Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Borislav Pelević, Dijana Vukomanović, Dejan Radenković, Vesna Marjanović i Gordana Čomić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine pored predstavnika predlagača Lazara Krstića, ministra finansija i dr Jovana Krkobabića, potpredsednika Vlade i ministra rada, zapošljavanja i socijalne politike pozvao da sednici prisustvuju i Nikola Ćorsović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Ljubiša Milosavljević, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Zoran Milošević, pomoćnik ministra u oblasti penzijsko i invalidskog osiguranja u Ministarstvu rada, zapošljavanja i socijalne politike, Irina Stevanović Gavrović, pomoćnik ministra finansija, Radmila Jagodić, pomoćnik ministra finansija i Nada Mirković, načelnik Odeljenja u Ministarstvu finansija. Pre nego što nastavimo rad predlažem da sačekamo ministra finansija da bi smo mogli nesmetano da nastavimo sa radom. Imam informaciju da upravo ulazi, ako se slažete da sačekamo malo. Nastavljamo zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. do 11. dnevnog reda. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, članovi tima ministra, dame i gospodo narodni poslanici, i juče i danas raspravljamo o setu budžetskih zakona u svetlu velikog fiskalnog deficita koji je projektovan na 7,1% ogromnog javnog duga i nedovoljne privredne aktivnosti u našoj zemlji, potrebe za povećanjem stranih, ali i domaćih direktnih investicija. Socijaldemokratska partija Srbije će u tom domenu na jedan realan analitički način da da osvrt na ovaj set zakona pogotovo na poreske zakone i zakone koji podrazumevaju reforme u javnom sektoru. Mi smo to i na Odboru za finansije, budžet i trošenje javnih sredstava i rekli da smatramo da ovi reformski potezi su iznuđeni, da je ministarstvo prosto moralo da donese ovakve mere, pogotovo koje se tiču poreske politike i da SDPS smatra da je moguće i da je bilo moguće uraditi, predložiti još mera koje bi podrazumevale ono što se zove sveobuhvatne reforme. Počeću od mera povećanja donje stope poreza sa 8% na 10% i naravno da SDPS kao levičarska partija, partija koja podrazumeva i brani interese zaposlenih, radnika, nezaposlenih ljudi ne može da gleda na to kao na popularan potez. Ali, smatramo da je to u ovom trenutku jedna iznuđena mera koja u 2015. godini može da dovede našu zemlju da u set drugih reformskih mera izvede našu zemlju kako se to kaže na zelenu granu. Ono što nas u SDPS više brine je 2015. godina. Dug koji po osnovu kamata će iznositi 114 milijardi dinara i kako ćemo u 2014. godini uraditi ono što se zove „rolover“, da li ćemo uspeti da smanjimo taj dug za 2015. godinu. Ono što nas isto tako brine je naplata poreza koja je u 2013. godini smanjena sa 79% na 73% kada je u pitanju PDV i ostali indirektni potezi, što je složićete se jako malo i na taj način država u svakom slučaju ne može da obezbedi kvalitetno funkcionisanje. Ako imamo u vidu da je u Makedoniji naplata poreza 95%, to nam je jasan signal da izvršimo hitnu reformu poreske uprave, kompletnih inspekcijskih službi, kako bi taj domen rada državne uprave, pogotovo poreske uprave i poreske policije, doveli do jednog visokog nivoa koji je potreban da bi izvršili kvalitetnu fiskalnu konsolidaciju i da bi doveli do bespoštedne fiskalne discipline koja je konačno u ovoj zemlji potrebna. Ono što smatramo, da je dobar potez ministarstva, to je što se odustalo od povećanja PDV od čak 150% na hotelsku industriju. Zašto smatramo da je to dobro? Možda će neko reći, pa Socijaldemokrate brane interese poslodavaca, da, kao što branimo interese radnika, branimo interese domaćih porodičnih firmi, malih i srednjih preduzeća, zanatlija. Zašto je ovo dobar potez? Zato što u industriji radi 25 hiljada ljudi, zato što je u ovoj industriji najniži prosek zarada u zemlji, samo 23 hiljade dinara i veoma je malo potrebno, kada su opterećenja u pitanju da kompletna industrija ode u sivu ekonomiju, imajući u vidu strateško opredeljenje naše zemlje u ekonomskom aspektu da razvijamo hotelijerstvo, da razvijamo turizam. Podsetiću vas da je hotelijerstvo jedan ozbiljan privredni multiplikator, a pored njega, njegovim razvojem razvijaju se, građevina, prerađivačka i prehrambena industrija, saobraćaj, transport. Dakle, ima višestruke kvalitativno pozitivne efekte na zapošljavanje i na razvoj privrede. Smatramo da je u ovom domenu i tu je ministarstvo pokazalo da je spremno na dijalog i razgovaralo sa nadležnim strukovnim poslodavačkim organizacijama, razgovaralo sa sindikatima. Smatram da je došlo vreme i čuli smo juče diskusije naših kolega da su iz LDP pozvali na socijalni dijalog, pozvali na konsenzus, između sindikata, poslodavaca, najviše između njih, ali i države, tamo gde je država poslodavac. Smatram da je ovo taj trenutak u kojem se nalazimo, gde nam je to potrebno kako bi mogli da izvršavamo dalje kvalitativne reforme. Što se tiče povećanja ovog poreza, naravno da je negativna stvar što će on usporiti produktivnost, što neće uticati dobro na konkurentnost i zapošljavanje. S toga će SDPS predložiti ministarstvu da se ne oporezuju faktori proizvodnje, da se ne ide samo na indirektne poreze, nego da se razmišlja o tome da se oporezuje ono što se zove državna imovina, da se oporezuju rentijeri, da se uvedeporez na zauzeće prostora, ne kako je to sada utvrđeno, nego po kubaži, da rentijeri, da ljudi koji imaju velike poslovne prostore, velike stanove, koji imaju po pet ili šest stanova, da moraju da plaćaju porez po zauzeću. Mi smo jedina zemlja u Evropi, u kojoj rentijeri imaju mnogo veće zarade od lekara, advokata, profesora univerziteta. Zašto? Zato što smo do sada svojom poreskom politikom podsticali to da rentijeri „neutilizuju“ svoju imovinu i svoj novac, nego mogu lepo da žive od rente, ne moraju da se bave nikakvom privrednom delatnošću, što je loše za državu. Naravno, naš predlog se odnosi na to da ne oporezujemo ono gde ljudi žive i gde ljudi vrše privrednu delatnost, ali tamo gde imaju viška, ono što rentiraju, a ne možemo na jedan kvalitetan način iskontrolisati, ni plaćanje poreza na takve transakcije, kada je renta u pitanju, to i te kako možemo visoko da oporezujemo. Druga stvar koju ćemo predložiti i to je u svetlu donošenja zakona o planiranju i izgradnji, zakona o radu, zakona o privatizaciji i zakona o stečaju, da se donese jedan novi zakon o zemljišnim fondovima. Zašto? Svedoci smo da imamo čitav niz raznoraznih direkcija, za koje ne znamo ni u kakvom su statusu. Želimo i naša ideja je da te direkcije korporatizujemo, da napravimo zemljišne fondove. Podsećam vas da je jasnim analizama utvrđeno da samo u gradu Beogradu 38% je zauzeća gradskog građevinskog zemljišta. Na teritoriji Srbije je to 9%. Analize su pokazale da je u državnom vlasništvu 50 milijardi evra imovine. Ono što je jako važno, da veliki investitori koje hoćemo da privučemo, ne zanima mnogo kupovina imovine i zemljišta i prostora, zanima ih renta. Ti zemljišni fondovi koji bi bili korporatizovani, koji bi imali profesionalni menadžment bi upravo imali tu ulogu da to zemljište urede, srede i da ga po jednoj tržišnoj ceni iznajme direktnim stranim ili domaćim investitorima, po sistemu – ključ u ruke. Na taj način bi država mogla da inkasira ogromna sredstva. Predlažemo gradsku rentu, imajući u vidu projekte koje će u narednom periodu doći na dnevni red, imajući u vidu da se govori o Beogradu na vodi. Da li možete da zamislite koliko bi ta državna direkcija, taj državni fond koji bi imao kvalitetan i profesionalni menadžment, mogao da inkasira novca, kada bi imao priliku da uredi to zemljište, da pripremi i da napravi jedan portfolio i da na taj način ponudi stranim direktnim investitorima. Ono što smatramo kao veoma važno je i Zakon o budžetskom sistemu i ovo jeste prava reformska mera, potpuno stopiranje zapošljavanja u javnoj upravi, u javnom sektoru. Ne bih se složio sa tim da će to dovesti do toga da se kvalitetni ljudi ne mogu zapošljavati u istom javnom sektoru. Ovo je reformski rez. Hajde prvo da napravimo presek stanja, da vidimo koliko ljudi radi, da napravimo po sektorima šta nam je potrebno, jednu jasnu analizu, da napravimo platne razrede, napravimo analizu radnih mesta, dizajn tih radnih mesta, da vidimo šta nam je potrebno, gde nam je višak, da paralelno razvijemo i podstaknemo privatni sektor i da na taj način izvršimo reformu javnog sektora. Ako dozvolimo dodatno zapošljavanje, mi ćemo samo gomilati radna mesta u državnoj upravi, a sa postojećim radnim mestima, nećemo moći da izvršimo jasnu reformu, nećemo moći te ljude da otpustimo. Naravno, one koji su višak, nego ćemo morati da napravimo jasne programe. S toga SDPS će podržati u danu za glasanje set ovih budžetskih zakona sa jasnim apelom Ministarstvu finansija i celoj Vladi da razmišlja o tome da reforme budu sveobuhvatnije i da se naprave direktno ovakvi rezovi kao što su rezovi kada je u pitanju Zakon o budžetskom sistemu. Zahvaljujem se i izvinjavam se što sam prekoračio vreme.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Uvažene potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo se ministre videli na sastanku koji ste vi organizovali sa predstavnicima poslaničkih grupa i hvala vam na toj dobroj praksi, pre šest dana. Mislim da je bio prošli četvrtak. Kada je poslanička grupa LDP-a krenula na taj sastanak ispred naše kancelarije smo zatekli plavo korito pošto je zgrada parlamenta, odnosno hodnik parlamenta prokišnjavao tog dana. Mislim da je to nežno plavo korito zapravo paradigma štednje toga kako se u Srbiji u srpskim javnim finansijama ili upravljanju državnom i javnom imovinom štedi. Zbog toga što u vreme pomame u oko toga kako svi moramo da štedimo i kako se mnogo novca troši na javnu administraciju neko nije zakrpio neku rupu koja je verovatno koštala nekoliko stotina evra. Na kraju ćemo imati štetu od nekoliko desetina hiljada evra. Tim plavim koritom bih opisao i većinu mera koje se ovde predlažu. Ne mislim na vas lično. Razgovarali smo i meni se čini da vi, lično, razumete šta je jedini put za ovu zemlju u ovom trenutku, šta je jedini put u reformi njenih javnih finansija, njenog javnog sektora, njene politike, ako hoćete, ali ne morate mi odgovoriti na to. Siguran sam da vaše impresije nakon jednog dana rasprave u parlamentu, načina na koji je jučerašnja sednica počela, fraza koje ste uglavnom mogli da slušate čitavog dana, da vas to ne ohrabruje mnogo, da ti prekursori o kojima tako često govorite nemaju mnogo šansi, gospodine Krstiću, da otvore jedno novo vreme, novu epohu i novi reformski talas. Meni je bilo drago da smo se na tom sastanku nekako dogovorili da ovo nije trenutak da u parlamentu razgovaramo na nivou liberala, neoliberala, socijaldemokrata itd, da prosto zemlja nije u takvoj situaciji. Na žalost, vidim da pojedine političke partije na tim kvaziideološkim postavkama žele da poentiraju u ovom trenutku. Mene to posebno čudi kada je reč o strankama vladajuće koalicije, koje insistiraju na toj socijaldemokratskoj orijentaciji, a iza njih je pet, sedam ili 13 godina aktivnog učešća u vlasti koje nas je dovelo u ovu situaciju, pa danas morate da predlažete ovakve zakone i da je između ostalog socijalna situacija u ovoj zemlji zapravo gora nego ikada. Zašto mislim da ovakvi predlozi zakona ne mogu Srbiju da izvedu na dobar put ili na zdravu granu? Običaj je juče bio da se neke pohvale neki potezi. Pohvaljujem to što ste bili otvoreni za razgovor. Mogu da pohvalim ovu izmenu o kojoj ste juče govorili, o tome da se skraćuje vreme gde oni koji ostanu bez javne funkcije imaju pravo na naknadu zarade sa šest na tri meseca. To je svakako nešto što je dobro i što pozdravljamo. Šta je problem u ovim drugim merama? Za razliku od gospodina Marinkovića i nekih drugih učesnika u raspravi, mislim da je apsolutno pogrešan način na koji ste definisali zabranu zapošljavanja u javnom sektoru, praktično na dve godine. Nije tačno to o čemu govore neki predstavnici vladajuće koalicije, da nam je potreban predah dve godine da skeniramo postojeće stanje, da izvršimo sektorske analize i da onda odlučimo gde treba eventualno zapošljavati nove ljude, a gde ne treba. Prvo, potrošili ste godine, imali ste vremena da to uradite. Nekoliko hiljada mladih ljudi će u ovoj, narednoj i 2015. godini završiti neke fakultete. Njihova ambicija je možda bila da se angažuju u javnom sektoru. Možda su neki od njih imali taj neverovatni ideal, koji je politika u međuvremenu ovde potpuno uništila, da žele, pogotovo u onim godinama kada su mladi, da učine nešto za svoju zemlju, možda da pomognu svojoj zemlji. Vi danas kažete – dve godine niko ne može da se zaposli i na onim mestima koja ostanu upražnjena, npr. odlaskom u penziju onih koji su radili na tim mestima. Ne mogu ljudi, gospodine Krstiću, koji su, recimo, četiri godine studirali da na samom kraju tih studija, da im vi donesete ovakav zakon i da kažete dve godine ne možete ni da sanjate o tome da ćete dobiti posao. Znate, postoje struke u ovoj zemlji gde ljudi ne mogu tako lako da se preorijentišu, ne mogu da rade nešto drugo, da ne govorim o tome da je ovde privatni sektor na izdisaju i da ni tu nema nekih opcija za zapošljavanje. Kako će izgledati početkom te 2016. godine, gospodine Krstiću, naše zdravstvo, naša prosveta, naša policija, sve one javne službe o kojima niko ne misli kada se govori o tome koliko je velika javna administracija? Uvek se misli na nas političare, sa pravom, i ljude koji rade u državnoj administraciji, u užem smislu, ali nije to jedini javni sektor. Znači, vi ćete ovakvim predlogom zakona sačuvati sadašnji sistem zaštite onih koji su se, kako je gospodin Dinkić juče ispravno rekao, snašli ili, što bi mlađi rekli, završili neku kombinaciju, ubacili se u javni sektor, u javna preduzeća, u javne službe, u te mnogobrojne državne kancelarije i oni će biti potpuno zaštićeni, njih niko neće dirati, njih niko neće otpustiti. Neki od njih, oni plaćeniji, će imati umanjenje plate isto kao što će imati neko ko je dobar, kvalitetan, ko se trudi, vredno dolazi na posao, pokušava nešto da uradi, a one mlade koji bi želeli da dođu u te službe, vi potpuno u ovom trenutku na dve godine ostavljate van te mogućnosti. Samo bih vas podsetio, gospodine Krstiću, da u nekim sektorima ista ili vrlo slična zabrana vredi već nekoliko godina, recimo u sektoru prosvete. Zbog toga sektor prosvete danas uglavnom izgleda kao parodija iz domaćeg filma „Majstori, majstori“. To su večite rasprave o dnevnicama za ekskurzije, opšte-tehničkom obrazovanju i međuljudskim odnosima. Stotine i hiljade mladih nastavnika i profesora ne dobijaju šansu zbog toga što u taj sistem zatvorenih kolektiva ne mogu da uđu, a danas im vi to formalno zabranjujete. Razumem vašu ambiciju da kažete – napravićemo sistem gde će najbolji jednog dana postati direktori škola. To je sjajno, gospodine Krstiću, ali to se u ovakvim okolnostima neće desiti, sa školskim odborima podeljenim po partijskim kvotama. Kako ćete to promeniti? To što vi u zakonu ostavljate mogućnost da se uz dozvolu Vlade negde obavi zapošljavanje, time nećete rešiti sistemske probleme, apsolutno nećete rešiti. Drugi problem, podneli smo amandman u tom smislu, u tom istom zakonu, gde zabranjujete hiljadama potencijalnih kvalitetnih ljudi koji bi se angažovali u javnoj upravi, gde im zabranjujete da dve godine apliciraju za tu vrstu posla, dozvoljavate izuzetke. Ova Vlada je toliko bahata da kao izuzetak stavi u zakon da se ta odredba o zabrani zapošljavanja, odnosno zabrani zaključivanja novih ugovora o radu, jer je to zapošljavanje, ne odnosi na direktore javnih preduzeća. Dakle, prvo ste usvojili zakon, prihvatili amandman LDP i rekli da ćete raspisati konkurse do 1. jula 2013. godine, a onda te konkurse uglavnom niste raspisali. Pet meseci nakon jula 2013. godine niste ni izabrali direktore javnih preduzeća. Ovo nije zamerka vama lično. Znam da ste vi zgroženi kada vidite ko su neki direktori i gde sve nisu raspisani konkursi, ali onda stavite u zakon da ćete imati narednih šest meseci, godinu, godinu i po dana da slobodno birate direktore javnih preduzeća, uglavnom po partijskom kriterijumu, i da sa njima mogu da se zaključuju ugovori o radu. Da li vama to, gospodine Krstiću, deluje kao fer mera u ovakvim okolnostima? Meni, apsolutno, ne, moram da vam kažem. Drugo pitanje, ono je naravno povezano sa temom budžeta o kojoj ćemo razgovarati očigledno naredne nedelje. Nema nikakve sumnje, gospodine Krstiću, da bez posebne analize možemo da lociramo nekoliko segmenata javne uprave, pogotovo kada je ovako široko shvatite, kako ste vi, slažem se, dosta dobro odlučili da uradite u ovom zakonu, gde je jasno koliki je višak zaposlenih, gde je jasno koliko su neka mesta besmislena, gde je jasno koliki se novac odliva kroz to. Navešću vam nekoliko primera. Nema nikakve sumnje, gospodine Krstiću, da je 18.500 radnika u ovakvim železnicama Srbije previše plus još nekoliko hiljada radnika u onim društvima koja su se formalno odvojila, a koja su zapravo još uvek deo sistema železnica. To vam je jedan primer. U toj firmi imate 18.500 zaposlenih i imate neverovatno kompetentnu osobu koja se nalazi na mestu direktora. Za to mesto nije raspisan konkurs, gospodine Krstiću. Da li je fer da gospodin Simonović bude zaštićen na tom mestu, da nema konkursa, da ga je partija postavila i da ga štiti i da jedina sankcija koju će on pretrpeti bude ovo umanjenje plate koje donosite po ovom drugom zakonu o smanjenju neto zarada u javnom sektoru? Nije šteta njegova plata od 200.000 dinara i neće biti mnogo velika korist ako mu plata na kraju bude 180.000 dinara. Problem je što uopšte postoji na tom mestu, što parazitira na tom mestu, što nema ni jedne ideje kako će se taj sistem promeniti. Jedno preduzeće, bira po političkim strankama, da ne bude da se neko posebno ističe, a neko ne. Slažem se u nekim drugim kompanijama za koje vi volite da kažete, gde je odgovornost preuzela vaša stranka je nešto bolja situacija. Juče sam vam rekao, vi govorite o tome kako ćete uvesti novi sistem, nema partijskih direktora. Juče ne biste usvojili dnevni red da vam nije bilo 126. glasa. To je bio Milan Krkobabić. Ne znam da li je bio drugi direktor u sali – Dušan Bajatović? To su vam najveći gubitaši po ovim zakonima i vi onda kažete – okej, neka oni svi ostanu na svojim mestima, neka sistem ostane nedirnut, ali nemojte slučajno da zaposlimo nekog novog nastavnika ili mladog lekara, jer će on satrti državu. To nije odgovorno, gospodine Krstiću. Te greške koje se naprave u političkoj sferi, koje su se pravile ovde, makar poslednjih 10 godina, uz kraće prekide, ja bih rekao, decenijama, jer su ovo decenijski problemi našeg društva, se ne mogu iskoreniti i ne mogu rešiti onako kako vi prinudnim merama pokušavate. Taj zakon o duvanu koji se predlaže, ja razumem šta je ambicija, mora da dođe u budžet skoro 100 milijardi od toga, ali nije rešenje da uvedete praktično sistem u kojem izgleda kao da je duvan neki teži narkotik, pa se takva vrsta ograničenja i zabrana uvodi. Problem sa švercom duvana je nastao onog trenutka kada su vaši prethodnici počeli neumereno da dižu akcize, verujući da će na taj način zakrpiti budžetsku rupu. Pošto to nije moguće na taj način uraditi, nije moguće uraditi u okruženju ovakvih granica kakve ima naša zemlja, to nije moguće uraditi ni u Britaniji koja je ostrvo pa ima probleme, a kamoli u Srbiji sa ovako poroznim granicama. Naravno da je eksplodirao šverc, gospodine Krstiću, i naravno da ovakvom merom vi tako veliku rupu i tako veliki problem nećete moći da rešite. Konačno, otvorio bih jedno pitanje na samom kraju. Meni je jasna ambicija koju ste imali kada ste definisali šta je javni sektor, zašto je on ovako široko definisan i kada tu govorite o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru. Ali, evo, otvorimo jedno praktično pitanje – da li se ovaj zakon o umanjenju neto zarada u javnom sektoru primenjuje, odnosno da li će se primenjivati na zaposlene u „ER Srbiji“? Sudeći po ovome kako ja čitam zakon, hoće, pošto se radi o pravnim licima u kojima Republika Srbija ima kontrolu, odnosno više od 50% kapitala ili većinu u organima upravljanja. To je „ER Srbija“. Da li je tačno? Kako mislite da pravite komercijalnu i konkurentnu avio-kompaniju, koju ste pokrenuli i za tri meseca dolazite i kažete ljudima – sada ćemo da vam smanjimo plate? Kome će biti smanjena plata, da li samo domaćim državljanima ili i nedomaćim državljanima? Dakle, „ER Srbija“ koja treba da se bori na strašnom tržištu avio-kompanija, njima smanjujete platu. Za „Jugorosgas“, za Južni tok Srbija, za neka druga katastrofalna preduzeća ovaj zakon neće važiti. Da li je tako, gospodine Krstiću, pošto tamo nemamo više od 50% učešća? Koliko je to nepravedno da uspešni i vredni, recimo, menadžeri ili piloti, šta god hoćete, u „ER Srbiji“ dobijaju smanjenje plate da bi se plaćali stari dugovi JAT-a, koje nije on napravio, nema veze sa njima ili da bi se finansirali gubici „Srbijagasa“, da bi se plaćala nenormalna taksa koju plaćamo „Jugorosgasu“, da bi se finansirali promašaji u nekim drugim delovima zaista javnog sektora. Tako ćete da oterate ljude, niko više neće želeti da radi, gospodine Krstiću. Ovi mladi nastavnici nemaju neki izbor gde će raditi, ali ovi ljudi koji rade u avio-biznisu, verujte mi, imaju izbora. Takvih primera je na desetine. Konačno, za sam kraj, ovako kako ste napravili Zakon o kontroli umanjenja neto zarada, pa vama je potrebna poreska uprava od 400 hiljada ljudi da biste to kontrolisali. (Predsedavajuća: Vreme.) Vi ovde kažete – kontrolisaće svakog. To je potencijalno 700 hiljada ljudi. Kako će to izgledati svakog meseca? Vi znate ili nadam se, gospodin Dinkić vas je juče podsećao na neke notorne izreke u našem jeziku, niste vi tako davno otišli iz ove zemlje, sećate se. To čudo koje decenijama uspe da prevari državu na svakom koraku, a navodno radi za nju, će naći način i da vas ovde prevari, a stradaće oni koji ne treba da stradaju. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Hvala. Odgovoriću na par stvari koje sam doživeo kao pitanja, sugestije, odnosno kritike. Što se tiče plavog korita, ovo je prvi korak. Mi smo morali da iskontrolišemo zapošljavanje. Namera nije da se osakati sistem ponovo i potpuno obustavi zapošljavanje tamo gde je to opravdano, ali mora da se napravi jedan sistem kontrole. Mi ćemo to uraditi, kao što stoji u predlogu zakona, da će telo Vlade definisati, u saradnji sa ministarstvima, koje su stvarne potrebe za zapošljavanje u određenim bilo institucijama, bilo organima, kako bismo imali kontrolu nad onim što se dešava. Naravno, ovo ne bismo imali potrebe da radimo da su se tu zapošljavali samo mladi i kvalitetni ljudi koji su tek završili fakultet, već upravo zbog toga što nismo imali sistem kontrole i zato što su se tu, čini se, zapošljavali ljudi na prilično nekontrolisan način, o čemu svedoči i činjenica da u krajnjoj liniji do pre par meseci nismo ni znali koliko ljudi je zaposleno. Što se tiče izuzetaka koji su navedeni u zakonu, oni su prosto praktične prirode i upravo su u liniji sa onim što vi kažete, a sa čime se ja slažem, a to je da direktore javnih preduzeća treba postaviti i treba postaviti ne po političkoj liniji. Ukoliko neki direktor da ostavku ili bude otpušten, ukoliko ovog izuzetka ne bi bilo, vi ne biste mogli da postavite direktora. Mislim da to nije ono za šta se zalažete, tako da je to jedini razlog što su direktori i još ove druge kategorije, kao što su lica poput narodnih poslanika, poput ministara, koja bivaju postavljena, odnosno izabrana, se izuzimaju kako biste mogli da imate sistem koji funkcioniše, ali to je po definiciji zamena, a ne neki suštinski izuzetak. Što se tiče kontrole koju ste pomenuli, oko poreske uprave, vezano za neto zarade, mi smo puno razmišljali oko toga kako da to uvedemo. Drago mi je da mogu da kažem da će ova objedinjena naplata poreza po odbitku, koja se uvodi i počinje da funkcioniše od 1. januara, nam omogućiti da na efikasan način po JMBG-u zapravo pratimo na kojim sve mestima on dobija primanja, odnosno plaća porez i moći ćemo na efikasan način da uporedimo, bez trošenja ogromnih ljudskih resursa u poreskoj upravi. To je deo reforme ove poreske uprave, o čemu smo pričali. Naposletku, ima preduzeća, i mi tu gledamo i neke amandmane, koja su državna preduzeća, kada pričamo o preduzećima koja se takmiče u konkurentskim uslovima, koja ukoliko funkcionišu kako valja, slažem se da ova mera nije mera smanjenja zarada preko 60 hiljada, zato što to umanjuje njihovu konkurentnost na tržištu. Verujem da ćemo o nekom od takvim amandmana i razgovarati, ali da odgovorim da ovako kako je definisano to uključuje sve, upravo zato što je to jedan solidaran potez i uključuje i domaće i strane državljane koji zarađuju iznad 60 hiljada. Mislim da to odgovara na većinu tema koje ste pokrenuli.
Reč ima gospodin Čolaković, povreda Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre sa saradnicima, reklamiram čl. 104, 106. i 107. Prethodni diskutant, gospodin Đurić, je govorio o narodnim poslanicima i direktno se obraćao, nažalost, još više je to povreda Poslovnika zato što ti narodni poslanici nisu ovde prisutni. Drugo, mislim da je napravio jednu omašku i grešku kada je rekao da su „Srbijagas“ i „Pošta“ gubitaši i da ti direktoritreba da odgovaraju. To ne stoji. „PTT Srbija“ je jedna od najuspešnijih firmi, državnih preduzeća u Srbiji. U tom kontekstu, mislim da je pogrešio i da ne stoji ta činjenica. Zbog toga ste trebali da ga opomenete. Na kraju, ne tražim da se glasa o povredi Poslovnika. Hvala.
Hvala. Zaista nisam to tako shvatila kako ste vi shvatili. Izvinjavam se ukoliko sam pogrešila. Ubuduće ću voditi računa. Narodni poslanik Bojan Đurić, pravo na repliku. Izvolite.
Prvo, nisam razumeo ovu primedbu. Mislim da je logički nemoguće da se obraća neko osobi koja nije prisutna. To tvrdi gospodin Čolaković, ali dobro, da ne ulazimo sada previše u to. Gospodine Krstiću, kada dobiju otkaz, kako ste rekli, ovi direktori, recimo, o kojima sam ja govorio, ja ću vam se javno izviniti zbog primedbi koje sam imao. Mislim da ćemo svi imati razloga za slavlje i onda ću biti spreman da možda i zažmurim na neke probleme ovog zakona. Zaista ne razumem koja je logika? Kako je neophodno kada direktor bude smenjen, ili na bilo koji drugi način mu prestane mandat, kako je za funkcionisanje sistema neophodno da se zaključi novi ugovor, što se slažem? To isto ne važi za hirurga ili za nastavnika geografije. Dakle, nije mi jasna ta logika. Drugo, kada govorite o tome da je potrebno neko vreme, evo, ja se slažem. Mi smo podneli amandman da ta zabrana zapošljavanja važi za 2014. godinu. Mislim da je godinu dana dovoljno da se takve analize urade zbog toga što pre nego što ako vi napravite radnu grupu, kako kažete sada, i to bude neko vladino međuresorno telo, pretpostavljam, vi ćete dobiti zahteve iz tih resora koji će biti, manje-više, konstatacija postojećeg stanja. Dakle, nije problem predimenzioniranog javnog sektora u Srbiji u tome, nego pre toga država, a zapravo mi političari, moramo da probamo da sednemo i da se dogovorimo šta država treba da radi, a šta ne treba da radi, u kojim sektorima treba da bude aktivna u kojima ne i onda ćete dobiti odgovor na pitanje gde je potrebna javna uprava, a gde ona nije potrebna. Ako zadržite sadašnji obim poslova države, vi nećete moći da napravite nikakvo ozbiljno rezanje. Imaćete proporcionalno, verovatno, u svim sektorima neko smanjenje, ali to ne rešava problem. U srpskoj javnoj upravi postoje sjajni ljudi i postoje apsolutno nesposobni ljudi. Kada im ovako napravite sistem, oni su jutros došli na posao, uzeli svoj četvrt bureka i onaj tetrapak jogurta koji otcepaju, stave to u prozor i uživaju. To vam je atmosfera „Boljeg života“ i neće se promeniti na ovaj način. Mislim na seriju „Bolji život“, ne na onaj pravi bolji život
Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, počeo bih svoje izlaganje pre svega jednom ocenom i konstatacijom da prostora za izbegavanje krize gotovo nema ili je u potpunosti sužena. Ovo je ocena i konstatacija Fiskalnog saveta i ja bih se u potpunosti sa njom složio. Kada govorimo o predlogu mera koje su oličene u izmenama i dopunama zakona koji su danas predmet ove načelne rasprave, pre svega mislim da je neophodno sagledati ambijent u kome se ovi zakoni predlažu i ove mere donose i, nadam se, usvajaju. Ozbiljna opasnost nad nama, nad našom državom nad našim društvom lebdi, a to je kriza javnog duga usled jednog eksponencijalnog rasta od 2008. sa nekih 29% do 2012. godine, koji biti na kraju preko 60%, pa će nastaviti verovatno taj trend i sledeće godine, a target ili neka ciljna razina ili ciljni nivo nam je bio 45% kada smo usvajali fiskalna pravila predviđenog Zakona o budžetskom sistemu i tada smo znali da samim usvajanjem Predloga fiskalnih pravila neće biti dovoljno da naše javne finansije se kreću u tim okvirima, ali, evo, ispostavilo se da upravo one mogu da budu neko sidro koje sad nažalost pluta, ali uzgred su predviđali odgovarajuće mere koje je Vlada dužna da preduzme u slučaju da se ti nivoi fiskalnih pravila probijaju. Mislim da je to bilo dobro. A šta znači kriza javnog duga, ono sa čim se mi ozbiljno suočavamo? To znači da u trenutku država mora sve svoje novce gotovo da upotrebi na vraćanje kredita i kamata, da usled toga nema sredstava za vojsku, za policiju, za školstvo, za socijalnu zaštitu, za sve one funkcije koje država treba da obavlja. To je najgori mogući scenario i to je scenario koji bi nas očekivao u slučaju ne kontrolisane situacije. S druge strane, treba biti korektan i reći da je kod nas takva situacija da imamo strukturni fiskalni deficit koji u neku ruku podrazumeva da i u slučaju rasta BDP, dakle, osnovice na koju računamo relativno učešće javnog duga i kada povećavamo naš fiskalni deficit, nastavlja da raste. To je scenario u uslovi u kojima mi razgovaramo o potrebnim merama da bi predupredili ovakvu jednu mogućnost koja se nalazi pred našom državom i pred našim društvom. Svakako da ovakav scenario priziva jasnu i potrebnu ozbiljnost pristupu javnim finansijama kako bi one postale održive. Potreban je konsenzus i jedinstvo u delovanju Vlade. ` Želim da svi mi, kolege poslanici, pričamo o javnim finansijama kao o našim. One su svih nas i treba da shvatimo zaista da su javne finansije danas jedno od najozbiljnijih državnih pitanja u ravni i drugih pitanja poput integracija u EU i nekih drugih teških odluka koje je Vlada donosila. Naravno, u celom tom kontekstu, poslanici SPS, i kako je to naš ovlašćeni predstavnik kolega Radenković rekao, zalagaćemo se i težićemo da ta ekonomska politika sada i u budućnosti bude, pre svega, socijalno održiva na tragu jednog konsenzusa svih partnera, jer treba shvatiti da ekonomska politika koja nije socijalno održiva, pre svega nije sprovodljiva i to je jedna teorijska ekonomska politika. Naravno, ako je to kontekst u kome razgovaramo, potreban je veliki plan fiskalnog prilagođavanja i treba reći da Vlada Republike Srbije izlazi sa takvim planom. Želim da izrazim zadovoljstvo, jer prepoznajem odlučnost Vlade, kao i u nekim drugim segmentima, kada je u pitanju borba protiv korupcije i kriminala, evropske integracije, teška rešenja, ali odgovorna kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Rekao sam, ovo je jedno pitanje koje zaista zaslužuje takav pristup. Hrabra i jasna poruka građanima jeste da zaista neće biti lako sledeće godine. To niko ovde, čini mi se, takvu poruku nije slao, a složio bih se da potpunu ozbiljnost u predlaganju ovih mera pokazuje odluka Vlade da dobrom i pedantnom analizom odustane, recimo, od najavljenog povećanja poreza na hotelske usluge, da ostane po ovoj nižoj stopi, što pokazuje da zaista nema improvizacije i da se ozbiljno pristupa svakom predlogu rešenja. Dobri ciljevi su postavljeni. Želim da se naslonim tu i na ocenu Fiskalnog saveta, a to je da se visok fiskalni deficit, koji je jedan od osnovnih generatora javnog duga u naredne dve godine smanji za 4%, dakle sa konsolidovanog nivoa od 7,1% BDP u 2014. godini i to je dobra odluka, jer jedan osnovnih generatora se stavlja pod kontrolu u smislu sprečavanja rasta javnog duga. Ono što bih sugerisao vama, gospodine ministre i Vladi Republike Srbije, i poslanici SPS su u tome dosledni, mislim da bi trebalo napraviti neke vrste mesečnih ili eventualno kvartalnih ciljeva u smislu sprovođenja ovih mera i politika u narednom periodu, koje bi, koliko toliko, mogle biti dostupne, ali bi bile način da se prati dejstvo mera koje ćemo, nadam se, usvojiti i koje su ovde predložene. U slučaju da ti ciljevi se probijaju ili se ne ostvaruju zacrtanom dinamikom, da se blagovremeno može delovati u smislu izmena nekih predloga ili eventualno doprinosa da se vratimo u ciljane okvire. Kao što sam rekao, odlučnost Vlade i posebno snažna poruka kada je u pitanju kreiranje ovih mera ogleda se pre svega u predlogu, a želim da kažem i resornog Ministarstva finansija, naravno premijera Dačića i koalicionih partnera, da se u predlogu ovih ušteda, pre svega, krene od javnog sektora i ovde je gotovo dve trećine predviđeno pre svega, preko kontrole zarada, a onda i refinansiranja jedne trećine refinansiranja skupih kredita. Zaista mislim da teško možemo pronaći ovakve primere u istoriji finansija Republike Srbije kada su donošene ovako teške i odgovorne odluke, da se krenulo s pozicije javnog sektora i javne potrošnje. S tim u vezi, mislim da Vlada treba da zavredi podršku opštu u tom smislu, pre svega kada je u pitanju solidarni porez, kada je u pitanju zabrana zapošljavanja u javnom sektoru. Tu trebamo biti krajnje iskreni do kraja i da jednom presečemo partijsko nestručno zapošljavanje u javnom sektoru i da jednom pokušamo da dođemo do nekog optimalnog nivoa uposlenosti u javnom sektoru. Naravno, ovo je iznuđena mera nije prirodna, ali došli smo do te granice da ovakva situacija zahteva i takva rešenja. Na tom fonusu je i predlog za smanjenje roka isplate plate funkcionerima kojima prestane funkcija, dakle, sa šest meseci na tri meseca i mislim da ove mere zavređuju podršku. Pre svega jedna su poruka Vlade ozbiljnosti i odlučnosti da se ova pitanja i ovi problemi reše. U ovakvom kontekstu situacija u kojoj se nalazi i merama koje donosimo niko ovde, a pre svega, ja lično, ali ni poslanici Socijalističke partije Srbije ne mogu da izraze zadovoljstvo kada dolazi do povećanje poreskih stopa. Ne verujem da se iko tu može složiti i da bude oduševljen, lično nisam. Nemoguće je podržati u tom smislu i da se kaže – to je dobro, da u punoj meri pravdate povećanje poreskih stopa, ali u kontekstu ove priče o kojoj sam govorio u situaciji u kojoj se nalazimo, ona jeste nužna mera kako bi se došlo do realnog plana prihoda i rashoda. Konstatacija i ocena Fiskalnog saveta jeste da mi ovog puta imamo realistične prihode i rashode. Naravno tome su doprinele i ove uslovno rečeno nepopularne mere u suženom prostoru za sprečavanje krize. Želim na taj način da podržim ovaj predlog mera. Pre svega sa ovog mesta bih želeo da apostrofiram i jednu drugu ocenu Fiskalnog saveta i nešto što sam kao poslanik SPS u više navrata, čini mi se da ste vi četvrti ministar sa kojim sam pokušao na tu temu da polemišem i da razgovaramo, a i Fiskalni savet je upozorio na mogućnost naplate poreza i povećanu poresku nedisciplinu i mogućnost da sledeće godine po tom osnovu ostvarimo negde 0,4% BDP, odnosno 16 milijardi dinara. Mislim da je to vrlo realna ocena i u tom smislu je podržavam, ali ne da je prihvatim kao gotovu činjenicu i da mislim da se to neće ostvariti, nego upravo iz toga da vas još jednom animiram i da pokušam sa određenim predlozima da dođemo u situaciju da se ovaj plan, odnosno poreska nedisciplina u narednoj godini smanji. Ima prostora, čuli smo ovde i od kolega da određeni pokazatelji pokazuju da je naplata PDV konstanto unazad tri, četiri godine sa nekih 80% pada i na nivou je od oko 70%. Sa sivom ekonomijom se suočavamo na nivou od oko 30% BDP i to je jedan od najvećih izazova ove države. S tim u vezi uvek se spominje poreska uprava. Želim i vama bih sugerisao da se ovog puta ozbiljno i detaljno pristupi radu poreske uprave, istupi standardu ljudi koji tamo rade, obučenosti ljudi, potrebama koje se pred njih postavljaju u smislu kontrole svega onog i borbe protiv ovakve vrste sive ekonomije. Pre svega, treba reći da su uzroci sive ekonomije jedna ekonomska kriza u kojoj nažalost, privrednih subjekata svoje profitabilno poslovanje vidi jedino u situaciji kretanja u sivoj zoni. S druge strane treba reći da mi još uvek imamo velike gotovinske transakcije i neke donacije koje su izvan kontrole sistema, što je sve neka vrsta uzroka sive ekonomije. Mislim da je tu neodrživo stanje da u poreskoj upravi bude svega 600 do 800 inspektora na terenu. Treba voditi računa i o materijalnoj naknadi i stimulaciju kod tih ljudi. Nema dobre borbe protiv sive ekonomije i poreske nediscipline ukoliko nemamo saradnju više organa, pre svega poreske uprave, carine, MUP-a, tržišne i sanitarne inspekcije. Da li je moguće u ovom krugu napraviti jednu osnovu, jednu platformu i način kako se boriti protiv sive ekonomije? Mislim da jeste i mislim da tu takođe ima dovoljno prostora da se nadogradi kvalitetniji rad i poreska uprava. Gospodine ministre, treba voditi računa, poreska uprava već godinu dana ima otvoren konkurs, negde oko 170, što direktora, što filijala ili poslovnica, organizacionih jedinica, od toga oko 50 je poništeno. Ima tu velikih poreskih uprava, Subotica, Novi Sad jedan, Beograd jedan, Zemun, Zvezdara. To su zaista značajne organizacione jedinice koje kadrovska rešenja mogu u nekoj vrsti neizvesnosti dovesti do toga da poreska uprava ne ispunjava svoje zadatke u punom kapacitetu. Nadam se da će te se u tom smislu samnom složiti. Čini mi se da u neku ruku da za ovo što sam izneo postoji prostor da se narednoj godini na tome ozbiljno poradi. Reći ću nekoliko stvari u kojima vidim i našu doslednost, a kolega Milisav Petronijević je više puta o tome govorio. Kod nas postoji i jedan visok stepen tolerancije prema sivoj ekonomiji i kada je u pitanju svest kod građana, ali i kada je u pitanju da kažem, evo ovaj pristup kontroli. Moramo dovesti situaciju da onaj ko razmišlja da li će krenuti u sivu zonu, računajući da će tamo zaraditi, a da ima vrlo minimalne šanse da bude otkriven, to svakoga podstiče da krene u sivu zonu i ukoliko on bude imao jasnu poruku da je visok stepen mogućnosti da bude otkriven i da će biti dosledno primenjena kaznena politika, svakako da će u tom smislu odustati veliki broj krene u sivu zonu. Sa druge strane, treba da razvijamo taj kult plaćanja. Kod nas je jedno vreme bilo popularno da se ne plaća porez. Mislimo da tu sredstva informisanja, pa i obrazovni sistem mogu doprineti da razvijemo i taj kult patriotizma, kao i u drugim državama, da je ponos kada platite veliki porez svojoj državi, jer je to doprinos svim onim funkcijama koje država treba da obavlja, koji će vam se kroz te delatnosti vratiti lično kod vas. Čini mi se da par sugestija zaista mogu u mnogome doprineti da se uspešnije borimo protiv sive ekonomije. Želim da izrazim podršku, jer sam i u tome pratio kolegu Petronijevića kada smo govorili o platnim razredima u javnom sektoru. Najavili ste to i želimo u tome da vas podržimo, kada smo toliko čekali dugo, da ga uradimo na najbolji mogući način i da zaista u javnom sektoru za isti posao, za isti obim posla, bilo gde da se radi, da se dobija ista plata. Čini mi se da i u ovom nekom obimu predviđenih sredstava za isplatu se može doći do nekog realnijeg, boljeg načina da se isplaćuju zarade i da zaposleni u javnom sektoru budu još motivisaniji i da na bolji način obavljaju svoj posao. Želim da kažemda ono što će svakako podići poslovni ambijent u Republici Srbiji uz sve ovo, a što može da ima i razvojnu komponentu i nešto što će prizvati investitore u Republiku Srbiju, jeste i vaša najava oko izmene zakona u budžetskom smislu, u smislu programskog budžetiranja. To je jedini način da mi takvim jednim budžetom dođemo do situacije da znamo koliko se troši, za koje namene se troši, odnosno za koje projekte i da na kraju znamo šta je rezultat tih utrošenih sredstava i realizacije tih projekata. Mislimo da će to na jedan viši nivo podići naše javne finansije i budžet Republike Srbije i biti dobra poruka svima oko nas da Srbija konačno ima kredibilne javne finansije. Naravno, tema će biti u petak – Zakon o finansiranju AP Vojvodine, tu temu da zatvorimo. Shvatite i shvatamo najozbiljnije da je potrebno doneti taj zakon kako bi se svaka vrsta improvizacije u tom smislu konačno zaključila. Na kraju želim da kažem da mi nismo podneli amandman na Predlog zakona o izmenama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju, ali želim da kažem da treba ozbiljno razmisliti i pokušati da eventualno to bude amandman resornog odbora. Čini mi se da ovaj rok 1. januar 2015. godine nije objektivno realan rok, u smislu mogućnosti da se dođe do određenih parametara do tog datuma, uvažavajući sve ono - do kad se podnose zahtevi, rok u kom treba da se utvrde koeficijenti, a takođe uvažavajući i finansijske potrebe da bi se sproveo ovaj zakon. Mislimo da, uvažavajući ovaj prvi deo odredbe oko naknade je prihvatljiv u utvrđivanju iznosa obeštećenja, ali da ovaj datum treba isključiti iz ovog predloga i uvažiti realnost, jer opasnost je da uopšte ovakva odredba i ovakav zakon bude sprovodljiv. S tim u vezi na kraju zaista želim da kažem da ove iznuđene i neophodne mere SPS će podržati. Zahvaljujem.
Gospođo Lučić, imam prijavu vašu a niste još na redu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić, molim vas prijavite se. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani ministre, svoje izlaganje ću započeti jednim citatom i, verovali ili ne, citiraću deo vašeg zakona o kome, između ostalog, raspravljamo ovde. Slušajte pažljivo: „Umanjeni neto prihod zaposlenog u javnom sektoru predstavlja neto prihod pomnožen koeficijentom za umanjivanje na sledeći način. Neto prihod koji nije veći od 60.000 dinara mesečno množi se koeficijentom jedan. Neto prihod veći od 60.000 dinara mesečno, a koji nije veći od 100.000 dinara mesečno, množi se koeficijentom jedan, koji se primenjuje na iznos koji nije veći od 60.000 dinara mesečno i koeficijentom 0,8, koji se primenjuje na iznos neto prihoda koji je veći od 60.000 dinara od iznosa koji nije veći od 100.000 dinara mesečno.“. Jel vam jasno? Nastavak: „Neto prihod veći od 100.000 dinara mesečno množi se koeficijentom jedan, na iznos koji nije veći od 60.000 dinara mesečno, koeficijentom 0,8, koji se primenjuje na iznos neto prihoda koji je veći od 60.000 dinara do iznosa neto prihoda koji nije veći od 100.000 dinara mesečno, a koeficijentom 0,75 koji se primenjuje na iznos neto prihoda preko 100.000 dinara mesečno.“. I da sam na japanskom pročitao verovatno bi bilo isto. Zakoni koje donosimo u ovom parlamentu odnose se na sve građane. Osnovni principi u pravu kažu da pravne norme moraju da budu jasne i razumljive svim građanima. Ova norma koju sam pročitao odnosi se na deo građana Srbije i koštaće nas oko 15 milijardi dinara. Ministre, vi ste mlad čovek i uživate apsolutno simpatije svih narodnih poslanika pa i moje lično i građana Srbije. Trudite se, izuzetno ste vredni, čuo sam o vama sve najbolje i pokazali ste ovde i vašim pristupom da zaslužujete podršku. Ovo je vaš prvi budžet i ja vam na njemu zaista od srca čestitam. Nije lako uhvatiti se ovog posla i vi ste svesni toga i dozvolićete mi da, kao neko ko je stariji od vas, imam ćerku vaših godina, vam kažem, imajući u vidu da niste bili nekoliko godina u Srbiji, to je značajno vreme, u Srbiji se dešavaju mnoge stvari, vi ste u zemlji koja nije spremna da se menja, odnosno nije naučila da se menja. U institucionalnom smislu, Srbija još uvek nije prohodala. Ona puzi, kao što puze bebe i to unazad. Imamo problem sa mentalitetom. Ovde nije rešen ni jedan ozbiljan društveni problem. Nismo reformisali pravosuđe. Nismo reformisali državnu upravu. Nismo reformisali obrazovanje, zdravstvo, da ne spominjem nauku, kulturu i sve ostalo. Svi mi koji sedimo ovde smo zbog toga odgovorni, sve političke partije koje ovde vidite su bile na vlasti i jedino čime se mi bavimo jeste da jedni druge optužujemo ko je manje, a ko više doprineo takvoj situaciji. Nama upravo treba vaš pogled u budućnost, ne pitanje ko je krivac i da tražimo krivce, nama trebaju rešenja. Dakle, potrebno je da tražimo rešenja. Još nekoliko stvari koje treba da znate. Nažalost, ovde da biste porasli, da bi se penjali, nekog morate da oborite dole. Mi smo skloni da ljude dignemo u nebo, a da ih onda nemilosrdno bacimo u blato. Imajte to sve u vidu, krajnje dobronamerno govorim, jer vi imate zaista veliku priliku da svima nama pomognete. Sada se vraćam na temu, na zakone. Set poreskih zakona zapravo meni liči na izgradnju skele, kako bi se ofarbala fasada našeg budžeta, naših javnih finansija. To nije sporno. Sporno je to što će posle nekoliko meseci, možda već u januaru, februaru ili martu početi da izbijaju fleke na toj fasadi, fasada će postati tamna, neće biti svetla i ružičasta kao što je bila. Šta hoću da vam kažem? Učite na našim greškama. Juče ste imali prilike da čujete Mlađana Dinkića, i kolega Đurić je spomenuo to, da ne bude ono – džaba ste krečili, da tu fasadu probamo da očuvamo, ali na način tako što ćemo ojačati te temelje naših javnih finansija. Šta je sporno? Vaše namere su sasvim na mestu, vaši ciljevi su dobri, sporan je način, sporna je ekonomska politika. Doktrina smanjenja troškova, smanjenja plata nas vuče negativnom spiralom na dole. Nema rasta, građani će da budu žrtvovani, a nećemo postići ciljeve, to čak i sami kažete. Dakle, imaćemo rekordno visok deficit od 7,1%. Nećemo imati privredni rast, odnosno rast društvenog bruto proizvoda, povećaće se zaduženje zemlje i pašće standard građana. Žrtva bi imala smisla samo u slučaju da imamo rast, da smanjujemo zaduženje i da građani budu svesni da će im biti bolje za nekoliko godina. Ovim zakonima im kažemo da nema rasta plata ni naredne godine, ni 2015, ni 2016. Realno, one će biti manje između 12% i 15%. Da li je vredna ta žrtva, a da se ne postignu ključni ciljevi? Nije. Hajde da promenimo doktrinu. Ponovo vam kažem, učite na našim greškama. Ne smemo da smanjujemo zarade, jer to dovodi do ove negativne spirale. Sužavamo tržište, smanjuje se potrošnja, imaćete manje prihoda u budžetu i ta žrtva će postati besmislena. Ono što treba uraditi jeste agresivno smanjenje javnog duga. Kamata je 115 milijardi. Milijarda evra je tako veliki teret da ni jedna žrtva neće moći da smanji te efekte. Tih 115 milijardi je veće tri puta od agrarnog budžeta, veće od svih socijalnih davanja u zemlji, tri puta od transfera lokalnih samouprava i da ne nabrajam dalje. Dakle, to je toliko veliki teret da praktično obesmišljava sve ove napore da se uštedi. Dakle, promena ekonomske politike, agresivno razduživanje, naravno zamenom loših kredita sa kreditima pod povoljnijim uslovima. Ne sporim, zaduženje je neminovno, i moramo se odreći dela državne imovine kao bi konsolidovali javne finansije jer je to rak rana. A sada konkretno o zakonima koji su na dnevnom redu. Svaki od ovih zakona daje po neku poruku. Evo, Zakon o budžetskom sistemu, već sam to spomenuo. Kaže – nema povećanja plata ni 2014, 2015, 2016. godine, odnosno svega po 1% 2015. i 2016. godine. Dakle, neće se poštovati fiskalna pravila. Nema zapošljavanja u javnom sektoru. Dakle, to je poruka, o tome je dosta bilo reči, ali odmah ste probušili zakon jer ste predvideli da to famozno telo, na predlog ministra, ili obrnuto, može. Ne znam da li to iko ovde sumnja da će to biti probrani partijski kadrovi, kao što je to bilo u prethodnom periodu. Spomenuo sam i moju ćerku vaših godina, ona je profesor književnosti. Diplomirala je, bez posla je, udala se prošlog meseca, i tako ja treba da glasam da ona ne može da bude profesor književnosti, jer neće moći da se zaposli u školama. Objedinjeni program primanja vršiće se tek od 2015. godine. Ne znam zašto čekate sa tim. Mislim da je realno moguće već početkom godine. Poruke zakona o izmenama Zakona o PDV-u. Dakle, povećanje se neće efektuirati stope sa 8% na 10% koliko ste predvideli. Šta će se desiti? Ponovo ćemo na buvljacima imati prehrambene proizvode i lekove, jedan deo će otići u sivu zonu. Vi znate odlično, da ne opterećujem Skupštinu, šta su efekti prevaljivanja supstitucije, šta je Leferova kriva, ko plaća porez u slučaju njegovog povećanja. U slučaju povećanja poreza na neelastične proizvode, odnosno životne namirnice, sav poreski teret se prevaljuje na potrošače, odnosno na građane Srbije. Vi to dobro znate i mislim da je ta mera nešto što će dovesti do novog smanjenja prometa u trgovinama i pada prihoda zato što će se supstituisati ovi proizvodi, odnosno, neki proizvodi široke potrošnje u višoj stopi biće manje trošeni na račun ovih nužnih proizvoda. Jedan takođe loš signal, porez na dobit pravnih lica. Poručili ste tim zakonom malim i srednjim preduzećima da nećete podsticati investicije u tom sektoru. Molim vas da taj zakon povučete ili da uvažite amandmane koje ćemo podneti, jer nakon poruke ministra privrede da su strane investicije kapitalna budalaština i da se ukidaju subvencije za dovođenje stranih investitora i otvaranje nekih radnih mesta, vi sada poručujete i domaćim investitorima da od stimulansa za njihove investicije nema ništa. Zakon o duvanu, mislim da je to samo dodatno administriranje, da ipak moramo da upodobimo opterećenja sa okruženjem i to će dati mnogo više efekata nego ova jedna administrativna mera. Na kraju, da ne dužim više, ovaj Predlog zakona o umanjenju neto prihoda sa kojim sam počeo izlaganje i citat, mislim da smo doveli ljude do toga da im smanjujemo zarade, oni će morati da plaćaju kredite za stanove koje su uzeli, komunalne usluge, struju i sve ostalo sa tako smanjenim prihodima dovodimo opet u rizik sve te infrastrukturne sisteme i zapravo vrtimo se u začaranom krugu. Zato vas još jednom pozivam da razmotrite koncept, dakle, namere su vam dobre, ali koncept ekonomske politike moramo drastično i jednokratno da smanjimo spoljno zaduženje kako bi mogli da se razvijamo, bez toga, vidite da ćemo promašiti gotovo sve ciljeve. I na kraju, nema citata, zaista želim vam puno sreće, i želim vam da ostvarite vaše ideje. Hvala.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Hvala vam i hvala na tim lepim željama. Samo sam hteo, neću dužiti previše, da vam odgovorim na ovih par sugestija koje ste imali. O ekonomskoj politici kao takvoj mislim da ćemo imati prilike da razgovaramo više kada budemo pričali o budžetu. Sa fiskalne strane, ovi zakoni to omogućavaju, prevashodno naravno utiču i na ekonomsku politiku. Naravno, da je osnovni cilj, i mi smo to prepoznali, u fiskalnoj strategiji smanjenje javnog duga, odnosno udela javnog duga u bruto društvenom proizvodu. Mi tamo jesmo predvideli agresivno smanjenje i jesmo predvideli, zbog čega smo takođe bili kritikovani od strane, i bićemo sasvim sigurno kritikovani od strane nekih drugih političkih partija, korišćenje jeftinijih sredstava za zaduživanje umesto ovih skupih, naročito u promenjenim agro-ekonomskim uslovima sa kojima se suočavamo. Tako da tu nema sporenja i nema neslaganja. Nažalost, nivo našeg javnog duga kao udela u bruto društvenom proizvodu je toliko visok da čak ni takve stvari koje su luksuzi bile bi pravi poklon u ovakvim okolnostima za nas, nisu dovoljne da bi smo mogli da izostavimo ove mere o kojima danas govorimo. Što se tiče zamrzavanja zapošljavanja, odnosno ograničavanja, ja ga ne bih zvao zamrzavanjem zapošljavanja, jer postoji mehanizam da tamo gde potrebe zaista postoje, jer mi nećemo na isti način i ne želimo na isti način da tretiramo prosvetu, zdravstvo i državnu upravu, ali želimo da imamo isti nivo kontrole nad svima njima, jer to do sada očigledno nije funkcionisalo, što vidimo iz broja zaposlenih koji imamo u registru. Što se toga tiče, mi ćemo to sprovesti na način i u saradnji sa ministarstvima koji će nam omogućiti da imamo tu, da tako kažem, granularnost, odnosno jasnu sliku oko toga koje su gde potrebe kako ne bismo doneli veću štetu nego korist tim zakonom. Što se tiče PDV-a koji ste pomenuli, upravo zbog toga, ja sam to pomenuo, povećanje PDV-a, odnosno niže stope PDV-a nikako nije i ne može biti idealna mera, naročito u ovim uslovima domaće potrošnje. Međutim je neophodna mera, neophodna mera zbog toga što nam je siva ekonomija na nivou na kome jeste i što nam je nivo prihoda kao rezultat toga nije tamo gde bi mogao da bude. Mi paralelno radimo sa povećanjem niže stope PDV-a, upravo na tome da nam to ne poveća, već upravo suprotno, hoćemo da smanjimo udeo sive ekonomije i samim tim ostvarimo te prihode koje smo planirali, a planirali smo ih realno i skromno. Što se tiče zakona o umanjenju neto prihoda, on je vrlo precizno definisan. Ovaj citat kojim ste počeli, on je vrlo precizno definisan i više puta sam objašnjavao i u javnosti i vama je naravno svima je u ovom trenutku sasvim jasno kako se on primenjuje i šta znači. Ne samo da je precizno definisan u smislu kako do umanjenja dolazi i kod kojih plata, već je i mislim po prvi put javni sektor definisan bez izuzetaka i na način koji je sasvim pravedan. To bih rekao u odgovoru, ne bih da dužim previše. Hvala.
Reč ima Vladimir Ilić.
Hvala vam ministre. Zaboravio sam nešto baš povodom tog zakona o ograničenju zarada. Mnoge kolege poslanici, a i drugi se pitaju, da li je ovo smanjenje zarada zapravo, vi ga zovete solidarni porezom, a tako ga niste nazvali u samom tekstu zakona, da li to zapravo znači trostruko oporezivanje. Dakle, oporezivanje bruto zarada, pa neto iznosa. Kad se dobije neto iznos on se umanjuje, dakle, to je novi porez. Da li će to biti osnovica za oporezivanje godišnjeg poreza na dohodak građana? Pa, će dovesti do toga da bude trostruko oporezivanje? Samo to pojašnjenje i dokle će vam ta mera važiti. Mislim da je bilo daleko elegantnije rešenje da smanjite plate, da ne opterećujete administraciju na ovaj način. Zamislite poresku upravu koja preko svega što radi sada mora da kontroliše i isplate zarada za 200.000 ili 300.000 ljudi, ne znam koliko je obuhvaćeno ovom merom. Bolje smanjite plate, nego da ovako dvostruko ili trostruko oporezujete. Hvala.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Samo da budemo vrlo jasni, da vam direktno odgovorim na pitanje. To neće biti osnovica za porez na dohodak, kao što je jasno naznačeno. Drugo, što se tiče ovo jeste smanjenje zarada i na taj način je i definisano. Pitali ste do kada će važiti? Ja se nadam da će kroz uvođenje platnih razreda, koje planiramo da uradimo do 1. jula sledeće godine, uspeti da uvedemo red u ovih 900 koeficijenata koje imamo u javnom sektoru i koji nisu ni na koji način ni usaglašeni, a ni transparentni da time prenebregnemo potrebu za ovakvim jednim zakonom. Ja mislim da je to odgovor.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Maja Gojković.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, poštovani ministre, članovi Ministarstva finansija i kolege, evo raspravljamo o merama koje prethode raspravi o budžetu. Ja bih pravničkim rečnikom nazvala prethodnim pitanjem, jer ako se ove mere ne predlažu, ne donose i ne usvoje, onda bi bilo potpuno bespredmetno pričati i o budžetu za 2014. godinu. Zahvaljujem ministru, želim da ga pohvalim, njega i njegove saradnike, što su uložili napor i uvažili poslanike, uvažili parlament i prošle nedelje razgovarali i sa svim poslaničkim klubovima, predstavili nam ove ekonomske mere koje prethode budžetu, kao i sam budžet i time su pokazali neki novi manir, kako je jedan ministar finansija i uopšte ministri treba da se ophode prema parlamentu, od koga zavisi, u ostalom, da li će nešto biti usvojeno ili neće. Interesantno je da smo ovde saslušali dosta govora, ne sa nekom većom kritikom i upravo su se odnosili negativno kritički na meru u kojoj je meni skrenula pažnju i koju ja želim da podržim. Naravno, podržaće i čitava poslanička grupa SNS, kao što je juče u iscrpnom izlaganju to iznela i poslanica, gospođa Aleksandra Tomić, koja se osvrnula na svih 11 predloga zakona. Ono što je meni bitno da istaknem to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i o meri o kojoj se i danas malo polemisalo ovde. To je važna mera, ja bih rekla da je to revolucionarna mera za Srbiju, jer svi smo mi ovde u nekom periodu bili deo vlasti i hranili tu aždaju koja je sada narasla na 740.000 zaposlenih u javnom sektoru. To je mera, reći ću je narodskim rečnikom, zabrana zapošljavanja u javnom sektoru na dve godine, i uz to prateća mera ograničavanja broja zaposlenih na 10% od ukupnog broja zaposlenih u organima ili institucijama koje se finansiraju posredno, ili neposredno iz budžeta. Samo onaj ko je zlonameran ne želi da vidi kakav je cilj ovih mera. Cilj je, svakako, da se stane na put tom svakodnevnom zapošljavanju, povećanju broja zaposlenih u javnom sektoru. Ja sam rekla da smo svi mi u nekoj meri doprineli tome da danas, eto, konačno smo dobili, ja ne znam da li je to tačan podatak, ali neki podatak koji je iznošen u raspravama poslednjih dana da je to zaista impozantna brojka za ovako malu državu i ovako siromašan budžet. To je 740.000 ljudi. Na tih 740.000 ljudi ide jedna trećina troškova čitavog budžeta. Vi ćete ministre ispraviti, ali to su podaci koji su se sada pojavili u javnosti. Kažem, sve ove mere i ova mera iz dobre namere je predložena mera vaše čitave Vlade, a Vlada je to izglasala da ne bi doživeli argentinski scenario, niti grčki, jer Grci su u velikoj meri stradali zbog toga što su imali prekomerno zapošljavanje u javnom sektoru i njima je to kao i u našoj državi bilo najatraktivnije i najbezbolnije. U ostalom, da uporedimo samo koliki je iznos, procenat plata veći u javnom sektoru, nego u privatnom sektoru, pa će biti jasno zašto je to i rađeno. U toj meri lament nad tim moratorijumom od dve godine, zaista ne može da ima razumevanja, niti su građani to uopšte negativno komentarisali, jer oni se i ne prepoznaju u toj mogućnosti zbog greške našeg sistema koje kreiraju političke partije, da su oni ti koji su uskraćeni, neće moći, Bože moj, da nađu posao u tom sektoru. U ostalom, postoji jedan izuzetak. Tu ste napisali da će Vlada razmatrati i imati jedno određeno radno telo i doneti podzakonske akte koji će omogućiti da u onim delovima javnog sektora gde je to neophodno, zdravstvo ili obrazovanje, o čemu su kolege danas govorile, otvore vrata i omoguće uz odobrenje Vlade i tog radnog tela da se ipak neko zaposli, a ovom merom su zatvorena vrata partijskim kadrovima, što je izuzetno dobro. Navešću samo, jako je važno kakve će uštede biti ostvarene, mislim da je projekcija negde uz prirodan odliv ljudi koji odlaze u penziju ili nalaze neka druga zaposlenja, za prvu godinu posle 2014. godine 45 miliona, a 2015. godine plus još 75 miliona, uz izuzetan uspeh za ovako siromašnu državu kao što je naša. Kaznena politika u ovom zakonu je veoma stroga politika, odlično je što su tako velike kazne, a mi smo takav narod da, kada ne postoje izuzetno velike kazne i za institucije i za odgovorna lica, mi se jednostavno oglušimo o bilo kakvu meru koju neko propiše. Čisto zbog građana da kažem kakvo je stanje bilo i kakvo je stanje u Novom Sadu do nekog preseka, 2004. godine sam preuzela upravu Grada Novog Sada sa skoro sada 1.200 zaposlenih ljudi i uspela sam da različitim merama smanjim taj broj i predam gospodinu Igoru Pavličiću, gradonačelniku od 2008. do 2012. godine, ukupan broj od 968 ljudi. Neke mere sam pokušala kao vi da sprovedem i imala saglasnost Veća Grada Novog Sada i to je oko 250 ljudi manje, što je važno za budžet jedne lokalne sredine. Godine 2008, da kažem zašto ću izneti taj primer, donet je Zaključak Veća da je zabranjeno zapošljavanje u javnom sektoru Grada Novog Sada, pošto to nije zakon, nema nikakvih kaznenih mera, od 2008. do 2012. godine je usledio stampedo aždaja na budžet Grada Novog Sada i prilikom primopredaje 30. septembra 2012. godine, gospodin Igor Pavličić, gradonačelnik, DS, predao je Milošu Vučeviću iz SNS stanje sa 1.136 zaposlenih, a od toga je kabinet gradonačelnika imao 80 zaposlenih, jedne lokalne samouprave, a sistematizovano je bilo, još nepopunjeno do 122 radna mesta. Evropski standardi EU su da se na 1.000 zaposlenih, zapošljava jedan činovnik, službenik i da je to sasvim dosta. U Srbiji je to tri do tri i po, a jedna konsultantska grupa koja je to radila za Grad Novi Sad, CSP oni su nam dali te podatke da na 1.000, lokalne samouprave savršeno funkcionišu sa jednim činovnikom. Kakvo je stanje u javnim preduzećima, javnim komunalnim preduzećima na lokalnim nivoima? To niko ne može da utvrdi. Volela bih, ako bi vi uspeli, da nam u tome pomognete i da uopšte građanima, kojima se mi obraćamo, kažete kakvo je zapošljavanje u tim preduzećima. Ako imamo 800 na nivou države od preduzeća, onda možemo samo da zamislimo kakva je situacija tamo. Što se tiče AP Vojvodine, to je moje pitanje za vas. To je najveća državna tajna u Srbiji i kako god da pokušavate da tražite podatke o broju zaposlenih imate embargo, ne možete da dobijete te podatke. Molila bih vas, ako posedujete te podatke ili ako ste u mogućnosti da nam kao parlamentarcima i građanima Srbije saopštite. Znam podatke od 5. oktobra 2000. godine,tada je bilo 804 zaposlena, 200 je dobilo otkaz odmah, a 200 ljudi je otišlo ili u penzije ili na neka druga radna mesta. Znači, 2000. godine, prilikom preuzimanja vlasti bilo je 404 zaposlena. Sada je to izuzetno teško utvrditi. Došla sam do podataka iz 2010. godine da u Vladi Vojvodine radi 1.300 ljudi. To je 2010. godina. Prošlo je tri godine i sada je pitanje šta radi uopšte toliki broj činovnika, ali verujte mi da ćete vi doći do podataka koji su sigurno dva puta veći, jer tu treba uračunati i Skupštinu AP Vojvodine i javna preduzeća, čiji je osnivač AP Vojvodina, koja ima tri ili četiri. Zato ja pohvaljujem vaše mere i kod nas nešto može da funkcioniše samo ako se zabrani i imate punu našu podršku, jer mi drugačije, naša svest nije takva i hiljadu puta je upozoravano da javni sektor raste i da ćemo pući kao jedan veliki balon, ali to nikoga ne interesuje dok se ne zabrani. Dakle, javna je tajna da ko izgubi izbore na lokalnom nivou u AP Vojvodini, dolazi da se zapošljava u Vladu Vojvodine, u Skupštinu ili javna preduzeća i zato bi nam izuzetno bili vredni ti podaci koje ćete nam vi ovde saopštiti, kolika je to armija. Baš ćemo u nastavku o budžetu, ima dosta amandmana koji se odnose na budžet Vojvodine, razgovarati o tome i koliko ima zaposlenih. Razgovaraćemo i o tome - zašto nije još donet zakon o finansiranju AP Vojvodine i da li je neko možda to izbegavao, zato što bi onda i kontrola tih finansija bila izuzetno rigorozna? Ima tu izuzetaka. Vi ste naveli ko može da se zapošljava. Mislim da će biti amandmana, ali zaboravljena je jedna kategorija pored političara, direktora javnih preduzeća, profesionalni sastav Vojske. To bi bila, recimo, opasnost za važnu oblast i važna zanimanja u našoj državi. Ova ograničenja od 10% zaposlenih po ugovoru, znači, na povremene i privremene poslove, mislim da treba razmisliti o segmentu kulture, gde je prosto nemoguće, o tome smo i razgovarali i kolege skoro svih poslaničkih grupa, pojedine projekte raditi ako se ne odobri povremeno i proširi taj procenat od 10% zapošljavanja po ugovoru, koliko taj projekat traje, a on traje obično nekoliko meseci. Što se tiče direktora javnih i javnih komunalnih preduzeća, molim da tu obratite pažnju, a to je činjenica da direktori javnih preduzeća kada se zapošljavaju oni zasnivaju stalni radni odnos i ostaju u tom sistemu. Oni, iako budu smanjeni ili im istekne mandat, ostanu u rangu savetnika i tako kao loši direktori savetuju novoizabrane. Neću dalje dužiti zbog kolega koji su se javili za diskusiju, ali molim 900 miliona evra većih od zemalja sa kojima se mi poredimo, zbog rashoda na zaposlenje u javnom sektoru, sami govore koliko je to nužna mera. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, zadnjih godina, odnosno zadnjih godinu dana se intenzivno priča o tome kako je Srbija u velikoj ekonomskoj krizi, kako je prevelika javna potrošnja, kako smo previše zadužena zemlja, kako plaćamo ogromne kamate za kredite koji su uzeti u prethodnom periodu, a da bi se pokrila upravo ta javna potrošnja i kako je potrebno da država stegne kaiš i da se donese set ekonomskih mera koji će sprečiti da zemlja ode u bankrot. Iz podataka koje smo dobili u budžetu Republike Srbije se vidi da ćemo ove godine izdvojiti samo za plaćanje kamata milijardu evra. Milijarda evra je 10% ukupnih prihoda koje ova zemlja godišnje prihoduje, odnosno ukupnih rashoda je nešto više nego prihoda ili, prevedeno u možda razumljivije robne mere, milijardu evra je ukupna godišnja proizvodnja pšenice i kukuruza u Srbiji. Milion i po tona pšenice i tri i po miliona tona kukuruza vrede milijardu evra. Toliko ćemo dati na kamate tim, pre svega, stranim inokreditorima, stranim bankama, jer nažalost uništenjem bankarskog sektora sve banke u Srbiji su pod stranom kontrolom. Potreba je, dakle, i od vas naglašavam i od vaših kolega u Vladi, da se štedi. Treba da se donese set zakona koji će smanjiti javnu potrošnju i izdatke iz budžeta. Slažemo se, ubedili ste nas da treba da se štedi i da vidimo koje su to mere koje treba da se primene da Srbija ne bi otišla u bankrot. Predložili ste povećanje PDV. Po tom osnovu Srbija će prihodavati više 20 milijardi dinara. Dakle, tu nema štednje, već povećanje prihoda. Tih 20 milijardi dinara će se odnositi na povećanje poreza na mleko, hleb, jaja, osnovne životne namirnice, lekove, povećanje poreza na kompjutersku i drugu opremu, dakle, pogodiće onaj najniži sloj stanovništva, pre svega, penzionere, siromašne, koji jedino što mogu da kupe jesu hleb, mleko i osnovni životni proizvodi. Dakle, 20 milijardi ćemo skinuti od tih najsiromašnijih ljudi. Sledeća mera je povećanje poreza na dobit pravnih lica. Po tom osnovu će Srbija prihodovati više od 8,5 milijardi dinara, jer neće više biti poreskih olakšica za privredne subjekte, za ulaganje od onih sredstava koje su prijavili kao dobit u osnovna sredstva. Da li je to pospešivanje zapošljavanja, pospešivanje privredne aktivnosti koje u suštini jesu mera koja može da doprinese dugotrajnom oporavku zemlje, zapošljavanju većeg broja ljudi i većim prihodima u budžetu? Ne, naravno da neće. Ako nemaju poreske olakšice, ta privreda će i dalje stagnirati, smanjivaće broj svojih zaposlenih, imaće veće troškove, neće imati stimulanse i neće biti motivisana da proširuje svoju proizvodnju i da dovodi nove ljude po tom osnovu i da se u državni budžet slije više para. Povećanje poreza na dohodak građana - sliće se 2,6 milijarde. Opet ćemo oporezovati građane da bi država, odnosno javna administracija trošila. Umanjenje plata u javnom sektoru – po tom osnovu država Srbija će opet inkasirati 15 milijardi dinara, s jedne strane se gleda da je to ušteda, jer neće plaćati toliko svoje zaposlene, i to mogu da se složim da je to jedina mera koja se tiče uštede. A da li je to zaista prava ušteda? U budžetu za prošlu godinu troškovi za plate su bili predviđeni u nivou od 201 milijarde dinara. U budžetu za ovu godinu su predviđeni troškovi od 208 milijardi dinara. Gospodine ministre, kada su vas doveli ovde nisu vam rekli da se u prethodnih godinu dana nekoliko hiljada ljudi zaposlilo upravo u toj državnoj administraciji. Nisu vam rekli da su sve svoje partijske drugove nabili po ministarstvima, po Skupštini, po raznim agencijama, po opštinama i po tom osnovu će iz državnog budžeta otići 7 milijardi dinara više, nego što je bilo prošle godine. Onda vam ova mera gde se štedi na profesorima, na lekarima, na naučnicima, na ljudima koji rade na univerzitetu, na mladima koji treba da se zaposle pada u vodu. Već se pola pojeli zapošljavanjem prevelikog broja ljudi. Kad su vas doveli, trebali ste da uradite sledeću stvar - da tražite izveštaj koliko su ljudi zaposlili u prethodnih godinu dana, da vrate to na prethodni nivo, pa da onda razmišljate o tome kako ćete smanjiti izdatke za plate. Takođe, ta mere je apsolutno neselektivna. Ne može da bude ista mera u smislu štednje preko 60 ili preko 100.000 dinara za vrsnog hirurga, za naučnog radnika na institutu, na univerzitetu i za nekog, svaka čast svakom činovniku, ali za činovnika koji radi u nekom ministarstvu, nekoj agenciji ili negde gde suštinski nije neophodan da baš tu radi i da ima toliku platu. Šta je sa prevelikim platama u raznim nezavisnim institucijama i telima? One se kreću od 250 do astronomskih 600, 700.000 dinara. Tu su mogli da budu rezovi, a ne da pravio uravnilovku, da svima sečemo isto. Šta je sa ograničavanjem, odnosno zabranom daljeg zapošljavanja u javnom sektoru? Načelno, ta mera je u redu. Imamo preveliki broj ljudi u javnom sektoru i to mora da se zaustavi. Da li treba u isti položaj da se dovedu ljudi koji rade na fakultetima, koji rade u školama, u bolnicama, sa opet tom istom birokratijom, koja u suštini jeste ona koja jede osnovnu materiju? Pa, ne može. Šta ćemo da radimo sa gomilom vaših ljudi koji su otprilike vaših godina, koji su najbolji studenti na fakultetima, koji sutra treba da diplomiraju sa 10,0 i da ostanu asistenti? Šta ćemo sa njima da radimo? Da li da im šaljemo poruku - da vi ste najbolji, vi ste super, ali pošto ne možete da se zaposlite na fakultetu, jer je to deo državne administracije, idite u inostranstvo? Mislim da je to jako loša poruka. Ne možemo da sve stavljamo u isti koš i da na isti način vrednujemo ljude. Za povećanje diskrecionih troškova u ministarstvima, odnosno osnovna mera je trebalo da bude smanjenje troškova u raznim ministarstvima, u raznim agencijama. Za diskrecione troškove ste u budžetu predvideli umesto dosadašnjih 87 milijardi za prošlu godinu, 96 milijardi. Znate jako dobro da su diskrecioni troškovi, troškovi usluga, troškovi telefona, troškovi putovanja, specijalizovane usluge, usluge po ugovoru. Gde je tu štednja, ministre? Nema od štednje ni „š“. Ovo su trebale da budu antikrizne mere. Ja se bojim da one nisu antikrizne, da su one krizne. Smanjenjem plata, ograničavanjem zapošljavanja, nedavanjem poreskih olakšica privredi doći će do pada prometa, do pada naplate poreza imaćemo suštinski manje para u budžetu nego što ste predvideli. Mislim da su vam namere jako dobre i nama iz Niša je zaista srce na mestu da smo posle puno godina dobili čoveka u Vladi, ali nemojte da dozvolite sebi da se na ovaj način neslavno provedete na mestu ministra finansija i da dođete u poziciju da vas vaš prethodnik juče preslišava ovde i da vam on priča šta treba da se uradi, a prethodnih nekoliko godina je upravo on to morao da uradi. Gospodine ministre, morate da imate više hrabrosti i da ono što jesu prave mere, a to su mere štednje u mnogim ministarstvima, da to skratite i da im kažete da ne može tako da se troši, a ne da predlažete uvođenje novih poreza i povećanje prihoda bez rashoda koji moraju da budu osnovna mera štednje. Hvala.
Reč ima ministar.
Hvala. Samo kratko, pošto mislim da je to tema za budžet, većina od ovoga o čemu ste pričali, a ne za ove konkretne zakone. Detaljno ću objasniti diskrecione rashode koje ste pomenuli kod ministarstava i sve ostalo, mi smo preduzeli sve mere i na rashodnoj strani vi ste neke od njih tumačili sa prihodne strane, iako su na rashodnoj strani. Naravno, obratili smo se, pošto ste sad već pomenuli više nego samo ovo o čemu diskutujemo danas, mi imamo i smanjenje subvencija, imamo prekid u Zakonu o budžetu ove prakse davanja subvencija ispod linije koja nas je koštala dobrih 400 miliona evra godišnje. Imamo smanjenje i diskrecionih rashoda. Objasniću detaljno zašto dolazi do povećanja, to je razlika u knjiženju i sa prihodne i sa rashodne stane, kada budemo o tome pričali. Naravno, ono što jeste suštinski problem je smanjenje zarada u javnom sektoru koje su nam trećina troškova u budžetu ukupno, tako da smo se mi zapravo obratili sa rashodne strane jako puno, obratili smo se sa prihodne strane onoliko koliko smo morali i ne više od toga i to zbog toga što ne možemo da se u ovako kratkom roku izborimo sa sivom ekonomijom, ali to ćemo raditi kao što ste videli u fiskalnoj strategiji u naredne dve, do tri godine, jako sistematično i već se počelo sa reformom u poreskoj upravi. To sve radimo upravo sa tim ciljem koji ste vi pomenuli kao prvi problem, to jeste, naravno, problem, a to je visina kamata, odnosno troškova za kamate u našem budžetu, odnosno visina javnog duga u odnosu na BDP. Namera cele ove politike jeste da se upravo to smanji, odnosno da se vrati kredibilitet u Srbiju, da je država neko ko će svoje obaveze koje je preuzela i ispunjavati u budućnosti, što sigurno hoćemo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, nisam znao da država Srbija i državna uprava postoji samo zadnjih godinu i po dana i da su samo zadnjih godinu i po dana zapošljavani partijski drugovi i da je nastajalo partijsko zapošljavanje. U tom poslu i u tom partijskom zapošljavanju nema nevinih. Gospodin Lapčević i siguran sam da svi u ovoj sali tako nešto treba da priznamo. Državna uprava i u državnoj upravi i u javnim preduzećima su se ljudi zapošljavali 2005, 2007. godine, zapošljavali su se i prošle i pretprošle godine. Hajde jednom da stavimo tačku na to. Koliko puta smo u ovom parlamentu doživeli kritiku u proteklih godinu i po dana – vršite partijsko zapošljavanje. Sada, kada smo predložili meru da ne može više da bude ni pomisli na tako nešto, sada ne valja ni to. Šta valja? Da li je 735, 740 hiljada ljudi zaposleno u zadnjih godinu i po dana? Nije. Opet ponavljam, u tom poslu, u partijskom zapošljavanju, u pritiscima koje i vi trpite u Nišu, zato što ste deo lokalne koalicije, za zapošljavanje u gradskoj upravu, u gradskim javnim preduzećima postoji i ne može sve da se prelije samo na SNS. Ne može sve da se prelije samo na nas. Svesni ste toga i svesni ste toga da ste zapošljavali ljude u nekom periodu. Samo nemojte da tu odgovornost prelivate sada i te kataklizmičke najave da prelivate samo na SNS. Nije fer. Hajdete da jednom stavimo tačku na to. Nemojte više da anegdota u javnim preduzećima, bilo gde, lokalnim, republičkim, gradskim, bilo kojim, stoji da ljudi ne smeju da odu u toalet zato što će im neko drugi zauzeti stolicu na kojoj sede. Tolika je preopterećenost i fizička i finansijska i bilo koja druga. (Predsedavajući: Vreme.) Zbog toga mislim da je ovaj zakon poziv da uz sve rizike koje ćemo poslati mladim ljudima koji završavaju sada neke škole, rizik da neće moći naći posao u državnoj upravi. Postoje tu članovi koji definišu neka druga pravila, ali nemamo više privrednu aktivnost. Ne postoji punjenje budžeta koje može da trpi to dalje zapošljavanje u državi. Zbog toga u tom poslu nema nevinih i molim vas da to ne prelivate na SNS.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, replika.
Gospodine predsedavajući, prvo povreda Poslovnika. Član 106. Ne znam po kom osnovu ste dali prethodnom govorniku pravo na repliku? Na osnovu čega? Da li je neko spomenuo SNS? Ni jednim jedinim svojim gestom i slovom nisam spomenuo SNS. Ne razumem po kom osnovu se on obraća prvo meni? Niti sam spominjao SNS, niti sam govorio o njihovom stranačkom zapošljavanju. Gospodinu Babiću, ako ste se prepoznali, to je sada vaša stvar, u to sada ne ulazim. Sada ću da iskoristim vreme za repliku, ako dozvolite. Gospodine ministre, ovo je jedan drastičan primer koji će vas razuveriti u ono što ste pričali. U Ministarstvu poljoprivrede prošle godine je bilo predviđeno za plate 930 miliona dinara, a ove godine milijardu i 90. Nema povećanja plata, nema novih zapošljavanja, kažu iz tog ministarstva. Zašto je 160 miliona više za plate predviđeno? Nema zapošljavanja, nema povećanja plata, a 201 milijarda je bila prošle godine, a ove 208? Kako to? Kako objašnjavate to? Da, treba da se stavi tačka. Nema nevinih u tom poslu. Da vas podsetim, 2005. godine je 27 hiljada ljudi radilo u državnoj upravi. Po programi odlaženja iz državne uprave i stimulacijama koje su davane, smanjeno je 24 hiljade ljudi. Godine 2008. kada smo vašim prethodnicima predavali vlast bilo je 27 hiljada zaposlenih. Sada je preko 33. Hajde da ne ulazimo ko je šta. Ovi vaši prethodnici su napravili katastrofu, ali zašto je recimo zaposleno u Narodnoj skupštini 90 ljudi u zadnjih par meseci? Da li je baš toliko povećan obim posla u Narodnoj skupštini da mora da se poveća za 90 ljudi? Upravo pričam o tome da moramo da napravimo selekciju gde je neophodno da se izuzmu ljudi iz instituta, sa fakulteta, iz bolnica, gde je potrebno stručnjak da se zaposli od nepotrebne birokratije koja nas razjeda. Imate pritiske? Pa znam da imate pritisak, ali,s druge strane, ako se oduprete tom pritisku preživećemo kao država. Antikrizne mere podrazumevaju da se stimuliše privreda, da se ljudi zapošljavaju u privredi i da ima veće proizvodnje. Preko 50 milijardi smo uvezli za prethodnih desetak godina, a izvezli jedva 22. Nama je glavni prihod u budžetu PDV od uvoza, oko 300 milijardi, a od sopstvene proizvodnje jedva polovina od toga. Pa, moramo da radimo na tim merama, da se podstakne privreda, a ne tako što ćemo da povećavamo veštački prihode, oporezujući mleko, mlečne proizvode, hleb i ostale životne namirnice.
Hvala. Narodni poslanik Zoran Babić, replika. Molim vas, recite samo po kom osnovu.
Samo da vam pomognem u odgovoru da niste prekršili Poslovnik.
Ne treba. Hvala.
Povreda Poslovnika.
Po kom osnovu?
Član 107. Kada reklamiram povredu Poslovnika član 107. nešto moram da kažem, a opet je u kontekstu da ne postoje nevini u Narodnoj skupštini ni od političkih opcija zato što se imputira zaposlenje u Narodnoj skupštini, iako prethodni kolega govornik jako dobro zna da neki od tih zaposlenih zaposleni su i u drugim poslaničkim grupama za potrebe drugih poslaničkih grupa i na inicijativu drugih poslaničkih grupa. Nemojte to da zaboravljamo. Razlog zbog čega sam se i malopre javio je odgovornost. SNS ne beži od odgovornosti. Kada se kaže funkcionisanje naše države u proteklih godinu i po dana ne sakrivamo se iza koalicionih partnera, pa kažemo to je njihovo ministarstvo. Ovo je naša Vlada. Ovo je Vlada Republike Srbije. SNS je najveći faktor u toj Vladi i najodgovornija. Mi se ne skrivamo i ne stidimo se ljudi sa kojima delimo iste vrednosti i zbog toga sam se javio, iako nije direktno pomenuta SNS.
Hvala. Narodni poslanik Bojan Đurić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 27. Poslovnika. Po kom osnovu govori gospodin Babić? Dakle, sada neću da ulazim u to da li je imao malopre imao pravo na repliku ili nije imao pravo. Šta je onda ovo, kroz povredu Poslovnika odgovara na reklamiranje povredu Poslovnika koju je izvršio gospodin Lapčević? To nije dopušteno, gospodine Popoviću, a pogotovo nije dopušteno da se kroz povredu Poslovnika govori o zaposlenima u Službi Narodne skupštine, koji ovde ne mogu da se brane i da odgovaraju. Kakve veze imaju zaposleni po poslaničkim grupama? Koliko je to ljudi? Mislim da je u poslaničkoj grupi LDP dvoje ljudi. Ovde ipak nema 45 poslaničkih grupa, pa da je zbog toga zaposleno 90 ljudi. Kada smo već kod toga, mi smo o tome razgovarali na Administrativnom odboru, pošto je reper za povećanje mase zarada i napredovanje u službi, pa nemojte da otvaramo pitanje kako se napreduje u službi, recimo, u Narodnoj skupštini, kako izgledaju razgovori zaposlenih sa rukovodstvom Narodne skupštine, čemu su izloženi ti ljudi, kako se meri njihov rad. Možda o tome treba da pričamo u jednom trenutku – ko se, kako i koliko bahato ponaša prema ljudima koji su ipak odlučili da ovde rade i koji nisu politički. Uopšte ne ulazim u to kada su došli, da li su žuti, plavi ili crveni, ali ako govorimo o sređivanju situacije u državnoj upravi i pominjemo situaciju u kojoj ima ili nema nevinih, a ti ljudi ne mogu da odgovore, onda vas molim da vodite računa da se oni, njihove sudbine i životi ne upliću u ovu našu partijsku raspravu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću, ako dozvolite, o temi. Na početku da kažem da moje kolege Dejan Radenković i Zoran Kasalović su izneli stav poslaničke grupe SPS o predloženim zakonima koji su na dnevnom redu. U pitanju su 11 predloga finansijskih zakona. S obzirom na to da smo mi potpuno saglasni i jedinstveni, samo da ponovim to što su oni rekli i da se dalje ne zadržavam na tome, a zadržaću se na nekoliko drugih detalja. Šta je karakteristika u Srbiji u ovom trenutku, u čemu se svi saglašavamo? Teška ekonomska i socijalna situacija i svi smo složni u tome. Šta je još karakteristično? Da ona mora da bude prioritet u radu Vlade, rešavanje te teške situacije u radu Vlade, da sva druga pitanja će zavisiti od toga hoćemo li rešiti ova ekonomska i socijalna pitanja. Šta je stanje u ovoj oblasti o kojoj govorimo danas? To je ono sa čim hoću da se složim, što je gospodin ministar juče rekao, čak ne znam da li u prvoj rečenici, suočavanje sa realnošću. Realnost je kriza javnog duga koja je skočila sa 29 na 64 čini mi se, visok deficit i nedovoljna privredna aktivnost, što znači da imamo mnogo njih i na mnogo načina koji troše i ono što nemamo, a veoma malo onih koji prave pare, koji proizvode pare. U takvoj situaciji prva karakteristika ovog predloga je, gospodine ministre, tu imate priznanje, što ste priznali problem i niste sakrili i rekli – Srbijo, ovo je danas tako i mi moramo da preduzimamo mere ne bi li izašli iz toga. Tako je i predviđen ovaj jedan set mera. Rekli ste da je ovo prvi korak ka rešavanju visoko budžetskog deficita. Ja se sa tim slažem i podržavam. Rekli ste da je cilj da se stabilizuju javne finansije i pokrene privreda. Zbog tog cilja, koliko god ove mere bile teške i nužne, mi ćemo vas podržati da dođemo do njega konačno. Najavili ste i druge zakone za poboljšanje privrednog ambijenta i to sigurno ne treba sporiti. Ali, ono što želim da skrenem pažnju to je najava predloga zakona, u narednom periodu, između ostalih i Zakon o radu. Sigurno je da potrebno vršiti korekciju u tom zakonu. Ono što želim da vas upozorim, da kao Vlada, mnogo više i koordiniranije radite na pripremi tih zakona. Nije dobro da u javnosti imamo četiri verzije. Svako piše svoj zakon, svako ima neku svoju politiku. Gospodine ministre, postoji samo jedna politika, politika Vlade, a izvolite u Vladi borite se za tu politiku. Nemojte samo, s obzirom da ima dosta zaglušujuće prisutnosti u javnosti, jedna teza da je Zakon o radu taj koji je napravio užasnu privatizaciju, koji je loš privredni sistem uspostavio u ovoj državi, koji je otpustio toliko stotina hiljada ljudi, napravio javni dug itd. Prenešeno – nemojte da radnici budu ti koji su eto krivi zbog takve jedne katastrofalne ekonomske situacije. Ovom vam pričam iz razloga, radniku mora da se vrati dostojanstvo da radi, jel on pravi profit. Sada je nažalost, sve više i sve prisutnije takav pritisak u javnosti da je to samo jedan čist trošak. On više nije čovek, on je trošak i treba ga smanjiti. Zato, ponavljam, vreme je nema kud dalje, i za ekonomske reforme. Najavili ste i socijalne reforme. Vi ste to nazvali velike reforme. Njih treba podržati. Ali, upozoravam vas, bez socijalnog dijaloga svih partnera i poslodavaca, i sindikata, i Vlade, ni jedna reforma ne može da uspe. Pozivam vas, ne vas, nego i celu Vladu da na taj način socijalnim dijalogom dođete do tih mera. Isto tako ni ekonomska ni socijalna reforma ne mogu uspeti, ako nisu socijalno pravedne. Ono što želim da kažem, ovih 11 finansijskih zakona ne govore o razvoju. O tome će da govori budžet koji je u stvari suština ekonomske politike i drugi akti. Oni govore o finansijskoj konsolidaciji. Govore o potrebi povećanja prihoda s jedne strane i ograničavanja rashoda s druge strane. Vrlo kratko ću se osvrnuti na neka od njih, kada je u pitanju PDV i porez na dobit. Kada je u pitanju PDV, nužno koje moramo da podržimo, ali svesni da će da smanji potrošnju, a da će da poveća cenu. Porez na dobit koji želimo da podržimo iako ne daju efekte u 2014. godini. Zbog potrebe da se uđe u poresku reformu, da se više oporezuje kapital, a manje rad i to treba da nam bude putokaz. Kada je u pitanju rashodna strana, najveći doprinos umanjenju rashoda daju u stvari zaposleni i penzioneri, kroz ograničenu indeksaciju plata i penzija i kroz zabranu zapošljavanja za dve godine. Ono na šta želim da vas upozorim u jednom trenutku to je da date jedan odgovor. Iduće godine se povećavaju plate u skladu sa onim indeksom 0,5, u oktobru 1%, jer to je već doneta mera i to nije u ovim predlozima zakona, ali i na jednom mestu ste rekli da ako se do 1. jula ne donese propis o ujednačavanju plata, neće moći da se povećaju. Hoću da dam snažnu podršku donošenju propisa za ujednačavanje plata, jer ovo što se događa u Srbiji postaje besmisleno. Isti poslovi na različitim mestima mnogo različito se vrednuju i kada su u pitanju zaposleni i kada su u pitanju funkcioneri. Izvinite, predsednik Republike je izgleda najmanje odgovoran od svih mogućih funkcionera, razno-raznih zaštitnika. To nije dobro. Zar je logično da šef kabineta predsednika ima veću platu od predsednika Skupštine? Mnogo dugo insistiramo na tome, dajte da to pravedno uradimo. Ne tražimo veću masu nego da se uradi pravedno. Tako razumem i taj propis o kome govorite, o ujednačavanju plata, ali morate da objasnite šta znači to ako se ne donese neće se povećati penzije 0,5? Treba da odgovara onaj koji nije doneo, a ne oni koji koriste ta sredstva. Drugo na šta želim da skrenem pažnju jeste da mislim da više ne treba obnavljati centralni obračun plaćanja. Neka ovo bude zadnji rok, jer jednostavno previše dugo se to odlaže. Kada je u pitanju zabrana zapošljavanja, želim da kažem da podržavam tu meru, ali kao pravac. Čuo sam cifru od vas da je oko 740.000 ljudi u pitanju. Molim vas da i tu budemo oprezni i da tu budemo pošteni. Nemojte da stvaramo klimu u javnosti da su to džabalebaroši. U tih 740.000 ljudi tu su i rudari Kolubarskog basena „Kolubara“ koji proizvode i pripadaju tom sektoru, kao i u Kostolcu, da ne nabrajam dalje. Naravno javne službe kao što su lekari,profesori itd. To je značajna mera koja može da doprinese koliko sam sračunao za oko 6% za dve godine što nije mala cifra. Ali želim da ukažem na veliku odgovornost Vlade da s obzirom na to da će doneti i podržavam vaš pristup da donesete neka pravila gde šta treba stvarno, da to bude prvi potez ka pravoj racionalizaciji, ali koja neće smanjiti kapacitete i platne razrede. To je rešenje. Ovo je prvi potez. Šta je odgovornost Vlade? Kada bude određivala da ne kompromituje ovu celu meru, ali istovremeno da vodi računa da nije svuda isto, u prosveti, u zdravstvu, kulturi itd. Ako jedan učitelj ode, mora drugi da dođe. Kako bih rekao, nije šišanje u jednoj ravni. Pošto vreme ističe, preskočiću ostalo, a zadržaću se samo na zadnjem i to želim da vam kažem. Dobićete podršku za ove mere, ali dobićete i zadatak. Zadatak je sledeći. Pored svih mera važećih i novih, fiskalna konsolidacija ostaje najveći problem i šansa za veće prihode, to je rešavanje problema poreske nediscipline i sive ekonomije. Zašto to kažem? Zato što je u Srbiji postalo normalno, skoro kao kultura da se ne plaća porez, doprinosi, dažbine, računi, rad na crno, trgovina na crno, ogromna dugovanja itd, a mi opraštamo, podstičemo, umanjujemo, nepravedni prema onima koji plaćaju, jer kroz povećanje cena plaćaju zbog onih koji ne plaćaju itd. Pred vama je veliki zadatak i odgovornost da u Srbiji jednom stane i da se kaže – mora da se plati porez, mora da se plate doprinosi, mora da se plaćaju računi, dažbine i sve ostalo. Tu je šansa za veće prihode od ovih koji su ovde navedeni. Hvala.
Hvala gospodine Petronijeviću. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Lučić.
Hvala gospodine predsedavajući, gospodine ministre, kolege poslanici, trebalo bi sada da govorim o 11 zakona koje je predložila Vlada, izmene i dopune 11 zakona koji su jako važni i bez čijeg usvajanja je nemoguće raspravljati o budžetu i usvojiti taj budžet. Jasno je da u ovako koncipiranom dnevnom redu gde treba da ozbiljno analiziramo 11 zakona neka detaljnija analiza nije realno moguća. Ja ću se zato zadržati samo na nekim rešenjima iz ovih 11 predloženih zakona, jer mislim da oni na najbolji način oslikavaju šta nam to Vlada u suštini nudi, šta je njena ekonomska politika, kakvi su ishodi tako koncipirane ekonomske politike, odnosno kako će izgledati budžet za 2014. godinu i kakve se promene predlažu. Najkraće, Vlada nam kroz ove zakone poručuje da će se u 2014, 2015. i 2016. godini nastaviti sa padom životnog standarda stanovništva, jer će se povećanje plata i penzija desiti u zanemarljivom obimu. Naime, u 2014. godini svega 1,5%, u 2015. i 2016. godini 1%, što znači da zarade i penzije neće pratiti ni inflaciju. Dodatno osiromašiće oni građani koji su visokoobrazovani, rade u zdravstvu, obrazovanju, nauci, kulturi, ali i drugi visokoobrazovani u javnom sektoru koji zarađuju više od 60.000 dinara. Njima će biti dodatno umanjene zarade. Ne bih se složila da je ova mera neka vrsta solidarnog poreza. Pre bih rekla da se tu radi o uvođenju svojevrsne uravnilovke na mala vrata, a to našem sistemu nije potrebno i za to nismo sve ove reforme od 2000. godine vodili. S druge strane, povećaće se porez na osnovne životne namirnice, pa ćemo sa manjim platama i penzijama plaćati skuplji hleb, komunalne usluge, osnovne životne namirnice, lekove. Jednom rečju, Vlada nama obećava gori život u naredne tri godine za 1.700.000 penzionera i više od 700.000 ljudi zaposlenih u javnom sektoru. Ako znamo da je u prvih 18 meseci mandata ove Vlade kupovna moć stanovništva pala za oko 5%, Vlada nam u stvari ovim izmenama zakona o budžetom koji priprema kaže da će kupovna moć stanovništva u narednom periodu pasti za daljih 7,3%. Dakle, ne smanjuje se samo javna potrošnja, nego i lična potrošnja. Ako se svi prisetimo, Vlada kad je ovde polagala zakletvu, obrazlagala politiku koju će voditi, eksplicitno je rekla da krizu neće rešavati tako što će smanjivati standard građana i udariti na ličnu potrošnju građana. Sada neću ulaziti u raspravu koja se vodi ne samo kod nas, ne samo u Evropi, u celom svetu – da li ovakvo smanjenje javne i lične potrošnje uopšte može da bude izlazak iz ekonomske krize koja je obuhvatila ceo svet? No, Vlada se opredelila za ovu politiku, to je njena politika, to je sada očigledno. Da li ćemo mi znati da je to politika neoliberalnog koncepta ili nekim drugim nazivom je imenovati, to nije bitno. Bitno je da je ona prebacila na leđa svih građana teret te krize i to bez izuzetka, i na leđa onih sa najnižim primanjima kroz poskupljenje osnovnih životnih namirnica, komunalnih usluga i lekova, i onih sa nešto većim primanjima, čije se zarade u stvari smanjuju, za neke i do 10%. Suvišno je podsećati da to nije politika Vlade na koju je ona dobila poverenje građana i mogućnost da vrši vlast, ali čak i ovakav koncept iza kojeg je stala Vlada mora da sadrži i mere kojima se podstiču ekonomske aktivnosti i zapošljavanje, jer bez takvih mera jasno je da ovakva politika sigurno vodi u dalji sunovrat i ekonomiju i, ono što je jako važno i bolno, dalji porast nezaposlenosti. Takvih mera skoro da nema i to je ono što dodatno zabrinjava, ali o tome će biti prilike da govorimo više u okviru rasprave o budžetu. Sada ću samo konstatovati da je jako čudno opredeljenje za bilo koju vladu da žrtvuje standard građana, a da kao posledicu, kao cilj ili posledicu, svejedno, ima veće zaduženje zemlje. Onda se postavlja pitanje – da li ta žrtva ima ikakvog smisla? Šta je Vlada, u stvari, poručila ovakvim paketom mera? Ako pogledamo detaljnije Zakon o budžetskom sistemu, gde postoje rešenja koja će dovesti do jako teških posledica, mislim pre svega na zabranu zapošljavanja u javnom sektoru 2014. i 2015. godine, a da ta zabrana nije praćena, najavljuje se nešto opet po maniru ove Vlade za budućnost, dakle, to nije praćeno jasnom strategijom reformisanja javnog sektora. Dakle, Vlada kaže ovako – ako je neko poverovao Vladi da će uraditi reformu državne uprave koju je obećala, prevario se. Ovom merom zamrzava se postojeće stanje u javnom sektoru. Odmah da se razumemo, ovo ne može biti kritika na rad ministra finansija koji je tu od skoro, ali mi ne smemo da zaboravimo da ova Vlada već 18 meseci troši svoj mandat, a da na reformisanju javne uprave nije ništa uradila. Vlada je takođe rekla da ovim rešenjima koje nam je ponudila ona u stvari nagrađuje sve one koji do sada nisu poštovali zakonska ograničenja o zapošljavanju u javnom sektoru, a kažnjava sve one koji su se racionalno ponašali. Na primer, znam da u sektoru socijalne zaštite je postojan vrlo racionalan odnos prema zapošljavanju. Dan-danas postoje problemi zbog nedovoljnog broja radnika u centrima za socijalni rad, nedovoljan broj inspektora i to ne samo u sektoru socijalne zaštite, nego i u inspekciji rada, inspektora koji brinu o bezbednosti na radu. Jedna ovakva mera ozbiljno ugrožava funkcionisanje nekih sektora, primenu zakona, pre svega Zakona o radu i Zakona o inspekciji, koji je jako bitan. Moram da kažem da je ova Vlada kroz ove mere takođe rekla da njena kritika tzv. partijskog zapošljavanja je čista demagogija, jer ona je ovim zakonom amnestirala svako partijsko zapošljavanje u poslednjih 18 meseci. Malo pre smo čuli primer Novog Sada. U poslednjih 18 meseci u Novom Sadu na odborničkoj listi SNS za gradske odbornike, od 78 odbornika, 47 je već zaposleno u javnim službama Novog Sada. To je sada ovim amnestirano. Ono što je jako važno i što želim da naglasim, i prethodne vlade su se suočavale sa problemom velikih izdataka za plate zaposlenih u javnom sektoru, pokušavale da to rešavaju i zakonima i nekim drugim merama, ali sve vlade, uključujući i Vladu koju je pretvorila DS, nikad, kada su govorile o prezaposlenosti u javnom sektoru, nije se mislilo na zaposlene u zdravstvu, obrazovanju, nauci, kulturi. Pre svega, mere su se uvek odnosile na zaposlene u administraciji. Ova Vlada ne razlikuje hirurga u operacionoj sali, naučnika na istraživačkom institutu od nekog zaposlenog u administraciji i to je stvarno skandalozno. Da smo vodili ozbiljne politike u smanjenju izdataka za plate zaposlenih u javnom sektoru, ja ću vam dati nekoliko podataka. Vlada DS je smanjila za 10% troškove za zaposlene na nivou republike i 5% na nivou lokalnih samouprava, tako da je 2012. godine ta pozicija u republičkom budžetu bila manja za 250 miliona evra u odnosu na 2008. godinu. Međutim, šta se dešava? Već 2013. godine ta pozicija, u mandatu nove Vlade, se uvećava za dodatnih 150 miliona evra, ako hoćemo da govorimo o tome ko se ozbiljno bavio ovim, stvarno relevantnim problemom, sa stanovišta javnih finansija. U vezi sa ovim vladinim predlogom o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru, želim posebno da naglasim tragične posledice ovog rešenja na zapošljavanje mladih i visokoobrazovanih. Šta im je Vlada jasno rekla? U Srbiji nam ne trebate, pakujte se i u svet, ako možete. Posledice ove zabrane ne mogu se ublažiti ni eventualnim zapošljavanjem u privatnom sektoru, jer nedavno je Unija poslodavaca objavila anketu istraživanja po kojoj čak 90% poslodavaca u Srbiji se izjasnilo da 2014. godine neće moći da zaposli mlade ljude. Dakle, i dok sve vlade sveta su potpuno svesne da je nezaposlenost mladih rastući problem sa dugoročnim posledicama i to ne samo za pojedince već i za zajednicu, ekonomije, društva, i pokušavaju da realizuju mere koje će pomoći rešavanje ovog problema, naša Vlada je stvarno originalna, smislila je jednu meru zabranu zapošljavanja i po tome je sigurna sam, jedinstvena u svetu. Poznato je da je u Srbiji skoro 52% iznosi nezaposlenost mladih. Njihov položaj se mora hitno rešavati, jer manje zaposlenih mladih automatski znači manje poreskih obveznika za državu i manju potrošnju. Kad mlad čovek živi na finansijskom minimumu onda on ne zasniva porodicu, ne rešava stambeno pitanje, ne planira budućnost, jednom rečju, i zbog toga ne samo da trpi privredi rast jedne zemlje, nego je i socijalni sistem ugrožen. Kao što znate, mi imamo penzijsko invalidski sistem u kome aktuelno zaposleni obezbeđuju penzije za aktuelne penzionere. Znači, mladi plaćaju za starije. Ako se ovakav nemaran odnos prema zapošljavanju mladih nastavi, može biti ugrožena ne samo socijalna sigurnost jednog dela stanovništva, nego rekla bih, i društvena sigurnost. Podnela sam, kao i kolege iz poslaničkog kluba DS niz amandmana kako bi se na neki način umanjile štetne posledice predloženih zakonskih rešenja. Jedan od tih amandmana je da se iz ove zabrane zapošljavanja u javnom sektoru izuzmu mladi visokoobrazovani i to pre svega u oblasti obrazovanja, nauke, zdravstva i kulture, ali o tome ću viće govoriti kada bude rasprava u pojedinostima. Jasno je zašto poslanici DS ovaj set zakona ne mogu podržati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, razlog zašto ja kao član poslaničke grupe SNS, i predsednik Romske partije, mogu da podržim ovaj set zakona jeste činjenica da to vidim kao prostor, kao vreme, odnosno kao mogućnost da uradite sve one sistemske promene o kojima ste govorili, da možete u jednom dužem roku, znači, koji nije u pitanju samo nekoliko meseci u jednoj fiskalnoj godini, ili jedan period u sledećoj fiskalnoj godini, da uradite, da otklonite sve one negativnosti koje jesu rađene dugim nizom godina unazad, jer jednostavno je to nemoguće uraditi na taj način. Nemoguće državnu administraciju koja je nagomilavana desetinama, petnaestinama godina unazad da se jednostavno ona racionalizuje za dva, tri, četiri, ili pet meseci. Ovde imamo jedan ozbiljan problem, da li hoćemo da napravimo situaciju da stvorimo nove socijalne slučajeve od tih ljudi, a za koje niste vi kao ministar odgovorni, niti je odgovorna ova Vlada, već je to dugim nizom godina rađeno. U tom pravcu jeste neophodno da se da odgovarajući prostor, da se da odgovarajuće vreme, i vama kao čoveku koga izuzetno cenim, kao stručnjaka, i ovoj Vladi da ona zaista uradi u narednih nekoliko godina stvar koja mora Srbiju da dovede u jednu zdravu situaciju. Ta zdrava situacija može da se postigne samo isključivo ukoliko se postigne široki društveni konsenzus oko ključnih stvari i oko ključnih privrednih pravaca i pitanja funkcionisanja državne administracije u Srbiji. Gde smo mi napravili problem? Mi smo doneli niz strategija unazad desetak godina. Strategiju smanjenja siromaštva, Strategiju integracije Roma, strategiju o jednoj, drugoj trećoj, petoj stvari. Međutim, kada su trebale te strategije da se realizuju od njih nije ništa urađeno, osim što se one na jedan demagoški način u stvari pretakale u nešto sasvim treće, u nešto što se zove korupcija. U tom smislu ću se zadržati na nekoliko stvari o kojima ste vi govorili u zakoniku, i o kojima mislim da su dobre. Govorim sa pozicija socijalno ugroženih i sa pozicija pripadnika romske nacionalne zajednice. Ukoliko vi budete kontrolisano zapošljavali u državnoj upravi, onda očekujem da ćete vi da pomognete, da će Vlada Republike Srbije da pomogne da seo stvari ono što su još 2006, 2007, 2008. godine, sve Vlade govorile i proklamovale, a nisu uradile. Ono što su 2007. godine glasale ogromne većine ljudi iz opozicije, koji su ovde, a to je da u državnoj upravi se ostvari ravnopravno učešće pripadnika nacionalnih zajednica, odnosno socijalno ugroženih kategorija. Umesto da smo mi taj proces radili od 2007. godine, i da danas imamo, recimo kada govorimo o Romima, ako ima 2%, 3%Roma u ukupnom stanovništvu, onda treba da ima 2% ili 3% u ukupnoj državnoj upravi, ili javnoj administraciji, kako god govorimo na različitim nivoima koji se plaćaju iz državnog budžeta. Ono što je uradila ova Vlada i što moram da spomenem, koja je uradila bitan pomak unapred, to je sledeće. U Ministarstvu zdravstva je negde oko 25 osoba, pripadnika Romske nacionalnosti po afirmativnim merama počelo da se zapošljava, i šest ljudi je već zaposleno tamo. Upravo smo pre dva dana dogovorili sa MUP da 50 pripadnika Romske nacionalnosti počne da radi po opštinama,u MUP. Jednostavno, mi moramo to da uradimo, da približimo javnu upravu toj zajednici. U suprotnom imate situaciju gde smo ranije imali puna usta demagogije. Sada kada smo ušli u taj proces rešavanja, onda nekim ljudima to smeta zašto to rešavamo, a s druge strane, govorimo da hoćemo da uđemo u Evropu, imamo neki evropski put. Evropa jasno daje signale – rešite pitanje socijalno najugroženijih – posebno Roma, jer dolaze kao azilanti, a mi se oglušujemo u to upravo u ovom sistemu. Govorim da ova Vlada ima taj nivo socijalne odgovornosti, odgovornosti upravo prema najugroženijima, zato što se uhvatila u koštac sa tim problemima. U tom smislu pozdravljam ideju o kojoj ste vi govorili, da mi moramo da imamo na konsolidovan način praćenje upošljavanja ljudi u javnoj administraciji i zaista da realizujemo strategije o kojima govorimo. Da zaista znamo, ovo smo definisali kao problem,bez obzira koliko se to svidelo dvojici, trojici ili nekolicini poslanika, ali definitivno je to država Srbija definisala kao prioritet i onda ona na konsolidovan način može i da realizuje taj prioritet koji jeste definisala. Duboko sam uveren, da su ove mere vaš pokušaj da u jednom, i sa time završavam, i to mislim da treba da zna javnost, da je vaš pokušaj da u jedan duži period u stvari ekonomski se konsoliduje Republika Srbija. Da bi to uradili ne zavisi samo od vas kao ministra finansija, mi moramo da imamo široki konsenzus šta su prioriteti privrednog razvoja Srbije. Mi moramo da imamo široki konsenzus u kom pravcu hoćemo, šta hoćemo da Srbija ponudi EU kao svoj proizvod. Da li su to poljoprivredni proizvodi, da li su to neke usluge iz oblasti IT tehnologija, šta je srpska šansa u EU. Kada to budemo definisali onda očekujem i od vas kao ministra finansija, kao nekoga koga cenim, još jednom kažem kao stručnjaka, da onda u tom pravcu i sistem poreza i sistem olakšica i sistem ostalih davanja prilagodi tim strateškim ciljevima. Jer, plašim se da je Srbija lutala da nije imala jasan pravac, jasan cilj i onda imamo mnogo manje efekte u odnosu na sredstva koja smo uložili. U tom smislu podržavam diskusiju određenih kolega koji su govorili iz različitih poslaničkih grupa, a i vašeg prethodnika ministra da mora Srbija da postigne jedan širok društveni konsenzus oko toga šta je to što mi hoćemo sutra da uradimo. To ne zavisi od vas lično. Mislim da Vlada Republike Srbije u sadašnjem sastavu ima snage da napravi tu jasnu strategiju, da je ponudi, da postigne oko toga konsenzus, širi, ne samo u okviru Vlade. Na osnovu toga da se zaista se pronađe na duži rok izlazak Srbije iz ekonomske krize i onog trenutka kada Srbija uđe u EU zaista da uđe kao neko ko je proizvođač, koji nudi proizvodnju, koji može nešto da ponudi na evropsko tržište, a ne neko ko će da otvara samo markete i da prodaje robu iz EU, a da ne možemo da pronađemo srpskih proizvoda. U tom smislu podržavam ovaj set zakona kao šansu i vama i Vladi da zaista uradi ono što mora da se uradi kroz duži niz godina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Joković.
Poštovani poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre Krstiću, verovatno nema potrebe da ponavljam svoje prethodnike konstatacijom da imate podršku URS vi lično. Ali, imajući u vidu rekonstrukcije Vlade koja je trajala nekoliko meseci, angažovanje poznatih ljudi iz sveta finansija kao savetnike, očekivao sam mnogo ozbiljniji set zakona koji bi omogućio manji budžetski deficit. Šta smo dobili umesto toga? Predlogom Zakona o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru, uvođenjem tzv. solidarnog poreza smanjujete budžetski deficit, ne vi lično već Vlada, za 120 miliona evra, što je složićete se kap u moru. Povećanje PDV-a, pre svega na osnovne životne namernice koje ulaze u potrošačku korpu, dakle, hrane, mesa, hleba, jaja, ono što svaka porodica bez obzira na visinu primanja mora da kupi svakodnevno, verujem da ste svesni da se ove mere mogu vratiti kao bumerang kroz pad potrošnje i smanjenje proizvodnje. Nadam se, zapravo siguran sam, u to da ste dobro izbalansirali sa jedne strane mere koje predlažete i negativne efekte koje su potpuno sigurne, a to je pad potrošnje i smanjenje proizvodnje. To je ono što smo mi dobili u predlogu 11 finansijskih zakona koje danas razmatramo. Šta je ono što sam ja očekivao? Očekivao sam od pompezno najavljivanih mera rekonstruisane Vlade pre svega, i bez odlaganja, hitno rešavanje problema javnih preduzeća i državnih banaka na koje se nekontrolisano odvajaju budžetska sredstva. Neuspešno poslovanje javnih i državnih preduzeća i banaka će u 2014. godini koštati državu oko 1,7% BDP ili oko 600 miliona evra. Dakle, to je iznos koji je pet puta veći od iznosa efekta uvođenja solidarnog poreza. Plaćanje ovih obaveza je glavni razlog zbog koga će deficit u 2014. godini i pored uvođenja solidarnog poreza na zarade i povećanja stope PDV-a, da poraste umesto da se smanji. Ako idemo dalje u 2014. godini se očekuju novi gubici javnih preduzeća i banaka koji će koštati državu još najmanje 630 miliona evra, koja će se plaćati tako od 2015. godine. Uzmimo npr. „Srbijagas“ koji samo bankama, dug „Srbijagasa“ prema bankama je preko 800 miliona evra. Dug prema NIS-u je 224 miliona evra i planirano novo zaduženje u 2014. godini je oko 200 miliona evra. Višegodišnje neuspešno poslovanje „Srbijegasa“ će se u narednim godinama prevaliti na poreske obveznike i to je sada izvesno. Da ne pominjem „Železnicu Srbije“, „Galeniku“, bivši JAT, situacija je slična, ali je „Srbijagas“ kao najveći problem, kao najveća „žaba“, kako se popularno kaže, koju treba prvo progutati sa dugom od preko milijardu evra. To je ono što sam ja očekivao. Šta građani mogu da očekuju od seta finansijskih zakona koje danas razmatramo. Pre svega, sigurno je smanjenje plata u 2014. godini. Tu je povećanje troškova života i smanjenje životnog standarda. Takođe je mogući gubitak posla, za neke je siguran gubitak posla. Dakle, iznos plata će biti manji, naravno za one koji imaju sreće pa ne ostanu bez posla, za osnovne životne namernice moraće da se izdvoji više para, povećanje lokalnih poreza i taksi, povećaće rashode porodica u Srbiji, jer smanjenje transfera lokalnih samouprava, iznos transfera vratiće se za opštine i gradove u Srbiji, na nivo iz 2007. godine. Lokalne samouprave će, naravno morati da pored ušteda posegnu i za povećanjem poreza i lokalnih taksi, što će dodatno osiromašiti kućne budžete. Na samom kraju, gospodine Krstiću, niste imali hrabrosti da se odmah suočite sa najvažnijim problemima, ne vi lično, već Vlada. Verovatno ste vi to lično i želeli, ali nemate podršku cele Vlade iz seta ovih 11 zakona, i vidi se da nemate podršku gospodine Krstiću, cele Vlade. Ono što najvažnije, nemate političku podršku, a to se vidi i iz izlaganja pojedinih predstavnika, poslanika koji pripadaju poziciji. Predložili ste ono što je za vas najbezbolnije, za vas kao Vladu, mere koje neće izazvati dodatne potrese unutar Vlade, znači, teret krize je svaljen na građane. Mi o tom setu finansijskih zakona raspravljamo ovde u najvišem predstavničkom domu, svih građana, mi kao narodni poslanici, predstavnici građana moramo da imamo to u vidu, moramo da štitimo interese građana. Molim i poslanike vlasti i poslanike opozicije da u danu za glasanje imaju to u vidu i da glasaju onako kako misle da je to najbolje za građane Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Jasmina Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre i gospodo iz Ministarstva, poštovani građani, nema sumnje da je zadatak predloženih zakona nužna mera za stabilizaciju javnih funkcija, u situaciju kada je javni dug povećan sa 29% BDP koliki je bio 2008. godine, a došao na 64% koliko će biti na kraju 2013. godine, postavlja se pitanje odgovornosti prethodnih Vlada, ali se vidi spremnost ove vlade da se ne libi da budžet i prateći zakoni izgledaju lepo, već realno. Gospodo, deset godina traje ekonomsko razaranje ove zemlje, a sada kada smo dotakli dno i treba se otisnuti na površinu, upravo oni koji nemaju pravo na to, drže lekcije kako vladi, tako i građanima. Učinili ste da budemo retka, a možda i jedina zemlja koja ima rastući deficit, pet godina za redom. Naknadne pameti, onih koji su, pre svega, odgovorni za stanje u kome smo, građanima je dosta. Znaju građani pravilo, da bi neko bio jako bogat, mnogo njih mora biti siromašno ili osiromašiti. Isto tako, znaju građani koliko i kako i ko je u zemlji Srbije postao bogat. Nažalost, teret reforme moramo poneti svi. Šta to znači moramo poneti svi? Smanjenje plata. Kojih? Skala je utvrđena. Koliko to ljudi u Srbiji danas ima preko 60.000, a upravo kod tih ljudi neko pokušava da stvori paniku, paniku zvanu – neće se imati ni za hleba. Već sada mnogi nemaju, ni za šta više, osim za hleba. Ograničavanje zapošljavanja. Kog zapošljavanja? Gospodo, ja sam majka troje dece, od kojih samo jedno radi. Pre šest godina, konkursom primljena sa srednjom stručnom spremom iako je fakultetski obrazovana. Slažem se da sve mere koje će u budućnosti ovu zemlju učiniti zemljom dostojnog življenja u njoj, moramo svi poneti, ali ne mogu da se složim sa tim i ne mogu da slušam kada neko kaže da u Novom Sadu, gradu iz koga ja dolazim od 78 odbornika koji čine Skupštinu Grada, 47 je vladajuće, odnosno većine je zaposleno u ovom mandatu u javnim preduzećima, to je neistina i to je laž. Koliko je odbornika DS zaposleno u komunalnim i javnim preduzećima? Ne mogu da tvrdim, pošto ne znam koliko više ima odbornika, stalno nešto prelaze s jedne na drugu stranu i ne bih da gubim vreme na to. Jedno sigurno znam, svi oni koji nisu ostali na funkcijama, kako u gradskom veću, tako i u kabinetu gradonačelnika, počevši od njega, gospodina Pavličića, svoje uhlebljenje su našli u pokrajinskim javnim preduzećima, recimo „Vojvodina vode“. Kakvo je stanje zaposlenih u pokrajinskim organima? To niko ovde ne zna, a kako kažu ne znam ni kad ćemo saznati? Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Krstiću, Srbija nažalost nije obećana zemlja i nakon jučerašnje rasprave, koja je na momente obilovala ljutom demagogijom, shvatio sam da smo mi i dalje samo zemlja obećanja. Gospodine Krstiću, vi ste se školovali u inostranstvu i to je dobro, ja sam svoje škole završio u Srbiji, u periodu kada nije bilo „Gugla“ i „Vikipedije“, dozvolićete da, sa toliko znanja koliko imam ovim stvarima, izrazim svoje neslaganje sa predloženim paketom zakona. Ne da bih vas kritikovao samo radi kritike, već da bi predložili drugačiji koncept u Srbiji u kojoj se ekonomska politika do sada vodila i bila bazirana isključivo na javnoj potrošnji i subvencijama, što nas je i dovelo da je uništena domaća privreda, a da nam je javni dug dostigao nivo od 64% bruto društvenog proizvoda. Gospodine Krstiću, znam kakva je vaša situacija. Od vas se očekuju čuda, ali nećete ni vi, a ni gospodin Radulović sami uspeti sa ovim da se izborite. Ono što nas sve očekuje u narednim godinama jeste muka, jesu suze, jeste lelek, jer još dugo, dugo godina nam neće biti bolje. Ova država je potrošila novac na sopstveno finansiranje i mi nismo daleko od bankrota. Svake godine država potroši dve milijarde evra više sredstava nego što ih stvori i takav sistem ne može da opstane. Srbija ima najveće rashode u regionu i zaista nisam siguran da će rezani duvan, da će odlaganje akontacija za restituciju za 2015. godinu uspeti da nam pomogne da premostimo ovu krizu. Hajde, kako ste vi to juče rekli, da se suočimo sa realnošću. Država je najveći poslodavac. Ona zapošljava 700.000 ljudi. U čemu je problem? Što su ti ljudi često služili kao biračko telo. Vi ste sada u poziciji da vučete određene rezove i nećete moći da platite te glasove na nekim narednim izborima. Ne može država Srbija da pravi deficit od 7%. Nema prostora za tako nešto, jer ne vidim ko će da uštedi i ko će da se stisne u narednom periodu. Najveći deo budžeta ide za plate i penzije. Plate u javnom sektoru i dotacije Fondu penzijsko-invalidskom osiguranja. Plate i penzije jesu male, ali tako niske one nemaju realno pokriće. Predvideli ste u jednom od ovih zakona u paketu da u 2015. i 2016. godini penzije porastu za 1%. Ako je prosečna penzija u Srbiji 23.000 dinara, znači 2015. godine penzioneri će dobiti 230 dinara više i to iz dva dela u aprilu i u oktobru. Privatni sektor ima 25% niže plate od zaposlenih u administraciji a upravo taj sektor treba da izdržava tu istu administraciju. Država traži od građana da stegne kaiš, a sama troši dve milijarde evra više nego što zaradi. Problem je naravno što mi imamo već godinama izrazito nizak nivo GDP-a i potrebne su godine mukotrpnog rada da bi se to promenili. Govorili smo ovde o javnim preduzećima, o onim, pod navodnicima, uspešnim i onim u restrukturiranju. Znate dobro da svaki osmi dinar iz budžeta Republike Srbije ide upravo na pokrivanje njihovih dugova. Socijalna politika u ovoj zemlji se nažalost vodi preko niske cene struje i jedne vrhunske podvale koja traje zadnjih nekoliko godina, kada pričamo o jeftinom gasu. Kada „Srbijagas“ koji ima gubitak od milijardu evra svoj dug prebaci ovde, u formi zakona, u Narodnu skupštinu i on se pretvori u javni dug, pa država podiže kredit koji vraćaju svi građani Republike Srbije i onda neko ima obraza da kaže da plaćaju jeftin gas. Za to vreme direktori pojedinih javnih preduzeća primaju platu od 2.000 evra, 5.000 evra, neko ima i 10.000 evra, jedan je plaćen kao Kristijano Ronaldo mesečno. Da bar firma pravi rezultate, nego pravi milionske gubitke. Ne vredi da radi džabe, da nema nikakvu platu, on je štetočina ako vodi na taj način preduzeće. Razumeo bih da mi platimo direktore, menadžere, da im damo određeni bonus, ali ako imaju rezultat, pa i „Zvezdini“ fudbaleri, koji su nam doneli titulu prvaka Evrope, su bili bolje plaćeni, nego ovi sada. Dobar igrač mora da se plati. Kvalitet košta i za to se i zalažem. Svi znamo u čemu je problem. Potrošnja na malo je pala u odnosu na prošlu godinu i to znači da mi živimo gore nego u 2012. godini. To je najbolji odraz standarda stanovništva u Srbiji. Za to vreme koliko je novih ljudi zaposleno u „Galenici“, u „Dunavu“, u EPS-u, u „Srbijagasu“, u ministarstvima Vlade Republike Srbije? U privatnom sektoru je 400.000 ljudi ostalo bez posla i o tome retko ko da govori. Za to vreme u državnoj administraciji je zaposleno 25.000 novih ljudi. Siva ekonomija je u procvatu i dalje. Sigurno da povećanje poreza neće smanjiti sivu ekonomiju, već će biti još rasprostranjenija. Samo za kamate u narednoj godini treba da izdvojimo gotovo 120 milijardi dinara, a ukupni troškovi se procenjuju na 5 milijardi evra. Odakle to da se nadoknadi kada su nam investicije pale za 18%? Privreda Srbije je klinički mrtva, što znači da neće biti rasta kako je predviđeno i planirano. Samo da zamislimo situaciju ako poljoprivreda u narednoj sezoni bude podbacila. Nije dovoljno ono što smo ovde čuli da je najveći izvoznik „Fijat“, NIS, hemijska industrija. Mora se napraviti veća disperzija firmi koje su spoljno-trgovinski orijentisane. Situacija u zemlji se dramatično pogoršala, i to smo govorili kada je usvajan budžet za 2013. godinu da nije realno planiran. Siguran sam, a to ćemo se vrlo brzo uveriti, već prilikom prvog rebalansa, da smo i ovoga puta bili u pravu. Ono na čemu insistiramo jeste rashodna strana. Znamo da mora da se štedi, ali ne na ovakav način. Država može do neke granice, u neko vreme dogledno, da izdaje garancije, može da podiže kredite. Znam da je potreban kredit za autoput, ali problem je što autoputa nema. Pre neki dan smo razgovarali, rekao sam, kao što je rekao jedan poznati ekonomista, ili imate autoput ili nemate ministra. Tu se priča završava. Gde su kapitalne investicije? Šta radi država sem što troši i što mnogo duguje? Vi crtate koridor 11, koji nam je potreban, a ni Koridor 10 nije završen. Od 2008. godine do danas 10 milijardi evra je slupano u potrošnju, a to je vrednost Koridora 10 u Republici Srbiji. Nekada se maštalo o ekonomskim ambasadorima, a danas se mašta o kanalu i o razvijenom IT sektoru u Srbiji. Molim vas, gospodine ministre, ako možete da utičete da onaj stručnjak koji će da pravi mobilne telefone u Srbiji bude hitno uključen u tim koji će praviti kanal Dunav – Morava – makedonska granica, jer mislim da će izuzetno doprineti tom projektu. IT usluge su ključne za svaku delatnost. IT sektor je strateška grana, a vi podižete PDV-e sa 8% na 20%. Iz toga se samo može izvući zaključak da je vaša jedina strategija punjenje budžeta. Smatramo da je potrebno više oporezovati imovinu, a manje rad i da poreska politika mora da bude takva da stimuliše novo zapošljavanje. Vaša poreska uprava je objavila podatak da 406 milijardi dinara poreskog duga je nenaplativo. Ne sme se finansiranje države nastaviti novim zaduživanjem, ako ne otpišete deo kredita, ako ne napravite reprogram dugova, mislim da nama sledi grčki scenario. Dogovor prethodne Vlade, pošto se o tome malopre polemisalo, sa MMF je bio da se smanji broj zaposlenih u državnoj administraciji na 28.000. Toliko je bilo 2008. godine kada smo mi izašli iz Vlade. Sada ih ima preko 33.000. Ko je zaposlio te ljude? Nije rešenje zabrana novog zapošljavanja. Problem u racionalizaciji. Otpustite tamo gde ne valja i gde nisu potrebni, a zaposlite ljude tamo gde su neophodni i gde mogu da rade. Dajte nam realne kategorije, realne cene, a pomozite onim ljudima koji nemaju mogućnost da određene obaveze plate. Znam šta vas čeka u narednim mesecima. Uskoro sledi Ekonomski forum na Kopaoniku. Vi ćete tu sve da se dogovorite, a građanima servirate priču da sve u Srbiji cveta, potok žubori i ptice cvrkuću, a daleko je to od prave istine. Rekao sam vam, ministre, mi nismo Amerika. Ne možemo da štampamo dinare, kao što oni štampaju dolare. Rekao sam vam da i budžet, a Bogami, i ovi zakoni o kojima pričamo me podsećaju na kinesku radnju u kojoj ima svega, ali ništa ne valja. Verujem da se vi niste rodili u fotelji. Ali nažalost, kao i neki ministri koji su pre vas se bavili ovim poslom, bojim se da udarate glavom u plićaku nametnutih stavova od strane vaših kolega iz drugih ministarstava, a to nije dobro za vođenje odgovorne politike i finansija u jednoj zemlji. Hvala vam najlepše.
Hvala, gospodine Petkoviću. Reč ima ministar.
Hvala. Kratko ću, pošto nije bilo puno reči o zakonima. Nadovezao bih se na par prethodnih stvari. Mi jesmo predložili nešto što je teško predložiti i nešto što drugi nisu imali hrabrosti ranije da predlože. Predložili smo nešto zato što je bilo neophodno da to predložimo i svakako nije lako, ali smo se trudili da tu postignemo neki balans između stvari koje predlažemo i stvari koje smo odlučili da sa njima ne moramo da idemo sada upravo u jednoj jakoj i odlučnoj nameri da ćemo se obratiti glavnim problemima, počev od de fakto odmah, te smo tako odlučili da ne diramo ono što je već usvojeno zakonom - indeksacija penzija u sledećoj godini, gde vi olako kažete da to nije važno jer je 230 dinara, ali sa druge strane, kritikujete PDV koji prosečno povećava potrošačku korpu za otprilike 230 dinara, a što se prema navodima koje imamo iz maloprodaje, odnosno udruženja neće ni desiti, zato što se neće nužno celo povećanje PDV-a preslikati na povećanje cena. Ja se u potpunosti slažem sa vama oko ove druge konstatacije, vezano za to da ukoliko mi uzimamo kredit za autoput, a autoputa nema, da nešto treba da se desi. Ja sam ovde, koliko bar ja vidim, upravo zbog toga što je jedna takva rekonstrukcija i učinjena pre nekoliko meseci. Na taj način gledam na to, na taj način gledam na Vladu, i verujte mi da na taj način kolegijalno i sarađujemo u ovoj rekonstruisanoj Vladi. S tim u vezi je i novi kredit, koji pretpostavljam da se nadovezujete, vezan za autoput. On je takav da zapravo dozvoljava povlačenje, odnosno dozvoljava dodavanje na javni dug ako i samo ako ima rezultata u implementaciji po fazama. Na posletku, naravno, to je ono za šta se zalažemo i ceo paket mera koji prevazilazi paket ovih 11 zakona koji se odnose na fiskalnu konsolidaciju o kojoj pričamo, a u vezi sa budžetom, ceo paket mera se upravo odnosi na to da uvodimo meritokratiju u javni sektor kao takav. Zamrzavanje zapošljavanja, odnosno ograničavanje zapošljavanja, uvođenje neke kontrole u zapošljavanje u javni sektor, koji vidimo da ima više ljudi nego što ste mislili, a to jeste država, kada kažete – država traži od građana jedno, a sama ne radi drugo. To jeste država. Država finansira i prosvetu i zdravstvo i bez obzira da li to ide kroz fond ili kroz neke druge načine, to jeste put ka kojem hoćemo da idemo, to jeste razlog zašto sam pomenuo i zašto radimo na platnim razredima, na način na koji će se ljudi, odnosno zaposleni promovisati, odnosno neće promovisati ukoliko nisu dovoljno dobri i ta racionalizacija je ono što nam je neophodno. Ne ulazim u to, nema vremena za to da mi kao Ministarstvo finansija ulazimo u pitanje kada je došlo do povećanja. Presek stanja je meni dovoljno alarmatnan da se posvetim isključivo budućnosti. Na tome radimo. Ovo ostavljam da se debatuje onda kada za to bude bilo vremena i kada budemo imali više prostora. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, replika.
Hvala, gospodine ministre. Pokušajte da shvatite. Ja imam osam minuta da govorim o 11 zakona koji su praktično uvertira u budžet Republike Srbije, tako da nije jednostavno da se baš na svaki detalj ovih predloženih zakona osvrnem. Imam jedno pitanje. Ako je odobreno 4.200.000.000 evra kredita, koliko ih je povučeno, koliko nismo iskoristili? Zbog čega ih nismo iskoristili? Koliko plaćamo kamate na to? Kada govorimo o PDV-u, hajde da vidimo za par meseci kako će se puniti budžet upravo zbog povećanja PDV-a sa osam na 20% i za hleb, mleko, lekove i osnovne potrebe sa osam na 10%. Da li ćete to ostvariti na kraju godine? Prošli put se promašilo za milijardu. Siguran sam da ćetei ovaj put imati mnogo manje prihode. Kada govorim o novom zapošljavanju, svi se ovde kunemo u nezavisno pravosuđe. Objasnite mi, nakon 2001. godine nije se dogodilo da se sudijama smanji plata, da rade svoj posao, da presuđuju, da budu efikasniji, da rade svoj posao onako kako treba, za šta su izabrani, za šta su položili zakletvu ovde pred nama, a vi ćete njih da oporezujete. Nisam rekao da su svi od tih 700.000 ljudi koji rade u državnoj administraciji dobri, ni lekari, ni profesori, vidimo ni žandari nisu dobri, ni šalterski radnici, da ne pravimo sad neku kategorizaciju. Ovo nije dobar način i vi ćete se vrlo brzo suočiti sa tim da su ove mere pogrešne i da je pogubno na dve godine tako nešto ograničiti. Pričaćemo u raspravi po amandmanima koliko je to pogubno samo za pojedine lokalne samouprave, za one samouprave koje poštuju zakon, koje imaju fond plata, koje ne primaju nove zaposlene, ne mogu da zaposle stručnjaka, inspektora, čoveka koji im je potrebanzato što neko već zauzima njegovo mesto, a zakonska regulativa ne omogućava da ga otpustite. Mi radimo još po sistemu od pre ko zna koliko godina, kada su neke druge ideje bile zastupljene u razvoju lokalne samouprave i privrede u Republici Srbiji i te zakone moramo menjati, naravno, i Zakon o radu, ali i niz pratećih zakona koji će upravo ovo omogućiti. Nije meni cilj da ja nekog otpustim zato što imam hir. Niko neće da otpusti dobrog radnika, ali ne mogu da zaposlim mladog stručnjaka koji treba da radi tu zato što neko sedi tu, bacio je noge pod sto i čeka da dođe penzija. To je nedopustivo i to se mora promeniti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Željko Sušec.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva finansija, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu ima za cilj da stvori sve neophodne uslove koji se bave suzbijanjem nelegalnog prometa duvana i duvanskih proizvoda na celoj teritoriji Republike Srbije, kao i da realizuje prikupljanje prihoda od akciza na duvanske proizvode koji se slivaju u budžet Republike Srbije. Predlog zakona bliže određuje i propisuje uslove koji se odnose na proizvođače duvana i to od onog početnog procesa nabavke semena, odnosno rasada duvana, zakon propisuje da samo registrovani proizvođač može da nabavi seme ili rasad duvana. Zakon takođe obavezuje proizvođača duvana koji je upisan u registar proizvođača duvana da duvan isključivo mora da proda obrađivaču duvana koji je upisan u registre proizvođača duvana. Obrađivač duvana se takođe obavezuje da obrađeni duvan prodaje isključivo proizvođaču duvanskih proizvoda koji je upisan u registre proizvođača duvanskih proizvoda. Ovim zakonskim povezivanjem proizvođača, obrađivača i proizvođača duvanskih proizvoda stvara se kontrola od početka proizvodnje duvana do izlaženja duvanskog proizvoda na tržište, uz obaveznu primenu akciza na duvanske proizvode. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu obuhvata i sprovođenje kaznene politike za sva lica koja učestvuju u proizvodnji duvana i koja prilikom svoje proizvodnje prekrše ovaj zakon. Zakon nalaže i novčane kazne za ovakve prekršaje. Te novčane kazne se sada u velikoj meri povećavaju i one se kreću od nekoliko hiljada dinara do nekoliko miliona dinara. U Predlogu zakona takođe se jasnije određuju zadatak, cilj i nadležnost fitosanitarnih inspektora i poljoprivrednih inspektora koji vode kontrolu o proizvodnji duvana i duvanskih proizvoda. Fitosanitarni inspektor ima pravo idužnost da proverava proizvodnju, tipove i klasu duvana, proverava korišćenje semenog duvanaza proizvodnju rasada, proverava proces proizvodnje rasada duvana, duvana u listu, kvantitet i kvalitet duvana u listu. Fitosanitarni inspektor zakonom je čak takođe ovlašćen da zabrani proizvodnju ili naredi uništavanje zasada ako se koristi seme duvana koje nije proizvedeno po propisima o semenu. Takođe, može da zabrani proizvodnju duvana ako se utvrdi nepravilnost u obavljanju ovih delatnosti, pokrene postupak za oduzimanje dozvole za proizvodnju duvana ako imalac dozvole prestane da ispunjava uslove propisane za njeno izdavanje. Poljoprivredni inspektor ima pravo i dužnost da proverava proces proizvodnje obrađenog duvana, proverava količinu kupljenog duvana u listu, o tipovima i klasama duvana, o proizvođaču duvana, proverava količinu obrađenog duvana po tipovima i klasama i proverava uslove za obradu duvana i evidenciju koju vodi obrađivač duvana, za koju smatram da je potrebna zbog ove kontrole i zašto ovaj zakon služi. Na osnovu svega navedenog, smatram da su ciljevi zakona jasni, jer se ovim zakonom suzbija nelegalni promet duvana i duvanskih proizvoda na teritoriji Republike Srbije i ovim načinom se realizuje planirano prikupljanje prihoda od akciza na proizvode ovog porekla, u ovom slučaju duvanskog. U danu za glasanje poslanička grupa SNS podržaće Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, kao i ostale setove zakona koji se tiču poreskog i ekonomskog dela. Hvala vam još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas ovde imamo na dnevnom redu set poreskih zakona koji su priprema za budžet koji treba da razmatramo za koji dan. Jedanaest zakona, Zakon o budžetskom sistemu, Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju, Zakon o porezu na dohodak građana, duvanu, itd, ne bih da oduzimam sebi dragoceno vreme. Naravno, radi se sve o izmenama i dopunama zakona. Ministre, vas su pozvali, da li je tako, da pomognete ovoj nesposobnoj Vladi da pokuša da spasi što se spasiti može? Vi ste došli, verovatno niste znali šta vas čeka. Ne možete, ministre, izvući zemlju iz krize time što ćete povećati PDV, odnosno porez na promet sa 8% na 10% i pretpostavljam, kada su vas pozvali da se vratite, da nisu očekivali od vas da predložite to kao spasonosno rešenje. Šta to konkretno znači? To konkretno znači da će danom kada usvojite ovaj zakon, čujem da već planirate ove nedelje, poskupeti osnovne životne namirnice – hleb, mleko, ulje, sve ono što je najsiromašnijim građanima Srbije ostalo da prežive, a podsetiću vas, ministre, da u ovom trenutku u Srbiji gladuje oko pola miliona građana. Jedva preživljavaju dane. Granica između njih i onih koji nekako još uvek životare je veoma mala, a među onima koji životare je veći broj građana, radi se o milionima ljudi, koji sastavljaju kraj sa krajem i veoma su tanke granice između gladi i siromaštva i bede u kojoj se nalaze ostali građani. Niste vi za to krivi, ministre, kriva je ova Vlada koja za godinu i po dana nije učinila ni jedan korak kako bi zaposlila nezaposlene, već novim budžetom sprema novac za otpremnine i onih koji rade nešto. Ta se stavka u budžetu zove, verovali ili ne, izdaci za nabavke finansijske imovine u cilju sprovođenja javnih politika. Za to je predviđena 21 milijarda. To je za nekih 50.000, 60.000 ljudi koji će ostati bez posla. Razgovarate li vi, ministre, sa građanima Srbije ili makar sa ljudima koji sa njima pričaju? Čujem da ste mere Vlade pripremali na nekom tajnovitom mestu, bez toga da vam smeta javnost i daleko od stvarnog života. Naravno, trebao vam je mir i tišina, ali morali ste pre toga da znate u kakvoj zemlji živimo i koje Ministarstvo finansija koje zemlje vodite. Da li vi znate, ministre, da građani kada odu u radnju kupuju jedan krompir i jedno jaje da bi preživeli tog dana? Svedočio sam činjenici kada gospođa traži 200 grama slanine najjeftinije, kada joj prodavac nudi 350 grama, ona pognuta izlazi iz reda nemajući da kupi 350 grama slanine. Mislim da nju ne treba da bude sramota zbog toga i da ne treba da se stidi zbog toga, treba da je sramota onih koji vode zemlju u kojoj je takvih građana koji ne mogu da kupe ni komad slanine sve više. Niste, ministre, ponudili nikakve mere zazapošljavanje ljudi. Gde je ministar Radulović? On je pričao o rastu male privrede, o zapošljavanju. Od svega toga stavili ste pred nas zakone koji nude povećanje PDV-a, koji ne nude nikakvu šansu mladim ljudima koji završavaju fakultete da se sutra zaposle. Gospodine Krstiću, da li ste vi ovde danas sa nama da bi nam rekli da penzioneri narednih godina mogu da očekuju zamrzavanje penzija? Odnosno, vi sa ovim zakonima faktički zamrzavate. Pomeranje penzija biće tako minorno da će rast cena u naredne dve ili tri godine obezvrediti njihove penzije najmanje za 7%, kada bi projektirana inflacija bila u onakvim okvirima kako vi to kažete, odnosno VladaRepublike Srbije, a nije vam za verovati. S druge strane, da li ste vi danas ovde da nam kažete da je država u takvom stanju da najsiromašniji građani moraju da plate cenu takvog stanja, dakle, najsiromašniji, ovi građani koji kupuju baš i isključivo hleb, mleko i jogurt da bi prehranili sebe i svoju porodicu? Ministre, da li ste danas sa nama ovde da bi nam rekli da nam ne trebaju više univerzitetski profesori, da nam ne trebaju lekari, specijalisti, da namne trebaju solidno plaćene sudije, ne preplaćene? Da to nije tako, ministre, vi ne biste stavljali u isti koš univerzitetske profesore i zaposlene u „Parking servisu“. Vi ste onemogućili zapošljavanje mladih naučnih radnika time što ste kao uslov da neko bude primljen za asistenta, docenta, vanrednog profesora, saradnika naučnog instituta, on mora da traži saglasnost Vlade Republike Srbije. Gospodine ministre, to nije bilo ni u vreme Kraljevine Jugoslavije, kada je ministar obrazovanja bio Božidar Marković, a ministar finansija Stanko Švrljuga, niti u vreme posle Drugog svetskog rata kada je ministar prosvete bio Vladislav Ribnikar, niti ministar finansija Sreten Žujović, zvani Crni. Ni tada ministar finansija i ministar prosvete nisu određivali ko će biti primljen na fakultet i ko će predavati studentima koji predmet. Danas, da bi neko mogao da počne da radi na fakultetu saglasnost mora dati vaše Ministarstvo ili ne znam ko već, koga vi za to odredite. Pa to nema ni u jednoj zemlji sveta, ministre koliko se ja razumem. Pa vi ste došli sa Zapada. Vi ste došli iz razvijene zemlje. Da li u SAD neko iz Stejt departmenta određuje ko će biti profesor ili asistent na nekom fakultetu, na „Jejlu“ recimo? Da li je to vama uopšte pojmljivo? Kako ste takav zakon mogli da predložite, gospodine ministre? Smanjili ste plate lekarima, smanjili ste plate sudijama, smanjujete plate rudarima, smanjujete plate profesorima, smanjujete plate svima onima od kojih bi ova država mogla da živi i od kojih bi se mogla izvući iz krize. Da vam kažem ministre, u Kini i u Indiji su radnici ponekad radili i za šaku pirinča, ali oni nisu uništavali svoje obrazovanje. Oni su sav novac koji su imali ulagali u svoj kadar. Obične radnike da tako kažem, plaćali su veoma malo, onoliko koliko im je potrebno da prežive, ali nisu terali svoju inteligenciju iz zemlje. Vi to ovim merama radite gospodine ministre. Gospodine ministre, vi ovim kažnjavate i sve one ustanove i sve one lokalne samouprave koje su savesno radile i koje su gledale da štede svaki dinar i koji su zapošljavali samo one koji su im potrebni. Stavljate u isti koš i one koji su primali svoje partijske kadrove, bila to u pitanju Demokratska stranka, Srpska napredna stranka, kako niste kao osnov za presek zaposlenosti uzeli kada je vaša Vlada dobila mandat od naroda, nego ste zaposlili sve svoje stranačke kolege koji su bili bez posla. Evo spiska ovde iz jednog grada u Srbiji, malopre ga je koleginica spominjala, pa ste onda napravili presek – e nema više stranačkog zapošljavanja. Onda ste tu pod isti koš stavili i profesore i radnike koji rade u „Parking servisu“ i sve one koji su tu možda došli po partijskoj liniji. Ministre, mislim da u životu niste dobili puno negativnih ocena. To pokazuje i činjenica da ste dogurali do prestižnog svetskog univerziteta. Mislim da ovog puta imate negativnu ocenu svih građana Srbije koji su imali mogućnost da vide šta u ovim zakonima piše. Imate ministre negativnu ocenu i smatram da treba da povučete ove zakone, da treba dobro da razmotrite, ako ne povučete amandmane koje je podnela Demokratska stranka i druge opozicione stranke i da priznate da ove zakone niste pisali vi, da ih je pisao neko drugi ko vas je doveo u Srbiju, inače smatramo da vi niste za ovu funkciju koju obavljate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospodine predsedavajući…
Izvinjavam se gospodine Babiću, pošto je replika, prvo ima reč ministar.
Slažem se. Hvala.
Izvolite gospodine ministre.
Hvala vam. Dakle, tu sam zato što sam ovde na poziv ove Vlade i zato što je ova Vlada prepoznala da je situacija teška. Prepoznala je prilično rano u svom mandatu, koliko bih ja rekao i ova Vlada daje potpunu podršku i za ove mere koje nisu ni na koji način lake, koje su iznuđene i u pravu ste kada kažete da nećemo spasiti zemlju povećanjem PDV, ali ukoliko ne budemo povećali PDV nažalost, nećemo imati šta da spašavamo. Pitam se samo, ne želim da sudim, ali kako smo dotle došli? Da li je to nešto što može da se uradi za godinu dana, ili nešto za šta ipak treba malo više vremena? Ako me pitate da li sam znao gde dolazim, znao sam da je teško, ali nisam sasvim mogao da sagledam situaciju jer nije bilo brojeva, nije bilo realnosti. Kritikujete sada i kažete - zaposleni u „Parking servisu“ su isti kao univerzitetski profesori. Nisu isti, zato što zaposleni u „Parking servisu“ ne zarađuju isto koliko i univerzitetski profesori i sa druge strane, u to ćemo ući kada budemo diskutovali o toj tematici, ali ovo jeste jedan poziv i ove mere koje smo uveli, koje su delom iznuđene, naravno, jeste jedan poziv na solidarnost. Nadam se da će za to biti razumevanja. A znate zašto? To ste rekli i sami juče. Zato što smo jedinstvena zemlja na svetu, da smo dovedeni na rub i nije namera ni Ministarstva prosvete, ni Ministarstva finansija, ni ove Vlade da kontroliše ko će se zaposliti na univerzitetu, ali jeste namera ove Vlade da spreči zemlju od propasti. Da bismo to uradili mi moramo kao Vlada da imamo kontrolu nad time koliko se ljudi zapošljava, ne ko se zapošljava, ali koliko se ljudi zapošljava i da to uradimo tamo gde je potrebno, gde je neophodno u ovoj situaciji. Kako bismo sebi kupili dovoljno vremena da vidimo da oni kadrovi ko god ih je doveo, to ste i sami rekli koji ne bi trebali da se nalaze na tim mestima i da ne budu na tim mestima. Na posletku samo ovo, meni prebacuju da sam zaposlio svoje stranačke kolege, kao što znate nemam stranačke kolege, nisam u stranci i to ne razumem, a ne razumem još jednu stvar. Nisam siguran da li sam ja pisao mere ili ih nisam pisao, da li sam ih pisao na tajnom mestu, ili ih nisam pisao na tajnom mestu? Da li razgovaram sa građanima ili ne razgovaram sa građanima? Na sve te tri stavke vi ste dali kontradiktorne izjave, ili u ovom, ili u prethodnih nekoliko obraćanja, mislim na vaš poslanički klub. Izdvojio sam vreme, mislim da je to jako važno i uvek ću uzeti vremena da razgovaram, neću ići i reći da sam razgovarao sa građanima. Razgovarao sam sa vama, razgovarao sam sa predstavnicima građana. Razgovarali smo o ovom budžetu. Razgovaralo se i o merama. Razgovaralo se vrlo javno, ni na kakvim tajnim i skrovitim mestima. Bez presedana je ono što je urađeno, a to je da je čitava Vlada na sednici koja je bila otvorena za javnost, decidno rekla pre dva meseca od sada koje će biti mere, kojih će biti ovih sedamdesetak članova o kojima diskutujemo danas. Dva meseca se to zna. Isto kupujem u prodavnici, znam koliko košta, znam koliko je teško. Naravno, nije laka srca da se uvode i povećanja PDV i neka od drugih ovih mera, ali sve te mere se obraćaju oblastima u kojima problemi postoje. Neću ulaziti u to kada postoje i zašto postoje, ali ću reći da je ovo poslednji momenat da se njima obratimo. Poslednji momenat da se njima obratimo na odgovoran način, ovo sa čim smo zapravo izašli, ovo o čemu danas treba da većamo, o čemu najmanje pričamo, rekao bih jeste najodgovorniji mogući paket mera sa kojim je u ovom trenutku, uzev u obzir okolnosti u koje je ova vlada dovedena bilo moguće izaći. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospodine ministre, gospodine predsedavajući, poštujem znanje uvaženog kolege Veselinovića da je bilo partijskog zapošljavanja i u vremenu i u odgovornosti Demokratske stranke, bilo ih je i u vremenu Srpske napredne stranke, ne mogu da prihvatim znak jednakosti zbog vremena i perioda kada se sve to dešavalo Ne može da se stavi znak jednakosti između 12 godina i jedne i po godine. Ne može da se stavi znak jednakosti između ljudi koji su koristili te mehanizme i između ljudi koji su rekli – da, to je problem u našem društvu, da, želimo da stavimo tačku na tako nešto, šaljući hrabru političku odluku i članovima, ali i našem društvu. Ne mogu da stavim ni znak jednakosti između vlada, a znamo da je Vlada u periodu između 2008. i 2012. godine, i na svaku brigu predstavnika te Vlade o broju nezaposlenih, ponovo ću ponoviti ono što su činjenice, ono što nisu opisi,što nisu navijački stavovi, već činjenice da je u periodu između 2008. i 2012. godine 400.000 ljudi iz realnog sektora ostalo bez posla, da je stopa nezaposlenosti sa 13,2% otišla preko 26%, da je politička odgovornost, da, postavljena i data na izborima, ali ne može da se zaboravi. I ne mogu ljudi koji su imali svu odgovornost u vođenju Vlade i zemlje i koji su doprineli da 400.000 ljudi ostane bez posla, sada kažu – Bože, brinemo se za vas, zašto vas ta zla Vlada, koja je sada Vlada Republike Srbije, zašto vas ne zaposli odjednom, oni su krajnje nesposobni, što vas ne zaposle odjednom? (Predsedavajući: Vreme, gospodine Babiću.) Ono što sa sigurnošću i sa velikim ponosom kažem, da je trend gubljenja radnih mesta i trend rasta stope nezaposlenosti u Srbiji zaustavljen, da je na 24,2%, 24,3% … (Predsedavajući: Vreme, vreme, gospodine Babiću.) … i dalje previsok i sa tom stopom nezaposlenih naravno da niko u Srbiji ne može da bude zadovoljan i da zaista radimo na tome da ta stopa bude iz dana u dan sve manja i manja, ali krivicu i odgovornost od onih koji su je napravili i fabrikovali ne mogu da prihvatim.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika. Izvolite.
Ministre, kada sam rekao da smatram, odnosno da sumnjam da ste vi pisali ove zakone, mislio sam na činjenicu da vi nikada ne biste, dolazeći iz tako jedne uređene zemlje, predložili neke od mere koje sam pomenuo. I ne mogu da verujem da ste vi predložili meru kojom će dekani tražiti saglasnost ministra da bi primili naučnog saradnika ili asistenta na neku katedru. To je nepojmljivo za moderne demokratije. To je jedna stvar. Druga stvar, vi jeste radili, pravili ove mere, po svemu sudeći ne sagledavajući stanje u realnosti i zbog toga sam rekao da prilično je blizu istini činjenica da smo dobili informaciju da ste radili na jednom mestu koje je bilo izolovano od javnosti. Sa druge strane, ministre, govorili ste o situaciji koju ste zatekli. Vi i ja smo se dopisivali prethodnih mesec dana, odnosno ja sam postavio poslaničko pitanje i vi ste mi vrlo korektno, u primerenom roku odgovorili. Pitao sam – da li je istina da se ova Vlada kao omađijana zadužuje u ovom periodu i vi ste mi odgovorili da nije tačno da se kao omađijana zadužuje. Kažete ovako – nema nikakvog osnova u vašoj rečenici, da se Vlada poslednjih dana zadužuje kao omađijana. Na kraju ste obrazložili zbog četa to mislite. Rekli ste da javni dug Republike Srbije ne iznosi, kako sam ja rekao, od kad je ova Vlada stupila na dužnost pet milijardi evra, nego četiri milijarde evra. Pošto ste se u međuvremenu zadužili za novih milijardu i 200 miliona evra, po svemu sudeći da biste sada rekli da se zadužuje kao omađijana. S druge strane, gospodine Babići, evo podataka. Za vreme ekonomske krize… (Predsedavajući: Gospodine Veselinoviću, vodite računa o vremenu.) Za vreme ekonomske krize u EU je bez posla ostalo 10 miliona ljudi. Nezaposlenost je porasla sa 6,7 na 12%. U Srbiji je nezaposlenost u vreme ekonomske krize porasla sa 14,7 na 20%, dakle, u procenat isto kao u zemljama EU, da bi posle izlaska iz krize, posle prolaska recesije… (Predsedavajući: Vreme.) … sve zemlje počele da povećavaju zaposlenost, a naša zemlja, pošto je SNS došla na vlast, da povećava nezaposlenost, pa je nezaposlenost sa 20% povećana na 26,7%.
Reč ima ministar Krstić.
Mislim da su vam informacije jako loše, počev od skrivenog mesta, a onda i ovih ostalih, pošto kažete imate ih. Što se tiče četiri milijarde, ja sam prilično jasno objasnio na šta su te četiri milijarde evra potrošene. Te četiri milijarde evra su potrošene na početakzaustavljanja, ove četiri milijarde evra koje vam je moja uprava za javni dug, odnosno Uprava za javni dug u Ministarstvu finansija odgovorila. Dakle, potrošene su četiri milijarde evra na početak zaustavljanja mašine koja je bila u punoj brzini da se stropošta niz provaliju. To je ovo što nastavljamo i sada. Dve milijarde su potrošene na budžetski deficit, 0.5 milijardi je potrošeno na garancije, tu stajemo, 0.3 milijarde, najveći deo je potrošen na banke, od čega najveći deo na saniranje loše poslovne politike koja je vođena u prethodnim godinama. Mislim prevashodno na „Razvojnu banku Vojvodine“, na „Agrobanku“ i na „Privrednu banku Beograd“ takođe. To je isto nešto čemu stajemo na put, a ostatak novca od oko milijardu je na računu u Narodnoj banci Srbije, kao što je i ova milijarda koju smo uzeli pre dve nedelje. Samo bih to hteo da vas ispravim. Hvala.
Replika, Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, ja neću mahati nekim papirićima, jer ću pozvati građane Srbije da uđu na sajt Narodne banke Srbije, veoma javni podaci, neću odokativno davati izjave da je kriza prošla, vidim da gospodin Veselinović time verovatno aplicira za neku nagradu ponovo iz oblasti ekonomije, jer je rekao da je kriza prošla 2012. godine i da je bila samo u vremenu i u periodu kada je gospodin Veselinović bio na vlasti, jer je to bio razlog, jer je to bilo opravdanje za sve loše što se dešavalo u Srbiji. Neću pričati i nikada nisam govorio o nekim podacima kojih nigde nema, ali jasni podaci o broju nezaposlenih ljudi, može svako da ih vidi na sajtu Narodne banke Srbije u svakom trenutku. Četristo hiljada ljudi je ostalo bez posla za vreme bivše Vlade i to ne mora da kaže ni jedan sajt, to kaže život u Srbiji, to kažu građani Srbije i nemojte dalje vređati te ljude, okrećući glavu na drugu stranu i prebacujući odgovornost na nekog drugog. Duplirali ste broj nezaposlenih i nemate sada opravdanje tražiti kroz to da se takva stvar desila u EU. Voleo bih i siguran sam da ćemo se svi truditi da u naše društvo unesemo neke mnogo bolje vrednosti EU, a ne broj nezaposlenih i sve ono što je snašlo mnogo uređenije koje su kroz krizu prošle mnogo bolje, jer su imale adekvatne odgovore na vreme. Mi, nažalost, imamo adekvatne odgovore tek sa ovom Vladom Republike Srbije.
Replika, Janko Veselinović.
Ministre, kada ste govorili o činjenici da neke podatke nismo dobro razumeli, smatram da je matematika više nego jasna i to u vašem odgovoru i pišete. Dakle, zadužili ste se za nove četiri milijarde. U međuvremenu na međunarodnom tržištu ste aplicirali, odnosno zadužili se za novih milijardu evra i na domaćem za nekih 200 miliona evra i niste tim novcem vratili prethodne dugove. Dakle, dug nije isti, 15 milijardi evra, nego je sada preko 20 milijardi evra, a sa tim novcem niste sagradili ništa. U prethodnom periodu građeni su auto-putevi, mostovi i mnogi drugi infrastrukturni objekti. Šta je, gospodine Krstiću, sagrađeno za ovih godinu i po dana,a da to nije završetak nekog parčeta puta koji je bio preostao iz prethodnog mandata, devet kilometara koji je svečano otvoren. Veliki je problem u zaduživanju gospodine ministre. Srbija se dnevno, ako iščitamo ovo, zadužuje. Zbog toga ja držim papir u ruci, može to neko reći da mašem sa njim. Srbija se zadužuje 97 evra u sekundi, e to je ta, gospodine Krstiću mašina koja juri u provaliju. Ne, onako kako ste vi rekli, nego 200 na sat. To su te brze podmazane pruge kojima vi nas vodite u provaliju. Šta će se desiti za još godinu dana ako ostanete na vlasti, gospodine Krstiću.
Molim vas sve da se sada vratimo na temu. Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Kratko ću, kako bismo završili ovu raspravu. Samo ću postaviti pitanje – kada je u Zakonu o budžetskom sistemu ugrađeno fiskalno pravilo da Srbija ne sme da se zadužuje više od 45% BDP? Još jedno pitanje – kada je taj zakon prekršen u odnosu na to kada je usvojen? To je sve. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović.
Poštovani gospodine ministre, članovi ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, podržavamo set predloženih zakona. Svi smo svesni, a posebno građani Srbije da moramo zasući rukave i ispravljati posledice nečije dugogodišnje tzv. sposobno navodno odgovorne bivše vlasti koja je maltene zemlju dovela do ruba propasti. U svojoj diskusiji ću posebno da se usmerim na Predlog zakona o duvanu. Naime, smatram da oblast proizvodnje i prometa duvana i duvanskih prerađevina još uvek nije dovoljno uređena, tako da je ovaj zakon ne ophodno doneti, podržati i dalje dograđivati, a sve u cilju pružanja adekvatnih odgovora eventualnim otvaranjem prostora za delovanje nosioca ne legalnih aktivnosti u dometu proizvodnji prometa akciznih proizvoda na domaćem tržištu. Htela bih da kažem da do pre par godina duvan u Srbiji je proizvodilo oko 25 do 30 hiljada porodičnih domaćinstava što znači da se proizvodnjom duvana bavilo više od 50 hiljada ljudi i da je od te proizvodnje duvana egzistenciju obezbeđivalo više od 100 hiljada ljudi. Na žalost, više nije tako u Srbiji. Proizvodnja duvana je višestruko umanjena, a kompanije koje se bave proizvodnjom duvanskih proizvoda uglavnom uvoze duvan iz Afrike i Južne Amerike. Svi znamo da je Srbija po geografsko-klimatskim uslovima idealna za proizvodnju duvana tipa „orjental“ koji je kao sirovina izuzetno tražen na tržištu sirovog duvana za kojim postoji permanentna potražnja kako u evropskim tako i u zemljama van Evrope. Da stvar bude još gora, mi imamo odlične uslove za proizvodnju ovog duvana, međutim, tu vrstu duvana uvozimo iz Makedonije. Kada govorimo o ovako značajnoj oblasti industrije kao što je duvan koji se tretira kao strateški proizvod ne smemo izgubiti iz vida činjenicu da je od 2001. godine do 2004. godine, da su to bile godine sa praktično uništenom proizvodnjom duvana zbog bolesti viroza koja je zahvatila većinu zasada duvana, posebno na jugu Srbije gde je praktično većina zasada uništena još u povoju. S tim u vezi želim da napomenem da predložena zakonska rešenja i te kako treba podržati jer regulisanjem načina uvoza duvanskog semena i koje ovlašćen da duvansko seme uveze, stvaraju se uslovi da se pomenute situacije više ne ponove. Takođe, moram da kažem da je u prethodnom periodu bilo uvoza semena koje nije bilo praćeno odgovarajućom dokumentacijom i kao takvoj je od strane duvanskih kompanija deljeno poljoprivrednim proizvođačima pa su rezultati proizvodnje duvana u najmanju ruku bili katastrofalni. Seljaci nisu uspeli da proizvedu duvan i nisu uspeli da ispoštuju ugovore za proizvodnju duvana, tako da su im samo ostale kreditne obaveze i upropašćena proizvodnja duvana nakon koje su mnogi od njih i prestali da se bave ovom izuzetno profitabilnom delatnošću. Svesni smo takođe da se u poslednje vreme na tržištu Srbije, na crno prodaje rezani duvan čija prodaja i te kako nanosi štetu budžetu Srbije i registrovanim proizvođačima duvanskih proizvoda i rezanog duvana, ali i samim konzumentima duvana. Takav duvan je najčešće ilegalno uvezen u Srbiju, nije prošao nikakve fitosanitarne preglede, nisu rađene nikakve analize kvaliteta takvog duvana, niti se zna njegovo poreklo, godina proizvodnje itd. Ovi i ovakvi proizvodi sigurno mogu da utiču na narušavanje zdravlja korisnika u većem ili manjem stepenu, sa nesagledivim, dugotrajnim posledicama. Treba znati da korišćene ovakvih proizvoda ima za rezultat pojavu kako akutnih tako i hroničnih masovnih bolesti, pa čak i karcinoma čije lečenje ne samo da je dugotrajno i skupo, već je ishod često fatalan. Predložene izmene i dopune Zakona o duvanu imaju za cilj da na adekvatan način zaštite interese naše zemlje, proizvođače duvanskih proizvoda kao i potrošače. Jer, postojanje crnog tržišta za ove proizvode pričinjava štetu svima nama. Takođe, zakon izlazi u susret prodavcima duvanskih proizvoda na malo time što pojednostavljuje administrativni postupak za dobijanje licence za prodaju duvanskih proizvoda na način da pribavljanje određenih podataka koji su neophodni za dobijanje licence, a koji se mogu pribaviti po službenoj dužnosti, da se prebaci na Upravu za duvan čime se u znatnoj meri rasterećuje poslovanje maloprodavaca duvanskih proizvoda. Takođe, neophodno je bilo dati i šira ovlašćenja fitosanitarnom inspektoru što je ovim zakonom i učinjeno, a sve u nameri da se uvede red na tržištu. Pozitivna strana ovog zakona je sprečavanje nelegalnog stavljanja u promet proizvoda duvana koji lako može biti dostupan i maloletnim licima. Opravdanost donošenja ovog zakona je i praksa potvrdila, da sa povećanjem cene duvana i duvanskih proizvoda se pojavljuje i nekontrolisani promet duvana na slobodnom tržištu i to pre svega na otvorenim tržnim centrima i pijacama. Htela bih da kažem da s obzirom da se radi o proizvodu koji je jako važan za ekonomiju naše zemlje, te da se od akciza ubiru značajni prihodi od prodaje duvanskih proizvoda, predložena zakonska rešenja stvaraju ambijent da se korak, po korak uredi ova izuzetno značajna oblast sa nadom da će se više poljoprivrednih proizvođača u budućnosti opredeliti za proizvodnju duvana kako bi obezbedili bolju egzistenciju za sebe, ali kako bi država i duvanske kompanije izvozom duvana ostvarili dodatne prihode. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić.
Poštovani ministre, Margaret Tačer, kada je donosila mere, rekla je – moje mere nisu zasnovane na nekoj vanserijskoj ekonomskoj teoriji, već na stvarima, sa kojima sam ja i milioni drugih odrasli. Pošten rad za poštenu dnevnicu, život u skladu sa mogućnostima, štednja za crne dane, plaćanje računa na vreme. Mislim da bi o tome trebalo i da razmislimo i da se samo vratimo u te neke osnovne stvari promene svesti naših građana, u pogledu unapređenja ekonomskog stanja. Ono što je već danas dosta puta rečeno, možda ću ja samo na neki način sumirati ono što je rekao Fiskalni savet, uz to da ušteda na platama, penzijama i na povećanju poreza svakako ne može dati željene rezultate, ukoliko se ne pozabavimo kreditom i poslovanjem npr. „Srbijagasa“, troškovima kamata koje su dva puta veće od kapitalnih investicija. Čak imamo preko 10% javnog duga u kamatama na nepovučene kredite, ukoliko se ne pozabavimo reformom javnih preduzeća, penzionom reformom, reformom bankarskog sektora, rešenjem problema utaje poreza, sive ekonomije, poreske nediscipline i poreske amnestije. Takođe, vi ste rekli nekoliko puta da očekujete u narednom periodu rast zaposlenosti, pre svega u privatnom sektoru, od koga se javni sektor i finansira, i da očekujete takođe da će biti nekakvog profita malo kasnije, u tom istom privatnom sektoru. Zaista bih sada volela da čujem od vas kakav boljitak i pre svega do kada će boljitak doneti uvećan PDV o kojem danas raspravljamo, ukidanje poreskih olakšica, o čemu takođe danas govorimo, kao i Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji sa neke dve izmene. Koliko će to doprineti zaštiti sive ekonomije, odnosno zaštiti ekonomije, odnosno sprečavanju sive ekonomije i kontroli ove sive ekonomije od strane poreske uprave? Srbija kao investiciona destinacija je sa 87 je pala na 93 mesto, dakle imamo velike probleme na tu temu. Samo želim da znam kako i kada ćemo dobiti rezultate svih ovih reformi? Na primer, ukoliko želimo da povećamo privredni rast, da smanjimo nezaposlenost, da umesto pada domaće tražnje imamo rast te domaće tražnje, ti neki investitori, ljudi, privrednici moraju da dođu u na nekakva mesta. Obično su to opštine ili gradovi, znači na neke mikrolokacije. Na tim mestima hoće eventualno nešto da urade, da ulože, da rade. Sada, da bi mi povećali prihode u budžetu tim porezima, da bi imali veće poreze, da obezbedili privredni rast, neki građani moraju da se zaposle, mora da se uposli građevina, mora da se razvija trgovina itd, znači da moramo da razvijamo nekakvu proizvodnju i npr. da se grade neki objekti, opet na tim prostorima. Da bi se taj prostor infrastrukturno opremio, dakle da bi oni imali osnovne stvar, bar put, da bi imali struju, da bi imali vodovod, kanalizaciju, da bi mogli da funkcionišu ti privrednici, da bi opet imali taj privredni rast, da bi imali više poreza, da bi imali zapošljavanje, da bi imali porast sredstva u budžetu, moramo da imamo ljude i moramo da imamo sredstva u tim lokalnim samoupravama da bi to i radili. Ljudi koji rade po lokalnim samoupravama sada dolaze u jedan veliki problem, jer će možda u nekim lokalnim samoupravama, koje imaju određene planove, koji imaju razvojne planove dakako da unaprede i da spreče situaciju i krizu koja se dešava u većini mesta, npr. da bi mogli da urade nešto i da ulože sredstva u određene razvojne projekte, oni nemaju ljudi sa kojima to da rade. Mi smo imali 2010. godine usvajanje Zakona o maksimalnom broju zaposlenih u javnom sektoru i samo tada smo ograničili da se mogu primati, ne znam četiri zaposlena na 1.000 stanovnika. Nije se pri tom gledalo ni na kakve specifičnosti i osobenosti pojedinih lokalnih samouprava, ne samo prost broj stanovnika, nego koliko je stanovnika ili ljudi dolazi i boravi tu, čime se sve te lokalne samouprave bave itd. Kako će te lokalne samouprave da funkcionišu? Recite mi kako će lokalne samouprave koje imaju ispod kvote koja im je dozvoljena ovim Zakonom o maksimalnom broju zaposlenih, da zaposle još neke ljude koji su im potrebni? Potreban im je npr, po zakonu mi moramo da imamo, lokalne samouprave moraju da imaju referenta za javne nabavke, moraju da imaju referenta za boračku i invalidsku zaštitu, moraju da imaju građevinskog inspektora, moraju da imaju matičara, zaposlene u lokalnoj poreskoj administraciji itd. Zaista me zanima način na koji ćete to da rešite? Da li znate član Ustava 190. koji govori o nadležnostima opština? Zaista smatramo da je ovaj Zakona o zabrani zapošljavanja npr. u lokalnim samoupravama protivustavan jer to zaista ograničava da lokalne samouprave obavljaju one delatnosti za koje su Ustavom obavezne da ih rade. Dakle, neće moći to da čine. Zanima me zbog čega ne razmotrite ono o čemu smo mi danas govorili, znači sam sistem racionalizacije, a ne potpune zabrane? Mislim da je neophodno da te lokalne samouprave ostanu građanima, dakle da opštine i gradove ostavite građanima, a sami građani će reći da li je ta politika kojim te lokalne samouprave, kako oni rade, da li je dobra ili nije. Za šta se biraju rukovodstva opština? Da budu kao dekoracija i neki fikusi, dakle da se ništa ne pitaju, da ništa ne rade. Ne upravo suprotno. Dakle, vi njima treba da date osnovne minimalne okvire u kojima treba da se kreću, a sa druge strane treba da ih ostavite da oni sami rade. Ukoliko imaju sredstava neka zapošljavaju. Ukoliko neko ne prima plate, onda to treba kazniti i razmotriti. Isto tako u javnim preduzećima. Samo ne treba davati subvencije, već se treba ograničiti, dakle da se svim lokalnim samoupravama daju kako obaveze, ali isto tako i prava da sami odlučuju šta će i kako će da rade. Mi se takođe zalažemo i za platne razrede, dakle da nemaju ljudi koji se bavi istim poslovima u različitim lokalnim samoupravama i na različitim preduzećima, različite plate. Takođe, za novi način klasifikacije lokalnih samouprava i gradova, dakle po njihovim određenim osobenostima. Kao što znate ne postoji zakonska mogućnost da se u lokalnim samoupravama npr. otpuštaju radnici koji već godinama sede tu i koji su stare birokrate i koji ne obavljaju svoj posao dovoljno kvalitetno, znači na to se mora obratiti pažnja i da se napravi jedna mogućnost fleksibilnijeg zapošljavanja. Koliko znam Ministarstvo regionalnog razvoja pripremilo je Nacrt zakona o zapošljavanju u pokrajinama i lokalnim samouprava, gde bi trebalo da se definišu uslovi zaposleni moraju da ispune za svako radno mesto, a isto tako Zakon o platama zaposlenih u lokalnim samoupravama i pokrajinama. To je odlična ideja. To treba da radimo. Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave je ministarstvo koje treba da se bavi. Zbog čega smo sada došli u situaciju da ove zakone nećemo usvojiti, zato što usvajamo ove zakone o ograničenjima bez ikakvog razmišljanja koje osobenosti i specifičnosti svaka lokalna samouprava, grad, javno preduzeće ima. Dakle, kada ćemo već jednom prestati da budemo centralizovana država, kada ćete već jednom učiniti nešto na decentralizaciji. Treba da znate da u malim sredinama nikog više nećemo moći da zaposlimo apsolutno, te mlade stručne ljude koji treba da zamene te birokrate koji godinama sede i ne rade skoro ništa. Samo recite, da li je cilj ove Vlade da se mi sada svi preselimo u Beogradu ili u Novi Sad. Ako jeste, recite da mi sad sve naše ljude koji nemaju posla nigde tamo u lokalnim samoupravama, niti će sada moći da se zaposle. Lepo da pošaljemo ljude da dođu u Beograd ili u Novi Sad. Ni je dan čovek, niti čitav narod, kao što je rekao Tomas Džeferson ne mogu da stvaraju dugove koje za svog trajanja ne mogu da vrate. Zaista mislim gospodine Krstiću, da vi treba, bez obzira ovo što ste pričali, da treba da izađete da pričate sa ljudima, ne sa ljudima na ulici, nego sa predstavnicima opština, gradova, javnih preduzeća itd. i da treba da date rešenja, ne samo iza vrata negde koja će da se direktno tiču onih ljudi koji se nalaze na terenu, znači ljudi u lokalnim samoupravama, rukovodstava, direktora javnih preduzeća itd. Da vam kažem još jednu stvar, ne može svaki Lazar da bude Lazar Paču. Ali, ja vama iskreno želim da vi to budete.
Hvala. Sledeći govornik, gospođa Jelena Mijatović. Izvinjavam se, ministar se javio ponovo.
Hvala. Neću dugo. Vi znate, puno ste pričali o lokalnim samoupravama, samo o tome hoću da se obratim. Uveden je, znači, zakon o zapošljavanju, znači o ograničavanju i zapošljavanju u lokalnim samoupravama je trenutno na snazi. Taj Zakon iz ne znam tačno koje godine, nije ni bitno, nekoliko godina, nije dobar , ali isto tako nije bilo dobro ni prebacivanje nadležnosti lokalnim samoupravama, kada govorimo o naplati poreza i prihodima. Isto kao što je posle bilo relativno nespretno i oko potpuno razumljivo, ukidanje sopstvenih prihoda. Poenta je u tome da mi nemamo, vi citirate Ustav i tu ste u pravu, ali mi nemamo adekvatno razrađen sistem, oko toga koje su obaveze, a koliki nivo finansiranja i po kom osnovu, dobijajulokalne samouprave, prevashodno mislim na sakupljanje sopstvenih poreza. Postoje poreski oblici koje ja podržavam, da mi idemo ka njima i da se mi na njih više naslanjamo kao konsolidovana država, kao što je recimo imovina, koji suštinski moraju da se ubiraju na lokalu, jer ne možete vi, ni iz Beograda ni iz Novog Sada, ali ni iz Šapca da ubirate porez na imovinu u Nišu ili u Užicu, Preševu, bilo gde drugde. Mi smo vrlo jasno rekli i namera nam je da u narednih šest meseci, odnosno do 1. jula sledeće godine, imamo novi zakon o finansiranju lokalnih samouprava, da imamo novi zakon o budžetskom sistemu, koji će da priznaje realnost i da nas vodi ka programskom budžetu, kako bi omogućio i da vidimo vrlo transparentno, na šta se novci u lokalnim samoupravama troše, ko ih troši, i koje lokalne samouprave treba da imaju više, kako da to uberu i da li država treba da pomaže i u kojoj meri je to moguće i naravno zakon o finansiranju AP Vojvodine. Moja ideja kao nekog ko dolazi iz Niša i ko je u kontaktu sa realnošću i sa običnim građanima, nije ni na koji način da se sve centralizuje u Beogradu ili u Novom Sadu. Upravo suprotno. Ali, u onom trenutku kada smo mi kao država u opasnosti, mi moramo prosto da se držimo zajedno, a to u finansijskom smislu trenutno znači da imamo kontrolu, kontrolu donekle, ali bar transparentnost nad tim gde sredstva idu i na šta se troše, a da onda uredimo na adekvatan način, upravo ovako kao što je i Margaret Tačer govorila, da napravimo sistem. To ne može preko noći, ali treba da napravimo sistem u kome će da se zna šta je čija obaveza i da će taj neko sam biti odgovoran za te prihode kojima će te obaveze da plaća. To je nešto što trenutno ne može i ne funkcioniše kako valja i zbog toga imamo situaciju da bilo ko, kad pričamo o javno-komunalnim preduzećima koja su recimo na lokalu, dolazi do državnog, republičkog budžeta, odnosno do poreske uprave da se nađu načini kako da se reše sistemski problemi. To je, verujte, moja najveća glavobolja – kako da uspostavim odgovornost i kako da tu odgovornost uspemo da sprovedemo, a to sa finansijske strane znači da obavežemo upravo na nivou nižem od nivoa Vlade, bilo lokalne samouprave, bilo ostale, kako da ubiru prihode za određene stvari ali i da te prihode troše na obaveze, a ne da imaju suficit dok republički budžet ima deficit zbog nekih poteza koji su ranije činjeni. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Bojana Božanić ima reč, replika.
Hvala na odgovoru, poštovani ministre. Mi smo upravo i bili, kao poslanički klub DSS, protiv svih tih mera o kojima smo govorili, pre svega o maksimalnom broju zaposlenih u javnom sektoru, ali ono što sada imamo, u ovom trenutku, vi ste pričali o nekim merama šta će da bude i šta ćemo mi za šest meseci, ali me zanima da li sada ovaj zakon koji treba da usvojimo znači da žena, koja na primer ode na trudničko bolovanje, ne može imati zamenu u nekakvom javnom preduzeću, ili u lokalnoj samoupravi, referent za javne nabavke? Znači, da li ćemo mi čekati na tu saglasnost i koliko dugo? Ja radim u jednoj lokalnoj samoupravi, opština Čajetina, pa me na primer to konkretno interesuje. Da li to znači da ćemo i za penzionera, ili nekakvim prirodnim odlivom ljudi koji umiru, stariji su, itd, da li ćemo i na to morati da čekamo nekakvu saglasnost i od čega će to zavisiti? Znate, do sada je sve zavisilo od političke pripadnosti. Zato ovo i pitam. Ne znam da li će tako biti i u narednom periodu. Što se tiče sredstava koje prihoduju lokalne samouprave, svakako se slažem da treba napraviti analizu stanja i u lokalnim samoupravama ali i u javnim preduzećima. Mislim da se više troši u tim državnim javnim preduzećima i da tu curi na sve strane i da, ako bi to rešili, možda bismo imali veće uštede. Ali, slažem se da treba da se poštuje i da svaka lokalna samouprava treba da zna na šta se troše sredstva. Ali, isto tako, ne može ići uravnilovka, o čemu su kolege danas govorile. Dakle, ukoliko neke lokalne samouprave imaju plan kako da izađu iz krize, razvojne projekte na kojima rade, ne treba ih sasecati u korenu, ne treba ih spuštati, nego im treba eventualno pomoći da oni na taj način prevaziđu krizu. Mislim da ste mi dužni odgovor na ova pitanja – da li znači da ćemo na to tražiti saglasnost, da li će deca u jednom od zlatiborskih sela koja imaju samo jednu učiteljicu, a njih ima tamo četiri, pet, sedeti u učionici ili ići kućama, pošto njihova učiteljica odlazi na trudničko bolovanje ili se, ne daj bože, razboli i da li će oni imati mogućnost za zamenu, ili će ta saglasnost da dođe za koji vremenski period?
Ima reč ministar Krstić.
Uzimajući u obzir kako je narastao broj zaposlenih i kriterijume po kojima su oni bili zapošljavani, ja u potpunosti razumem vaš strah da će se to raditi po političkoj liniji. Vrlo jasno stoji u ovom predlogu zakona koji diskutujemo da će Vlada uredbom bliže odrediti postupak i da će telo Vlade davati saglasnost na nova zapošljavanja. Ja vas mogu uveriti da taj postupak neće podrazumevati da mi gledamo ko je u kojoj stranci i da mi vodimo kadrovsku politiku. Nije ideja ovog zakona i ne predlaže ga Ministarstvo finansija zbog toga da bi se vodila kadrovska politika na nivou čitave države, odnosno javnog sektora na nivou Vlade, već da bi se ograničio ukupan broj, politička pripadnost tu nije bitna, ljudi koji se zapošljavaju jer je to nešto u čemu smo omanuli u poslednjih 10-ak godina. To je naša namera i to nije politički obojeno, tu se radi o brojevima. Hvala.
Hvala, gospodine ministre. Narodni poslanik Bojana Božanić ima reč, replika.
Samo kratko. Dakle, Vlada se pravi na osnovu većine u Narodnoj skupštini koja se sastoji od određenih političkih stranaka koje se nalaze u vladajućoj većini. „Vlada ili neki nadležni organ Vlade“, tako piše, i zaista moram da potvrdim taj svoj strah da će to tako i biti, jer je tako bilo i u prethodnom periodu. Ministre, ja mogu sada da vam verujem na reč, jer mi smo već uputili neke zahteve za prijem određenih neophodnih odnosno onih referenata koji moraju da budu u lokalnim samoupravama a kojih nemamo, a imamo ispod kvote po ovom zakonu o maksimalnom broju zaposlenih, tako da ćemo videti da li će biti po političkoj liniji. Jer, u opštini Čajetina na vlasti je opoziciona stranka DSS.
Hvala, koleginice. Reč ima narodni poslanik Jelena Mijatović.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, napraviću jedan kratak osvrt samo na zakon o izmenama i dopunama Zakon o porezu na dobit pravnih lica i o porezu na dohodak građana. Srpska napredna stranka shvata značaj upravljanja poreskim položajem društva, kako u zemlji, tako i u inostranstvu. Upravljanje poreskih porezom društva zahteva pažljivo planiranje, strukturiranje i usaglašavanje poslovanja sa zakonskom regulativom, uzimajući u obzir Zakon o porezu na dobit pravnih lica, uslove za prijavu poreza po odbitku i regionalno, odnosno međunarodno poresko okruženje. Ovim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica doprinosimo ostvarenju dva opšta cilja. Prvi je povećanje bilansne izdašnosti poreza na dobit u okviru šireg programa fiskalne konsolidacije, a drugi je povećanje efikasnosti primene poreza na dobit i unapređenje uslova poslovanja kroz tehničko unapređenje zakona, smanjenje prostora za utaju poreza i usklađivanje sa međunarodnom praksom. Prihodi od poreza na dobit preduzeća u Srbiji iznose oko 1,3 bruto društvenog proizvoda, što je znatno manje u odnosu na prosek 27 zemalja članica EU, kao i u odnosu na zemlje centralne i istočne Evrope. Manja bilansna izdašnost poreza na dobit preduzeća u Srbiji je posledica niske zakonske poreske stope i postojanja širokog skupa poreskih olakšica, koje efektivnu stopu poreza na dobit čine ubedljivo najnižom u Evropi. Stoga se povećanje bilansnog značaja poreza na dobit u Srbiji, kao cilj sprovedene reforme, ocenjuje opravdanim. Povećanje prihoda države po osnovu ovog poreza ostvarivaće se po osnovu ukidanja određenih poreskih olakšica, jer ne uvođenjem ovih izmena dovelo bi do rasta fiskalnog deficita i javnog duga. Procena je da će ukidanjem određenih poreskih olakšica u 2014. godini, tj. brisanje člana 48. novog zakona, dovesti do rasta prihoda od ovog poreza, ali će taj rast imati uticaj na povećanje budžetskih sredstava u Srbiji tek u 2015. godini. Ukidanje ovih podsticaja će doprineti ukidanju mogućnosti zloupotrebe poreskih olakšica, jer zadržavanje istih ovih olakšica se smatra neopravdanih i skupim mehanizmom privlačenja stranih direktnih investicija, gde je gubitak prihoda države po osnovu ovih olakšica iznosi oko 0,5 bruto društvenog proizvoda, tj. oko 15-20 milijardi dinara godišnje. Čak i neke empirijske analize za druge zemlje centralne i istočne Evrope pokazuju da pri niskim poreskim stopama poreske olakšice ne doprinese znatnom prilivu stranih direktnih investicija. Usvojenim izmenama preciziraju se uslovi za nepriznavanje pojedinih vrsta troškova kao odbitak o poreske osnovice. Osim toga, na ovaj način se stvaraju pretpostavke za pojanje aktivnosti poreske uprave na kontroli primene pravila o transfernim cenama, što bi trebalo da dovede do smanjenje poreske evazije u ovom domenu. Procenjuje se da pomenute izmene zakona usmerene na tehničko unapređenje i usklađivanje sa međunarodnom praksom neće uticati na nivo poreskih prihoda od poreza na dobit u narednoj godini, a da će efekti na uslove poslovanja i investiranja biti generalno pozitivni u 2015. godini. Imaće uticaj na visinu akontacije poreza na dobit koja se inače plaća u sledećoj kalendarskoj godini od godine kada se dobit ostvarila. Izmene zakona usmerene na suzbijanje prostora za izbegavanje ovog poreza uticaće na položaj onih preduzeća koja su do sada koristila pravne praznine za legalno ili nelegalno izbegavanje plaćanja poreza na dobit. Na taj način se utiče kako na položaj preduzeća koja su do sada koristila pravne praznine, tako i na položaj drugih preduzeća koja to nisu činila, budući da će nakon otklanjanja ovih pravnih praznina njihov relativni položaj popraviti. Međutim, kao što sam navela, uključivanje svih naknada plaćenih za usluge iz inostranstva u osnovicu za obračun poreza po odbitku dodatno bi suzilo prostor za utaju poreza, pri čemu to ne bi narušilo uslove poslovanja u Srbiji, jer preduzeća koja dolaze iz zemalja koja u principu imaju potpisan ugovor o izbegavanju dvostrukog oporezivanja, a to su gotovo sve zemlje iz kojih dolaze značajne investicije u Srbiju, ne bi bila pogođena ovim odredbama. Stopa poreza na dobit od 15% u Srbiji biće i dalje za 10 procentnih poena niža od prosečne stope poreza na dobit u 27 zemalja članica EU, koje sam pomenula, a niža i u odnosu na stope koje se primenjuju u većini zemalja regiona, tako da ove izmene zakona neće narušiti poresku konkurentnost zemlji niti njenu atraktivnost kao investicione destinacije. Ono samo kratko što bih rekla još oko izmena i dopuna Zakona o porezu na dohodak građana, to je u stvari jedna novina koja se uvodi, a to je mogućnost koja se daje preduzetnicima koji plaćaju porez na stvarni prihod od samostalnih delatnosti, da se opredele za isplatu lične zarade. Do sada su preduzetnici koji ostvaruju prihod od samostalnih delatnosti doprinose, a samim tim i porez, plaćali na osnovu stvarnog utvrđenog prihoda u poreskim prijavama koje su podnosili poreskoj upravi, a na osnovu kojih je Ministarstvo finansija i nadležna filijala Poreske uprave donosila rešenja. Evo jedan konkretan primer. Znači, ukoliko je neki preduzetnik mesečno u proseku ostvarivao oporezivu dobit 200.000 dinara, na osnovu toga je bio u obavezi da, na primer, na ime poreza i doprinosa uplati 95.600 dinara mesečno, što je skoro 50% od ostvarenog prihoda. Ako se eventualno preduzetnik opredeli za isplatu lične zarade od 50.000 hiljada dinara neto ili oko 70.000 hiljada bruto, on bi na ime poreza i doprinosa bio u obavezi da uplati 32.360 dinara i time svoju osnovicu za doprinos umanjio skoro tri puta. Ukoliko je preduzetnik sebi isplatio zaradu i platio propisane obaveze, preduzetnik ima pravo da tako isplaćenu zaradu i plaćene obaveze evidentira kao trošak u poslovnim knjigama, koje mu se ujedno priznaje kao rashod u poreskom bilansu. Na ovaj način preduzetnik umanjuje osnovicu za oporezivanje poreza na prihode od samostalne delatnosti. Takođe, isplaćivanjem lične zarade preduzetnik ne ukida obavezu plaćanja poreza na prihod od samostalne delatnosti po utvrđivanju oporezive dobiti, ali isplaćivanje lične zarade, de fakto smanjuje oporezivu dobit i time menja optimalnu računicu poreskih obveznika preduzetnika. Ovim smanjenjem preduzetnici mogu ostvariti uštedu eventualno da ulažu u zapošljavanje nekih novih radnika ili otvaranje nekih novih pogona, ali je u svakom slučaju dobro to što država daje izbor da oni sami odluče kako će uraditi. Naravno, SNS će u danu za glasanje glasati za set ekonomskih zakona. Hvala.
Hvala, koleginice. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući prof. dr Popoviću, gospodine ministre Krstiću, dame i gospodo narodni poslanici, rasprava o budžetu je, uz raspravu o izboru i rekonstrukciji Vlade, najvažnija parlamentarna rasprava i najvažnija debata koju vodimo u ovom visokom domu. Stoga vas molim, gospodine Krstiću, da se pokažete ne kao sin, nego kao tata za gospodina Vučića i za gospodina Dačića i da ih u petak,kada budemo raspravljali o budžetu, dovedete ovde, jer mi hoćemo raspravu o budžetu zajedno pred premijerom i pravim predsednikom Vlade, gospodinom Vučićem. Imajte to na umu kada dođete u petak. Dakle, svako ko želi da kritikuje ovaj budžet, a budžet je sraman, mora da zna da je ovo četvrti budžet za dve godine. U demokratski uređenim društvima svaka vlada izglasava četiri budžeta i nakon toga pada, menja se ili se raspisuju izbori. Mi smo stigli do četvrtog budžeta i očigledno je da je vreme da Vlada padne. To smo videli juče kada vladajuća većina nije mogla da sakupi kvorum kako bi počela sa radom. Naravno, na početku svog izlaganja kazaću vam jednu veoma važnu poruku. Svako ko želi da kritikuje ovaj budžet, svako ko želi da ispolji svoja socijaldemokratska opredeljenja kada je reč o ovom budžetu, neka ta svoja opredeljenja dokaže tako što neće glasati za ovaj budžet, a ne tako što će se udarati pesnicom u grudi, zaklinjati nad parolama o pravima radnika i pevanjem internacionale.Ta su vremena prošla i ona su iza nas. Gospodo naprednjaci, vaš budžet je u rangu satire, jer to vam je kao da u XXI veku imate pristup najeminentnijim stručnjacima u oblasti medicine, a vi se usled bolesti obratite za pomoć seoskom vraču i onda vam seoski vrač kaže – ne znam uzroke bolesti, ne znam da vas izlečim, nemam terapiju, ali vam kažem da ćete sigurno umreti i ja sam dobar vrač zato što vam govorim istinu. Pri tome, bolest se sa uspehom leči u modernom svetu. Uz to, mi smo je već i preležali za mandata istih ovih ljudi koji danas čine Vladu Republike Srbije. Dakle, nemojte se zanositi idejom da ste nam kazali neku veliku stvar time što ste nam kazali istinu. Istina je da ste nesposobni da rešite ekonomske probleme i to građani Srbije svakog dana vide. Ono što moram da vam kažem, ako ne verujete meni, pogledajte šta je uradila Vlada Islanda. Island se takođe nalazi u ogromnim ekonomskim problemima. Danas je Vlada Islanda obnarodovala metode i mere za privredni oporavak, gde kaže da će građanima otpisati hipotekarne kredite i osloboditi ih obaveze da plaćaju poreze tokom tri godine. Učite od boljih od sebe. Dame i gospodo narodni poslanici, a pre svega građani Srbije, ovaj budžet izglasavamo u dramatičnim okolnostima, kada je jedna ministarka iz ove Vlade izašla pred građane i kazala da jedan ministar ne radi u interesu građana Srbije i da u inostranstvu zastupa neke druge i nečije druge interese. Sada vi od nas tražite da tom ministru damo budžet i da mu damo novac poreskih obveznika? Da li zaista mislite da bi igde u svetu posle takve izjave Vlada opstala? Vi sada želite novac poreskih obveznika za ministra koji ne znamo kako se zove, koji ne zastupa interese građana Srbije u svetu. Pa, čije interese zastupa? Hašima Tačija? Da li treba njemu da daju poreski obveznici Republike Srbije novac? To je sramotna izjava i ne treba gospodin Dačić da se pravda da ne može da čita misli ministarke. Pa, neka pročita diplomatsku poštu i neka nam odgovori ko je taj ministar koji ne radi u interesu građana Srbije kako ne bismo ovde novac poreskih obveznika prelivali zarad nečijih drugih interesa. Naravno, ta ista ministarka je prosto genijalna. Ona je pre par dana prilikom proslave petogodišnjice, onako egzaltirana valjda u toj rođendanskoj atmosferi saopštila da će građani Srbije dobiti sve ono što već imaju i što su dobili kroz druge zakone i to je manir ove Vlade, ali nije rekla građanima Srbije da će dobiti i ono što niste obećali, a to je povećanje PDV-a na mleko. To je tema. Povećavate PDV na mleko, šećer, ulje, osnovne životne namirnice, komunalne usluge, računare, lekove i, što je najvažnije, prvi potpredsednik Vladegospodin Vučić je izjavio da te mere uopšte neće pogoditi naše penzionere. Pa, opšte je poznata stvar da penzioneri ne kupuju lekove. Pa, oni nemaju uopšte komunalnu uslugu u svom troškovniku. Oni ne jedu ulje, šećer, ne piju mleko. Taman posla da to pogodi naše penzionere, pa kad još uz to dodate i uvoz genetski modifikovane hrane i istraživanje nikla, pa kada genetski modifikujete našu naciju, to je vekovna težnja našeg naroda, onda će genetski mutanti u još većem procentu da glasaju za vas. Šta da kažemo o povećanju PDV-a na računare? Internet i računari su najveći protivnici svake diktature i zato treba povećati PDV, da bi ta sredstva tehnološke komunikacije bila nedostupna građanima. Ako ne verujete meni, pogledajte šta rade vaši uzori u Severnoj Koreji. Nema interneta, nema računara. To je napredni uspeh napredne Vlade. Pod vašem naprednom vlašću samo cene napreduju. Srbija napredno nazaduje i to je vrlo ozbiljna tema kada govorimo o budžetu. Naravno, svaki diktatorski režim internet i računare doživljava kao veliku prepreku, ali moram da vas pitam kako će Srbija postati silicijumska dolina sa 20% PDV na računare? Koga vi zavitlavate? Što se ne probudite jednom? Vas pitam kako ćete to da uradite? Zašto doživljavate građane Srbije kao stado? Ovce možete šišati svakog proleća, ali ih odrati možete samo jedanput u životu i posle toga ovce više nema. Vi niste pastiri ovoga stada. Vi ste samo legitimno izabrani predstavnici naroda koji treba da ovu državu povede napred.
Gospodine Milivojeviću, tema.
Izvinjavam se, evo nastavljam tamo gde sam stao. Šta da vam kažem o ovoj zabrani zapošljavanja za mlade ljude koji završe fakultet? Zamislite neko ko završi fakultet, vrati se u Vrnjačku Banju, gde on da se zaposli? Ne može u školi, u osnovnoj, u srednjoj, u komunalnom, EPS-u, Pošti, „Srbijašumama“ domu zdravlja, vrtiću, miliciji. Gde taj čovek da se zaposli? Kakvu poruku šaljete tim ljudima koji završe fakultete, koji se vrate u svoja mesta - vratite se i dve godine nećete nigde raditi, a nećete imati ni internet da komunicirate s vršnjacima da vidite kako je tamo lepo i kako se oni pate na trulom zapadu. Kakva vi u stvari rešenja nudite kroz set poreskih zakona? Ovi poreski zakoni u stvari su abraka-dabraka i hokus-pokus rešenja. Štros-Kan, Guzenbauer i svi drugi koje ste pominjali kao naše spasioce u stvari su samo zečevi, izvučeni iz istog onog mađioničarskog šešira iz kog je izvučen hleb za tri dinara, granica na Karlobagu, sto milijardi stranih investicija, kanal od Beograda preko Dragobudža, do Soluna. Počeli ste mandat skandalom koji je mogao da destabilizuje ovu državu lažima o izbornoj krađi. Nastavili ste aferu o prisluškivanju. Okliznuli ste se o bananu. Nastavili ste sa aferom aflatoksin, a mandat završavate ministarkom koja kaže… (Predsedavajući: Tema.) Mandat završavate rečenicom gde jedna ministarka kaže da jedan ministar ne radi u interesu građana Srbije, a od nas tražite mandat i poverenje da vam glasamo ovaj budžet. Zašto potcenjujete inteligenciju građana Srbije sa ovakvim rečenicama? Mi ne možemo da vam glasamo za takav budžet. Šta da kažem o stranačkim jurišnicima? Kažete – smanjili ste plate. Pogledajte ove plate ovde. Kaže – Dejan Đurđević 454.356 dinara. Niste bili u Srbiji, gospodine Krstiću, da gledate kako su vaše sada stranačke kolege u nesvest padale ovde. Još im čvoruge nisu zacelile koliko su udarali glavama u klupu kada su čitali kolike su plate. Rekli su – mi kada dođemo na vlast, to ćemo odmah da ukinemo. (Predsedavajući: Tema.) To je tema. Tema su plate i plate koje se ograničavaju i za koje kažu da će se ograničiti, ali će se plate ograničiti lekarima i profesorima, a ne članovima upravnih odbora SNS. Njihove će plate ići astronomskom brzinom u vasionu, pa će se u Bajčetini napraviti opservatorija pored crkve, da građani mogu da posmatraju plate kroz teleskop kolike su članovima SNS, a slobodni pad ćemo gledati iz cele Srbije celim okom na sledećim izborima. Za kraj, imam za vas pitanje, gospodine Krstiću, da li ste čuli nekad za inflaciju od 330% vi kao ekonomski stručnjak? Verovatno ste čuli, ima toga. Da li ste čuli za inflaciju od 563.330%? To je već hiperinflacija. Da li ste čuli za zemlju na brdovitom Balkanu, koja je imala hiperinflaciju od 116 biliona, 546 milijardi, 906 miliona, 563 hiljade i 333 procenata? Znate koja je to zemlja? Srbija. Znate ko je tada vodio? Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić, Jorgovanka Tabaković i sada u njihovo ime nama predlažete budžet i kažete – ovaj će biti bolji. Sada ćemo bolje voditi ekonomsku politiku. Gde je ona koleginica što se malopre onesvešćivala ovde kada je čitala da smo ostavili budžetski deficit? Znate koliki je tada bio budžetski deficit? Bio je 120%. U Japanu bi ministar harikiri izvršio kada bi imao toliki budžetski deficit, a mi smo kod nas mrtvi hladni to zaboravili, došli ovde da držimo predavanje DS kako je ona zla, loša i pokvarena. Takvu su nam državu ostavili za prošlog mandata, sa budžetskim deficitom od 120% i sa ovom hiperinflacijom koju profesor Popović, bio profesor ili doktor, ne može da objasni svojim studentima. To ne može niko normalan ljudima da objasni kako je država preživela, kako je opstala sa takvom hiperinflacijom. Završiću ovim. Nedavno su vaše koalicione kolege i partneri sekli jedan hrast star 600 godina. Kad bih ja živeo kao taj hrast 600 godina, možda bih vas pustio da se učite na meni. Četiri godine u životu hrasta od 600 godina nisu mnogo. Nažalost, moj ljudski vek je mnogo kraći i ja ne mogu da vam dam mandat ni glas za ovaj budžet. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospodine ministre, gospodine predsedavajući, poštovani građani Srbije, drage kolege, kada đak u školi promaši temu, on dobije jedinicu i kaže – kući. Ali, kada promaši temu i ode kući, pa kaže roditeljima – mrzi me tamo profesor što mi je dao jedinicu, to je mnogo veće, mnogo opasnije. Nije problem što je dobio jedinicu iz srpskog jezika, problem je što je dobio jedinicu i iz istorije, jer tada kada je hiperinflacija bila takva u državi Srbiji, na vlasti i odgovorni za tako nešto su bili ljudi sa kojima ste se grlili, ljubili, izjednačavali žrtve i tada je bilo dobro zato što su trebali, sada ne trebaju, sada ćemo da ih napadamo. Mi cenimo naše političke i saradnike i oponente i mislim da treba da se ukrsti istina, a ne da se ukrste neke stvari koje nemaju nikakve veze sa istinom. Ako mi ne verujete, internet u Narodnoj skupštini i u Srbiji radi i radiće. Građani Srbije i preko lajv strima vide i šta radite i u hodniku i to je dobro. Zbog toga se konektujte, pa proverite malo neke informacije pre nego što ih interpretirate, jer želja i fikcija je jedno, a realnost u Srbiji je nešto sasvim drugo. Kada je pomenuta Vlada Islanda, više bih voleo da ste rekli – što ne primenite nešto što je primenila Vlada Mirka Cvetkovića? Nema šta. Nema čime da se pohvali. Time da je 400.000 ljudi ostalo bez posla? Pohvalite se time. Nemojte da se hvalite tuđim stvarima. Hajde da se hvalimo onim što se dešava u Srbiji. Na kraju, nemojte da prizivate izbore tako snažno. Možda vam i učinimo, pa posle tih izbora ćete, siguran sam, kada ja putujem ka Beogradu, da mi vi mašete iz Kruševca.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, replika.
Gde si sada, Branislave Nušiću, pa da vidiš kako je SNS u jedno delo spojila „Sumnjivo lice“ i „Gospođu ministarku“? Taj isti Branislav Nušić je napisao „Hajduke“. Ima tamo u „Hajducima“ jedan lik, zove se Sima Gluvać. Njega kad profesor pita istoriju, on ne zna istoriju, odgovara biologiju. Kad ne zna biologiju, on odgovara geografiju. Njega su izlečili profesori onom starom srpskom narodnom metodom. Pročitajte „Hajduke“, koristiće vam u životu, ali nemojte se ponašati kao hajduci kada glasamo o budžetu i kada predlažete budžet. Za vas, moram da vam nekoliko stvari kažem. Kada ste pre samo par meseci rekonstruisali Vladu, mi smo vam tada poslali nekoliko vrlo konkretnih poruka. Kazali smo vam da nije pravedno da oni koji su zemlju odveli u sunovrat tokom 90-ih godina sada ispravljaju posledice svoje katastrofalne politike koju su vodili. Kazali ste nam na to da nas je obuzela mržnja i da vam zavidimo zato što vas narod voli. Nakon toga smo vam kazali da se mogu kupiti diplome, ali ne i znanje kako se vodi zemlja, pa ste doveli gospodina Krstića, Guzenbauera, Štros-Kana i ostale o kojima sam već govorio kako sam govorio. Onda smo vam kazali da ljudi koji su za prošlog mandata napravili najveća ekonomsko-materijalna razaranja, teritorijalne gubitke, uz nemerljive ljudske žrtve i patnju naših građana, nemaju pravo da na takav način govore o politici koja je te posledice sanirala. Vi ste nam onda rekli da ste konsternirani, jer činjenice o posledicama vaše katastrofalne politike su vas uglavnom užasavale. Na to niste imali argumente. Sada vam kažem, kada govorimo o budžetu, nemojte da se okrećete u prošlost. Skinite retrovizore i samo duga svetla i gledajte napred ka svetioniku koji smo upalili 1990. godine, a zove se evropski svetionik. Vi ste ga masovno gasili vatrogasnim šmrkovima i pljuvačkom. (Predsedavajući: Vreme.) Kada krenete tim putem, onda vodite računa da se on ne pretvori u stranputicu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Verujem da ste u dobrom delu vašeg izlaganja pričali o sebi. Vidim da su vas kolege tako i prepoznale. Što se tiče toga ko je šta i kako radio u Srbiji vodeći nas u svetlu budućnost, govori činjenica koja nije za Nušića više je tragična. Gospodine 17 miliona evra duguju javna preduzeća čiji je osnivač Grad Beograd, 17 miliona evra duguju javna preduzeća vođena tako svetlim ljudima koji su javna preduzeća gurali u minus, ali s druge strane nije to ništa remetilo da imaju promet od onog trenutka kada je Dragan Đilas postao ministar i gradonačelnik, promet od skoro 39 milijardi dinara. Jel to ta svetla budućnost opšta? Ne nije, 17 miliona evra, gde je, kako, ko će do da plati, čija je odgovornost? Hajde da govorimo malo o tim stvarima, a ne o formama i ponovo vam kažem, ako vam je do izbora hajdemo na izbore u Vojvodini. Ako vam je do izbora imaćemo izbore u Beogradu, ne prizivajte republičke izbore, možda vam učinimo a onda ćete mahati ovde, ali sa druge strane ekrana.
Hvala. Predlažem da se vratimo na temu. Reč ima narodni poslanik, gospodin Milivojević, replika.
Poštovani gospodine predsedavajući, zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, što plačete nad sudbinom od 17 miliona duga u javnim preduzećima Beograda? Tamo ste isto našli zečeve iz abra ka dabra šešira. Ti kandidati za Nobelovu nagradu za ekonomiju će za dva dana, očas posla da završe, kao i sa ovim snegom što su ga počistili, ali će uz sneg počistiti i kasu Grada Beograda i novčanike građana Beograda. To dođe onako kao kolateralna šteta, vlast iz SNS. Kada već govorite o ekonomskim parametrima da vas pitam – da li znate koliko se u sekundi zadužuje Republika Srbija pod vašom naprednom vlašću? Da li treba ovako da spojim prste da biste bolje razumeli? Sto evra u sekundi se zadužuje Republika Srbija, 11 miliona evra dnevno, što je za taj dug beogradskih javnih preduzeća dan i po. Znači, dan i po vi u vetar pretvorite što govorite o dugu beogradskih javnih preduzeća. Duvaju napolju neki drugi vetrovi, gospodine Babiću, zato i prizivamo izbore, ali ne duvaju u vaša jedra. Morate biti svesni toga. Vaša su se jedra pocepala a brod je skrenuo sa evropskog kursa i davno je krenuo stramputicom. Kada sam to govorio u Kruševcu pre neki dan, onda mi kažu vaši čelnici SNS – ne naš brod plovi po tom uzburkanom moru, hrabro, ali nama na brodu je mnogo muka da vam kažem i nikako da nam prođe. I građanima Srbije je muka, a muka im je kada čuju da je zaduživanje u Srbiji katastrofalno. Hoćete da vam pročitam ekonomske pokazatelje zaduživanja? Budžetski deficit od 7% bruto društvenog proizvoda je predviđen kroz ovaj budžet. Zaduživanje preko 5 milijardi evra. Da li znate koliko je 5 milijardi evra u odnosu na 17 miliona evra? Probajte to da nekako preračunate uz profit Agencije „Profajler“ u kojoj gospodin Vučić ima i te kako značajan akcionarski udeo, pa ćete onda videti koliko je daleko od nas zelena grana a koliko je daleko zelena trava. Prema tome, skandal je što mi ne vidimo poboljšanje položaja građana Srbije, ni u 2014. ni u 2015. ako vi ostanete na vlasti do kraja vašeg mandata sigurno. Hvala vama.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Još jednom apelujem na gospodina Milivojevića i gospodina Babića da ovim završimo ovu diskusiju i da se vratimo na temu. Hvala.
Da li se Srbija zadužuje? Da zadužuje se i da, zadužujemo se da bi tamponirali sve kratere koje je ostavila prošla Vlada, da bi zatvorili i vratili dugove koje je napravila prošla Vlada. Ko je povećao javni dug i za koliko je povećala, kada već imate podatke? Za koliko je povećala javni dug prošla Vlada? Sada kažete da je to odgovornost ove Vlade i sada samo u našem slučaju moramo da gledamo napred. Da, što se tiče interesa građana Republike Srbije, naravno da gledamo samo napred, ali za vas kojima je glava još uvek u devedesetim godinama, a telo možda i ranije, moramo da vas podsetimo na stvari za koje imate odgovornost. Da je sreća da je 17 miliona evra dug svih javnih preduzeća. To je dug javnih preduzeća Grada Beograda, samo za električnu energiju. Šta ćemo sa ostalim dugovanjima? Šta ćemo sa nagradom koja dolazi bivšem gradonačelniku Beograda za zaduživanje? Jasno zaduženje Grada Beograda je 409 miliona evra samo na osnovu kredita. Gde su dugovi dobavljača? Fakture pristižu svakog dana. Kamionima se unose, skrivene negde. Gde su dugovi javnih preduzeća? Ovaj put i tu Nobelovu nagradu za zaduživanje će Dragan Đilas dobiti gratis. Neće morati da je plati, kao što je sve nagrade u prethodnom periodu plaćao.
Nadam se da smo ovim završili diskusiju oko ovog pitanja. Reč ima šef poslaničke grupe DS Borislav Stefanović.
U ime poslaničke grupe, na repliku.
Zamolio sam da ovim završimo.
Završićemo ako mi date reč.
Izvolite.
U pokušaju da završimo ovo, jer je besmisleno zbog toga što poslanici DS u komunikaciji sa ministrom Krstićem pokušavaju da ukažu na nedostatke predloženih zakona. odgovoreno nam je na već prepoznatljiv poslovičan način od strane SNS. Kao šef poslaničke grupe kažem da mi u ovome nećemo više učestvovati. Ne zato što su naši argumenti slabi, oni su nadmoćni, ali u situaciji sa ovom bukom, besom i neistinama koje se iznose uvek i isključivo čoveku koji nije prisutan, zaista se gubi smisao bilo kakvog razgovora sa ministrom u Vladi o nečemu što je doneto, a što treba da bude u korist građana Srbije, ali nažalost neće biti. Na kraju samo ću reći još jednom, hiljaditi put da molim naprednjake, gospodo pola mandata ste ne vlasti, pokažite nam dve stvari. Šta ste uradili do sada i šta ćete da uradite od sada? Koji su vaši konkretni rezultati jer smatramo i argumentovano tvrdimo i dokazujemo da ih nema, na žalost građana Srbije. Niko živ tome ne treba da se raduje. Ako je svaki vaš odgovor bestijalno, neistinito spominjanje imena Dragana Đilasa u svakoj situaciji jedini odgovor za ovu Srbiju koju vodite danas na katastrofalan način… Imate u Privremenom veću ljude koje ste predložili, niste uspeli da nahvatate naprednjake pa ste ih doveli sa strane. Siniša Mali je čovek koji je u dva upravna odbora, „Komercijalne banke“, „Kliničkog centra Srbije“, gde gle čuda se pribavljaju lekovi, taj čovek ne prima platu u Privremenom veću. Ne treba mu plata, šta će mu plata. To je vaš učinak. Da ne pričamo šta radite po Srbiji, da ne pričam kakve ste razvaline ostavili za godinu i po dana. Imate obraza da ovde ustanete i pričate. O čemu? O dugovima. Nemojte da izvadimo ovde sada i Kruševac i Vrnjačku banju. Neću jer me je sramota da građani i dalje slušaju ovaj užas koji prosipate. Nemojte vi gospodine Babiću o dugovima, ko Boga vas molim. Lepo vas molim nemojte.
Gospodine Babiću daću vam reč i molim vas da ovim završimo ovu diskusiju. Dolazi vreme i za pauzu, molim vas kratko.
Gospodine predsedavajući, da li će biti replike ili neće biti replike ne zavisi od mene. Zavisi od onih zaslepljenih mržnjom prema SNS i prema Aleksandru Vučiću, koji na bilo koji način i u bilo kojem trenutku koriste skupštinsku govornicu da bi tu mržnju odapeli, ali se ona kao bumerang negde oko Nemanjine ulice zakotrlja, pa se ponovo vrati i završi na glavi onoga koji tu mržnju odapinju. Nismo dobili odgovor ko je napravio i ko je odgovoran za 17 miliona evra duga javnih preduzeća, samo po osnovu električne energije. Nismo dobili odgovor i onda kada je to pitanje bilo postavljeno u televizijskom studiju direktno, kako dok neko siromaši, dok privreda zastajkuje, dok se smanjuje privredna aktivnost, neko prihoduje 38, 39 milijardi dinara? To su stvari koje su javne, koje su na sajtu APR-a, ali ne dobijamo to. Ne dobijamo. Dobijamo mržnju, dobijamo pretnje, dobijamo uvrede da ne trebamo da govorimo, da trebamo da se pomerimo, da je Srbija samo dedovina samo jedne političke opcije. Zbog čega? Da li je to demokratija, da li je to pravi put ka kojem treba da ide naše društvo? Da li je mržnja nešto što treba da nas vodi? Naravno da mislim da tako ne treba, ali o odgovorima – odgovore nismo dobili, dobili smo samo novu mržnju prema svim ljudima koji predstavljaju ovu državu i ovaj grad.
Hvala gospodine Babiću. Gospodine Stefanoviću, ja ću vam dati sada reč po Poslovniku i apelovao bih da sa ovim završimo. Gospodine Babiću, takođe vas molim. Naravno, sve razumem, ali u svakom slučaju mi treba da proglasimo vreme za pauzu pa ću vama dati reč gospodine Stefanoviću, ako gospodin Babić se još jednom javi,daću mu, a posle toga ću u svakom slučaju objaviti pauzu. Još jednom ću ponoviti, ja najljubaznije molim i gospodina Stefanovića i gospodina Babića da se vratimo na temu. Hvala vam.
Član 107. Dakle, dve stvari želim da kažem. Prva stvar, dužni ste da zatvorite krug replika i u tom smislu gospodin Babić je sada izneo i narušio dostojanstvo Narodne skupštine zbog toga što je rekao da mi gajimo mržnju prema SNS i Aleksandru Vučiću i da mi pretimo. Mislim da ste morali reagovati jer od strane DS-a niti je bilo mržnje a kamoli pretnje. To je ono, što kaže gospodin Vučić – autoprojekcija gospodina Babića. S obzirom na to da priča o genocidu, pa osvanu žuti krstovi po vratima na Voždovcu, onda on čovek, kada je suočen sa pitanjima vezanim za budžet, i onda iz potpuno neobjašnjivih razloga, kada pričamo sa ministrom Krstićem, on čovek ustaje i napada Dragana Đilasa i DS. To su mu u profajleru objasnili, tamo gde zarađuju 40 puta više nego pre nego što su došli na vlast. Ali, vi kao predsedavajući nemojte dozvoliti da neko tvrdi ovde da mi širimo mržnju prema njima i emitujemo mržnju. Mi apsolutno ne mrzimo nikoga iz SNS. Mi smo stranka koja iznosi argumente, a vi treba da reagujete. Ako im se ne sviđaju argumenti, neka daju kontra argumente. Oni mogu da kažu – to što vi pričate je neistina, to što kažete nije tačno, nije dug toliki. Oni inače svaki dan pričaju neistinu da je 400.000 otpušteno, otpušteno je 200.000 i to niko iz državne strukture, a oni će otpustiti sada od 50.000 do 100.000 novih, prvi put od strane države. Da li razumete šta je politička kamuflaža? Naprednjaci hoće da sakriju ministra Krstića od istine, hoće da ga sakriju od opozicije i onda gospodin Babić ustane, udahne jako vazduh i vikne – ua lopovi, ua Dragan Đilas. Ta fora iz blokova vam neće više u Srbiji proći.
Hvala. Gospodine Babiću, dajem vam reč, to je moja prerogativa, i ovim ću da zatvorim. Molim vas da me podržite u tome. Hvala.
Ova sala je veoma akustična i nešto što se kaže ovde veoma čudan eho dođe sa neke druge strane, pa neko drugačije reči čuje i interpretira. Onaj ko je zalepio krstove na Voždovcu žute, taj ih i promoviše sada u Narodnoj skupštini i to je žalosno i to je opasno. Ne može da se kaže – to je crna kampanja i dovoljno je to. To je opasna pojava. Kaoi moja uvažena koleginica Marija Obradović pre neki dan, tako i ja sada tražim od nadležnih državnih organa da otkriju počinioce, da otkriju ko je posadio još jedno seme mržnje u našem društvu i u jednoj maloj i lepoj sredini, kao što je gradska opština Voždovac. Sa druge strane, ponovo, pa čak i jedna replika u trajanju od dva minuta ili povreda Poslovnika nije mogla da prođe bez odapete mržnje prema Aleksandru Vučiću i radite to i dalje, to vam je izgleda u genima, to vam je u političkom odgovoru. Ali, ono što je bio moj odgovor, bez želje da se pravdam, nije se raspravljalo ovde o budžetu, budžet nije tema danas, a sve vreme je bio govor o budžetu prethodnog govornika i šta ćemo sa tim? Šta ćemo sa tom zamenom teza? Sa druge strane, gospodin Aleksandar Vučić nije vlasnik ni jedne firme i da bilo koja firma ima koliko puta veći promet, nema promet od 38 milijardi dinara, kao što je imala, po podacima APR, samo jedna firma gospodina Dragana Đilasa.
Hvala. Dobio sam najavu po Poslovniku. Gospodine Stefanoviću, kao što sam rekao, biće posle pauze. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu, a sa radom nastavljamo u 16,00 časova. Hvala.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Sledeća prijavljena za reč je Biljana Ilić Stošić. Javljate se po Poslovniku gospodine Stefanoviću? Gospodin Stefanović, prvi. Izvolite.
Izvinjavam se predsedniče, pokušao sam da se javim, dakle, u pitanju je član 107. Pokušao sam da se javim malopre, ali je prekinuta sednica. Zbog toga se sad javljam. Žao mi je što niste bili prisutni, siguran sam da biste reagovali. Naime, gospodin Babić u svom izlaganju izneo je jednu stvar koja je jako opasna. Žao mi je što negde smatram da on to možda nije ni razumeo, ni mislio to što je rekao. On je, naime, rekao da su demokrate genetski predodređene da mrze. Pošto reći za nekog da je genetski predodređen da mrzi, nije samo uvreda, nego je to reafirmacija eugeničke teorije. Da bi građani razumeli o čemu se radi, to je rasna teorija [[Predsednik: Molim vas, to sada vi prelazite u repliku, na ono što je rekao Zoran Babić.]] Molim vas da objasnim. Član 107. uvređena je Skupština Srbije, jer je za jednu poslaničku grupu, za jednu političku partiju rečeno da genetski nije ispravna i u skladu sa okolinom u kojoj živi. To je, nažalost, nastavak neprihvatljivog trenda, nerazumevanja onoga što se govori od strane gospodina Babića. On je na taj način sve demokrate stavio u ravan onih koji genetski nisu ispravni. Eugenika, nažalost, je nauka koja govori o boljim i lošim genima, da bi građani razumeli o čemu pričamo. Po gospodinu Babiću, koji je ovim povredio ne samo DS, već i građane Srbije koji glasaju za DS i uvredio Skupštinu Srbije i vaš prethodnik na tom mestu nije reagovao i povredio je član 107. Dakle, nedopustivo je ponašanje za jednu političku grupaciju reći da genetski ima u genetskom kodu da nekog mrzi. To je ozbiljna uvreda, to je početak i zametak rasističke teorije. To je nešto što je nedopustivo u ovoj Skupštini. Ima ovde predstavnika manjina koji su prvi morali svom šefu poslaničke grupe da kažu – izvini, kad pričaš o genima i prebrojavanju genetske strukture, moraš da vodiš računa o tome šta govoriš. Završavam, mi zahtevamo da se gospodin Zoran Babić javno izvini za ono što je rekao. Hvala.
Po Poslovniku Marko Milutinović. Izvolite.
Smatram da je povređen član 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine iz prostog razloga što ste vi gospodine predsedniče, ne naravno svojom krivicom ovde u planirano vreme u 16,00 časova kada je trebalo da se nastavi sednica, obavestili da će planirani nastavak biti u 17,00 časova s obzirom da je ministar sprečen, jer prisustvuje sednici Vlade Srbije. Sada je 17,15 časova, što je manje bitno. Ako mi sami ne počnemo da poštujemo instituciju u ovoj zemlji. Ako ne počnemo da poštujemo Skupštinu Republike Srbije kao najviši zakonodavni organ u ovoj zemlji koja je uostalom i birala tu istu Vladu, a to poštovanje datira, pre svega iznutra, odnosno to je naš odnos iznutra kako se ophodimo na sednicama Narodne skupštine. Ako mogu da dodam, primetili ste da poslanička grupa DSS se isključivo drži dnevnog reda, isključivo učestvuje u raspravama s obzirom na vreme koje ima na raspolaganju i naravno u replikama sa ministrom. Ne koristimo vreme ni u replikama, ni po Poslovniku da se politički prepucavamo iako bi to i te kako mogli da radimo. S druge strane jako je bitno da bi građani imali percepciju i poštovanje prema Narodnoj skupštini, to je da i drugi državni organi imaju to poštovanje. Nikada ne može sednica Vlade Republike Srbije da bude podređena održavanju sednice nacionalnog parlamenta i tu nema izgovora vezano za prisustvo ministra. Na toj sednici je mogao da prisustvuje državni sekretar, osim ako nema preglasavanja unutar same Vlade. Tako da mislim da je nedopustivo da se odlaže početak rada Narodne skupštine za sat vremena iz prostog razloga što traje sednica republičke Vlade. Nas kao narodne poslanike, ovu Skupštine to ne treba uopšte da zanima. Dakle, dužnost ministra je da se pojavi pogotovo kada su ovako bitne stvari na dnevnom redu, ovako bitni finansijski zakoni, ono što je uvertira za budžet. Samo želim da apelujem na sve članove Vlade, na sve druge predstavnike predlagača koji dolaze u ovaj cenjeni dom da se ubuduće sa više poštovanja ophode prema Narodnoj skupštini, prema narodnim poslanicima. Lično ne učestvujem danas u raspravi, ali i te kako volim da čujem šta će se ovde razgovarati i s tim u vezi apelujem i na predsednika Narodne skupštine, čija nije ovog puta krivica, ali da i te kako utiče na sve druge ministrei članove Vlade da se pridržavaju vremena i učestvovanja u raspravi. Hvala.
Svakako da ste u pravu da Narodna skupština nikada nije bila niti će biti podređena Vladi, što je potpuno prirodno. Međutim, moja procena je bila, s obzirom da se na Vladi razgovaralo o amandmanima koji su podneti da se donosilo mišljenje o amandmanima na budžet, da je bilo važno prisustvo ministra Krstića, zato da bi ipak neko relevantan mogao da kaže da li neki od amandman koji su podnosili narodni poslanici, te se dakle i na sednici Vlade razgovaralo o onome što su bili predlozi Narodne skupštine. Da li se neki od tih amandmana prihvatio ili ne, te se tim relevantnim čini boljim zakon, odnosno budžet koji će biti pred nama. Ministar mi se izvinio, izvinio se Narodnoj skupštini zbog kašnjenja i ja sam odlučio da odložimo za sat vremena. Stigao je nešto ranije, ali nije bilo prostora za nastavak sednice, zato što vi znate naša pravila da ne nastavljamo sednicu dok ministar nije tu. Samo iz tog razloga cenim vaše razumevanje i nismo nastavili u 16,00, nego u 17,00 časova. Po Poslovniku Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, reklamiram član 107, povreda dostojanstva Skupštine. Smatram da uopšte izlaganje poslanika i poslaničke grupe DS nije bilo primereno ni ovom trenutku, ni onom što stoji kao činjenica i koja se odnosi na određenu terminologiju koja nije primerena ovoj skupštini. Molim vas da tako izlaganje više ne dopustite jer to dovodi do jednostavno velikih reakcija poslanika iz naše poslaničke grupe. Pre svega, zato što takve činjenice stoje, a služe za dnevno političke situacije, s jedne strane, a sa druge strane molim vas da pređemo na dnevni red i na zakone koji su na dnevnom redu. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Biljana Ilić Stošić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovani građani Srbije, govoriću o Zakonu o smanjenju neto prihoda licima zaposlenim u javnom sektoru. Prva stvar koju moram da primetim u vezi sa predlogom ovog zakona jeste da je Predlog zakona sasvim eksplicitan i jasan. Predlagač nas je poštedeo fascinacije svojom stručnošću, a sa druge strane otklonio svaku sumnju u eventualne skrivene namere koje iz praktične primene zakona mogu da proisteknu. Iz Predloga zakona nije izostalo ništa, niti je išta dodato u odnosu na ono što je pre više nedelja najavljivano i predstavljeno javnosti. Reakcija na najavljeni predlog mera bile su sasvim oprečne. Jedni su smatrali da je samo zagrebano po površini i da su mere trebale biti radikalnije, a drugi su jadikovali nad sudbinom nosilaca najplaćenijih funkcija koji su navodno opet nepravedno zakinuti. Na sve to ministar Krstić kaže da se radi o blagim rezovima koji su neophodni da ne bi došlo do oštrih. Kako bi to izgledalo treba da se setimo Argentine ili da pogledamo Grčku i da shvatimo ako se ne preduzme nešto sad i odmah, katastrofa je našasutrašnjica, a ne daleka budućnost. Zašto ove mere nisu bile preduzete na vreme? Pravi je trenutak bio kada započela velika svetska ekonomska kriza. Odgovor glasi, nisu imali petlju i nisu smeli. Bivša vlast je odabrala da sistematski gura probleme pod tepih, da im ne bi izmakla stolica, odnosno presto sa koga su stolovali, žarili i palili. I sada kada neka druga vlast, različita od njih i etički i politički želi da otpočne odvoz toksina, groznih produkata njihove stručnosti i dobronamernosti oni drže slovo o svemu i svačemu, pa i o vođenju finansija. Kao da je ova vlast izumela partijsko zapošljavanje i nagomilavanje činovnika po lokalnim samoupravama. U mom Kragujevcu se priča da službenici gradske uprave dolaze na posao ujutru što ranije, ne bi li ugrabili stolicu za taj dan. Za stolove se doduše ne otimaju jer objektivno na broj zaposlenih većina od njih nema šta ni da radi. Slično je i u javnim preduzećima, ali to su već dobro poznate svima turobne priče. Sada se očekuje od vlasti da čarobnim štapićem značajno promeni stanje u zemlji, ali ako je moguće da ostane isto, barem onima kojima je dobro ili pošteno rečeno, manje loše nego drugima. Zato se od nečega mora početi. Teret krize, a posebno njenog prevazilaženja treba da podnesu najpre oni koji bi restriktivnim merama bili najmanje ugroženi, svakako ne egzistencijalno. To je pošteno i pravedno i pred bogom i pred ljudima i to je dostojanstveno. Ako su univerzitetski profesori, lekari, sudije i visoki državni činovnici, ako su, a jesu, najuglednije profesije u društvu onda neka budu dostojni svog ugleda i svog prestiža. Društvene elite po definiciji moraju da poseduju najviši stepen odgovornosti isto tako i ugleda, kao i sposobnost da razumeju društveni trenutak i da se postave u skladu sa njim, jer u protivnom niti će imati koga da leče, niti koga da uče, niti bilo šta drugo. Elitizam se ne meri samo visinom mesečnih prinadležnosti nego i pre svega, odgovornošću prema zajednicu u kojoj su rođeni, koja ih je školovala i kojoj su ovako ili onako odabrali da žive. Odlaganje rešavanja problema stvorilo bi od naše države duboku konfliktnu podeljenu zajednicu gde postoji opasnost da konflikti eskaliraju u stanje koje neće biti moguće kontrolisati institucijama. Prosto, mogli bi već sutra da nam se dogodi da izlazak iz supermerketa sa kesama punih namirnica postane prosto avantura, sindrom paklene pomorandže, bojim se bliži nem je nego što se to čini jer se u stvarnosti vidi iskrivljeno kroz skupe zavese na prozorima sa rešetkama ili kroz blindirana stakla skupocenih automobila. Od vajkanja opozicije koje je u stvari ulagivanje odabranim ciljnim grupama pred buduće izbore koje kobajagi traže, a Boga mole da ih ne bude, mnogo je važnije pitanje šta treba učiniti da se eliminiše uravnilovka u narečenim profesijama i da se jasno napravi razlika između dobrih i loših profesora, dobrih i loših lekara, dobrih i loših sudija, dobrih i loših činovnika. Da ne govorimo o nizu mera koje nam predstoje da o zakonima koje će eliminisati surovu činjenicu da su plate u privatnom sektoru za čitavu trećinu manje nego u javnom. Nastavi li se ovako moglo bi nam se hipotetički desiti da se jednog jutra probudimo u državi u kojoj su svi okačeni o budžet koji se puni isključivo iz skupih stranih kredita. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Zoran Bojanić.
Hvala. Poštovani predsedniče, gospodine ministre, koleginice i kolege, pred nama se nalazi set od jedanaest zakonskih predloga koji imaju za cilj da obezbede ekonomsku i finansijsku stabilnost, zaustavljanje rasta javnog duga, stvaranje uslova za privredni rast, posebno ako znamo da javni dug od 2008. godine udvostručen. Glavni izazov pred Republikom Srbijom je relativno slab privredni rast, velika stopa nezaposlenosti, kao i visok budžetski deficit. Mere Vlade iz fiskalne strategije daju nadu i osnov za optimizam u stvaranju makroekonomske stabilnosti čime se stvara osnov za održiv rast. O tome je pre neki dan, mislim i juče i nešto pozitivno rekao i predstavnik Međunarodnog monetarnog fonda u Republici Srbiji. Svesni smo da predložene mere nisu ni popularne, ni idealne, no ako je neko godinama, mogu reći celu deceniju zavlačio glavu u pesak, izbegavao rešavanje nagomilanih problema u javnim finansijama, proćerdao silne kredite i donacije, razarajući privatizaciju na delu dokazao da je teorija da kapital ne nestaje već menja oblik i vlasnika kroz privatizaciju u kojoj smo ostali bez preduzeća, bez radnih mesta, bez privrede i što je najgore novca iz te, nazovi privatizacije koji je trebao da stvara novu vrednost, da se investira u proizvodnju, da pospeši otvaranje novih radnih mesta i da ne nabrajam više. Onda ne čudi što je došlo vreme za plaćanje nagomilanih računa, podvlačenje crte i okretanje nove stranice u finansiranju države. Da se zadnjih godina manje razmišljalo o kupovini socijalnog mira i ličnog bogaćenja pojedinaca, trošenja novaca od kredita i donacija za plate i penzije, već o ulaganju u proizvodnju, danas niko ne bi ni predlagao set zakona, kojim se pre svega čini pokušaj da naša zemlja i onako iscrpljena i osiromašena izmeni grčki scenarijo. Za najzad objavljeni podatak da u javnom sektoru radi 740.000 radnika ne govori sve. Zar podatak da u mom Kraljevu od ukupno 24.000 zaposlenih, 18.000 radi u javnom sektoru ne govori isto. Postavimo pitanje – odakle i iz kojih realnih sredstava se obezbeđuje novac za isplatu plata nas koji ne stvaramo dohodak i koja je razlika u primanjima zaposlenih u javnom sektoru i proizvodnih radnika, na štetu ovih drugih? Jedan od odgovora je u predloženom solidarnom porezu za sva primanja iznad 60, odnosno 100.000 dinara. Maliciozno je liti suze nad onima koji treba da podnesu deo tereta ove tranzicije koja stvarno dugo i previše dugo traje kod nas, kroz solidarni porez, sa onima koji teret već dugo nose na svojim leđima i žive sa primanjima od 16, 20 ili 30.000 dinara. Po prvi put, prikazana je realnost, koliki je deficit i ovaj put koji vodi ka smanjenju javnog duga. Mnogi kritičari govore da su ovo samo kratkoročne mere, previše blage, koje neće dati očekivane rezultate. Nažalost, imali su vremena da u prethodnom periodu primene mnogo strožije, rigidnije mere ili ove koje su upravo predložene, da su ih oni primenili, mi danas ne bi ni razgovarali o ovom setu zakona. Zato ovo jeste minimum neophodnih mera, upravo iz razloga, da predložene mere budu i socijalno odgovorne. Između ostalog, cilj ovih mera je suzbijanje sive ekonomije, tehničke izmene pojedinih reformskih zakona, zaoštravanje kaznene politike, suzbijanje nelegalne trgovine akciznom robom, pre svega, duvanom. Ovo je mali ali vrlo važan korak, po malo bolan, ali korak koji će dati rezultate i zato će SNS u danu za glasanje kao odgovorna stranka glasati za ovaj set zakona.
Reč ima narodni poslanik Teodora Vlahović.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, poštovane kolege poslanice, ja ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, iako je o tom zakonu dosta rečeno, i sasvim kratko bih rekla da su ovo predložene linearne mere, koje zapravo u životu dovode do velike neravnopravnosti, a čak u nekom delu mogu dovesti i do diskriminacije. Kada govorimo o povećanju, ne bih tako rekla, i o usklađivanju plata i penzija, ja bih rekla o korekciji, jer realno gledajući, 0,5 sa najniže plate i penzije, nije ni sto dinara, tako da tu nema ni usklađivanja, ni uvećanja, već je čista jedna korekcija. U paketu sa povećanjem PDV na najosnovnije životne namirnice, ogrev, lekove, komunalne usluge, sledeća godina za građene će biti veoma teška, posebno za one koji imaju najniža primanja. Posebno na šta bih htela da vam skrenem pažnju jeste, a istovremeno ću postaviti nekoliko pitanja, jeste vezano za zabranu zapošljavanja, a za neke je to zabrana, a za neke koji su bliži ministarstvima, koji će brže doći do radnog tela Vlade, jeste samo malo više papira. Zašto smatram da je za neke totalna zabrana zapošljavanja? Ne samo novog zapošljavanja, nego i upražnjenih radnih mesta koja su negde u nekim kolektivima nužna i bez kojih nema osnovnih delatnosti, to govorim i o specijalistima u bolnicama, govorim o stručnjacima bez kojih se ne može, prosto jedno telo Vlade, a tolika širina institucija koji treba da se obrate ovom telu, neko nikada neće doći za dve godine na red i neće se moći rešavati. Mi znamo da većina naših ugovora o radu ima otkazni rok od 15 dana. Hoću da vidim, a dok ne vidim pravilnik ne mogu da govorim o tome, ali hoću da vidim u kom roku će ovo telo Vlade moći svima da odgovori, da ne bi stala određena delatnost. S druge strane, ova mera neće se odnositi podjednako na sve. Mi smo ovde govorili, moje kolege su spominjale mlade, da, to će biti otežavajući uslovi da mladi ostanu u zemlji, da se mladi, kao što ste vi ministre, se vratili u zemlju, da se vrate. Ukazala bih još na neke kategorije, ko će biti ovom merom mnogo više oštećen? Žene. Zašto žene? Ako izuzmemo i to je ta diskriminatorska pozicija ove odredbe, zašto žene? Ako izuzmemo vojsku i policiju, znamo da u javnom sektoru, najviše žena radi. Istovremeno znamo da su žene u lošijoj poziciji na tržištu rada. Ovakvom merom, linearnom, žene će biti, normalno, ona kategorija, koja će biti i dalje teže zapošljiva. Sledeća kategorija lica jesu teže zapošljiva lica. Zašto? Ja očekujem i svi očekujemo da je upravo država, socijalno i radno odgovorna za zapošljavanje. Ovo sagledajte i sa stanovišta činjenice da je u septembru povučen iz procedure Zakon o socijalnom preduzetništvu, koje je upravo bilo namenjeno za zapošljavanje ovoj kategoriji. Nećemo valjda očekivati, da privatni sektor ima veću socijalnu odgovornost u zapošljavanju od države, upravo će ovo dovesti do još veće neravnopravnosti ovih kategorija na tržištu rada. Na šta bih ja još htela da vam ukažem. To je sledeća odredba, u kome je ograničavanje svakog angažmana po bilo kom osnovu, ja stvarno ne mogu odavde iz jedne takve neprecizne odredbe da znam šta su sve ti osnovi, ja zato vas pitam – da li se to odnosi i na volontere? Šta će se desiti sa volonterima u sudovima? Šta će se desiti sa našim ugovorima sa univerzitetima po kojima imamo studente, doktorante, diplomce na volontiranju? Hoćemo li sa 31. decembrom sa svima raskinuti radni odnos? Ukazujem vam da postoje mali kolektivi, koji su veoma proaktivni, koji nemaju 10 zaposlenih. Znači, oni ne mogu ni jedan ugovor da zaključe, jer čovek nije procenat. Znači, do 10 radnika nema ni jednog ugovora, koji možete da angažujete, do 20 znači jedan, jedan. Ako je tako, pitam vas šta je sa ljudima koji su angažovani u međunarodnim projektima? U toku je realizacija IPA projekata sa Mađarskom, Hrvatskom, itd. Da li prekid angažovanja sa 31. decembrom je prava mera i šta to znači kao krajnja koegzistencija za taj projekat koji je odobren i koji je u toku? Da li ćemo sa takvim ponašanjem moći da ostavimo sva svoja prava na osnovu onog projekta? Potpisali smo ugovor i imamo te obaveze. Rekla bih oko poreza samo da prvo treba stvoriti poreske obveznike, što ne činimo, razne poteze, ali to ću govoriti više po amandmanima, zapravo nas opet vodi na crno tržište. Nažalost, ni prethodna mera nije dala pozitivne samo negativne… Kada je reč o povećanju poreza, ova mera će doneti dodatne negativne posledice. Na kraju bih rekla samo jednu rečenicu. Najmanje bih rekla, pošto ste danas koristili tu reč nije fer, da nije fer da se menja Zakon o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju još za jednu godinu, a bojim se da ako tako nastavimo menjaćemo ga svake godine još za po jednu godinu i samo produžiti agoniju tim ljudima i nepravdu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Radmilo Kostić.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Uvaženi gospodine ministre, članovi ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost danas smo imali malo dužu sednicu Odbora za finansije, pa nisam uspeo da ispratim izlaganja mojih kolega. Međutim, juče sam sa posebnom pažnjom gledao izlaganje, odnosno slušao izlaganja predstavnika poslaničkih grupa i, kao što je i sam ministar konstatovao, više je bilo govora, hajde da kažem, jedna uvertira pred budžet, nego o samom setu zakona. Verujem da bi gospodin Krstić, kao mlad čovek, mlad ministar, bio najsrećniji čovek kada bi mi danas govorili o nekim merama: o smanjenju PDV-a, o malom broju zaposlenih u javnoj administraciji, o povećanju penzija za 10 do 15%, međutim, ovo su sve iznuđene mere zbog lošeg poslovanja u prošlosti. Neću da koristim reči koje bi nekoga povredile. Međutim, juče je jedan od prethodnih ministara finansija sa početkom 21. veka rekao da je posle 2000. godine bilo najteže i da se tada najviše radilo. Verovatno je to tačno. Međutim, mi u Pirotu imamo jednu lepu izreku, koja kaže – i krtica mnogo radi, ali pravi štetu. Dosta se radilo, ali i dosta štete je napravljeno, a naročito oko loših privatizacija. Danas imamo situaciju da imamo više od 150 preduzeća u restrukturiranju, a tim problemom se niko nije ozbiljno bavio. Imali smo koncept 2008. godine kada je počela svetska ekonomska kriza. Takođe, jedan od prethodnika našeg ministra je sa oduševljenjem pričao kako će u stvari svetska ekonomska kriza biti šansa za Srbiju, da će Srbija iz te krize imati najveće benefite. Međutim, ono što je kontra od toga bilo je urušavanje radnih mesta, tako bih se izrazio. Više od 100.000 ljudi je ostalo bez posla. Govorilo se juče o tome da ukidanje, odnosno smanjenje subvencija, bez njih ne možemo da otvaramo nova radna mesta. Imali smo te subvencije u zadnjih pet godina, pa smo ostali bez nekoliko stotina hiljada radnih mesta. Ono što bih zamolio ministra finansija, a mislim da je to zadatak cele Vlade, je da se ozbiljno uhvati u koštac sa sivom ekonomijom, jer o tome više pričamo, a manje radimo. Ako pogledate po podacima Narodne banke, računi u bankama, odnosno depoziti građana su negde više od osam milijardi evra. Ministar Ljajić je juče rekao jedan podatak da tržište Srbije vredi više od 70 milijardi evra. Ako imamo onoliki procenat sive ekonomije, pretpostavljam da se nekoliko milijardi evra vrti na našem tržištu u sivoj zoni. Kada bi, gospodine ministre, uspeli, ne da iskorenimo, nego da smanjimo tu sivu ekonomiju na neke normalne mere, poput zapadnih zemalja, mislim da ne bi imali više problem sa deficitom u budžetu. Kada bi osmislili neke projekte gde bi građani umesto otvaranja računa u bankama i dobijanja nekih kamata, da u neke realne projekti investiraju taj svoj novac. Iskoristio bih priliku da kažem da ćemo mi naravno podržati ovaj set zakona, da vama, gospodine ministre, poželim sreću u radu i glavu gore, istrajte i neke loše diskusije su možda na vas uticale da vas demorališu, ali nemojte, vi ste na dobrom putu i samo napred.
Reč ima narodni poslanik Gorica Mojović.
Poštovani gospodine predsedniče, gospodine ministre, predstavnici ministarstva, gospodo narodni poslanici, pre neko veče u televizijskom dnevniku čujem izveštača koji kaže da se naš novi ministar finansija, gospodin Lazar Krstić, brzo upoznao sa političkom situacijom i vešto se u tom snalazi. Mislim da je to u ova dva dana pokazao. Mislim da bi bilo bolje da se ministar bolje upoznao sa finansijskom i ekonomskom situacijom i da se u njima bolje snalazi. Čini mi se i ovaj paket zakona i budžet, o kojem nam rasprava tek predstoji, najmanje daju neke ohrabrujuće ekonomske mere, a meni ponajviše liče na kaznene mere za građane Srbije. Šta su drugo, nego kaznene mere, povećavati poreze, smanjivati plate, zabranjivati zapošljavanje, odlagati restituciju itd. Ima još jedna stvar, kažete to je realno. Kaže ministar, kažu i predstavnici vladajuće koalicije. Da li je realno dalje ovoliko zaduživanje? Da li je realno? Kako reče ministar juče, kakve veze ima 100 miliona za dokapitalizaciju Komercijalne banke? Da li su realne neke druge stvari? Nisu. Izgleda da je važno da umesto muva i komaraca sada leti novi Eirbasov polovni avion, kažu, uskoro čitava flota. Koliko to košta Srbiju? Ko se to usuđuje da pita? Šta piše u tom ugovoru sa Etihadom? Da li ćemo to ikada saznati? Izgleda da ne bismo čak ni sa onim zatamnjenjem, kao u onim tajnim dosijeima, mogli da ostvarimo uvid u taj ugovor. O onim milijardama investicija i kapitalnih ulaganja možemo, čini mi se, samo da sanjamo. Kuku nama kad se probudimo. U ovoj skupštini kao da se nekako ustaljuje jedan običaj, da se umesto novih i sistemskih zakona donose postojeći. U više navrata su poslanici pominjali, 2009. godine smo doneli dva zakona o maksimalnom broju zaposlenih. Jedan u republičkoj administraciji, a drugi u lokalnoj samoupravi. Moram da kažem da je ovaj u republičkoj administraciji bio daleko racionalniji, pa rekla bih i humaniji. Odnosio se na ono što se u kolokvijalnom rečniku zove birokratija. On se u ovom Predlogu zakona o budžetskom sistemu odnosi na sve, ne samo na tu republičku birokratiju, odnosi se i na profesore, nastavnike, vaspitačice, na umetnike. U Zakonu o lokalnoj samoupravi, upravo na temu donošenja istih, već postojećih zakona, u Zakonu o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnoj samoupravi u članu 3. piše, molim da pratite, Predlog zakona o budžetskom sistemu, član 1, stav 38. i videćete da je potpuno isti, ukupan broj zaposlenih na određeno vreme zbog povećanog obima posla lica angažovanih po ugovoru o delu, ugovoru o privremenim i povremenim poslovima, preko omladinske i studentske zadruge, lica angažovanih po drugim osnovama, ne može biti veći od 10% od broja zaposlenih na neodređeno vreme u lokalnoj administraciji, stav 1, stav 3. ograničenje iz stava 1. ovog člana ne odnosi se na ustanove u oblasti kulture. Dakle, ko je pratio Predlog zakona o budžetskom sistemu, vidi se da je ovo potpuno isti tekst, osim ovog poslednjeg stava, ne odnosi se na ustanove kulture. Ovim zakonom o budžetskom sistemu ne izuzimamo ustanove kulture iz obaveze da mogu da zaposle samo do 10% ljudi po ugovorima i po drugim osnovama u odnosu na ukupan broj zaposlenih. Baš bih volela da vidim kakav bi performans povodom predloga ovakvog zakona napravio bivši direktor Beogradske filharmonije, gospodin Ivan Tasovac, kada bi saznao da on može da angažuje po različitim ugovorima samo 9,6 umetnika i to samo umetnika, ne drugih. Filharmonija ima 96 zaposlenih. On je tu kvotu ispunio već za mesec dana, četiri dirigenta i pet solista i nema više. Šta sad treba da radi? Da piše nadležnom ministru. Pri tom, nije ni sigurno da li je ove dirigente i ove soliste pribavio po Zakonu o javnim nabavkama. Sada se pita da li prvo da piše direktoru Uprave za javne nabavke, da mu odobri postupak sa pogađanjem, restriktivni ili koji god postupak, da može da angažuje dirigente i soliste ili da piše nadležnom ministru, da mu odobri da može da angažuje preko kvote od 10% od ukupnog broja zaposlenih. Mora da piše i jednom i drugom, pa onda čeka, pa prođe osam, 15 dana, dođe drugi mesec, Filharmonija mora da ima koncerte, mora da ima redovne programe. Onda mora da piše novo pismo, vita jela, zelen bor, čekam brzi odgovor Kancelariji za brze odgovore. Vidim, za tu kancelariju neće važiti ovi zakoni. Za nju je planirano 54 miliona i 800 i nešto hiljada, od toga 40 za plate. Znači, u njoj će biti novog zapošljavanja. To sve u smislu ušteda, racionalizacije i smanjivanja administracije. Onda ta Kancelarija za brze odgovore mora, jer to sve mora da bude proceduralno u redu, piše nadležnom ministru – što vi niste Filharmoniji odobrili tih preko 10% od ukupnog broja zaposlenih? Oni odgovaraju – kako ćemo, ne postižemo, ne hvatamo zjale, nego imamo mnogo posla. Tražićemo i mi da nam odobrite nove zaposlene, jer ne možemo da stignemo na vreme da odgovorimo na tolike zahteve za nova zapošljavanja. Još se nije rodio taj Franc Kafka koji bi opisao ovaj naš proces, odnosno procedure, a sve u svrhu reformi, discipline, kontrole i ušteda. Kakva kultura, ovo je diktatura. Nemojte se štrecati, nisam na to mislila. Mislila sam na diktaturu birokratije. Zato, dole birokratija, živela kultura.
Reč ima ministar.
Samo par stvari imam da kažem. Niko ovde nije nerazuman i ne želi da ukida kulturu, Filharmoniju ili bilo šta drugo. Kao što znate, da se vratim na ovo što ste rekli, 2009. godine već postoji ovaj zakon koji se odnosi na lokalne samouprave i državnu upravu. Možda je 2009. godine i bilo dovoljno da se ograničimo samo na taj deo, deo koji je svega oko dvadesetak posto, a mislim i značajno manji od ukupnog broja zaposlenih u javnom sektoru. Sada nemamo izbora osim da se ograničimo, da uzimamo čitav javni sektor i primenimo istu ideju. Trenutno, vi to dobro znate, upravo je Ministarstvo finansija to koje daje odobrenja za nova zapošljavanja na lokalnom nivou, odnosno u lokalnim samoupravama. S druge strane, nije problem u tome da se angažuje neko za predstavu ili da se angažuju umetnici za kulturu. Tome niko neće stajati na put. To će se definisati uredbom, aktom Vlade o kojoj se i priča ovde u tom istom članu zakona. Ideja je ta, kada smo imali taj fenomen, a to će registar i pokazati, zapravo smo pogledali u to, imali smo taj fenomen da su institucije kulture izuzete kao jedan deo sistema na nivou, recimo, lokalne samouprave gde mogu da se zapošljavaju ljudi. Imali ste nagomilavanje ljudi koji su zapošljavani privremeno, povremeno, odnosno na određeno u ustanovama kulture, te tako sada imate tu anomalije koje mi želimo da nam se ne ponove, jer hoćemo da imamo centralizovanu kontrolu nad tim šta se dešava. To nije represivna mera, niti diktatura birokratije. To je u suštini jedina stvar koju možemo da imamo, a to je razumni i konačno organizovan spisak zaposlenih i spisak potreba u državnoj upravi. Ovo je prelazno rešenje. To stoji na dve godine. Nadam se da neće morati da se primenjuje toliko dugo dok se ne sagleda situacija i zajedno sa resornim ministarstvima i odgovarajućim organima i institucijama da se dođe do onoga što je realističan i održiv broj zaposlenih tamo gde su oni zapošljavani po političkoj liniji i bez osnova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gorica Mojović, replika.
Gospodine ministre, kao i kada je bio u pitanju Zakon o javnim nabavkama i ovog puta ponavljate činjenicu da će ustanove kulture morati nekoga da pitaju da dobiju saglasnost, da ćete vi doneti uredbu, neki akt itd. Na kraju ste rekli jednu stvar – hoćemo da imamo kontrolu. To je u suštini cilj, da imamo kontrolu. Netačno je to što ste rekli, da su se u ustanovama kulture nagomilavali angažovani ljudi po ugovorima i po drugim osnovama, a ne po osnovu stalnog zapošljavanja. Možda ste mislili samo na Narodno pozorište. Inače, u ustanovama čiji su osnivači lokalne samouprave krajem 2009. godine je otpušten veliki broj ljudi upravo zato da bi se taj zakon poštovao o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnoj samoupravi, zato što je kazna za to bila smanjivanje transfera. Isto vas pitam – koje ćete sad kazne da primenjujete? Ove novčane koje predviđate ovim zakonom ili ove koje stoje u ova dva zakona, odnosno u ovom zakonu o maksimalnom broju, pošto predviđaju smanjivanje transfera?Neki zakon morate da ukinete. Ne mogu da važe i jedan i drugi. Ne govorite istinu. Nije tačno da su se u ustanovama kulture nagomilavali ugovori i angažovani ljudi po ugovoru, jer takođe, vrlo dobro treba da znate, ako vam nisu rekli, budžeti za kulturu iz kojih su se i ti angažovani po ugovoru finansirali, su iz godine u godinu smanjivani i padali. Jedina ustanova koja je preko svake mere zapošljavala je bila Narodno pozorište. Pre neki dan je postavljeno poslaničko pitanje, videćemo kakav će odgovor biti. Tvrdim vam – za godinu dana bar 80 novozaposlenih. Imamo još jednu činjenicu, Srbija ima ogroman broj samostalnih umetnika. Ti samostalni umetnici, jedini način njihovog angažovanja su ugovori, autorski ugovori, povremeni, privremeni poslovi. Hoćemo li i njih ostaviti bez mogućnosti da bilo gde rade, da bilo šta zarade? (Predsednik: Vreme.) Nemojte govoriti ono što nije tačno i nemojte vređati ljude iz kulture i prebacivati na njih teret prekomernog zapošljavanja po partijskoj liniji. Da vam kažem, osim zapošljavanja u administraciji i tehničkoj službi, u umetničkoj delatnosti ta linija ne funkcioniše, jer uvek će se pokazati da samo onaj ko ima talenat može da radi umetnički posao.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Hvala. Poštovana gospodo, Zakon o budžetu i propisi koji prate donošenje Zakona o budžetu uvek su za sve političke partije i na kraju svake godine par ekselans tema. Mislim da se mi nalazimo u jednoj od složenijih godina u zadnjih 20 godina, ako stalno pominjemo taj neki zbir. Moram da kažem da, kada se sa stanovišta bilansiranja prihoda i izvora sa kojima u ovom trenutku raspolaže država na bazi ovih propisa, nije se moglo više ni učiniti. Hrabri me činjenica da je bilo dosta zanatskog umeća, rekao bih, da se napravi jedan pristup budžetu koji će biti i racionalan i štedljiv, a neće dozvoliti da padnemo ispod crte o kojoj stalno neko hoće da priča ili da je priželjkuje. Prosto, mislim da treba svi da razmišljamo suprotno kako što više pobeći od trenutka u koji smo već bili zapali. Sama sreća je dovela do toga da se promeni vlast u Srbiji i da dođe socijalno odgovorna, rekao bih i nadasve racionalna priča, sa novim persepektivama, sa novim idejama i novim kreacijama. Šta je zatečeno? Zatečeno je 780 hiljada nezaposlenih na evidencijama, a van evidencija ko zna koliko, ogroman deficit, visoka stopa sive ekonomije i sve ono što prati takvo vreme. Mislim čak na određen način i paralelni platni promet koji funkcioniše u jednoj sivoj zoni, ogromna poreska evazija i sve ono što u ovom trenutku doprinosi potrebi da ovo društvo stagnira. Ovaj budžet bih gledao na jedan razvojni način, a i kako je od strane ministra rečeno, ovo je jedan početak ozbiljne i sveobuhvatne poreske, a rekao bih i budžetske reforme ovog društva. Samo tako možemo dobiti veći broj zaposlenih i možemo dobiti novi zamah razvoja jednog društva, zapošljavanje i jedan ozbiljan poreski sistem. Juče sam slušao komentare bivših ministara. Pamtim i neko drugo vreme i vreme njihove mladosti i poleta, kada su ovde sedeli i pričali o razvoju jednog političkog sistema. Nažalost, sada moramo da konstatujemo da je taj fiskalni sistem, koji je kreiran godinama unazad, pukao. Raspao se sav i danas je vreme da proizvedemo sasvim jedan novi, racionalan, društveno potreban, socijalno odgovoran i sistem koji će biti najveći temelj jednog društva. Imate na čelu poreske uprave čoveka koji nije državljanin ove zemlje. Razumem njegovu potrebu da sedi u jednom društvu i da radi, ali bez emocija se ne može kreativno pristupati. Kada nemate emocije prema jednoj državi i jednom društvu ne možete ni biti ozbiljan i odgovoran deo tog društva. Uvek je jesen izdašna poreski. Mi smo odmah imali par prihoda. Imamo dugo vremena većanja o tome ko će biti direktor poreske uprave. Stvorili smo nesigurnost unutrašnju u poreskim upravama, preklapanje lokalnih odnosa sa ovlašćenjima državnih činovnika. Imamo stravičan pad prihoda. Nemate ni poresko zahvatanje. Stoje tamo, neće da rade, obilaze. To je ogromna siva zona. Povraćaji poreza su enormni, mislim na povraćaj PDV-a, tako da ovo je dobra namera i dobra perspektiva. Kako dalje? Sa sivom zonom obračun odmah. Kako? Vraćanjem u realne tokove svega onoga što je mimo, ali morate da menjate određene propise. Mi smo dobili tzv. transparentnost tako što u APR-u možemo da vidimo sve oko registracije preduzeća, a onda smo dobili hiperprodukciju preduzeća, gde se samo biznisi sele. Odmah posle jednog kredita u banci seli se na naredno preduzeće, gase se itd. Imamo jedan ciklični krug, gde ne možete poreski da iz obuhvatite, ne mogu banke da povrate kredite i ne možete da sagledate šta su biznisi. Došli smo do toga da imamo situaciju u kojoj čak i subvencije koje su date od strane države, posle godinu dana ta se preduzeća gase i gubi se svaki trag vlasnicima i osnivačima. Moram da kažem da su domaće banke u ozbiljnom i neravnopravnom položaju kada je u pitanju tržište finansija i mislim da u ovom trenutku je odgovorno što je Vlada spremna da uradi dokapitalizaciju bankarskog tržišta. Moram da kažem da razgovaram sa brojnim predstavnicima izvršnog odbora banaka u Srbiji i moram da kažem da su jako zabrinuti u ovom trenutku šta će se desiti sa krajem poslovne godine. Broj MPV je veći nego što projektuje udruženje banaka. Oni kažu 33% - 34%, a ja mislim da je i više u ovom trenutku. Brojna preduzeća kao popularnu meru pokušavaju da organizuju sopstvene UPPR ne bi li na određeni način izbegli situaciju u kojoj se nalaze, neki s razlogom, a neki bez razloga pokušavaju da odlože vraćanje kredita, vraćanje svežeg novca u obrt, odnosno finansiranje ozbiljnih tokova. Ako bi završetkom i usvajanjem ovog budžeta došlo do ozbiljnih mera Vlade u pravcu sanacije bankarskog sektora uz određene mere kreditno monetarne politike da se smanji adekvatnost kapitala, jer je neophodna mera da se regulatorni kapital reši u okruženju kakvo je u ovom trenutku na području Balkana, odnosno te jugoistočne Evrope i da mi uprosečimo tu cenu kapitala, onda mislim da bi smo stvorili uslove da jedan svež potencijal u ovom trenutku se vrati ka finansiranju proizvodnje i dobili bismo zamah ka zapošljavanju. Na kratko ću se samo osvrnuti oko nečega što se zove ta siva zona. Molim vas da se maksimalno podignu poreske uprave, bez obzira na trenutak u kome se ovo nalazi, jer mislim da tu postoji dobra energija i snaga u zaposlenim ljudima, jer može da se donese jako puno prihoda. Apsolutno sam saglasan sa željama i namerama ministra Krstića da u narednoj godini dođi do jedne sveobuhvatne reforme i mislim da bi to bio pravi dodatak na ovaj budžet koji u ovom trenutku imamo na raspolaganju. Hvala.
Narodni poslanik Božidar Đelić javio se za repliku, ali koliko sam razumeo, narodni poslanik Tomić je rekao – bivši ministri finansija. Izvolite.
Hvala vam. Gospodine Tomiću, dve stvari. Ne obraćam se gospodinu Tomiću, nego na ovo što je sada upravo rečeno. Prvo, kako se može polomiti sistem koji ne postoji? Godine 2000. i 2001. imali smo sistem gde samo 20% svih tokova novca države je išlo kroz budžet. Sve ostalo je išlo kroz specijalne račune. Drugo, kakav je to sistem kada imate stope poreza na promet koji idu od 2% do 29% i koje se menjaju, tj. na Vladi, na ministru je bilo da se odlučuje koja stopa se primenjuje na šta, pa smo tako otkrili kada smo počeli da radimo da je ćebe bilo repromaterijal, a da odeća za decu koja se oporezivala nižom stopom je mogla da ide i do brojeva koji bi mogli da odgovaraju i šefu poslaničke grupe SNS. Znači, nedvosmisleno, to nije bio sistem. Kakav je to sistem u kome smo imali deficit budžeta od 12% bruto domaćeg proizvoda? Kakav je to sistem koji je doveo do duga države koji je bio 126% BDP? Kakav je to sistem u kome je 80% cigareta bilo u nelegalnim tokovima? Kakav je to sistem gde je više od 70% nafte točeno van sistema? Zna se kada je uveden sistem, kada je odjednom smanjenja za 70% proizvodnja jedne rafinerije u Bugarskoj, pa znamo gde su oni točili i gde su prodavali pre. Znamo ko je vrisnuo i ko je pritiskao kada smo uvodili red u promet cigareta. (Predsednik: Vreme.) Na kraju, rekao bih da sam začuđen, pošto se mi u DS slažemo da stranci ne mogu biti ministri, ali neki koji su iz SNS-a treba da se dogovore sa gospodinom Vučićem koji je hteo stranca za ministra. Mi nismo postavili direktora poreske uprave već ova vlada i nemojte da kažete da stranci ne mogu da nas vole. Ja se sećam gospodina Štroskana, koga ste vi doveli, rekao je da voli Srbiju. Hvala.
Replika, Dragan Tomić. Izvolite.
Gospodin Đelić je totalno obrnuo stvar. Ja sam govorio o sistemu koji smo mi dočekali u ovom trenutku. On je napravljen po jednom modelu koji je vrlo prost – 50% su bili izvori prihoda, 25% su bile donacije a ostalo su bili prihodi od privatizacije. Danas više nemate ni donacija, ni privatizacije, ovo je realni sektor. Znači, čak je i EU rekla šta se desilo sa privatizacijama po Srbiji. Pričate o nekom prethodnom vremenu. Ono je bilo omeđeno ratovima, sankcijama i svim drugim elementima koji su uticali na način opstanka jedne države, a na kraju je ta država završila u jednom trenutku sa bombardovanjem, nažalost. Danas pokušavamo da živimo u jednom civilizovanom društvu svi zajedno, gde prema nekim stvarima treba da imamo distancu, ali, u ovom trenutku mi pokušavamo da sistem koji ne postoji involviramo i uvedemo u legalne tokove. Danas je veća siva zona nego što je bila početkom 90-ih. To su činjenice. Čak se i u EU govori da nam je veća od 30%. Molim vas, gde je novac? Šta se dešava? Gde nam izlazi novac van zemlje? Nalazimo se u vremenu iz kojeg treba da izađemo hladne glave. Vi niste spremni. A govorio sam o tome da treba da poštujemo pravo novog, mladog čoveka, u pokušaju da nešto uradi i doprinese. Vi nemate snage za to. Ne možete da pustite nekog drugog da nešto doprinese. Hvala lepo.
Replika, Božidar Đelić.
Sad ste mi i otvoreno pomenuli. Jedino što ne može da se izbegne u životu to je elementarna nepogoda i smrt. Te sankcije, to bombardovanje, to je vaš bivši šef, kada ste bili u SPS-u, prouzrokovao i njegovi radikalski saveznici, gospodin Nikolić, gospodin Vučić. Glasnogovornik i portparol te politike je bio gospodin Dačić. Nije to elementarna nepogoda koja je pogodila Srbiju. Srbija je jedina zemlja koja je dobila ekonomske sankcije. Hrvatska i onakav HDZ nije dobio te sankcije. Gospodine Tomiću, nije to palo s neba, nego je to proizvod jedne katastrofalne, samoubilačke politike, koja je obezbedila da naša zemlja izgubi 63% BDP, 60% njene industrijske proizvodnje. To je ono što smo mi zatekli, gospodine, kada uporedimo 2000. godinu sa 1990. godinom. To je istina. Kada govorite o privatizaciji, jeste, tokom sankcija nije bilo mnogo otvorene privatizacije. Bilo je one prikrivene, kada se to radilo telefonom, pa nije smelo ništa da se privatizuje dok šef ne kaže. Sve je to bilo pripremljeno. Kada je došla prelazna vlada, onda su profunkcionisali svi telefoni i svi ti direktori su krenuli da uzimaju za sebe velike pakete. To svi veoma dobro znamo. Mi smo razmišljali, kada smo doneli taj Zakon o privatizaciji, da onemogućimo te štetne posledice i zato smo rekli da bi to bilo retroaktivno i da ne bi bilo dobro. To je istina. A jedina privatizacija koju ste sproveli je privatizacija bez tendera „Telekoma Srbije“, zbog koje je jedan ministar u italijanskoj vladi morao da da ostavku zbog korupcije. Veoma sam ponosan što sam bio u Vladi kada smo vratili paket koji su Italijani kupili od vas, a vratili smo posle toga i onaj grčki. Danas je 100% „Telekom“ u državnom vlasništvu i to je DS uradila.
Replika, Zoran Babić.
Ostajete mi dužni odgovor na jedno pitanje. Ostaće nemi i na to pitanje. Ne znam da li je gospodin Đelić zastupao ove stavove 2008. godine, o glasnogovornicima, o tima koji su krivi za 90-te, da li mu je smetao Ivica Dačić 2008. godine ili je igrao košarku tada s njim, da li je bio najbolji čovek tada kada je trebalo formirati Vladu? Ili se sve to saznalo u proteklih godinu i po dana? Možda nisu znali? Možda su se prevarili? Ali, kada su interesi u pitanju, kada je formiranje Vlade u pitanju, kada su beneficije u pitanju, kada je mogućnost kao što je to Dragan Đilas uradio pa za vreme „gradonačelnikovanja“ i „ministrovanja“ zaradio 38, skoro 39 milijardi dinara, sve se to zaboravlja, sve je prihvatljivo, sve je moguće, samo kada si u gnezdu i u krilu Demokratske stranke. Na svaku ovakvu besmislenu optužbu koja se kosi i sa istorijom i sa svakim znanjem, odgovoriću kontrapitanjem – ukoliko smo odgovorni za nešto što se dešavalo u prošlosti, a imali ste svu vlast 12 godina, zašto nas niste procesuirali? Zašto niste osudili? Ili niste dovoljno sposobni, ili to nije istina. Verujem da je i jedno i drugo. Hvala vam.
Narodni poslanik Aleksandar Senić ima reč.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, ovaj set zakona ja bih jednostavno nazvao – vađenje zdravog zuba. Dakle, evidentno je da postoji problem, ali, svi ovi zakoni koji su predloženi ne rešavaju problem već otklanjaju ono zdravo što postoji u našoj privredi, a to su nove investicije. Predlogom zakona o porezu na dobit pravnih lica, tj. ukidanjem mogućnosti korišćenja poreskog kredita, mi jasno šaljemo poruku da investicije nisu dobrodošle. Uz to, kad dodamo i gašenje „SIEPA“ i kada nema atmosfere gde bi mogle da dođu koje je predsednik Nikolić obećao, 100 milijardi evra, a ove godine imamo jedva 400 miliona, jasno je da ćemo imati sve niže fiskalne prihode i da će naš budžet biti u sve većem problemu. Podneo sam amandman da se primena ukidanja poreskog kredita odloži bar za godinu dana. Jer, zaista nije fer prema investitorima koji sada realizuju svoje investicije da u sred investicije mi njima oduzmemo pravo da koriste poreski kredit, maltene bez najave. Čuli smo da imamo najnižu inflaciju od 90-ih godina. Ali, problem je u tome što ona nije posledica makroekonomske stabilnosti već pada kupovne moći i pada standarda stanovništva. Takođe, hvalite se i stabilnim kursom, ali on, nažalost, nije posledica rasta izvoza, već prekomernog zaduživanja. Uz to, dolazi i zabrana zapošljavanja u javnom sektoru. Šta je poruka mladim ljudima koji završavaju srednje škole i fakultete? Šta je poruka nekom ko će ove godine završiti srednju medicinsku školu ili medicinski fakultet? Da ide iz ove zemlje. Kako nameravate da akreditujete Upravu za javna plaćanja u poljoprivredi da može da povuče sredstva iz IPA fonda kada je npr. od strane ministra saopšteno da tamo nedostaje pet stotina zaposlenih da bi mogli adekvatno da se akredituju? Uprava za agrarna plaćanja u Srbiji ima jedva 50 zaposlenih, a u Hrvatskoj skoro 600. Ako ne dobijemo te grantove, mi ne možemo da razvijemo poljoprivredu, jer kroz budžet koji ste predložili nema ni subvencija ni podsticaja ni investicija. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je set zakona koji imaju za cilj konsolidaciju javnih finansija i suštinske reforme privrede. Republika Srbija je, nažalost, jedina zemlja u jugoistočnoj Evropi koja u vreme ekonomske krize od 2008. do 2012. godine nije uspela da smanji javni deficit. Za to je odgovorna, dame i gospodo, bivša Vlada, bivšeg režima i niko drugi. S tim ćemo se valjda svi složiti. Ova Vlada je mogla tako neodgovorno gurati još godinu ili dve, a onda suočiti se sa surovom realnošću tj. sa bankrotom zemlje. Zato je Vlada Republike Srbije postupila vrlo odgovorno, jer se suočila sa realnošću i javno priznala da imamo problem. Isto tako, dobro je što je Vlada Republike Srbije uvidela da je globalna ekonomska situacija na markoekonomskom tržištu lošija nego pre šest meseci, a isto tako ona očekuje da će biti još lošija. Vlada se uhvatila u koštac sa ovim ekonomskim problemima koji nisu manji od problema Kosova i Metohije. Sudbinu države, dame i gospodo, Vlada je uzela u svoje ruke da bismo imali budućnost za našu decu i državu. Ako u oblasti ekonomije Vlada ne upravlja situacijom, situacija će upravljati Vladom i zemljom, nastaće haos. Zato je Vlada na dobrom putu. Naša je sveta dužnost, dame gospodo narodni poslanici i pozicije i opozicije, da pomognemo našim promišljanjem, našim predlozima otadžbini kada je u krizi. Uveren sam da mi imamo želju i da mi to hoćemo. Svesna te činjenice, Vlada Republike Srbije napravila je sveobuhvatnu ekonomsku analizu, te sačinila i donela ekonomske mere koje su sastavni deo ovih zakona. Te ekonomske mere Vlade su dugoročnog i kratkoročnog karaktera. Mere dugoročnog karaktera zasnivaju se na smanjenju deficita budžeta na 2% do 3% do 2017. godine, nadalje, na povećanju zaposlenosti u privatnom sektoru kroz povećanje konkurentnosti i kratkoročne mere koje se zasnivaju, u prvom redu na smanjenju plata u javnom sektoru. Smanjenje zarada biće 20%, počevši od plata koje su između 60 i 100 hiljada dinara i 25% na zarade veće od 100 hiljada dinara. Ovo smanjenje zarada u javnom sektoru trebalo bi da omogući uštedu od 150 miliona evra ili 0,3% društvenog proizvoda. Ovo neće obuhvatiti nikoga od 100 hiljada prosvetnih radnika u osnovnim i srednjim školama, jer juče i danas su neki poslanici iz opozicije, makar oni bili i profesori univerziteta i profesori prava, stalno govorili kako će se to smanjenje reflektovati na prosvetne radnike, što je notorna neistina. Gospodo profesori i učitelji, toga neće biti, neće obuhvatiti vas 100 hiljada u osnovnim i srednjim školama, koliko vas ima, jer vaše su plate ispod 60 hiljada dinara. To se odnosi samo na profesore fakulteta i neke od asistenata na fakultetima. Drugo, isto tako smanjiće se pravo izabranim i postavljenim funkcionerima sa šest na tri meseca po završetku funkcije i to je prava stvar. Građani Srbije će to najiskrenije pozdraviti. Povećanje PDV za neegzistencijalne proizvode sa 8% na 10% i povećanje poreske stope po kojoj se oporezuje promet i uvoz personalnih računara i komponenata od kojih se sastoje personalni računari sa 8% na 20%. Ovim povećanjem PDV potrošačka korpa naših građana biće povećana za negde oko 500 dinara. Inače, od ovakvog povećanja PDV očekuje se 200 miliona evra i još 150 miliona evra od suzbijanja sive ekonomije i povampirenog šverca akciznih proizvoda, a pre svega cigareta i rezanog duvana. Zato, dame i gospodo, ovaj Zakon o duvanu treba pozdraviti. Nadalje, restrukturiranje javnih preduzeća i smanjenje subvencija, merama Vlade Republike Srbije smanjiće se subvencije privredi, ali uz nastavljanje pomaganja poljoprivredi. U tim strukturnim promenama očekuje se i najveća ušteda od 500 miliona evra godišnje. Tranzicioni fond predviđa 20 milijardi dinara, koliko za isplatu otpremnina, tako isto i za radnike u preduzećima u restrukturiranju, ali istovremeno, u isti mah, i aktivne mere zapošljavanja i druge socijalne programe. Svi radnici biće zbrinuti, to je istina. Sagledaće se individualno svaki deo preduzeća, da bi se videlo da li je i koliki je deo preduzeća zdrav i može li funkcionisati, naravno, kada se sa tih preduzeća skinu sve obaveze. Zato nam je najhitnije potrebno promeniti radno zakonodavstvo, pošto u javnom sektoru ima 750 hiljada radnika. Dobro je što je Vlada Republike Srbije dala Skupštini na usvajanje i zakon po kojem se ne dozvoljava zapošljavanje novih radnika u javnom sektoru do 1. decembra 2015. godine, osim ako je to izuzetno potrebno, o čemu će odlučiti nadležno ministarstvo. Mislim da je to prava mera. Isto tako, dobro je što je sačinjen registar zaposlenih u upravi, kao i u javnom sektoru, što je početno slovo u sređivanju stanja u upravi koje tinja zaista dugi niz godina. Nadalje, uštede u domenu robe i usluga, pored toga na smanjenje na stavkama, kakva su putovanja, i tu se planira smanjenje od 10%. Nadalje, korišćenje jeftinih kredita. Biće pozitivnih kredita za finansiranje budžeta koje će dati Svetska banka ali i Ruska Federacija i to je novina. Ranije nismo mogli dobiti jer nismo imali adekvatne ekonomske mere oporavka srpske ekonomije. Sada se situacija menja, Svetska banka nam je dala pozitivnu ocenu ekonomskim merama. Drugi izvor kreditiranja su bilateralni aranžmani koje možemo dobiti sa drugim zemljama, npr. Ujedinjenim Arapskim Emiratima i drugim. Dame i gospodo narodni poslanici, svaka milijarda kredita sa malim kamatama od 2% do 3% donosi olakšanje od 100 do 150 miliona godišnje i na koncu promena poslovnog ambijenta lakše zapošljavanje i otpuštanje radnika kod izmene Zakona o radu koji će slediti u januaru, lakše dobijanje građevinskih dozvola, formiranje kancelarije za brze odgovore i borba protiv kriminala i korupcije, koja je u toku. Na kraju, Vlada Republike Srbije vodi jednu odgovornu politiku, politiku zaustavljanja ekonomskog propadanja naše zemlje, a ujedno vrši i modernizaciju Srbije, za koju se zdušno zalaže predsednik Republike Srbije gospodin Tomislav Nikolić, prvi potpredsednik Vlade i predsednik SNS Aleksandar Vučić i predsednik naše Skupštine dr Nebojša Stefanović. Pozivam vas, dame i gospodo, da u danu za glasanje glasate za ove zakone, posebno vas iz opozicije, time da budete bar malo saučesnici procesa modernizacije i oporavka Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, rekli ste da je ovaj budžet rađen na jedan drugačiji način i da je ovo jedan drugačiji budžet. Ovih dana smo imali priliku konkretno juče, a i u jednom delu današnjeg plenuma da vidimo da ste vi nekako u sredini između dve strane, jedne strane koja konstantno kritikuje bez obzira šta vi predložite i s druge strane, koje se vrlo često poziva na istoriju. Podsećam vas da se vi nalazite tu baš u sredini gde i jeste u Vladi, u jednom timu koji mora da se bavi sadašnjošću i da razmišlja u budućnosti. Mi iz Jedinstvene Srbije svakako nećemo da budemo kritizeri ovog seta zakona, nibudžeta koji će biti pred nama. Mi ćemo kritički da se odnosimo prema tome, ali kada to kažem mislim da ćemo da tražimo način i mogućnosti da kada god budemo u situaciji možemo konkretno i da vam pomognemo. Ono što je možda najbitnije u setu ovog zakona, a i u budžetu koji nas čeka to je ocena Fiskalnog saveta koja je u jednom materijalu koji smo dobili na Odboru za finansije velikim slovima, već na prvoj strani napisali - situacija je vrlo ozbiljna. Znam da ste shodno takvoj situaciji napravili jedan set zakona koji je isto vrlo ozbiljan, možda sve mere nisu najpopularnije, ali su jedni od onih koji moramo vrlo brzo da primenjujemo. Potrudiću se da vrlo kratko prođem kroz ovih deset zakona koliko im vreme dozvoljava, a na nekima ću se zadržati malo duže. Prvi je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Dobro je što je produženim indeksacija unapred za dve godine, nažalost nije velika koliko bi možda mogli da očekujemo, ali je dobro što se unapred razmišlja. Oko samog ograničavanja zapošljavanje u javnom sektoru, mislim, svesni smo da ovo nisu trajna rešenja, da su ovo pre sveganeke nužne mere koje moramo da uradimo. Jedna od koleginica je danas već spomenula situaciju koja možda vama i nije najjasnije kada pričamo o nekim nižim nivoima vlasti o lokalu i o opštinama, i o gradovima. Ali, verujte kada je u pitanju Vrnjačka Banja odakle ja dolazim u javnim preduzećima koje mi imamo zadnjih osam godina je trend da ko zadnji dođe na posao stvarno nema gde da sedne, zato su počele da se one hoklice nose to su one stolice na rasklapanje. Mislim da ovakva mera neće da da velike i očekivane neke efekte bitne zato što ne verujem da će one imati drastične mere u nekim uštedama. Lično mislim da treba uraditi jednu ozbiljniju reorganizaciju u kompletnog sistema. Shodno tome uraditi ozbiljne sistematizacije koje će da uzmu u obzir koji su to optimumi koji su nama potrebni, a posle toga ih polako implementirati u sistem. To je nešto što je u najmanju ruku popularno, ali to je nešto što sigurno daje ozbiljne rezultate. Drugi zakon je u stvari Predlog zakona o izmenama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. On se nadovezuje na prethodni zakon gde se još jednom samo potvrđuje da je stabilizacija sistema podhitno potrebna. Treće, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, ovaj zakon ima za cilj preciziranje osnovice poreza na dohodak građana po osnovu zarade za fizička lica, rezidenta Republike Srbije koja su od pravnog lica takođe rezidenta upućena na rad u inostranstvu. Kao i uređenje poreskog tretmana prihoda od prodaje poljoprivrednih i šumskih proizvoda. Četvrti jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Ovo je još jedan u nizu načina i zakona koji treba da se bore protiv sive ekonomije, ali lično mislim da u ovom zakonu povećanje svih tih kazni neće da bude dovoljno ukoliko se na terenu ozbiljnije ne radi na sprovođenju ovih kazni. Peti zakon jeste Predlog zakona o izmenama i Zakona o porezu na dodatnu vrednost. Ovo je još jedno od iznuđenih rešenja. Stopa koja ide sa 8% na 10%, svesni smo da će da pogodi sve građane Srbije, ali evidentno je da je u ovom trenutku verovatno najneophodniji zakon koji moramo da usvojimo. Hoću samo da vam kažem da smo mi koji živimo u Srbiji naviknuti na teške uslove života i nije prvi put da moramo svi zajedno solidarno da podnosimo neke terete. Hoću samo da vas upozorim da je efekat ovog zakona, kao što ste vi rekli, planiran 20 milijardi dinara. Neće građanima da bude sporno da prihvatimo ovo povećanje poreza sa 8% na 10%, ali biće nam sporno ukoliko se te pare i taj novac ne budu trošili na pravi način. To je odgovornost i stvar zbog koje ćemo svi posle ukazanog poverenja da obratimo najviše pažnje na vas koji to treba da kontrolišete. Sa druge strane, želim da vam se zahvalim i da pohvalim to što ste uvažili zahteve hotelijera da ovaj njihov porez i dalje ostane na ovoj nižoj stopi, sada sa osam na deset, da ne ide na 20. Dolazim iz turističkog mesta i znam šta su pričali zadnjih 20 dana od kada je ta informacija krenula. Šesti je, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona na dobit pravnih lica. Lično mislim da je ovo možda stvar koju smo mogli da izbegnemo sada. U ovom trenutku u kome se naš budžet i naša država nalazi, mislim da je privreda jedini motor pored uštede koji može da pokrene stvari napred. Lično se zalažem kao i moja stranka da se uvode subvencije za svakog ko je zainteresovan da ulaže nešto u Srbiji i neko ko hoće ovde da pokreće bilo kakvu proizvodnju. Vi ste upoznati sa time šta radi gospodin Dragan Marković Palma i sa efektima njegovog rada zadnjih nekoliko godina, da je Jagodina jedan od gradova koji je svoju industrijsku zonu napunio, a da je ovih dana potpisao ugovor sa 32 gradonačelnika, ne vodeći računa kojoj stranci pripadaju. Jedan protokol u kome će pokušati da svakome od njih dovede po nekog investitora. Ovo bi trebalo da bude jedna poruka, možda ne toliko za vas s obzirom koliko sam razumeo vi niste politički angažovani nego za sve funkcionere i lidere stranaka koji imaju predstavnike u lokalima i gradovima Srbije. Ukoliko bi našli mehanizam da se ponašamo disciplinovano, da svako od njih dobije zadatak da dovede bar po jednog investitora, što mislim da nije nemoguće i da isto to urade naši ambasadori kojih imamo preko 60 širom sveta i to urade naši konzuli kojih ima preko 30 širom sveta, mislim da bi to bio jedan ozbiljan efekat na našu privredu ili bi se to svakako osetilo. Što se tiče Predloga zakona o platama državnih službenika i nameštenika, slažem se da tu treba da se smanji sa šest na tri meseca. Kada smo u pitanju mi iz Jedinstvene Srbije, što se nas tiče možete da ukinete i sva tri jer smatramo da su svi benefiti i privilegije do sada u ovoj zemlji upravo koristili ti ljudi kojima je i ovo bio jedan od benefita. Lično mislim da ovo treba da se svede možda na mesec dana ili da se totalno ukine. Jedan od zakona je i Predlog zakona o izmenama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju svih tih ljudi. Kažem ponovo, dolazim iz Vrnjačke Banje, to je jedno turističko mesto koje je četrdesetih godina bilo proporcijalno svojoj veličini i broju stanovnika i najviše pogođeno nacionalizacijom. Hoću da vam kažem da će Jedinstvena Srbija podržati set ovih zakona, ali vam ponavljam da ćemo se kritički odnositi prema svakoj grešci koja se bude pravila usled poverenja koje nekome ukazujemo. Još jedna stvar za kraj, mislim da je vrlo bitna, a to je ono što jednog dana kada smo pričali o Ministarstvu saobraćaja, spomenuo je naš kolega Mrkonjić, kada je rekao da velike i kapitalne investicije ne može da završi jedan ministar i ne može da ih završi jedna vlada. Lično mislim da ovaj budžet koji sada pravimo je planiran da narednih tri do pet godina bude otprilike jedan veliki projekat iza kojeg moramo svi da stanemo i možda ga neće ni završiti ova vlada, možda ga nećete završiti ni vi kao ministar. Možda će trebati dve vlade, možda i tri vlade da se ovo dovede do kraja. Zato je to jedan od razloga, zbog kompletne stabilizacije u ovoj zemlji, iz kog vam Jedinstvena Srbija daje podršku do kraja. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite. Preostalo vreme za poslaničku grupu je šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, naprosto sam dirnut nastupima dva bivša ministra finansija. Ko nam je sve bio ministar finansija, ja mislim da smo dobro i prošli. Dakle, iz njihovih usta smo čuli mnoge kritike. Pitao bih za obaveze koje su bile 2013. godine i obaveze koje dospevaju 2014. godine i obaveze koje dospevaju 2015. godine, da vidimo čije su to obaveze, ko je taj novac potrošio i u šta ga je potrošio. Koliko vidim, obaveze u 2013. godini su 433 milijarde duga, glavnice, i bila je 91 milijarda kamate. Obaveze u 2014. godine, sledećoj godini, 463 milijarde kao glavnica, i 112 milijardi kao kamata, ukupno 575 milijardi. Verujem da su za taj dug isključivo zaslužna ta dva bivša ministra finansija, od kojih je jedan naprasno ovde uleteo na minut-dva, uzeo repliku i otišao napolje. Dakle, to govori o njima.Verujem da su ovi zakoni i ovaj set zakona mogli biti bolji, ali s obzirom na ono što smo zatekli, ovo je super. Srbija u periodu bivšeg režima je imala priliku da troši koliko je zaradila ali je ona trošila više. Srbija je mogla da troši više nego što je zaradila 3,5 do 4 milijarde koliko je stizalo od dijaspore, ali ni to nije bilo dovoljno. Srbija je trošila više. Srbija je mogla da troši onoliko koliko je prodala društvenog kapitala još od gore, ali ni to nije bilo dovoljno, Srbija je mogla da troši i sredstva koja je dobila u donaciji ali ni to nije bilo dovoljno, pa su na sve to Srbiju zadužili kao državu za gotovo 17 milijardi, ali to nije sve. Svi ovde zaboravljaju dug privrede koji je u to vreme nastao i koji je dostigao 22 milijarde. Dug stanovništva je bio 6 milijardi evra, sve ukupno zatečeno stanje je bilo 45 milijardi evra duga što stanovništvo, što privreda, što država. To je rezultiralo ovim kamatama i ovim glavnicama samo na javni dug. Ukoliko uzmemo da je samo stopa kamatna oko 7% znači nama će trebati kao privredi i državi, najmanje tri milijarde, tri i po milijardi stanovništvu samo da otplaćujemo i servisiramo kamate prema ovom dugu. Još žalosnije od svega, što za ovaj dug nije napravljen izvor za vraćanje duga. Mi seljaci, kada se zadužujemo, mi kupujemo traktor, njivu, dignemo kredit i tako stvorimo izvor za vraćanje tog kredita da nam više ostane da dug servisiramo a da nam proizvodnja poraste. Imamo mi na selu i domaćinstava koja podignu kredit, potroše pare u kafani na neke nebitne stvari, onda niti imaju proizvodnju, niti imaju traktor, niti imaju mehanizaciju, onda je avlija razgrađena, mehanizacija je prodata, dizela nema, njima nije posejana i naravno da se nema odakle vraćati dug. Takva je pozicija bila Srbiji onog trenutka kada smo je zatekli u junu mesecu 2012. godine i zato ja priznajem da su naši protivnici veoma hrabri ljudi kada na sve te podatke koji su veoma tačni imaju hrabrosti da oponiraju i da tvrde kako je ova vlada dovela zemlju do propasti. Ono što hoću da kažem u ovim zakonima je sledeće, da ubuduće penzije ne treba usklađivati ovako sa jednakim procentom, da treba usklađivati one najmanje penzije do 20 do 25.000 dinara a da ove koje su veće od tih ne treba povećavati zato što je sve veća razlika između najmanje i najveće penzije a najmanje penzije su recimo 10.000 dinara i nije u redu da se nekom poveća penzija ko ima 70.000, 80.000 on će dobiti 400 dinara povećanje a onaj ko ima 10.000 on će dobiti pet ili 50 dinara. Dakle, ja verujem da ubuduće ministarstvo treba da povećava penzije pre svega onih koji imaju najmanje jer su socijalno ugroženi. Što se tiče duvana voleo bih da vam ovo prođe, znam šta je vaša želja. Vaša želja je da duvan sa pijaca vratite u legalne tokove ali se bojim da je bivši ministar finansija koga sam upozorio povećanjem akcize prošle godine od 30% na duvane jednostavno najjeftinije cigarete gurnuo na sivo tržište i za prethodnih šest meseci u odnosu na 2012. godinu mi smo prodali tih jeftinih cigareta manje za 200 miliona kutija što je rezultiralo nižim prihodima nego pre povećanja akcize. Zato verujem da ukoliko bi se vratili na akcizu koja je važila do prošle godine pre povećanja, ja varujem da bi ubrali daleko veće prihode nego ovako, jer ne verujem da ćete ovim merama uspeti da suzbijete šverc duvana, koji se prodaje po pijacama iz nužde, ukoliko se cene tih jeftinih cigareta i te akcize umanje, a ja verujem da bi to imalo većeg efekta. Ono što hoću da kažem da je novac za koji smo zaduženi najverovatnije opljačkan, nije stvar samo ograničenje plata u javnom sektoru i ja to mogu da podržavam, ali morate ograničiti reprezentacije. Navešću primer opštine Rača gde se samo za devet meseci na 10.000 stanovnika pojelo 4.000.000. Na telefone je potrošeno 2.000.000, na gorivo 2.000.000, na dnevnice 2.500.000. Dakle, potrošeno je 10.000.000 na 10.000 stanovnika i vi morate naći načina da im se to ograniči. Javni sektor je do sada živeo kako hoće, privatnik kako mora i najlepši opis je dao profesor Zec – Srbija je bila jedna velika činija, iz koje su oni vadili koliko su hteli, a sve manje ljudi je bilo koji su nešto ubacivali u to i mi smo takvo stanje zatekli. Oni sa reči, nikada nisu prešli na dela. Jesu prešli na dela, ali ta su dela uglavnom krivična. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. do 11. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo u petak, 6. decembra u 10,00 časova. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 67 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Borislav Pelević i Vesna Marjanović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOMSISTEMU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Mirko Čikiriz, mr Božidar Đelić, dr Nenad Popović, Dušica Morčev, Gorica Gajić, Bojana Božanić, Miroslav Petković, Teodora Vlahović, Nada Kolundžija, Gorica Mojović, Jovana Joksimović, Ivan Jovanović, Jovana Mehandžić Đurđić, Radoslav Milovanović, Siniša Lazić, Bojan Đurić, Milan Lapčević, Dejan Mihajlov, Aleksandar Pejčić, Gordana Čomić, Srđan Milivojević, Ljiljana Lučić, Vesna Kovač, Slavica Saveljić, Mlađan Dinkić i Judita Popović, kao i amandman Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaj Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanik Zoran Babić, pisanim putem, povukao je amandman koji je podneo na član 6. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.