Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 127 narodnih poslanika. Podsećam vas da je, članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, predviđeno da kvorum za rad prilikom usvajanja zapisnika sa prethodnih sednica i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako na sednici Narodne skupštine prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Htela bih da vas upoznam sa članom 235. Poslovnika Narodne skupštine koji glasi: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika, osim na sednici Narodne skupštine. Izuzetno predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe pravo iz stava 1. ovog člana može ostvariti i na sednici Narodne skupštine, usmeno u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Predsednik Narodne skupštine, odnosno predsedavajući daje reč prijavljenim predsednicima, odnosno ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa, počevši od predstavnika brojčano najmanje poslaničke grupe pa do brojčano najveće poslaničke grupe. Lica iz stava 1. ovog člana dužna su da traženo obaveštenje, odnosno objašnjenje u pismenom obliku dostave narodnom poslaniku u roku od 15 dana." Gospodin Vladan Batić se javio za reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, tražim obaveštenje, odnosno objašnjenje od vas, gospođo predsednice, kako je moguće da Parlament Srbije u ovim kriznim vremenima nije zasedao 20 dana. Poslednja sednica Skupštine Srbije bila je 13. februara, bilo je glasanje povodom izmene Poslovnika 17. februara i bilo je postavljanje pitanja 26. februara, ali to nisu bile klasične sednice. Dakle, tražim objašnjenje, jer onda ne vredi stalno spočitavati opoziciji da opstruira rad Parlamenta ako voljom vladajuće većine nema sednice Skupštine čitavih 20 dana. Drugo pitanje i tražim objašnjenje od Vlade, iz kojih razloga je sa dnevnog reda povučen zakon o zabrani diskriminacije i da li je tačno da je to inicijativa i zahtev SPC? Srpska pravoslavna crkva ima pravo na svoj stav ali to ne može da bude razlog za izmenu dnevnog reda. Dozvoliću sebi, kao vernik i pravoslavac, da kažem da crkva ne može da uredi odnose u svojim redovima, ali zato uz pomoć Vlade uređuje odnose u Vladi i u Parlamentu. I to je tragično. Ta crkva je pokušala da izvrši puč, da smeni patrijarha. Ne znam šta tamo njima smeta, jer je ovaj zakon, bez obzira na naš lični stav, preduslov i za evropske integracije i za beli šengen. Sami sebi dajemo autogolove. Ne znam šta smeta arhijerejima, od kojih su bar dva ili tri različite seksualne orijentacije? Zašto im smetaju ove odredbe zakona? Nažalost, u redovima SPC danas ... Da li može malo tiše?
Gospodo poslanici, molim da omogućite da čujemo gospodina Batića.
Dakle, nažalost, u redovima SPC danas imamo arhijereja koji je održao sramno opelo nakon ubistva Zorana Đinđića, koji je pokušao da smeni patrijarha. Imamo drugog koji je osveštao sajt Crvenih beretki. Imamo i trećeg koji je imao agenciju za poslovnu pratnju. Imamo i četvrtog koji je oslobođen od odgovornosti za pedofiliju. Imamo i petog koji se slika na šest strana za erotski časopis. Imamo šestog koji je 22. septembra 2000. godine u jednoj ruci držao mitraljez, a u drugoj lobanju deteta i pretio svima koji glasaju protiv Miloševića. Oni sebi dozvoljavaju za pravo da utiču na izmene zakona, a Vlada to velikodušno prihvata. Tražim objašnjenje zbog čega. I konačno, tražim objašnjenje šta će Vlada i država Srbija preduzeti povodom najnovije presude Haškog tribunala. Svi su rekli da je to nepravda, da je to selektivna pravda, ali hoće li država nešto preduzeti, jer ta presuda može da se reflektuje i na odluku Međunarodnog suda pravde o pravnom statusu, odnosno o pravnoj valjanosti secesije koju su proglasili Albanci na Kosovu i Metohiji. Predložio sam Vladi da pri Savetu za saradnju sa Haškim tribunalom formira jedan medijski tim i da se povede jedna velika diplomatska kampanja, da ceo svet vidi kakve su zločine nad Srbima i drugim nealbancima počinili čelnici OVK, i Tači i Čeku i Haradinaj, i da se svetu objasni svakog dana da to nije bila nikakva borba za nacionalno oslobođenje Albanaca na Kosovu nego zločin i teror. Tražimo da Vlada preduzme nešto, a ne da se svi žale, kukaju i čude. Hvala.
U vezi sa vašim prvim pitanjem u periodu redovnog zasedanja teorijski smo mogli početi 2. marta, međutim, znate da je potrebno da i tela i odbori pripreme materijal za rad plenarne sednice. U vezi sa vašim drugim pitanjem htela bih da kažem da je Vlada predložila zakon o zabrani diskriminacije i povukla ga, to je bilo njeno pravo. Reč ima gospodin Pastor. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu stava 2. člana 235. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije tražim objašnjenje od predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Mirka Cvetkovića, kada će Vlada Republike Srbije utvrditi Predlog zakona o nadležnosti Autonomne pokrajine Vojvodine i dostaviti taj predlog zakona Narodnoj skupštini na usvajanje. Već mesecima zahtevamo, u skladu sa Ustavom, davanje saglasnosti na Predlog statuta Autonomne pokrajine Vojvodine i usvajanje zakona o nadležnosti Autonomne pokrajine Vojvodine. Nije uopšte sporno što pojedine opozicione stranke vode kampanju protiv Predloga statuta Autonomne pokrajine Vojvodine, to je politički u potpunosti legitimno i to je deo političke borbe, ali ne mogu da prihvatim i ne mogu sebi da objasnim kako je moguće da određene stranke koje su vrlo uticajne u Vladi Republike Srbije čine sve da ne bi došlo do davanja saglasnosti na Predlog statuta Autonomne pokrajine Vojvodine i što čine sve da ne bi bilo moguće usvojiti Predlog zakona o nadležnostima Autonomne pokrajine Vojvodine. Sa ovog mesta bih želeo da iznesem stav da je Republika Srbija, nadamo se, pravna država i u pravnim državama zna se šta je čija nadležnost. Nadležnost Skupštine AP Vojvodine je bila da utvrdi Predlog statuta AP Vojvodine i da taj predlog uputi u Narodnu skupštinu na usvajanje. To je učinjeno 15. oktobra prošle godine. Skupština AP Vojvodine je usvojila Predlog statuta sa tročetvrtinskom većinom. Posao Vlade Republike Srbije je da izradi Predlog zakona o nadležnostima AP Vojvodine i Vlada, nažalost, ništa nije učinila da taj zakon dođe u Narodnu skupštinu na usvajanje, pošto pojedine frakcije iz DS onemogućavaju stavljanje na dnevni red tog vrlo značajnog akta. Posao Narodne skupštine je da da saglasnost na statut i da usvoji zakon o nadležnostima Vojvodine, a posao Ustavnog suda Republike Srbije jeste da utvrdi da li je usvojeni zakon i statut u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. Nije posao narodnih poslanika, nije posao Vlade, nije posao stranaka da utvrđuju da li je određeni predlog u skladu sa Ustavom ili ne. Bez obzira na to, ubeđen sam da predloženi statut nije protivustavan, da predloženi statut doprinosi evropeizaciji i regionalizaciji, decentralizaciji Srbije. Taj predlog statuta je važan korak na evropskom putu Srbije i zbog toga mi nije jasno – kako je moguće da određene stranke vode kampanju sa idejama evropske Srbije, evropske Vojvodine, decentralizacije, regionalizacije, autonomnosti Vojvodine itd, a posle mesecima onemogućavaju prvi korak ka decentralizaciji i vrlo značajan korak na evropskom putu Srbije, a to je davanje saglasnosti na Predlog statuta i usvajanje zakona o nadležnostima AP Vojvodine. Zbog toga pitam gospodina Cvetković – kada će ovaj Predlog zakona o nadležnostima AP Vojvodine biti utvrđen na Vladi i dostavljen Skupštini na usvajanje? Imao bih još jedno pitanje za gospodina Cvetković, i time završavam, u članu 11. Ustava piše (citiram i molim da ovo vreme ne računate): "Republike Srbija je svetovna država. Crkve i verske zajednice su odvojene od države. Nijedna religija ne može se uspostaviti kao državna ili obavezna." Da li je Vlada Republike Srbije imala na umu ovaj član Ustava kada je povukla zakon protiv diskriminacije iz skupštinske procedure, ili Vlada Republike Srbije smatra da se Ustav može selektivno primenjivati? Hvala.
Zahvaljujem. Vaše pitanje će biti prosleđeno premijeru. Reč ima gospodin Andrić, kao ovlašćeni predstavnik LDP.
Poštovana, poštovane kolege poslanici, prvo bih želeo da iznesem jednu primedbu na sam način ovakvog rada. Gospođo predsednice, stvarno nije u redu da se iz vladajuće koalicije javljaju, kao za ona poslanička pitanja, i prvo postavljaju pitanja jedni drugima u koaliciji. Nije ovaj institut poslaničkog pitanja namenjen, recimo, da izađem ja, pa postavim pitanje gospodinu Žarku Koraću. Ovo je valjda institut koji omogućava opoziciji i poslanicima da postavljaju pitanja. Moje pitanje ide na dve adrese, jedna je, gospođo Dejanović, vaša, a druga je premijera Cvetkovića ili bilo kome iz Vlade. Pitanje je jednostavno – šta se desilo sinoć, pa je zakon o borbi protiv diskriminacije povučen? Osam godina traje javna rasprava. O ovoj poslednjoj verziji zakona se dve godine diskutuje u svim mogućim i nemogućim institucijama i forumima. Kakva je to sila? Juče su pre podne skupštinski odbori većinom usvojili tekst zakona, uz izdvojeno mišljenje SRS, skoro jednoglasno. Šta se to desilo sinoć, pa je ovaj zakon povučen iz procedure? Koja je to sila u ovoj državi veća od Vlade Srbije, od Skupštine Srbije? Dobili smo papir kojim nas neko obaveštava da je povučen zakon, ali nema nijedan razlog. Ne postoji nijedan razlog zbog koga se taj zakon povlači. Verujem da ste vi spremni da kao noj gurnete glavu u pesak i pustite da ovo prođe, ali ovo je udar na pravnu državu. Vlada je ovaj zakon usvojila, Ministarstvo za ljudska i manjinska prava ovaj zakon brani, brani ga i sinoć u vestima, sve poslaničke grupe su se izjasnile i sve su "za". Ko je taj ko ima tu moć? Odakle je ta moć? Dužni ste da odgovorite na to pitanje. Da li je zvao Pahomije? Ko je zvao? Sa kojim razlogom vi puštate da se širi homofobičnost? Preko te homofobičnosti se sada minira zakon. Ovaj zakon je osnovni zakon u evropskim integracijama. To vam govorimo već dve godine. Pravo jednakosti je osnovni temelj Evropske unije. Da li vi nemate snage da to izglasate? Da li je SPC protiv toga? Nemojte se ponašati na srednjevekovni način. Vi ste bili dužni prvi da izađete i da kažete šta se desilo, a ne da nam šaljete obrazloženje u kome ima više nekih zavodnih brojeva, nego objašnjenja. Da li je pravna država prestala da postoji? O čemu ćemo mi danas diskutovati ovde? Da li treba da diskutujemo na način da ne povredimo osećanja Srpske pravoslavne crkve, Katoličke crkve ili Jevrejske zajednice, onih koji su zajedno srušili ovaj zakon? Da li treba da pazimo da predloge zakona formiramo u skladu sa njihovim mišljenjem? Ako to hoćete, to se ne zove demokratija, to se zove džamahirija. Takav sistem postoji. Ako ga uvodite, recite nam. Na izborima se kandidujte sa tom temom, pa pobedite na izborima, pa uvedite taj sistem. Nemojte ga uvlačiti telefonskim pozivima noću, kada Skupština utvrdi taj predlog, kada Vlada utvrdi, kada se svi odbori izjasne. Sada ste došli, kao, nema nikakve veze. Izađe član manjinske partije i pita – kada će zakon o Vojvodini? Zovite telefonom, pa pitajte! Ovo je jedina tema za danas. Koja je to sila u državi koja je važnija i od Vlade i od Skupštine i koji su to motivi te sile i da li ovaj parlament ima razloga više da postoji, ili će zakone i odluke donositi u telefonskim razgovorima predsednik države sa Pahomijem? Izađite i recite nam to. [[Aplauz.]]
Na vaše prvo pitanje, podsećanje da član 235. daje istu mogućnost predsednicima i predstavnicima svih poslaničkih grupa da ga koriste, pa i šefovi poslaničkih grupa parlamentarne većine mogu pitati. Što se tiče vašeg drugog pitanja, ne neko, nego gospodin Cvetković je obavestio Skupštinu o povlačenju tog zakona i biće mu prosleđen stenogram u kome je sadržaj koji ste izneli. Reč ima gospodin Aligrudić.
Imam pitanje za vas, predsednice Narodne skupštine, i za Mirka Cvetkovića, premijera, ali prvo ovo za vas. Znate vrlo dobro da je ogromna većina narodnih poslanika, pre skoro mesec dana, uputila Narodnoj skupštini zahtev za održavanje vanredne sednice na kojoj bi se raspravilo o sedam zakona iz oblasti ekologije koji su jednoglasno prošli nadležne odbore, kao takvi. Jeste da ih je predložila Vlada Republike Srbije, ali s obzirom na atmosferu i situaciju u Narodnoj skupštini, valjalo je da taj predlog stavite na dnevni red, da zakažete dan za održavanje vanredne sednice Narodne skupštine sa tom temom, sa tih sedam tačaka, jer je reč o nekonfliktnoj sednici koja bi se relativno brzo završila i gde bi sedam zakona, koji su važni za ovu državu, i na koncu, spadaju u paket onih zakona za koje vladajuća koalicija tvrdi da su veoma važni za čitav postupak pridruživanja EU, bili okončani. Niste to uradili. Nasuprot tome, sačekali ste, verovatno opet po principu raznih telefonskih poziva i najava koji su van očiju javnosti, da Vlada Republike Srbije zakaže sednicu sa tim i dodatnim zakonima, pa ste zakazali tu sednicu tri ili četiri dana pre isteka roka u kojem se uopšte može održati vanredna sednica i uspešno završiti, a onda ste u roku od 24 sata postali svesni toga ili je Vlada postala svesna toga da se ta sednica ne može okončati, a možda bi i mogla, to ne možete znati, pa ste onda povukli taj predlog uz obrazloženje da će se predlog tih zakona naći na dnevnom redu na početku redovnog zasedanja Narodne skupštine, a to znači počev od 1, odnosno 2. marta pa nadalje. Umesto toga, Vlada Republike Srbije podnosi predlog za novu sednicu, Prvu sednicu redovnog zasedanja Narodne skupštine, sa drugim dnevnim redom, koji nema nikakve veze sa ovim prethodnim dnevnim redom. Mogli ste da pročitate u novinama, u ono malo izdanja i ono malo medijskog prostora koje DSS danas poseduje, da smo izjavili da više ne želimo da dolazimo na konsultacije koje vi zakazujete, jer očigledno te konsultacije nemaju nikakvog efekta. Razlog dolaženja na konsultacije kod vas bi bio, da je sreće, u tome da se uspešno dogovorimo o nekom planu rada za sledećih mesec ili dva, o nekoj agendi, o tome šta Skupština treba da radi. Ne, vaša zamisao da držite konsultacije sastoji se u tome da nas pozovete na konsultacije kada već zakažete sednicu Narodne skupštine sa predloženim dnevnim redom, da bi nas onda na tim konsultacijama molili da ne podnosimo amandmane, da se što manje javljamo za reč, da gledamo kako da ta sednica što pre prođe, na uštrb i na štetu onih građana Srbije koji su birali narodne poslanike, čije je pravo i obaveza u ovoj Narodnoj skupštini da zastupaju njihove interese. To radite. Poslednjih 20 dana ova skupština je u magnovenju, počev od načina na koji ste promenili odredbe Poslovnika, ne ulazeći u sadržaj šta one znače, a ne znače ništa, jer ćete morati da održite sednicu Administrativnog odbora da vam protumači to što ste usvojili. Način na koji ste to uradili pokazuje krupan korak ka urušavanju ionako krhke i skoro nikakva atmosfere u Narodnoj skupštini. To će se nastaviti i dalje, naravno, bez želje da na bilo koji način negativnoj atmosferi doprinose poslanici DSS. To nećemo raditi, ali ovo kako se vi ponašate, način na koji vi vodite Skupštinu, instruirani od pojedinih šefova grupa vladajuće koalicije, jeste nešto što je krajnje neprimereno i izuzetno štetno za rad ove institucije. To što ste u proteklih 20 dana pokazali vi u sadejstvu sa vašim pajtašem iz Vlade, premijerom Mirkom Cvetkovićem, koji je otišao na neki "srpski Davos", na Kopaonik, pa valjda zbog toga ne možemo da održimo sednicu, zato što bi Vlada htela kolektivno da se skija, to što vi radite je blokada Parlamenta, vi i gospodin Mirko Cvetković, a posebno i predsednik države Boris Tadić, vi ste glavni blokatori rada ovog parlamenta, a ne oni koji pokušavaju da pričaju o svojim pravima i pravima građana koji su oštećeni zbog mandata ili ne znam čega drugog. Pri tom, mislim na obe grupe, neću da stajem ni na čiju stranu... (Predsednik: Vreme.) ... ali vi niste sposobni da taj problem rešite.
Gospodine Aligrudiću, zakoni vezani za životnu sredinu jesu bili dostavljeni. Međutim, predsednik Odbora za životnu sredinu je molio da se rasprava o tim zakonima odloži za period redovnog zasedanja i tako će i biti. Što se drugog dela vaših komentara tiče, htela bih da kažem da smo ovu sednicu zakazali 28. februara, a danas je 5. mart. Dakle, bilo je vremena da se poslanici pripreme i učestvuju u raspravi. Što se vaše konstatacije tiče da se sastanci sa šefovima poslaničkih grupa drže da bi se umolili predstavnici manjine da ne pišu amandmane i da ne učestvuju u radu, naprotiv, molili smo uvek da najaktivnije učestvujete u radu, ali ne neradu. Gospodin Nikolić ima reč. Izvolite.
Najpre, postavljam pitanje predsedniku Vlade – da li je na Kopaoniku obezbeđeno dovoljno ćebadi, skija...
Gospodine Todoroviću, očigledno da uznemiravanje Skupštine dolazi iz Poslaničke grupe SRS. Zamolila bih vas, odnosno opominjem vas zbog toga kao prvog među jednakima u toj poslaničkoj grupi i molim da omogućite da radimo u atmosferi koja je civilizovana. Nemojte govoriti sa mesta, inače ću izreći drugu opomenu. Nastavite, gospodine Nikoliću.
Da pokušam da postavim pitanja, veoma zabrinut zbog ovih klimatskih promena, postavljam pitanje – da li nam je Vlada dovoljno obezbeđena na Kopaoniku...
Gospodine Todoroviću, molim vas i opominjem po drugi put da omogućite uticajem na poslanike SRS-a da nastavimo da radimo u pristojnoj atmosferi. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dakle, da li su obezbeđeni da se ne prehlade, da bi po povratku u Beograd mogli da redovno obavljaju svoje aktivnosti? Da li su obezbeđeni protiv ozračivanja, pošto su po četiri, pet sati dnevno pred kamerama državne televizije? Izražavam zabrinutost i molim vas da utičete na predsednika Vlade da ova odsustvovanja radi snimanja svede na najmanju moguću meru, pošto je Srbiji potrebna Vlada koja će da radi, a ne Vlada koja će da se slika. Dalje, pitam vas – kada će na dnevnom redu Narodne skupštine da bude Predlog Statuta Vojvodine? Mislim da je svaka vrsta javne rasprave dovoljno dugo trajala, mislim da iz neopravdanih razloga...
Izvinite, gospodine Nikoliću, nećemo ovako moći da radimo. Gospođo Pop-Lazić, vi ste zamenik šefa Poslaničke grupe, opominjem vas zbog toga što vaša Poslanička grupa učestvuje u stvaranju neprimerenih uslova za rad Parlamenta. Nastavite, gospodine Nikoliću.
... dakle, zato što je potrebno da izađemo na sednici Narodne skupštine svako sa svojim stavom, da se o Predlogu Statuta Vojvodine izjasnimo i da to prestane da bude predmet rasprave među političkim strankama, građanima Srbije koji su veoma uznemireni zbog toga što postoji jedan akt sa kojim su neki saglasni, neki nisu, a ne ulazi u skupštinsku proceduru zbog volje većine u Skupštini Srbije, koja je svoj stav prema Statutu već iskazala na sednici Skupštine Vojvodine. Treće pitanje – da li Vlada zna kakav dogovor postignu u Haškom tribunalu lica, Srbi koji bivaju oslobođeni...
Gospodine Markoviću, opominjem vas, lupate svojom desnom rukom i to se vidi. Izričem vam opomenu. Nastavite, gospodine Nikoliću.
Zamolio bih vas da saberete sve to što imate da kažete poslanicima koji ometaju, da me pustite da bar jednu misao završim sa ove govornice, a onda izričite mere koje ste predvideli, pošto ovako, čini mi se, ometate i vi moju diskusiju, ne daj bože da pročitam šta sam sve počinjao danas da govorim, neću naći nikakav smisao i nikakvu vezu, ali pokušaću i dalje. Dakle, da li Vlada Republike Srbije ima saznanja o tome da li se Srbi koji bivaju oslobođeni optužbe ili osuđeni na zatvorsku kaznu u trajanju u kome je trajao pritvor dogovaraju sa Haškim tribunalom, tužilaštvom i sudijama? Da li zbog toga neko drugi dobija mnogo visoke kazne? Da li postoji nekakva zaštita i odbrana koju bi Vlada Republike Srbije, osim javnih izjava, mogla da pruži licima, Srbima, građanima, državljanima Srbije koji se nalaze u Haškom tribunalu, koji se neravnopravno tretiraju i koji se nejednako pred Haškim tribunalom ponašaju? Još jedno pitanje za vas. Danas sam bio svedok žestokih napada na Srpsku pravoslavnu crkvu, pripadam joj svojom dušom i svojim bićem i ne dozvoljavam da neko u Narodnoj skupštini Republike Srbije omalovažava velikodostojnike Srpske pravoslavne crkve. Moja verska uverenja, moju želju da moja crkva propoveda moral i to o čemu danas govorite, povlačenje zakona, jedna rutinska stvar, ne ispituje se zašto je predlagač povukao zakon, ovo su insinuacije, ali ako je neka crkva uticala, uticale su sve crkve. Nemojte da izdvajate Srpsku pravoslavnu crkvu, sve crkve su saglasne da neke članove ovog zakona ne bi mogle da sprovedu. Valjda ne želite da crkve budu kažnjavane zbog toga što propovedaju moral. Dakle, po članu 21. zabranjeno je diskriminisati dva muškarca koji žele da se venčaju u crkvi, kazna je od 10 do 50 hiljada dinara za lice koje ih diskriminiše na taj način. Jeste li vi o tome razmišljali? Da li ste razmišljali o tome da ovakav zakon nije prošao u Nemačkoj, da nije prošao u SAD? Jeste u Holandiji, jeste u Švedskoj. Da li je ovaj zakon conditio sine qua non, bez njega ne možemo u EU? (Predsednik: Vreme.) Hajde da ga poslednjeg usvojimo. Izvinjavam se, ali valjda ćete mi dozvoliti bar 15 sekundi koje ste mi uzeli na opominjanje poslanika koji ne poštuju Poslovnik. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Gospodin Todorović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, vi ste počeli zasedanje Skupštine Republike Srbije posle donošenja novog Poslovnika, grubo kršeći upravo ovaj novi poslovnik. Bez obzira što uvažavam gospodina Batića, kao poslanika i njegovo pravo da govori kao poslanik i da postavlja pitanje, vi ste ovim novim poslovnikom to njegovo pravo ukinuli. I tu nema nikakve dileme. Međutim, vi kršite Poslovnik i dajete reč gospodinu Batiću. Da vas podsetim, gospođo Dejanović, član 235, njegov četvrti stav kaže: "Predsednik Narodne skupštine, odnosno predsedavajući, daje reč prijavljenim predsednicima, odnosno ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa, počevši od predsednika brojčano najmanje poslaničke grupe pa do brojčano najveće poslaničke grupe." Molim vas, recite mi, po ko osnovu ste vi dali reč gospodinu Batiću. Pretpostavimo da u ovoj sali ima deset samostalnih poslanika. Molio bih vas, nemam ništa protiv, ali da li će to pravo moći da koriste i ostalih deset poslanika na osnovu analogije koju ste primenili kod gospodina Batića? Molio bih da mi odmah odgovorite na ovo pitanje, ako može, i da zaustavite vreme. (Predsednik: Daću vam odgovor kada završite izlaganje.) Dobro, sačekaću. Druga stvar, prekršili ste član 205. Poslovnika, mi smo 27. februara dostavili zahtev ispred Poslaničke grupe SRS da tražimo, na osnovu člana 205, tematsku sednicu, na koju smo pozvali predsednika Vlade i još neke ministre, da bismo na toj sednici razmatrali sve činjenice i posledice vezano za saradnju naše države sa Haškim tribunalom. Razlog za sazivanje te sednice, pretpostavljam da je svima jasan, jeste presuda najvišem političkom, vojnom i policijskom vrhu Srbije u Hagu, to je osuda posthumno Slobodana Miloševića, odnosno njegove politike. Normalno, mi smatramo da će ta presuda imati dalekosežne posledice po Srbiju, da one teško mogu da se izmere, slobodan sam da kažem da su možda mnogo veće i štetnije nego što su bila razaranja prilikom bombardovanja, ne mislim na gubitke života, mislim na materijalne gubitke koje smo imali. Takođe, ova osuda imaće posledice po državu Srbiju u Međunarodnom sudu pravde u Hagu, vezano za Rezoluciju koja je doneta u Ujedinjenim nacijama, koji bi trebalo da da ocenu da li je Kosovo proglasilo nezavisnost protivno međunarodnom pravu, uz ovu presudu koja je doneta, a vrlo precizno je rečeno da su osuđeni zato što je postojao udruženi zločinački plan za proterivanje Albanaca, dakle, nešto je što za nas kao državu može da ima izuzetno velike posledice. Vi znate da u određenim slučajevima po međunarodnom pravu određeni delovi države mogu da proglase nezavisnost, između ostalog, to su bivše kolonije, delovi država koje su bile pod vojnom okupacijom ili delovi država u kojoj neka nacionalna manjina nije mogla da izrazi svoje nacionalne, verske, kulturne i druge potrebe koje bi im bile omogućene u državi gde su ta prava uređena. Ono što posebno zabrinjava, gospođo Dejanović, to je vaša izjava tim povodom, gde vi kažete da ćete tu sednicu možda zakazati kada odluči Skupština Republike Srbije. Setite se da ste samo dan pre toga dobili zahtev... (Predsednik: Vreme.) ...oduzmite mi za citiranje, molim vas, dakle, da ste dobili zahtev ZES-a za zakazivanje iste sednice, po istom članu Poslovnika, tematska sednica na kojoj će se postavljati pitanja i vi ste to uradili u skladu sa Poslovnikom. (Predsednik: Zahvaljujem.) Očito je da ovde postoje poslanici prvog reda i poslanici drugog reda.
Gospodine Todoroviću, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa bili bi potpuno obespravljeni da iz člana 93. stav 3. ne proističe pravo i narodnih poslanika koji nisu članovi poslaničkih grupa da, ako ih ima više, međusobnim dogovorom najviše tri učesnika u raspravi koji imaju pravo, govore svako po jednom do pet minuta. Ukoliko se ne postigne međusobni dogovor, pravo da govore po jednom do pet minuta imaju tri narodna poslanika koji se prvi prijave za reč, iz čega sam se opredelila da dam reč gospodinu Batiću. Pošto niste zadovoljni, u danu za glasanje će se poslanici izjasniti da li sam povredila Poslovnik. Takođe, htela bih da vam kažem, što se tiče predloga koji ste dali u vezi sa članom 105, prosledila sam i poslanicima i Vladi vaš predlog i dogovaramo se, a poslovnički sam u obavezi da u roku od mesec dana zakažem tu sednicu. Znači, u roku od mesec dana, u skladu sa Poslovnikom, zakazaću tu sednicu. Moraću da uskladim i vreme kad ministri, koje ste naveli da želite da prisustvuju toj sednici, budu mogli da dođu i učestvuju u radu. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. Gospodin Velimir Ilić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću svoje pravo da prokomentarišem današnji dnevni red, jer me izuzetno zabolelo gledajući ovih dana na televiziji velike skupove na Kopaoniku, velike rasprave i izuzetnu zabrinutost mnogih koji su se tamo okupili za ekonomsku situaciju u svetu, a samim tim i u Srbiji. Vidim da se o tome raspravlja. Svi su na jednom mestu: tajkuni, stranački lideri, vaši direktori, gospodo iz vladajuće koalicije, i, naravno, ministri koji se pohvališe da sve ide dobro, da je sve u najboljem redu, da je Srbija na dobrom putu, da neće biti recesije, da neće biti problema. I sve smo to gledali. Međutim, želim da vam postavim jedno ozbiljno pitanje. Za vreme Vlade u kojoj sam bio ministar, Srbija je bila na listi, ona je klasifikovana u Americi od svetskih banaka na 2B mestu. To je izuzetno dobra pozicija za investicije, dobra pozicija za poslove i dobra pozicija za kreditne linije. Ovih dana Srbija je dobila mesto broj 4. To su države najvećeg rizika, gde nema ulaganja, gde nema investiranja i gde se neće raditi ništa ozbiljnije. Zar je moguće da na ovakvom skupu niko ne pomene mesto 4. Dobili smo četvorku ovih dana, a to smo imali za vreme bombardovanja. To je izuzetno zabrinjavajuće i ne znam šta naši veliki stručnjaci i najbolji finansijer sveta, najbolji ministar finansija sveta misli o tome, ali ponavljam, skinuti smo sa svih lista i mnoge firme se povlače iz Srbije. Uvoz je opao za 40%, izvoz preko 40%. U uvozu – roba široke potrošnje izuzetno raste, a repromaterijal za privredu – opada. To je smanjenje uvoza za 40%, što će pokazati prave efekte tek za dva meseca, kada srpska privreda potpuno stane. Najveći izvoznik Srbije je zatvorio kapije svoje fabrike, ugasio peći – izuzetna zabrinutost za situaciju koja je nastala u Srbiji. Molim vas da o ovome ozbiljno raspravljate. Mesto gde se raspravlja o ekonomiji jedne države, o finansiranju, o svemu, to je parlament. Ovde treba da dođu premijer i ministri, a ne da dođu kao na nekom zabavnom programu, pa da odgovaraju u par minuta o ozbiljnim temama. O ozbiljnim temama ne može da se razgovara dva minuta. Gospodo, molim vas da se urazumite i da uozbiljite ovaj parlament. Ponavljam, ova četvorka za vladajuću koaliciju je velika zabrinutost. Raspitajte se malo. Mi smo imali ovde čitava slavlja i konferencije za novinare kada smo dobili 2B, a očekivali smo i 2A, bili smo blizu toga. To je bilo za vreme Vlade Vojislava Koštunice. Dobro znate o čemu se radi, gospodine Vlahoviću! Sada se krije od naroda da zemlja dolazi u vrlo tešku situaciju. Sredstava nema, vidite koliki je priliv sredstava u budžet. Otvarate gradilišta koja su otvorena pre tri godine i zamajavate narod nekim aferama, za šta ste izuzetno veliki majstori. Nećete da nam kažete, zapravo, šta se u Vojsci radi. Držite partijske skupove. I ovo na Kopaoniku je partijski skup. (Predsednik: Vreme.) A, niste nam odgovorili na ono što smo pitali: ko je kupio novac koji je Narodna banka Srbije prodavala da bi se sačuvala stabilnost dinara? [[Aplauz.]]
Gospodo narodni poslanici, obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Riza Halimi i Donka Banović. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju: gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde i Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Molim vas da me ne ometate, inače ću biti prinuđena da izreknem mere. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala za četvrtak, 5. mart 2009. godine, dakle, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Dostavljeni su vam zapisnici Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2008. godini, sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini i Zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio, u pisanom obliku, primedbe na zapisnike sa navedenih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 5, 11, 12, 13, 14, 18, 19, 20, 24, 25, 26, 27. i 28. novembra i 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 15, 16, 17. i 22. decembra 2008. godine. Za 126, protiv niko, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 155 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 18. i 19. decembra 2008. godine. Za 123, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 22, 23, 24, 26, 27, 28. i 29. decembra 2008. godine. Za 126, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, od 133 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 30. decembra 2008. godine. Za 125, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 12, 14, 15, 16, 19. i 21. januara 2009. godine. Za 126, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Prvogvanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 22. i 23. januara 2009. godine. Za 127, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 26, 27, 28, 29.januara i 2. februara2009. godine. Za 126, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, održane 10, 11, 12, 13. i 17. februara 2009. godine. Za 126, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za proširenje dnevnog reda i o predlozima za spajanje rasprave. Podsećam vas da je Vlada, pismom od 4. marta 2009. godine, u skladu sa članom 145. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, povukla iz skupštinske procedure Predlog zakona o zabrani diskriminaciji. 1. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja zakona o fondu za osiguranje i finansiranje spoljnotrgovinskih poslova, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 2. Odbor za pravosuđe i upravu predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 24. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 3. Odbor za pravosuđe i upravu predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 24. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 128, protiv i uzdržanih nije bilo, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da jeNarodna skupština prihvatila ovaj predlog. 4. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za četiri, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 5. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o službenoj upotrebi jezika i pisama, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 127, uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 6. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju revidirane evropske socijalne povelje, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 7. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o standardizaciji, koji je podnela Narodnoj skupštini 29. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 8. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama zakona o opštem upravnom postupku, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. januara2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 127, uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 9. Grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica, predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o porezu na dodatu vrednost, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. januara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 12, protiv 125, uzdržan jedan, nije glasalo tri, od 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 10. Narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov i Olena Papuga predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o proglašenju 11. jula danom sećanja na genocid u Srebrenici i sve nevine žrtve ratova devedesetih godina na teritoriji bivše Jugoslavije, koji su podneli Narodnoj skupštini 21. januara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 10, protiv 107, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 14, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 11. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o akcizama, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nije glasalo četiri, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 12. Narodni poslanik Čedomir Jovanović predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 6. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za dva, protiv 125, uzdržanih nije bilo, nije glasalo šest, od 133 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 13. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o hemikalijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 9. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nije glasalo šest, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 14. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o biocidnim proizvodima, koji je podnela Narodnoj skupštini 9. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 124, uzdržanih nije bilo, nije glasalo sedam, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 15. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o proceni uticaja na životnu sredinu, koji je podnela Narodnoj skupštini 9. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 123, uzdržanih nije bilo, nije glasalo osam, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o ambalaži i ambalažnom otpadu, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 124, uzdržanih nije bilo, nije glasalo šest, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 16. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 123, uzdržanih nije bilo, nije glasalo sedam, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 17. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o zaštiti i održivom korišćenju ribljeg fonda, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 18. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o zaštiti prirode, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 122, uzdržanih nije bilo, nije glasalo osam, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 19. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o zaštiti vazduha, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 124, uzdržanih nije bilo, nije glasalo četiri, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 20. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv jedan, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 21. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o visokotehnološkom kriminalu, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 22. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i oduzimanju prihoda stečenih kriminalom i o finansiranju terorizma, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 129 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. 23. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Konvenciju o visokotehnološkom kriminalu koji se odnosi na inkriminaciju dela rasističke i ksenofobične prirode izvršenih preko računskih sistema, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv niko, uzdržan jedan, nisu glasala dva, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 24. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o borbi protiv trgovine ljudima, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 25. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o sprečavanju terorizma, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 26. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama Evropske konvencije o suzbijanju terorizma, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv niko, uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 27. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. februara 2009. godine, a za koji je Predlog za razmatranje po hitnom postupku dostavila 26. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za niko, protiv 126, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 28. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim komorama, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 125, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 29. Narodni poslanik Nada Kolundžija je predložila da se, po hitnom postupku, stave na dnevni red predlozi odluka o prestanku funkcije i izboru članova Saveta Državne revizorske institucije i to: Predlog odluke o prestanku funkcije članu Saveta Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije 24. novembra 2008. godine i Predlog odluke o izboru člana Saveta Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije 21. januara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 30. Narodni poslanik Nada Kolundžija je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Lista kandidata za članove Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, koju je Odbor za pravosuđe i upravu podneo Narodnoj skupštini 29. decembra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasalo pet, od prisutnih 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 31. Odbor za prosvetu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o razrešenju akademika Mihaila Đurića funkcije člana Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 123, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasalo sedam, od prisutnih 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 32. Odbor za prosvetu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o razrešenju prof. dr Aleksandra Lipkovskog funkcije člana Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 33. Odbor za prosvetu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Zbirna lista kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 34. Odbor za prosvetu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o razrešenju dr Aleksandra Jovanovića funkcije predsednika Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. februara 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 128, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 35. Narodni poslanik Nada Kolundžija je, na osnovu člana 90. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila da se dnevni red ove sednice proširi tačkom Predlog odluke o izboru članova Zdravstvenog saveta Srbije, koji je Vlada podnela Narodnoj skupštini 24. oktobra 2008. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 128, protiv i uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za prosvetu, na osnovu čl. 90. i 42. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o: – Predlogu odluke o razrešenju akademika Mihaila Đurića funkcije člana Nacionalno prosvetnog saveta, – Predlogu odluke o razrešenju prof. dr Aleksandra Lipkovskog funkcije člana Nacionalnog prosvetnog saveta, – Zbirnoj listi kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, – Predlogu odluke o razrešenju dr Aleksandra Jovanovića funkcije predsednika Nacionalnog prosvetnog saveta. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Zoran Šami, predsednik Odbora želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3, člana 142. stav 2. i člana 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o: – Predlogu zakona o zabrani diskriminacije, koji je povučen, o njemu se ne izjašnjavamo, – Predlogu zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, – Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranje terorizma, i – Predlogu zakona o matičnim knjigama. Takođe, narodni poslanik Nada Kolundžija predlaže da se obavi i zajednički jedinstveni pretres o: – Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o visokotehnološkom kriminalu, – Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i oduzimanju prihoda stečenih kriminalom i o finansiranju terorizma, – Predlogu zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Konvenciju o visokotehnološkom kriminalu koji se odnosi na inkriminaciju dela rasističke i ksenofobične prirode izvršenih preko računarskih sistema, – Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencija Saveta Evrope o borbi protiv trgovine ljudima, – Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o sprečavanju terorizma, – Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama Evropske konvencije o suzbijanju terorizma i – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Danske o olakšanoj proceduri za izdavanje viza. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. (Dobićete reč kad završimo usvajanje dnevnog reda. Molim vas, ja još uvek govorim. Kad završim.) Za 126, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od prisutnih 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3. i člana 142. stav 2.Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o: – Predlogu odluke o izboru članova Zdravstvenog saveta Srbije, koji je podnela Vlada 24. oktobra 2008. godine; – Predlogu odluke o razrešenju sudijske dužnosti, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu 24. decembra 2008. godine; – Predlogu odluke o prestanku sudijske dužnosti, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu 24. decembra 2008. godine; – Predlozima odluka o prestanku funkcije i izboru člana Saveta Državne revizorske institucije i to: Predlogu odluke o prestanku funkcije članu Saveta Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije 24. novembra 2008. godine i Predlogu odluke o izboru člana Saveta Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije 21. januara 2009. godine; – Listi kandidata za članove Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, koju je podneo Odbor za pravosuđe i upravu 29. decembra 2008. godine. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za proširenje dnevnog reda i predlozima za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 127, protiv i uzdržanih nije bilo, nisu glasala dva, od prisutnih 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, u celini. Molim Službu Narodne skupštine da pripremi prečišćen tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o međunarodnoj pravoj pomoći u krivičnim stvarima, koji je podnela Vlada (broj 713-484/09 od 17. februara 2009. godine); 2. Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, koji je podnela Vlada (broj 400-2275/08 od 29. septembra 2008. godine) 3. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o visokotehnološkom kriminalu, koji je podnela Vlada (broj 011-486/09 od 18. februara 2009. godine); 4. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i oduzimanju prihoda stečenih kriminalom i o finansiranju terorizma, koji je podnela Vlada (broj 011-487/09 od 18. februara 2009. godine); 5. Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Konvenciju o visokotehnološkom kriminalu koji se odnosi na inkriminaciju dela rasističke i ksenofobične prirode izvršenihpreko računarskih sistema, koji je podnela Vlada (broj 011-488/09 od 18. februara 2009. godine); 6. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o borbi protiv trgovine ljudima, koji je podnela Vlada (011-489/09 od 18. februara 2009. godine); 7. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o sprečavanju terorizma, koji je podnela Vlada (011-489/09 od 18. februara 2009. godine); 8. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama Evropske konvencije o suzbijanju terorizma, koji je podnela Vlada (011-489/09 od 19 februara 2009. godine); 9. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Danskeo olakšanoj proceduri za izdavanje viza, koji je podnela Vlada (broj 27-2234/08 od 26. septembra 2008. godine); 10. Predlog zakona o matičnim knjigama, koji je podnela Vlada (broj 20-2252/08 od 26. septembra 2008. godine); 11. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji, koji je podnela Vlada (broj 465-3388/08 od 9. decembra 2008. godine); 12. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, koji je podnela Vlada(broj 43-2955/08 od 18. novembra 2008. godine); 13. Predlog odluke o izboru članova Zdravstvenog saveta Srbije, koji je podnela Vlada (broj 02-2622/08 od 24. oktobra 2008. godine); 14. Predlozi odluka o prestanku funkcije i o izboru člana SavetaDržavne revizorske institucije: – Predlog odluke o prestanku funkcije članu Saveta Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije (broj 118-2183/08 od 24. novembra 2008. godine); – Predlog odluke o izboru člana Saveta Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije (broj 02-142/09 od 21. januara 2009. godine); 15. Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu (broj 118-3626/08 od 24. decembra 2008. godine); 16. Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu(broj 118-3627/08 od 24. decembra 2008. godine); 17. Lista kandidata za izbor članova Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, koju je podneo Odbor za pravosuđe u upravu(broj 02-2953/08 od 29. decembra 2008. godine); 18. Predlog odluke o razrešenju akademika Mihaila Đurića funkcije člana Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Odbor za prosvetu (broj 118-429/09 od 12. februara 2009. godine); 19. Predlog odluke o razrešenju prof. dr Aleksandra Lipkovskog funkcije člana Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Odbor za prosvetu (broj 118-430/09 od 12. februara 2009. godine, sa ispravkom od 20. februara 2009. godine); 20. Zbirna lista kandidata za izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta, koju je podneo Odbor za prosvetu (broj 02-432/09, od 12. februara 2009. godine); 21. Predlog odluke o razrešenju dr Aleksandra Jovanovića funkcije predsednika Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je podneo Odbor za prosvetu (broj 118-428/09 od 12. februara 2009. godine). Prelazimo na 1, 2. i 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O MEĐUNARODNOJ PRAVNOJ POMOĆI U KRIVIČNIM STVARIMA, PREDLOG ZAKONA O SPREČAVANjU PRANjA NOVCA I FINANSIRANjA TERORIZMA I PREDLOG ZAKONA O MATIČNIM KNjIGAMA (zajednički načelni pretres) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1, 2. i 10, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave, po poslaničkim grupama, sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, devet minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa G17 Plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa Napred, Srbijo – 24 minuta; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa Manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta, a saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanik Vladan Batić, koji nije član nijedne poslaničke grupe, ima pravo da govori do pet minuta. Molim poslaničke grupe da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, ako to već nisu učinile. Obaveštavam vas da će po tačkama dnevnog reda poslaničke grupe predstavljati narodni poslanici: Jovan Palalić – Poslaničku grupu DSS, Đorđe Milićević – Poslaničku grupu SPS-JS, Petar Jojić –Poslaničku grupu SRS, Ivan Andrić – Poslaničku grupu LDP. Saglasno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, Predlogu zakona o matičnim knjigama. Htela bih samo da vas obavestim da našoj današnjoj sednici prisustvuju i studenti iz Studentskog parlamenta Pravnog fakulteta Univerziteta u Prištini. [[Aplauz.]] Pročitaću spisak imena, naravno, pozdravljam ih, tu su: Nikola Maljević, Miloš Đoković, Miloš Marković, Milica Jokić, Marija Dakić, Milena Janićijević, Zvonko Stanković, Zvonko Sačić, Anđela Balašiš, Mirjana Milovanović, Slobodanka Bajčeta, Vladimir Đorđević, Olivera Simonović, Kristina Spasić, Arsenije Dunić, Duško Kužić, Vladica Tasić, Marko Jašić, Dragan Milojević i Saša Radosavljević. U vaše i svoje ime pozdravljam studente i želim im ugodan boravak u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Po Poslovniku se javila najpre gospođica Nataša Jovanović. Gospodin Aligrudić kao šef Poslaničke grupe ima prednost.
Ne računajući vam ovu povredu Poslovnika koju ste upravo nameravali da učinite, pa sam vas jedva sprečio, moram da vam skrenem pažnju da ste najmanje dve povrede Poslovnika uradili u proteklih 10 minuta. Prvo, niste mi dali reč nakon što sam zatražio reč po povredi Poslovnika u smislu člana 100. stav 1. ovog poslovnika, jer sam tražio reč odmah po učinjenoj povredi. To što možda u nekom drugom stavu kasnije piše da se reč dobija po završenom izlaganju prethodnog govornika, ne mora uvek biti slučaj. Šta ako nema prethodnog govornika? Učinili ste povredu. Povredu ste učinili što ste stavili na glasanje predlog gospođe Nade Kolundžije, u smislu člana 142. o spajanju tačaka dnevnog reda, odnosno spajanju načelnog pretresa za tačke koje u smislu člana 142. nemaju nikakvog osnova za spajanje. Tamo se kaže da zakoni o kojima se vodi načelni zajednički pretres moraju biti međusobno uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana. Kakve veze ima Predlog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma, čak ni ta dva zakona, iako su iz iste oblasti, ne ispunjavaju ova dva uslova i kakve sve to ima veze sa Zakonom o matičnim knjigama? Ako ste rešili da promenite Poslovnik, da okrenete drugi list i da Poslovnik striktno poštujete, niste smeli učiniti ove dve povrede. Skrećem vam pažnju na to. Mislim da je to nekorektno sa vaše strane. Poslovnik ste izmenili na silu, preglasavanjem, bez procedure za koju smo se prethodno dogovorili da to uradimo, tvrdeći u svim medijima da ćete ga striktno poštovati. Nemojte ga striktno poštovati samo na štetu građana koji su glasali za opoziciju, a na vašu korist. Striktno ga poštujte u interesu svih nas, u svim odredbama, po svim tačkama ovog poslovnika. Reč se dobija po učinjenoj povredi, gospođo predsednice.
Gospodine Aligrudiću, primenila sam član 235. i nema povrede Poslovnika, kao što nema ni povrede Poslovnika u vezi sa objedinjavanjem tačaka, obzirom na srodnost materije i potrebu da se objedine.
Samo radi zapisnika, tražim da se o ovome izjasnimo u Danu za glasanje.
Zahvaljujem. Gospođica Jovanović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, povređen je član 31. Poslovnika Narodne skupštine sa vaše strane, stav 1. koji govori o tome da potpredsednici Narodne skupštine pomažu predsedniku Narodne skupštine u radu. Više puta sam vas od kada je otpočeo ovaj saziv upozoravala i ukazivala, takođe, i po onom prethodnom poslovniku, koji je i te kako bio restriktivan, a ovaj nas je uveo u skupštinsku diktaturu, da vi kao predsednik Narodne skupštine ne možete ni moju malenkost, ni gospođu Juditu Popović, ili kolegu Obradovića da smatrate karijatidama i da nam odredite da li pripadamo dorskom, jonskom ili korintskom stilu, kako vam se činimo i kako izgledamo. Mi smo karijatide, mi smo ikebane. Gospođo Đukić-Dejanović, moja je obaveza kao potpredsednika Narodne skupštine, izabrane sa liste SRS - dr Vojislav Šešelj, da vam u svakom trenutku prilikom vašeg predsedavanja pomažem, kao što član 31. kaže – u radu. Pokušala sam da vam pomognem, kada sam vam pre skoro pola sata ukazala da niste u pravu kada ste nastavili brzopotezno da čitate, kasnije vam je tonalitet pao, kako vas je glas izdao i počeli ste tiho da govorite, da vas u jednom trenutku gospodin Batić uopšte nije čuo, kao i većina poslanika u sali. Ne možete na takav način da predsedavate Skupštinom. Drugo, u toku početka zasedanja ste, a pogledajte stenogram i to vam je prva stranica današnjeg sinopsisa koji dobijamo kao potpredsednici, lepo rekli – otvaram sednicu Prvog redovnog zasedanja u 2009. godini. Član 100. stav 3. kaže da morate da date reč onome ko ukaže na povredu Poslovnika, odmah u toku sednice koja je u toku, a počela je onog trenutka kada ste je otvorili i tražim da se Skupština izjasni o tome da ste povredili član 100. stav 3.
U radu mi naravno pomažu potpredsednici i sekretar Skupštine, ali kada imam neusaglašene sugestije većina sugestija je za mene obavezujuća. Gospođa Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane kolege pravnici, imate mogućnost da prisustvujete ne demokratiji parlamentarizma nego ''demokraturi'', morate da pravite razliku između toga. Gospođo predsedavajuća, pretpostavljam da znate kada otvarate sednicu. Sami ste rekli da je otvarate onog momenta kada ste nam se obratili sa – poštovane dame i gospodo narodni poslanici. U Poslovniku, otvaranje sednice i učešće na sednici počinje sa članom 86. i završava se tamo negde sa zapisnikom, do posebne sednice. Neću da koristim svoje pravo iz člana 235, iako bi mogla da ga koristim, jer ste dali gospodinu Batiću, neću da vas opominjem na to da ste dali pogrešno objašnjenje, ali u korist ove moje opaske, odnosno primedbe gospodinu Todoroviću, kada ste rekli da ste gospodinu Batiću dali reč, koristeći njegovo pravo iz člana 93, to znači da je sednica već u toku. Nekoga ovde zamajavate. Sebe, nas ili ovde postoji diskriminacija narodnih poslanika. Izašla sam i podigla Poslovnik i morali ste da mi date reč odmah, s obzirom na to da je sednica započela, zbog toga što ste me opomenuli, kao zamenika predsednika Poslaničke grupe SRS u trenutku kada je u sali bio prisutan predsednik Poslaničke grupe, gospodin Dragan Todorović. Molim vas, član 37. je jasan. Nemojte da uzimate sebi za pravo više nego što možete ili smete. Molim vas, dužna sam da sačuvam svoje dostojanstvo i dostojanstvo svoje poslaničke grupe, pa i celog ovog doma. Dakle, poslaničku grupu predstavlja predsednik poslaničke grupe. Poslanička grupa, jasno je da ima zamenika predsednika poslaničke grupe.
Vreme, gospođo Pop-Lazić. Ne možete citirati ništa što nije u vezi sa konkretnom ilustracijom povrede Poslovnika. Nemate reč, ne možete citirati. Gospođo Pop-Lazić, tačno je da onima koji reklamiraju Poslovnik treba da dam reč kada završi onaj ko govori. Upravo sam utvrđivala dnevni red i govorila i onog momenta kada smo završili sa utvrđivanjem dnevnog reda vi ste dobili reč. Gospodin Vlatko Ratković će biti ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ZES po ovoj tački. Izvolite, gospođice Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika i tražim već sada na početku da se Skupština u danu za glasanje izjasni da je Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine, povredila dostojanstvo Narodne skupštine jer je u toku zasedanja dva puta rekla da poslanici SRS, pogledajte u stenogram ako ne možete da se setite, ometaju Skupštinu. To je uvreda za poslanike SRS, nas 78 koji smo izabrani sa liste SRS - dr Vojislav Šešelj, s tim što sada očekujem u 12.00 časova da će ovaj broj ovih koji su juče podneli ostavke biti vraćen u posed i da će naše kolege već za nekoliko dana biti u poslaničkim klupama. Što se vas tiče, gospođo Đukić-Dejanović, sada vas opet upozoravam, u skladu sa članom 31, i kao poslanik, i u skladu sa članom 1. Poslovnika, da ne vršite takvu diktaturu.
Gospođice Jovanović, ne može dva puta po istom sadržaju o kome ste malopre govorili. Izričem vam opomenu zbog toga što kršite Poslovnik. Izričem vam opomenu.
Niste u pravu. Vi možete da mi izreknete opomenu, ali ja sam se javila po članu 104, a ne po članu 31. ...
Molim vas, pročitajte Poslovnik. Ne možete dva puta po istom sadržaju govoriti. Taj deo nije sporan, ali ne možete govoriti ono što ste već malo pre govorili, što je suština.
Ne mogu da pomenem šta sam radila malopre? Ne, nisam se javila po tom članu. Inače, mogu da pomenem i šta sam pričala u Skupštini pre dva meseca, ne možete vi to meni da zabranite po članu 100.
Ali, to nije povreda Poslovnika i zbog toga sam vam izrekla opomenu.
Niste u pravu. Kažem vam da niste u pravu i posle ću se javiti to da vam objasnim i po članu 106, što se tiče izricanja opomene. Što se tiče člana 104, vi ste ga upravo i sada prekršili.
Gospodo poslanici, lupanje jeste ometanje. Reč ima gospođa Pop-Lazić.
Gospođo Đukić-Dejanović, morali biste da objasnite i javnosti i narodnim poslanicima po kom ste to članu izrekli opomenu gospođici Nataši Jovanović. Član 106, kaže, molim vas zaustavite mi vreme: "Opomena se izriče narodnom poslaniku: – koji je prišao govornici, bez dozvole predsednika Narodne skupštine". Jeste li vi pozvali gospođicu Natašu Jovanović? Jeste. – "Koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč." Nije bilo tako, dobila je reč. – "Koji, i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine, govori o pitanju koje nije na dnevnom redu." Reklamacija Poslovnika je na dnevnom redu. – "Ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika, ili na drugi način ugrožava slobodu govora." To se nije dogodilo. – "Ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica." Ni to nije radila. –"Ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze." Daleko bilo, ni to nije radila. "Ako drugim postupcima narušava red na sednici ili postupa protivno odredbama ovog poslovnika." Molim vas, samo objasnite šta je ona to uradila da je zaslužila opomenu i kaznu koja nakon ove opomene proističe? Ili ste vi počeli da primenjujete neki poslovnik koji ćete tek doneti? Mi znamo da mora da se donese novi poslovnik, jedan ozbiljan poslovnik koji će biti u skladu sa Ustavom, ali ne sa ovakvim izmenama koje su bile potrebne da vam omoguće da vam Skupština posluži samo kao birokratski aparat Vlade. Po vama, Skupština počinje onda kada ministri siđu u salu. Sednicu Skupštine je počela gospođa predsedavajuća onda kada ste vi rekli "otvaram sednicu" i pozvali se na član 86. (Predsednik: Vreme.) Molim vas, vodite računa kako se ponašate prema poslanicima SRS, jer nama nije prvi put da se suočavamo sa predsednicima kakvi ste vi i kakvi su bili pre vas.
Gospođo Pop-Lazić, narodni poslanik ne može da ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, na koju je već ukazao. Dakle, gospođica Jovanović je govorila najpre o članu 31, što nije bilo sporno, a onda se u drugom javljanju opet pozvala na član 31. Predsednik Narodne skupštine, odnosno predsedavajući, dužan je da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredbe iz ovog stava koji sam pročitala izrekne meru. Dakle, postupila sam u skladu sa članom 100. stav 7, a gospođica Jovanović je upravo govorila, a to je predviđeno stavom 2. ovog istog člana, člana 100, po drugi put na istu temu na koju je već govorila, to nije dopušteno. U danu za glasanje Skupština će se izjasniti o mojoj povredi Poslovnika. Da li predstavnici predlagača žele reč, gospođa Snežana Malović, ministar pravde? Molim vas, dobićete reč, dozvolite, možete da se javite po Poslovniku, ali pre nego što sam ja počela. Izvolite.
Da vam kažem, vama ni kožne gaće neće pomoći, a ne ovaj Poslovnik. Nema od toga ništa. Vi sami sebi stvarate probleme zato što ste nesposobni da vršite osnovnu funkciju. Javljam se po članu 78. da ukažem na neke probleme rada Skupštine Republike Srbije. Gospođo predsedavajuća, vi biste o tome morali da vodite računa. Sada je upravo zakazana sednica Administrativnog odbora u 12.00 časova i zbog toga je veliki broj poslanika izišao... Ne razumem gospođu Kolundžiju. Smirite se, molim vas. Na šta to liči? Nemate pravo da pričate sa Gordanom, možete da je pozovete u hodnik. Kako se to ponašate? Zato ukazujem, gospođo Dejanović, da bi trebalo sa šefovima poslaničkih grupa da se dogovorite kako uopšte da funkcioniše ova skupština. Valjda vam je jasno da vaše nasilje neće doneti ništa dobro ni vama, ni Parlamentu, ni državi Srbiji. Morali ste o tome da vodite računa. Isto to primenjujete i u Skupštini grada Beograda. Na svim nivoima, gdegod je to moguće, vi zloupotrebljavate vašu većinu, ne bi li zataškali sve probleme sa kojima se suočava država i građani Srbije. Najbolji primer je ovaj sastanak koji se desio na Kopaoniku. Tamo da su, sem časnih izuzetaka, u jedan šešir stavili ceduljice sa brojevima od pet do 39 i da su izvukli... [[(Predsednik: Vreme. (Isključen mikrofon.)]]
Gospodo poslanici, narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, ukoliko smatra da ono nije u skladu sa odredbama Poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine, koja je u toku, i to neposredno po učinjenoj povredi. Šta se događa u Skupštini grada Beograda i na Kopaoniku, zapravo, ne može biti i nije u skladu sa članom 100. stav 1. Gospođa Pop-Lazić ima reč.
Gospođo Đukić-Dejanović objasnite mi, pošto sam se javila za reč da reklamiram povredu Poslovnika koju ste vi napravili, morala sam da čekam 30 minuta da bi tu reč dobila – vi sada govorite o tome kako to treba u praksi da izgleda. Htela sam da vam kažem da ste prekršili Poslovnik time što ste meni, kao zameniku predsednika poslaničke grupe, izrekli opomenu u prisustvu predsednika poslaničke grupe. Kada je on tu, onda moja funkcija ne postoji, ne egzistira. Sada, kada je on izašao, ja preuzimam njegovu dužnost. Sada možete, eventualno, ako smatrate da je to u redu, da postoji neka kolektivna odgovornost, da postoji udruženi zločinački poduhvat u Hagu, pa ste vi to preuzeli i ovde i u pravosuđu, pa evo i u Parlamentu. Mogu da odgovaram za celu ovu stranu Parlamenta, ali dok je on sedeo tu, s kojim pravom vi mene opominjete i uopšte skrećete pažnju javnosti na moju malenkost. To sam htela da vam kažem, a vi mi niste dozvolili ni u prvom javljanju, a niste mi dali ni reč. Zato vas molim sada, dok sam još za govornicom, da se o kršenju Poslovnika od strane predsedavajućeg izjasnite, gospodo narodni poslanici, u danu za glasanje, ali dobro razmislite, mada smatram da bi Administrativni odbor morao i te kako da se pozabavi tokom ove sednice i pod tačkom razno, ako da bog već danas, možda ćemo o tome pričati. Hvala. [[Aplauz.]]
U danu za glasanje će se poslanici izjasniti da li je bilo povrede Poslovnika. Gospođica Jovanović.
Javljam se u skladu sa članom 100. gospođo predsedniče. Reklamiram povredu člana 105. Vrlo sam precizna. Sada sam pre izlaska za govornicu rekla i sekretaru, gospodinu Odaloviću, da vodim evidenciju, s obzirom na to da je ovakav Poslovnik koji nas zaista uvodi u diktaturu posle 19 godina višestranačja, da imam preciznu evidenciju, kao potpredsednik Narodne skupštine, po kojim su se članovima Poslovnika javljali ne samo srpski radikali, već i drugi, kao gospodin Aligrudić, koji je izlazio u ime DSS pre nas. Reklamiram da ste vi povredili član 105. stav 1. On kaže da se o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine. Stav 2. kaže: "Zbog povrede reda na sednici, predsednik Narodne skupštine može da izrekne mere: opomenu, oduzimanje reči ili udaljenje sa sednice". Vi ste meni izrekli opomenu, bez ikakvog razloga, kao i gospodinu Todoroviću, predsedniku naše poslaničke grupe, i gospodinu Markoviću, bez ikakvih dokaza o tome – što se vama učinilo gde je njegova ruka, u tom trenutku je čovek vadio maramice iz desnog džepa, pošto ima kijavicu, ne da briše suze, kao što plaču neki ovde što sede pored mene, pa beže. Gospođo Đukić-Dejanović, ako niste spremni, kao što reče koleginice Pop-Lazić, da primenjujete ovakav nakaradni poslovnik, čitava država se smeje, građani Srbije kažu da ništa gore nisu mogli da dočekaju u Narodnoj skupštini, nama kojima su dali glas, nemojte onda na takav način da se igrate sa tim stvarima. Na sednici Administrativnog odbora, kada se budu utvrđivale novčane kazne, jer sam ih ja ovde bar naplaćala, preko 300 hiljadau sazivu DOS, iznošena, tučena od strane policije, na po 30 dana udaljavana, ali smo oborili taj režim. Tako ćemo i vas, jer nećete moći sa nama tako. Hvala. [[Aplauz.]]
Kako nema povrede člana 105, jer sam vodila računa o redu na sednici Narodne skupštine, izričem vam meru opomene, u skladu sa članom 100. Da li predstavnici predlagača, Snežana Malović, ministar pravde, dr Diana Dragutinović, ministar finansija i gospodin Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, žele reč? Gospođo Malović, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, na početku ove objedinjene rasprave o zakonima koje je predložila Vlada Republike Srbije, istakla bih njihov značaj u procesu pristupanja naše zemlje EU, harmonizaciji propisa sa propisima EU, a naročito njihov značaj za ukidanje viza građanima Srbije za države EU. U najkraćim crtama dala bih vam prikaz Predloga zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima. Oblast međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima, prema važećim propisima, uređena je odredbama Zakonika o krivičnom postupku iz 2001. godine, i to u delu koji se odnosi na posebne postupke, to jest postupak za pružanje međunarodne pravne pomoći i izvršenju međunarodnih ugovora u krivičnopravnim stvarima i postupak za izdavanje okrivljenih i osuđenih lica. Imajući u vidu da su u oblasti međunarodne pravne pomoći ratifikovane određene konvencije Saveta Evrope i Ujedinjenih nacija, među kojima bih pomenula Evropsku konvenciju o međusobnom pružanju pravne pomoći u krivičnim stvarima, Evropsku konvenciju o ekstradiciji i Evropsku konvenciju o prenosu postupaka u krivičnim stvarima, kao i Konvenciju UN protiv transnacionalnog organizovanog kriminala, ukazala se potreba za harmonizacijom domaćeg zakonodavstva sa ovim međunarodnim dokumentima. Pored toga, potrebno je uskladiti odredbe o međunarodnoj pravnoj pomoći sa novim Ustavom Republike Srbije, iz razloga što su gore navedene odredbe Zakonika o krivičnom postupku poslednji put menjane 2003. godine, u vreme postojanja državne zajednice Srbija i Crna Gora, a po tada važećim propisima, određene nadležnosti u postupku međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima bile su podeljene između organa državne zajednice i organa Republike Srbije. Polazeći od ovih razloga, Ministarstvo pravde, kao nadležni državni organ za pripremu propisa iz ove oblasti, zaključilo je da je celishodnije da se izradi poseban zakon o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, koji bi mnogo detaljnije uredio predmetnu oblast nego što je to do sada uređeno Zakonikom o krivičnom postupku. Predlog zakona se sastoji iz šest glava. Glava prva sadrži osnovne odredbe, a među njima bi istakla odredbu člana 1. Predloga zakona, koja sadrži isti princip kao i važeće odredbe Zakonika o krivičnom postupku, a to je da se ovaj zakon primenjuje samo u slučaju kada određena pitanja međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima nisu uređena međunarodnim ugovorima ili takvi ugovori ne postoje. Predlog zakona utvrđuje da međunarodna pravna pomoć obuhvata izručenje okrivljenog ili osuđenog, preuzimanje i ustupanje krivičnog gonjenja, izvršenje krivičnih presuda i druge oblike međunarodne pravne pomoći. Kao nadležni organi za pružanje međunarodne pravne pomoći prvenstveno su određeni sudovi i javna tužilaštva, a za pojedine radnje u ovom postupku nadležni su Ministarstvo pravde, Ministarstvo spoljnih poslova i Ministarstvo unutrašnjih poslova. Posebnu novinu predstavlja to što je Predlogom zakona precizno uređena sadržina zamolnice za pružanje međunarodne pravne pomoći, a takođe je propisano da se u hitnim slučajevima zamolnice mogu dostaviti putem Interpola, odnosno da nadležni pravosudni organi mogu neposredno da dostavljaju zamolnice nadležnim inostranim organima, naravno, uz postojanje uzajamnosti. Glavom drugom ovog zakona uređen je postupak za izručenje okrivljenog ili osuđenog lica. Prema Predlogu zakona izručenje okrivljenog ili osuđenog lica stranoj državi može se dozvoliti radi vođenja krivičnog postupka za krivično delo za koje se po zakonu obe države može izreći kazna zatvora od najmanje godinu dana, a što se tiče izvršenja krivične sankcije, u tom slučaju se može osuđeno lice izručiti ako je u inostranstvu izrečena kazna zatvora u trajanju od najmanje četiri meseca. Predlogom zakona predviđeno je da se ne može izručiti lice koje je državljanin Republike Srbije, a Predlog zakona predviđa i druge pretpostavke koje moraju biti ispunjene da bi se dozvolilo izručenje. Zakonom se uvodi mogućnost izručenja lica stranoj državi po pojednostavljenom postupku, uz njegovu izričitu saglasnost. Budući da licu čije se izručenje traži može biti određen pritvor, propisani su razlozi za njegovo određivanje, trajanje i ukidanje. Odlučujući po zamolnici, nadležni sud može doneti rešenje o tome da su ispunjene pretpostavke za izručenje ili rešenje kojim se izručenje odbija. Obe odluke podležu preispitivanju od strane neposredno višeg suda po žalbi, odnosno po službenoj dužnosti, a nakon pravosnažnosti se dostavljaju Ministarstvu pravde. Ako donese rešenje kojim dozvoljava izručenje određenog lica, ministar pravde može postaviti određene uslove za izručenje, a može i da ne dozvoli izručenje ako smatra da je reč o političkom ili vojnom krivičnom delu, ako bi se izručenjem povredili suverenitet, bezbednost, javni poredak i drugi interesi od suštinskog značaja za Republiku Srbiju ili ako u postupku suđenja u odsustvu licu čije izručenje traži nisu bile ostvarene garancije pravičnog suđenja. Odredbama ove glave zakona predviđena su i pravila prema kojima se od strane države zahteva izručenje lica protiv koga se u Republici Srbiji vodi krivični postupak ili mu je domaći sud izrekao krivičnu sankciju. Glava treća Predloga zakona sadrži odredbe o preuzimanju i ustupanju krivičnog gonjenja. Zamolnicu za preuzimanje, krivično gonjenje i krivične spise Ministarstvo pravde dostavlja nadležnom javnom tužiocu, koji može odlučiti da preuzme krivično gonjenje lica okrivljenog ili osuđenog za krivično delo koje spada u nadležnost suda države molilje. Pored opštih pretpostavki za pružanje međunarodne pravne pomoći, potrebno je da to lice ima prebivalište ili boravište u Republici Srbiji, odnosno da ovde izdržava kaznu zatvora. Preuzeti postupak sprovodi se prema odredbama domaćeg prava. Odredbama ove glave zakona predviđena je mogućnost da se stranoj državi ustupi krivično gonjenje osumnjičenog ili okrivljenog za krivično delo koje spada u nadležnost domaćeg suda. Glava četiri Predloga zakona uređuje izvršenje domaće i strane krivične presude na teritoriji države čiji sud nije doneo presudu. Za razliku od dosadašnjeg zakonskog rešenje, mogućnost izvršenja strane krivične presude više nije izuzetak, što je u skladu sa principom pružanja međunarodne pravne pomoći u najširem obliku. Pored ispunjenja opštih pretpostavki potrebno je da osuđeni ima državljanstvo Republike Srbije, da ovde ima prebivalište, boravište ili da izdržava ranije izrečenu krivičnu sankciju. Pre donošenja odluke, sud će saslušati osuđenog o ispunjenosti pretpostavke za izvršenje strane krivične presude. Ako usvoji zamolnicu domaći sud će u izreku presude uneti stranu krivičnu presudu i izreći krivičnu sankciju koja ne može biti stroža sankciji izrečene stranom krivičnom presudom. Zakonom je predviđeno i kada se donosi rešenje o odbijanju zamolnice. Državljanin Republike Srbije koji je osuđen u stranoj državi može da nastavi izdržavanje krivične sankcije u Republici Srbiji, ako se sa tim saglasi i ako to poboljšava izglede za njegovu društvenu rehabilitaciju. Zakonom je predviđena mogućnost da se izvršenje krivične presude domaćeg suda zahteva od strane države. Osuđeno lice koje u Republici Srbiji izdržava krivičnu sankciju, koja se sastoji u lišenju slobode, može radi daljeg izdržavanja krivične sankcije biti premešteno u državu svog državljanstva, odnosno prebivališta ili boravišta. Glava peta Predloga zakona sadrži odredbe o ostalim oblicima pružanja međunarodne pravne pomoći, kao što su izvršenje određenih procesnih radnji, primenu određenih mera, razmenu obaveštenja, dostavljanje pismena ili predmeta koji su u vezi sa krivičnim postupkom u državi molilji, kao i privremenu predaju lica lišenog slobode radi ispitivanja pred nadležnim organom države molilje. Pružanje navedenih oblika međunarodne pravne pomoći odbiće se ako nisu ispunjene opšte pretpostavke i u slučaju da se pred domaćim sudom protiv istog lica vodi krivični postupak za krivično delo povodom kog se pomoć zahteva. Osnovnim odredbama ove glave ustanovljeno je načelo specijaliteta, kojim se štite prava lica koja pristanu da u svojstvu svedoka ili veštaka daju iskaz u krivičnom postupku koji se vodi u stranoj državi. To lice dok je na teritoriji države molilje ne može biti pritvoreno niti krivično gonjeno za krivično delo koje je ranije učinilo. Odredbama ove glave zakona predviđena je mogućnost formiranja zajedničkih istražnih timova, kao i dostavljanje podataka o krivičnim delima i učiniocima bez zamolnice. Glava šesta Predloga zakona sadrži prelazne i završne odredbe. Predviđeno je da glave XXXII i XXXIII. ZKP iz 2001. godine prestanu da važe stupanjem na snagu ovog zakona, ali će se prema tim odredbama sprovesti postupci pružanja međunarodne pravne pomoći započeti do stupanja na snagu ovog zakona. Na kraju, htela bih da vam se zahvalim na pažnji i izrazim nadu da će nakon rasprave u pojedinostima i u načelu predloženi zakoni biti usvojeni, čime će se stvoriti normativni okvir za stavljanje Republike Srbije na belu šengen listu, s jedne strane, a s druge strane stvoriće se normativni okvir za efikasnije suzbijanje svih oblika kriminala. Hvala.
Zahvaljujem gospođi Malović. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora ili Odbora za evropske integracije, gospoda Ratković ili gospodin Varga, žele reč? (Ne.) Da li narodni poslanici koji su na sednici odbora prilikom razmatranja Predloga zakona izdvojili mišljenje, žele reč? Gordana Pop-Lazić, Sreto Perić, Petar Jojić i Boris Aleksić? (Da.) Gospođa Pop-Lazić želi reč, izvolite, zatim Momir Marković, Radica Jocić i Slađan Miljević. Gospođo Pop-Lazić, izvinjavam se, nisam videla da ministar želi ...
Gospođo predsedavajuća, došla sam na ovo mesto nema smisla da mene vraćate u klupu da biste ministra pozvali, a verujem da se gospodin Marković sa tim slaže. Trebalo je da pitate ministra da li hoće reč. Niste ga na vreme pitali. Eto, ne držite se Poslovnika. Još jedan dokaz da ste prekršili Poslovnik, a ja se u vaše ime izvinjavam ministru. Poslanici SRS članovi Zakonodavnog odbora izdvojili su mišljenje o predlozima većeg broja zakona koji su danas na dnevnom redu. Kako ne bih prekršila Poslovnik, molim vas, recite mi da li mogu da govorim samo o prvom zakonu ili o svim ovim zakonima, imam pet minuta vremena? Protumačite mi Poslovnik.
Pošto je rasprava objedinjena, pet minuta o svim zakonima.
Najlepše vam hvala, demokratija na delu. Za pet minuta ćemo da govorimo o tri, četiri zakona, svejedno. Dakle, razlozi za donošenje ovog seta zakona, a ovde u dnevnom redu imamo nekih sedam konvencija i sporazuma koje treba da ratifikujemo, a koji datiraju još iz 2000, a neki iz 2001, 2003. godine, pa smo mi postavili pitanje i na Odboru predstavnicima ministarstva – šta smo do sada, ljudi, čekali, što do sada nismo to usvajali na Skupštini, šta se iza brda valja? Naravno, mi znamo šta se iza brda valja i o tome ćemo da govorimo kada budemo govorili u načelu o ovom zakonu. Po mom dubokom ubeđenju, ovde sada govorim u svoje ime, a verujem da će se još neko od poslanika i članova Odbora javiti, kao razlozi za donošenje ovih zakona, pre svega, navode se harmonizacija sa konvencijama, na koje se poziva gospođa Malović kada je davala ovde obrazloženje za ovaj zakon, sa Ustavom, da se ubrza i učini efikasnijom sva međunarodna pravna pomoć u krivičnim stvarima. Nisam ponela dnevni red. Pravo da vam kažem, mislila sam da mogu da govorim o svim ovim zakonima po pet minuta, ali pošto ne date nije ni bitno. Smatramo da je čitav ovaj set zakona apsolutno nepotreban. Zbog čega? Zbog toga što se principijelno zalažemo za kodifikaciju prava. Ne znam zašto nam treba tri stotine zakona koji će nositi naziv samo onako kako to EU od nas zahteva. Oni ne poznaju čitav naš pravni sistem, ne znaju da smo mi tu materiju već regulisali nekim zakonom, recimo, ovaj prvi zakon koji ste povukli sa dnevnog reda, čitavim setom zakona regulisana je borba protiv diskriminacije, tako isto i ova problematika. Zar nije bilo logičnije ZKP promeniti u jednom delu, dodati još neke članove, imamo Zakon o krivičnom postupku, nego donositi novi zakon da bismo pred EU izašli i rekli e, doneli smo zakon, zove se baš onako kako vi hoćete. Hoću da podsetim i vas i javnost, ovo nije nešto što sam vodila evidenciju, ovo je Kancelarija za evropske integracije, a čuli smo koliko je danas ovde poslanička većina odbila zakona koje je Vlada predložila. Kažu da je planirano po zahtevu EU da se donese 64 zakona, da je Vlada usvojila 49, i poslala ih Parlamentu, a vi ste ih danas vratili –Skupština, kažu, usvojila samo 17. Pa, ne možemo da usvojimo ono što ne stavite na dnevni red. Sada pred javnošću ispada da je Skupština kriva za to što se ne donose zakoni koji bi trebalo navodno da obezbede beli šengen. Gospodo, u ovoj i ovakvoj ekonomskoj krizi koja potresa čitav set i Evropu, pomalo i nas, više je izgovor nego što nas zaista potresa, trebalo bi da se bavimo na sednicama Narodne skupštine drugim stvarima a ne ovim za koje smatramo da su potpuno beznačajne i nepotrebne da bismo uredili stanje u državi koja je haotično, pre svega ekonomska i socijalna situacija u zemlji. To ne brine nikoga, to navodno brine one koji su na Kopaoniku, ali između jedne i druge skijašnice, odnosno jedne i druge korpe za skijanje. Hvala.
Vreme, gospođo Pop-Lazić. Reč ima gospodin ministar. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu je, između ostalog, i Predlog zakona o matičnim knjigama i iskoristiću ovih par minuta da pročitam jedno uvodno izlaganje, vezano za ovaj zakon. Dakle, ovu oblast trenutno uređuju dva zakona, jedan je iz 1973. godine, to je Zakon o osnovnim podacima za matične knjige i drugi zakon je iz 1990. godine, Zakon o matičnim knjigama. Sama činjenica da su ovi zakoni doneti pre 25, odnosno pre 15 godina, dovoljno govori o tome da oni ne samo što nisu usklađeni sa našim Ustavom nego imaju i niz suštinskih neusklađenosti koje se odnose na jednaku zaštitu prava, teritorijalne organizacije, zaštite podataka o ličnosti i prava deteta. Takođe, ovi zakoni ne prate izmenjene prilike u srodnim oblastima, te nisu u skladu sa Zakonom o državnoj upravi, Porodičnim zakonom, Zakonom o državljanstvu Republike Srbije kao i zakonima kojima se uređuje oblast lokalne samouprave i teritorijalne organizacije Republike Srbije, što nesumnjivo otežava posao obavljanja onima koji vode matične knjige. Ovi zakoni zbog promenjenih društvenih okolnosti u periodu od njihovog donošenja sadrže i niz pravnih praznina, odnosno ne uređuju mnoga pitanja jednako značajna sa aspekta organa koji izvršavaju poverene poslove, ali sa aspekta ostvarivanja prava građana. S tim u vezi posebno je potrebno istaći da ovi zakoni ne sadrže pravne pretpostavke koje omogućavaju da se način organizovanja posla matičnih knjiga postavi na novim osnovama prilagođenim potrebama savremene državne uprave, posebno u sferi informacionog društva. Imajući u vidu izneto, više je ozbiljnih razloga da se konačno posle više decenija jednim zakonom uredi oblast matičnih knjiga i tako obezbedi njihova jednoobraznost i autentičnost kao osnovnih službenih evidencija o ličnom stanju građana, u skladu sa važećim evropskim standardima i principima sadržanim u obavezujućim međunarodnim aktima. Predlog zakona o matičnim knjigama prošao je sveobuhvatnu javnu raspravu. Učestvovalo je više od 130 organa jedinica lokalne samouprave, kojima su povereni poslovi matičnih knjiga, relevantne domaće međunarodne institucije, kao i veliki broj udruženja građana i međunarodnih organizacija, čiji su ciljevi u vezi sa ostvarivanjem prava iz ove oblasti. Zakon čije donošenje predlažemo na celovit način uređuje sva pitanja značajna za nesmetano funkcionisanje oblasti i uvodi niz značajnih novina. S obzirom na tri grupe činjenica na osnovu kojih se određuje lično stanje fizičkog lica, zadržan je sadašnji koncept, opšte prihvaćen i u uporednom pravu, da osnovne službene evidencije o ličnom statusu građana čine matična knjiga rođenih, matična knjiga venčanih i matična knjiga umrlih. U uređenju nadležnosti za vođenje matične knjige i rešavanje upravnih stvari u prvostepenom postupku iz razloga efikasnog i racionalnog obavljanja poslova, ali i ostvarivanju prava građana za zadovoljavanja njihovih potreba, predloženo je poveravanje navedenih poslova jedinicama lokalne samouprave, čime je zadovoljen jedan od osnovnih principa reforme državne uprave, a to je princip decentralizacije izražen kroz model delegacije vlasti. Zakonom se po prvi put u dosadašnjem normativnom uređenju oblasti matičnih knjiga, poštujući princip depolitizacije i profesionalizacije uprave, propisuju uslovi za obavljanje poslova matičara, odnosno zamenika matičara. Tako se u skladu sa oblastima koje uređuju oblast državne uprave i opšti upravni postupak propisuje da poslove matičara, odnosno zamenika matičara mogu obavljati samo lica koja imaju završen fakultet, odnosno sada su to master studije. Kako su matičaru, odnosno zameniku matičara potrebna određena specifična znanja iz više različitih oblasti, po prvi put se uvodi poseban stručni ispit za matičara. Novina je i to da ovlašćenje za obavljanje poslova izdaje ministar nadležan za poslove uprave na predlog funkcionera koji rukovodi organom koji obavlja poverene poslove matičnih knjiga, kao i da Ministarstvo vodi evidenciju o izdatim ovlašćenjima. Novo uređenje vođenja drugog primerka matične knjige isključivo primenom elektronskih sredstava, za obradu i skladištenje podataka, u potpunosti u skladu sa pozitivnim propisima iz ove oblasti, ali i usvojenim evropskim principima razvoja informacionog društva izraženih kroz strategiju njenog razvoja u Republici Srbiji. Polazeći od modernizacije državne uprave kao jednog od tri utvrđena cilja razvoja elektronske uprave, ova funkcija će uz jasno i precizno dalje uređenje koncepta elektronska matična knjiga ustanoviti dobru praksu za razvoj ove i povezanih oblasti. S tim uvezi propisuje se i obaveza organa koji vode matične knjige da u roku od pet godina, od dana stupanja na snagu ovog zakona, obezbede vođenje drugog primerka matične knjige na savremenim sredstvima za obradu i skladištenje podataka. Uspostavljenjem informacionog sistema, prevođenjem matičnih knjiga u elektronski oblik stvoriće se preduslovi za primenu odredaba ovog zakona koje uređuju izdavanje izvoda iz matičnih knjiga, bez obzira kod kog organa se to zahteva, a ne samo po mestu vođenja matičnih knjiga. Naime, zakon predlaže da matičar sa bilo kog matičnog područja određene opštine ili grada može izdavati izvod iz matične knjige u elektronskom obliku za bilo koje drugo matično područje, te ili ostalih opština, odnosno gradova, čime se obezbeđuje brže i lakše ostvarivanje prava građana u ovoj oblasti. Zakon je u delu koji se odnosi na zaštitu podataka o ličnosti usklađen sa relevantnim uputstvima Evropskog parlamenta, koji je potvrđen Konvencijom o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka. Posebnu glavu zakona čine odredbe koje se odnose na vođenje matičnih knjiga u diplomatsko-konzularnim predstavništvima Republike Srbije. Ove odredbe predložene su saglasno relevantnim međunarodnim aktima, pre svih Bečkom konvencijom o konzularnim odnosima, a obezbediće uslove za nesmetano i pravovremeno ostvarivanje prava i interesa naših državljana u inostranstvu u oblasti matičnih knjiga. S obzirom na to da je u zakonu sadržan sadašnji koncept, kada su u pitanju vrste osnovnih evidencija o ličnom stanju građana, zadržan je isti koncept i kada su u pitanju vrste izvoda iz matičnih knjiga. Radi ispunjenja bezbednosnih uslova, odnosno jednoobraznosti i autentičnosti izvoda iz matičnih knjiga, u skladu sa standardima EU po prvi put se eksplicitno uređuje da obrasci izvoda iz matičnih knjiga tehnički izrađuje i štampa NBS. Isto tako, značajnu novinu čine odredbe kojima se propisuje da izvodi iz matičnih knjiga nemaju ograničeni rok važenja, a da je za upotrebu izdatog izvoda koji ne sadrži poslednje podatke upisane u matičnu knjigu krivično odgovorno lice koje ga stavi u pravni saobraćaj. Navedene novine uz poštovanje osnovnih načela na kojima se zasnivaju matične knjige, a to su oficijelnost, jednoobraznost, javnost i autentičnost, omogućiće da se, konačno, posle više decenija od donošenja važećih i po mnogo čemu prevaziđenih propisa, jednim zakonom uredi celi niz slučajeva koji se odnosi na oblast matičnih knjiga. Smatramo da će donošenje ovog zakona, posle višedecenijskog stagniranja, omogućiti značajan napredak funkcionisanja u oblasti matičnih knjiga i predstavljati podsticaj daljeg razvoja povezanih segmenata državne uprave. Pored toga, mišljenja smo da će rešenja sadržana zakonom, čije donošenje predlažemo, unaprediti transparentnost rada uprave i brže ostvarivanje prava i interesa građana, bez nepotrebnih troškova, glomaznih procedura, uz istovremeno obezbeđenje opšteg interesa, s obzirom na to da su matične knjige preduslov svih drugih službenih evidencija. Konkretno, naši građani od ovoga imaju višestruke koristi,kao i naša država. Ne samo da se zakon usklađuje sa svim ovim propisima, koji su u međuvremenu doneti, već ono što lično smatramo najvažnijim, to je da će ovaj zakon, ukoliko bude usvojen, omogućiti uspostavljanje matičnog nacionalnog registra koji je osnov za izradu registra građana i svih drugih nacionalnih registara u jednoj državi. Mi, kao država, nažalost, nemamo nacionalne registre. Znate da, kao država, nemamo čak ni birački spisak. Ukoliko ovaj zakon bude usvojen, u zavisnosti od novca kojim budemo raspolagali, u narednih nekoliko godina Srbija će dobiti matični registar, dakle, registar u kome će biti podaci o svim državljanima, svi podaci koji su sad sadržani u matičnim knjigama. Nema potrebe da posebno obrazlažem koje su to prednosti kasnije i u kojoj meri će to moći da se koristi u svim drugim postupcima, počev od najbanalnijih stvari za koje sad idemo u opštine, vadimo izvode iz matičnih knjiga, pa i do drugih složenih stvari, jer će taj registar biti osnov za izradu registra građana. Registar građana može kao svoj podskup da ima birački spisak koji onda ne mora posebno da se vodi itd. Mislim da je ovo jedan od značajnijih zakona, iako ne mnogo politički atraktivan, koji Narodna skupština ima priliku da razmatra. Ono što je bitno, i za mene, kao građanina, to je da sada, nakon usvajanja ovog zakona, kada uzmem izvod iz matične knjige, niko više me neće morati da vraća sa šaltera i da traži da taj izvod ne bude stariji od šest meseci. Drugo što smatram veoma važnim, ljudi kojima se vode izvodi u unutrašnjosti, neće morati da idu u neko svoje mesto gde je matično područje, nego će te iste izvode moći da vade u mestu gde trenutno žive. Sve ovo je nešto što je, verovatno, svima nama bilo nelogično, svih ovih godina, što mora tako. Sada imamo priliku da u naredne dve-tri godine napokon to ustrojimo, onako, kako nam zdrav razum i logika nalažu. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa Malović, ministar, želi reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, osnovni cilj donošenja novog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma sastoji se u unapređenju postojećeg sistema otkrivanja i sprečavanja pranja novca i finansiranja terorizma, usaglašavanju zakona sa svim međunarodnim standardima u ovoj oblasti. Pošto se postojeći zakonski okvir menja u znatnoj meri, predloženo je donošenje potpuno novog zakona, umesto izmena i dopuna postojećeg. Predlog zakona u potpunosti je usklađen sa Direktivom 2005/60 Evropskog parlamenta i Saveta o sprečavanju korišćenja finansijskog sistema u svrhe pranja novca i finansiranje terorizma iz 2005. godine, tzv. Treća direktiva EU, zatim, Pravilnikom broj 1189/2005 Evropskog parlamenta i Saveta o kontroli prenosa prenosivih sredstava plaćanja preko granica EU, dokumentom 40 preporuka protiv pranja novca i 9 specijalnih preporuka protiv finansiranja terorizma, koje su usvojene od strane međunarodnog tela koje je obrazovano od strane grupa osam najrazvijenijih država sveta i koje se smatraju vodećim autoritetom u oblasti borbe protiv pranja novca i finansiranje terorizma, kao i sledećim međunarodnim konvencijama: 1. Konvencija UN o protivzakonitom prometu opojnih droga i psihotropnih supstanci, 2. Konvencija Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i konfiskaciji prihoda stečenih kriminalom, 3. Konvencija UN protiv transnacionalnog organizovanog kriminala sa dopunskim protokolima, 4. Krivičnopravna konvencija Saveta Evrope o korupciji i 5. Konvencija UN protiv korupcije. Članstvo Uprave za sprečavanje pranja novca u Egmont grupi, međunarodnoj organizaciji finansijsko-obaveštajnih službi, u okviru koga uprava razmenjuje podatke sa 108 država sveta, zavisi od što skorijeg usaglašavanja našeg zakonodavstva sa navedenim međunarodnim standardima, naročito u oblasti sprečavanja finansiranja terorizma. Donošenje ovog zakona sprečiće prekid celokupne, veoma intenzivne i razgranate međunarodne saradnje i razmene informacija. Komitet Saveta Evrope –Manival vršiće procenu mere i radnji koje Republika Srbija preduzima u borbi protiv pranja novca i finansiranja terorizma u maju 2009. godine. Taj postupak i ocena koju naš sistem bude dobio su od izuzetne važnosti za državu, te je neophodno da do početka tog postupka Republika Srbija usvoji ovaj zakon, te da otpočne i njegova primena, kako bi se procenili njegovi pozitivni efekti. Koristi koji se očekuju od donošenja i primene ovog zakona su sledeće: obveznici, banke, druge finansijske institucije i druga lica iz člana 4. Predloga zakona će vršiti svoje obaveze u zavisnosti od stepena rizika od pranja novca i finansiranja terorizma kojim konkretan klijent, konkretna transakcija i proizvod po sebi nose. Resursi će se usmeriti na visokorizične kategorije, što će rezultirati, kako većim brojem slučajeva otkrivenih kod obveznika, tako i smanjenim obimom imovine stečene krivičnim delima, koja ulazi u finansijske tokove. Veoma visoko rizik od pranja novca i finansiranje terorizma oslanja se na gotov novac u prometu. To je tzv. keš ekonomija. Taj rizik će se smanjiti na najmanju moguću meru zabranom prijema novca za plaćanje roba i usluga u iznosu od 15 hiljada evra ili više. Pored toga, prodavci predmeta veće vrednosti, automobila, plemenitih metala i dragog kamenja, plovila, prestaju da budu obveznici, jer ne smeju da primaju uplate u gotovom novcu. Primena ovog zakona uticaće, takođe, na jačanje zdrave konkurencije, s obzirom na niz negativnih efekata koje pranje novca, ali i finansiranje terorizma, ima na privredne tokove. Podrivanje stabilnosti i transparentnosti i efikasnosti finansijskog sistema zemlje, ekonomski poremećaj i nestabilnost, ugrožavanje programa reformi, smanjenje investicija, opadanje reputacije zemlje i ugrožavanje nacionalne bezbednosti su posledice ovih fenomena, te se njihovim smanjivanjem utiče na ukupno jačanje privredne aktivnosti. Koristi se očekuju i u primeni novog zakona, kod obveznika, jer su pojedine obaveze iz Zakona koji je na snazi ublažene u skladu sa međunarodnim standardima i iskustvima, koje su u primeni zakona imali obveznici i Uprava za sprečavanje pranja novca. Npr. prag za identifikaciju stvarnog vlasnika pravnog lica, tj. identifikaciju fizičkog lica koji poseduje najmanje 10% akcija ili udela u pravnom licu, podignut je Predlogom zakona na 25%, a ponovna identifikacija pravnog lica jednom godišnje je ukinuta. Razlozi za ovakvo regulisanje su veoma visoki troškovi primene tih odredbi kod obveznika, dok su koristi zanemarljive. Predlogom zakona uspostavlja se okvir za prevenciju i otkrivanje krivičnog dela finansiranja terorizma, što predstavlja nesumnjivu korist za bezbednost države u sveobuhvatnoj borbi protiv terorizma. Predlogom zakona uspostavlja se i sistem sveobuhvatne kontrole prenosa gotovine preko državne granice i to propisivanje obaveze da se sva gotovina, u iznosu od 10 hiljada evra ili više, prijavi carinskom organu, kao i propisivanjem sankcija za kršenje ove obaveze. Rizici koji nose prenos gotovog novca ovom odredbom će biti umanjeni, a takođe se očekuje i veći broj slučajeva pranja novca otkrivenih na državnoj granici. Zahvaljujem vam se na pažnji i izražavam nadu da će, nakon rasprave u načelu i u pojedinostima, ovaj Predlog zakona biti usvojen. Hvala.
Zahvaljujem gospođi ministar. Da li još neko od onih koji su izdvojili mišljenje želi reč? Gospodin Petar Jojić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo, SRS smatra da je donošenje ovog zakona koji se odnosi na saradnju i na pružanje međunarodne krivičnopravne pomoći bila apsolutno bespotrebna, s obzirom na to da je u Zakoniku o krivičnom postupku ova oblast bila sasvim dovoljno uređena. Međutim, ako je trebalo uskladiti sa nekim međunarodnim pravnim aktima, ugovorima ili konvencijama, u tom slučaju je trebalo, za donošenje predstojećeg zakonika o krivičnom postupku, predvideti još jedno poglavlje da bi se ova materija mogla regulisati na odgovarajući način. Povodom izdvojenog mišljenja, želeo bih da istaknem jednu činjenicu koja bi trebalo da nam bude poznata, da se podsetimo, u pravnoj državi nije uobičajeno da se zakoni donose, ili da se menjaju povodom jednog ili nekoliko slučajeva, ili nekoliko problema sa kojima se država eventualno suoči u datom, određenom trenutku. Odredbe zakona moraju imati mnogo opštiji karakter nego pojedinačan. Ne možemo mi da donosimo jedan zakon samo zbog toga što treba nekome suditi u ovoj državi, ako je počinio krivično delo u inostranstvu ili ako treba nekoga isporučiti, akoje on stranac, ili ako treba prema njemu primenjivati određene krivično - procesne radnje. Međunarodno pravo predstavlja sintezu politike i prava, a ja skrećem pažnju stručnoj javnosti i vama, gospodo narodni poslanici,koja u međunarodnom krivičnom pravu treba da omogući prevagu prava nad politikom, kao i njegovo što veće utemeljenje na opšteprihvaćenim osnovama i osnovnim načelima krivičnog prava. Istorija pokazuje da tamo gde politika dominira nad pravom dolazi do konflikta politike i prava, što uslovljava određene društvene devijacije. Primećujem da je u konkretnom slučaju u poslednjih nekoliko godina politika ostvarila prevagu nad pravom i da politika uglavnom diktira kako će se krojiti pravo, zakoni i kako će se praviti određena norma u određenoj oblasti. Pogrešno se smatra da je pozitivizam omogućio prodor politike u pravo, iako je sigurno da pozitivizam može biti zloupotrebljen u političke svrhe, čini se, ipak, da teorije prirodnog prava u većoj meri dozvoljavaju prodor politike u pravo, čak i onda kada teže da ono postavi granice politici, jer prirodno pravo još u većoj meri omogućava zloupotrebu prava u političke svrhe. Međunarodno krivično pravo koje ima veze sa ovim predlogom zakona, kao složeni međunarodni subjekt obezbeđuje dalji razvoj samo ako trajno omogući garantovanje prevlasti pravnih normi nad politikom. Svaki suprotan razvoj davaće međunarodnom pravu karakter nametnutog prava, jer će činiti volju vladajuće svetske sile i neće biti opšteprihvaćeno pravo. Prema tome, želeo sam da skrenem pažnju da pri donošenju ovakvih zakona, a svedoci smo da se predlažu i donose brojni zakoni, da ti zakoni nemaju veliku vrednost, ti zakoni nemaju primenu, videćete kasnije kada budem govorio o zakonu u načelu, da se on sukobljava sa Ustavom i da će biti u sukobu sa primenom u pojedinim odredbama. (Predsednik: Vreme.) Što se tiče, gospođo ministre, završiću, bele šengen vize ...
Boris Aleksić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, izdvojio sam mišljenje, pre svega, vezano za zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Mislim da je ovaj zakon ponuđen državi Srbiji, a da ljudi uopšte nisu shvatili kojoj državi ga nude. Mi kao država imamo 18 i više godina iskustva u borbi protiv terorizma, borbi protiv terorističkih organizacija, onih koji finansiraju terorizam itd. U zakonu nijednom rečju niste spomenuli terorističke organizacije i teroriste koji deluju na KiM i u drugim delovima Republike Srbije. One su ozloglašene, poznate su. Navešću vam podatak da je Vlada Republike Srbije 2003. godine u "Beloj knjizi" navela izričito određene terorističke organizacije kao terorističke sa KiM, vezano za šiptarski terorizam. Međutim, još više čudi vaše pozivanje na direktive EU i opet ona stara priča – sve što se nudi iz EU jeste dobro, direktiva EU vezana za finansiranje terorizma i vaš podatak da su najznačajnije države koje prednjače u borbi protiv terorizma dale smernice koje poštuje ovaj zakon. Pomenuli ste države članice EU. Moram da vas razočaram, gospođo Malović, zato što je EU jedna od najvećih finansijera terorizma. Kao što znate, optuživali su se i jedni i drugi, SAD i EU, a vi vrlo dobro znate, to je stara informacija, da je BND finansirao tzv. oslobodilačku vojsku Kosova, Centralna obaveštajna agencija SAD-a nakon toga, ali da ne bih pričao iz glave, navešću vam podatke iz EU. Jedan od poznatih profesora savremene istorije na čuvenom italijanskom Univerzitetu, profesor Danijel Genzer je, između ostalog, objavio knjige "Tajne NATO armije" sa obiljem dokumenata. Genzer objašnjava da su te oružane formacije stvorene u celoj zapadnoj Evropi, Francuskoj, Belgiji, Holandiji, Norveškoj, Danskoj, Švedskoj, Finskoj, Španiji, Portugaliji, Austriji, Švajcarskoj, Nemačkoj, Luksemburgu i Turskoj. Prema tvrdnjama ovog stručnjaka organizaciju i opremu tim armijama obezbedili su CIA i "MI6", to je engleska obaveštajna služba koja deluje u inostranstvu, i NATO, vezano za evroatlantske integracije. Osnovna metoda ovih paravojski su tzv. ''strategije zategnutosti'' i terorističke akcije tzv. ''lažne zastave'', to je bukvalni prevod na srpski jezik, "false flags" je na engleskom. Obratite pažnju, profesor Danijel Genzer napominje da ''strategija zategnutosti'' i njome obuhvaćena taktika ''lažnih zastava'' podrazumevaju izvođenje terorističkih akcija i pripisivanje istih nekom drugom, znači, optuživanje drugih država. Sigurno se sećate Markala, Vase Miskina itd. Genzer u svojoj knjizi otkriva da je NATO bio jezgro te terorističke mreže. On navodi da su Tajni komitet za planiranje, skraćenica CPC i Saveznički tajni komitet, skraćenica ACC na engleskom, bili temelji tajnih armija širom zapadne Evrope. Podsetimo se da je Đulio Andreoti, predsednik Saveta ministara, 1990. godine, priznao postojanje tzv. ''Gladija'' kao i njegove očigledne veze sa CIA-om, "MI6" i NATO – izvor i izveštaj o operaciji ''Gladio'', Andreoti 26. februar 1991. godine. Isto tako italijanski sudija, Feliče Kason,uspešno je dokazao da je izvršeni atentat u Italiji 1972. godine, koji je počinio Vičenco Vincigera, pripadnik "Ordinere Nuovo", vezan upravo za ove tajne armije koje je finansirao NATO pakt i države članice EU, buduće. Vincigera je priznao da je ubistvo izvršio uz pomoć italijanske tajne policije. Govoreći o gladi ovaj mafijaš je, takođe, potvrdio da je ta paravojska kontrolisana od strane NATO pakta i da su njene akcije još za vreme hladnog rata imale za posledicu ubistva civila, žena i dece. Na primer, 1975. godine u Bolonji stradalo je 85 ljudi od terorističkog napada. Kako profesor Genzer tvrdi ovakve i slične terorističke akcije tajnih NATO armija, imale su za cilj da krivicu za te zločine svale na Moskvu i druge neprijatelje zapada. Genzer navodi još jedan primer, u Nemačkoj 1990. godine predstavnici Socijalističke partije došli su do podataka o postojanju tajne NATO armije u njihovoj zemlji, što je bilo u suprotnosti sa međunarodnim pravom i Ustavom Nemačke. Kada su zapretili da će sve javno objaviti, uključujući i veze paravojnih formacija sa Demohrišćanskom partijom, zapuštena su im usta podacima o umešanosti njihovog Vilija Branta u celu operaciju. Tokom devedesetih godina u Evropskom parlamentu je pokrenuta inicijativa za raskrinkavanje uloge NATO, CIA i "Mi 6" u stvaranju terorističkih grupacija na tlu Evrope. Čak je upućeno pismo predsednicu SAD Džordžu Bušu. Međutim, SAD i većina evropskih zemalja su ostale neme, samo su u Italiji, Švajcarskoj i Belgiji sprovedene delimične istrage. Na kraju krajeva profesor Danijel Genzer ne isključuje mogućnost da su te terorističke grupacije i dan-danas aktivne. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Aleksiću. Gospodin Momir Marković ima reč, izvolite. Gospodin Marković je izdvojio svoje mišljenje na sednici Odbora za evropske integracije.
Dame i gospodo narodni poslanici, nedavno kada je predsedavajuća pročitala koje se tačke dnevnog reda spajaju i ko je predložio spajanje tačaka dnevnog reda javila mi se sumnja i moram da je podelim sa vama. Naime, znajući da je gospođa Nada Kolundžija završila Fakultet političkih nauka, a da je jedna od osnovnih nauka kojoj se posebna pažnja pridaje upravo na političkim naukama – logika, prosto mi ne ide u glavu da je gospođa Kolundžija predložila spajanje ovih apsolutno nelogičnih tačaka, pa pretpostavljam da je to neko u njeno ime, a njoj su samo dali da potpiše i u trenutku neopreznosti ona je stavila i struku malo pod sumnju. Naime, kakve veze ima zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranje terorizma sa zakonom o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, osim što i jedan i drugi zakon predlaže Ministarstvo pravde? Pogotovo kakve veze imaju ova dva zakona sa Predlogom zakona o matičnim knjigama, naravno, i predlog da se uzme u pretres po hitnom postupku? Mislim da su ovoga puta gospođu Kolundžiju malo prevarili pa je potpisala taj predlog, a verujem da će ubuduće da vodi računa o tome bar da ti zakoni budu srodni, slični, kada bude predlagala spajanje. Kada smo već došli do toga, dame i gospodo narodni poslanici, osnovni problem koji ova država misli da ima jeste usvajanje evropskih zakona, da bi se ovi iz Evropske unije setili pa da nas 2012. godine, kako reče Đelić, 2020. godine, kako reče gospodin Andrić ili 2045. godine, kako ja pretpostavljam, primili u Evropsku uniju. Da se ne biste ovoliko mučili, predlažem vam da iskoristite iskustvo Bugarske. Bugari su nekih 167 ili 168 zakona na engleskom jeziku doneli pred parlament i rekli – dame i gospodo poslanici, izvolite, glasajte. Četiri petine, odnosno pet šestina poslanika bugarskog parlamenta ne zna engleski jezik, ali su izglasali zakone i tako ušli u Evropu. Naravno, pre toga morate da zahtevate da se jedan uslov ispuni kada te zakone usvojite, bez obzira što su na engleskom i bez obzira što nisu kompatibilni sa našim pravosuđem, sa našim podnebljem, sa našim mentalitetom, sa krivičnim delima koja su specifikum za, recimo, teritoriju Srbije i da se dogovorite da vas odmah posle toga prime u Evropsku uniju. Međutim, čini mi se da će to biti eventualno malo kasnije. Sačekaćete, gospodin Andrić je na jednom odboru rekao da će on imati 50 godina kada mi budemo ušli u Evropsku uniju, a ja mislim da će sin gospodina Andrića ili ćerka imati 50 godina kada mi budemo ušli u Evropsku uniju. Jedan od osnovnih problema o kome ćete trenutno morati da vodite računa jeste borba protiv kriminala, korupcije, organizovanog kriminala, čije je sedište, čiji su koreni, čije je izvorište u vladajućoj koaliciji i u mnogim delovima u Vladi Srbije. Kada se bude usvojio onaj zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalnim delima, polovina ministara će ostati puka sirotinja. Onoliko novine pišu o tome – šta se sve, na koji način i kako su dolazili...Onaj za dve godine nebavljenja politikom – 11 miliona evra u džep i onda sada može da vam priča "ajdemo, idemo, Evropa ne može da čeka"! Pošto mi je još malo vremena ostalo, da se posvetim samo ovom zakonu koji se odnosi na matične knjige. Naime, čl. 10, 11. i 89. su vrlo problematični. Kaže: "Matičar, odnosno zamenik matičara (u daljem tekstu matičar) može biti lice koje ima visoko obrazovanje stečeno na studijama drugog stepena (diplomske, akademske – master..."). To znači, dame i gospodo, da će matičari od sad morati da imaju fakultet, odnosno završene master studije. Šta ćemo sa matičarima koji su u planinskim selima, koja imaju mesečno jednu svadbu?
Gospodine Markoviću, moraćete da završite, vreme je isteklo. Reč ima gospodin Slađan Mijaljević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, poštovano predsedništvo, izdvojio sam mišljenje po dva zakona vezano za prvu tačku, međutim, na moje veliko zadovoljstvo, prvi zakon o diskriminaciji je povučen, tako da ću se danas bazirati samo na zakonu o terorizmu i pranju novca. Po dve osnove sam izdvojio mišljenje. Mislim da će i ovaj zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma biti mrtvo slovo na papiru, s jedne strane, a sa druge strane, mislim da je i ovaj zakon, kao i set zakona koji su doneti u proteklih nekoliko meseci samo jedan od zakona koji treba da posluže ljudima na vlasti da što lakše kontrolišu sve moguće tokove novca u zemlji Srbiji. Pored novca, tu mislim i na određena mišljenja, stavove, politička kretanja, itd. U ovom slučaju biće kontrolisana sva pravna i fizička lica. Sve će biti moguće kontrolisati i ući, neće postojati poslovna tajna pod izgovorom o praćenju pranja novca. A zašto će to biti apsurd ili zašto je apsurd kod ovog zakona? Upravo zbog toga što je, kako je rekla i ministarka, nama došla ponuda ili preporuka iz Evropske unije da napravimo jedan ovakav zakon. Ta Evropska unija, navodno, ima slične zakone ili zemlje članice Evropske unije imaju zakone u svojim državama, nama predlažu ovaj zakon, iako mi imamo zaista veliko iskustvo u borbi protiv terorizma u proteklih 20, 30 godina. To je pod jedan. Pod dva, upravo ta Evropska unija i međunarodna zajednica danas drže pod svojom kontrolom i određenim političkim uređenjem Kosovo i Metohiju, odnosno deo teritorije Srbije. Sada se postavlja pitanje kako će država Srbija da sprovodi ovaj zakon na svojoj teritoriji na Kosovu i Metohiji? Kako će država Srbija da sprovodi ovaj zakon u nekim mestima u centralnoj Srbiji, recimo, Veliki Trnovac? Međunarodna zajednica, Evropska unija, NATO pakt, Amerika se nalaze upravo na onim tačkama zemaljske kugle, u onim državama koje su najveći proizvođači, najveći distributeri narkotika u svetu, to je prvo. Drugo, ogromna količina tog novca upravo završava u finansiranju terorističkih organizacija. Kako Evropska unija da nam pomogne, da pomogne državi Srbiji da sprovodi ovaj zakon, kada je upravo ta Evropska unija uspela da svojom političkom silom dovede određene osobe, ljude, lica, koji su poznati organima gonjenja, koji su pod raznim poternicama, do nivoa važnih političkih faktora? Kako će ta Evropska unija da dozvoli, da objasni ili da sprovede u delo kroz saradnju uklanjanje narko-bosova sa Kosova? Pored finansiranja kroz pranje novca od narkotika, upravo ti ljudi koji su danas vodeće političke ličnosti na Kosovu pominjani su kroz razne istrage Haškog tribunala ili Europolovih timova, da su učestvovali u organizovanju i trgovini ljudima i ljudskim organima. Mi ovih dana vidimo da tužilaštvo oko toga diže veliku prašinu, kao tek su odskoro došli do tih saznanja. Međutim, mi smo imali ta saznanja još u oktobru 1999. godine. Kažem, apsurd je ogroman, veliki. Država Srbija donosi ovaj zakon na preporuku nekoga, taj neko upravo kroz razne svoje međunarodne snage koje se nalaze na našoj teritoriji štiti narko-dilere, narko-bosove, štiti proizvodnju narkotika. Taj novac se koristi u finansiranju terorističkih grupa, onih terorističkih grupa koje su upravo te zapadne zemlje svojevremeno proglašavale terorističkim grupama. Njihove vođe dovode na mesto gde mogu da vladaju nekakvom kvazidržavom, te vidimo jednu vrlo ozbiljnu spregu između međunarodnih organizacija i određenih narko-bosova koji su sada određene političke ličnosti na Kosovu i Metohiji. (Predsednik: Vreme.) S toga smatram da je ovo samo jedan od apsurda u kome se naša zemlja nalazi i smatram da će ovaj zakon biti mrtvo slovo na papiru.
Od predstavnika poslaničkih grupa najpre se javio gospodin Ivan Andrić, zatim gospodin Palalić, pa gospodin Balint Pastor.
Poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, teško je početi posle svega što se desilo od juče do danas i teško je ceniti nameru Vlade da stavi ove zakone na dnevni red, kao i način na koji rasprava o ovom dnevnom redu teče. Dakle, posle niza sugestija, konačno je zakazana sednica Skupštine na kojoj treba da se raspravlja o zakonima potrebnim za stavljanje Srbije na tzv. belu šengen listu, iako mi ne vidimo nijedan razlog zašto ta sednica nije zakazana bar od 1. januara do danas. Taj proces evropskih integracija i uopšte proces stavljanja Srbije na tu čuvenu belu šengen listu, već duže vreme pretvorio se, u stvari, samo u to izbegavanje odgovornosti i prenošenja krivice među različitim organima ove države ili među različitim institucijama. Pre svega, u ovoj raspravi smo videli mogućnost da raspravljamo o celokupnom tom procesu evropskih integracija i mislimo da je ova rasprava način da se ovde govori o tome ili je bilo zamišljeno, da se tako izrazim, da ova sednica bude sednica o beloj šengen listi i ona je trebalo na dnevnom redu da ima dva, manje ili više, tehnička zakona i jedan čisto politički zakon. Ta dva tehnička zakona su i ostala na dnevnom redu i ona se nalaze u raspravi, a ovaj politički je i dalje bez valjanog, normalnog objašnjenja skinut sa dnevnog reda. Prvo da kažemo nekoliko reči o ta dva, po našem mišljenju, više tehnička nego politička zakona. Zakon o sprečavanju pranja novca i borbi protiv terorizma nalazi se u proceduri u Skupštini Srbije, ako se ne varam od septembra prošle godine. Tada je jedan talas donošenja zakona potrebnih za ukidanje viza ili za liberalizaciju viznog režima Srbije, donesen. Podsetiću vas, to je većina zakona koje je Skupština Srbije imala obavezu da donese. Tada je, neposredno pre sednice, skinut sa dnevnog reda zakon o sprečavanju pranja novca i borbi protiv terorizma. Nekoliko puta na Odboru za evropske integracije smo pokušali da saznamo zašto je to urađeno. Na kraju, negde u decembru, o tome postoje beleške, ministar ili potpredsednik Vlade zadužen za evropske integracije Božidar Đelić, obavestio je Odbor za evropske integracije da taj zakon nije gotov, da je on samo pro forme poslat u Skupštinu, da bi Skupština bila odgovorna za njegovo donošenje, a da se spremaju nekakve izmene tog zakona koje će ga učiniti prihvatljivijim za Vladu Srbije. Do današnjeg dana nikakve izmene tog zakona nisu podnete. Nisam siguran da li je rad na tim izmenama preduzet kroz amandmane vladajuće većine, nisam video da su amandmani podneti, ali ostao je jedan gorak ukus i to dokazuje ono što sam rekao na početku. Dakle, proces evropskih integracija u našoj zemlji se sveo, manje ili više na izbegavanje odgovornosti. Sednice Odbora za evropske integracije su u poslednjih nekoliko meseci pretvorene u svađu između poslanika, sa jedne strane, bez obzira kojoj poslaničkoj grupi pripadaju, i predstavnika Vlade, oko toga ko je odgovoran zašto se zakoni ne usvajaju. Kroz jednu dosta intenzivnu kampanju predstavljena je borba jedne opozicione poslaničke grupe, za nešto što oni misle da su njihova prava, kao razlog za prestanak ili potpuno stagniranje procesa evropskih integracija u društvu. Mi smo otpočetka rekli da je to za nas neprihvatljivo. Odgovornost za funkcionisanje države, pa i u tom procesu, ima vladajuća većina. Onda je izmišljeno da je ta promena Poslovnika, u stvari, način ili alat da se ubrza nešto što je, po nama, normalno i što mora biti brže, ali je odbijen predlog LDP po kojem se usvajanje tzv. evropskih zakona stavlja na posebnu traku, tzv. brzu traku i po kojom će njihovo usvajanje biti moguće, da kažem, po mnogo bržoj proceduri. Tada je to odbijeno, i razlozi koje smo mogli uzeti u obzir, da to nije pravno razrađeno do kraja i, sa druge strane je rečeno da je to suštinska promena Poslovnika koja u ovom trenutku nije moguća, odnosno da se na njoj radi. Spremni smo da sačekamo i da vidimo kada će se taj proces završiti. Sada bih se vratio na ono što je, svakako, tema. Dakle, za stavljanje Srbije na belu šengen listu ili za liberalizaciju viznog režima, na kojoj se nalaze, osim Srbije, Makedonije, Albanije i Bosne, koja je pod posebnim režimom, sve zemlje u Evropi, napravljena je tzv. mapa puta. Jedan marketinški potez, koji je tadašnji potpredsednik Vlade Božidar Đelić, nesuđeni kandidat za premijera, dogovorio u noć pred izbore, ako se ne varam, drugog kruga predsedničkih izbora u kojem su se borili Boris Tadić i predsednički kandidat tada SRS Tomislav Nikolić. To je najavljeno na velika zvona i usaglašen je jedan papir po kome je jasno šta Srbija mora da uradi da bi dospela na tu čuvenu belu šengen listu. Podsetiću vas da je to bilo pre tačno godinu dana. Ono što nas i danas zanima, koji su razlozi zbog kojih nešto što je jasno i deklarativno navedeno nije do današnjeg dana usvojeno i urađeno? Mi smo spremni, pošto smo deo Narodne skupštine, da prihvatimo odgovornost za rad u Skupštini, ali tu se pravi zamena teza. Ako pogledamo ove zakone koji su poslati, videćemo da su neki od tih zakona poslati prošlog ili pretprošlog četvrtka od strane Vlade. Sa druge strane, takvi identični predlozi postoje. Zakon o borbi protiv diskriminacije postoji, mi smo ga podneli u oktobru 2007. godine, Poslanička grupa LDP. Da bismo izbegli politizaciju ili politikantstvo, mi smo preuzeli model zakona koji je radio Centar za unapređenje pravnih studija, znači, neformalna ekspertska nevladina organizacija. Tada nije bilo reči, do dana današnjeg, da taj zakon dođe na dnevni red Skupštine Srbije. U isto vreme Vlada oformljava svoj stručni tim, koji čine upravo predstavnici Centra za unapređenje pravnih studija, i oni predlažu manje ili više isti model zakona kakav smo mi predložili 2007. godine, identičan. Ko je odgovoran za te dve godine? Gospodin Momir Marković iz SRS citira našu poslednju, da ne kažem svađu, ali raspravu sa Božidarem Đelićem. Vlada Srbije je usvojila nekakav izveštaj o procesu evropskih integracija države Srbije. U tom izveštaju opšta ocena procesa evropskih integracija je da je urađeno 30% od onoga što je planirano u prvih godinu dana. Na osnovu jasne računice, ako bi se radilo 100%, Srbija bi prilagodila svoj pravni sistem pravnom sistemu EU i mi bismo imali taj isti pravni sistem 2012. godine. Ako je urađena trećina, jasno je da ćemo mi ovim tempom prilagoditi naš sistem pravnom sistemu EU najranije 2020. godine. Na to gospodin Marković cilja kada kaže da sam rekao, tačno je da sam rekao, da ću tada imati preko 50 godina. Znači, to je odgovornost, iako ona izgleda načelno i teoretski, ona je vrlo direktna. Većina narodnih poslanika ima decu. Koliko će ta deca tada imati godina? To je pod uslovom da se radi istim tempom. Podsetiću vas da se od 1. januara 2009. godine do 1. marta 2009. godine Skupština Srbije nalazi u tzv. vanrednom zasedanju. To znači u realnom životu da sednicu Skupštine sa određenim temama mogu da zakažu samo poslanici vladajuće većine ili Vlada Srbije. Za ta dva meseca, šta je Skupština Srbije uradila? Promenila je Poslovnik u februaru i to je sve. Nema govora o evropskim integracijama. Danas možemo reći da je procenat ispunjenja naših tzv. obaveza u procesu evropskih integracija manji od 30%. To je rezultat nečijeg rada. Mi postavljamo pitanje stalno – čijeg? Da se vratim na ono što je suština današnje sednice. Dakle, za stavljanje ili u celom procesu evropskih integracija postoje dve grupe zakona. Jedan predstavlja jednu grupu zakona i predstavlja usaglašavanje pravnog sistema Srbije tako da on bude jednak pravnom sistemu u civilizovanim zemljama EU. Te uredbe manje ili više postoje kroz ostale naše zakone, a ovde se radi o jednom tehničkom, pravnom poslu koji znači usaglašavanje. Dakle, ako hoćemo, a hoćemo da budemo deo EU, moramo imati sistem – društveni, politički, pravni, svakakav mogući, isti kao što to u EU postoji. S druge strane, Srbija je zemlja koja mora da izvrši političke promene u procesu evropskih integracija. Zakon o borbi protiv diskriminacije je suštinska politička promena u toj borbi i u tom procesu. Radi se o vrlo jednostavnom demokratskom načelu, a to je načelo da su svi ljudi jednaki, i to je suština tog zakona. Svi su ljudi jednaki, bez obzira na lična svojstva koja imaju. Ovaj zakon upravo to i reguliše ili pojednostavljuje. Ne može biti diskriminacije zbog toga što je neko niži od 170 santimetara, zbog toga što je neko muško, a neko žensko, zbog toga što je neko osoba sa invaliditetom, ne može biti ni po svom seksualnom opredeljenju, po rodnom opredeljenju, ne može biti diskriminacije. Nijedna od tih grupa ne može biti po zakonima države Srbije, bez obzira na proces evropskih integracija, u lošijem položaju od neke druge. To je civilizacijsko dostignuće. Taj deo, takođe, sadrži zaštitu manjinskih zajednica i nacionalnih, i verskih i svakakvih. To je drugo civilizacijsko dostignuće. Dakle, nije demokratija vladavina većine, nije. To je zajedničko za sva društva. Uvek će vladati većina. Da li je ona diktatorska ili demokratska to zavisi od drugih stvari. To zavisi od uvažavanja odnosa ili od odnosa ili uvažavanja manjinskog mišljenja. To je suština demokratije. To je druga stvar koju zakon o borbi protiv diskriminacije reguliše. Zašto je u ovoj zemlji teško da se zakon o borbi protiv diskriminacije donese punih osam godina od tzv. demokratskih promena? To je pitanje za svakog od nas i za one koji su otišli da se skijaju na Kopaonik, pošto su prvo na određeni način gubili vreme u zgradi Vlade, sada su isti ti otišli da gube vreme na Kopaoniku. Na to pitanje nema odgovora. Taj zakon je povučen sinoć iz srca svoje demokratske procedure. To može da prođe kao da se ništa nije desilo, ali suštinski je urađen napad na pravnu državu. Iz jedne demokratske procedure, iz institucija, iz alata demokratije. Bez znanja od tih institucija, a da ne kažem protivno volji tih institucija, jeste nešto što je bilo odluka, povučeno je iz te procedure. To sam namerno malo banalno nazvao silom. Neka sila koja nema legitimitet, ona možda ima legitimitet u pojedinačnom mišljenju, ali ga ona suštinski nema. Ako je tačno da su verske zajednice tražile da se taj zakon skloni, to nije trebalo da se dopusti. Reći ću vam i zašto. Mišljenje verskih zajednica je jako važno, ne samo u procesu donošenja tog zakona, nego zato što je taj zakon morao da bude i opšteprihvaćen. U tom segmentu je njihovo mišljenje važno. Javna rasprava je trajala osam godina. Ministarstvo vera, kao reprezent na jedan način je učestvovalo u stvaranju tog zakona, imalo sugestije, a sugestije su prihvaćene. S druge strane, mnoštvo javnih rasprava su bile mesto na kojima se moglo otvoreno raspravljati o zahtevima verskih zajednica. To se ništa nije desilo. Pravni poredak je poremećen. Poremećen! Ti instituti su radili. Ovo je jedan od retkih slučajeva pored, možda, zakona gospodina Markovića, da su svi ti demokratski instituti iskorišćeni, dakle, nezavisna grupa eksperata je zakon napisala i bio je na javnoj raspravi jednom, drugi put, peti put, raznim grupama se obraćalo. Prošlo je Vladu, sve Vladine odbore, došlo u proceduru Skupštine Srbije, prošlo sve nadležne odbore Skupštine Srbije i u toku noći je neko taj zakon sklonio iz procedure. Nadam se da ste svesni opasnosti koju takav način rada ustanovljava. Sama ideja demokratije je građenje institucija i zato smo mi branili SRS u borbi za njihove mandate do jednog trenutka. Mora se uspostaviti pravilo. Ne sme se arbitrirati. Tu je greška vladajuće većine bila u delu mandata SRS. Ako to pravilo postoji onda je to pravilo i po njemu se ponašamo. Niko nije iznad pravila. Nažalost, taj proces se kod nas sveo na to da vladajuća većina želi da ima udobnu poziciju u kojoj pravila nema, nego ona arbitrira od slučaja do slučaja i time stiče tu iluziju o vođenju države. To je iluzija. Pogledajte rezultate nakon godinu dana. Taj politički zakon je važan i Srbija ga ne može preskočiti. LDP će podržati oba zakona, ali ćemo insistirati, na svaki mogućim politički način, da dođe do rasprave o zakonu o borbi protiv diskriminacije. To je nešto što će Srbiju politički svrstati u red civilizovanih zemalja ili će pokazati da mi još nismo tamo. Taj zakon postoji, odredbe tog zakona i suština tog zakona postoji u Ustavu Srbije, postoji i u mnogim zakonima, a o tome su kolege već govorile. Potrebno je napraviti krovni zakon i jasno uputiti političku poruku da je to nešto iza čega stoji cela Skupština Srbije, odnosno sve stranke. Ukoliko je neko protiv, obaveza vladajuće većine je da priča sa njima i da ih ubedi u neophodnost tog zakona. Što se tiče brzine, moram još nešto da kažem, često predstavnici vlasti okrivljuju Skupštinu. Dozvolite da im uputimo odavde i baš na ovoj raspravi još jedno pitanje – šta je to Skupština? Da li su predstavnici Vlade nezadovoljni radom predsednice Parlamenta, predsednika odbora; zakonodavnog, za evropske integracije, za industriju? Šta je to Skupština? Ta kampanja vodi u rušenje i ono malo institucija koje mi u državi imamo. Ako govorimo o evropskim integracijama, mi ne smemo zanemariti to da je osnova ili suština tekovine, dostignuća EU postojanje institucija. To znači da nema paušalnih ocena, odgovornost je individualna. Postavljam pitanje, a tu su predstavnici Vlade, ako kažete, Skupština kasni, ne da – ko ne da? Recite ime, funkciju i dopustite nama da to rešimo na najbolji mogući način. Opšta ocena koju ova rasprava treba da donese i sa kojom sam ja potpuno saglasan, jeste da proces evropskih integracija u Srbiji teče sporo, nepotpuno i vrlo selektivno. Mislim da rezultat toga neće biti nimalo sjajan. Jedna je stvar kako će se vladajuća većina izboriti marketinški sa tim problemom, a druga stvar, možda dosta opasnija, bar što se tiče LDP, pošto takvi postupci potpuno kompromituju odnos građana prema EU, ta lažna slika o tome da ovakva vrsta rada znači proces evropskih integracija, i to jeste nešto čemu se svi moramo suprotstaviti, direktan rezultat toga je pad poverenja građana u EU od skoro 10% za samo godinu dana. To je direktan rezultat toga. Kako se to radi? Kada izađe izveštaj Evropske komisije u Skupštinu Srbije prvo stigne falsifikovani, sažeto, i od potpredsednika Vlade za evropske integracije. Kada se mi izborimo za to da dobijemo originalni tekst onda dobijemo nekoliko stvari. Dakle, Skupština je okrivljena za sporost donošenja zakona, a isto tako je skrenuta pažnja na nešto što i današnja rasprava pokazuje. Skrenuta je pažnja da se ne mogu zakoni donositi samo po hitnom postupku i kroz vanredni rad, jer se time onemogućava rasprava. Polako ulazimo, ako već sada i nismo, sigurno ćemo biti u narednih mesec ili dva, u drugi problem, iz sporosti Skupštine koja donosi zakone, pa ih donosi, dakle, dolazimo na problem sprovođenja tih zakona zato što nikome nisu jasni. Skupština Srbije po dva meseca ne radi, a zatim se spoji rasprava u jedan ili dva dana na kojima se nađe po 17 ili 18 tačaka, tako da su primeri Ministarstva za lokalnu samoupravu, ministra Milana Markovića ili zakona o borbi protiv diskriminacije, izuzeci. Druge zakone poslanici vide tek kada dođu u proceduru. Obično imamo sednicu dan-dva nakon toga. Direktna reakcija na to je odbijanje da se ti zakoni prihvate, nikome nisu jasni. Zaboravio sam da pomenem Ministarstvo pravde koje daje jedan doprinos tim razgovorom sa poslaničkim grupama, koliko god to besmisleno izgledalo, to je važno, u prilici smo da postavimo pitanja, da znamo šta je u zakonu, ali nijedno drugo ministarstvo ne daje toliki doprinos. Pomenuću još i odnos Vlade prema tome. Malopre smo dobili obaveštenje da su za ove zakone određeni predlagači Milan Marković, Diana Dragutinović i gospođa Snežana Malović, ministarka pravde. Gde je gospođa Diana Dragutinović? Da li je suština njenog rada to da ubedi ove ljude ovde ...
Gospodine Andriću, moraćete da završite. Zahvaljujem. Reč ima gospodin Palalić, ovlašćeni predlagač DSS - Vojislav Koštunica.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko Malović, dame i gospodo narodni poslanici, želim pre otpočinjanja rasprave o ovim zakonima još jednom da podsetim na činjenicu da nakon ukazivanja na povredu Poslovnika od strane predsednika naše poslaničke grupe o razlozima spajanja ove tri tačke nismo dobili odgovor koji bi bio usaglašen sa poslovničkim razlozima koji su navedeni u članu 142. Zaista je teško naći mogućnost da se objasni spajanje tačaka koje se odnose na matične knjige i finansiranje terorizma. Bilo koji građanin koji sada gleda prenos Narodne skupštine neka pokuša da nađe vezu između matičnih knjiga, međunarodne pravne pomoći i finansiranje terorizma. To može samo da stvori još lošiju atmosferu o Narodnoj skupštini i da se uđe u niz presedana u narednom periodu, da taj član Poslovnika 142. bude potpuno obesmišljen. Spajaće se sada sve i svašta jer nismo bili u mogućnosti da dobijemo odgovor o međusobnoj povezanosti ovih zakona i na osnovu toga da otvorimo diskusiju. Ovom prilikom, uz sve ove kritike, želim da ukažem većini u Narodnoj skupštini da u narednom periodu nikako više ne pribegava ovome jer imamo jedinstveni slučaj da objedinjenoj raspravi prisustvuju tri ministra iz potpuno različite oblasti. Naravno, nije tu ni ministarka Dragutinović koja bi trebalo da pokrije zakon o sprečavanju pranja novca i o finansiranju terorizma. Ono što želim na početku da istaknem kada su u pitanju sva tri ova zakona, ako se pažljivije analiziraju njihove odredbe, jeste nešto što već provejava i u prethodnim zakonima koje smo ovde usvajali i što će se manje-više u narednom periodu potvrditi, to je neprimenjivost. U dobrom delu, sem možda zakona o matičnim knjigama, o kome ću u jednom aspektu govoriti kada je u pitanju izdavanje drugog primerka matičnih knjiga, ova dva zakona će, pogotovo zakon o sprečavanju pranja novca i o finansiranju terorizma, biti apsolutno neprimenjivi, kao što će se pokazati, i pored ozbiljne i dugotrajne diskusije u Narodnoj skupštini, da su zakoni, koje je branila ovde ministarka Malović, koji bi trebalo da reformišu pravosudni sistem Srbije apsolutno neprimenljivi. Videćete, evo, svi smo ovde narodni poslanici, da će se do 31. decembra 2009. godine doneti i zakon gde se pomera rok za primenu ovih zakona, zato što ti zakoni onako kako su definisani, kako je usvojena mreža sudova, način na koji će biti izabrani nosioci pravosudnih funkcija, jestenešto što ne može da se sprovede u narednih devet meseci. Sasvim sigurno postoji veza između ova dva zakona, pružaju međunarodnu pravnu pomoć u krivičnopravnim stvarima, i zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranje terorizma jeste borba protiv kriminala. Zakon o matičnim knjigama nema apsolutno nikakve dodirne tačke s tim. Borba protiv kriminala je nešto što je proklamovano u ovom društvu i u Narodnoj skupštini, manje-više u svim vladama koje su izlagale svoje programe. To je postalo jedna opšta civilizacijska tekovina u svim državama i nema sumnje da postoji potreba uzajamne pomoći i saradnje u borbi protiv kriminala, a pogotovo u borbi protiv pranja novca i terorizma kao jedne moderne pošasti, koja se pokazala u više slučajeva, u novije vreme, u najdrastičnijem obliku na delu teritorije Republike Srbije, na KiM, gde sada ljudi koji su teroristi vrše vlast uz podršku međunarodne zajednice, dakle, potrebna je uzajamna borba protiv jedne pošasti kojoj treba stati na put. Borba protiv kriminala jeste nešto što treba da bude osnovno načelo svake odgovorne vlade. U svom ekspozeu predsednik Vlade u definisanju onih šest prioriteta mislim da je na peto mesto stavio borbu protiv kriminala i korupcije. Vrlo važnu ulogu u borbi protiv kriminala i korupcije treba da ima pravosudni sistem, nosioci pravosudnih funkcija i videćemo da li će u ovom trenutku vrlo sumnjiv način njihovog izbora i zaštite njihove nezavisnosti biti dovoljan jemac i podsticaj da se vodi borba protiv kriminala i korupcije. Što se tiče zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnopravnim stvarima, mislim da se ovde s pravom postavlja pitanje iz kojih razloga se donosi ovaj zakon, s obzirom na to da smo kao država usvojili Konvenciju o međusobnom pružanju pravne pomoći u krivičnim stvarima, koja manje-više u dobrom delu definiše ova pitanja. U obrazloženju ovog zakona želi se navesti da se u njemu preciznije regulišu neki delovi ove međunarodne pravne pomoći. Mislimo da su i u ovoj konvenciji, pogotovo u krivičnim propisima u Republici Srbiji, ove oblasti manje-više dobro pokrivene. Ne bih želeo da ponavljam da su ovde definisani svi aspekti ove međunarodne pravne pomoći o izručenju okrivljenih, o izvršenju i o preuzimanju krivičnog gonjenja, no ima nekoliko stvari na koje želim da ukažem i na koje je Poslanička grupa DSS podnela amandmane. U članu 8. u stavu 2. postavlja se pitanje uzajamnosti, tj. postojanje reciprociteta. Ovde je navedeno, neko će reći da je to pravni standard, a znamo da to postoji i u onom zakonu koji reguliše pitanja rešavanja sukoba nadležnosti, ako nema podataka uzajamnosti, pretpostavlja se da uzajamnost postoji. Želeli smo kroz naš amandman da skrenemo pažnju na jedno pravilo koje postaje sve više odlika i ove vlasti, u novim segmentima, a to je da Srbija počinje da primenjuje jednostrano neke odluke i, prosto, to postaje pravilo. Imali smo priliku da vidimo kako je Srbija pristupila primeni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, a da uopšte nije postojala uzajamnost. Nikakve uzajamnosti nema! EU je rekla mi to nećemo da primenjujemo, nećemo da primenjujemo Prelazni trgovinski sporazum, postavili smo vam niz političkih uslova, a mi smo onda poleteli, potrčali da primenimo Prelazni sporazum SSP. E sada, baš želimo da naglasimo da želimo da konačno stavimo tačku na to da li negde postoji reciprocitet i da pokušamo da ovu vlast urazumimo da poštuje dostojanstvo ove države, da kažemo ne, ako nema podataka uzajamnosti u primeni, u pretpostavkama za pružanje međunarodne pravne pomoći. Ako nema podataka onda ta uzajamnost i ne postoji dok se ne utvrdi da li je postojala ta vrsta dobre volje od strane druge države prema nama. Moramo malo da poštujemo svoje nacionalno dostojanstvo, moramo da poštujemo dostojanstvo države. Što se tiče člana 22. smatramo kada je u pitanju pritvor da je nedopustivo da traje godinu dana. Pritvor od godinu dana u ovakvim slučajevima je apsolutno velik, smatramo da ga treba prilagoditi našim pravnim propisima i našim amandmanom smo ukazali na to da treba da bude šest meseci. Član 91. reguliše mogućnost da strani organ učestvuje i faktički preduzima procesne radnje u našoj državi – to je vrlo osetljiva stvar i pitanje je da li je ova odredba u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. Zašto se prihvatilo da se dozvoli da u preduzimanju određenih procesnih radnji strani državni organi učestvuju?! Mi smo tražili da se ovaj deo briše. Želim da vas podsetim na jednu stvar. Kada je Srbiji bio isporučen ultimatum od strane Austrougarske u slučaju atentata u Sarajevu, onih 14 tačaka, jedina tačka koju Srbija nije htela da prihvati odnosila se na to da nadležni državni organi Austrougarske sprovode postupke na teritoriji Republike Srbije. A sada ćemo mi u članu 91. da dozvolimo nekim državnim organima da sprovode ove postupke. Mi ćemo o tome više diskutovati kada budu amandmani, ali u svakom slučaju bilo bi dobro da predstavnici Vlade o ovome razmisle. Zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma je, po nama, apsolutno neprimenjiv zakon. Moralo se voditi računa o tome kakvi se instituti ovde nude. Nesporno, ovo je važan zakon, potreban zakon, Srbija treba na sve moguće načine da se bori protiv pranja novca i finansiranja terorizma, ali rešenja koja se ovde nude, pojedine odredbe, zadiru ne samo u ustavnost, u Ustav Republike Srbije, nego zadiru u pojedine ozbiljne profesije. Ovde govorim konkretno o advokatskoj profesiji i o tome ću više govoriti kada bude reči o ovom zakonu, jer ovaj zakon, ovde ću slobodno to da kažem, od advokata stvara sistemske doušnike. Advokatska profesija u Srbiji ima dugu tradiciju, ima ugled. Svi mi, a ovde u Narodnoj skupštini ima mnogo advokata, znamo koliko je važnopoverenje koje se uspostavi između advokata i klijenta, koliko je ta veza bitna za potrebu pružanja pravne pomoći, za ostvarivanje prava građana. Sada, ovim zakonom u Glavi III, od advokata se traži da prilikom uspostavljanja poslovnog odnosa i pružanja pravne pomoći klijentima, uzima od njih podatke i da te podatke prijavljuje Upravi za sprečavanje pranja novca. Ide se dotle da advokat mora da utvrđuje poreklo imovine stranaka u postupku i da to prijavi, a još opasnija je stvar da se advokatima, knjigovodstvenim radnicima, pogotovo advokatima, nalaže da procenjuju da li je neko sumnjiv kada je u pitanju finansiranje terorizma. To piše u Zakonu o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Čak se traži od advokata da napravi nekakve indikatore na osnovu kojih će neko, kad se pojavi na vratima, odmah biti sumnjiv. Možda da se kaže, evo, na osnovu učenja Čezare Lambroza, znamo kakav je to kriminogeni tip – čim ga vidim na vratima on je sumnjiv, doneo je određena sredstva, čim je doneo određenu količinu sredstava on je sumnjiv, odmah ću ga prijaviti, a ne smem da kažem da sam ga prijavio, jer je to službena tajna. Molim vas da se o ovome ozbiljno razmisli. DSS je uložila amandmane, traži da se ove odredbe brišu, jer to ozbiljno narušava ugled advokatske profesije, voleo bih da čujem u kojim je sve zemljama donet i gde je to sprovedeno? To su ozbiljne stvari o kojima treba da se razgovara i pitanje je da li su o ovom pitanju konsultovane Advokatska komora Srbije i ostale advokatske komore, Advokatska komora Vojvodine i sve ostale, znači, pravljenje liste indikatora i čak da se zaposli ovlašćeno lice u Advokatskoj komori, kao i kod ostalih obveznika, koje će se samo baviti praćenjem ovih transakcija. Postavlja se pitanje da li se ovde krši Ustav i da li se krši zakon koji reguliše poziciju advokatske profesije? Ovo su stvari kojima treba jako ozbiljno pristupiti, jer mogu da se stvore posledice koje mogu da imaju veoma loš uticaj na ukupne odnose i na primenu prava u našem društvu. Ovde se spominje i deo koji se odnosi na promet nekretnina. Niko više, kada pročita ovaj zakon, neće doći u advokatsku kancelariju da mu zaključi ugovor o prometu nekretnina. Mi ćemo time podstaći korupciju, jer će ti ljudi da se obraćaju nadripisarima, priučenim pravnicima, svima onima koji rade po raznim delovima sudske uprave, a to se događa, da prave ugovore o prometu nekretnina. Čim stranka sazna da će advokat da je ispita, da je istrese iz kože, sa svim podacima o poreklu, o imovini, o ličnim podacima, o porodici, jer to može da prijavi Upravi za sprečavanje pranja novca, ne verujem da će neko da dođe u advokatsku kancelariju. To je stvar o kojoj treba ozbiljno razgovarati. Ovde su stvari koje nisu do kraja razrađene. Kada su u pitanju menjački poslovi, kaže se da se, u slučaju da se obavlja transakcija u menjačnicama preko 5 hiljada evra, takođe, sve ovo sprovodi, da li su tu pretpostavljene moguće prevare koje se tad mogu desiti, recimo, da neko neće doći i promeniti 5 hiljada, nego će menjati nekoliko puta. Hiljadu je ovde nedorečenih stvari, iako je, kažem, ovaj zakon izuzetno važan i potrebno ga je doneti, ali ne sa ovim institutima i ne sa ovim rešenjima. Bojim se da će samo ući u niz zakona koji će biti, s jedne strane, primenjiv, a s druge strane, da će napraviti ogromne promene u društvu. Postavlja se pitanje – da li ovakvi zakoni treba da ispune uslov da se samo kaže mi smo ih usvojili, stavite nas na belu šengen listu. Treba da se analiziraju efekti njihove primene i ne samo to, nego, kakve političke i društvene posledice oni proizvode kada se primene u društvu. Čuli smo velike reči u uvodnom delu predstavnika Vlade, da su ovi zakoni zbog bele šengen liste, da ne može bez njih da se dođe na belu šengen listu. Nemojmo da se zavaravamo! Na belu šengen listu, čak i ako usvojimo ove zakone, nećemo biti stavljeni dok se ne realizuju politički uslovi, a svi mi znamo koji su ovde politički uslovi. Odnose se na našu politiku prema KiM i ono što su oni rekli, politiku prema Haškom tribunalu. Ali, mislim da je čak i politika obaveze koju nameću prema Haškom tribunalu u senci i uslov ovoga što se odnosi na činjenicu da treba da odustanemo od naše borbe za očuvanje teritorijalnog integriteta. Videćete, iako je Vlada u svom ekspozeu rekla da će do kraja 2008. godine Srbija biti na beloj šengen listi, neće biti ni u 2009. ni u 2010, doklegod misija Euleks ne bude potpuno realizovala svoje ciljeve iz plana Martija Ahtisarija i dok Srbija ne bude uspostavila dobrosusedske odnose sa KiM, to će biti uslovi za belu šengen listu. A kandidatura?! Kolega Andrić je rekao 2020. godine, tačno kako je Cobel rekao, ako i tada bude. Što se tiče Zakona o matičnim knjigama, taj zakon je u osnovi dobar zakon, u dobrom delu reguliše stvari koje su bile nedostajale u prethodnim propisima koji su regulisali oblast matičnih knjiga i usaglašava se sa pravnim propisima koji su doneti nakon prestanka postojanja savezne države i nakon donošenja Ustava. Ovde je, kao najveća novina, izneta činjenica da će se voditi drugi primerak matičnih knjiga i da će, faktički, jednom promocijom elektronske uprave doći do umrežavanja u celoj Srbiji svih podataka koji se odnose na lično stanje građana, kao i da će građanin u svakom matičnom području moći uzeti izvod iz matičnih knjiga, bez obzira da li je to matično područje gde je on upisan. To je dobro, ako se to bude realizovalo. Pokušavam ovde da ukažem na jednu stvar, kakvo je stanje kada su u pitanju kapaciteti lokalnih samouprava u Srbiji da se ovaj zakon primeni. Nismo čuli u diskusiji ozbiljnu strategiju, na koji način će se ovo realizovati i kolika su sredstva potrebna da se ovo realizuje. U svakom slučaju, ovaj zakon je pomak, ali deo koji se odnosi na jedno teško materijalno stanje, administrativno stanje u lokalnim samoupravama, u dobroj meri će usporiti realizaciju ovog propisa. Na kraju bih hteo, pošto sam počeo sa stanjem u pravosuđu i sa problemima u funkcionisanju pravosuđa, a ovde imamo zadovoljstvo da nam prisustvuju ministar pravde i ministar za lokalnu samoupravu, da ukažem ministarki Malović na jedan slučaj, prosto da obrati pažnju kako pojedini sudovi rešavaju neke probleme koji se tiču lokalne samouprave. Pogledajte primere donošenja odluka u Okružnom sudu u Užicu kada je u pitanju funkcionisanje lokalne samouprave, u slučajevima Kosjerića i Prijepolja. Potpuno različite odluke na jednu istu pravnu situaciju. Postavlja se pitanje poverenja građana u Prijepolju ili Kosjeriću kad saznaju da je jedan te isti sud doneo dve različite odluke, a odnosilo se na slučaj da li može da se izvrši verifikacija odbornika u situaciji kada ne postoji kvorum u Skupštini. Verovatno, da je tu sam ministar Marković, rekao bi – koliko je takvih slučajeva bilo. Potrebno je ipak ujednačiti pravnu praksu, da to ne bi dovelo do nestabilnosti pojedinih lokalnih samouprava, iako su sudovi u najvećem broju slučajeva uspevali da tu praksu realizuju, a imamo ovakve slučajeve. Sada imamo sličan slučaj i u Novoj Varoši, radi se o jednom odborniku, da li je potpisao ili nije potpisao blanko ostavku, ovih dana će se opet rešavati u Okružno sudu u Užicu. Zainteresujete se, molim vas da, ako je moguće, vašim autoritetom, ta sudska praksa bude jedinstvena. Nema ministra Markovića, u jednom trenutku je ovih dana govorio o racionalizaciji opštinske uprave, prosto da ga pitam zbog svih ovih događanja koja se dešavaju u Skupštini grada Leskovca, jedan odbornik je odlazio, drugi je dolazio – da li je tačno da je jedan odbornik, koji je navodno napustio skupštinsku većinu, ekspresno zaposlen u jednoj republičkoj inspekciji na području Jablaničkog okruga? Na kraju, želim da kažem da ovi zakoni nisu primenjivi, da će stvoriti ozbiljne probleme, pogotovo zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Što se tiče zakona o međunarodnopravnoj pomoći, on je manje-više definisan u Evropskoj konvenciji koju smo potpisali, ali zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma trebalo bi da se povuče iz skupštinske procedure, da se ozbiljno konsultuju, prvenstveno, advokatske komore u Srbiji, da li ovaj zakon može stvoriti ozbiljne probleme u funkcionisanju ove izuzetno ugledne i važne profesije u primeni prava i realizaciji osnovnih prava građana? Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem gospodine Palaliću. Predsednik Poslaničke grupe manjina, gospodin Balint Pastor ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospođo Malović, poštovani predstavnici ministarstava, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu imamo zakone koji su neophodni, čije je usvajanje neophodno radi stavljanja naše zemlje na belu šengen listu i taj podatak dovoljno govori o tome da ove zakone što pre treba usvojiti. Ali, ove zakone ne treba usvojiti samo iz razloga što predstavljaju uslov za uvođenje bezviznog režima za građane Republike Srbije, nego ove zakone treba usvojiti zbog toga što će modernizovati društvene odnose u onim oblastima koje regulišu. Pre svega ću govoriti o zakonu o matičnim knjigama. Za Poslaničku grupu manjina i za SVM Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma i Predlog zakona o međunarodnoj pravnom pomoći u krivičnim stvarima nisu sporni i apsolutno podržavamo ove predloge zakona. Veoma nam je žao, ali ja o tome neću duže govoriti, pošto sam to već na početku radnog dana izneo, što danas na dnevnom redu nemamo Predlog zakona o zabrani diskriminacije, zbog toga što Skupština ovih dana ne može da zaokruži proces usvajanja zakona koji su neophodni zbog stavljanja ili su u interesu stavljanja Srbije na belu šengensku listu. Povodom toga sam uputio poslaničko pitanje i premijeru Cvetkoviću i o tome ne bih želeo duže da govorim, ali moram da naglasim samo u jednoj rečenici da smatramo skandaloznim da se na zahtev jedne crkve ili bilo koje crkve, ili bilo kojih crkava određeni predlog zakona može povući iz skupštinske procedure samo nekoliko sati pre započinjanja nove sednice Skupštine, kada je upravo taj predlog zakona bio prvi na dnevnom redu Narodne skupštine. Sa druge strane, vrlo je loše što do 15. marta nećemo moći da ispunimo sve uslove za stavljanje Srbije na belu šengensku listu, što je bila namera kada je bila pripremana ova sednica koja je od danas u toku. Da se vratim na Predlog zakona o matičnim knjigama, smatramo da je ovaj predlog zakona moderan i da na moderan i dobar način uređuje ova pitanja. Kada znamo da sada važeći zakoni koji regulišu ovu oblast potiču iz 1973. i 1990. godine, onda nije potrebno reći da su ti sada važeći zakoni u potpunosti anahroni propisi i da je neophodno donošenje novog, modernog zakona. Za nas je od izuzetnog značaja činjenica da će biti uvedene tzv. "e" ili "i" matične knjige. Drugi primerak matične knjige će se voditi primenom elektronskih sredstava za obradu i skladištenje podataka i to je jedan veliki korak ka modernizaciji naše celokupne uprave. Vrlo je dobro i to što će to omogućiti pristupanje određenim međunarodnim ugovorima, a još je bitnije što izvodi iz matičnih knjiga neće imati ograničeni rok važenja od početka primene ovog zakona. Za građane je svakako od prvorazrednog značaja i činjenica što će matičar jednog matičnog područja jedne određene opštine moći izdavati izvode iz matične knjige koja se vodi za druga matična područja te opštine ili druge opštine, ili drugog grada u Republici Srbiji. To će svakako olakšati i ubrzati izdavanje izvoda iz matične knjige. Jedino nam nije jasno i dato objašnjenje zbog čega treba toliko vremena za uvođenje te tzv. "e" matične knjige. Iz prelaznih i završnih odredaba ovog Predloga zakona možemo da vidimo da će tek od 1. januara 2012. godine prema planovima biti moguće vođenje drugog primerka matične knjige u elektronskom obliku i smatramo da je taj rok malo dugačak, ali sigurno je Ministarstvo procenilo koliko će vremena biti potrebno za uvođenje jedne takve novine u naš pravni sistem. Savez vojvođanskih Mađara je podneo jedan amandman, za koji se nadamo da će biti usvojen. Odnosi se na upisivanje ličnog imena pripadnika nacionalnih manjina u matičnu knjigu. Smatramo da sadašnje stanje, prema sada važećem Zakonu, nije jednoobrazno i da sada važeći Zakon daje mogućnost za različita tumačenja sada važećeg Zakona. Ukoliko ne bi bio usvojen ovaj naš amandman, onda bi ta različita praksa mogla da ostane i posle usvajanja ovog modernog zakona. I baš zbog toga smo predložili jedan amandman, čijim usvajanjem bismo postigli da na nedvosmislen način bude urađeno ono što je bila nesumnjiva namera Ministarstva, da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo da se njihova lična imena upisuju prema svom jeziku i pravopisu, što ne isključuje paralelan upis ličnog imena i na srpskom jeziku i ćiriličnim pismom. Na ovo pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo i na osnovu člana 79. Ustava Republike Srbije i na osnovu člana 9. Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina. Problem je u tome što u sadašnjoj praksi postoje opštine gde se imena pripadnika nacionalnih manjina upisuju na srpskom jeziku prema pravopisu srpskog jezika, ćiriličnim pismom na prvom mestu i tek u zagradi se upisuju lična imena pripadnika nacionalnih manjina. To nije način koji odgovara pravima pripadnika nacionalnih manjina i iz Ustava i iz Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina i pošto smatramo da matične knjige treba da budu jednoobrazne, naravno, baš smo želeli ulaganjem ovog amandmana postići rezultat, da se na nedvosmislen način reši ovo pitanje i da nacionalne manjine imaju pravo u svim opštinama da traže upis svojih ličnih imena na prvom mestu na svom maternjem jeziku i onda u zagradi na drugom mestu na srpskom jeziku, ćiriličnim pismom. Usvajanjem ovog amandmana u potpunosti bi bila postignuta jednoobraznost, odnosno ostvarenje načela jednoobraznosti matičnih knjiga. Mi se nadamo da će ovaj naš amandman biti usvojen. Nadamo se da će i ovi zakoni za nekoliko dana biti usvojeni. Isto tako se nadamo da će vrlo skoro i Predlog zakona o udruženjima biti vraćen u skupštinsku proceduru i da će narodni poslanici napokon moći usvojiti nov zakon o udruženjima građana, kao i da će na moderan način konačno biti regulisana i oblast rada udruženja građana. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Pastor. Reč ima predstavnik poslaničke grupe SPS-JS, gospodin Milićević. Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, u najkraćem, s obzirom na to da je mnogo toga rečeno u protekla dva časa, najpre, kada je reč o Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, Poslanička grupa SPS-JS podržava cilj koji se želi postići usvajanjem predloženog zakonskog rešenja, a to je unapređenje postojećeg sistema otkrivanja i sprečavanja pranja novca i finansiranja terorizma, sa jedne strane, a sa druge strane, kao i usaglašavanje zakona sa međunarodnim standardima i konvencijama u ovoj oblasti. Osim onoga što je rečeno, želim da kažem nešto što mislim da nije rečeno u protekla dva časa, a smatramo da je važno. Naime, veoma je važno usvojiti ovaj zakonski predlog, između ostalog i radi zadržavanja članstva Srbije u međunarodnoj organizaciji finansijsko – obaveštajnih službi, tzv. Egmont grupi, što omogućava razmenu podataka sa, čini mi se, 108 država sveta. Zadržavanje punopravnog članstva u ovoj grupi je od izuzetnog značaja, jer pranje novca i finansiranje terorizma u najvećoj meri jesu međunarodna krivična dela i borbu na nacionalnom planu je zaista teško realizovati bez efikasne međunarodne saradnje. Čule su se neke informacije u javnosti tokom proteklog vremenskog perioda da će ukoliko Srbija tokom marta 2009. godine ne usvoji ovaj zakonski predlog članstvo u ovoj grupi biti suspendovano, čime bi se zapravo obustavila veoma intenzivna međunarodna saradnja i razmena informacija, što smatramo da nije pozitivno i da nije u interesu. Procenu mera i radnji koje Srbija preuzima u borbi protiv pranja novca i finansiranja terorizma vršiće Komitet Saveta Evrope, odnosno Manival. Manival je zapravo telo Saveta Evrope koje se bavi procenom usaglašenosti nacionalnih sistema za sprečavanje pranja novca i finansiranje terorizma države članica Saveta Evrope sa međunarodnim standardima. Još jednom želim da istaknem, to uvek treba istaći, da je usvajanje i donošenje ovog zakona jedan od preduslova za ukidanje viznog režima sa Evropskom unijom. Što se tiče Predloga zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, usvajanjem ovog zakonskog predloga najpre bi se uredio način i postupak pružanja međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima i na taj način bi se zakonski uredila ova oblast, a sa druge strane, unapredila bi se saradnja Srbije i drugih država u krivičnim sudovima i ubrzao postupak kada je reč o delima koja imaju transnacionalni karakter. Na samom kraju, želim da kažem da će Poslanička grupa SPS-JS, takođe, podržati Predlog zakona o matičnim knjigama, jer želimo da podržimo i onaj cilj koji se želi postići, a to je lakše i brže ostvarivanje prava građana. Kako se moglo čuti za ovom skupštinskom govornicom od predstavnika, donošenje i usvajanje ovog predloga zakona trebalo bi da omogući vođenje matičnih knjiga u skladu sa potrebama društva, evropskim standardima i principima usvojenim međunarodnim aktima. Dakle, predviđena je potpuna automatizacija matičnih knjiga, odnosno vođenje drugog primerka, i to isključivo sredstvima za elektronsku obradu i skladištenje podataka. Osnovna novina i jeste u tome da će građani moći da dobiju izvode bez obzira na mesto rođenja, odnosno na mesto vođenja matične knjige. Naime, matičar svakog matičnog područja moći će da izda izvod iz matične knjige za bilo koje matično područje. Da bi se ovo realizovalo, neophodno je uspostaviti centralni informacioni sistem na nivou Republike i ovim predlogom, čini mi se, predviđeno je da se organima koji obezbeđuju vođenje matičnih knjiga da rok od pet godina da obezbede elektronsku evidenciju podataka. Takođe, još jedna novina jeste izdavanje izvoda iz matičnih knjiga koje neće imati ograničen rok trajanja, o tome je bilo reči, ali naravno da je za upotrebu izvoda iz matičnih knjiga odgovorno lice koje ga stavi u pravni saobraćaj. Ubeđeni smo i zaista želimo da verujemo da će ova odredba olakšati nagomilanu proceduru pri izdavanju izvoda i smanjiti na jedan određeni način troškove građana. Naravno, podržavamo i nameru da se ovim zakonskim predlogom na određeni način, čini nam se po prvi put, urede uslovi za obavljanje poslova matičara, odnosno poslova zamenika matičara. Smatramo da je ovo dobar način da se realizuje princip depolitizacije i profesionalizacije uprave. Na samom kraju, još jednom želim da kažem, treba napomenuti i ne treba zaboraviti, to ističem u pozitivnom kontekstu, da je oblast matičnih knjiga u Srbiji, kao što je već, između ostalog, rečeno za ovom skupštinskom govornicom danas, uređena Zakonom o osnovnim podacima iz matične knjige iz 1973. godine, koji je donet na nekadašnjem saveznom nivou, kao i Zakonom o matičnim knjigama iz 1990. godine, kao republičkom propisu. Dakle, evidentno je, postoji još jedna suštinska neusaglašenost, odnosno neusaglašenost sa Ustavom Republike Srbije, što je razlog više da podržimo ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Milićeviću. Određujem pauzu do 15.00 časova. Gospodin Jojić, predstavnik SRS, biće prvi govornik posle pauze.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu. Trenutno smo u toku sednice kada pravo na reč imaju predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SRS.
Gospođo potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, SRS ima svoje mišljenje na ovaj zakon koji se odnosi na pružanje pravne pomoći u međunarodnoj saradnji iz ove oblasti. Načelno pitanje – sada se postupak pružanja međunarodne pomoći u krivičnim stvarima reguliše u okviru Zakonika o krivičnom postupku, a Predlogom zakona o međunarodnoj pomoći u krivičnim stvarima predviđa se izdvajanje te materije iz ZKP-a (Glave HHHII i HHHIII) i njeno regulisanje tim posebnim zakonom. Takvo rešenje je legitimno, ali se njime ništa posebno ne postiže. Radi se o običnoj "normativnoj kozmetici", koja nije u duhu naše tradicije. Nije u pitanju nikakvo novo zakonsko rešenje, jer je najveći broj odredbi preuzet iz Zakonika o krivičnom postupku. Dakle, radi se o prepisivanju nekih odredaba, a većina odredaba je iz Zakonika o krivičnom postupku. Pomoć koja bi se pružila po zahtevu Međunarodnog krivičnog suda, sud nastao Rimskim statutom, jer tu materiju treba regulisati posebnim zakonom. Dame i gospodo, u članu 7. stav 3. nije precizno definisano da li ministar nadležan za pravosuđe "odlučuje" ili samo "daje mišljenje", već i jedno i drugo stoji paralelno, pa je ta odredba u tom delu nejasna i neprimenjiva. Ponavljam, ne može u normi da stoji da ministar odlučuje ili samo daje mišljenje, već stoji i jedno i drugo u ovoj normi, pa je ta odredba u tom delu nejasna i apsolutno neprimenjiva. Što se tiče člana 8. stav 2. pogrešno je formulisana pretpostavka da: "Ako nema podataka o uzajamnosti, pretpostavlja se da uzajamnost postoji." To je nelogično. Nigde u svetu ovako nešto nije propisano, niti se može tretirati kao neka obavezujuća norma. U članu 8. stav 2. pogrešno je formulisana pretpostavka da ''ako nema podataka'', o čemu sam govorio, da postoji uzajamnost, to nije u interesu Republike Srbije, jer bi se tada međunarodna pravna pomoć pružala i onda kada to nije potrebno, a može biti skopčano i sa velikim troškovima. Tu bi pretpostavku ili trebalo potpuno izostaviti, s obzirom na to da je teško zamisliti slučaj da nema podataka o postojanju ili nepostojanju uzajamnosti. Kakva uzajamnost ako ne postoji uzajamnost i to da je striktno određena i napisana trebalo bi je formulisati potpuno suprotno, pa bi stoga član 8. stav 2. trebalo da glasi: "Ako nema podataka o uzajamnosti, pretpostavlja se da uzajamnost ne postoji.'' Kad nema dokaza da postoji uzajamnost, pretpostavlja se da nje uopšte nije ni bilo, sve dok se suprotno ne utvrdi u skladu sa stavom 1. ovog člana, ili dok država molilja podnese dokaze o postojanju uzajamnosti. Što se tiče člana 9, trebalo je izostaviti reči "ili upravnom postupku" u stavu 2. ovog člana, što je prethodno već objašnjeno. Čemu međunarodna pomoć u krivičnopravnim stvarima, a u vezi upravnih postupaka? Čemu krivičnopravna saradnja, ako se radi o upravnom postupku? Što se tiče člana 15. trebalo je u ovaj član ubaciti u stav 1. tačku 1) u zagradi i "rezultati DNK analiza". Rezultati DNK analize pouzdano utvrđuju identitet i poreklo pojedinca. Danas se takve analize smatraju daleko pouzdanijim načinima identifikacije, odranije uobičajenih identifikacionih tehnika, kao što su, primera radi, otisci prstiju, koji se ovde izričito navode. Član 16. tačka 7. stilska korekcija. Zašto je ovo stilska korekcija? Umesto reči "da država molilja da garancije", predlagač predlaže normu, treba da stoji "da država molilja garantuje", jer kad se kaže da država garantuje, to je jača norma nego što se ovim predlaže, čvrsta prilika kojoj se državi daje prvenstvo, kako bi se izbegle arbitrernosti i zloupotrebe kada su u pitanju tzv. konkurentski zahtevi, koji su sada mogući, jer se u ovom članu samo nabrajaju kriterijumi, ali se ne utvrđuje njihov redosled, već se to prepušta slobodnom nahođenju, što je suprotno načelu pravne sigurnosti i nema nikakvu posebnu svrhu, osim što omogućava povlađivanje nekim državama, odnosno obrnuto, podređivanje drugih država. Znači, ako neko sa strane nama uslovi da donesemo neku normu i neki zakon, mi to moramo doneti, sa čime se SRS apsolutno ne slaže i tome se suprotstavlja. Posebno je besmislena, kolege pravnici koji sede u ovom parlamentu i advokati, odluka o određivanju države kojoj se daje prvenstvo da obrazloži, jer je to "prazna norma", s obzirom na to da nema posebnog pravnog leka, niti konsekvence za pogrešnu, odnosno neracionalnu odluku o određivanju države čijem se zahtevu daje prvenstvo. Takođe, nije jasno ni šta se misli kada se prvo kaže da je više država molilja zahtev podnelo "istovremeno", a zatim se kao poseban kriterijum navodi "redosled podnošenja zahteva". Tu postoji ozbiljna kontradikcija. Što se tiče člana 17. tekst člana bi trebalo da glasi istoverno kao što sada glasi član 551. ZKP, tako da se u osnovi prednost daje zahtevu države čiji je državljanin to lice. Što se tiče člana 20. stav 2. treba dodati da se branilac po službenoj dužnosti postavlja po redosledu sa spiska koji predsedniku nadležnog suda dostavlja nadležna advokatska komora, ukoliko ne želimo ovom normom da omogućimo profiterima iz advokature da budu pogodovani, da budu povlašćeni i da na taj način učestvuju u nekim telima u kojima ne bi trebalo da budu, što znači da advokatura mora da poštuje kodeks, pre svega Statut i mora da poštuje redosled, a redosled daje advokatska komora. Što se tiče člana 22. stav 1. navedene razloge za pritvor treba urediti slično kao u Zakoniku o krivičnom postupku, da se skrivanje ili bekstvo u članu 22. stav 1. tačka 1) povezuje sa ometanjem postupka odlučivanja o zamolnici, isto kao što je nelogično da se razlog iz člana 22. stav 1. tačka 2) svodi samo na "ometanje prikupljanja dokaza". Ovo je jedno ništa, ovo je šuplja priča. Umesto da se upotrebi bolja formulacija iz Zakonika o krivičnom postupku, kojom se reguliše problematika dokazne opstrukcije, bilo u odnosu na materijalne dokaze, bilo u pogledu tzv. koluzivne opasnosti. Treba formulisati razloge za pritvor slično kao u članu 142. stav 2. tač. 1) i 2) Zakonika o krivičnom postupku. Danje, član 26. stav 2. tačka 1) rok od 18 dana je potpuno neuobičajen za naše zakonodavstvo, pa je potrebno uvesti neki normalniji rok, na primer 15 dana, mesec dana i slično. Ovo nisam u svojoj stručnoj praksi imao priliku da vidim, a evo tu je gospodin Palalić koji je advokat, tu je gospodin Ratković, takođe, advokat, tu su pravnici Boris Aleksić, Munić i da ne nabrajam ovde, a tu je i ministar pravde, advokat i stručni pravnik koji može u svakom slučaju da potvrdi moju činjenicu i moju tvrdnju da je neprimeren rok od 18 dana. To ni u jednom propisu nema. Rokovi se određuju na tri dana, osam dana, 15 dana i 30 dana. Ovde je ova odredba nakaradna i u njoj ne treba da stoji rok od 18 dana, jer je to zaista u našoj praksi koju treba uvažavati apsolutno neprihvatljivo i nije nikada bilo u primeni. Što se tiče člana 35. ovaj član treba brisati. Pazite na šta se on odnosi – privremeno izručenje, to nema nikakvog smisla, a može biti suprotno interesima Srbije, a posebno interesima oštećenih koji su državljani Republike Srbije. Teško je zamisliti mogućnost da tako nešto uopšte i može biti u interesu naše države u kojoj bi se paralelno vodio krivični postupak, a koji bi se onda morao nastaviti u odsustvu lica, koje je privremeno izručeno. Takva je mogućnost i potpuno suprotna pretpostavci iz člana 16. tačka 3) Predloga zakona, koji je u ovom delu neusaglašen sam sa sobom. Što se tiče člana 51. Predloga zakona, bolje je rešenje koje je sada već sadržano u članu 536. Zakonika o krivičnom postupku i njega treba zadržati, jer između ostalog, bolje štiti interes oštećenog koji je naš državljanin, te ne omogućava ustupanje krivičnog gonjenja za najteža krivična dela, kao što je to inače, moguće prema članu 51. Predloga ovog zakona. Inače, član 51. je konfuzan, jer kada se realno i može desiti kako kaže član 51. stav 1. tačka 2) " da lice u zamoljenoj državi izdržava kaznu zatvora ili drugu krivičnu sankciju koja se sastoji u lišenju slobode", a da se pri tom, pojavi i mogućnost ustupanja krivičnog gonjenja od strane Srbije. Šta ovo znači?! Ovo je izuzetno u kontradikciji i konfuzno i nije dobro za primenu, a radi se o šteti, ako bi se našli građani Srbije, a i strani državljani, jer naša Srbija mora da garantuje i stranim državljanima sva međunarodna prava koja su priznata određenim konvencijama, poveljama i drugim normama. Zatim, član 52. stav 1. tačka 3) šta je to "vanpretresno veće"?! Naš Zakonik o krivičnom postupku, koji je važeći, koji je još na snazi, on je naš osnovni izvor krivičnog procesnog prava, koristi termin "vanraspravno veće". Da li to neko ovde uvodi stranu terminologiju, ko zna gde i kada prepisanu, možda? U članu 52. stav 2. govori se o "osumnjičenom", a u celom tekstu Predloga zakona se ili spominje "lice" ili "okrivljeni", a i inače je termin "okrivljeni" opšteg značenja. Član 58. kaže treba omogućiti da i lica koja nisu državljani Srbije mogu po sopstvenom zahtevu da izdržavaju kaznu u Srbiji. To bi bilo posebno značajno za Srbe u hrvatskim zatvorima. Ovo je jako značajno i na ovom bi se moralo insistirati. U član 62. stav 2. treba uvesti mogućnost da se u izreku presude domaćeg suda ne mora uvek uneti, pazite molim vas, opasna stvar, vrlo nemoralna, vrlo štetna, "potpuna izreka strane krivične presude". Sada ću vam objasniti šta se može desiti u praksi, šta možemo da doživimo i šta mogu Srbi da dožive. Tako na primer, u presudama hrvatskih sudova u odnosu na Srbe iz Krajine često se pominju termini poput "velikosrpske agresije", "četničke agresije" i slično, a onda se to automatski podrazumeva od strane naših sudova, što je besmisleno i ponižavajuće. Za Srbe apsolutno ponižavajuće! Ova norma, ova odredba ne valja i ona je na štetu Srba! Treba u članu 62. stav 2, nakon reči "države molilje" uneti sledeću formulaciju: "potpunu izreku strane krivične presude, osim kada to iz važnih razloga nije celishodno ili bi bilo suprotno interesima pravičnog krivičnog postupka i morala." U tačku 1) člana 83. treba ubaciti i: "DNK analize", što je prethodno već objašnjeno, ali se ponavlja u odredbi člana 83. U tački 3)člana 83. treba brisati "formiranje zajedničkih istražnih timova", jer to nije usaglašeno sa Zakonikom o krivičnom postupku, radi se o nejasnoj formulaciji, a u praksi bi se, po pravilu, kosilo sa načelom državnog suvereniteta i Ustavom Republike Srbije. Takođe, treba brisati tačku 4) člana 83, jer zašto bi se lice lišeno slobode u Srbiji "privremeno predavalo radi ispitivanja pred nadležnim organima države molilje", kada bi se saslušanje moglo obaviti i u našoj državi. To vam je prva stepenica za izručenje. Kakve su garancije da bi to lice uopšte bilo vraćeno našoj državi ako ga budemo isporučili da ga neko tamo privremeno saslušava? Ovde se ništa ne kaže ni o državljanstvu tog lica, što bi značilo da se tako "privremeno" mogu predati i državljani Srbije, a što onda može biti i njihovo faktičko izručenje. Iz prethodno objašnjenog razloga treba brisati i član 92. koji, takođe, omogućava zloupotrebe. U vezi toga, treba brisati i član 93. član 94. i član 95, što je samo dalja razrada tog vida "privremene predaje". Član 96. treba brisati ovu predloženu normu. Kolege drage, nema nikakve zakonske osnove za "zajedničke istražne timove". Šta ćemo mi zajednički da istražujemo sa nekim stranim timovima? Tu su, takođe, moguće zloupotrebe. Srbija je svojevremeno 1914. godine odbila ultimatum Austrougarske i potom ušla u rat, jer nije želela da dozvoli da strani organi sprovode istragu na njenoj teritoriji, pa nema razloga ni da se sada nešto slično omogućava putem takozvanih ''zajedničkih istražnih timova''. Dakle, SRS je protiv ovakvih normi i ovakvog zajedničkog vođenja istrage ili zajedničkih timova. Ovim se ništa ne postiže. Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Predloga zakona o pranju novca i finansiranju terorizma, član 46, ''Radnje i mere koje preduzimaju advokati'' jeste jedna opasna, skandalozna, neviđena, nedopuštena, a da ne upotrebim druge termine, norma. Šta će ovi advokati sada da rade? U koju se ulogu stavljaju advokati? Da budu doušnici, da budu zaštićeni svedoci?! Da li je predlagač razmišljao o tome da se ovde radi o zloupotrebi poverenja ukoliko bi advokati postupali po odredbama ovog člana. Po odredbama člana 46. advokat je dužan da sprovodi mere i radnje za sprečavanje i otkrivanje pranja novca i finansiranja terorizma u sledećim slučajevima – kada pomaže u planiranju ili izvršavanju transakcije za stranku u vezi sa tim. Kakve veze ima da ispituje i saslušava lice koji će novac da upotrebi ako kupi nekretnine. Pazite, kupovina ili prodaja nepokretnosti ili privrednog društva? Advokatura je deo pravnog sistema. Advokat ne sme da oda tajnu klijenta koji mu je došao u kancelariju i rekao mu to i to. Advokat ne odgovara za njega. Ne možemo prinuditi advokaturu da advokatura bude podređena politici neke stranke. To ne smemo dozvoliti, to je zabranjeno. Molim vas, gospođo ministre, kada biste sutra bili advokat i dođe vam stranka hoće da kupi stan u Beogradu, u Novom Sadu ili u Pančevu i kaže, molim vas, sačinite mi ugovor – i, vi uzimati ime i prezime i adresu njegovog stanovanja, vi nemate pravo da istražujete, dalje da utvrđujete njegov identitet. Njegov identitet može da utvrdi samo policija ili policija po nadležnosti ili po rešenju istražnog sudije. Ovo nije dozvoljeno, molim vas, ovo je opasno! Ne znam da li ste imali saglasnost, da li je o ovome dala mišljenje advokatska organizacija, što znači Republička advokatska komora, Pokrajinska i Regionalne komore? Upravljanje imovinom stranke? Kakve veze imam ja kao advokat sada kako će stranka da upravlja njenom imovinom ako sam sačinio ugovor o prometu nepokretnosti? Nema nikakve veze.
Narodni poslaniče, iskorišćeno je vreme od 20 minuta koje vam je na raspolaganju kao ovlašćenom predstavniku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, transnacionalni kriminal menja modalitete svog delovanja, ali ono što je jedna zajednička nit u ovom sui generis, da kažem, kriminogenom miljeu jeste pranje novca, jeste terorizam i često su pranje novca i terorizam komplementarni, odnosno terorizam se najčešće i finansira iz sumnjivih, problematičnih transakcija, finansijskih transakcija sa imovinom itd. Relevantni međunarodni dokumenti UN, Saveta Evrope jesu jedan pravni okvir za donošenje zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. S druge strane, praksa u poslednjih nekoliko godina, takođe, nameće potrebu da imamo jedan sistemski zakon, jedan jasan normativni okvir i hoću da kažem da jedan od kvaliteta ovog zakona jeste što on striktno normira i materijalno pravne odredbe i one koje su procesnog karaktera. Tri su ključna pojma ili instituta koja treba pomenuti u vezi sa ovim zakonom. To su obveznici, stranke i analiza rizika. Ukratko bih se osvrnuo na sva ova tri instituta. Dakle, ono što je bilo neophodno u promeni postojeće legislative jeste da se proširi krug obveznika koji prate i preventivno deluju u ovom sistemu kontrole pranja novca i na investicione fondove društva za upravljanje fondovima koji upravljaju dobrovoljnim penzijskim osiguranjem. Takođe je bilo neophodno da se krug obveznika proširi i na one institucije koje pružaju usluge prenosa novca, koje pružaju usluge davanja jemstva, takođe, ono o čemu smo govorili u današnjem danu, i na advokate, na advokatske kancelarije i ortačka advokatska društva. Ono što je bitno istaći u ovom zakonu jeste da su stranke na neki način objekti ovog zakona, predmeti ovoga zakona. Takođe je proširen krug tih stranaka, a polazeći od grupe rizika. Dakle, obveznik iz ovog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma mora da pođe od nekoliko važnih momenata kada radi analizu rizika, kada je u pitanju pranje novca to su tri grupe – rizik stranke, rizik usluge, rizik zemlje i prethodno iskustvo obveznika sa strankom. Rizik stranke, podsetiću, prema modelu koji nam je ovde ponuđen za raspravu i usvajanje jesu politički eksponirana lica, kada stranka nije prisutna prilikom utvrđivanja i provere identiteta, poslovi koji uključuju velike gotovinske transakcije, postoje neke transakcije koje nemaju ekonomsku logiku itd. Druga komponenta je rizik usluge koje obveznik pruža u okviru svoje delatnosti. Takođe je vrlo značajan rizik zemlje. Na prvom mestu su zemlje sa slabim sistemom zaštite i kontrole finansijskih transakcija, kao i prethodno iskustvo obveznika sa strankom. Ono što je kvalitet ovog zakona jeste i normiranje odnosa uprave za sprečavanje pranja novca i obveznika, s jedne strane, kao i komunikacija uprave i ostalih državnih organa, državnog tužilaštva, sudova i drugih državnih institucija. Mislim da rešenja iz ovog zakona ne ostavljaju nijednu prazninu u tumačenju. Oni striktno normiraju i ovu korelaciju između svih ovih institucija. Na ovoj liniji nastaviću ukratko i o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima. Dakle, sutra nacionalne institucije, transnacionalne institucije i UN i Savet Evrope svojim relevantnim dokumentima prosto nameću obavezu da imamo jedan sistemski zakon, jedan zaokružen zakon kao što je ovaj ovde koji se nalazi pred nama. Time postajemo jedan aktivni činilac i u Evropi i šire u svetu u ovoj veoma važnoj oblasti, a naročito iz razloga što dosadašnja rešenja koja postoje u Zakonu o krivičnom postupku nisu dosledno sprovođenja, pružala su osnove za različita tumačenja, različitu primenu u pogledu zamolnice, u pogledu izručenja, u pogledu pritvora itd. Ovaj zakona u našem normativnom sistemu svakako će biti dragocen, a naročito njegova implementacija. Ukratko ću se osvrnuti i o trećem zakonu koji se nalazi u objedinjenoj raspravi, dakle, na ovaj zakon o matičnim knjigama. Dosadašnja rešenja su, čuli smo i od predlagača, čuli smo i od predstavnika poslaničkih grupa, disperzivna, ne nalaze se na jednom mestu, anahrona su i terminološki, anahrona su u suštinskom smislu. Matične knjige, kako je rekao ministar, nisu možda politički atraktivna tema, ali su veoma važne za naše građane. Iz svog nekog ličnog iskustva ja sam se, a verujem i svi vi, godinama i decenijama unazad pitao za onih famoznih šest meseci važenja jednog dokumenta, i na raznim šalterima i u sudovima ili pred organima uprave, u kom propisu stoji ta obaveza da određeni dokument, recimo, izvod iz matične knjige rođenih ili izvod iz matične knjige venčanih da"ne sme" da bude starije od šest meseci. Dakle, to je jedna ustanovljena praksa, nikakvog propisa nije bilo. Ovaj zakon definitivno raskida sa tom praksom i omogućava građanima da dokument koji predstavlja izvod iz matične knjige, bilo rođenih, bilo venčanih ili umrlih, može da koristi bez obzira kada je taj dokument izdat. Kvalitet ovog zakona jeste i ovo o čemu smo u toku prepodnevnog dela pričali, a to je elektronska forma izdavanja matičnih knjiga i to duplo vođenje matičnih knjiga i potrebno je da se ispune i ove tehnološke pretpostavke, materijalne itd. Dato je ovde u Predlogu zakona koja su to finansijska sredstva potrebna. Imamo nekoliko pilot projekata u Srbiji, u Beogradu, gde svaki građanin može da dođe do podataka odnosno da uzme dokument, izvod iz matične knjige i u mesto kojem ne pripada, bilo po rođenju, bilo po mestu zaključenja braka. Matični podaci su veoma važni i sama etimologija ove sintagme – matična knjiga, govori da su to bazični podaci iz koje proizilaze svi drugi podaci. Imamo jedan zaokružen sistem i u pogledu matičnih knjiga. U raspravi po amandmanima ćemo analizirati pojedine institute koji su predloženi ovim zakonima. Trudićemo se da dođemo do najkvalitetnijih rešenja. U svakom slučaju, pozivam sve poslanike, uočljivo je da su i poslanici iz poslaničkih grupa koje pripadaju opoziciji mnoga rešenja iz ova tri zakona podržali. Zahvaljujem vam. [[Aplauz.]]
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: Poslanička grupa manjina, Poslanička grupa SPS-JS, Poslanička grupa NS, Poslanička grupa LDP, Poslanička grupa DSS, Poslanička grupa SRS, kao i Poslanička grupa SNS. Na osnovu člana 100. stav 7. obaveštavam da je vreme na raspolaganju Poslaničke grupe SRS 64 minuta i 28 sekundi. Prvi od narodnih poslanika, po prijavama za reč, jeste poslanica Elvira Kovač, a posle nje narodni poslanik Zoran Bortić.
Poštovana gospođo ministarko, gospođo predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi iz SVM se zalažemo za donošenje propisa i svih ostalih mera u cilju što bržeg otklanjanja nama nametnutih viza od strane EU. Donošenjem ova tri predloga zakona koja se nalaze pred nama, ali odmah na početku moram da izrazim svoje veliko žaljenje što četvrti zakon koji je bio planiran, da o njemu diskutujemo danas, Predlog zakona o zabrani diskriminacije, nije ovde i što je povučen iz procedure, mi se protivimo tome, kao što smo čuli, reč je o Predlogu zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći i krivičnim stvarima, o Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma, kao i o najkonkretnijem, koji naše građane najviše zanima, Predlogu zakona o matičnim knjigama, dakle, njima će se ispuniti neophodni uslovi u procesu pridruživanja EU i nadamo se da ćemo uskoro usvojiti i zakon o zabrani diskriminacija. Ukratko ću pričati o prva dva predloga zakona, samo da bih, od strane vladajuće većine, odnosno od strane onih koji podržavaju donošenje ovih zakona, objasnila o čemu se u njima radi. Donošenjem prvog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima će se urediti postupak pružanja međunarodne pravne pomoći, unaprediće se saradnja naše zemlje, Republike Srbije, sa drugim državama u krivičnim stvarima i na ovaj način će se omogućiti, odnosno ubrzati krivični postupci koji se vode za veoma značajna, velika krivična dela organizovanog kriminala. Kao punopravna članica UN Republika Srbija je u obavezi da usaglasi svoju zakonsku regulativu sa ratifikovanim konvencijama ove i ostalih međunarodnih organizacija, kao što su Savet Evrope itd. Još jednom naglašavam, stranka kojoj pripadam, SVM se zalaže za punopravno članstvo naše zemlje u EU i poslanici SVM i Poslanička grupa manjina će uvek glasati za usaglašavanje i prilagođavanje zakonskih propisa sa standardima EU. Cilj drugog zakona, zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, jeste unapređenje postojećeg sistema otkrivanja i sprečavanja pranja novca i finansiranja terorizma i opet usaglašavanje sa međunarodnim normama u ovoj oblasti. Još jednom bih da naglasim da je donošenje ovih zakona o kojima danas diskutujemo jedan od preduslova i prioriteta da bi se ukinuo vizni režim od strane EU. Najduže bih ipak želela da se osvrnem na Predlog zakona o matičnim knjigama, pošto su najverovatnije naši građani su najviše zainteresovani za uređenje oblasti matičnih knjiga. Za sve nas je bitno konačno određivanje jednoobraznosti i autentičnosti matičnih knjiga, zbog traženja izvoda iz istih. Jedna od novina, koja se nalazi u ovom predlogu zakona o matičnim knjigama, jeste da se ovim predlogom propisuje upotreba jezika i pisma u postupku upisa podataka u matične knjige i to, ono što se nas najviše tiče, jeste upis ličnog imena na jeziku, prema pravopisu pripadnika nacionalnih manjina. U svom izlaganju je, šef Poslaničke grupe manjina, gospodin Balint Pastor, pomenuo da smo mi zajedno predložili amandman i jako mi je žao što gospodin ministar trenutno nije u sali. Nadamo se da će on imati sluha za naš amandman, kojim želimo da izbegnemo negativnu praksu, odnosno ono što se dešava u praksi, da bude konkretna odredba zakona prema kojoj će se imena lica koja to žele moći upisivati na njihovom jeziku, prema pravopisu te nacionalne manjine, naravno, pored toga i ćirilicom, ali treba naglasiti, da ne bi došlo do raznih zagrada, odnosno nerazumevanja, kako zapravo primeniti taj član. Sa druge strane, tu postoji još nekoliko novina koje je nekoliko govornika već danas pomenulo. Želim da naglasim da SVM pozdravlja vođenje tog pomenutog drugog primerka matične knjige, primenom elektronskih sredstava za obradu i skladištenje podataka, baš zbog toga što je ovo konačno u skladu sa razvojem informacionog sistema i informacionog društva i sve ovo predstavlja jedan veoma važan korak u korenitoj promeni tog starog, tradicionalnog obavljanja administrativnih procedura. Svakako će se ubrzati izdavanje izvoda iz matičnih knjiga i mnogo olakšati posao, a i zahtevi svih građana. Tendencija je da se formira baza podataka, od ovih matičnih knjiga u elektronskom obliku, što bi značilo, to smo nekoliko puta čuli, planira se umrežavanje organa, što će konačno obezbediti da se izdavanje izvoda iz matičnih knjiga ne ograđuje samo na jedan organ. Znači, bez obzira gde budemo tražili izvod, bez obzira gde smo se rodili, venčali itd. dobićemo izvod tamo gde tražimo. Ovo će svakako olakšati život naših građana i zbog toga podržavamo ovu odredbu. Druga stvar koja nije bila nikako regulisana, ali nekako je i u praksi zaživela, da su se smatrali važećim samo izvodi iz matičnih knjiga koji nisu bili stariji od šest meseci, to su neki tražili, neki ne. Sada se konačno, ovim novim zakonom, izričito određuje da izvodi iz matičnih knjiga nemaju rok važenja, što znači da se ne moraju tražiti novi. Naravno, ako dođe do nekih promena u međuvremenu i ako se u pravni saobraćaj puste izvodi koji ne sadrže izmenjene podatke, onda će osoba koja je odgovorna za to što ne koristi novi izvod smatrati odgovornom u ovom slučaju. U obrazloženju na kraju ovih predloga zakona stoji da će biti potrebno dosta vremena da se završi sve što je planirano, da se ovi elektronski sistemi obrade podataka izgrade, da se umreže itd. Ipak se nadamo da će se ovo desiti u bliskoj budućnosti, da nećemo morati čekati godinama da građani zaista osete efekte ovog novog zakona. Još jednom naglašavam, poslanici SVM će glasati za predloge zakona, najpre zbog toga što ćemo zahvaljujući njima stići što pre na belu šengen listu, a s druge strane, zato što smatramo da konačno treba regulisati matične knjige na ovaj način. Još jednom se nadam da će Vlada imati sluha za naš amandman. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bortić, a posle njega narodna poslanica Zlata Đerić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, uvaženi predstavnici Vlade, cenjene kolege narodni poslanici, pored ustavnog osnova za donošenje seta ovih zakona potrebu za njihovim usvajanjem nalaže i punopravno članstvo Republike Srbije u organizaciji UN i u drugim međunarodnim organizacijama i asocijacijama. Potreba za novim zakonskim rešenjima u ovoj oblasti počiva i na činjenici prilagođavanja našeg zakonodavstva savremenim normama koje je utvrdila EU, a čijem članstvu naša zemlja teži. Ustavom Republike Srbije sva pitanja koja razrađuju predlozi zakonskih rešenja iz ovog seta su načelno regulisana, o čemu je svoju ocenu dala i Evropska komisija za 2008. godinu, koja navodi da je Ustav Republike Srbije sva pomenuta pitanja pravno utemeljio, ali da okvirni zakoni još uvek nisu usvojeni, što dovodi po izveštaju ove komisije do zloupotrebe u praksi. Zbog toga Republika Srbija kao pravno odgovorna i uređena država ova pitanja treba zakonski da reguliše i zbog toga je set ovih zakona potrebno usvojiti. Zato smatramo da se u skladu sa pomenutim standardima mora zakonski regulisati i pitanje međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima koje obuhvata izručenje okrivljenog i osuđenog, preuzimanje i ustupanje krivičnog gonjenja, izvršenja krivične presude u stranoj državi, kao i ostale oblike međunarodne pravne pomoći. Ovim zakonom trajno će se ukloniti mnoge nedoumice i nesporazumi, koji karakterišu našu stvarnost proteklih godina u proteklom periodu. Ujedno, usvajanjem ovog zakona na najbolji mogući način razradiće se ustavna načela koja regulišu ovu oblast. U oblasti međunarodnih standarda za sprečavanja pranja novca i finansiranje terorizma potrebno je usaglasiti naše zakonodavstvo sa Konvencijom UN, protiv nezakonitog prometa opojnih droga i psihotropnih supstanci iz 1988. godine, Konvencijom protiv organizovanog transnacionalnog kriminala iz 2000. godine, Konvencijom o suzbijanju terorizma koju je Republika Srbija potvrdila u julu 2002. godine. Na usvajanje ovog zakona obavezuje i Konvencija Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i konfiskaciji prihoda stečenih kriminalom iz 1990. godine, koja je ratifikovana 2002. godine, kao i Varšavska konvencija iz 2005. godine, koju je Republika Srbija potpisala iste godine. Po mišljenju Poslaničkog kluba SPS-JS Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma je u potpunosti usaglašen sa navedenim konvencijama i u skladu je sa najvećim standardima u ovoj oblasti, tako da reguliše složena pitanja savremenog sveta. Na kraju, želim da istaknem da je dosadašnja zakonska regulativa o matičnim knjigama bila doneta u bitno različitom pravnom uređenju i da su mnogi zakoni koji regulišu ovu oblast, posebno u delu koji se odnosi na utvrđivanje porodično pravnog statusa deteta, državljanstva Republike Srbije itd, bili dosta neusklađeni. U tom smislu, Predlogom ovog zakona eliminišu se sve pomenute neusklađenosti, a oblast upisa u matične knjige, njihovog čuvanja i izdavanja izvoda regulišu se u skladu sa najvišim standardima savremenog zakonodavstva. Poslanička grupa SPS-JS smatra da će usvajanjem ovog zakona biti na najbolji način regulisano pitanje matičnih knjiga. Istovremeno, svi pomenuti zakoni iz ovog seta bitno popravljaju našu pravnu regulativu i zato će naša poslanička grupa u danu za glasanje podržati predloge ovog zakona. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, posle nje narodni poslanik Dejan Radenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministar i članovi Vlade, Nova Srbija, ima dosta primedbi, pre svega, na ovu proceduru sazivanja sednice i na to što je zakon o diskriminaciji tako naprasno, tako neobjašnjivo i tako da kažemo na jedan drzak način skinut sa dnevnog reda, a četiri godine se na tom zakonu vrlo ozbiljno radilo i svi znamo da je to jedan od zakona koji jeste uslov za tu famoznu belu šengen listu. Prethodno se slično desilo sa zakonima o ekologiji, i oni su skinuti sa već zakazane sednice, odnosno otkazana je već zakazana sednica, gde su oni bili tema dnevnog reda. Predati su amandmani i sve je bilo spremno da se zaista uđe u jednu ozbiljnu diskusiju. Nešto ranije se to ponovilo sa zakonom o udruženjima. Ono što sada već postaje praksa, a trebalo bi u stvari da bude presedan da se upravo ti evropski zakoni, koji treba da budu most ka ulasku u Evropu u koju se zaklinjemo i tvrdimo da Evropa nema alternativu, a ipak mislim da Srbija nema alternativu, bar za nas, da se ti zakoni stave na dnevni red a ne da se svaki put poneki od njih izvuče, stavi van domašaja javnosti, izvuče iz vidokruga javnosti iz bilo kog razloga, i onda je to odlaganje onoga što pričamo da mora da se desi i za šta se zalažemo. Očekujem da bar ovi zakoni koje smo na neki način ophrvali da budu pred nama, budu ozbiljno razmotreni, da amandmani budu ozbiljno i razmotreni od strane predlagača i usvojeni, bar oni koji su garancija da će zakon biti bolji. Smatram da smo kao poslanička grupa i do sada bili vrlo konstruktivni. Predlagali smo amandmane koji su bili i kvalitetni i potrebni, dokaz za to je upravo to što su mnogi i usvajani. Tako smo učinili i ovaj put i očekujem, zaista, razumevanje, pre svega, gospodina ministra Markovića jer smo podneli bitne amandmane na zakon o matičnim knjigama. Vidim da su sličnog razmišljanja bile i druge poslaničke grupe. Ono što u ovim zakonima, bar u ovoj prvoj tački dnevnog reda, imamo da primetimo, jeste da ima nekoliko nedostataka, mada ne možemo da sporimo da su zakoni prilično kvalitetni. Kod zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma ima jedna bitna stavka koja je morala da bude drugačije regulisana, a to je trajnost čuvanja podataka. Predviđeno je zakonom da bude najmanje 10 godina, a ne zna se koliko je najviše. Takvi podaci moraju se čuvati trajno, bar na jednommestu, zbog svega onoga što će se kasnije događati, zbog nekog mogućeg praćenja, zbog svih događaja koje smo imali u bliskoj prošlosti, a koje Evropa ima u svom iskustvu, bilo bi važno da smo te podatke zakonom regulisali da se trajno čuvaju. Što se matičnih knjiga tiče, matične knjige su nacionalno blago. Matične knjige sadrže ono najvažnije, najvažnije podatke koje nas čine narodom i koje su ono što nas određuje. Pozdravljam ove promene u donošenju zakona o matičnim knjigama. Neka rešenja su vrlo kvalitetno uređena. Podneli smo dva amandmana. Očekujem da budu oba od strane ministra prihvaćena, čak već kada budu obrazlagani, zato što je sličan amandman koji smo podneli na član 18. kao poslanička grupa, amandman koji se tiče ispisa podataka za lica koja su rođena u nekoj drugoj državi, nekom drugom gradu, da se podaci ne ispisuju samo ćiriličnim pismom i na srpskom jeziku nego da budu paralelno upisani ti podaci, ime države, ime mesta, grada, i na jeziku i pismu države u kojoj je lice rođeno. Jer, priznaćete postoji mnogo država u svetu gde naši građani žive, gde se rađaju, gde se prijavljuju kao naši državljani, vode se u našim matičnim knjigama, u knjigama rođenih, u knjigama venčanih, u knjigama umrlih i prilično su smešni neki nazivi ako ih budemo pisali ćirilicom. Takođe, imali smo amandman na član 44. koji se tiče uništenja ili nestajanja matičnih knjiga. To je nešto što zahteva ozbiljan rad. Predviđeno je dosta toga zakonom, biće dosta toga regulisano i podzakonskim aktima, mislim da se tome vrlo ozbiljno i pristupilo u izradi zakona, ali ono što smo smatrali da je važno predvideti to je da pri obnavljanju uništenih ili nestalih knjiga, mislim da je to potpuno prihvatljivo, prateći dokument obnovljene matične knjige mora da bude zapisnik, spis koji govori o uslovima, o detaljima, o počiniocima koji su prouzrokovali ili svim onim okolnostima pod kojima je došlo do nestanka ili uništenja matičnih knjiga. Jer matične knjige su, pre svega, i bitni dokumenti za istoriju jednog naroda, jedne države, pa i ovakva dokumenta govore o tome. Upravo slučaj Kosova i član 6. koji je preuzet iz prethodnog Zakona o matičnim knjigama, dakle, nastavljen,govori o tome. Mi moramo da vodimo matične knjige van neke teritorije upravo iz tog razloga što želimo da izbegnemo njihovo nestajanje, njihovo uništenje, jer su matične knjige jedan od najvažnijih dokumentacionih resursa jednog naroda. Zaista, žao mi je što ministar Marković nije tu, znam da on vrlo pomno to prati i vrlo odgovorno tome pristupa. Očekujem to razumevanje. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković, a posle njega narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko, ispred Poslaničke grupe SPS - JS baziraću se iz ovog seta zakona više na Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Razlozi za donošenje ovog zakona proizilaze iz neophodnosti da se spreče štetne posledice po rad organa i organizacija koje su nadležne za borbu protiv pranja novca, finansiranja terorizma i drugih oblika kriminala, a pre svega organizovanog, i finansijskog kriminala i korupcije. Naime, naše članstvo u Egemont grupi, međunarodnoj organizaciji za finansijsko obaveštajne službe, u okviru koga Uprava razmenjuje podatke sa još 108 država sveta, podrazumeva što skorije usaglašavanje zakonodavstva sa međunarodnim standardima, naročito u oblasti sprečavanja finansiranja terorizma. Zadržavanje punopravnog članstva u Egemont grupi je od presudnog značaja i za rad svih organa koji su nadležni za borbu protiv kriminala, imajući u vidu da su pranje novca i finansiranje terorizma u najvećoj meri međunarodna krivična dela i da se borba protiv njih na nacionalnom planu ne može zamisliti bez efikasnije međunarodne saradnje. Ako Republika Srbija ne donese zakon kojim se propisuju preventivne mere u borbi protiv finansiranja terorizma i međunarodne razmene podataka na tom planu članstvo Uprave u ''Egemont'' grupi biće suspendovano, tako da će se na taj način obustaviti celokupna veoma intenzivna i razgranata međunarodna saradnja i razmena informacija. A, ostanak u članstvu u Egemont grupi zavisi od usvajanja zakona koji će obuhvatiti preventivne mere protiv finansiranja terorizma i dati mogućnost Srbiji da razmenjuje podatke sa stranim finansijsko – obaveštajnim službama. Komitet Saveta Evrope ''Manival'' vršiće procenu mere i radnji koje Republika Srbija preduzima u borbi protiv pranja novca i finansiranja terorizma. Taj postupak procene i ocene koju naš sistem bude dobio su od izuzetne važnosti za državu, te je neophodno da od početka tog postupka Republika Srbija usvoji i ovaj zakon, kao i da otpočne njegova primena, kako bi se procenili njegovi pozitivni efekti. Pored toga, donošenje novog zakona je jedan od preduslova i prioriteta koji su postavljeni u okviru procedura donošenja seta zakona za ukidanje viznog režima sa Evropskom unijom, te se iz tih razloga i predlaže njihovo što hitnije usvajanje. Moram da naglasim da je kao punopravna članica Ujedinjenih nacija Republika Srbija u obavezi da usaglasi i svoju zakonsku regulativu sa ratifikovanim konvencijama te međunarodne organizacije. Predlogom zakona ne predviđa se obrazovanje novih, već korišćenje postojećih resursa i kapaciteta kod nadležnih državnih organa. Za primenu ovog predloga zakona potrebno je obezbediti sredstva iz budžeta Republike Srbije. Budući da je opredeljenje naše zemlje punopravno članstvo u Evropskoj uniji, Srbija se nalazi u procesu usaglašavanja i prilagođavanja zakonskih propisa, sa zahtevima i standardima Evropske unije. Predlog ovog zakona je u potpunosti usaglašen sa standardima, tj. propisima Evropske unije. Osnovni cilj donošenja novog zakona je sprečavanje pranja novca i finansiranje terorizma, sastoji se u unapređenju postojećih sistema otkrivanja i sprečavanja pranja novca i finansiranja terorizma i usaglašavanju zakona sa svim međunarodnim standardima u ovoj oblasti. Znači, poslanička grupa SPS - JS će podržati ovaj zakon, u načelu, kao i ostale zakone iz ovog seta. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, a posle njega narodna poslanica Milica Radović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, poštovani predstavnici Vlade, kao predstavnik LDP, podvući ću još jednom, LDP će podržati ovaj set zakona. Razlozi za to su više nego jasni, sadržani su u onome što se zove tekst Ustava Republike Srbije i onome što se zove obrazloženje tekstova ovih predloga zakona, naime, stoji eksplicitno – potvrđivanje Evropske konvencije o međusobnom pružanju pravne pomoći u krivičnim stvarima, Evropske konvencije o ekstradiciji, Konvencije Ujedinjenih nacija protiv transnacionalnog organizovanog kriminala, Konvencije Ujedinjenih nacija protiv nezakonitog prometa opojnih droga i psihotropnih supstanci, Konvencije protiv organizovanog transnacionalnog kriminala, i da ne nabrajam dalje i da ne ponavljam obrazloženje, dakle, nema strategije pristupanja evropskim integracijama, bez ovog seta zakona. Možda se mogu podvući neke nedoslednosti o ulozi advokature u jednom od ovih zakona, ali to po nama nije od suštinskog značaja. Možda bismo mogli da kritikujemo i to što se u ovom paketu raspravlja i o zakonu o matičnim knjigama, ali i to nije od suštinske važnosti. Jednostavno, na sve ovo nas obavezuje član 16. Ustava i nužno je toga se pridržavati. Naravno, istakao bih i to da nam je žao što se prilikom donošenja izmena i dopuna Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije nije više vodilo računa o predlozima LDP, jer smo mi baš apropo ovoga o čemu sam sada govorio imali amandmane koji ubrzavaju postupak donošenja zakona koji se tiču evropskih integracija. Dakle, nama je žao što Vlada nije imala sluha za ono što je baš u korist i što potpomaže efikasnije vršenje ovog posla oko koga smo se svi danas složili i okupili. Vezano za ovo o čemu sam govorio, o čemu je govorio i kolega Andrić, jeste i nešto što se može nazvati paradoksima LDP. To ne bih nazvao samo paradoksima LDP, već paradoksima čitave političke javnosti države Srbije. Naime, mi koji smo vodili antiustavnu kampanju, a i sada i uvek tvrdimo da je ovaj Ustav katastrofalno loš, insistiramo na pridržavanju ustavnih normi i na poštovanju Ustava, jer bez obzira što je takav kakav jeste, jeste jedini i dužni smo da ga poštujemo i nužno je poštovati ga. Shodno tome i pitanje, ako već insistiramo na poštovanju člana 16, zašto ne bismo insistirali i na poštovanju člana 21. ovog Ustava koji se tiče zabrane diskriminacije i koji ukazuje na nužnost, dakle, neophodnost, direktne primene ustavnih normi? Shodno tome i pitanje za vladajuću koaliciji i Vladu – koje su to nepoznate sile uticale da se povuče zakon o diskriminaciji, kada je i njemu mesto u paketu ovih zakona o kojima danas raspravljamo? Dodao bih i korektnost Ministarstva pravde. Predstavnik Ministarstva pravde je na izuzetno korektan i detaljan način dao objašnjenja o svemu ovome što nam je danas posao, uzimajući u obzir i zakon o diskriminaciji. Juče na Zakonodavnom odboru, gde je, maltene, postignut konsenzus o svim ovim pitanjima, čak o zakonu o diskriminaciji nije ni bilo izdvojenih mišljenja, pa odatle toliko iznenađenje zbog čega je došlo do povlačenja ovog zakona. Naravno, apel i pitanje vladajućoj većini – zašto se dozvoljava da Ministarstvo pravde bude ''jedna slamka među vihorove'', a onda se na volšeban način povlači jedan zakon bez koga nema evropskih integracija?
Reč ima narodna poslanica Milica Radović, a posle nje narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospodo ministri, pre nego što počnem sa analizom predloga zakona koji su danas na dnevnom redu, moram da izrazim svoje nezadovoljstvo zbog činjenice da su danas spojene tačke dnevnog reda koje nisu smele da budu spojene, prvenstveno zbog toga što ih ne spaja ništa zajedničko. Šta zakon o zabrani diskriminacije, koji je, istine radi, povučen, ima sa sprečavanjem pranja novca, odnosno finansiranja terorizma ili šta zakon o matičnim knjigama ima zajedničko sa pružanjem međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima? Naravno da je razloga za spajanje tačaka možda i moglo da bude. Meni je bilo potpuno logično da su spojeni, primera radi, zakon o pružanju međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima sa zakonom o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma i sa svim drugim konvencijama koje su danas na dnevnom redu, jer bi to predstavljalo deo iste celine i bilo bi, u krajnjem slučaju, i logično da se spoje. U krajnjem slučaju je i sam cilj ovakvih zakona i donošenje ovakvih zakona njihovo usaglašavanje sa međunarodnim standardima i uopšte sa svim postojećim međunarodnim konvencijama u ovoj oblasti. Pre nego što se osvrnem na zakon o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma, pitala bih nadležnog ministra da mi odgovori na pitanje – koji će sud biti nadležan za postupanje po međunarodnim zamolnicama, pitanje se odnosi na beogradske sudove, s obzirom na činjenicu da je do sada to bio Prvi opštinski sud i on i danas ima takvu nadležnost? Ovo pitanje se postavlja prvenstveno zbog činjenice da Zakon o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava tek treba da počne da se primenjuje. Upravo iz tog razloga smatram da mi odgovor na ovo pitanje nemamo i da ne bi bilo loše ukoliko bi nam nadležan ministar dao taj odgovor. Kada se pogleda Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, ono što prvo upada u oči jeste njegova preobimnost i u određenim situacijama njegova nejasnost koja iziskuje i iziskivaće dodatna tumačenja. Da bi jedan zakon bio lako sprovodljiv u praksi neophodno je da njegove odredbe budu jasne, da ne postoji potreba za dodatnim tumačenjima i ono što je u ovom slučaju najgore, to je da ne postoji potreba da jedan član upućuje na drugi, odnosno na treći član, kao što je primer sa ovim zakonima na više mesta. Prvenstveno, mislim da ono što treba izbeći jeste stvaranje konfuzije kod lica koja treba da primenjuju ovaj zakon. Bolje je da to učinimo sada nego kada bude kasno. Zakon se, pored sprečavanja pranja novca, bavi i sprečavanjem finansiranja terorizma, ali rekla bih vrlo skromno, samo kroz faktičko definisanje terorističke organizacije i lica koja se podvode pod pojamterorista. Znači, nemamo nekog ozbiljnijeg pristupa ovoj materiji i zbog toga se čini, bar se meni čini da je on u ovom slučaju donet pro forme. Jedna od velikih zamerki ovom predlogu, zakona bar što se tiče Poslaničke grupe DSS, jeste glava 3. koja se odnosi na radnje i mere koje su advokati i advokatska ortačka društva dužna da preduzimaju kada su u pitanju radnje otkrivanja, odnosno sprečavanja pranja novca i finansiranja terorizma. Mišljenja sam da nikako ne bi smelo advokate i advokatska ortačka društva izjednačavati sa obveznicima u smislu ovog zakona. Ne može se njima nametati da preuzimaju ove mere, prvenstveno zbog toga što to može bitno da se odrazi na celishodnost njihovog poziva, prvenstveno imajući u vidu prirodu advokatskog poziva i specifičan odnos između advokata i njegovog klijenta. S druge strane, iznela bih samo par zamerki kada su u pitanju pojedini članovi ovog zakona. Vreme mi ne dozvoljava da preterano duboko ulazim u ovakvu analizu, jer kao što sam rekla, spojili ste nespojivo i poslanici DSS na taj način nisu u mogućnosti da na jedan ozbiljniji način pristupe analizi ovih zakonskih predloga. Prvenstveno kada je u pitanju član 3, on se bavi određivanjem pojmova koji se primenjuju u ovom zakonu. Mišljenja sam da bi svoje mesto u definisanju pojmova trebalo da ima Uprava za sprečavanje pranja novca. Ovaj pojam je neophodno bilo dodati i jasno definisati njegovu ulogu. Smatram da pojam imovine nije na sveobuhvatan način regulisan. Stoga bi bilo dobro da je on proširen pojmom kao što su: plemeniti metali, umetnička dela i dragocenosti, jer bi na taj način njegovo tumačenje bilo sveobuhvatnije. Takođe, smatram da izraz "kvazibanka" ili "pro forma banka" nije adekvatan. Naime, radi se o bankama koje se osnivaju u jednoj državi, ali u njoj fizički ne postoje niti obavljaju svoju delatnost. U bankarskom jeziku one se zovu "šel banke". Smatram da bi trebalo konsultovati nekog ko je stručan i da li bi Sekretarijat za zakonodavstvo ili neki drugi nadležni državni organ možda mogao da svoj doprinos da u pronalaženju adekvatnog termina za naziv ovakvih banaka. Kada je u pitanju član 13. on može da nas dovede u zabunu zbog toga što on definiše način utvrđivanja identiteta lica, uz obavezno prisustvo lica čija se identifikacija vrši. Smatram da je ovaj član u koliziji sa članom 31, gde se govori da identitet može da se utvrdi i bez fizičkog prisustva stranke. Ukoliko bi pošli od tumačenja člana 13, to bi nas dovelo do toga da bi, faktički, bilo onemogućeno postojanje bilo kakve poslovne saradnje, ukoliko stranka nije fizički prisutna. Mislim da bi to dovelo do velikih konfuzija i uopšte do nemogućnosti obavljanja valjanog posla i zbog toga smatram da bi taj član, takođe, trebalo definisati. Na kraju, u članu 77, smatram da rokovi nisu adekvatno određeni. Radi se o predugim rokovima za čuvanje dokumentacije. Oni su ovde određeni na rok od 10 godina. Mislim da ovaj rok treba upodobiti sa evropskom direktivom koja govori o roku "ne kraćem od pet godina". Ne vidim razlog za ovako duge rokove za čuvanje dokumentacije i smatram da ovo treba da se izmeni. S druge strane, već sam ranije rekla da su poslanici DSS onemogućeni da na jedan možda još ozbiljniji način pristupe analizi ovih zakonskih predloga. S toga ću svoje učešće uzeti u raspravi o pojedinostima, a gospođi ministar i gospodinu ministru se zahvaljujem na pažnji. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, a posle njega narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, znam da vas predstavnike vlasti neće mnogo ganuti činjenica koju uostalom i sami znate, a to je da su nama matične knjige rođenih mnogo tanje od onih matičnih knjiga u koje se upisuju umrli. Svake godine u državi Srbiji nestaje jedan grad, veličine 25 do 30 hiljada stanovnika. Za to gotovo da niko od vas ne mari, ponekad se to, doduše, pomene, ali sve ostaje na tome. Vama je, čini mi se, jedino važno da se spoji ono što je nespojivo i da se po hitnom postupku donese što više zakona po nečijem nalogu, samo da biste dobili neko pozitivno mišljenje od opet neke evropske komisije. Ima jedno pravilo koje kaže, zaista je bolno videti slepog čoveka koga ka provaliji vodi čovek koji vidi, a njegov ubica. Međutim, isto je tako teško videti slepog čoveka koga vodi drugi slep čovek, a koji se pravi da vidi. Upravo se to nama dešava. Ovo što nam vi radite, što nas terate na kopiranje nekih zapadnih vrednosti, koje u stvari apsolutno ne mogu da se kopiraju u našim uslovima, predstavlja u stvari tu priču. Onaj ko je pisao Predlog zakona o matičnim knjigama trudio se da ga napiše onako po svojoj struci. Međutim, pretpostavljam da je isto tako imao problema sa nekim nalogom da se ovaj posao uradi što brže, po hitnom postupku. Zbog toga, u ovom zakonu ima prilično nedorečenosti, prilično grešaka, ima nekih stvari koje je potrebno dodati i ispraviti itd. Nije problem to uraditi ukoliko se ima malo dobre volje, a malo manje sujete. Ako postoji osnovana sumnja da je netačan podatak koji se upisuje u matičnu knjigu, matičar je dužan da ga proveri pre upisa. Šta ako matičar ne uvidi da je neki podatak koji upisuje netačan? Šta ako on samo na trenutak pomisli da postoji osnovana sumnja, pa mu se učini da te sumnje nema i ponovo on ne uradi proveru tih podataka pre upisa? Zašto ne dozvoliti i nekom drugom da može da prijavi taj nedostatak? Zato mi tražimo da pre upisa matičar treba da izvrši proveru podataka na koje je kao netačne ukazalo i zainteresovano lice. Mislim da se time povećava tačnost matičnih knjiga i da se poboljšava pravna sigurnost i na kraju, to je uopšte u interesu svih. Pored toga, vi kažete da se upis može odložiti radi provere i to je dobro. Međutim, pitamo se, može li se taj upis odložiti nečijom voljom mesec dana, dva, tri pet, šest, ili koliko? Može li se matičaru ili možda nekom njegovom rukovodiocu ili šefu dati neko diskreciono pravo da sam odlučuje koji je to rok u kome će on odložiti upis u matičnu knjigu? Zbog toga mi tražimo da se odlaganje upisa radi provere oroči. Možda to deluje pomalo bezazleno, u praksi je to zaista potrebno. Međutim, kako vi da poverujete da ove naoko bezazlene stvari treba ispravljati kada u svakoj prilici i na svakom mestu stvarate utisak nekog opšteg dogovorenog apsurda? U tom apsurdu prosečno normalan čovek gubi tlo pod nogama. Njemu nije više jasno da li ovo što mu se događa predstavlja san ili javu. Kako bi bilo jasnije, evo jednog prostog primera tog apsurda na koji vi pristajete. Zamislite jedan film u kome gori kuća, a porodica se okupila da bi proslavila rođendan, dim kulja na sve strane a oni sede tu kao da se ništa ne događa. Apsurd da nema većeg, čak, kaže, u jednom uglu, majka uspavljuje dete u kolevci koja se nalazi ispod grede koja gori. Zamislite taj apsurd. Uviđate li vi sličnost ovog događaja, ovog filma, sa događajima koji nas snalaze, kao državu i društvo? Neki se prave da ništa ne vide, još nas ubeđuju da će sve biti dobro samo da uđemo u EU, tamo nas čekaju milijarde dolara, tamo nas čeka blagostanje itd. Uviđate li vi apsurd u današnjoj odluci Administrativnog odbora? Zamislite šta se dešava? Ovo će ući u anale Skupštine – kršenje Ustava, kršenje zakona, kršenje Poslovnika. Ovde se događa teror i diktatura jedne stranke i jednog čoveka. Međutim, o ovome će još nešto više reći moje kolege koje su prisustvovale Administrativnom odboru. Još nešto o matičnim knjigama. Kažete da greške u matičnim knjigama koje su uočene posle zaključenja upisa matičar može ispraviti samo na osnovu rešenja nadležnog organa.Kada ih ispravlja? Da li je isto da ih ispravi odmah ili nakon šest meseci? Zato tražimo da ove greške koje matičar uoči posle zaključenja upisa, on ispravi odmah, a najkasnije sedam dana od dobijanja rešenja od strane nadležnog organa. Ili,o odbijanju zahteva za uvid u matične knjige, kao i spise na osnovu kojih je izvršen upis u matične knjige, nadležni organ donosi rešenje u skladu sa zakonom kojim se uređuje opšti upravni postupak. Po ovom predlogu, ako se jednom odbije upis, više se zahtev ne može podneti. Šta ako se posle izvesnog vremena pojave nove okolnosti koje se nisu znale ili se nisu isticale u prvobitnom zahtevu? Sigurno da u nekom roku posle pravosnažnog rešenja i posle takvih činjenica i okolnosti koje se pojave, treba dozvoliti uvid u matične knjige. U suprotnom, to nisu javne isprave u pravom smislu, već se tu samo ogleda sva bahatost i samovolja vlasti. Na ovu bahatost i samovolju vlasti mi smo poprilično navikli do sada; mafijaške privatizacije, milion nezaposlenih, povećanje nezaposlenosti, a usled toga povećava se broj ubistava, samoubistava, zatvorenika i psihičkih bolesnika itd. Stotine hiljada socijalnih slučajeva, od stanovništva ste napravili sirotinju koja nema šta da jede, a zna se da su usta i želudac najveći neprijatelji siromaštva. Nažalost, ima jedna tačna izreka povodom ovoga, kaže, kada siromašan čovek i gladan čovek jede pile, jedno od njih je bolesno. Zaista, vi ste napravili bolestan narod i bolesnu državu. A nasuprot njima, jedna mala, marginalizovana grupa ljudi, neke od njih smo videli na Kopaoniku, preko noći je prigrabila najveći deo kapitala, ima preteranu želju da kontroliše čitavu vlast u državi. Ima jedna fina latinska izreka, trebalo bi da je mnogi od ovih znaju, kaže – onog koji se obogatio za godinu dana trebalo je obesiti pre 12 meseci. Zaista, fina izreka. Kažete, ako je smrt nastupila u vanrednim okolnostima, činjenica smrti upisuje se u matičnu knjigu naseljenog mesta gde se umrli sahranjuje. Koje su to vanredne okolnosti? Ko određuje kada su nastupile te vanredne okolnosti? Tražimo da Ministarstvo u Uputstvu o vođenju matičnih knjiga to odredi, dakle, koje su to vanredne okolnosti i ko ih određuje. Čini mi se da će ministarstvo koje određuje koje su to vanredne okolnosti u narednom periodu imati puno posla. Na vama iz vladajuće većine je velika odgovornost. Ne zaboravite da se na točku sreće, kažu, voze četvorica, jedan se penje, drugi silazi, treći je gore, a četvrti na dnu. Vi ste okrenuli taj točak sreće, vi ste prividno na vrhu, ali kažem, vi ste ga okrenuli i pazite gde će se on zaustaviti. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević. vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi NS je četiri minuta i 20 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, razlog zašto je ovakav dnevni red pred nama i ovaj set zakona jeste, pre svega, bela šengen lista, ali je neprihvatljivo da se ovde pred nama ne nalaze ekonomske stvari, jer je država u velikoj krizi. Prosto je neverovatno da nema zakona o Narodnoj skupštini, jer je to ustavna obaveza. Dakle, sve što možemo da poručimo građanima Srbije jeste da kažemo da ćemo doneti neke zakone gde će bela šengen lista svima popraviti život. Naravno, treba građani Srbije da putuju slobodno, bez raznih opterećenja i bez raznih viza, ali da li je to u ovom trenutku ipak prva stvar, to je pitanje na koje će odgovor biti u nekim narednim danima. Ako govorimo o setu zakona koji je pred nama, pre svega kada govorimo o krivičnopravnoj pomoći, sigurno da taj zakon treba da uspostavi neku uzajamnost među državama, neki reciprocitet. Gospođo ministre, poslanici NS imaće amandmane koje bi trebalo da prihvatite, naročito one koji se odnose na član 65, gde vi dajete saglasnost, mislimo da je rok od šest meseci predug i da ga treba smanjiti na tri meseca. Možda to nikome ne znači, ali često se dešavaju incidentne situacije pri krajuizdržavanja kazne i mislim da tu ima prostora da razmislite. Ono što bih posebno želeo da istaknem vezano za sprečavanje pranja novca i finansiranje terorizma odnosi se, pre svega, na advokaturu. Ovi predlozi su skandalozni. Jedno od osnovnih načela advokature jeste držanje tajne klijenata i onih ljudi kojima je potrebna odbrana, a ovde se praktično advokati teraju da budu neki špijuni, neki detektivi države i to sve je neprihvatljivo. Posebno bih istakao u članu 49, ovog zakona, da ukoliko neke stvari nemaju jasan karakter, praktično, da ako advokat nešto primeti treba pismeno da obavesti Upravu o razlozima zbog kojih nije postupao u skladu sa zahtevom Uprave. Stav (3) kaže – ''Advokat nije dužan da Upravi dostavi podatke o gotovinskim transakcijama iz člana 37. stav 1. ovog zakona, osim ako u vezi sa licem ili transakcijom postoje osnovi sumnje da se radi o pranju novca ili o finansiranju terorizma.'' Šta advokat praktično treba da bude u nečemu ovakvom? Da li istovremeno treba da bude i istražni sudija, da vodi postupak da li je neko u pranju novca, da li su svi advokati vični da procene da li se radi o pranju novca ili ne? Da li neki advokat zbog toga treba da snosi sankciju? Da li sutra advokatska komora zbog prekoračenja te sankcije treba da mu zabrani rad? Gospođo ministre, o čemu se ovde radi? Sastavni deo pravosudnog sistema jeste advokatura, podsetiću vas da je Božidar Đelić 2001. godine bio zagovornik da se ograniči sloboda rada advokatima, da ne mogu istovremeno da primaju penziju i da obavljaju svoj rad. To je palo na Ustavnom sudu, gospođo ministre. Ovo će sigurno, takođe, pasti na Ustavnom sudu. Ovo je nešto što je neprimenjivo. Nemojte zbog imaginarne buduće neizvesne okolnosti, kao što je bela šengen lista, da ovde unosite zabunu kada je u pitanju advokatura. Imamo saznanja, još nešto...
Narodni poslaniče vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Zahvaljujem. Narodni poslaniče, primena Poslovnika i definicije u svim članovima o vremenu na raspolaganju su vrlo jasne, kako za pripadnike vaše poslaničke grupe, tako i za sve druge narodne poslanike pripadnike bilo koje druge poslaničke grupe. Reč ima ministar gospodin Milan Marković.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pošto se i uvaženi kolega obraćao ministarki pravde gospođi Malović, a zakon o kome ste govorili je iz delokruga Ministarstva finansija, smatramo da su primedbe koje ste izneli primedbe o kojima treba dobro porazgovarati. Gospođa Malović i ja ćemo posebnu pažnju skrenuti ministarki finansija da obrati pažnju na ono što ste izneli, vezano za advokate i za mere koje bi trebalo da preduzme. Dakle, budite sigurni da ćemo gospođa Malović i ja preneti sve ovo o čemu smo sada razgovarali ministarki finansija. Ili će se nešto promeniti ili ćete dobiti neko drugo uveravanje od ministarke finansija koje bi išlo u prilog da je ovo ipak ispravno rešenje. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović, a posle nje reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi LDP je 10 minuta.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministarko, gospodine ministre, narodni poslanici i narodne poslanice, LDP će u danu za glasanje podržati ove zakone koji su na današnjem dnevnom redu. Normalno, podržaćemo ove zakone s obzirom na to da smatramo da su isti iz tzv. seta evropskih zakona. Posebno bismo napomenuli činjenicu da volimo da čujemo kada se govori o harmonizaciji domaćih propisa sa propisima EU. Volimo da čujemo nešto o tome da se Vlada trudi da nastavi na belu šengen listu. Dakle, stalno se ponavlja kao mantra harmonizacija propisa i bela šengen lista. Šta se onda dešava? Dešava se to da nekoliko sati pre početka rasprave o jednom ozbiljnom zakonu, kao što je antidiskriminacioni zakon, isti bude povučen iz procedure. Ukoliko zaista mislimo na tu harmonizaciju i na tu belu šengen listu onda je nejasno koji su razlozi rukovodili Vladu da skine iz procedure ovaj zakon o diskriminaciji. Neko obrazloženje smo čuli. Obrazloženje glasi da je to urađeno po zahtevu verskih zajednica. Posebno bih skrenula pažnju, cenjenim poslanicima, da je članom 11. Ustava Republike Srbije predviđeno da je Srbija svetovna država, a ujedno je i predviđeno da su crkve i verske zajednice odvojene od države. Ako je to tačno kako je onda moglo da se desi da potpuno vaninstitucionalno verske zajednice utiču na predlog Vlade i da ista povuče ovaj zakon iz procedure? Sa kime mislimo da harmonizujemo propise, da li sa EU i njenim propisima ili sa interesima verskih zajednica? Ukoliko nam je interes bela šengen lista zašto onda iz procedure povlačimo zakon koji je jedan od bitnih uslova da ishodujemo bezvizni režim. Prema tome, to su dva ključna pitanja za ovaj zakon koji očigledno nedostaje iz današnje rasprave i očigledno da su poslanici primetili neku prazninu u današnjoj diskusiji, jer taj zakon je bitan za tu belu šengen listu. U pogledu ovih ostalih zakona htela bih samo da pročitam razloge za donošenje zakona koje je Vlada navela u pogledu zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima. Kaže: "Potvrđivanjem Evropske konvencije o međusobnom pružanju pravne pomoći u krivičnim stvarima, Evropske konvencije o ekstradiciji i Konvencije UN protiv transnacionalnog organizovanog kriminala, Republika Srbija preuzela je obavezu implementiranja navedenih dokumenata u svoj pravni sistem.". Ako je to tako, onda malo disonantno zvuči član 16. tačka 1) i tačka 3) ovog zakona. Zašto? Zato što ovaj zakon predviđa zabranu ekstradicije domaćih državljana ili u slučaju da je pokrenut krivični postupak protiv domaćeg državljanina u vezi krivičnog dela zbog kojeg se i traži ekstradicija. Napominjem da je ovaj član 16. faktički relikt devetnaestovekovnog evropskog političkog nacionalizma, tim pre što mi možemo u ovu odredbu zakona jednostavno da ugradimo jednu garanciju, jednu mogućnost da se, umesto opšte zabrane izručivanja sopstvenih građana, predvidi da se neće izručiti građani u slučaju da postoje ozbiljni razlozi koji predviđaju mogućnost da dođe do nekog suđenja koje ne bi bilo pravično, tim pre što i međunarodni ugovori, u pogledu ljudskih prava, takođe, daju neku garanciju za takve slučajeve. Inače, i naš Zakon o krivičnom postupku u članu 548. stav 2. predviđa istu tu mogućnost, jer ova odredba je u direktnoj suprotnosti i potpuno je kontradiktorna i ovom obrazloženju zakona, kao i u pogledu ovih konvencija o ekstradiciji i ugovorima o ljudskim pravima. Prema tome, smatramo da bi trebalo da se izvrši određena korekcija u pogledu ovog zakona, a u preostalom delu smatramo da su svi ovi zakoni, koji su na današnjem dnevnom redu, potpuno prihvatljivi za LDP i da opravdavaju ono što Vlada tvrdi, da su isti proevropski i da imaju za cilj harmonizaciju domaćih propisa sa propisima EU, kao i da napokon Srbija doživi da se ukine vizni režim. Normalno, uz tu ogradu da to ne možemo da radimo sa zadrškom i ne možemo stalno da se pozivamo samo na činjenicu da mi ispunjavamo uslove, pre svega, moramo da radimo u interesu naše pravne regulative, u interesu naših građana, u interesu toga da modernizujemo naš pravni sistem i da prihvatimo određene vrednosti koje su pokazale da imaju određeni civilizacijski značaj.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, po članu 101. pravo na repliku na izlaganje ministra gospodina Milana Markovića, a po osnovu ocene narodnog poslanika da je došlo do pogrešnog tumačenja. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim ovo svoje pravo, zahvaljujem se gospodinu ministru koji je prepoznao iz mog izlaganja probleme koji mogu da nastanu. Pre svega, problemi bi nastali jer bi advokatska delatnost, gospodine ministre, potpuno bila dovedena u pitanje. To bi praktično značilo da bi advokati mogli da iznose i tajne, ako im se neko poveri za neko krivično delo, za neku odbranu, nastao bi totalni pravni haos i drago mi je da ste odmah posle mog izlaganja izašli. To je još jedan dokaz da su poslanici Nove Srbije korektni u svojim primedbama, i da žele da poprave zakone, da s pravom kritikujemo nešto što nije dobro. Mislim da ste zaštitili advokaturu na ovaj način od mnogih nadripisara koji se pojavljuju u svim gradovima Srbije, jer svaki advokat, ako bi bio prinuđen da ovakve stvari istražuje u toku nekog postupka, pranja novca ili nešto slično, onda bi praktično advokati došli u situaciju da se sklanjaju od bilo kakvog kupoprodajnog ugovora, jer bi morali da se suoče sa nekim stvarima koje nisu u opisu njihovog posla. Mislim da je to obuhvaćeno onom Varšavskom konvencijom. Treba biti izuzetno oprezan, gospođo ministre. Mislim da je advokatura sastavni deo, i jeste, pravosudnog sistema i ne treba ovakve stvari implementirati. To je opasno, kako za advokatsku delatnost, tako i za ukupan pravni sistem. Još jednom se zahvaljujem i nadam se da ćemo vrlo brzo znati ishod ovog vašeg izlaganja ovde. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, a posle njega narodni poslanik Boris Aleksić. Vreme na raspolaganju Poslaničke grupe DSS je 16 minuta i 30 sekundi.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sama činjenica da se vodi objedinjena rasprava o tri zakonska predloga izaziva jednu nedoumicu kod većine poslanika opozicije. Dakle, prva dva predloga zakona, Predlog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima i Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, sa Predlogom zakona o matičnim knjigama nemaju nikakve veze. Ovi zakoni jesu važni, ali svakako je u ovoj državi bilo i važnijih tema i važnijih stvari da se raspravlja u Skupštini Republike Srbije. No, kako je teško voditi tu vrstu objedinjene rasprave, povodom zakona koji nemaju međusobno nikakvih dodirnih tačaka, osvrnuću se na Predlog zakona o matičnim knjigama. Ovaj zakon je, pre svega, tehnički zakon i ima svoje uporište u Ustavu, to su čl. 42. i 97. Ustava i taj zakon ima i svojih dobrih i loših strana. Dobro je u tom zakonu što građani više neće morati da idu ponovo da vade izvod iz matične knjige rođenih, venčanih, kojima je istekao rok važnosti od šest meseci ili godinu dana, dobro je što će se voditi centralni registar i dobro je što će ovaj zakon biti usaglašen sa nekim osnovnim zakonima, a činjenica je da Zakon o matičnim knjigama nije godinama usaglašavan i u razlozima za donošenje zakona to je objašnjeno, da nas od tih zakona koji regulišu ovu oblast deli više od 25, čak i 30 godina, a u nekim stvarima deset-petnaest godina. DSS je uložila tri amandmana kod ovog zakona i ja ću nešto reći o tim amandmanima, na šta se oni odnose. Svakako je cilj podnošenja amandmana da ovaj zakon popravimo, ne da mu promenimo smisao, ne da ga izmenimo, da on nema svoj smisao, nego da ga popravimo. Radi se o čl. 15. i 72, pogotovo član 72. gde se govori o vođenju matičnih knjiga u diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Predviđeno je da tu postoje dva primerka tih knjiga. Jedan primerak se čuva u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, a drugi u Ministarstvu spoljnih poslova. Predlažemo da postoji i treći primerak tih matičnih knjiga koji će se čuvati u organu državne uprave, u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Zbog čega je to važno? Zbog toga što ćemo na taj način, pre svega, srediti birački spisak. Zbog toga što ćemo građanima koji žive van granica ove države omogućiti da, na jedan daleko lakši način, u onom pravom organu koji se bavi tom vrstom problematike, dobiju traženi dokument, a ne da se obraćaju za izvod iz matične knjige Ministarstvu spoljnih poslova. Mislim da je to prirodnije i mislim da je svakako važnije da postoji jedan centralni registar što se tiče matičnih knjiga. To je razlog zbog čega smo mi tražili uvođenje i trećeg primerka matičnih knjiga. Treća stvar o kojoj bih želeo da govorim, nalazi se na poslednjoj strani ovog predloga zakona, to su finansijska sredstva koja su predviđena za sprovođenje ovog zakona. Suma sumarum, predviđeno je u finansijskim sredstvima u 2010. u 2011. i narednim godinama i u početnom delu sprovođenja tog zakona 430 miliona dinara. Dakle, gledajući, stičem utisak i ubeđen sam da su to nedovoljna sredstva za sprovođenje jednog ovako ozbiljnog zakona, pogotovo ako se vidi na koji način će se ta sredstva obezbeđivati. Predviđeno je da se jedan deo sredstava obezbedi iz budžeta, drugi iz NIP-a, a treći iz lokalne samouprave i mislim da je tu najveći problem. Ali da ne vraćam priču, a nije loše ni to pomenuti, vratiti priču oko budžeta i videti na koji način i koliko sredstava je opredeljeno raznoraznim korisnicima budžeta, a za jedan ovako važan zakon i za opremanje jedne ovako ozbiljne službe, kakva je matična služba, bojim se da sredstva neće biti obezbeđena. Dolazimo do problema, problema je taj što zakon ne može da se sprovodi. Ovaj zakon treba da predstavlja jednu ozbiljnu stvar i treba na neki način da podstakne i da ojača državu, da država bude odgovorna prema svojim građanima, ali bojim se da u sredstvima i u budžetu kakav je projektovan i kakav je donet tih sredstava neće biti. Sve u svemu, nadam se da će u danu za odlučivanje predstavnik predlagača prihvatiti razloge, ali trenutno ga ne vidim ovde, verovatno nije čuo ove moje zamerke koje se odnose na ova dva člana, ali nadam se da će razmisliti o uvođenju trećeg primerka matičnih knjiga u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, odnosno da se taj treći primerak čuva u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Boris Aleksić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije hteo bih najpre da kažem par reči vezanih za Predlog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima. Mislim da je ovde veoma problematičan član 62, tj. prihvatanje delova presuda stranih država i njihovo uključivanje u presude domaćih sudova. O čemu se ovde radi? Navešću vam konkretan primer, do čega sve to može da dovede. U pitanju je jedna presuda koja je doneta u ime Republike Hrvatske, doneo je Županijski sud u Gospiću, broj je K-4/03-185, presuda je Srbinu povratniku, Svetozaru Karanu, matični broj 110595335 itd. sin Branka Karana i Ranke, rođene Karan sa prebivalištem Devete gardijske brigade bb, Korenica, rođen 11. svibnja 1950. godine u Kestenovcu, opština Vojnić, Srbin po nacionalnosti. Kriv je i osuđen na 13 godina zatvora zbog nekog učestvovanja u tuči, a presuda Županijskog suda, to je Okružni sud, sadrži i sledeće delove: "...jer Hrvatska se sigurno prema ocjeni onih izvana nalazi pred rasulom, a to je momenat kada se memorandumom može ispuniti u cjelosti, kojeg smo, malo je nedostajalo da ga ispune". Ovo sve citiram: "Zauzeta je Vojvodina, Srijem i pola Bosne, a drugu polovinu će lako riješiti, samo je ostala crta Virovitica, Karlovac, Karlobag, pa iz tog razloga svi oni zločinci koji su činili zločine u Hrvatskoj vraćaju se, a u stvari činili su genocid nad Hrvatima, i to ne samo u ovom ratu, već skupa sa ostalima, činili su to preko 500 godina, od dolaska Turaka, kada su skupa sa Turcima dolazili i uništavali Hrvate, a otkad su prisajedinili ove krajeve Jugoslaviji i praktično ih uništili na određenim područjima, i sada žele da zauzmu ono doklen je Osmanlija došao, a skupa sa Osmanlijama doklen su došli optuženik i njegovi preci, a Hrvatska bi ostala samo ono što se zvalo ostaci ostataka Hrvatske. No, pored toga i pored zločina koji je počinio optuženi, isti je praktično nagrađen. On je sve što je imao odnio u Srbiju, sa ostalima je razrušio polovinu Hrvatske, a vratio se da ga država Hrvatska nagradi. Te, ukoliko mu je što oštećeno država Hrvatska treba da mu obnovi, dok Hrvatska istovremeno zanemaruje svoje dobrovoljce koji su izborili slobodu i one izbeglice koje su pobjegle pred zna se čijom kamom, a neretko treba i zapovjedati narodu koji se vraća, a to je pored ostalih i optuženik", da ne čitam više ove morbidnosti. U pitanju je, još jednom, presuda Okružnog, Županijskog, suda u Gospiću protiv Srbina povratnika, Svetozara Karana. Presuda je doneta 2003. godine. Da li možete da verujete da ovako nešto može da se nađe u presudama srpskih sudova, da se prepiše. To ne mogu da zamislim, ali možemo da dođemo i u takvu situaciju. Takvi su njihovi sudovi, na primer. Ranije sam govorio, takođe, o Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Nisam stigao na sve detalje da vam ukažem. Još jednom bih želeo da podsetim da mislim da je veliki propust ovog zakona taj što se u njemu ne navodi konkretno, budući da smo mi država koja ima iskustva sa borbom protiv terorizma više od 18 godina, terorističke organizacije sa kojima smo imali problema, konkretno teroristi sa kojima smo imali problema, a to je pre svega šiptarski terorizam. Ali, ne zaboravite da prema Izveštaju Komisije 9-11, koja je formirana nakon terorističkih napada na SAD 11. septembra, da se u tom izveštaju nalaze, takođe, podaci da su dvojica glavnih organizatora tih terorističkih napada Muhamed Ata i Halid Šeik Muhamed boravili, učestvovali u terorističkim aktivnostima protiv srpskog naroda na KiM i u BiH. To je jedan veoma interesantan podatak i mislim da nije trebalo da na jedan ovakav način prepisujemo neke norme koje postoje u EU, jer konkretno, još jednom napominjem, da imamo veliko iskustvo sa borbom protiv terorizma. Još želim da podsetim, vezano za obrazloženje donošenja ovog zakona, gospođa Malović je navela da je EU predvodnik u borbi protiv terorizma, da su njene norme, takođe, vrlo značajne u tom pogledu, podsetio bih vas da je EU imala velikih problema, između ostalog i sa tajnim zatvorima CIA, da je pokrenuta istraga u Evropskom parlamentu, da je ta istraga prekinuta, nije dovela ni do čega, da su to veoma ozbiljne optužbe, jer ljudi koji su kidnapovali određene građane država koje su članice EU, bavili su se između ostalog i terorističkom aktivnošću. Još jednom podsećam da je italijanski profesor Danijel Genzer, profesor savremene istorije objavio knjigu pod naslovom "Tajne NATO armije". On je objasnio da su te tajne NATO armije po prirodi terorističke grupacije postojale i postoje u Francuskoj, Belgiji, Holandiji, Norveškoj, Danskoj, Švedskoj, Finskoj, Španiji, Portugaliji, Austriji, Švajcarskoj, Nemačkoj, Luksemburgu, kao i u Turskoj. Prema njegovim tvrdnjama one su obučavane i opremane od strane CIA, "Mi 6" i NATO. Njihova osnovna strategija je bila strategija zategnutosti i lažnih zastava tzv. "false flags". O čemu se radi u toj strategiji? Izvrše se određeni teroristički napadi, terorističke akcije i za te terorističke akcije se optužuju druge države i drugi narodi. Genzer je u svojoj knjizi otkrio da je NATO bio jezgro te terorističke mreže, a podatke između ostalog, vezane za "Tajne NATO armije" objavio je i list "Geopolitika". Genzer je naveo da su tajni komitet za planiranje Severnoatlantske alijanse CPC i saveznički tajni komitet ACC bili temelji tajnih armija širom zapadne Evrope. Podsećamo na izveštaj Đulija Andreotija, predsednika Saveta ministara iz 1990. godine koji je priznao postojanje tzv. "Gladija", kao i njegove očigledne veze sa CIA "Mi 6" i NATO-om. To je izveštaj o operaciji "Gladio", Andreoti, 26. februara 1991, zvanični dokument italijanske vlade. Isto tako, sudija Feliče Kason je uspešno dokazao da su izvršioci atentata u Italiji 1972. godine bili pripadnici terorističke organizacije "Ordinere Nuovo", među njima Vincigera. Vincigera je priznao da je ubistvo izvršio uz pomoć italijanske tajne policije. Govoreći o ''Gladiju'', ovaj mafijaš je potvrdio da je ta paravojska kontrolisana od strane NATO pakta i da su njene akcije za vreme hladnog rata imale za posledicu ubistva civila, žene i dece. To se desilo 1985. godine u Bolonji, kada je stradalo 85. ljudi. Najveći problem svega ovoga jeste što profesor Genzer smatra da su te tajne grupacije još uvek aktivne. Dakle, on je naučnik, profesor savremene istorije. Tokom 90-tih godina, 1990. godine, u Evropskom parlamentu pokrenuta je inicijativa za raskrinkavanje uloge NATO-a, CIA i "MI 6" u stvaranju tajnih terorističkih grupacija na tlu Evrope, gle čuda, ona, naravno, nije sprovedena do kraja. Upućeno je pismo Džordžu Bušu, međutim, istraga je delimično sprovedena samo u Italiji, Švajcarskoj i Belgiji. Profesor Genzer, pominje da postoje podaci o postojanju tajne armije "P 26" u Švajcarskoj i to iz 1990. godine. On ističe da je o svemu tome bio upozoren i Fransoa Miteran i da je postojala čuvena polemika između Miterana i Andreotija po tom pitanju. Na kraju je i admiral Pjer Lakost, bivši šef francuske tajne službe, obelodanio podatke o postojanju tajnih armija u Francuskoj i njihovoj umešanosti u atentate. Danijel Genzer ne isključuje, dakle, mogućnost da su pomenute NATO paravojne formacije još uvek aktivne i pojašnjava da NATO i dan danas odbija da govori o strategiji zategnutosti, kao i da objavi podatke na primer o ''Gladiju''. Vidite sledeću situaciju. Prema ovom zakonu o sprečavanju pranje novca i finansiranju terorizma, predviđa se određeno delovanje Uprave za sprečavanje pranje novca koja je definisana kao finansijsko– obaveštajna služba. Svi znaju da se borbom protiv terorizma, pa i finansiranjem terorizma, pre svega bavi MUP i bezbednosne službe. Ovde bismo mogli da postavimo jedno vrlo važno pitanje. Dragan Filipović je u svojoj knjizi, on je inače bio treći čovek BIA, resora državne bezbednosti, objavio podatke da obaveštajna uprava BIA faktičkine postoji od 2003. godine, tj. da se obaveštajna uprava ne bavi obaveštajnim radom. Postavljam pitanje – da li je to tačno? Takođe, postavljam pitanje – da li je tačno da lica zaposlena u obaveštajnoj upravi nemaju zvanje ovlašćenog službenog lica? To znači da oni ne mogu nikoga ni da legitimišu. Sa druge strane, tajne policije država u našem regionu se bave obaveštajnim radom tzv. zagraničnim delovanjem i na teritoriji Republike Srbije. Vi vrlo dobro znate da su ovde aktivne i hrvatska obaveštajna služba, slovenačka obaveštajna služba i druge službe. Dakle, naša bezbednosna služba ima jednu ozbiljnu falinku koju ne može da nadoknadi ni finansijska obaveštajna – služba, kako ste je vi nazvali. Dakle, takva situacija bi morala da se ispravi. Takođe molim da mi se odgovori na ova pitanja. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Narodni poslanik gospodin Miroslav Petković ima reč. Vaša poslanička grupa ima još devet minuta.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici DSS tokom današnje rasprave ukazuju da ste uspeli da spojite ono što je nespojivo i da je ovo izigravanje parlamentarne rasprave. Ono što radite svakoga dana je izigravanje života u Srbiji, ali imaćete priliku da to objasnite građanima Srbije u nekom narednom periodu. Jedino što sam uspeo da pronađem što može da poveže ova dva zakona, pre svega vezano za međunarodnu pravnu pomoć i za sprečavanje pranja novca i finansiranje terorizma, jeste obrazloženje, doduše, za ovaj prvi zakon, ono je spakovano na četiri strane, onako, sve je sabijeno na jednu gomilu, a vaši saradnici, gospođo Malović, su se potrudili za ovaj drugi zakon da nam dostave taksativno i to mnogo bolje zaista izgleda. U tom zadnjem pasusu u obrazloženju pominje se da su ovi zakoni neophodni za pristupanje EU, da su neophodni da bi se ostvarilo sve ono što je gospodin Božidar Đelić najavio u tzv. mapi puta prema EU i viznim olakšicama za građane Srbije. Činjenica je da je to, ukoliko Srbija dobije te vizne olakšice, jedino predizborno obećanje koje će biti ispunjeno u ovoj godini, mada, lično, uopšte u to ne verujem. Možemo predati kandidaturu za EU, Oli Ren će tu kandidaturu sigurno spakovati u neku fioku i završiće u nekom podrumu, u nekom podrumu u nekom utvarku, i od toga nema ništa u narednom periodu, ali ako smatrate da je to dobro, onda neka to službi na čast Vladi gospodina Cvetkovića. Ministarka je rekla da je ova materija koja reguliše međunarodnu pravnu pomoć regulisana, jednim delom, zakonikom o krivičnom postupku i naravno da treba ovu materiju mnogo bolje definisati. Ono što je novina u ovom zakonu jeste da se ovo područje primene zakona proširuje i na određene postupke pred organima uprave koji imaju za posledicu pokretanje krivičnog postupka i to je ono štovidim kao određenu novinu u ovom zakonu. Ono što je zamerka poslanika DSS, o kojoj je naš ovlašćeni predstavnik u svojoj diskusiji danas govorio, jeste da se komunikacija domaćih pravosudnih organa sa zamagljenom državom odvija preko Ministarstva za pravosuđe, ali se uvodi i tzv. neposredna komunikacija, pod uslovom uzajamnosti. U članu 8. predloženog zakona predviđeno je nešto vrlo, vrlo neobično, naime, da ukoliko ne postoji ta uzajamnost mi smatramo kao da je ona prisutna i mi smo svojim amandmanom tražili da se to promeni, znači, da to ne bude tako. Takođe, ono što je vrlo čudno jeste vezano i za trajanje pritvora koji je predviđen najduže u trajanju godinu dana. Hoćemo efikasno pravosuđe i sigurni smo da, ukoliko ga već tako predstavljate, pravosuđe taj posao može da uradi i za šest meseci, tako da smo podneli amandman kojim tražimo da se taj rok skrati na šest meseci. Takođe, u članu 91. mislimo da je nedopustivo da ni na koji način ne može doprineti boljem razrešenju stvari, da se predstavnici inostranog pravosudnog organa uključe i prisustvuju preduzimanju određenih procesnih radnji u Republici Srbiji. Mislim da zakon predviđa dovoljno ovlašćenja za predstavnike inostranih pravosudnih organa da učestvuju u određenim postupcima, ali nikako kako ste to predvideli u članu 91. Vrlo je kratko vreme, pokušaću da se osvrnem i na ovaj drugi zakon i na najveću zamerku, povodom koje smo dobili niz mejlova i poruka, od poslaničke grupe DSS koja se odnosi pre svega na Glavu III Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma, a to jesu odredbe, znači, članovi od 46. do 49. i još niz članova kojima se dalje razrađuje i položaj advokatske profesije u Srbiji, kako je vi vidite u budućem periodu. Nažalost, u ovom parlamentu advokati se nisu pobunili protiv toga, a znam da među vama ima mnogo ljudi koji se bave tom časnom profesijom i mislimo da je to potpuno nenormalno, da kako me je jedan kolega jutros pozvao i rekao – odsad će na mojoj firmi stajati advokat Petrović, a ispod će pisati špijun i uhoda. To je potpuno nedopustivo. Hoću da verujem, gospođo Malović, da vi niste pisali ovaj zakon, da ga je pisala gospođa Diana Dragutinović. Očigledno, ona se nije snašla ni kod budžeta, ni kod rebalansa budžeta, ali imaćemo priliku da je pitamo oko toga kada bude došla u martu ili aprilu mesecu i pokušala da nam obrazloži rebalans budžeta. Činjenica je da vi, bar hoću da verujem, ne biste dozvolili da ovako nešto stoji u Predlogu ovoga zakona. Zbog toga, Poslanička grupa DSS predlaže da se čitava Glava III iz ovog zakona briše. Ono što je takođe skandalozno jeste predviđeno u članu 50. ovog zakona, da listu indikatora za prepoznavanja lica i transakcija za koje postoje osnovane sumnje da se radi o pranju novca, sastavljaju advokati. Molim vas, kolega Marković takođe je pravnik, možda i budući advokat, neće biti ministar celog života, sugeriše vama da ovo promenite, da prihvatite amandman DSS i da na taj način pokušamo da izbegnemo ovo jer u čitavom zakonu poreska uprava nije dobila nijednom ovo ovlašćenje. Uprava za sprečavanje pranja novca nema nijedno novo ovlašćenje. Mi smo predložili čak da to na neki način izbegnemo da se ta nadležnost prebaci upravo na njih i da se Uprava za sprečavanje pranje novca bavi ovim poslom. Bojim se da ste današnju sednicu iskoristili da prođu neki zakoni koji u ovom obliku ne bi smeli da postoje. Mogu da čestitam vladajućoj koaliciji na izuzetnoj hrabrosti. Pokazali ste prethodna tri dana na Kopaoniku da imate veliko srce. Ekonomija, privreda i bankarski sistem ove zemlje se raspadaju. Pojedini ministri, koji se muvaju oko Vlade Republike Srbije, sede na Kopaoniku. Vi se slikate, skijate, grudvate se. Potpredsednik Vlade Mlađan Dinkić je sinoć imao skijaški derbi sa predstavnikom jedne strane države pod reflektorima, pa se zbog toga pomera završna sesija na ovom skupu. Ono što mogu da vam prenesem jeste da građani Srbije sve češće pominju neke letve. Pri tom, mislim da ne podrazumevaju pod tim skijaške daske. Pominju motke, a to nisu skijaški štapovi, a sve češće se pominju i neke vile. Razmislite dobro u narednom periodu kako se ponašate i šta radite. Vi možete da spavate, možete da žmurite, možete leti da pecate, zimi da skijate, ali građani Srbije od toga neće imati apsolutno nikakve koristi. Mapu puta i čitav proces koji treba da prođe kroz tu mapu puta vodi vođa koji očigledno nije sposoban da vidi ni 100 metara ispred sebe, a kamoli par godina unapred. Mislim da nas premijer Cvetković i ovako nesposobna i neodgovorna Vlada vode u dubok ponor iz koga će biti potrebno dugo vremena da bi se ova zemlja izvukla.
Reč ima narodni poslanik gospodin Slađan Mijaljević. Vaša poslanička grupa ima još 44 minuta.
Poštovano predsedništvo, kolege, danas po drugi put govorim o ovom zakonu o pranju novca i sprečavanju terorizma. Zaista je zakon više nego čudan, konfuzan, apsurdan i ambijent koji pravite i koji stvarate sa nekoliko setova zakona koje ste doneli u proteklih nekoliko meseci, jeste više nego apsurdan. Neki od tih zakona neće biti primenjivi, neki će biti samo u delovima primenjivi, ali vi to radite samo zbog toga da biste se dodvorili EU, da biste što više njihovih zakona prepisali, da biste što više njihovih zakona doneli ovde, da biste ispunili neke njihove uslove za ispunjenje raznih političkih želja koje nam dolaze iz zapadne Evrope. Ovaj zakon o finansiranju terorizma kroz pranje novca, a to je jedno krivično delo koje proističe iz mnogih drugih krivičnih dela, kao što su trgovina narkoticima, ljudima, organima, sve smo to, na našu nesreću, imali ovde da doživljavamo, ima još nekoliko vrlo ozbiljnih zamerki, gde vi bukvalno ovo naše društvo pretvarate u balkanskog špijuna. Ovo što su kolege advokati govorili kroz ove radnje i mere koje treba da preduzimaju advokatske kancelarije ili advokati, da bi ispratili šta to rade pojedini njihovi klijenti i da li će ti ljudi uopšte biti njihovi klijenti ako ovaj zakon bude stupio na snagu, postavlja jedno veliko pitanje. Samo ću citirati nekoliko probranih radnji i mera koje ste vi ovim zakonom predložili. Kaže – "poznavanje stranke i praćenje njenog poslovanja (u daljem tekstu: poznavanje i praćenje stranke), redovno stručno obrazovanje, osposobljavanje i usavršavanje zaposlenih u praćenju stranaka.'' Da li advokatske kancelarije da postaju obaveštajni ili kontraobaveštajni centri, da advokati vode na nekakve seminare iz bezbednosti svoje pripravnike, svoje kafe kuvarice, svoje čistačice, da bi mogli na svim nivoima da skeniraju onog njihovog poslovnog partnera ili klijenta koji se pojavi na vrata njihove advokatske kancelarije? To su zaista neverovatni nonsensi. "Obezbeđivanje redovne unutrašnje kontrole i izvršavanje obaveze iz ovog zakona". Znači, taj advokat je dužan da proverava svoje pripravnike, saradnike, pomoćnike, kafe kuvarice i čistačice, da li oni redovno svakog njihovog klijenta skeniraju kada se pojavi na vratima njihove kancelarije? "Vođenje evidencije, zaštita i čuvanje podataka iz tih evidencija, provera identiteta stranke na osnovu dokumenata, podataka ili informacija pribavljenih iz pouzdanih i verodostojnih izvora". Šta ovo znači – kad god neki klijent dođe kod nekog advokata, u njegovu kancelariju, advokat mu uzme ličnu kartu i pozove nekoga u stanicu policije da proveri njegov dosije? To je zaista neverovatno. Kaže – "redovno prati poslovanje i proverava usklađenost aktivnosti stranke sa prirodom poslovnog odnosa i uobičajenim obimom i vrstom poslovanja stranke". Kao što sam rekao u mom prvom izlaganju danas, ovo je jedan zakon iz nekoliko setova zakona koje ste vi doneli u proteklih šest meseci, gde želite sve i svakoga da stavite pod određenu kontrolu. Ovim zakonom želite da stavite sva pravna i fizička lica pod kontrolu. Ovo je izgovor da možete kontrolisati i poslednju žutu banku koja teče između nekih ljudi u nekom poslu. Drugo, još jedan apsurd. Kako mislite da sprovodite ovaj zakon na celokupnoj teritoriji države Srbije? Kako mislite da ga sprovodite uz pomoć ili saradnju sa stranim ili svetskim organizacijama? Upravo jedan deo teritorije Srbije se nalazi pod kontrolom svetskih organizacija: UN, Euleks, ne znam čega sve nema, i upravo za tih 10 godina, kao i za prethodnih 20 godina, tamo cveta trgovina narkoticima, tamo se nalaze na desetine laboratorija, tamo se nalazi glavni distributivni centar prema Evropi. Europolovi podaci od nekoliko godina unazad kažu sledeće: Kosovo, Albanija, zapadna Makedonija, svakog momenta se u magacinima nalazi do sedam milijardi evra narkotika spremnih da idu na evropsko tržište. U Albaniji je 2002. godine zasađeno 80% obradivog poljoprivrednog zemljišta marihuanom. Šta mislite – ko to koristi? Da li mislite da to nije prodato negde? Gde je završio taj novac? Kako su se finansiranje ANA, OVK, UČK i današnje bezbedonosne snage Kosova? Upravo su te međunarodne snage danas ili ovih nekoliko godina unazad vodeće narko-dilere dovele u situaciju da postanu vrlo ozbiljni politički faktori na KiM. Kako vi mislite da sa takvim međunarodnim svetskim organizacijama ovaj zakon sprovedete u delo? Imate neke teritorije, neka mesta, neke gradove i u samoj Srbiji gde vi nemate šanse da sprovedete ovaj zakon. Idite u Veliki Trnovac, podatak iz 2004. godine jeste da se u Velikom Trnovcu svakog trenutka nalazi do milijardu evra narkotika spremnih za evropsko tržište. Jednostavno, te međunarodne organizacije štite tu kriminalnu narko-mafijašku državu na svaki mogući način. Oni jadnici koji nisu u kontrolisanim tokovima novca i narkotika, bivaju hapšeni. Trenutno u evropskim zatvorima ili zatvorima evropskih zemalja boravi 23 hiljade Albanaca sa Kosova. Pomnožite to sa minimum četiri, pet ljudi, koliko čini jedna kriminalna grupa u proseku, dobićete vrlo ozbiljnu cifru. Neki su bili neposlušni, pa su završili tamo, ali ona većina koja je poslušna i koja radi vrlo ozbiljno, ona se nalazi na Kosovu, nalazi se po EU i finansiraju narko-državu. Jedan vrlo ozbiljan pokazatelj poslovanja tih međunarodnih organizacija je i taj da upravo tamo gde se nalazi NATO, gde se nalazi vojska SAD, tamo je ili proizvodnja narkotika ili prerada i distributivni centar za dalje. U Avganistanu se nalaze već nekoliko godina, smanjili su poljoprivrednu površinu na kojoj se sadi mak od koga se proizvodi opijum, za jednu četvrtinu, ali se proizvodnja maka povećala za 40 puta. Šta mislite – kuda prolazi većina tih proizvoda iz Avganistana do EU. Vi mislite da će te organizacije zajedno sa vama da sprovode ovaj zakon? Ovo je više nego smešno. Apsurd za apsurdom, donose se zakoni i zakoni ostaju mrtvo slovo na papiru. Imali smo danas jedan apsurd na Administrativnom odboru gde vladajuća većina nije htela da uvaži ostavke koje smo podneli, tražećineke specijalne predstavnike. Radi se o tome da morate da štitite neke svoje operacije, pa taman kada bi neko od njih došao i rekao, podnosim ostavku, vi biste mu rekli, e, mi ne prihvatamo, moraš da sediš tu. Izađite malo iz ovog mraka iz ovog lavirinta i krenite nekim ozbiljnim putem, jer ovo u kom pravcu nas vi vodite zaista ne vodi ničemu. Ovo je nešto neverovatno. Ova zemlja se ubuduće neće zvati Srbija, zvaće se ''apsurdistan''. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranje terorizma koji je danas predmet skupštinske diskusije, moram još jedanput da ponovim, u prilično nelogično sačinjenom dnevnom redu, koliko god bio manje ili više loš, najveće iskušenje imaće poput svih prethodnih zakonskih predloga, u praktičnoj primeni, ako za to, nadam se da nije već i kasno. Naime, fenomen pranja novca je prisutan u celom svetu, naravno, tu ni Srbija nije izuzetak. Neke relevantne procene govore da se danas opere od 2% do 5% ukupnog svetskog društvenog proizvoda, odnosno prevedeno u ciframa, od 590 milijardi do čak 1,5 bilion dolara godišnje. U Srbiji je situacija slična. Taj procenat je oko 5%. Ono što se svakako nameće je logično razmišljanje da je pre svega mafijaška privatizacija preduzeća u najvećem obimu uticala na ovakav parametar, ali pranje novca je i te kako omogućeno preko već nadaleko čuvenih fantomskih firmi, odnosno korišćenjem fiktivnih pravnih lica. U Srbiji je jedan od modaliteta i promet nepokretnosti koja je nesporna delatnost i pogodna da se novac stečen na nezakonit način plasira u legalne finansijske tokove. Treba ovom prilikom pomenuti tzv. simulovane poslove kada se, primera radi, ugovori proizvodnja tekstila za izvoz, a umesto repromaterijala koji je trebalo nabaviti u inostranstvu, u stvari se uvozi originalna roba koja je finalni proizvod i onda se prodaje ovde. Ili se simulira proizvodnja u najprimitivnijim uslovima, prave se nekakve manufakture i naizgled proizvodi roba, a zapravo se preko takvih poslova gura veliki keš. Takođe, evidentno je legalizovanje sumnjivog kapitala putem izgradnje raznih objekata, s obzirom na to da se i tu u priličnoj količinipojavljuje gotovina. Suština pranja novca je, dame i gospodo narodni poslanici, da se ilegalno stečeni novac prevede u legalnu svojinu ili legalni posao. Koriste se drugi načini preko čuvenih of-šor kompanija, pravog poreskog raja, čime se zamagljuje poreklo novca i izbegava plaćanje poreza. Takve transakcije, naravno, ne ulaze u platni promet zemlje i vrlo je teško sagledati njihov tok. Primera iz bliske prošlosti je sijaset i samo ću podsetiti na onaj čuveni dvojac Janjušević – Kolesar. Ovom prilikom bih želeo posebno da istaknem da je ovim predlogom zakona predviđeno da banke imaju aktivnu ulogu u ovoj priči. Žao mi je što danas ovoj sednici ne prisustvuje gospođa Dijana Dragutinović, ministar finansija Vlade Republike Srbije, čini mi se da je ovo tema u kojoj bi svakako ona bila i najkompetentnija. Nažalost, zahvaljujući ekonomskoj politici i samom činjenju aktuelnog režima, ovaj bankarski sistem u Srbiji, ako uopšte još uvek postoji, suočava se sa rizicima, kao što su kreditni rizik, rizik od prevare, rizik od ugrožavanja reputacije, koji prouzrokuje te ozbiljne pravne i finansijske poteškoće. Potreba za pranjem novca, odnosno prihoda ostvarenim kriminalnim aktivnostima kroz finansijski sistem je od vitalnog značaja za uspeh i kriminalne aktivnosti. Povećana integracija svetskih finansijskih sistema i uklanjanje barijera za slobodno kretanje kapitala, na kraju krajeva, omogućili su da se novac ostvaren kriminalnim putem lakše opere i otežali proces praćenja takvih aktivnosti. Jednostavno, ne postoji nekakav jedinstveni način pranja novca. Od čega se ti prihodi obično nalaze u formi keša koji bi trebalo da uđe u finansijski sistem na neki način. Uprkos raznovrsnosti metoda koje se koriste, proces pranja novca se obavlja u tri faze, smeštanja, raslojavanje, integrisanje, a najčešći oblik je preklapanje ovih koraka. Ono što bi ovakvim predlogom zakona da se spreči, a nisam uveren da će se u tome uspeti, jeste zapravo identifikacija onih tačaka gde se aktivnosti u vezi pranja novca možda i izloženije uočavaju. Tu se, pre svega, misli na ulaz keša, odnosno gotovine u finansijski sistem, međunarodni tok novca, transferi u finansijski sistem, kao i transferi finansijskog sistema. U okviru ove borbe u suprotstavljanju pranja novca na osnovu novog zakonodavnog okvira, potrebno bi bilo uspostaviti međuinstitucionalni sistem za prevenciju i kontrolu pranja novca. Formiranjem institucije za prikupljanje relevantnih informacija koje bi prikupljale i razmenjivale finansijske informacije na domaćem i međunarodnom nivou, u svrhu kontrolisanja i prevencije pranja novca, verovatno bi se postigli značajniji rezultati. Možda bi bilo dobro osnovati nekakvu međuresornu radnu grupu koja bi okupljala sve agencije i institucije uključene u suzbijanju pranja novca, kako bi se redovno testirao i ocenjivao njihov rad i razgovaralo o adaptaciji ka novim izazovima. Sigurno, kada smo već pomenuli banke kao jedan od ključnih parametara ovog zakonskog okvira, da se nameće neophodnost nekakve programske harmonizacije rada banaka i drugih finansijskih ustanova i institucija koja se mora poštovati kako bi standardi za identifikaciju finansijskih transakcija delovali i omogućavali praćenje stvarnih korisnika računa. Mere koje bi trebalo preduzeti u borbi protiv finansiranja terorizma su slične onima koje se preduzimaju protiv pranja novca. Međutim, za ovu pošast je potrebno imati konkretnu strategiju, a ne nekakvu, tako da kažem, ad hok varijantu koja se realizuje od onog 11. septembra 2001. godine, kada su SAD, svetski policajac broj jedan, proglasile rat protiv terorizma. U suprotstavljanju pranja novca i finansiranja terorizma, zalog efikasne borbe su snažan nacionalni, finansijski i bankarski i regulatorni sistem i državne institucije. Hteli vi to da priznate ili ne, država Srbija to danas ne poseduje. Primera radi, tokom prošle godine, Uprava za sprečavanje pranja novca otvorila je 76 predmeta. Dobro je što je gospođa Malović tu. Suština je da na kraju sve to treba procesuirati. Sudovi donose presude da li je krivično delo učinjeno ili nije. Nažalost, podaci pokazuju da ne postoji dovoljan broj pravosnažnih presuda u krivičnim postupcima pranja novca. Na kraju krajeva, za sprovođenje zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma jasno je da je neophodno obezbediti određena sredstva u budžetu Republike Srbije. Nas svakako očekuje i rebalans. Utvrdićemo tokom godine hoće li Srbiju zaobići recesija. Verovano će ovakav zakon biti usvojen. Postavlja se ono pitanje sa početka – nije li već za sve to kasno? Jer, kao što nam je očigledno potrebna i međunarodno pravna pomoć u određenim krivičnim stvarima, osnovni problem i dalje ležu u činjenici da se na jedan beskrupulozan način još uvek ne poštuju ni zakonske odredbe, ni Ustav Srbije. Najbolji primer je možda za to današnja sednica Administrativnog odbora na kojoj je vladavina prava zamenjena pravom vladavine, u ovom slučaju, DS. Dakle, sve dok se dešavaju ovakve anomalije, Srbija neće, bez bazira na usvajanje tzv. proevropskih zakona biti ni za pedalj bliža toj vašoj toliko voljenoj EU. Zahvaljujem na pažnji. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha. Ostalo je još 26 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, u ovom redovnom zasedanju Narodne skupštine trebalo je da razmotrimo tri zakonska projekta koja se odnose na ubrzani postupak liberalizacije viznog režima i šest zakonskih projekata o potvrđivanju, odnosno ratifikaciji konvencija iz ove oblasti. Odlukom Vlade jedan od zakona je povučen iz procedure. Bez obzira na sve ono što pričamo i obećavamo, da želimo da ubrzamo liberalizaciju, da dođemo na belu šengen listu, mi ovim potezima pokazujemo da nam to nije primaran zadatak. Čuli smo u ovom skupštinskom domu mnogo kritika na opoziciju koja kao blokira, usporava itd, a ovde se jasno vidi da ne želite ubrzati taj postupak. To možemo potkrepiti sa nekoliko podataka, jedan od njih je da je još 2004. godine Vlada donela i usvojila Akcioni plan o harmonizaciji odnosa pravnog sistema sa pravnim sistemom EU kojim je utvrđena dinamika, rokovi, projekti, materija koja mora da se harmonizuje. Jedan ili više zakona i zakonskih projekata iz ove oblasti su i ovi zakoni koji su predviđeni za današnju raspravu, pa i zakon o zabrani diskriminacije. Pet godina smo svesni da taj zakon i te zakone moramo doneti, ali ništa nismo učinili da ga usvojimo i da ga skinemo sa dnevnog reda. Prema pravnoj nomenklaturi Evropske unije nije dovoljno doneti samo zakone, moramo doneti podzakonske akte, razne administrativne propise, tehnički i tehnološki uvezati sisteme i tek onda ispunjavamo uslove. Jedna komisija je završila posao pre neki dan i dobio sam informaciju da je po nalogu Evropske komisije zabranjeno iznošenje podataka o tome šta je utvrdila. Zamislite šta je utvrdila? Ako nismo ispunili zakonske stvari nismo ni podzakonske ni administrativne ni tehničke ni tehnološke i sve druge koji su predviđeni na mapi puta i u mapi puta za pridruživanje EU. Zanimljivo je obrazloženje zašto se donosi jedan od zakona o kojima raspravljamo, to je zakon o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, donosi se zbog potvrđivanja evropske Konvencije o međusobnom pružanju pravne pomoći u krivičnim stvarima, zatim evropske Konvencije o ekstradiciji, konvencije Ujedinjenih nacija itd, jer je Republika Srbija preuzela obavezu implementacije navedenih dokumenata u svoj pravni sistem. Ovde smo dobili četiri razloga zbog kojih je neophodno ući u donošenje ovog zakona, a u obrazloženju ministar pravde reče da je to harmonizacija propisa sa propisima EU, zatim liberalizacija viznog režima, ugradnja konvencije EU i UN koje su donete i koje će biti donete za nekoliko dana, ovih šest konvencija o kojima govorimo, i harmonizacija pravnih propisa Republike Srbije. Znači, četiri razloga a u obrazloženju samog zakona vidimo samo jedan jedini razlog koji je naveden ovde, što govori da Ministarstvo pravde nije učestvovalo u izradi ovog zakona, da je to radio neko drugi a taj drugi nije uskladio međusobni rad sa Ministarstvom pravde. To govori o odsustvu ozbiljnosti u radu, jer ako već postoje razlozi, oni su u svakom slučaju opravdani i moramo prihvatiti sve ono što je rečeno od strane ministra pravde, ali to nije uneto u ove razloge za donošenje zakona. Kada govorimo o Predlogu zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima – da li ići u donošenje posebnog zakona ili je jedna od pravnih mogućnosti bila da to ugradimo u Zakonik o krivičnom postupku, kao što je to bilo prisutno i sada, ili doneti jedinstven leks specijalis zakon o međunarodnoj pravnoj pomoći koji će obuhvatiti svu pravnu pomoć u međusobnoj korespondenciji savremenih država koje obuhvataju i krivične stvari, i upravne stvari, i socijalnu politiku, i telekomunikacionu politiku i saobraćajnu politiku itd. Sa aspekta SRS izabrali ste najgore rešenje jer sada, s obzirom na to da ste uveli u praksu da se posebno reguliše ova oblast onda morate doneti i poseban zakon o međunarodnoj pravnoj pomoći u socijalnoj politici, to je vrlo bitno, zbog socijalnog osiguranja, iz svih aspekata iz kojih proizilazi socijalna politika i socijalno osiguranje, pored toga, morate doneti pravni propis, odnosno zakon o međunarodnoj pravnoj saradnji u spoljnim poslovima, u unutrašnjim poslovima itd. i dobićemo gomilu zakonskih projekata koji se manje-više ponavljaju. Ovo je najbolje pravno-tehničko rešenje. S obzirom na vreme, ovde ću zamoliti ministra pravde u ime Vlade Republike Srpske Krajine u progonstvu, u ime mnogobrojnih udruženja Krajišnika, da shodno odredbama postojećeg Zakona o krivičnom postupku i novog zakona koji ćete verovatno usvojiti, zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, pomogne izbegličkim udruženjima, izbeglicama, u smislu ostvarenja individualnih i kolektivnih prava koje su Srbi, posebno Srbi iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske imali u Hrvatskoj i ne mogu ih ostvariti. To je jedna stvar. To se odnosi na penzije, to se odnosi na invalidnine, to se odnosi na povratak nepokretnih stvari, kuća, stanova, znamo da je Srbima oduzeto preko 50 hiljada stanova u društvenom vlasništvu sa stanarskim pravom i nijedan stan nije vraćen, kao i mnogobrojna druga imovinska, socijalna i druga prava. Pored toga, znate i sami da su Hrvati u toku rata od 1991. do 1995. godine pokrenuli preko 70 hiljada optužnica protiv Srba. Doneli su 1999. godine Zakon o amnestiji, amnestirali su sve one koji nisu počinili teža krivična dela. Međutim, u pravnoj praksi Republike Hrvatske to što su oni oprostili, amnestirali, ne znači ništa zato što oni umesto kvalifikacije po ovim optužnicama velikosrpska agresija ili oružana pobuna sada kažu – ratni zločin protiv civilnog stanovništva ili neka druga pravna kvalifikacija i hapse, privode itd. i osuđuju. Iskoristiću ovu priliku da predam, s obzirom na to da je u postupku priprema protivtužbe protiv Hrvatske, da predam jedan materijal koji je radilo ''Udruženje penzionera'' iz Hrvatske sa predsednikom Jovanom Kablarom, to je jedan materijal na dvadesetak stranica, odnosi se na stečena prava odnosno penzije i sve elemente vezano za nemogućnost ostvarivanja penzija i nemogućnost ostvarenja prava koja su Srbi stekli u Hrvatskoj do 1991. godine i to pravo im je uskraćeno od 1991. godine do 1998. godine, nemaju mogućnosti da ga ostvare, evo vam ovaj materijal pa pogledajte, sagledajte i omogućite Srbima da to stečeno pravo koje su ostvarili prema zakonskim projektima i ostvare. Predajem materijal koji je radilo ''Udruženje za pomoć izbeglicama i prognanim iz Hrvatske'', njen predsednik Mile Dakić, zatim, ''Udruženje Nikola Tesla'' i predsednik Dušan Kundak, zatim, ''Udruženje građana Povratak prognanih Krajišnika'', potpisao predsednik prof. dr Dušan Banjac, zatim ''Udruženje prognanih Srba iz Republike Srpske Krajine, Republike Hrvatske'' i predsednik Branko Lubovac. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Narodni poslanik gospodin Ivan Andrić. Imate još tri minuta.
Hvala gospođo predsedavajuća. Želo bih da iskoristim ova tri minuta da obavestim Skupštinu da se desila neverovatna stvar, a zamoliću i prisutne ministre da potvrde to. Dakle, Vlada je na svojoj sednici danas odlučila da vrati u Skupštinu Predlog zakona protiv diskriminacije u istovetnom tekstu. Na početku da izrazim zadovoljstvo što je pritisak urodio plodom i što ipak tamo postoje ljudi koji razmišljaju na normalan način i shvataju važnost toga. S druge strane, neverovatno je kolika je neozbiljnost, paušalnost i neodgovornost ljudi koji su doneli tu odluku. Ne mislim na vas, verujem da je u pitanju telefonska sednica, ali sama ideja da se tako postupa sa zakonom koji je u proceduri, sa zakonom koji je toliko važan, zatim, da se prođe sve ovo, prvo juče, pa danas, pa da niko ne zna razloge zašto je taj zakon povučen iz procedure. Naravno, nikada nećemo saznati ni razloge zašto je vraćen u proceduru, čija je to odgovornost, ko je to uradio, sa kojom namerom, zašto na sednici na kojoj se usvajaju svi zakoni potrebni za liberalizaciju viznog režima nije usvojen i taj, pomoću koga bi Srbija, odnosno Skupština Srbije, već do kraja nedelje usvojila sve potrebne zakone, da bi oni koji pregovaraju u naše ime mogli da traže da se stavimo na belu šengen listu. Izvinjavam se što oduzimam vreme, ali sam morao pod utiskom te stvari, za koju stvarno mislim da je neverovatna i da se od 5. oktobra do danas sigurno nije desila, a da li je prethodno, ne mogu da se setim, u svakom slučaju ostaje taj gorak ukus i još ćemo vremena izgubiti. Nadam se da će taj zakon doći na dnevni red što je moguće pre, s obzirom na to da nije moguće na ovu sednicu. Hvala.
Narodni poslanik, gospodin Aleksandar Martinović, pošto gospođa Pop-Lazić nije tu. Imate još 15 minuta, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što je trend, kada je reč o donošenju zakona iz krivičnopravne oblasti u poslednjih nekoliko godina, jeste da se naše krivično zakonodavstvo razbija, dezintegriše. Mi danas imamo čitav niz zakona koji regulišu krivičnopravnu materiju. Verovatno znate, gospođo ministar, princip koji važi u svim dobro uređenim državama da krivično zakonodavstvo bude u što većoj meri kodifikovano, odnosno da bude svedeno na minimum nekih propisa koji će biti sveobuhvatni, temeljni i koji će u potpunosti da regulišu materiju krivičnog prav, da je taj princip dugo godina važio i u Republici Srbiji, odnosno u bivšoj socijalističkoj Jugoslaviji. Dakle, postojala su dva osnovna krivičnopravna zakona: Krivični zakon koji je regulisao materijalni deo krivičnog prava i postojao je procesni deo koji je bio sadržan u Zakoniku o krivičnom postupku. U poslednjih nekoliko godina, naše krivično zakonodavstvo je potpuno razbijeno. Donošenjem ovog zakona nastavlja se taj trend deljenja našeg krivičnog zakonodavstva i njegove dezintegracije i sada će krivičnopravna materija u Republici Srbiji da bude uređena sa čitavim nizom zakona. Postojaće, kao i dosad, Krivični zakonik, postojaće Zakonik o krivičnom postupku i pored toga imaćete jedno vrlo široko, međusobno neusklađeno, tzv. supsidijarno krivično zakonodavstvo. Sumnjam da, gospođa ministar, i vi znate koji sve krivičnopravni zakoni postoje u Republici Srbiji i kakva je njihova sadržina. Sada ćemo dobiti, ovih dana, vi ćete to izglasati, zakon o borbi protiv pranja novca, protiv terorizma. Već imamo Krivični zakonik, Zakonik o krivičnom postupku, Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom. Ovih dana ćemo dobiti i Predlog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima. Ovo je, gospođo Malović, tipično krivičnoprocesna materija i ona je do sada bila regulisana u Zakoniku o krivičnom postupku. Nisam mogao da shvatim zašto vi iz Zakonika o krivičnom postupku vadite jedan njegov deo i pretvarate ga u poseban i samostalan zakon. Pokušali ste to da objasnite na početku obrazloženja Predloga ovog zakona. Evo šta ste rekli – Zakonikom o krivičnom postupku delimično je regulisana materija međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima, ali su se u primeni tog zakona pojavila sledeća sporna pitanja: uloga ministarstva nadležnog za pravosuđe u postupku izručenja okrivljenih i osuđenih osoba, nadležnosti i ovlašćenja domaćih pravosudnih organa u pružanju međunarodne pravne pomoći, način komunikacije sa inostranim organima u tom postupku, kao i troškovi postupka međunarodne pravne pomoći. Samo da vas podsetim, gospođo Malović, Zakonik o krivičnom postupku je donet 2001. godine i kasnije je više puta menjan i dopunjavan 2001, 2004, 2005. i 2007. godine. Ono što je problem vas, kao Vlade, ne samo ove nego svih Dosovskih vlada u raznim agregatnim stanjima, od 2001. godine jeste sledeći – kad god donosite jedan zakon, a takav je slučaj i sa ovim zakonom, najavljujete ga kao čudo neviđeno, nema to nigde u Evropi, nigde u svetu, odličan zakon, precizan, sveobuhvatan, nema nikakvih praznina, uslovi za naše približavanje EU. Kad taj zakon počne da se primenjuje u praksi, suočimo se sa nečim što je sasvim suprotno od onog što ste vi rekli. Vi sami kažete, setite se atmosfere u kojoj je donošen Zakonik o krivičnom postupku, 2001. godina – euforija, 2000. godine DOS preuzeto vlast, ulazimo u Evropu 2004. godine, donosimo reformske propise, usklađenost sa evropskim standardima itd. To je bilo 2001. godine. Vi nama sad, na početku 2009. godine, kažete – materija je delimično regulisana, pojavila su se sporna pitanja, od uloge ministarstva nadležnog za pravosuđe, do troškova postupka međunarodne pravne pomoći. Vi to nama niste rekli 2001. godine, da je zakonik manjkav i da će biti problema u primeni. Svaki zakon koji vi predlažete je odličan, nema to nigde u svetu. Ne prođe godinu-dve, čitav niz problema. Gospođo Malović, vi ste 2001. godine, ne mislim vi lično, nemojte da se uvredite, nego ta garnitura koja je od 2000. godine na vlasti, 2001. godine ste doneli Zakonik o krivičnom postupku, menjali ste ga već te 2001. godine. Dakle, u godini u kojoj ste doneli taj "čudo neviđeno" zakonik, vi ste ga već tada menjali zato što je bio neadekvatan, pa ste ga menjali 2004. godine, pa u 2005. dva puta, pa u 2007. Svaki put kada ste donosili osnovni zakonik, odnosno izmene i dopune, vi ste to pompezno najavljivali, da je to nešto što niko u svetu nema, odličan zakon, hajde da ga izglasamo i da uđemo u EU. Neko mora da objasni, gospođo Malović, zašto razne Vlade od 2000. godine varaju građane Srbije da su predlozi zakona koje oni dostavljaju odlični, kada nisu takvi i vi to sami priznajete. Ali vi to kažete nakon što prođe određeno vreme. Ne kažete, kada donosite zakonik, da zakonik nije dobar. To kaže opozicija, to kaže SRS. Vi i za ovaj zakonik tvrdite da je perfektan. Šta ako se do kraja 2009. godine potvrdi da to nije tako, da ćemo morati da menjamo i ovaj zakonik? Ko će da snosi odgovornost za to što se kod nas zakoni menjaju u godini u kojoj se donose, što ne prođe ni dve-tri godine a zakonik se promeni pet puta? Hoće li neko snositi odgovornost zato što Skupštini predlaže loše zakone i zato što Skupština loše zakone usvaja? To je prvo pitanje. Drugo pitanje, ako Zakonik o krivičnom postupku nije dobar, kao što vi kažete da nije, u ovom delu, zašto niste pristupili izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku? Zašto cepate naše krivično zakonodavstvo? Sada ćete vi, gospođo Malović, doći u sledeću situaciju –krivično pravo je u našoj zemlji potpuno razbijeno. Sumnjam da bi kao ministar, u sve uvažavanje vaše stručnosti, znate koji sve krivični zakoni postoje u Republici Srbiji. Svi znamo da postoji Krivični zakonik, postoji Zakonik o krivičnom postupku. Kada dođemo na teren supsidijarnog krivičnog zakonodavstva mora čovek da sedne, da izlista pakete zakona, pa da onda vidi šta važi, šta ne važi i koji sve zakoni postoje. To nije dobro. Naši zakoni su, gospođo Malović, neusaglašeni. Naši zakoni su nepraktični. Imaćete problem i sa primenom ovog zakona. Sudovi će imati problem. Zašto? Jedno piše u Krivičnom zakonu, jedno piše u Zakoniku o krivičnom postupku, drugo piše u zakonu, odnosno treće piše u zakonu o sprečavanju prava novca, peto piše u zakonu o sprečavanju terorizam, nešto deseto piše ovde. Imaćete problem sa primenom međusobno neusaglašenih zakona, umesto da imate dva osnovna krivična zakona, Krivični zakonik i Zakonik o krivičnom postupku i da onda bude jasno šta i na koji način je uređena materija. Vi ste to potpuno razbili. Imate na desetine krivičnih zakona, međusobno neusaglašenih, imaćete potrebu vrlo brzo i da ovaj zakon menjate. Dalje, ovde se postavlja pitanje razloga zašto ovaj zakon treba doneti po hitnom postupku? Kad god Vlada Republike Srbije Narodnoj skupštini predlaže donošenje tih takozvanih proevropskih zakona, ona predloži da se oni donose po hitnom postupku i svaki predlog tog nazovievropskog zakona prati isto obrazloženje. Tako se kaže i ovde: ''Predlaže se da se zakon donese po hitnom postupku, kako bi se izbegle štetne posledice i stvorili svi potrebni uslovi za rad državnih organa u postupku pružanja međunarodne pravne pomoći u krivičnim stvarima,'' i onda ona famozna rečenica koja ima karakter političke mantre, ''i na taj način ispunili neophodni uslovi u procesu pridruživanja Evropskoj uniji''. Gospođa Malović, vaša Vlada nije dosledna. Gotovo je istovetno objašnjenje, sadržano u Predlogu zakona o zabrani diskriminacije. Smak sveta će biti ako se ne usvoji taj zakon. Oli Ren insistira na donošenju tog zakona, Havijer Solana, NATO pakt, Savet Evrope, svi živi evropejci. Ako se ne donese zakon o zabrani diskriminacije propade svet, tako ste otprilike napisali u obrazloženju. Odjednom danas vi taj predlog zakona volšebno povlačite iz skupštinske procedure. Znači, nije to tako hitno, nije to tako neophodan uslov za pridruživanje EU. Sada čujemo od kolega iz LDP-a da to ponovo vraćate u skupštinsku proceduru u neizmenjenom obliku. Igrate se sa Narodnom skupštinom. Nešto je hitno, nešto nije hitno, nešto je evropski, nešto nije evropski itd. Sve ovo što vi kažete u Razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku je krajnje paušalno, jer vidimo iz prakse da to nije baš tako hitno i da nije baš važno da bi Srbija ušla u EU, jer da je tako zakone ne biste povlačili iz skupštinske procedure. Gospođo Malović, dozvolite i da vas, kao ministra pravde, obavestim o jednoj pojavi koja je vrlo opasna. Danas je, gospođo Malović, Administrativni odbor pretvoren u kvazisud. Dosad je praksa bila da Administrativni odbor konstatuje da su podnete ostavke narodnih poslanika i da na osnovu Zakona o izboru narodnih poslanika konstatujeprestanak mandata i da omogući jednoj političkoj partiji da poslaniku kome je prestao mandat, da tog narodnog poslanika zameni sa drugim narodnim poslanikom. Gospođa Malović, izvinjavam se što prekidam vaše čavrljanje sa poslanicima vladajuće koalicije, ali važna je stvar u pitanju. Danas je, gospođo ministre i gospodo iz evropskog demokratskog bloka, Administrativni odbor pretvoren u neku vrstu političkog tribunala. Sada nije dovoljno da imate ostavku, nije dovoljno da čovek na koga se ostavka odnosi kaže – ljudi, to jeste moj potpis. Ne, sada je potrebno da se dovede na sednicu Administrativnog odbora narodni poslanik koji je podneo ostavku i koji kaže – to je moj potpis, iako su juče tvrdili da su potpisi falsifikovani. Potrebno je da se uspostavi kao u sudu dve strane, strana koja je podnela ostavke i strana koja navodno smatra da tu postoji neki problem. Potrebno je da se utvrdi pod kakvim okolnostima su potpisane ostavke, ko je prisustvovao potpisivanju ostavki, kakvu kravatu je imao taj koji je potpisivao ostavku, a kakve cipele je imao onaj u čijem prisustvu su ostavke potpisivane, pa onda, potrebni nam sudski veštaci, potrebni su nam arheolozi, potrebni su nam eksperti za piramide u donjem toku Nila, potrebni su nam eksperti za Vinčansku kulturu, kada, kog momenta je potpisana ostavka, kada se osušilo mastilo na toj ostavci, pa onda predstavnik DS-a u Administrativnom odboru kaže – potrebno je, gospođo Malović to nisam znao dok mi gospodin Boško Ristić na sednici Administrativnog odbora to nije objasnio, nije dovoljno da imate zakon, nije dovoljno da imate ostavku, nije dovoljno da poslanik kaže to je moj potpis – šta je potrebno, dakle, potrebno je da ovlašćeno lice jedne stranke ima specijalnu punomoć da preda ostavke u pisarnicu, specijalnu punomoć! Danas smo tražili od vladajuće koalicije u Administrativnom odboru da nam objasni gde to u Zakonu o izboru narodnih poslanika piše da treba da postoji neka specijalna punomoć i kako je moguće, gospođo ministar, da se krši član 21. Ustava Republike Srbije, koji kaže da je zabranjeno diskriminisati ljude, između ostalog, i po političkom uverenju. Kako to da kada Demokratska stranka podnosi ostavke za svoje poslanike nisu potrebni ni veštaci, ni arheolozi, ni eksperti za ko zna šta. Ne, dovoljno je da se podnese ostavka. To se konstatuje i posao se završava za pet minuta. Danas je sednica Administrativnog odbora, gospođa Malović, počela u 12.00 sati, završena je posle dva sata rasprave, iako ste imali izjavu jednog od poslanika koji je podneo ostavku – jeste, ljudi, to je moj potpis. Juče kažu nije njihov potpis. Danas kažu jeste naš potpis. Onda imate izjavu jednog dela ove nove stranke, to je izjavio ovaj deo koji je zadužen za svadbe i ples, u toj stranci imate one koji su zaduženi za svadbe i plesove i one koji su zaduženi za sahrane, ovaj koji je zadužen za svadbe je rekao – potpisi su ili falsifikovani ili su iz 2000. godine. Danas njihovi poslanici, iz te njihove stranke za svadbe i sahrane, kažu –jeste moj potpis, ali ne iz 2000. godine, nego iz 2004. godine. Zamislite kolika se rašomonijada stvorila oko toga, umesto da Administrativni odbor radi kao što je radio i dosad. Primio je ostavke, svojeručni potpisi, datum na ostavkama, ništa nije sporno. (Predsednik: Vreme.) Završavam, izvinjavam se, gospođo Đukić-Dejanović, znam da ste tolerantni, za deset sekundi, umesto da se tako uradi, Administrativni odbor se pretvara u tribunal, pa se pojave pojmovi kao što su dokazna sredstva, veštaci, krivična dela, falsifikati itd.
Zahvaljujem. Gospodin Tomislav Nikolić, Poslanička grupa Napred, Srbijo ima 20 minuta, međutim, radimo do 18.00 časova, to znači da imate deset minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednik i dalje ne reagujete na uvrede na bezmalo politički fašizam koji jedna politička stranka ovde iznosi prema svojim suparnicima, vama to opet nešto kao godi. Danas je održana sednica Administrativnog odbora. Poslanička grupa SRS izvadila je iz arhiva nekakve ostavke za nekoliko poslanika SRS, za više nema, zato što su to prastare ostavke, i pokušala da ubedi članove Administrativnog odbora da je, kako je rekao poslanik LDP, Božić-Bata obišao noćas SRS i doneo na poklon ostavku Tomislava Nikolića. Dakle, ima nas zaduženih za svašta. Pošto sam ja zadužen za onaj drugi deo, onaj ružniji deo sahranjivanja političkih suparnika, sada vam kažem, verovatno ste saznali, imate prečih poslova, od danas, u borbu za Zemun, uvedene su privremene mere, loši ste bili u Zemunu, mnogo ste krali u Zemunu, zapošljavali svoje aktiviste u Zemunu, na račun budžeta Zemunaca zaposlili svoje stranačke funkcionere, otimali zemlju u Zemunu. Sve što sam oteo, dođite ovde sa papirićem i mene nema više na političkoj sceni, pa neka vaš predsednik poslaničke grupe, ako je zaista oteo, izađe ovde i kaže da ni njega više nema na političkoj sceni. Ovde je sve javno. Dame i gospodo narodni poslanici, još jednom da kažem vama koji slušate naređenja, a ne svoj mozak i svoju pamet – moj mandat je moj mandat. Vama da ga poklonim? Neka ustane taj od vas koji je zaslužio da dobije moj mandat, samo da ga vidim. Nema vas. Vi vrlo dobro znate kako se vrednosti u politici određuju. Dakle, ja sam narodni poslanik, ponosan na to što sam narodni poslanik, ponosan što će Poslanička grupa Napred, Srbijo od danas manje da radi ovde, a mnogo više na pripremama za izbore koji su za vas pitanje opstanka, biti ili ne biti, a za nas još jedna prilika da vam dokažemo koliko smo bili u pravu i koliko je vaš put pogrešan. Opominjao sam vas, delio vam savete, najstariji sam od vas tu, niste hteli da slušate, slušali ste samo jedan glas, nije bilo dobro, živite izvan ovog sveta, jedno radite a drugo mislite, potpuno drugačije razmišljate i dešava vam se ovo što vam se sada dešava. Lepo je to da vi dobacujete, da meni naređuje ovaj ili onaj, samo što vi za to dokaza nemate, a jutros sam vam ukazao na razlike u stavovima u Hagu i na različite presude Srbima i na ono što ne smete da pomenete, da onaj ko se dogovori biva blaže osuđen. [[Aplauz.]]
Gospodin Vladan Batić ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, gospodine ministre, predlozi zakona koji su na dnevnom redu su na neki način neka vrsta leks specijalisa za oblasti koje uređuju. Mogu da razumem ono što je kolega Martinović rekao, u zemljama sa uređenim pravnim sistemima teži se kodifikaciji, ne partikularizmu u oblasti zakona, uopšte, ovde govorimo o krivičnom zakonodavstvu, nego kodifikaciji. Postoji više razloga zašto je u Srbiji bilo teško sprovesti jednu krivičnopravnu kodifikaciju, kao krajnji cilj kome treba težiti u ovoj materiji. U samo desetak godina imali smo prelazak sa jednopartijskog na višepartijski sistem, iz diktature i autoritarnog režima u demokratiju. Imali smo drugu ravan, nestanak savezne države, Zakonik o krivičnom postupku koji je pominjan, bio je akt koji je donosila Savezna skupština, znači akt na nivou savezne države. Nestala je SRJ, raspala se državna zajednica Srbija i Crna Gora, uprkos tome što je prethodna Vlada, kao prvi prioritet u svom koalicionom sporazumu predvidela očuvanje i jačanje državne zajednice Crn Gore, kada se raspala, oni koji su to zagovarali nisu našli za shodno da podnesu ostavke. Treća ravan zbog koje je teško sprovesti kodifikaciju je neophodno sve te naše propise sinhronizovati i homologizovati sa propisima i zakonodavstvom EU. Četvrti nivo, četvrta dimenzija je što se promenio značaj pojedinih zaštitnih dobara u pogledu njihovog prioriteta. Zato podržavam ove predloge u ime Demohrišćanske stranke Srbije, mislim da su te neke stvari, to ću predočiti gospođi ministarki pravde, neophodno promeniti amandmanima, mislim da čak ima pojedinih odredaba koje su diskutabilne sa pozicije i saglasnosti sa Ustavom, ali o tom potom. U svakom slučaju, ovo je put kojim moramo da idemo. Kada uredimo sve oblasti ovim pojedinačnim, rekao bih, leks specijalis zakonima i kada Srbija istinski postane moderna evropska i pravna država onda će uslediti ono što je zaista neophodno, jedna opsežna kodifikacija zakonodavstva uopšte, a samim tim i krivičnog zakonodavstva. Hvala vam.
Gospođica Jovanović, po Poslovniku. Samo recite koji član gospođice Jovanović.
Gospođo Đukić-Dejanović videla sam da ste vi sa pažnjom pratili diskusiju gospodina Martinovića, uvaženog magistra, poslanika SRS. Međutim, kada ste sledećem govorniku dali reč trebalo je da po članu 103. Poslovnika da ga opomenete, jer on uopšte nije govorio o temi koja je na dnevnom redu. Ovakav poslovnik kakav je, potpuno restriktivan, mi zaista tvrdimo da je to uvođenje diktature u Narodnu skupštinu i naše je pravo, kao najveće opozicione stranke, da se borimo za to da ovde iznesemo sve ono što od nas traže birači. Ali, ne može neko da izađe, a da ne zna, ili možda zna, ali ga ne zanima, nego traži reč kao predstavnik te fantomske poslaničke grupe i priča šta hoće, i neistinu, jer da je dotični gospodin, ako je uopšte tako može da se nazove, a mislim da ne može, znao da je tačka 1. objedinjena rasprava, Predlog zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, pojma o tome on nema – šta da priča o tome, on blage veze nema, jer se nikada time nije ni bavio? Da zna da je druga tačka dnevnog reda Predlog zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranje terorizma, ovo za terorizam, znate, to politički već može da se podvede, to je neka nova moda, pranje novca i te kako mu je poznato i odgovaraće na sudu, i da se spremio za Predlog zakona o potvrđivanju konvencije o visokotehnološkom kriminalu, to već ne može, jer dalje od one igrice kartica i slaganja na računaru nije otišao. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodin Nikolić je pomenuo zakon, a u okviru vremena koje mu je na raspolaganju govorio je, pogledaću još jedanput stenogram, ali mislim da nisam povredila Poslovnik. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima; Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma i Predlogu zakona o matičnim knjigama. Nastavljamo sa radom sutra, 6. marta 2009. godine u 10.00 časova. Zahvaljujem na učešću u radu. Posebno zahvaljujem gospođi Malović. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 100 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da prisustvuje sednici narodni poslanik Donka Banović. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala sam da sednici prisustvuju: gospodin Branko Radošević, pomoćnik ministra spoljnih poslova, Vladimir Đeklić, savetnik u Ministarstvu pravde, i gospođa ministar. Pozdravljam ih. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU KONVENCIJE O VISOKOTEHNOLOŠKOM KRIMINALU (zajednički jedinstveni pretres 3 - 9. tačke dnevnog reda) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 3, 4, 5, 6, 7, 8. i 9, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 152. stav 3, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanik Vladan Batić, koji nije član nijedne poslaničke grupe, ima pravo da govori do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile,da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su predstavnici poslaničkih grupa po ovim tačkama dnevnog reda narodni poslanici, i to: narodni poslanik Dejan Mirović (Poslanička grupa SRS), narodni poslanik Milisav Petronijević (Poslanička grupa SPS-JS), narodni poslanik Nebojša Ranđelović (Poslanička grupa LDP), narodni poslanik Elvira Kovač (Poslanička grupa manjina) i narodni poslanik Milica Vojić-Marković (Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica). Saglasno članu 142. stav 2. i članu 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o visokotehnološkom kriminalu, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i oduzimanju prihoda stečenih kriminalom i o finansiranju terorizma,Predlogu zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Konvenciju o visokotehnološkom kriminalu koji se odnosi na inkriminaciju dela rasističke i ksenofobične prirode izvršenihpreko računarskih sistema, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o borbi protiv trgovine ljudima, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o sprečavanju terorizma, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama Evropske konvencije o suzbijanju terorizma, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Danske o olakšanoj proceduri za izdavanje viza. Da li predstavnici predlagača, gospođa Snežana Malović, ministar pravde, pre svega, prvi potpredsednik Vlade gospodin Ivica Dačić, ali on je danas zauzet i neće biti sa nama... Dakle, da li gospođa Malović želi reč? (Da.) Izvolite.