora, koji možda to još nisu primetili. Odbora za finansije; postoji oblast standardizacije dragocenih metala, koja nije bila u nadležnosti Srbije, pa to nije bilo upisano. Odbor za ekonomske odnose sa inostranstvom, kada su u pitanju ratifikacije, čitav niz tih tehničkih rešenja unutra se nalazi. Predstavljanje Skupštine; po pravilu, sada je omogućeno da Skupština ne bude ni jednog trenutka blokirana mogućnošću da predstavlja državu Srbiju. I tamo gde postoji opasnost da se ne dogovore poslanici u nadležnom odboru, tamo postoji rešenje – jedno takvo rešenje sam danas potpisao za vas, gospodine Dačiću – u slučaju sprečenosti, predsednik Skupštine može da omogući da ne dođe do zastoja. Kada otklonite mogućnosti zastoja, onda otklanjate i želju da se, umesto da se pomogne efikasnosti i da se uključite u tu efikasnost, da imate želju da nađete način da to sprečite, zadržite. Država i građani moraju da funkcionišu svakog dana. To su te izmene. Sve ove izmene takođe idu ka drugoj mogućnosti, a to je da se, zbog buduće uloge i sadašnje situacije Republike Srbije, omogući da se posebne sednice održavaju – to su sednice svečanog i protokolarnog karaktera. One se svakako ne vode u celini po Poslovniku, jer su to sednice na kojima treba omogućiti da se Narodnoj skupštini obrate šefovi država, vlada, međunarodnih organizacija. Moram da pojasnim zašto sam odbio amandman koji kaže: "onih međunarodnih organizacija ukojima je Srbija član". Daću primer. Zamislite da se napravi međunarodna organizacija onih zemalja, a bilo je slučajeva u prošlosti, koje odgovaraju poslanicima stranke koja je taj amandman predložila. Zamislite da o tome treba da odluči Vlada ili neki ministar. Slušam mesecima ovde da ste vi načelno protiv toga, i ja. Dakle, ne sme da se izbegne mogućnost da pozovete predsednika tih država, te međunarodne organizacije, da se obrati Narodnoj skupštini, da bi Narodna skupština odlučila kasnije hoće li da postane član toga. Dakle, ne treba se nikada lišiti onoga što vašoj zemlji može da donese dobro. Na početku sam želeo da prihvatim taj amandman, jer mi zvuči sasvim logično da vam se obraćaju samo one međunarodne organizacije i visoki predstavnici čiji ste članovi. Ali, Srbija, i siguran sam da svako od vas to želi - hoće da se osposobi da bude poželjna i u onim organizacija gde sada nije član, i da prima i posećuje, i da to bude na najvišem i na svečanom nivou. Takođe, na tim sednicama, gde se onda organizuje i mesto i način rada, i predvidi se unapred kako ćeići, jer su one protokolarne isvečane, na njima se polažu zakletve čitavog niza organa, predsednika Republike, vlade, članova vlade. Tu se usvajaju predlozi ustava, predlozi promene ustava. Svečano se proglašavaju različita akta. Dakle, čitav niz povoda, gde je vrlo važnone samo kako se nešto čuje kao tema, nego i kako to izgleda. Ovde je sada stvorena mogućnost da imamo takve sednice, ali je još važnije što je otklonjena smetnja koja je postojala, a u budućnosti će još i više postojati, jer će Srbija možda birati čitav niz tela za koja će tražiti da njihovi predstavnici, pre stupanja na dužnost, polože zakletvu. Bez toga ne mogu da počnu, a čeka se da se završi redovna sednica. Redovna sednica je nekada toliko važna za građane, za poslanike, da će trajati još 20 dana. Nećete valjda prekidati zbog jednog polaganja zakletvu. Sa druge strane, nećete valjda sprečiti nešto što ste vi izabrali po pravilu da štiti, sutra će to možda biti Ombudsman, Vrhovni revizor, treba da ga izaberete i da položi zakletvu, a vi odugovlačite, ili još gore, neko manipuliše time što neće da završi redovnu sednicu. Nema problema, to se radi na posebnoj sednici, ona je svečanog i protokolarnog karaktera, i nju nije moguće sprečiti. Dakle, nastojao sam dosledno da ispoštujem sve ono što je proizašlo tehnički, na osnovu postojećih uslova, iz odluka koje je donela ova Narodna skupština. Postojalo je još mnogo dobrih, po meni kvalitetnih ideja, koje su predlagali ljudi koji su pripremali ovaj tekst. To su ljudi koji su radili u stručnim službama Skupštine državne zajednice i ljudi koji rade u stručnim službama danas ovde, i ljudi koji su i ranije radili ovde u Narodnoj skupštini. Oni su međusobno prenosili iskustva, upoređivali, da se slučajno ne propusti neka nadležnost, i u odnosu na to imali su još mnogo dobrih rešenja, kažem, uverljivih, ali sam smatrao da nije dato sada, na kraju vanredne sednice, meni pravo da i to predlažem. Jer mislim da o svim tim rešenjima, a neka su, uzgred budi rečeno, gospodin Baralić, gospodin Aligrudić, gospođa Radeta, gospodin Todorović, u nekoliko navrata i ranije više puta iznosili ovde, to su pitanja mogućeg rešenja za pojedine odbore, ili za pojedine službe ili za pojedina tela. U odnosu na to sam mislio da je to stvar, sada to isto mislim, o kojoj moraju da se dogovaraju predstavnici političkih stranaka u parlamentu. U odnosu na to, oni će tražiti da bude i tih izmena, ali u ovom slučaju, kažem, pošto je kraj vanrednog zasedanja, nisam predložio, zbog toga što bi to stvorilo pravnu prazninu. Dakle, blokirali bi se odbori, tela, dokle god se ne predlože u odnosu na te izmene novi. Na ovaj način se pun kapacitet Skupštine ostvaruje prema vašim odlukama, a nema nikakvog zastoja. Čak se omogućava da čitav niz problema, koji država ima na nekim drugim nivoima, bude rešen kroz odbore Narodne skupštine i njihov značaj se podiže. Zbog toga nisam prihvatio one amandmane koji kažu da se time smanjuje značaj Skupštine, jer se daje suviše značaja odborima. Neće biti. Značaj Skupštine je onoliko veći, i to svi vi koji ste putovali, primali i upoređivali kako rade drugi parlamenti, znate, jaki su oni parlamenti čiji su odbori jaki. Naravno, odbori mogu, i to je ovde dodatno definisano, da angažuju, formiraju komisije, stručne grupe za specifične poslove. Niko ne misli da smo mi poslanici, svako od nas pojedinačno, najpametniji, nego mi moramo da konsultujemo iz određene oblasti stručnjake, da vidimo da li se to slaže ili ne slaže sa našim političkim shvatanjem i onim što smo obećavali, i u odnosu na to da se donose odluke. Konačno, imali smo nekoliko tehničkih ograničenja. Prvo je bilo pitanje, sada je definisano da anj svi sastanci, sve sednice Zakonodavnog i Administrativnog odbora, snimaju i da se vode stenografske beleške. Zašto? Zato što po posledicama, vama to ne moram da objašnjavam, mogućim medijskim manipulacijama ili međustranačkim, ili kako god, ono što se govori na ovim odborima ima dalekosežne posledice i dobro je da tu svuda postoji dokumentacija, kao što postoje stenografske beleške sa plenarne sednice. Pitanje je bilo zašto ne i za sve ostale odbore, a rešenje koje je predloženo glasi - na zahtev se to radi i za druge odbore, i to iz vrlo jednostavnog razloga, što poštujem ulogu Narodne skupštine i sada i ubuduće, ali Narodna skupština je siromašna. Mi nemamo dovoljno ni tehničkih mogućnosti, a nemamo dovoljno ni ljudi koji bi vodili stenografske beleške. A verujem da će Narodna skupština, vi koji ste doneli najviše zakona u istoriji, i odgovor na ono što sam čuo ovih dana, najviše celih i najviše sistemskih zakona i najmanje izmena zakona u odnosu na zakone koje je ova skupština donosila, prethodni sazivi su doneli mnogo više izmena sopstvenih zakona, svi vi, svejedno šta ste govorili, spremni ste i ubuduće će tako biti i u drugim sazivima, da Narodna skupština još više, još intenzivnije radi. Ne samo da treba ova dobra, vrhunska organizacija, nego to znači da će odbori zasedati, po 10 odbora istovremeno. Vi ne smete, ako ste ozbiljan čovek, ne smete da predložite da se na svim odborima vode stenografske beleške, a znate da nemate toliko stenografa. To bi bilo krajnje neozbiljno. To je prvo ograničenje o kojem smo vodili računa. Postoje još neka tehnička ograničenja o kojima smo morali da vodimo računa. Jer Narodna skupština, ako je ozbiljna, a čuo sam i ovih dana, svako ko vrši vlast, ako je ozbiljan, ne bi smeo da obećava, propisuje i obavezuje se na ono za šta pouzdano zna da ne može da sprovede. Ovde se vodilo računa o tome i moram još jednom da kažem da mi je veliko zadovoljstvo da su ljudi koji su sedeli danima, konsultovali iskustva, neki i sada sede ovde rada i jednog parlamenta i drugog parlamenta, na čelu sa sekretarom Administrativnog odbora i sekretarom Odbora za ustavna pitanja, gospođom Radaković, da su oni pomogli i u jednom i u drugom poslu toliko da je red da konačno i sa ove govornice, kao i danas što je bilo na sednici Administrativnog odbora, dobiju satisfakciju. Dakle, građani pa i mnogi od nas, nažalost, često misle da ovo što govorimo za govornicom i to što pratimo izlaganja i učestvujemo u njima, da je to naš rad i da ga radimo sami. Ni jedno ni drugo. Mnogo ljudi, a premalo po evropskim standardima. Onoliko koliko ima poslanika, toliko ima zaposlenih u stručnim službama, a treba da ih ima tri puta više. Tako kažu evropski standardi. Ali, ti ljudi rade trostruko, pomažu svima vama. Pri tome, svi vi mnogo više radite, konsultujete se, svako prema svojiminteresovanjima i u okviru onoga što je dogovoreno u poslaničkoj grupi, i mora uvek da se oda poštovanje onima koji se ne vide, a koji nose ogroman deo posla. Izmenama Poslovnika, na osnovu odluka Narodne skupštine koje sam predložio, i u okviru toga usvojio tri amandmana koji su stvarno tehnički, a otklanjaju neke nedostatke, svi mi dolazimo u situaciju da budemo primer kako je moguće pažljivo, uz stručnu pomoć, sprovoditi odluke koje Narodna skupština donosi. Zbog toga vas molim da ove sve tehničke odluke, koje će omogućiti da Narodna skupština punim plućima, sa punim kapacitetom ovoga što ima – pa ni Srbija nema mnogo, ni građani nemaju mnogo u svojim kućama, pa se snalaze, organizuju se, pa kada imaju pomoćnu i staru zgradu, onda se organizuju šta će u kojoj da rade, kako će to da urade da se ne svađaju, šta će da greju kada je zima, ne predviđaju da će i leti i zimi sve da rade u jednoj ili drugoj kući – u odnosu na to mi se organizujemo, Narodna skupština se organizuje, i unapred vam se zahvaljujem na podršci, i počastvovan sam što sam mogao odluke koje je ova Narodna skupština donela da, uz pomoć stručnjaka i uz jednoglasnu podršku svih poslanika na Administrativnom odboru, danas donesem pred vas. Hvala vam.
Zahvaljujem se predsedniku Narodne skupštine, Predragu Markoviću, na iscrpnom i sveobuhvatnom obrazloženju za izmene i dopune Poslovnika Narodne skupštine. Nadam se da će ovo obrazloženje pomoći da rasprava bude efikasna i kratka i ono što nije bilo jasno da razjasnimo. Da li se ovlašćeni predstavnici i izvestioci nadležnih odbora javljaju za reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, jeste izlaganje gospodina Markovića bilo iscrpno i verujem da je njegova namera prilikom predlaganja ove odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine bila dobra. Moram da primetim da se ovde ipak iza ovog predloga Poslovnika krije nešto drugo, odnosno činjenica da usvajanjem ovog Poslovnika Narodna skupština još jedanput, a ovo nije prvi put, postaje instrument u rukama Vlade Republike Srbije. U tom smislu su i naši amandmani koje smo podneli na Predlog ove odluke. Gospodin Marković je, kada je govorio malopre razloge zbog čega je predložio ovu odluku, između ostalog je rekao da je Skupština 5. juna preuzela određene obaveze i da je svojim odlukama obavezala i neke druge državne organe, a pre svega Vladu Republike Srbije, da i Vlada Republike Srbije uradi deo svog posla da bi država funkcionisala kao pravna država. Nažalost, Vlada nije uradila to što je trebalo da uradi. Podsećam gospodina Markovića i gospodu kolege poslanike da, u skladu sa članom 218. postojećeg Poslovnika, da Vlada izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, a naročito o vođenju politike, o izvršavanju zakona, drugih propisa i opštih akata, o ostvarivanju plana razvoja i prostornog plana i o izvršavanju budžeta. Drugi stav kaže da Vlada podnosi izveštaj Narodnoj skupštini kada to Narodna skupština zatraži ili po sopstvenoj inicijativi, a najmanje jedanput godišnje. Mi u SRS smo uverenja da je odavno već ispunjen uslov za primenu stava 2. člana 218. i da je Narodna skupština trebalo da zatraži izveštaj od Vlade Republike Srbije, da vidimo zašto Vlada Republike Srbije nije uradila svoj deo posla koji je imala obavezu da uradi posle otcepljenja Crne Gore i referenduma u Crnoj Gori. Takođe, ovo što ste rekli, gospodine Markoviću, da se ovde radi samo o nekim tehničkim stvarima, ne mogu da se složim sa takvim vašim obrazloženjem i reći ću pojedinačno kada budem govorila o gotovo svakom članu ovog vašeg predloga. Ovo vaše obrazloženje kako mi treba da znamo da imamo sada još jednu zgradu na raspolaganju, pa ovde imamo fotokopir, tamo nemamo fotokopir, pa trčimo mi, pa trče službenici itd, zamalo ste, pretpostavljam, rasplakali ljude koji su nas gledali. Neću da govorim o uslovima u kojima radi Narodna skupština. Moram da kažem da smo mi predstavnici naroda, da su nas naše stranke delegirale na poslaničke liste i da ovo radimo po svom ubeđenju i po volji građana Srbije. Mislim da je neprimereno da sada pred građanima kukamo kako je nama ovde nešto posebno teško. Takođe ste rekli, gospodine Markoviću, da će uskoro da se raspravlja o pitanju Kosova i Metohije i da je sada za to nešto posebno potreban izmenjen Poslovnik. Ne mogu to da prihvatim. Naravno, kada vi od ovog poslovnika ili od bilo kog akta koji se donosi u Skupštini zavisila sudbina Kosova i Metohije i kada bi donošenje bilo kog akta u ovoj skupštini garantovalo Kosovu i Metohiju u sastavu Republike Srbije, verujte da bi srpski radikali prvi glasali za takav akt. Spomenuli ste i činjenicu da već u nedelju putuje delegacija Narodne skupštine u Strazbur, nebitno gde, zbog čega ovo govorim, a rekli ste da su i takva putovanja razlog za izmenu Poslovnika Narodne skupštine. Podsećam vas, a vi to dobro znate, delegacije Skupštine su putovale i ranije, po Poslovniku koji je sada na snazi, i da to nije bila nikakva smetnja. Govorili ste o nekoj staroj tehnici, valjda ovoj za glasanje itd, i o mogućnosti da se svaki čas ta tehnika pokvari, pa vam je i to bio razlog za podnošenje Predloga ove odluke. Pitam vas, gospodine predsedniče Narodne skupštine, što se rizikovali da večeras radimo do pola dvanaest i ko zna koliko još, a počeli smo u 10,00 sati. Izmenjeni poslovnik tu svakako ništa neće i ne može da promeni. Rekla bih da ovaj poslovnik koji imamo, odnosno koji je aktuelni Poslovnik o radu, jeste poslovnik na koji je poslanička grupa SRS imala mnogo primedbi u momentu donošenja tog poslovnika. Smatrali smo i smatramo da je to restriktivan poslovnik, da narodni poslanici ne mogu u potpunosti da obavljaju svoj posao, pre svega što su ograničenim i vremenom predviđenim za izlaganje, i što su poslaničke grupe takođe ograničene vremenom. I što ste ovim poslovnikom omogućili da danas, večeras i u svakom momentu maltene ne sedi ni jedna desetina narodnih poslanika u sali. Sada kada bismo se brojali, iz reda vladajuće koalicije svega sedam poslanika sedi u sali. Zakazivanje i ove sednice nije bilo u skladu sa Poslovnikom. Vi ste to, doduše, rekli kada ste otvarali ovu sednicu. To je pomalo nekorektno, pogotovo od naših kolega iz vladajuće koalicije, koji uspeju eto nekako još uvek da se okupe kada treba da se glasa, pa čekamo sat ili sat i po vremena da se okupe poslanici vladajuće koalicije, a onda na jedvite jade se izglasa neki predlog i onda se prolomi aplauz, kao da sada eto imate neku potpuno komotnu većinu i lagodno možete da funkcionišete. Onda vi lepo predložite, iako smo posle radnog vremena predviđenim Poslovnikom, a to niste menjali ni u ovoj odluci, posle radnog vremena počeli ovu novu sednicu, samo zato dok su eto okupljene kolege koje čine poslaničku većinu, da bi izglasali dnevni red. Odmah je bilo „kud koji mili moji“, i sami ste zamolili da se sačeka neki minut dok izađu kolege, jer ne mogu da izdrže duže od sat vremena u ovoj sali. Vi ste možda na njih mislili kada ste govorili o teškim uslovima. Nama, srpskim radikalima, svi uslovi, kakvi god su, ako smo tu da radimo u interesu građana Srbije i u propagiranju programa SRS, ne mogu biti teški. Ovo sam rekla zato što zapravo hoću da vam kažem – s obzirom na činjenicu na koji način se i zakazuju sednice i kako ne radimo u neke dane kada ne može da se sakupi skupštinska većina, i kako onda kada se nekako sakupi radimo duže od radnog vremena, radimo u dane koji po Poslovniku nisu predviđeni da se radi – sada se ne žalim, nego hoću da kažem da ako tako radimo, onda nama ne treba ni ovaj poslovnik koji imamo, a kamoli još nešto da ga menjamo, a u suštini nećemo da promenimo ništa. Šta je bitno? Bitno je ono što sam rekla na početku i upozoravam kolege poslanike i, naravno, javnost da ste vi, gospodine Markoviću, ovim poslovnikom zapravo pokušali da u nekom delu zamenite zakon o ministarstvima koji nam duguje Vlada Republike Srbije, zato što Vlada Republike Srbije zna ili pretpostavlja, ili nije napravljen dil oko izglasavanja ministara, mislim na građane Zorana Stankovića i Vuka Draškovića, koji izigravaju i lažno se predstavljaju da su ministri. Mi iz SRS smo podneli krivične prijave zbog lažnog predstavljanja. Jer ne može neki građanin, makar ko to bio, da ode u neko inostranstvo, u neku zvaničnu posetu ili nezvaničnu i da se predstavlja kao ministar, naravno, ne može to ni u Srbiji. I to je problem Vlade Republike Srbije, a pošto ste vi korektan čovek, gospodine Markoviću, pa ste hteli da učinite vašim prijateljima u Vladi Republike Srbije, zato večeras morate da slušate naše kritike upućene na vaš račun, jer bi bilo bolje da se pridržavate Poslovnika, nego da činite bilo kome. Neka gospoda iz Vlade rade svoj posao, neka obezbede skupštinsku većinu za svoje iks ipsilon ministre, a do tada mi da radimo ovako kako radimo. Pored ovih suštinskih primedbi, moram da kažem, doduše i vi ste u vašem izlaganju rekli, pretpostavljam da smo mislili na iste ili slične stvari, da je ovaj predlog odluke imao i dosta lošu tehničku pripremu u jednom delu, a posebno je loše to što ovaj predlog o izmenama i dopunama Poslovnika nije u skladu sa postojećim Poslovnikom. Evo kako. Tako što smo mi dobili Predlog odluke o izmenama i dopunama, sad bezveze govorim, član 10. kaže - član 80. menja se i glasi itd, a uobičajeno je i u skladu je sa Poslovnikom da smo u prilogu, odnosno kao deo ovog teksta, imali i postojeći Poslovnik, sa izmenama, boldovanim ili velikim slovima napisanim, kako je to uobičajeno, da bismo mogli lakše da se snađemo, pogotovo s obzirom na vrlo kratko vreme koje smo imali od dobijanja ovog predloga do večerašnje rasprave, koja je trebalo da bude danas u 12 sati. Ali ste loše procenili, ne znam kako vam se to desilo kada ste znali da mi, srpski radikali, doduše još nema 12, imamo veliki broj amandmana na zakon o rebalansu budžeta... (Predsedavajući: Gospodine Krasiću, računam na vašu energiju.) ... Gospodine Anđelkoviću, sa gospodinom Krasićem malo kasnije, mene sad pustite da govorim. (Predsedavajući: Samo sam upozorio gospodina Krasića, da vas ne bi uznemiravao.) Hvala, ne uznemirava mene moj kolega Krasić, on mi konstruktivno dobacuje neke primedbe. Ne znam da li će mi vreme dozvoliti da se osvrnem na svaku od naših primedbi, ali svakako moje kolege, koje će govoriti posle mene, reći će ono što budem izostavila. Predložili smo da se član 2. ovog vašeg predloga briše zato što ste vi ovde predvideli da odbori treba da imaju jedan ili više pododbora, a postojeći Poslovnik već sadrži odredbu da odbori mogu da imaju pododbore. Znači, jedan ili više, ili pododbori kao imenica u množini je potpuno isto, i u jednom i u drugom slučaju mogu da imaju po 17 pododbora. Takođe ste predvideli da odbor ima sekretara i to je bio razlog zašto smo predložili brisanje ovog amandmana. Naravno da odbor ima sekretara, ali to nije odrednica koja treba da stoji u Poslovniku, sekretar odbora je državni službenik zaposlen u Narodnoj skupštini Republike Srbije, i Narodna skupština ima sekretara, pa se donosi Pravilnik o sistematizaciji radnih mesta i u okviru tog pravilnika se određuje i broj sekretara odbora i na osnovu tog pravilnika se donose rešenja o imenovanju, odnosno određivanju sekretara odbora. Mi srpski radikali poučeni onim što smo imali u Zakonu o državnoj upravi i u Zakonu o državnim službenicima, gde ste uspeli da izglasate da se 1. jula iduće godine raspisuje, ne vi lično, gospodine Markoviću, ali ste vi jedan od onih koji su glasali, konkurs, pa da se na pet godina imenuju državni sekretari, to su zamenici ministra, inače doskora, da bi oni koji su sada vlast, kada ne budu više bili vlast, u svakom ministarstvu imali svog zamenika ministra. I vi ste sada išli dotle da i svaki odbor ovde treba da ima nekog takvog čoveka, i onaj koga vi kroz ovaj poslovnik, ko bude određen za sekretara, onda će on svakako imati i mogućnost napredovanja u službi, a mi mislimo da to ne može i ne treba da bude rezervisano samo za jednog čoveka. Inače, mi nemamo primedbi na rad zaposlenih u Skupštini, to su vrlo korektni, vredni, stručni ljudi, i baš zbog toga mislimo da sekretar, koji mnogo bolje zna pojedinačno koliko ko od njih i šta može da radi, da ovaj posao lepo završi kroz pravilnik o sistematizaciji, a da se mi ovde ne bavimo takvim stvarima. Predložili smo brisanje članova 3, 4, 5, 6, ovo nabrajam zato što su sve isti razlozi, a razlozi su upravo što se u ovim članovima kroz vaš predlog proširuju nadležnosti Odbora za bezbednost, Odbora za inostrane poslove, Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i, naravno, dodaje se standardizacija mera i dragocenih metala. Dakle, upravo ovo je dokaz onoga što sam rekla na početku, ovo je moralo da postoji u zakonu o ministarstvima, a rad odbora, rad Narodne skupštine i sam Poslovnik svoje nadležnosti mora da crpi iz tog zakona o ministarstvima. Znam da Narodna skupština donosi poslovnik na osnovu Ustava, to je u redu, ali nadležnosti odbora su usklađene sa onim što predviđa Zakon o ministarstvima, a vi u ovom poslovniku predlažete nešto što ne postoji u Zakonu o ministarstvima. Dalje smo predložili brisanje člana 8. iz više razloga. Jedan od razloga je ono što ste ovde pokušali da nas ubedite, da treba da se jedan deo, negde stoji i deo sednice, ne znam više da li je to u ovom članu, malo brže govorim jer je pri kraju vreme koje mogu da koristim, ali vi govorite da deo sednice može da se drži na nekom drugom mestu, odnosno da je to drugo mesto, pretpostavljam, ova tamo zgrada. Mi smo to brisali zato što se zna gde je sedište Narodne skupštine. Sedište Narodne skupštine je u ovoj zgradi. Vlada može da ide od jednog do drugog mesta i da drži sastanke, a Narodna skupština ne može, nego to mora da bude ovde. U ovom članu 8, razlog što smo predvideli njegovo brisanje, stoji da odbor može održati sednicu bez utvrđivanja dnevnog reda, ako se na njoj obavlja rasprava u cilju obaveštavanja odbora o pitanjima iz njegovog delokruga. Dakle, bilo šta da je u pitanju mi, naša poslanička grupa SRS misli i uverena je da mora da se utvrdi dnevni red, a ne može odbor da se sastaje da ćaska, jer to mogu članovi odbora i privatno po kućama, po kafićima itd. Odbor ipak mora da bude formalan i mora da ima dnevni red. Predložili smo i brisanje člana 9, gde ste vi predvideli da radi razmatranja pojedinih pitanja iz svog delokruga i pripreme predloga itd, da mogu da se obrazuju radne grupe, u čiji sastav se mogu odrediti naučni i stručni radnici. Vi ste to pokušali da objasnite, ali zaista nama to nije uverljivo, jer sve ono što je u nadležnosti Narodne skupštine, svakako da Narodna skupština je sastava onakvog kakvog su i građani Srbije, i svih struka i zanimanja u ovom parlamentu ima, sada možda je problem nekih malih poslaničkih grupa koje ne mogu da zadovolje sve te uslove, ali mi mislimo da ovo svakako treba da ostane isključivo u nadležnosti narodnih poslanika. Vidim da sam prekoračila vreme i završiću sa članom 10, zamoliću kolegu koji bude govorio posle mene da nastavi od člana 11. Reći ću još samo ono što nikako nisam mogla da razumem čime ste se rukovodili, gospodine predsedniče, kada ste napisali da na sednicama Administrativnog i Zakonodavnog odbora se vode stenografske beleške, odnosno vrši se tonsko snimanje, a na sednici drugog odbora ukoliko to odbor zahteva. Mislim da je to nedopustivo da mi kroz Poslovnik dajemo manje ili veće značaj nekom odboru. Zaista ne vidim zašto ne bi Odbor za privatizaciju morao da snima svaku svoju sednicu, pa Odbor za pravosuđe. Sada se stvarno izvinjavam, neću nabrojati sve odbore, ali jednostavno ne razumemo zašto ste vi izabrali baš Administrativni i Zakonodavni odbor, svaki odbor ima svoj značaj, ima svoju ulogu i Poslovnikom ne smemo da ih različito tretiramo. Evo, završavam, gospodine Anđelkoviću, gospodine Stevoviću nastavite vi od sledećeg člana.
Zahvaljujem, gospođo Radeta. Inače, kada pogledamo sadašnji Poslovnik ne piše da je ovo sedište Narodne skupštine, tako da tretiram da je sedište Narodne skupštine ono preko puta, a drugo mesto je ovde. Nadam se da je na to mislio predsednik Skupštine, da kad kaže i kada piše ovde dau roku od 24 časa obavesti narodne poslanike misli da će se Skupština održati tamo, a ne ovde. U Poslovniku ne piše gde je sedište Narodne skupštine. Da li predstavnici drugih poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Obaveštavam narodne poslanike da, saglasno članom 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres. Izvolite, gospodine Periću. Nisam čuo da ste se javili za reč po Poslovniku. Po Poslovniku, kršenje Poslovnika ili da diskutujete o tome.
Mislim da noćas razgovaramo o Poslovniku.
Čekajte samo malo, gospodine Periću. Da li ste se javili po Poslovniku da je prekršen ili ste se javili da diskutuje o izmenama Poslovnika.
Javio sam se da govorim o Poslovniku.
Gospodine Periću, da li ste se javili da diskutujete povodom tačke dnevnog reda izmene i dopune Poslovnika ili ste se javili za reč da je prekršen Poslovnik.
Gospodine Anđelkoviću, pošto šef poslaničkog kluba nije ovde, nismo mogli da popunimo prijavu, hoću da govorim o Poslovniku..
Izvinjavam se, ali moram da poštujem Poslovnik, vi ste se javili da diskutujete povodom Poslovnika. Izvolite, gospodine Periću.
Hvala lepo. Gospodine Markoviću, pošto ste vi predlagač ovog poslovnika verujem vam da ste imali dobre namere. Hteli ste da unapredite rad Skupštine, da Skupština radi po nekim novim pravilima, da se stvore bolji uslovi. Iz vašeg izlaganja video da se vi sekirate za sve, i za službenike, i za poslanike itd. Ali, imajući u vidu da ste nam vi kao predsednik Skupštine već predlagali jedan Poslovnik, moram da kažem da se plašim da i u ovom Poslovniku ne bude nešto što će sutra da smeta. Poslovnik koji ste predložili, a radi se o Skupštini, nije se pokazao dobro u praksi. Kada smo ga usvajali, i kada smo na poslaničkim klubovima razgovarali, bilo je obećanje, ostavite nam u Poslovniku da će predsednik moći da produžava Skupštinu povremeno kad to zatreba, a vi onda posle kada vam to usvojimo vi onda svaki dan produžavate. Ne samo kad treba i to će biti nekoliko puta u godinu kad bude potrebe za to. Da se i iz ovog poslovnika nešto ne bi zloupotrebljavalo, smatram da ovaj poslovnik sad ne treba da donesemo. Ima mnogo razloga zbog čega ne treba ovaj poslovnik da donesemo. Zbog toga što treba da ima neki red šta donosimo u Skupštini, koje zakone donosimo, pa da dođemo do Poslovnik. Mi nemamo zakon o Skupštini i narodnim poslanicima, a donosimo Poslovnik, donosimo neke zakone. Pitam se da li su legalni zakoni ovi koje mi donosimo kada nemamo zakon po kojem radimo. Mislim da je to osnovno. Prvo, donosimo neke reformske zakone. Svi u Evropi imaju zakon o skupštini, čak i ovi što se sami proglašavaju na našem terenu da su država, pa i oni imaju zakon o svojoj skupštini, samo mi nemamo zakon o skupštini. Ne razumem i smatram da treba da ovaj poslovnik ili da povučete ili ne treba da glasamo za njega dok se ne donese zakon o Skupštini. Već dva puta je trebalo ovaj zakon da bude na dnevnom redu, pa iz nekih razloga se povlači. Uđe u proceduru, podeli se poslanici, nema ga u dnevni red, neko se setio pa ga povuko. Ako ne smete da donosite zakoni ili se plašite od nekog, onda daj da vidimo da donosimo neke zakone koji nikoga neće uvredu, gde se niko neće ljuti, gde neće pišu novinari. Dalje, ovde se govori o pododborima. Smatram da ako uvedemo praksu pododbori biće zanemareni odbori. Evo iz prostog razloga to smo doživeli u praksu, ako pododbori rade kao što je radio ovaj pododbor za ustav, onda i ne treba da ih organiziramo kod svih odbora. Ako nam negde treba nešto da se može prođe, onda možda u pojedinačnom nekom odboru to stavite, ili na neka manja vrata da se uvede, ali ako uvedemo praksu, znači odbori neće ima šta da rade jer će pododbori da rade. Tako se i Lončar i ovaj profesor iz DS već godinu dana dogovaraju šta će ture u Ustav, šta će izbace itd. Što se tiče saveznog parlamenta, ako je ovaj poslovnik takav kao što je sada napravljena organizacija, radi poboljšanje uslova, pošto rekoste da ima i glavna zgrada, i pomoćna zgrada, pa domaćin određuje šta će radi u glavnoj zgradi, šta će radi u pomoćnoj zgradi, mislim da ovo što se sada dešava nije dobro. Nije dobro iz razloga, to možda do vas ne dođe, pa se nadam možda su vam neki i namerno podmetnuli ovaj poslovnik da predložite, poštoniste u toku. Jer kod predsednika službenice se ne smeju ni žale, ali pričaju po hodnicima sledeće: da se ovim rasporedom sad koristi i ona zgrada i da su iz ove zgrade službenici prebačeni u onu zgradu, da bi se toliko oslobodilo mesta da ovde, u ovoj zgradi dovedete vaše ljude i da dovede koji koga ima. To je tako u praksi. Na papiru i u Poslovniku se napiše i to dobro izgleda kada bude napisano, a kad počne da se sprovodi, onda tek vidimo šta nije dobro. Na kraju, želim da kažem da lično, kao poslanik, neću glasati za ovaj poslovnik, sve dok na dnevnom redu Skupštine se ne nađe zakon o Skupštini i narodnim poslanicima.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Hranislavu Periću na doprinosu povodom izmena i dopuna Poslovnika. Sledeći govornik je narodni poslanik Milan Stevović.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče, predsedavajući, želeo bih da se osvrnem na Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije najpre sa aspekta obrazloženja ovog predloga. Nekoliko puta sam pročitao samo obrazloženje ovih odredbi i, pošteno da vam kažem, nisam baš doslovce sve razumeo. Gospodine predsedniče, imam utisak kao da vi niste pisali obrazloženje, jer ste dali mnogo bolje i decidnije obrazloženje ovde u usmenom izlaganju, s tim što mi iz SRS u određenim delovima se ne slažemo sa odredbama, ali obrazloženje je bilo mnogo decidnije i detaljnije, pa bih molio ubuduće da ovo što ste večeras izložili na ovakav način, tako unesete i u pisanoj formi i u pisanoj reči. Zaista smo u obrazloženju dobili po jednu-dve rečenice članova koji su jako bitni. Kad dodamo tome neki kratak rok i kad dodamo jedan zamor koji imamo u toku celog dana, postavlja se pitanje koliko smo kadri da adekvatno raspravljamo o ovom predlogu odluke. Ono što je bitno, smatram da je Poslovnik o radu Narodne skupštine u stvari jedan procesni dokument po osnovu koga postupak Skupština Republike Srbije, dakle alfa i omega svega onoga što se dešava u zdanju parlamenta. Mislim da ovim što se predlaže još više komplikujemo ionako komplikovan tekst Poslovnika. Možda je za neko buduće razmišljanje da taj poslovnik zaista prečistimo, da izbacimo ono što je u Poslovniku suvišno, da podelimo po nekim procesima, jer ima nešto što se dešava pre zatvaranja ovih vrata ovde, nešto što se dešava iza toga, tako da, ukoliko bismo Poslovnik posmatrali kao određene celine, mnogo bi bilo i javnosti preciznije, jasnije i glasnije obnarodovano čime se to bavi Skupština, šta su nadležnosti Skupštine, šta rade odbori, šta rade skupštinske službe, tako da u jednom konglomeratu imamo procesni vrlo komplikovan akt koji, u ovom momentu možemo da kažemo, ima izuzetno mnogo članova. Ne kažem da ovo treba smanjivati, ali kada bi se raspodelilo na određene segmente, Poslovnik o radu skupštine bi bio mnogo precizniji i jasniji. U tom smislu bih nastavio tamo gde je stala moja uvažena koleginica Vjerica Radeta, s tim što bi se osvrnuo na član 11. o kome je ona nešto i rekla, a to je dan, čas i mesto gde se održava Skupština. Mislim da ne smeta ništa da u Poslovniku bude to decidno regulisano. Evo, imamo uvaženog predsednika, imamo uvaženog potpredsednika i oni imaju različito mišljenje gde se održava sednica Skupštine. Ne smeta nam da to napišemo i da javno mnjenje i da svi građani naše zemlje znaju koja je to zgrada gde se održava, odnosno da jasno definišemo koje je to drugo mesto na kome se može održavati Skupština Srbije. Mislim da je to tehničko pitanje gde vrlo lako možemo da nađemo zajednički kompromis i zajedničko rešenje. Ono što bih posebno naglasio, a to je jedna moja primedba na član 10, gde se kaže da se o radu odbora sastavlja određeni zapisnik. U redu je, nijedan odbor ni ranije nije zasedao bez sastavljanja zapisnika i taj zapisnik smo dobijali u pismenoj formi, čak ga verifikovali na prvoj narednoj sednici. To je jedna ustaljena procedura i od toga ne treba bežati. Međutim, ne bih mogao da se složim sa konstatacijom predsednika Skupštine da mi vodimo stenogram samo pri zasedanju Administrativnog odbora i zasedanje Zakonodavnog odbora. To ne mogu da prihvatim upravo zbog toga što znam koji sve odbori u ovoj skupštini postoje, znam kakve se tu diskusije odvijaju, znam da su to ozbiljne polemike, ozbiljni argumenti koje iznose narodni poslanici i, tim pre, postoji i tu mogućnost, tu sevaju varnice, postoji mogućnost da se zloupotrebljavaju određene izgovorene reči. I na drugim veoma važnim odborima, ne samo na Administrativnom i Zakonodavnom odboru, prisutni su predstavnici medija, pa čak i građani koji su ovde nama uvek dobrodošli. Nije mi logično obrazloženje koje je dao predsednik, da Administrativni i Zakonodavni odbori mogu voditi stenograme i da su skupštinske službe za to osposobljene, a sa druge strane se predlaže i govori se o vrlo važnim odborima kojima treba dati zeleno svetlo da uđu u ovu skupštinu, a to je Odbor za odbranu i bezbednost, Odbor za inostrane poslove i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Pošao bih prvo od jedne vrlo karakteristične činjenice, a to je šta se predviđa da Odbor za odbranu i bezbednost radi. Kaže se ovako: "razmatra predlog zakona, drugog propisa ili opšteg akta, koji se odnose na Vojsku Srbije, odbranu Republike Srbije, integrisano upravljanje pograničnim poslovima, proizvodnju, promet i prevoz oružja, razmatra strategiju odbrane, pitanja u vezi sa..." itd. Ako se već zalažete za ovaj odbor, a SRS je istakla svoj stav da ne treba ovaj odbor bez regulisanja kroz Zakon o ministarstvima i bez nadležnog ministarstva, onda se postavlja pitanje šta to mi u državi Srbiji možemo značajnije raspravljati od ovoga što je ovde navedeno. Dakle, pojavljuje se potreba da i na Odboru za odbranu i bezbednost neko zloupotrebi nekoga ko je nešto rekao o strategiji odbrane, nešto što je rekao oko trgovine oružja, oko prometa oružja, obezbeđenja državne granice itd. To su sve važna pitanja gde bi zaista trebalo da se vode stenografske beleške i da se sve to evidentira. Sa druge strane, moram da kažem jednu stvar, a to je: pod pretpostavkom da i mi dođemo na Odbor za odbranu i bezbednost i da se ovaj odbor oformi, ko će nama da predstavlja Vladu Republike Srbije? Koga ćemo mi tu da pitamo nešto i ko će poslanicima dati neko obrazloženje na ove teme i na ove poslove za koje ih ovde ovlašćujemo. Isto se to odnosi na Odbor za inostrane poslove. Koga poslanik, član tog odbora, da pita o spoljnoj politici, o odnosu sa drugim državama, međunarodnim organizacijama, ratifikaciji međunarodnih oblasti i spoljnotrgovinskih odnosa itd. U ovom momentu mi to sada nemamo definisano; da nam se tamo pojavljuje neko ko nema zakonski osnov, neko ko nema skupštinsku saglasnost, zaista je neprimereno. Zamislite da i taj neko ko nema to neko skupštinsko ovlašćenje, odnosno prethodnu zakonsku proceduru, dođe i počnu da sevaju varnice. Ko će onda da javnosti objasni šta se tamo dešavalo ako imamo samo zapisnik, i ko će da veruje tome zapisniku ako nemamo stenografsku belešku. Što se tiče ovih odredbi u članu 13, koje se tiču ko može da prisustvuje Narodnoj skupštini Republike Srbije, smatram da SRS ima jedan zaista konstruktivan stav, a to je da je Skupština zakonodavni organ, dakle mi smo ovde zakonopisci pre svega, naravno i predstavničko telo, da sarađujemo na najvišem nivou sa parlamentima, to smo radili i do sada, sa parlamentarnim grupama i delegacijama. Onda se postavlja pitanje, predstavnici stranih država da li su u okviru naše skupštine ovde zaista neophodni, da li je to neki drugi nivo na kome treba da se oni pojavljuju i, pre svega, ne znam da li bi ti predstavnici stranih država i prihvatili da se pojave pred našim parlamentom. Trebalo bi proučiti pomalo i strane zakone i ovlašćenja tih predstavnika država, da li oni imaju ovlašćenja da se pojave pred našim parlamentom. Takođe, to se odnosi i na predstavnike stranih vlada. Smatram da ovom parlamentu treba da se obrate predstavnici naše vlade, naši ministri. Ali, evo vidite u nekim zasedanjima, čak i oni napuste Skupštinu, nema tu mnogo uvažavanja. A mi tražimo da nas neki predstavnik neke tuđe vlade uvaži, da dođe, da sedi. Sve to razumem ako je u pitanju protokol, ako je u pitanju uvažavanje. Ali mi prema tim ljudima, prema tim državama, prema tim parlamentima, prema tim vladama i predstavnicima tih država treba da se odnosimo sa dužnim poštovanjem na svakom koraku, na svakom obraćanju. A to da li ćemo mi njih imati ovde u parlamentu treba ipak da prepustimo nekim drugim instancama, koje u ovoj državi treba da funkcionišu, isto kao što treba da funkcioniše i Skupština. Što se tiče ove posebne sednice, mislimo da su te posebne sednice ipak nekad u određenoj formi i potrebne, i s druge strane, mogu da imaju opravdanje, ali i do sada smo mi imali ovih problema i sve smo te probleme rešavali. Imali smo mi i zakletve, i uvek se nađe mogućnost, nije to nikad sprečavalo da neko ne počne raditi onaj posao za koji je ovde izabran. Na kraju krajeva, i prekinuti to redovno zasedanje. Možemo da predvidimo to u okviru Poslovnika, tako da posebna sednica, ako je to neka nova tekovina, da se i sa tim saglasimo, ali mislim da u ovom momentu je to malo i prenaglašeno i na mišiće predloženo. Što se tiče poslaničkih pitanja, mislim da se ovde uvedu određene novine i mi smo kroz amandmane koje smo dali pokušali da konstruktivno doprinesemo adekvatnom radu po poslaničkim pitanjima. Novina je za građane da će tu moći da se postavljaju poslanička pitanja određenim ministrima po zakazivanju predsednika Skupštine. Videćemo da li je to dobro ili nije. Ono što je nama u interesu to je da ipak pružimo istovetnu priliku i ministrima i poslanicima da u istom određenom intervalu postavljaju pitanja i dobijaju u tom intervalu odgovore. Niko neće zameriti ako ministar produži svoje izlaganje, i to ne bude pet minuta nego bude sedam minuta, ali neka piše da su poslanik i ministar izjednačeni, kako u vremenskom postavljanju pitanja, tako i u vremenskom odgovoru. Na kraju, samo bih želeo da kažem nekoliko reči o poslaničkoj grupi prijateljstva, koja se zaista vezuje za Odbor za inostrane poslove. SRS je tu predložila amandman, koji ima jedan svoj razlog, a to je da se ne prenaglasi Odbor za inostrane poslove, jer znamo da je u tom Odboru za inostrane poslove uvek ima preglasavanja, i ljudi koji treba da putuju u ime ovoga parlamenta, putuju po osnovu tog preglasavanja. To nije dobro. Ukoliko možemo da nađemo neki drugi način, a to je onaj drugi način koji smo predložili kroz amandmane, mogli bismo da prihvatimo takvu izmenu Poslovnika. Dakle, Odbor za inostrane poslove ima svoje uređene nadležnosti. Treba ga pustiti da radi, a o onome ko putuje, s kim putuje i kakve izveštaje podnosi, to mislim da je uređeno na jedan sasvim adekvatan način i ne treba ga u ovom momentu prepuštati Odboru za inostrane poslove. Bojim se da će ova odredba naići i na oštre kritike, posebno medija, jer su mediji često zamerali ko to putuje, gde putuje, s kim je putovao, šta se tamo dešavalo. Bolje je da o tome odluči Narodna skupština, a oni će dobiti adekvatno obrazloženje Odbora za inostrane poslove. U tom smislu, predložio bih da kad budemo raspravljali o ovoj odluci u pojedinostima ipak usvojimo amandmane SRS, koji će ovaj poslovnik oblikovati i upotpuniti. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Milanu Stevoviću. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, maloprije sam pažljivo slušao predsednika Narodne skupštine i njegovo obrazloženje ovih izmena i dopuna Poslovnika. Zaključio sam da na jedan sopstveni specifičan način, diplomatskim putem želi da nas ubedi u opravdanost donošenja ovakvog poslovnika. Mada je nama jasno, što se da zaključiti iz ovih izlaganja koji su dali prethodnici, a i iz samog izlaganja koje je dao predsednik Narodne skupštine, da je ovde pokušaj da se izvrši supstitucija onog zakona o ministarstvima ovim izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine, što je veoma nepodesno. Jer, ovim se pokušava da se nađe neko solomonsko rešenje kako bi se zadovoljile potrebe i rešilo pitanje pojedinih resornih ministarstava, pre svega mislim na Ministarstvo spoljnih poslova, odbrane i sl, gde postoje kvaziministri, pa je ovo pokušaj da se na mudar način razreši problem. Što se tiče ovih tehničkih problema, tehničkih mogućnosti i nemogućnosti, mogu se sa tim složiti da ova skupština nema, možda po evropskim standardima ili normativima, potreban broj sredstava, tu tehničku opremljenost ili slično. Malopre je predsednik Skupštine istakao da je u prošloj godini odrađeno najviše, najkvalitetnije, da otkako postoji istorija ove skupštine nije se više radilo, a eto sa tako slabom tehničkom opremljenosti. Nije problem da li mi imamo dovoljnu i dobru tehničku opremljenost, već je problem kako se pravi organizacija rada. Ako recimo istovremeno možemo da radimo sa deset odbora, pa bi trebalo imati 20, 30, možda i više službenika za vođenje stenograma, naravno da bi u tako lošoj organizaciji bilo suviše prenapregnuta takva organizacija, da bi bili 90% radnog vremena neiskorišćeni, što bi svakako bilo neracionalno. Dakle, tehnička opremljenost se da nadomestiti dobrom organizacijom, odnosno preraspodelom poslova i slično. Drugo, kada su u pitanju razlozi koji su ovde navedeni da se ovo tobož vrši radi preuzimanja nadležnosti Skupštine zajednice SCG, radi proširenja delokruga odbora, mislim da ovo ne stoji, jer bi se moglo na drugi način regulisati i rešiti. Mogao bih razumeti da je ovim izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije rešeno jedno pitanje, kao što je zamena ili smanjenje broja članova postojećeg Poslovnika o radu Narodne skupštine, da ovaj poslovnik ne sadrži preko skoro 300 članova, pa je veoma konfuzan, teško se snaći, preklapaju se određeni članovi, što je veoma teško pratiti. Pogotovu kad predsednik pita po kom članu je to. Ko će sad pratiti kada ovaj poslovnik ima više članova nego Krivični zakon. Zato je veoma konfuzan i neodređen. Mislim da bi bilo bolje smanjenje članova, da bi se napravio efikasniji, bolji i određeniji, a ovako u suprotnom, to je neodređenost i konfuzija u postojećem poslovniku, što pogoduje uzurpaciji Poslovnika. Ako je u pitanju regularnost, pa mislim da bi bilo bolje da se odredilo šta je regularno radno vreme, recimo osam časova je sasvim normalno i regularno da bilo koji radnik može raditi ili zdrav čovek da može svoj posao odrađivati. Ali, ako uzmemo ovaj slučaj, 18 časova danas, ne znam da li odavde mogu otići normalno, polukontuzovan da se oteturam do prvog hotela. Zato mislim da su ovo sve razlozi koje treba rešiti, a ne ovako rešavati druge stvari, kao kvazi ministarstva i kvaziministre.
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, a neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Penezić.
Evo, što reče prethodni govornik, poslanik SRS, Gačević, u 00,20 časova raspravljamo o Predlogu odluke o izmeni Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Ne znam zašto je moralo da se dođe u ovu situaciju da Narodna skupština raspravlja u ovo vreme i na ovaj način o izmenama i dopunama Poslovnika? Prvi među jednakima od nas 250 narodnih poslanika, predsednik Narodne skupštine, gospodin Marković, nije sada ovde prisutan, i kao predlagač izmena i dopuna Poslovnika na neki način snosi odgovornost zašto za dve i po godine, i pored toga što su bila dva ili tri pokušaja da se predloži zakon o Narodnoj skupštini, nije Narodna skupština raspravljala o tom zakonu, u stvari počela je jedna rasprava, pa je povučen taj predlog sa dnevnog reda. Osnov za rad Narodne skupštine je zakon o Narodnoj skupštini. Ako Vlada radi na osnovu Zakona o Vladi, logično je da i Narodna skupština ima zakon na osnovu kojeg su predviđene nadležnosti, prava i obaveze Narodne skupštine, predsednika Narodne skupštine i svih radnih tela Narodne skupštine. Ova izmena i dopuna faktički je prilagođavanje Poslovnika, odnosno rada Narodne skupštine radu Vlade Republike Srbije. Ima u ovom predlogu izmena i dopuna odredbi koje su na neki način opravdane proširenjem nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije i njenih radnih tela. Ali, sve ovo što nam se događalo u Narodnoj skupštini Republike Srbije od redovnih sednica, vanrednih zasedanja, odnosa Vlade Republike Srbije prema Narodnoj skupštini, prema poslanicima, prilikom raspravljanja po tačkama dnevnog reda, govorilo se ovde da je usvojeno preko 200 zakona. Vlada i predstavnici Vlade nisu često bili prisutni prilikom rasprava i u načelu i pojedinostima, pogotovo oko predloženih zakona. To jasno govori kakav je odnos Vlade Republike Srbije prema Narodnoj skupštini. Kada su u pitanju radna tela, odnosno odbori Narodne skupštine Republike Srbije, po Poslovniku koji je prošle godine dopunjavan i urađen prečišćen tekst, ima 30 odbora Narodne skupštine. Sa izmenom uslova za održavanje sednica Narodne skupštine, za njihov rad i tok, od kvoruma za usvajanje dnevnog reda 126, pa početka sednica sa 84 prisutna narodna poslanika i raspravom bez obaveze da prisustvuju narodni poslanici, jasno govori o odgovornosti onoga koji je predložio da može tako raspravljati Narodna skupština o zakonskim predlozima. Ne verujem da mnogo građana sada gleda ovaj direktan televizijski prenos, da građani reaguju kada je u toku dana direktan TV prenos, zašto je sala Narodne skupštine prazna. Ima po pojedinim predlozima zakona zainteresovanih građana, kada žele da čuju šta je predlog zakona, šta je predlog određenih zakonskih odredbi, kakva je diskusija koje poslaničke grupe, kako predstavnici Vlade obrazlažu predloge zakona ili određene odredbe. I kada vide praznu salu, onda postavljaju pitanje, zašto izdvajaju sredstva u budžet Republike Srbije i zašto izdvajaju sredstva za troškove Narodne skupštine. Isto tako, može se postaviti pitanje za određenu poslaničku grupu koja, evo sada će se navršiti godinu dana, sa dva ili tri izuzetka, ne ulazi u ovu salu Narodne skupštine. Koliko od građana Srbije ta poslanička grupa Demokratske stranke je uzela sredstava iz budžeta Republike Srbije, odnosno na teret građana Republike Srbije. Njihovo je pravo kao poslanička grupa da opstruiraju ili da bojkotuju rad Narodne skupštine, ali ne mogu da budu za to nagrađeni na teret građana Republike Srbije. A većina građana Republike Srbije teško živi, ali izvršava uredno obaveze prema državi, prema budžetu Republike Srbije. Kada sam govorio o radu odbora Narodne skupštine Republike Srbije, i rad odbora sa izmenom Poslovnika je prešao u jednu formalnost. I ovde se pokušava kroz izmenu ovog poslovnika da mogu biti sednice odbora i bez dnevnog reda. Ali, i ovo što se događa zadnjih godinu dana kroz rad mnogih odbora Narodne skupštine Republike Srbije, to je puka formalnost i zadovoljenje forme, bez suštinskog rada nadležnih odbora i raspravljanja o tačkama dnevnog reda. Pogotovo odbora koji su u prethodnom postupku dužni i po Poslovniku da raspravljaju o predlozima zakona koje predlaže Vlada Republike Srbije. A da ne govorim o odborima koji imaju izuzetnu važnost i odgovornost. Pomenuću jedan odbor, Odbor za privatizaciju. Po Zakonu o privatizaciji, mislim da je član 62, Odbor za privatizaciju jedini je nadležan da vrši kontrolu svih organa u postupku privatizacije po Zakonu o privatizaciji, pa i Vlade Republike Srbije, Ministarstva za privatizaciju, Agencije za privatizaciju i svih tih delova Agencije za privatizaciju. Mi nismo bili u situaciji kao narodni poslanici, izuzev članova Odbora, zahvaljujući tome što je predsednik tog odbora gospodin Novaković, koji nije noćas ovde, da mnogi problemi, mnogi vapaji radnika u pljački kroz privatizaciju nisu se našli ni na dnevnom redu tog odbora, a da ni jednom rečju od predsednika Odbora, od članova Odbora koji predstavljaju većinu u ovoj Narodnoj skupštini, da izađu za govornicu i da kažu šta se to događa kroz privatizaciju u Srbiji i pljačku. U tom postupku pljačke i otimačine od stotine hiljade radnika u Srbiji da ne reaguju i ne preduzimaju mere i ne izvršavaju svoje obaveze i nadležni državni organi, ni MUP, ni tužilaštva, ni sudovi, i imamo jednu bezizlaznu, beznadežnu situaciju u kojoj se našli radnici tih otetih preduzeća kroz privatizaciju. Smatram da je kroz izmenu Poslovnika trebalo predvideti i obaveze da odbori izveštaju Narodnu skupštinu o svom radu, a pogotovo ovaj Odbor o privatizaciji ili o kontroli privatizacije da obavesti Narodnu skupštinu šta se sve to događa. Nisam u toku i ne znam, ali pretpostavljam da kod sekretara Odbora za privatizaciju imamo na stotine zahteva radnika i stotine preduzeća, sa gomilom dokumentacije, materijalnih dokaza o ovome o čemu govorim. O posebnoj sednici ovde je već bilo govoreno, koju predviđa ova izmena i dopuna Poslovnika. O članu 13, da sednicu Narodne skupštine mogu, na poziv predsednika Narodne skupštine, prisustvovati predstavnici stranih država, predstavnici članova stranih vlada, ne bi trebalo ovo da bude samo pravo, da ipak o tome treba da, ako ima potrebe, da se izjasni narod da Skupština, a ne da to zavisi od samog predsednika Narodne skupštine. O poslaničkim pitanjima i ovome što se sada predlaže, zašto do sada nismo imali unazad za dve godine izveštaj o radu Vlade, ovde da dođe Vlada, da dođu ministri i da podnesu izveštaj o radu celokupne vlade i određenih ministarstava. Nažalost, nismo to dobili, tu obavezu Vlada nije izvršila unazad za dve godine prema poslanicima i prema Narodnoj skupštini. Koliko će trajati pitanje, koliko odgovor, mislim da je apsurdno ovde meriti minute i kazati tri minuta za pitanje, a pet minuta za odgovor, ili će neko da meri štopericom ovde, gospodin Marković ili neko od potpredsednika koji ga zamenjuje. I na kraju, pošto u okviru predloženih amandmana ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, predložio sam amandman na član 19. Predloga odluke izmena i dopuna Poslovnika, a odnosi se na član 238. stav 1. reči "Odbor za inostrane poslove" zamenjuje se rečima "Narodna skupština"; stav 2. menja se i glasi: "Sastav delegacije mora izražavati srazmernu zastupljenost veličine poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini". U stavu 3. reči "Odboru za inostrane poslove" zamenjuju se rečima "Narodnoj skupštini". Da ne bi došli u situaciju kada se određuju delegacije za posetu stranim državama, za posetu inostranstvu da dođe do preglasavanja, nego prema veličini poslaničkih grupa da se određuju te delegacije i da to odlučuje Narodna skupština Republike Srbije. Isto tako, sve ove delegacije koje su do sada, u ime Narodne skupštine Republike Srbije, putovale, trebalo je da podnose izveštaj Narodnoj skupštini Republike Srbije o svojim putevima, gde su bili i šta su radili, s kim su se sreli i šta su ti susreti doneli za državu i građane Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu Četroviću. Reč ima narodni poslanik Tomislav Penezić, a da se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo, na početku moram da se pridružim mišljenju prethodnog govornika i da pohvalim gospodina Perića, koji je već zauzeo počasno mesto jer će on biti upravo u mojoj prvoj rečenici. Nije se izgleda snašao u ovom izobilju Poslovnika koji se serviraju Skupštini, pa sam se u takvoj situaciji i sam našao. Iako uredno klasifikujem dokumentaciju, danas sam preturao po fiokama i nalazio sam nekih dosta poslovnika, jedva sam našao onaj pravi na koji mogu da se oslonim, odnosno da uporedim ove izmene i dopune. Međutim, ovde nema predsednika Skupštine, a hteo sam da mu postavim jedno pitanje, i to ćete se vi verovatno složiti, ili je moja greška ili je njegova. Ako imate pred sobom tekst Predloga o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, kaže dalje predlaže da se u skladu sa članom 161. Poslovnika donese po hitnom postupku. Ispod toga dole stoji, u Beogradu, 26. septembra 2005. godine. Sad je to moje pitanje njemu upućeno, da li je on pisao baš tada ili je ovo štamparska greška, ali prije ću prihvatiti da je štamparska greška nego da je čekao zakon pohitnom postupku godinu dana. Uostalom, pitam se zašto je uopšte trebalo donositi ovaj zakon i smatram da ga nije trebalo donositi, a trudiću se da svojim boravkom za ovom govornicom, po savetu predsednika Skupštine, ne dovedem ove uređaje u stanje usijanja, ovaj kako on reče frižider. Što znači da će moj govor biti kraći nego obično. Međutim, malo se neprijatno osećam kada u ovo gluvo doba noći izlazim za govornicu i kada je ovde samo nekolicina poslanika. (Predsedavajući: Sad nešto uobičajeno ima više nego u toku dana.) Vidim na monitoru ima dosta žutih kartica, a ovo što vidim pred sobom nije baš masa ljudi. Dakle, kažem gluvo doba noći i ovo me podseća da se nešto radi nekako ispod žita ili skriveno, ili podseća me na ono glamočko „Nemo kolo“, kako kažu, ili na nekadašnje sečenje slavskog kolača, kada se slava čuvala, tradicija održavala, ali se nije smelo javno. Međutim, ubeđujem vas da je Srbija budna i u ovom trenutku, nemojte misliti da revolucionarno to govorim, nego da su ljudi budni u ovo doba noći, jer siva svakodnevica ih tera da prespavaju dan, da ne vide sve šta se dešava oko njih, a noću sede i razmišljaju, budni su. Znači, gleda nas narod, bez obzira šta vi mislili o tome. Sada da se vratim konkretno. Neću vam oduzimati mnogo vremena, govoriću samo o dva člana. Prvo ću o zapisnicima. Ovaj Ćirković ko da je pretplaćen da dobacuje. Dakle, zapisnici, odnosno stenogrami trebalo bi da se vode na svakom odboru, što je red. A evo razloga. Kada sam se na jednom odboru predstavljao i počeo da govorim, predstavio sam se kao Tomislav Penezić, ali je u zapisniku stajalo Slobodan Penezić i prozvali su me ovi G17"Krcun". Verovatno željni da i srpski radikali malo okuse srpske krvi. Međutim, to srpski radikali neće sebi dozvoliti. Drugo, član 202, pod đ, a imapod osam slova. (Predsedavajući: Stigao je gospodin Albijanić, ništa se ne sekirajte.) On me i zove Krcun. (Miloljub Albijanić: Nisam ništa loše mislio.) Samo da nađem član 202, tražim ga, opet ne mogu da se snađem u ovom zakonu. Kaže u stavu 1: „ukoliko pitanje narodnog poslanika sadrži tvrdnje, vrednovanje i ocene, nadležni ministar ima pravo da uskrati odgovor.“ Sada se pitam, kako to može da neko postavi pitanje, a da baš ne nagovesti nijednim gestom odgovor. (Predsedavajući: To brišemo.) A, brišete? (Predsedavajući: Da, postao je sastavni deo Poslovnika, ima amandman.) Onda u redu. Ako se briše da o tome ne govorim. (Predsedavajući: To što ste vi hteli sad da kažete, govorio sam na odboru, ali je pisalo da se briše, tako da... Gospodin Meho Omerović je podneo amandman, pa niste videli.) Ovde ne piše. Ne gledam Mehove amandmane, samo gledam amandmane SRS, mada uvažavam kolegu Meha, nema nikakvih problema, ali kažem samo se pridržavam onoga što mi mislimo, jer nam ne treba tuđe mišljenje. Upravo sam poneo dva amandmana ovde od onih silnih amandmana, ali su već prethodnici govorili, Četrović je govorio o tome, govorili su drugi o vremenu postavljanja poslaničkog pitanja i odgovora ministra i mislim da tu nema i ne treba da bude ograničenja. Kao zaključak, mislim da ovo sve nije trebalo, da smo imali dobar Poslovnik, ne dobar, ali bolji od ovoga, i da ga nije trebalo doneti i da nije trebalo da ovoliko ostanemo dugo, nego da idemo kući da kao normalan svet odmaramo.
Zahvaljujem se i na doprinosu da idemo što pre kući. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a da se pripremi poslednji govornik za noćas, nadam se, Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Skupštine nam održa duži govor i umesto da ovde sedi u sali, on ode van da sačeka da završimo diskusije i onda će ući, i opet će nešto da govori, ali ipak mislim da mu je mesto ovde u skupštinskoj sali. Kada pogledam na ekran vidim prisutno je 86 poslanika i počinjem da verujem da je Marković na neki način u pravu,izgleda da se pregrejao sistem ili su neki poslanici, izgleda iz vladajuće koalicije, zloupotrebili poslaničke kartice. Gospodine predsedavajući, mogli biste da resetujete sistem, da vidimo koliko stvarno ima poslanika u sali. (Predsedavajući: Čim se završi rasprava, odmah ćemo resetovati sistem, i ako nema 127, nećemo glasati.) Oko četiri sata, kada se budu skupili da glasaju. Kako nam je predsednik Skupštine predstavio ovaj predlog odluke, čovek bi pomislio da je ovo pitanje života i smrti. Pre svega, to što nije na vreme stavljena ova odluka o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, krivica je vladajuće većine. To što se pominju neke evropske zemlje da je tako i kod njih, to je u redu, ali sumnjam da su o tome raspravljali u ovom vampirskom ponoćnom terminu, kao što se to sada radi ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ovaj predlog odluke odnosi se na Poslovnik Narodne skupštineRepublike Srbije i malo je čuđenje zbog čega ovoliko žurbe oko izmene i dopune Poslovnika. Ako se znalo da vam trebaju ove izmene i dopune zbog ustava, zbog posebne sednice, jer je tako rečeno na vestima na RTS-u u 21,00 sat, što se onda čekalo minut do dvanaest, pa se sada privode poslanici iz vaše koalicije i izigravaju se noćne ptice. Kada radikali pobede na predstojećim izborima, Narodna skupština će dobiti pravi Poslovnik, zbog koga nam se neće smejati i zbog koga nas neće psovati građani Srbije. Dojadilo je narodu da gleda praznu salu upravo zato što je ova sadašnja vladajuća koalicija donela ovakav nakaradni Poslovnik. Ono što se provlači kroz ovaj poslovnik je povezanost nekih odbora sa ministarstvima koja ne postoje. Reč je o Ministarstvu odbrane iMinistarstvu spoljnih poslova. Problem se javio i u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, kada su se opet pojavila ta fantomska ministarstva, na čelu sa ilegalcima, Vukom Draškovićem i Zoranom Stankovićem. Glume neke ministre, idu od jednog do drugog ambasadora, vojnog atašea i - teškoj onoj zemlji koju oni brane i koju oni predstavljaju. Po pojedinim članovima Predloga odluke ispada da se detaljnije reguliše rad odbora nego rad samog parlamenta. Evo, u članu 8, na primer, oboru je dozvoljeno da sazove i drži sednicu bez utvrđivanja dnevnog reda. Sada se postavlja pitanje - imamo li skupštinski odbor ili neki kružok, ili okrugli sto. Ovako delujemo neozbiljno. Znači, da se onda može sazivati i sednica Skupštine bez utvrđivanja dnevnog reda, pa da se znači ovde svi obaveštavamo do mile volje. U članu 10. ne predviđa se obaveznost vođenja stenografskih beležaka za sve odbore u Skupštini Srbije, što je još jedan dokaz o proizvoljnosti u pojedinim članovima Poslovnika. Pre svega, svi odborimoraju da imaju ravnopravni tretman. Čemu diskriminacija pojedinih odbora. Kod nekih se vrši tonsko snimanje toka sednice, kod nekih ne. Kod nekih odbora se rade stenografske beleške, kod nekih ne, mada je nemoguće kada se održavaju sednice svih skupštinskih odbora zajedno, pa kao što kaže predsednik Skupštine, nemamo toliko stenografa na raspolaganju. Parlament je ogledalo jedne države i tu nema mesta za proizvoljnosti i improvizaciju kada je u pitanju funkcionisanje, između ostalog, i skupštinskih odbora. U članu 12. se opet poigravamo Narodnom skupštinom. Ova odredba predviđa da presednik Narodne skupštine može odlučiti da se deo sednice održi i na drugom mestu. Doduše, kaže se takođe da će o tome poslanici biti obavešteni 24 sata pre početka sednice. Da je rat u redu, pa da izmeštamo sednice Narodne skupštine, ali nije. Nisu ni poplave, nismo ni u trusnom području, niti u oronuloj zgradi, pa da bežimo. Nisu u blizini ni DOS-ovci, što imaju običaj da u momentima kriziranja zapale skupštinu, pa da menjamo mesto. Ako ovako nastavimo, postaćemo slični kao oni u emisiji na RTS-u - Svadba 48 sati. Dakle, kako smo čuli na primeru starog frižidera, razlozi za član 12. su prelomni. Znači, preti nam pregrejavanje sistema, nestanak struje, promaja, poplava u sali i drugo. Sada ispade da mi nismo ni znali u kakvim uslovima radimo. Pitam se šta bi bilo da se nije ni raspala državna zajednica Srbija i Crna Gora, mi bi odavde verovatno izašli, maltene, kao hronični bolesnici. Takođe, u nekoliko članova Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije umanjuje se značaj same Narodne skupštine, jer se daje mogućnost da sednicama Skupštine prisustvuju, pored predsednika stranih država i predstavnika međunarodnih organizacija - još i raznorazne delegacije, članovi stranih vlada, a ostavljena je i mogućnost i "za druge goste". Znači, jednog dana tu može da nam se ušeta i Kušner, i Voker, i Holbruk, ali i Karla del Ponte, na opštu radost onih koji uzaludno hapse generala, srpskog heroja, Ratka Mladića. Takva mogućnost je predviđena u članu 13. i u članu 114a. Što se tiče međunarodnih organizacija, SRS je na stanovištu da u obzir dolaze samo međunarodne organizacije čiji je Srbija punopravni član. U članu 238. SRS insistira "da Narodna skupština odlučuje o inicijativama za posete i o zvaničnim razgovorima sa predstavnicima drugih država, odnosno njihovih parlamentarnih predstavnika". Ovim predloženim članom ta mogućnost se daje Odboru za inostrane poslove i zato je u ovom slučaju Srpska radikalna stranka intervenisala amandmanom. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Iliću.. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću. Nema više prijavljenih za reč povodom ove tačke dnevnog reda.
Na početku bih obavestio i podsetio mlade poslanike i one koji su odavno poslanici u Narodnoj skupštini da je Narodna skupština Republike Srbije imala najbolji Poslovnik 1991. godine. Taj Poslovnik nije imao cilj da reguliše sve što se dešava u Narodnoj skupštini, pa je ona mogla da funkcioniše. To je bio Poslovnik bez nekih ograničenja kad je u pitanju rad u ovoj skupštinskoj sali. Naravno, onda se pojavio problem efikasnosti.
Dosta, dosta. Bili ste mali kao opozicija i zato smo mi brzo donosili zakone. Gospodine Krasić tada nije postojao kao stranka, tako da smo mi brzo donosili zakone. Izvolite, gospodine Krasiću, izvinite.
Dobro, ako je završena ova replika, onda mogu da pričam o ovome što je na dnevnom redu. Naravno, nisam zadužen da lečim frustracije iz daleke prošlosti, iz 1991. godine i slično, ali moram da dam konstataciju da je taj poslovnik promovisao sve lidere Demokratske opozicije Srbije, koja je nastala 2000. godine. Malo je ko znao za Paroškog, za Đinđića, za Dragoljuba Mićunovića, koji je ovde primenjivao one mangupske štosove u to vreme - zapali vatru, pusti ove svoje, onda ode kući da ruča, pa se vrati u pet sati i kaže - aman ljudi, ceo dan radimo, dajte nešto da završimo. To treba javnost Srbije da zna. Ipak je to bio najbolji Poslovnik. Kasnije, kad su krenule restrikcije, ograničenja u pogledu prava koja poslanik može da ostvari u ovoj sali ovde, a pre svega prava da koristi govornicu - onda su se kao izgovori nametali razlozi efikasnosti, ugroženost zemlje, nedostatak demokratije itd. Svakako vrhunac erozije Poslovnika je bio onaj poslovnika koji je predložio Dragan Maršićanin, koji je prvi uveo restrikcije, zatim i kažnjavanja, i gle čuda, baš poslanici iz njegove poslaničke grupe su posle samo godinu dana postali žrtva tog poslovnika. Ovo je jedna mala retrospektiva, ne zbog toga što smatram da je ovaj predlog gospodina Markovića dobar ili loš, nego samo da skrenem pažnju poslanicima da svaki predlog kada se pojavi ovde, kada je u pitanju Poslovnik, zaslužuje ozbiljnu raspravu, ne u ovim sitnim satima, ali ozbiljnu raspravu, i svakako ne hitan postupak, da u roku od dva dana od kada se zavede u pisarnici predlog zakona do glasanja, nego verovatno neki duži vremenski period, kako bi sve poslaničke grupe mogle da vide o čemu se radi. Mi smo i prilikom prethodne promene Poslovnika sa ove govornice upozorili takođe predlagača, gospodina Markovića, da neće doći do te efikasnosti u radu Narodne skupštine, jer Poslovnik ne može da uredi neke stvari koje proističu iz političkog stava, različitih političkih stavova, prava da se u parlamentu priča o problemima i o onome što je na dnevnom redu. I naravno, svi smo postali žrtve ovog poslovnika. Sada ću da se osvrnem na pojedine odredbe Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Verovatno jedina pozitivna stvar u ovoj inicijativi za izmenu i dopunu Poslovnika je nastojanje da se u nekom roku, koji je propisan odlukom Narodne skupštine, uradi onaj deo posla koji je u nadležnosti Narodne skupštine. Tu je kraj sa pozitivnim stvarima, sve drugo nije pozitivno, sve drugo je loše. Predlagač ove odluke je, potpuno sam siguran, imao u vidu i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, koji je podnet 21. jula 2006. godine, pa je verovatno u pojedinim odredbama Predloga ove odluke sledio to što je navedeno u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima,ali se u međuvremenu desilo da taj zakon nije ni došao na dnevni red, a onda se pojavljuje ova odluka. Mada Poslovnik reguliše rad Narodne skupštine i ustavno ovlašćenje se nalaze u Ustavu baš za ovakvu vrstu opšteg akta, ovde mora da se primeti da postoje veliki nedostaci. Idemo redom. Ovde se Poslovnikom zalazi u neka pitanja koja treba i mora da se urede aktom o organizaciji Narodne skupštine. To je pre svega ova odredba kojom se propisuje da odbor ima sekretara. Ne može neka analogija da se izvlači iz činjenice da Narodna skupština ima sekretara. Sekretar Narodne skupštine je funkcioner, a sekretar odbora nije funkcioner. Sekretar Narodne skupštine ima neka prava i neke odgovornosti u odnosu na Narodnu skupštinu kao državni organ, a sekretar odbora ima određena prava i dužnosti u odnosu na radno telo Narodne skupštine. Ta analogija je pogrešna koja je bila prisutna. Što se tiče Odbora za odbranu i bezbednost, ne znam ko je odlučio da se kod nas zove Vojska Srbije. To se propisuje zakonom, a mi nemamo zakon gde se naše oružane snage zovu Vojska Srbije. Jutros sam vam skrenuo pažnju da bi, što se tiče SRS, nama više odgovarao naziv Srpska vojska. Evo danas vidimo u ovom trenutku da mi nemamo zvaničan naziv ni srpsku vojsku ni vojsku Srbije, imamo ovako u žargonu, ali nemamo u pravnom aktu. A taj je jedini pravni akt koji može to da definiše je zakon o Vojsci. Kako neko može da Poslovnikom prejudicira nešto što treba da se reguliše zakonom, a predlog zakona čak ne postoji. Postojeći zakon, po nekoj inerciji koji važi o vojsci i odbrani na nivou državne zajednice, terminološki je neusklađen sa ovim što se desilo posle 8. juna 2006. godine. Kada je u pitanju odbrana, onda verovatno moramo razmišljati o svojevrsnoj podeli nadležnosti, u jednom delu Narodne skupštine, a u drugom delu Vlade, pa tek u trećem delu predsednika Republike, kao predsednika Vrhovnog saveta odbrane. To je sada samo ideja i neka analogija koja bi trebalo da bude prisutna, ali ne postoji opšti akt koji to sve reguliše. Kako onda mi možemo poslovnikom da prejudiciramo to pitanje? To bi isto bilo kao kada mi sada ne bi rekli Vlada Republike Srbije, nego bi rekli savet ministara Republike Srbije. U tom rangu je ova promena koja se predlaže u članu 3. Predloga odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine. Dalje, što se tiče Odbora za inostrane poslove, stvarno se postavlja pitanje ko bi podneo izveštaj o radu tog ministarstva, niti postoji ministarstvo, niti postoji ministar. Koga mi da preslišavamo ovde? Da li je danas moguće teoretski da se podnese predlog za izglasavanje nepoverenja ministru odbrane i ministru spoljnih poslova? Teoretski je to nemoguće. Zašto? Zato što to ne postoji. Doduše, vidim da Zoran Stanković postoji u današnjem izdanju "Presa", kao bogati penzioner i ministar. Čitajte malo, vi u stvari i čitate novine u Narodnoj skupštini, čitajte ozbiljne novine, a ako to nije ozbiljna novina, vi pokrenite neki postupak, pa dokažite neozbiljnost novine. Javite se jedanput pa objasnite šta imate, meni je sve jasno kada ste vi u pitanju, ali objasnite to građanima Šapca sa ove govornice, ako su iz Niša, ne znam da li je njima jasno; znači, i njima je sve jasno. Dalje, imamo odredbu kojom se menja ova svojevrsna igra šta je sedište Narodne skupštine, gde je Dom Narodne skupštine, gde Narodna skupština zaseda, potpuno relevantna stvar za Poslovnik u ovom trenutku. Zato mislim da uopšte nije potrebna ta brzina da se po svaku cenu, i to baš danas ugradi. A ovo je stvarno čudno da odbori mogu da održavaju sednice bez utvrđivanja dnevnog reda, jer ako nema saziva sa dnevnim redom, onda nema sednice. Nemam ništa protiv, izađite ovde i objasnite sve to, prijavite se kako su ovde rekli, verovatno niste čitali ovu odluku, pa komentarišete, ali to piše ovde. Ne mogu ni da dodajem ni da oduzimam. Vrlo je interesantna odredba da Narodna skupština može da odredi da zaseda na nekom drugom mestu, o čemu se obaveštavaju narodni poslanici. Moram da vam kažem, verovatno 70% poziva za sednicu Narodne skupštine mi dobijamo preko RTS-a ili telegramom, ili preko poslaničke grupe. Pravilo Nataše Mićić, to moram da kažem, uvedeno je da se u petak, negde oko 17 časova, dostavi dnevni red poslaničkoj grupi, sa zakazivanjem početka sednice ili u ponedeljak ili utorak, a vreme za amandmane ističe u subotu uveče ili u nedelju uveče. Mada u Poslovniku stoji vrlo jasna odredba u kojim rokovima se saziva sednica, ali se uvek nađe neki izvinjavajući razlog zašto je nešto moralo hitno. Dalje, moram da skrenem pažnju da stvarno ovo nije jasno oko sazivanja sednica, gde na poziv predsednika Narodne skupštine mogu prisustvovati predsednici stranih država itd. Podneli smo amandman, koji vi nećete da prihvatite. Nisam mogao obrazloženje da shvatim. Zašto? Bez ove odredbe mi smo imali u ovom sazivu nekoliko puta situaciju da su na galeriji bili predstavnici nekih stranih međunarodnih organizacija, predstavnici stranih država itd. Osnov za prisustvo jebila odredba Poslovnika, koja je dozvoljavala predsedniku da ih pozove i da im omogući prisustvo itd. Nikakav problem nije bio, ali smo parlament, mi treba da održavamo odnose pre svega sa parlamentima drugih država. Nekada je postojala ta interparlamentarna unija, gde smo i mi bili članovi, i gde su parlamentarci razmenjivali iskustva povodom pitanja koja se tiču parlamentarizma, a ne izvršne vlasti ili sudske vlasti. Ne, razmenjivana su iskustva o tome kako funkcionišu parlamenti i da li postoji način, metod rada da parlament ima što bolji i što kvalitetniji rad. Jer u svim parlamentima se trude da ugrade one odredbe koje će da omoguće da se povodom predloga zakona pretresu sve oblasti i sva pitanja koja su od značaja. Drugi princip, koji je važan za parlamentarizam, jeste da je ovo govornica gde treba da se čuju različiti stavovi. Ovde treba da se čuju različiti stavovi. Dalje, postupak za ratifikaciju međunarodnog ugovora i drugog sporazuma. Gospodine Markoviću, ovo je očigledno preuzeto iz Poslovnika, koji je bio na snazi u Skupštini državne zajednice. Međutim, ovde postoji veliki problem i tamo je postojao taj veliki problem. Mi smo više puta ovde bili svedoci da je Narodna skupština, ili da budem precizniji, skupštinska većina dovedena pred svršen čin. Jer kada dođe takav predlog zakona na ratifikaciju, onda se javlja dilema, uzmi ili ostavi, odnosno moraš da uzmeš po svaku cenu, jer ako ostaviš, država se bruka. Ne bruka se nn ministar koji je nešto potpisao. On je preuzeo obavezu, vlada ga je verovatno ovlastila. Ranije je u praksi savezne vlade bilo pravilo da se pravi platforma za pregovore, vlada odobrava, pa nacrt ugovora neki rade, pa taj nacrt ugovora se daje saveznoj vladi da to ona razmatra, pa o tome daju mišljenje drugi organi. Čin samog potpisivanja je onaj, ako mogu da kažem, formalno protokolarni, a suštinski je završen u nadležnim organima, i svi su se izjasnili o tome i tu nema nikakve nepoznanice. Međutim, mi u praksi imamo situaciju da dođe ugovor na ratifikaciju i onda kada se pročita ugovor, a to je obično član 3. ili 2. predloga zakona o ratifikaciji međunarodnih ugovora i sporazuma, i tu se da ceo tekst međunarodnog ugovora ili sporazuma, vidi se da postoje odredbe kojima država preuzima neke obaveze koje mi ili ne možemo da ispunimo, ili ako ih ispunimo pričinjavamo državi veliku štetu. To nije samo problem naše države. To su primetile i druge države, pa su prilagodile proceduru ratifikacije, da ona u suštini ima dva ili tri dela. Jedan od tih delova jeste prethodno razmatranje nekog akta koji bi trebalo da ima neku formu u budućnosti, pa se daje neka prethodna saglasnost od strane Narodne skupštine, kao jedinog koji je ovlašćen da ratifikuje. Da, kada dođe posle na ratifikaciju, nema nedoumica i nema te situacije da se ne izglasa zakon o ratifikaciji. Ne znam koliko ste pratili rad Skupštine državne zajednice. Bilo je preko 10 zakona koji nisu usvojeni, 10 predloga zakona o ratifikaciji nekih sporazuma koji nisu usvojeni zbog raznih razloga, a nekada zato što nije bilo dovoljno u većini ovih koji treba da izglasaju, a nekada što su ljudi koji čine većinu u Skupštini, dvoje-troje izađu napolje i padne ratifikacija sporazuma. Nekim sporazumima smo mi preuzeli obavezu da ispunimo neke stvari i pre ratifikacije. Samo da vas podsetim na neke sporazume, koje smo ovde na neki način potvrdili, gde u prelaznim i završnim odredbama stoji da stupa na snagu odmah, ili neka druga formulacija koja kaže, stupa na snagu pošto se dobiju instrumenti o ratifikaciji, ali se preventivno dozvoljava stupanje takvog međunarodnog sporazuma na snagu. Mislim da ovde treba da se propiše potpuno drugačiji postupak. Verovatno treba da ima dve, tri ili četiri instance pre nego što dođe do ovog člana, jer član 149a, njemu treba da prethodi nekoliko članova. Sasvim je svejedno da li će ta propusna snaga do Skupštine i završne faze da ide preko radnog tela, odbora itd. To u ovom trenutku nije bitno. Ali, ne smemo da dođemo u situaciju da se kao država obrukamo na taj način što se ne ratifikuje neki sporazum. Bruka je veća ako je suprotna strana u svom parlamentu ratifikovala sporazum, a ovde zbog nekih razloga, nije bitno kojih, nije došlo do ratifikacije. Onda je to jasna poruka da je ovo neozbiljna država, neozbiljna vlast, da oni koji su potpisali sporazum nemaju većinu u Narodnoj skupštini i ne mogu da obezbede ratifikaciju. Kako se to ne bi desilo potrebni su neki drugi mehanizmi. Verovatno jedan od tih mehanizama jeste da se pita i opozicija u Narodnoj skupštini o nacrtu, predlogu, inicijativi da se zaključi neki bilateralni sporazum. Videli ste sami, u ovim zemljama sa razvijenom parlamentarnom demokratijom, vrlo često se dešava da značajni međunarodni sporazumi, ugovori se ratifikuju jednoglasno. Zašto? Zato što su svi koji učestvuju u radu zakonodavnog tela bili uključeni u zaključivanje nekog takvog međunarodnog sporazum u kome učestvuje naša država. Samim tim što su bili uključeni, preuzeli su obavezu da pogledaju to i učestvuju u tome, i na kraju da glasaju za zakon o ratifikaciji. Toga ovde nema zato što ste samo preselili te odredbe. Dalje, u članu 202, to je neki novi institut, poslaničko pitanje u vezi sa aktuelnom temom. Ovde je pisano u jednini, vidim da se govori o više ministara i ne znam da li je aktuelna tema iz nadležnosti više ministarstva, koji mogu biti zainteresovani, ili je moguće da bude više tema. To ovde nije jasno razgraničeno. Mi nemamo baš neke velike sreće ni sa interpelacijama. To mora da se kaže. To je jedan od naših problema. Imamo problema i sa tim poslaničkim pitanjima i sa drugim stvarima. Samo bih još malo da pojasnim ovaj član 239. stav 2. To je poglavlje - Saradnja Narodne skupštine sa predstavničkim telima drugih država i učešće njenih predstavnika u radu pojedinih međunarodnih organizacija i misija. Mi smo podneli amandman na član 239. stav 2, da se predlog odluke o sastavu stalnih delegacija iz stava 1. ovog člana odnosi na Parlamentarnu skupštinu Saveta Evrope, Parlamentarnu skupštinu OEBS-a i druge multilateralne parlamentarne institucije. Mi smo predložili da u stavu 2. ostane ovaj tekst: „Predlog odluke o sastavu stalnih delegacija iz stava 1. ovog člana podnosi predsednik Narodne skupštine, u konsultaciji sa predsednicima poslaničkih grupa, (i ovaj tekst što ste predložili u nastavku predlažemo da se zameni tekstom) „a srazmerno broju narodnih poslanika koje poslaničke grupe imaju u Narodnoj skupštini.“ To je uslov što se tiče ovih međunarodnih organizacija, jer i one žele da u parlamentarnim delegacijama imaju u sastavu delegacije preslikan sastav Narodne skupštine, naravno po političkim opcijama, jer se i tamo deli to po političkim opcijama, a ne po državama, tako da ovi idu u narodnjake, ovi idu u socijaliste, a radikali u demokrate, grupacije tamo koje postoje u parlamentarnim skupštinama. Takva je podela, šta da vam radim, tako vas je zapalo, demokrate su kod socijalista, DSS i G17 plus su kod narodnjaka i demohrišćana, a mi smo kod ovih ovamo demokrata. Sad vam je valjda jasno da radikali u suštini znači da smo radikalne demokrate. Evropa je tako priznala, sad što to vi ne možete da shvatite, ne mogu tu ništa da utičem. Vrlo su sitni sati da bi vam bilo danas razumno. I Sirija je vrlo napredna država, ako niste znali, Damask je najstarije gradsko naseljeno mesto na planeti. Mogu sa jednim, ne mogu sa deset. Znam da je kasno, ali moraćete još malo da sačekate, da izglasate, pa onda na spavanje. (Predsedavajući: Samo vi pričajte, gospodine Krasiću, samo vi nastavite.) Da ne obraćam pažnju na njih, da ih ignorišem. (Predsedavajući: Potpuno.) Slažem se, gospodine Anđelkoviću, ovo je pravilan savet. Znači, te naše delegacije treba da imaju taj sastav koji odgovara rasporedu i jačini poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini. To je potrebno. Zašto? Zato što kad god se ukaže prilika, u radnim telima tih parlamentarnih skupština treba da se čuju sve opcije. Mislim da će u toku sledeće nedelje u Savetu Evrope za Srbiju biti interesantne dve tačke, jedna je stanje ljudskih prava u Srbiji, a druga tačka će biti ona koja se odnosi na KiM. Dobro je da se u svim radnim telima Parlamentarne skupštine Saveta Evrope čuju sve naše opcije, ali i da se čuje taj jedinstven stav da suštinska autonomija može, nezavisnost nikako ne može. Na kraju bih rekao da mislim da je ovo preuranjeno, nepotrebno da se donosi. Ako neko smatra da na ovaj način, usvajanjem ove odluke o izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine, Narodna skupština ispunjava svoju obavezu po Odluci o preuzimanju poslova iz nadležnosti državne zajednice od strane organa Republike Srbije, onda moram da vam skrenem pažnju, formalno, to može da zadovolji neki kriterijum, ali suštinski ne zadovoljava kriterijume, jer mi ipak sa našim rasporedom radnih tela treba da pratimo kako je organizovana izvršna vlast. Mi danas to ne možemo da pratimo jer imamo mnogo više radnih tela i odbora nego što u Republici i Vladi postoji ministarstava, ali stvarno tumačim nešto kao rezultat nekog nasleđa iz onog perioda kada je Nataša Mićić ovde od svega i svačega pravila odbor kao radno telo Narodne skupštine. Bolje bi bilo da se to malo redukovalo. Ovako se proširuju nadležnosti dva-tri odbora, a za to ne postoji pravni osnov, jer mi nešto moramo da pratimo u organizaciji i svog rada. Drugo, što je, po meni, još značajnije, jeste što je ovde na delu pokušaj, jer stotinak ljudi je potpisalo inicijativu, odnosno predlog za vanredno zasedanje, i po nekoj logici stvari se očekuje da će taj broj poslanika da glasa za sve ove predloge koji su na ovom dnevnom redu. Ali, moram da vam skrenem pažnju da to što smatrate da sad to na brzinu treba izglasati, jer posle neće biti Skupštine, s obzirom da još jedna poslanička grupa izlazi iz Narodne skupštine za nekoliko dana, može da se obije o glavu. (Predsedavajući: Da li vi to znate nešto više nego mi, gospodine Krasiću?) Samo sam izneo pretpostavku koja je vrlo izvesna, s obzirom da se ljudi hvale da su od reči, da drže reč. Ko izražava sumnju u to neka izađe, neka objasni, nemam ništa protiv, svako ima pravo na svoj lični stav. Meni je simpatičan taj vaš lični stav,čak vas i podstičem da izađete za ovu govornicu da kažete - tresla se gora, rodio se miš, slobodno to kažite. SRS sve varijante odgovaraju. Zašto? Zato što istina uvek pobeđuje, možda neki put malo zakasni, ali će da pobedi. Mnogo ste mi hrabri u ove sitne sate. Ne bunite se, nego dobacujete nepristojno, a sebe predstavljate velikim demokratama. To je veliki problem srpskog parlamentarizma. To je problem, kao onog deteta u prvom razredu, nacrta nešto, pa napiše dole - konj, da bi svi znali da je to konj. To je isto sa srpskom demokratijom. Skoči mlađan čovek i kaže - ja sam demokrata i on misli da je posisao sva vesla, sve zvezde je skinuo, sve zna. Izgovor, opravdanje, razlog za sve gluposti jeste - ja sam demokrata. Ali, meni to ne smeta, meni je drago kada se tako predstavljate. Samo moram da vam kažem - razočarali ste i vaše sponzore. Niste obavešteni, skoro je bila jedna grupa ljudi, jedan ekspert je dolazio, pa se malo čudio kako izgleda ovaj naš Poslovnik, neke stvari mu nisu bile jasne, kao npr. da li je ovo pet sati za sve poslaničke grupe ili za svaku pojedinačno, pa kad je video novčano kažnjavanje, kaže - gde je taj sud što kažnjava, pa kad je čuo kako se preti oduzimanjem imuniteta, krivičnim prijavama, oduzimanjem reči, rekao je, to ne postoji u Zapadnoj Evropi. I sa vašom poslaničkom grupom su oni razgovarali. Bilo bi mi mnogo drago da saznam da li ste možda vi predstavljali vašu poslaničku grupu kada ste razgovarali sa tim čovekom iz Brisela. Veliki sam majstor, vidite kako sam vas izvukao da se istrčite, da se pokažete u pravom svetlu, izuzetno mi je drago. Ovo malo ljudi što možda gleda ovaj prenos, njima je valjda jasno.
Molim narodne poslanike da dozvole gospodinu Krasiću da završi. Zahvaljujem se gospodinu Krasiću. Zahvaljujem se i vama što ste pomogli da privedemo kraju ovu raspravu. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima na doprinosu i svemu onome što su doprineli da dođemo do promene Poslovnika. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Pošto smo završili jedinstveni pretres Predloga odluke, da li predlagač, narodni poslanik Predrag Marković, želi reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o amandmanima podnetim na Predlog odluke i o Predlogu odluke u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU PREDSEDNIKA I ZAMENIKA ČLANA REPUBLIČKE IZBORNE KOMISIJE Primili ste Predlog odluke sa ispravkom, koju je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmernu broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ako to već nisu učinili, da odmah podnesu prijave za reč. Po članu 160. stav 2, otvaram jedinstveni pretres Predloga odluke u celini. Da li predstavnik predlagača narodnik poslanik Zoran Nikolić želi reč? (Ne želi.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Obaveštavam da se, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa niko nije javio za reč. Pošto na listi poslaničkih grupa nema nikoga prijavljenih za reč, da li žele predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o Predlogu odluke, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? Član 142. Poslovnika Narodne skupštine. Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o Predlogu odluke, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – IZBOR DVA ČLANA PROGRAMSKOG ODBORA RADIODIFUZNE USTANOVE SRBIJE KOJI SE BIRAJU IZ REDA NARODNIH POSLANIKA Primili ste listu kandidata za izbor dva člana Programskog odbora radiodifuzne ustanove Srbije koji se biraju iz reda narodnih poslanika, koju je utvrdio Odbor Narodne skupštine za kulturu i informisanje. Primili ste izveštaj Odbora za kulturu i informisanje. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmernu broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ako to već nisu učinili, da odmah podnesu prijave za reč. Po članu 160. stav 2, otvaram jedinstveni pretres Predloga odluke u celini. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres. Da li želi reč izvestilac Odbora za kulturu i informisanje, narodni poslanik Aleksandar Lazarević, predsednik Odbora? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Da li predsednik Vlade želi reč? (Ne.) Obaveštavam da se, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa niko nije javio za reč. Pošto na listi poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati u izboru dva člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – ZAHTEV PREDSEDNIKA REPUBLIKE SRBIJE DA NARODNA SKUPŠTINA REPUBLIKE SRBIJE, SAGLASNO ČLANU 84. USTAVA REPUBLIKE SRBIJE, PONOVO GLASA O ZAKONU O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O RADIO-DIFUZIJI Podsećam vas da je Narodna skupština Republike Srbije na sednici Četvrtog vanrednog zasedanja u 2006. godine, održanoj 19. jula 2006. godine, usvojila Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji. Primili ste zahtev predsednika Republike Srbije da Narodna skupština, saglasno članu 84. stav 1. Ustava Republike Srbije, ponovo glasa o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji i tekst zakona i Zakona o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji. Predsednik Republike u zahtevu je naveo: - da se odredbama člana 6. zakona ozbiljno dovodi u pitanje nezavisnost i samostalnost regulatornog tela, Republičke radiodifuzne agencije, u odnosu na izvršnu vlast; - da se odredbama članova 10. i 13. zakona naknadno menjaju uslovi predviđeni za dodelu i korišćenje frekvencije, čime se u neravnopravan položaj dovode učesnici u ovom postupku; - da su odredbom člana 11. zakona data prevelika diskreciona ovlašćenja Republičkoj radiodifuznoj agenciji, čime se stvaraju uslovi za bitno narušavanje slobode medija u Srbiji i Ustavom zagarantovane slobode izražavanja, i - da je, u skladu sa ovlašćenjem iz člana 84. stav 1. Ustava Republike Srbije, odlučio da ne potpiše ukaz o proglašenju zakona i da zakon uputi Narodnoj skupštini na ponovno glasanje. Podsećam vas da je članom 84. Ustava Republike Srbije određeno da predsednik Republike ukazom proglašava zakon u roku od sedam dana od dana njegovog usvajanja u Narodnoj skupštini. U tom roku predsednik Republike može zahtevati da Narodna skupština ponovo glasa o zakonu. Takođe, članom 185. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine određeno je da, ako predsednik Republike u Ustavom utvrđenom roku zahteva da Narodna skupština ponovo glasa o zakonu, predsednik Narodne skupštine taj zahtev odmah dostavlja narodnim poslanicima i stavlja zakon na dnevni red prve naredne sednice Narodne skupštine. Obaveštavam vas da će Narodna skupština, u skladu sa navedenim odredbama Ustava Republike Srbije i Poslovnika Narodne skupštine, u danu za glasanje ponovo glasati o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 29. septembar 2006. godine, u 01,35 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, još jednom ogromna zahvalnost za upornost i način na koji radite svoj posao. Shodno odluci potpredsednika Skupštine, sada ćemo pristupiti glasanju, po završetku jedinstvenih rasprava, vezano za odluke koje su bile na dnevnom redu. Pre nego što pređemo na glasanje, molimo vas da utvrdimo da li imamo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 poslanika i da možemo pristupiti glasanju. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, konstatujem da su sastavni deo Predloga odluke postali amandmani narodnih poslanika Ljiljane Nestorović i Meha Omerovića na članove 13. i 18. i narodnog poslanika Miloša Aligrudića na član 14, sa ispravkom, pošto su ih prihvatili predlagač i Administrativni odbor, a Zakonodavni odbor smatra da su pravno mogući. Pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, potrebno je da se Narodna skupština izjasni o pravno-tehničkoj redakciji teksta Predloga odluke, koju je izvršio Zakonodavni odbor. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora, u kome je sadržana pravno-tehnička redakcija teksta Predloga odluke. Stavljam na glasanje pravno-tehničku redakciju koju je izvršio Zakonodavni odbor. Za 129, od 129 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila pravno-tehničku redakciju koju je izvršio Zakonodavni odbor. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Naime, ovo su sve bili jedinstveni pretresi, pa se prvo izjašnjavamo o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 115, nije glasalo 14, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 114, nije glasalo 15, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 17, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 109, nije glasalo 19, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 23, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 112, nije glasalo 17, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 106, nije glasalo 23, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, nije glasalo 18, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 113, nije glasalo 16, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14, novi član 114a, amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 113, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18, novi član 202b, amandman je podnela je narodni poslanik Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 105, nije glasalo 23, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18, novi član 202g, amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 107, uzdržan jedan, nije glasao 21, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18, novi član 202d, amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 111, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18, novi član 202đ, amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 107, nisu glasala 22, od 129 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19, novi član 238, amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 106, nisu glasala 22, od 129 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19, novi član 239, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 103, nije glasalo 25, od 128 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19, novi član 239a, amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 110, nije glasalo 18, od 128 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19, novi član 239b, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 103, uzdržan jedan, nisu glasala 24, od 128 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u celini. Za 129, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Zahvaljujem se svima vama, posebno gospodinu Periću. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU PREDSEDNIKA I ZAMENIKA ČLANA REPUBLIČKE IZBORNE KOMISIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o imenovanju predsednika i zamenika člana Republičke izborne komisije, sa ispravkom, u celini. Za 126, nisu glasala tri, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o imenovanju predsednika i zamenika člana Republičke izborne komisije, sa ispravkom, u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – IZBOR DVA ČLANA PROGRAMSKOG ODBORA RADIODIFUZNE USTANOVE SRBIJE KOJI SE BIRAJU IZ REDA NARODNIH POSLANIKA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, prelazimo na glasanje o predloženim kandidatima. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije izabere narodni poslanik Aleksandar Vučić. Za 98, protiv 9, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je izabrala narodnog poslanika Aleksandra Vučića za člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije izabere narodni poslanik Momir Marković. Za 85, protiv 30, uzdržana dva, nije glasalo 20, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je izabrala narodnog poslanika Momira Markovića za člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije. Pošto smo obavili glasanje o kandidatima za dva člana Programskog odbora Radiodifuzne ustanove Srbije, dozvolite mi da, u vaše i svoje ime, čestitam izabranim članovima i poželim im uspeh u radu. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – ZAHTEV PREDSEDNIKA REPUBLIKE SRBIJE DA NARODNA SKUPŠTINA REPUBLIKE SRBIJE, SAGLASNO ČLANU 84. USTAVA REPUBLIKE SRBIJE PONOVO GLASA O ZAKONU O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O RADIODIFUZIJI Stavljam na ponovno glasanje Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radiodifuziji. Za 115, protiv tri, uzdržan jedan, nije glasalo 10, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ponovo izglasala Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radiodifuziji. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka iz dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Istovremeno vas obaveštavam da redovno zasedanje počinje 1. oktobra, a do tada predstoje samo još dva dana vanrednog zasedanja i obaveza je da svi koji žele da predlože dnevni red, ili neku sednicu, mogu to da urade najkasnije danas do 17,00 časova. Hvala.