Prosim vas, da zasedete svoje prostore, da pričnemo sejo! Spoštovane gledalke, gledalci, cenjene kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospodje ministri, gospe in gospodje, dobro jutro! Pričenjam z nadaljevanjem 26. redne sej Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: mag. Milan M. Cvikl, Ivan Jelen, Drago Koren, Jakob Presečnik do 17. ure in mag. Anton Rop. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA DEKLARACIJE O USMERITVAH ZA DELOVANJE REPUBLIKE SLOVENIJE V INSTITUCIJAH EU V OBDOBJU OD JANUARJA 2007 DO JUNIJA 2008, EPA 1264-IV , U 70. Za razpravo imamo 5 ur in 55 minut. Predlog deklaracije je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predsedniku Vlade oziroma verjetno generalnemu sekretarju - ga ni - za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracij. Potem pa dajem besedo gospodu Dimitriju Ruplu, ministru za zunanje zadeve. Predsednik prihaja in ga tudi pozdravljam in mu kar dajem besedo.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Tudi opravičilo za rahlo zamudo. Tokratna deklaracija o usmeritvah za delo Republike Slovenije v institucijah EU za obdobje januar 2007 - junij 2008 je nekoliko pomembnejša od podobnega dokumenta, ki ste ga obravnavali lani. Pokriva tudi daljše obdobje, leto in pol, pokriva tudi obdobje, ko bo Slovenija predsedovala EU in vsebuje vsebinska področja, ki so predvidena tako, kot so zapisana s stališča tega, kar vemo danes. To pomeni, da jih bomo lahko ali pa, da jih bo potrebno v prihodnosti tudi še prilagajati in da boste lahko s tega vidika deklaracijo tudi še spreminjali. Vendar o tem takrat, ko in če bo aktualno. Tokrat najprej nekaj razmislekov o širših problemih in izzivih, s katerimi se danes sooča Evropa oziroma EU in v tem okviru tudi Slovenija. Dva dni nazaj je bila v Berlinu ob 50-letnici ustanovitve Evropske unije podpisana berlinska deklaracija. V javnosti je sprožila različne odmeve, vendar pa je nedvomno - in deklaracija na to spominja - da je Evropa v teh 50-ih letih dosegla ne samo pomembne, ampak zgodovinske uspehe, da je Evropa tudi danes po 50-ih letih za mnoge, ki živijo izven nje, prostor, kjer bi si želeli živeti. Evropska unija je po vseh mednarodnih raziskavah, narejenih v zadnjih 10-ih letih, največja ali pa dejanski približek nekega idealnega okolja, v katerem bi si želela živeti večina prebivalstva, ki danes živi izven Evrope, z nekaj izjemami. Danes je potrebno zbrati dovolj politične volje tudi za koristne kompromise za to, da bo ta projekt tudi prihodnjih 50 let vsaj tako uspešen, kot je bil v zadnjih 50-ih letih. Ob ustanovitvi Evropske unije je bila to zveza za premog in jeklo, že na samem začetku se je Unija ukvarjala z vprašanjem, s katerim se ukvarja tudi po 50-ih letih - to vprašanje je bilo v središču, to je bilo vprašanje energije. Torej, nekateri izzivi so enaki, nekateri izzivi pa so drugačni. Takrat, ko je ta skupnost nastajala, je bila Evropa še prostor vojne, takrat končane II. svetovne vojne in začete hladne vojne. Po 50-ih letih pa je vendarle Evropska unija prostor miru in demokracije. Iz Evrope, ki je bila pred 50-imi leti bolj ideja, smo dobili politično tvorbo, ki sloni na transparentnosti in subsidiarnosti, gradi na solidarnosti in poskuša biti solidarna tudi navzven. Evropska unija je trenutno daleč največji donator razvojne pomoči na svetu, kar 52% vse razvojne pomoči, ki se daje v svetu, dajejo države članice Evropske unije. Evropska unija je naredila ogromen gospodarski in politični napredek; danes ima 3-krat več prebivalstva kot ob ustanovitvi. Trenutno šteje Evropska unija 27 držav članic, od teh 27-tih držav - 15 držav v času, ko se je podpisovala prva pogodba, ki jo beležimo za začetek Evropske unije, sploh ni obstajalo ali pa so živele v diktaturah. Takrat od Portugalske, Španije, Grčije do držav, ki so bile del vzhodnega bloka, in do držav, ki takrat sploh niso obstajale, tudi Slovenija je bila med njimi. S tega vidika je Evropska unija tudi projekt, ki združuje nacionalne posebnosti, ki pa ima ambicije evropskega prostora, ki ima tudi nekatere skupne značilnosti. V teh 50-ih letih se je v Evropski uniji vzpostavil notranji trg, ki se ravno v tem času prilagaja novi velikosti. Med slovenskim predsedovanjem naslednje leto se bomo veliko ukvarjali s tem, kako potencial tega trga bolje izkoristiti, potenciali trga so večji od tega, kar se trenutno izkorišča. Še vedno obstajajo določene omejitve, protekcionizem in zaradi tega ta trg ne daje optimalnih rezultatov. To velja tudi za ožje območje oziroma za evroobmočje, v katerega je Slovenija stopila 1. januarja letos, ki še posebej potrebuje odprt in konkurenčen trg. Ko je nastala prva ideja o evropski valuti, so jo eni pospremili z velikim navdušenjem, drugi z veliko skepso, to je bilo pred več desetletji; trajalo je nekaj desetletij, da je evro postal praksa in to je danes uspešen projekt, kar je bilo kljub nekaterim pomislekom na začetku jasno poudarjeno v omenjeni berlinski deklaraciji. Evro je bil ideja, ki je bila uresničena, bile so tudi ideje, ki niso bile uresničene v Evropi, treba je vedeti, da so bile že pred podpisom rimske pogodbe ideje o evropski obrambni zvezi, mislim, da je bilo to tri leta prej, ta ideja je bila oblikovana, ni pa bila uresničena. V času, ko so se podpisovale rimske pogodbe o skupnosti za premog in jeklo so bile podpisane tudi pogodbe o evropski zvezi za atomsko energijo, ki ni zaživela oziroma ni zaživela v takšni obliki, tako da je bilo tudi v času življenja Evropske unije v teh 50-ih letih veliko projektov, ki se niso ali pa ki se še niso uresničili. Tisto, kar nekako velja kot skupni imenovalec te poti, je to, da je vseskozi prihajalo do novih idej, da nobena od teh ni bila uresničena čez noč, da pa so tiste ključne vseeno bile uresničene, in to običajno na način, da se je vedno našel nek dober kompromis, ki je stvari pognal naprej in ob tem upošteval različne specifičnosti držav članic oziroma tistih držav, ki so v danem trenutku sodelovale pri oblikovanju rešitve. Ko je bila skupna evropska valuta leta 1999 dejansko uvedena, vzpostavljena, je bilo rečeno, da to ne bo predstavljalo, razen tega, da bo to neko simbolno dejanje, nekega generatorja hitrejše rasti in zaposlovanja. Danes, po osmih letih rezultati kažejo, da temu ni bilo tako. V osmih letih, odkar obstaja nominalno evropska valuta, je bilo na tem območju vzpostavljeno oziroma uveljavljeno, realizirano 12 milijonov novih delovnih mest. Pred uvedbo evra je bilo v enakem obdobju osmih let ustvarjeno samo 3 milijone delovnih mest. Evro je zagotovo zaslužen za to, da je notranji trg v delu Evropske unije, evroobmočje pa tudi širše, boljše funkcioniral. To je vplivalo na hitrejšo rast in tudi na vzpostavljanje novih delovnih mest. Eden od nedvomnih velikih uspehov, ki smo ga v Sloveniji lahko še posebej veseli, razvoj Evropske unije, ki je prav širitev te Unije, ozemeljska širitev. Tisto, kar se včasih ob tem pozablja, je to, da je širitev Evropske unije tudi širitev območja miru in stabilnosti. Tudi mi smo se še nedavno srečevali z vojno, doma in predvsem na našem obrobju, na ozemlju Zahodnega Balkana in tudi v tem trenutku za dolgoročno stabilizacijo te regije obstaja samo ena realna alternativa in to je evropska perspektiva. Ob tem pa je treba poudariti, da prej, preden bo možno narediti katerikoli naslednji korak v smeri nadaljnje širitve Evropske unije, Evropa potrebuje nov institucionalni temelj, kar pomeni razrešitev sedanje krize, ki je nastala z neratifikacijo evropske ustavne pogodbe. 27 držav je podpisalo pogodbo, samo 18 pa nas je to pogodbo ratificiralo in ta razkorak se sedaj imenuje institucionalna kriza in rešitev za to se išče. Nekaj več o tem kasneje. Po 50-ih letih se lahko Evropa pohvali s kombinacijo socialnega modela, ki temelji na kombinaciji konkurenčnosti gospodarstva in solidarnosti, na ravnovesju, ki ni idealno, je pa daleč najboljše v svetu. In evropski socialni model, kakorkoli ima različne oblike in se različno prakticira v različnih državah članicah, ima nekatere skupne značilnosti in te skupne značilnosti ga delajo za najboljši obstoječi socialni model v globalnem svetu in ta socialni model da Evropi veliko prednost, ko gre za kvaliteto življenja, tudi pred tistimi deli globalnega sveta, ki so sicer gospodarsko močnejši. Berlinska deklaracija, ki je bila podpisana v nedeljo po dolgem in napornem usklajevanju, vsebuje stavek, ki je z vidika aktualnega izziva, pred katerim je Evropska unija, zelo pomemben. Ni ga bilo enostavno zapisati, vendar je bil usklajen in vsebuje zavezo, da bo ta kriza, ta, ki se je pojavila z neratifikacijo evropske ustavne pogodbe, presežena do naslednji volitev v Evropski parlament leta 2009. To je zelo jasen politični cilj, sprejet soglasno, to je uspeh nemškega predsedstva. V tem trenutku je stvar takšna, da so tudi mnoge stvari, ki niso neposredno povezane z institucijami, ki niso neposredno povezane z rešitvami, ki jih je predvidela evropska ustavna pogodba, pa niso zaživele, nekako v senci teh rešitev in marsikaj se ne bo premaknilo naprej, dokler tega koraka ne bo. Še 30 let nazaj je v Evropski uniji bilo manj kot 200 milijonov prebivalcev. Bilo je nekajkrat manj članic, kot jih danes. Danes je, kot sem dejal, 27 članic, skoraj 500 milijonov prebivalcev, vendar pa Unija še vedno podobno funkcionira, kot je funkcionirala takrat, ko je bila več kot še enkrat manjša, tudi po številu prebivalstva. Stalni način funkcioniranja sicer omogoča na večini področij normalen razvoj, vendar pa bistveno počasneje, kot bi bilo to potrebno glede na izzive s katerimi se Evropska unija sooča. V Sloveniji smo z ratifikacijo ustavne pogodbe dokaj jasno povedali, da za nas vsebuje dobre rešitve. Tudi danes smatramo, da kakšnih bistvenih odstopanj od ključnih rešitev, ki jih je prinesel ta dokument, ni možno izpogajati. Ponovno odpiranje nekaterih dilem, ki so se dolgo časa reševala in na koncu rešila s kompromisi, ki so zapisani v evropski ustavni pogodbi, tudi danes ni možno dogovoriti. S tega vidika je na nek način to spoznanje prodrlo tudi širše in kar se tega tiče, smo pred nekim zelo odločilnim momemtnom. V bistvu so vsa pričakovanja koncentrirana na nemškem predsedovanju oziroma zaključku tega predsedovanja s sejo Evropskega sveta oziroma evropskega vrha junija letos. Od tega, ali bo predsedujoči državi, se pravi Nemčiji, uspelo uskladiti nek časovni načrt sprejemanja kompromisa, sedaj je jasno, da bo šlo za kompromis, in ali bo uspelo tudi doseči neformalen dogovor okoli vsebine tega kompromisa, od tega je odvisno, ali bo do premika prišlo v realnem oziroma potrebnem času oziroma do naslednjih evropskih volitev leta 2009. V kolikor ne bo prišlo do premika in do kompromisa junija, potem bo, kot je rekla predsedujoča Evropskega sveta v nedeljo, to zelo velike neizkoriščena priložnost in tudi zgodovinska napaka. Temu lahko samo pritrdimo. Tudi z vidika našega predsedovanja Evropski uniji v prvi polovici leta 2008 je treba odkrito povedati, da bo to predsedovanje bistveno drugačno, če bomo našli junija kompromis za ta ključen problem, ki je odprt v Evropski uniji, ali pa če tega kompromisa ne bomo našli. Tudi nemško predsedovanja v prvi polovici letošnjega leta, ki je sicer zelo uspešno tudi glede na končani evropski vrh v začetku tega meseca, ko so bile sprejete zelo dobre usmeritve in tudi zavezujoči sklepi, vezani na obnovljive vire energije, na rast in zaposlovanje, na uresničevanje lizbonske strategije, ampak tudi to predsedovanje bo označeno za neuspešno, če ne bo najden odgovor na to ključno dilemo, pred katero smo. Slovenija bo predsedovala v nekem vzdušju, ki ne bo dobro, če ne bo te rešitve na mizi oziroma če ne bo vsaj hitrega napredka k tej rešitvi in tudi celotna Evropska unija se lahko ob naslednjih evropskih volitvah ob tem, da ne najdemo te rešitve, sooči s poglabljanjem krize, ki se bo odražala zelo verjetno med drugim tudi z nizko udeležbo na volitvah v Evropski parlament s pešanjem ugleda evropskih institucij in z večanjem evroskepticizma v državah članicah Evropske unije. Torej, mi imamo dvojni interes, da do začetka reševanja pride še v času nemškega predsedovanja in kar bo v naši moči, bomo prispevali k temu, da se to zgodi. Omenil sem zaključke marčevskega Evropskega sveta, ki so jasno pokazali, da je Evropa del rešitve tudi v globalnem smislu, da ni problem globalizacija, Evropa si je zastavila oziroma Evropska unija si je zastavila za cilj postati vodilna sila, ko gre za reševanje posledic klimatskih sprememb, postavila si je temelje evropske energetske politike, ki so utemeljeni na zavezanosti ekologije in trajnostnemu razvoju in tisto, kar je zdaj pred njo, je, da podobne cilje izpogaja tudi v skupini G8 in na bližnjem vrhu z Združenimi državami Amerike. Kjotski protokol se bo iztekel leta 2012 in zaveze, ki so bile sprejete v začetku tega meseca na Evropskem svetu, gredo v smer, da se obnovi in da si svet postavi še ambicioznejše cilje, ko gre za zmanjšanje toplogrednih plinov do leta 2020. Tisto, kar je pomembno ob tem še posebej poudariti, je to, da je bila Slovenija ena od redkih držav članic, ki je lahko na tem vrhu predstavila lasten dolgoročni projekt, mislim na projekt obnovljivih virov energije in tehnologije vodika iz resolucije v nacionalnih razvojnih projektih do leta 2023, se pravi za primerljivo obdobje. Imamo v okviru tega projekta predvideno financiranje v obliki javno-zasebnega partnerstva v višini skoraj 4 milijard evrov in s tega vidika smo bili izpostavljeni kot zelo dobra praksa. V času slovenskega predsedovanja bo tudi opravljena revizija oziroma ocena uresničevanja lizbonske strategije. Tukaj so rezultati na nekaterih področjih dobri, na nekaterih področjih ne dovolj dobri. Čaka nas še veliko dela. Lizbonska strategija se bo potegnila v daljši čas, ne samo do leta 2010, in v času našega predsedovanja želimo dati še vsaj nekatere poudarke, ki izhajajo tudi iz naših lastnih planskih dokumentov, še posebej iz strategije razvoja Slovenije. Ob koncu naj rečem, da je Evropska unija postala pomemben globalni igralec zato, da se ta vloga okrepi. Kolega zunanji minister bo verjetno o tem kasneje povedal nekaj več. So tudi nujni nekateri novi institucionalni temelji. Tudi to vprašanje je v veliki meri vezano na rešitev, ki jo potrebujemo v zvezi z neratificirano evropsko ustavno pogodbo. V času našega predsedovanja želimo dati nekatere odločilne pospeške pri širitvi Evropske unije na države Zahodnega Balkana. Zagotovo tudi ni možno tudi v času našega predsedovanja nobenega od teh procesov zaključiti. Lahko podamo nekatere odlične pospeške, seveda vse to pod pogojem, da bo v tem času najdena rešitev za dograditev institucij. Kar se tiče položaja Slovenije v Evropski uniji. Naj na začetku omenim najnovejšo kombinirano ceno Evropske komisije in Evropskega poslovnega združenja o reformnih uspehih držav članic Evropske unije. Za razliko od tega, kar marsikdaj slišimo v Sloveniji, češ da ni reform ali pa, da so zastale, so zunanje nepristranske ocene, ki Slovenijo po reformnih prizadevanjih primerja z ostalimi 26-imi državami članicami Evropske unije, bistveno boljše. V tej kombinirani oceni sta samo dve državi članici Evropske unije od 27-ih uvrščenih višje kot Slovenija, 6 jih je na približno enaki ravni, ostale so ocenjene slabše. In to je daleč najboljša tovrstna uvrstitev Slovenije doslej. To je tudi dokaz, da smo lizbonske cilje pravilno usmerili v svoji strategiji razvoja Slovenije, da smo jo konkretno nadgradili z resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih in da tudi vsi ostali makroekonomski kazalci kažejo, da slovensko gospodarstvo dviga konkurenčnost in da to vpliva na konkurenčnost celotne države oziroma nacionalnega gospodarstva v celoti. Trenutno imamo - in to so podatki, ki so bili upoštevani v tej oceni - najugodnejše razmere med gospodarsko rastjo, inflacijo in zaposlenostjo. Doslej realna rast še nikoli v času življenja samostojne države ni bila tako visoka. Realno lahko pričakujemo, da bo končni izračun bruto domačega proizvoda za leto 2006, merjen glede na kupno moč, presegel 20.000 evrov na prebivalca. 10 let nazaj je bila to nepredstavljiva sanjska številka. Še danes je nepredstavljiva številka za velik del obstoječih članic Evropske unije. Brez težav smo kot prva nova članica Evropske unije uspešno prevzeli skupno evropsko valuto. Tisto, kar je pomembno, je to, da smo inflacijska gibanja tudi v prvih mesecih po prevzemu evra zadržali nizko. Skoraj ni bilo ocene ekonomskih strokovnjakov, ki bi to predvidevale - rezultati so bistveno boljši od napovedi, cene so se namreč januarja in februarja v primerjavi z enakim obdobjem lanskega leta znižale in ne povišale, kot je bilo pričakovanje. Slovenija je odigrala tudi ključno vlogo pri reševanju zaostankov v zvezi s širitvijo schengenskega območja in schengenskimi informacijskim sistemom. Brez dveh dejavnikov, to je brez portugalskega predloga in aktivne povezovalne vloge Slovenije, ki je tukaj naredila zelo veliko, bi verjetno nove članice vstopile v schengensko območje z velikim zaostankom, tako pa bodo ob koncu letošnjega leta umaknjene kontrole na notranjih mejah na celotnem schengenskem območju, z marcem 2008 pa še kontrole na letališčih, in to bo zelo pomemben korak, ki ga bodo občutili vsi člani držav članic Evropske unije, ki bodo vstopile v schengenski prostor. Dosedanja pot nas je obogatila z novimi izkušnjami, te bodo zelo dragocene za največji izziv, ki je pred nami po osamosvojitvi, to je v času predsedovanja Evropski uniji prihodnje leto. To predsedovanje ni samo projekt vlade, je projekt nacionalnega pomena. V tem visokem zboru smo se soglasno za to odločili takoj po volitvah, ko se še niso poznala razmerja med pozicijo in opozicijo, in na tej podlagi se bomo v prihodnjih dneh pogovarjali o zavezi vseh parlamentarnih strank, o dogovoru o sodelovanju v času priprav in med predsedovanjem. To seveda ne bo neka normalna delovna obveznost ne za vlado, ne za parlament, ne za druge institucije te države - to bo dodatna obveznost, dodatna odgovornost in dodaten izziv. Takrat, tega pol leta, bo potrebno koordinirati stališča 27 držav članic Evropske unije, večina jih je večjih od nas, to bo izjemno naporno. Terjalo bo ves čas in vso energijo in zato za ta čas potrebujemo vsaj minimalni dogovor, da se to delo ne izrablja za kreiranje kakšnih dodatnih notranjepolitičnih napetosti. Jaz mislim, da bomo to zmogli in da bomo zmogli upravičiti oboje; se pravi, dokazati, da tudi nove članice Evropske unije z manj izkušnjami lahko Uniji uspešno predsedujejo; in drugič, da bomo na podlagi zaupanja, ki si ga je Slovenija doslej ustvarila v Evropski uniji, lahko tudi vsebinsko prispevali k temu, da se stvari, ki jih je potrebno premakniti naprej v celotni Evropski uniji, dejansko premaknejo naprej tudi v času slovenskega predsedovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa predsedniku Vlade, gospodu Janši, za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije. Zdaj pa vabim k besedi dr. Dimitrija Rupla, ministra za zunanje zadeve.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, kolegi, kolegice, spoštovane poslanke, poslanci! Moj prispevek oziroma delež Ministrstva za zunanje zadeve pri današnji predstaviti delovanja naše države v ustanovah Evropske unije v letošnjem in prvem polletju prihodnjega leta se osredotoča oziroma omejuje na nekatera najbolj vidna in najbolj bistvena vprašanja, za katera smo pooblaščeni znotraj vladne ekipe oziroma znotraj skupine, ki se ukvarja z delovanjem naše države tako v triu - trio pomeni skupino držav. Nemčija, Portugalska, Slovenija - potem v trojki. Portugalska, Slovenija plus Evropska komisija; in v času predsedovanja, ko bosta Sloveniji pomagali Francija in Evropska komisija. Govoril bom predvsem o skupni zunanji in varnostni politiki, o odnosih Evropske unije z državami, ki kandidirajo za članstvo v Evropski uniji, o politiki do tako imenovanega sosedstva Evropske unije, kamor spadajo predvsem vzhodnoevropske, kavkaške in sredozemske države, o prihodnji preobrazbi Evropske unije in o medkulturnem dialogu. V Sloveniji se zavedamo, da sodelujemo pri velikanskem svetovnem in zgodovinskem projektu, ki traja že 50 let in ga ponekod imenujejo evropski čudež. Prvič v zgodovini so se evropski narodi združili prostovoljno in na demokratičen način, ne po volji tega ali onega vodilnega naroda. Evropski narodi, ki so člani Evropske unije, to svojo organizacijo demokratično tudi upravljajo. To upravljanje ni preprosto, saj ne gre za narod z več državami, ampak nasprotno, za organizacijo, ki vsebuje nekatere lastnosti države, vendar je sestavljena iz velikega števila neodvisnih narodov. Sožitje evropskih narodov, še več, vezivo njihove skupnosti temelji na spoštovanju različnosti, vezivo evropske povezave je raznolikost, kar je, če smem tako reči, dejansko čudež. Dovolite mi, da ugotovim in temu visokemu zboru sporočim, da vlada oziroma Ministrstvo za zunanje zadeve predvsem naše stalno predstavništvo v Bruslju in veleposlaništva, ki bodo od 1. januarja 2008 postala postojanke evropske diplomacije, že danes intenzivno sodelujemo pri vodenju evropskih zadev, na primer v zvezi z 18-mesečnim programom tria. Kot je razvidno iz številnih tujih komentarjev, Sloveniji priznavajo sposobnost vodenja in izražajo občudovanje, da si je naložila breme zapletene in občutljive organizacije, kot je Evropska unija. Seveda moramo biti pripravljeni tudi na izjave, kot so jih nekoč proizvajali v Združenih državah Amerike, pa tudi v največjih državah EU, češ da imajo majhne države manj možnosti in premalo moči, da bi vplivale na reševanje problemov v Evropski uniji, še posebej sedaj, ko vsebuje 27 členic. Takšne opazke so se pojavljale že v ozadju priprav pogodbe o ustavi za Evropo, iz česar je nastal predlog, naj bi ukinili rotacijo pri vodenju Sveta. To seveda pomeni, da utegne biti Slovenija ena zadnjih nosilk polletne predsedniške štafete in da bo Evropska unija, če bodo obveljale rešitve iz pogodbe o ustavi, dobila stalno vodstvo. Iz tega izhaja sklep, da gre morda za zgodovinsko odgovornost in priložnost Slovenije. Zavedamo se, da Evropska unija oziroma države članice od predsedujoče države pričakujejo, da zagotovi kontinuiteto, transparentnost in predvidljivost delovanja Evropske unije, kar bo Slovenija v času predsedovanja vsekakor poskušala zagotoviti. Mimogrede, običajno si predsedovanje neke države zapomnijo po dveh do treh prioritetnih področjih oziroma po uspešnosti reševanja neke nenapovedane krizne situacije v svetu v času predsedovanja. Naj omenim samo nekatere pomembnejše izzive s področja zunanjih odnosov Evropske unije. Slovenija si prizadeva za uveljavitev skupne zunanje in varnostne politike, ki, kot pove ime, v današnjih razmerah še ni enotna politika. V Ministrstvu za zunanje zadeve upamo, da bomo v Evropski uniji postavili na noge skupno diplomatsko in konzularno mrežo, s čimer bi dodali nove možnosti in boljšo zaščito državljanom Evropske unije, predvsem tistim iz manjših držav, ki so omejene pri število poslaništev in pri njihovi prodornosti. Čeprav usklajevanje ni preprosto in čeprav imajo posamezne članice izrazite nacionalne interese, se v Evropski uniji vse pogosteje, predvsem ko gre za krizna žarišča, za boj zoper terorizem in organizirani kriminal, za razvojno pomoč, za migracije in druga področja, kakor tudi za delovanje v OZN in drugih organizacijah, dogovarjamo za enotno nastopanje. Na področju zunanje in varnostne politike bi lahko v prihodnosti prišlo še do večjega poenotenja, je potrebno zaradi globalnega gospodarskega in varnostnega dogajanja. Slovenija si bo prizadevala, da bi v Evropski uniji vodili bolj skladno politiko do Bližnjega vzhoda, do Irana, glede ureditve statusa Kosova in tudi v odnosih do strateških partnerjev Evropske unije, kot so Združene države Amerike, Ruska federacija, Kitajska in Afrika. Predsednik Vlade je že omenil pogovore in aktivnosti v zvezi s prihodnjim ustrojem Evropske unije in morebitno novo pogodbo. Z rešitvijo tega vprašanja je povezano tudi vprašanje nadaljnje širitve. Kot zagovornica širitve si bo Slovenija prizadevala, da bi kandidati za članstvo v Evropski uniji, to so Hrvaška, Turčija in Makedonija, čim hitreje napredovale v smeri polnega članstva, pri čemer vidimo omejitve le v sposobnostih teh držav, da čim prej izpolnijo zahtevne standarde glede spoštovanja človekovih pravic, svobodnega pretoka ljudi, blaga, storitev in kapitala in da se držijo zavez oziroma dogovorov z Evropsko unijo. V mislih imam, na primer pogajalski okvir za Hrvaško, v katerem se je ta država zavezala, da bo uredila odprta vprašanja s sosednjimi državami in ne bo enostransko ukrepala, še posebej ne, ko gre za zadeve, ki so del evropskega pravnega reda in povezane z morjem, morsko ekologijo in morskim gospodarstvom. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi. Slovenija podpira tudi evropsko perspektivo Zahodnega Balkana. Pri tem imam v mislih solunske sklepe in potrebno ravnovesje med balkanskimi državami. Želimo si, da bi Črna gora, Srbija in Bosna in Hercegovina čim prej začele in sklenile pogajanja o svojih odnosih z Evropsko unijo. Slovenija ravna v skladu s prepričanjem, da bodo vse te države kmalu članice Evropske unije, zato bo Slovenija kot predsedujoča država in kot dobra poznavalka razmer v regiji vključena v programe razvojne pomoči in programe, ki bodo utrdili njihovo pot v evroatlantske integracije. Temu je navsezadnje namenjen naš center za evropsko perspektivo in temu je namenjeno regionalno partnerstvo, to pa je skupina držav Avstrija, Slovenija plus višegrajska četverica, in letos bo Evropska unija - še to naj dodam v zvezi z Zahodnim Balkanom - svojo varnostno in obrambno politiko uresničila s prevzemom doslej največje misije na Kosovu, pri čemer bo tudi aktivno sodelovala Slovenija. Z državami na vzhodni in južni meji ima Unija dobre odnose in jih želi nadalje razvijati in to kljub temu, da te države verjetno ne bodo postale članice Evropske unije. Zato bo glavna naloga Slovenije - uravnovešena nadaljnja krepitev odnosov Unije z omenjenimi državami, kakor tudi poglobitev regionalnega sodelovanja z državami ob Črnem morju. Tej tematiki bo posvečena tudi posebna pozornost na neformalnem srečanju zunanjih ministrov Evropske unije konec tega tedna v Bremmu. Slovenija bo aktivna tako v sredozemski kot v srednjeEvropski skupini držav. Ko govorim o sredozemski skupini držav, mislim na deseterico držav članic Evropske unije, ki so tudi sredozemske države, in ko govorim o skupini držav v Srednji Evropi mislim na regionalno partnerstvo, ki sem ga že omenil. Se pravi, višegrajska četverica, Avstrija in Slovenija. Po 2-letnem premišljevanju, ki je sledilo neuspelima referendumoma o evropski ustavi na Nizozemskem in Franciji, v državah članicah prihaja do spoznanja o nujnosti kompromisnih rešitev. V kolikor želimo, da bi bili vsi postopki potrjevanja v državah članicah končani do prihodnjih volitev v Evropski parlament, bi bilo potrebno najti rešitev čim prej v letu 2008. Pred dvema dnevoma sprejeta berlinska deklaracija simbolično sklepa obdobje tega premišljevanja. Evropski svet bo junija 2007 odločil o nadaljevanju reformnega procesa, ki utegne seči v čas slovenskega predsedovanja. Gre za medvladno konferenco in navsezadnje tudi za podpis nove pogodbe. V Sloveniji podpiramo uveljavitev obstoječega teksta aktualne ustavne pogodbe. Če pa ne bo šlo na ta način, si bomo prizadevali ohraniti čim več njenih sestavin. Slovenija bi težko sprejela kakršnokoli spremembo, ki bi zmanjšala pravice manjših držav. Slovenija bo posebno pozornost namenila tudi medkulturnemu dialogu. Ne gre le za to, da bo leto 2008 leto medkulturnega dialoga, ampak gre za strateški politični premislek o razumevanju in sožitju v neposredni soseščini Evropske unije in pa tudi Slovenije. Bistvena gesla in sporočila medkulturnega dialoga, ki ga Slovenija vodi preko centra za evropsko prihodnost, so soočenje z nevednostjo in stereotipi, dialog, pretok informacij in izobraževanje. Center že izvaja seminarje in organizira srečanja ter konference na to temo. Ena izmed vsebinskih iztočnih bo tudi dialog med krščanskim in islamskih svetom, kar je izpostavil tudi predsednik Evropskega parlamenta Hans-Gert Poettering v svojem programskem govoru februarja letos v želji, da bi medkulturni in medverski dialog postal zaščitni znak Evrope. Pa še nekaj aktualnega naj povem na koncu. S predlogom za ustanovitev evropsko-sredozemske univerze s sedežem v Piranu Slovenija ponuja sodelovanje sredozemskim partnerjem. Predvidevamo, da bo v časovnem obdobju, ki ga zajema ta deklaracija, prišlo tudi do odločitev o sedežu nadzorne agencije sistema Galileo, za katero kandidira tudi Slovenija. Dejstvo, da je Slovenija prva izmed novih držav članic, ki ji je Evropska unija zaupala predsedovanje Svetu Evropske unije, nam nalaga posebno odgovornost. Naša prednostna naloga je uspešno izvedeno predsedovanje, kar nam bo prineslo vrsto pozitivnih posledic, upamo; od povečane politične vloge in razpoznavnosti v okviru Evropske unije in v širšem mednarodnem prostoru do bolj intenzivnega sodelovanja na političnem in gospodarskem področju znotraj in zunaj Unije. Pri tem bo potrebno tesno in aktivno sodelovanje Slovenije z institucijami Unije, z državami članicami, predvsem pa z vsemi dejavniki v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. In sedaj dajem besedo še gospodu Janezu Lenarčiču, državnemu sekretarju službe Vlade Republike Slovenije za evropske zadeve.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovane poslanske, spoštovani poslanci! Kot sklepni del k tej uvodni predstavitvi bi želel podati nekatere ključne elemente priprav Slovenije na predsedovanje Evropske unije, ki je pomemben del dokumenta, ki je danes v obravnavi, s posebnim poudarkom na pripravah predvsem vsebinskega dela. Osrednji cilj predsedovanja je doseči napredek pri uresničevanju skupnih ciljev Evropske unije. To seveda terja vlaganje velikih naporov v iskanje in oblikovanje kompromisnih rešitev med 27-imi državami članicami in pa sodelovanju z evropskimi institucijami, posebej z Evropskim parlamentom in Evropsko komisijo. Dobro sodelovanje s slednjima je ključni pogoj za uspešno predsedovanje. Od Slovenije pa se pri tem pričakuje, da bo v začasni vlogi prve med 27-imi državami članicami delovala predvsem nepristransko in nevtralno, da ne bo dejala prednosti specifičnim interesom katerekoli države članice. Znano je, da so bile najbolj uspešne tiste države, ki so v času svojega predsedovanja sledile skupnim interesom Unije kot celote. In prav v tem je tudi naš glavni nacionalni interes, povezan s predsedovanjem, da te naloge opravimo uspešno in da bodo naši partnerji v Evropi konec junija 2008 ocenili, da je Slovenija svoje delo opravila dobro. Prvo formalno sodelovanje Slovenije kot bodoče predsedujoče je bila priprava skupnega 18-mesečnega programa treh predsedstev, o čemer je danes že bilo govora. Želel bi poudariti le to, da je bila vloga Slovenije pri tem aktivna, naše pobude so bile upoštevane, tako da je ta 18-mesečni program v veliki meri tudi naše delo. Naslednji pomembni korak bo priprava prednostnih nalog slovenskega predsedstva. Gre za prednostne naloge v času našega 6-mesečnega predsedovanja. Gre za politično sporočilo, ki ga vsaka predsedujoča država predstavi Svetu Evropske unije, Evropskemu parlamentu in javnosti ob prevzemu, nastopu predsedovanja. Pred javno predstavitvijo teh prednostnih nalog bo Vlada z njimi seznanila ta visoki zbor. V teh prednostnih nalogah bodo opredeljene predvsem tiste vsebine, ki jih v obdobju našega predsedovanja vidimo kot najpomembnejše za uresničevanje skupnih interesov Unije. Praviloma bo šlo za vsebine iz tako imenovane podedovane agende. Nove pobude so seveda možne, vendar bodo uspešne le, v kolikor se jih lahko upraviči tudi glede na širši interes Unije. V Evropi je danes široko politično soglasje glede politik, ki jih mora Evropska unija uresničevati za doseganje rezultatov, ki jih pričakujejo njeni državljani. Med temi politikami so gotovo uresničevanje lizbonske strategije za rast in delovna mesta. V času našega predsedovanja bo potekal pregled delovanja te strategije. Pomemben del lizbonske strategije sta gotovo tudi oskrba z energijo in boj proti podnebnim spremembam, tudi to je bilo danes že omenjeno. Posebno pozornost bomo posvetili dokončnemu oblikovanju notranjega trga, za njegovo izboljšanje delovanje, za nadaljnjo liberalizacijo in preglednejšo zakonodajo, ki ureja notranji trg. V času našega predsedovanja se prav na tem področju predvidevajo pomembne pobude Komisije, ki jih bo ta pripravila na podlagi pregleda delovanja notranjega trga, ta pa se pričakuje že to jesen. Izboljšana strategija pa ima več komponent, ne le konkurenčnost gospodarstva, pa tudi ne le hkratna skrb za okolje, temveč tudi soočanje z izzivi socialne varnosti. Edinstvenost Evropske unije ni le v njenih dosežkih na enotnem trgu, pač pa tudi v razvoju evropskega modela socialne varnosti. Kot izhodišče za razpravo o teh vprašanjih se pričakuje, da bo Komisija predstavila tako imenovani pregled stanja družbene realnosti, o tem že poteka razprava, konkretne pobude pa se bodo obravnavale med našim predsedovanjem. Omeniti moram še pregled učinkov reforme skupne kmetijske politike, pregled proračuna EU, to so pregledi, na katere se že uspešno pripravljamo. Ne bom nadaljeval s posameznimi vsebinami, o teh vsebinah potekajo intenzivne priprave predvsem po ministrstvih, ki bodo vodila razprave na področjih v svojih pristojnostih. Dovolite mi, da ta nastop zdaj sklenem, in sicer z naslednjo mislijo: predsedovanje je projekt, terja od vseh nas danes tukaj zbranih, da združimo moči in z uspešno izvedbo predsedovanja upravičimo zaupanje držav članic in evropske javnosti. Slovenija je in želi tudi v prihodnje ostati zaupanja vreden partner v Evropi in v svetu. In jaz verjamem, da nam to lahko uspe. Hvala vam.
Hvala lepa. Predlog deklaracije sta kot pristojni delovni telesi obravnavala tudi naša dva odbora, in sicer Odbor za zadeve Evropske unije in Odbor za zunanjo politiko. Besedo dajem predsedniku Odbora za zadeve Evropske unije gospodu Kokalju za predstavitev poročila odbora k predlogu deklaracije in k dopolnjenemu predlogu deklaracije. Prosim.
Odbor za zadeve Evropske unije je na svoji 81. redni seji 23. februarja 2007 na podlagi prvega odstavka 154.f člena Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije kot pristojno delovno telo obravnaval Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007 junij 2008, ki jo je na podlagi drugega odstavka 5. člena Zakona o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado o zadevah Evropske unije ter drugega odstavka 154.f člena Poslovnika Državnega zbora Državnemu zboru predložila v obravnavo in sprejetje Vlada Republike Slovenije. V poslovniško določenem roku so amandmaje k predlogu deklaracije vložili naslednji predlagatelji: Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide ter Odbor za finance in monetarno politiko. Do teh amandmajev je Vlada Republike Slovenije odboru posredovala pisno stališče, v katerem je amandmaje podprla. Uvodno predstavitev predloga deklaracije je podal Janez Lenarčič, državni sekretar za evropske zadeve, podlaga deklaracije je 18-mesečni program predsedovanja Nemčije, Portugalske in Slovenije, ključne prioritete pa so priprave na učinkovito predsedovanje Uniji, prihodnost Unije in izvajanje lizbonske strategije, krepitev območja svobode varnosti in pravice ter povečevanje zunanje vloge Evropske unije na področju varnosti, razvoja in gospodarskih odnosov. V razpravi so članice in člani odbora izpostavili naslednje teme: nujnost čimprejšnje vzpostavitve schengenskega režima, kandidaturo Republike Slovenije za sedež nadzornega organa Galileo, potrebo po aktivni vlogi Slovenije pri sprejemanju nove evropske patentne zakonodaje, ki bi pripomogla k uresničevanju lizbonskih ciljev, in v zvezi z okoljskim onesnaževanjem bi veljalo po mnenju nekaterih članov razmisliti o sprejetju direktive, ki bi urejala osvetljevanje nočnega neba. V okviru obravnavanega predloga deklaracije je odbor sprejel amandmaje, ki so se nanašale na naslednja poglavja: na uvod, na poglavje lizbonske strategije, na kar sta bila predložena in sprejeta dva amandmaja, na povečanje zunanje vloge Evropske unije na področju varnosti, razvoja in gospodarskih odnosov ter na poglavje enakosti spolov. Kot je zapisano že v njenem dopolnjenem uvodu, Državni zbor s to deklaracijo sprejema odgovornost in pomembno vlogo, ki jo imajo nacionalni parlamenti v zadevah Evropske unije, ko sodelujejo v parlamentarnih razpravah o aktualnih evropskih temah tako v Republiki Sloveniji kot na nivoju Evropske unije. Državni zbor tudi poudarja pomembno in aktivno vlogo njegovih delovnih teles - tako matičnih kot pristojnih, še posebej v času priprav na predsedovanje, kot tudi v času predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije. Glede na to, da se je Evropska unija znašla v tako imenovani institucionalni krizi, je jasno, da morajo pomembno vlogo v iskanju bodočih rešitev odigrati prav nacionalni parlamenti, zato mora biti njihova nesporno pomembna vloga prepoznana. Prav zaradi težnje po kar najbolj demokratičnem odločanju, ne nazadnje tudi po iskanju rešitev, ki bodo omilile problem odtujevanja institucij Evropske unije njenim prebivalcem, se je nemogoče izogniti vprašanju vloge, ki bi jo v tem kontekstu imeli nacionalni parlamenti. S sprejetjem ostalih amandmajev se je na nekaterih področjih natančneje opredelilo, kako bo Slovenija nadaljevala, na primer, z revizijsko razpravo v okviru celotne reforme javnih financ Evropske unije, ki je napovedana za obdobje 2008-2009, torej za čas tudi našega predsedovanja integraciji. Poleg tega se je z ustreznim amandmajem poudarilo, da bo slovenski medkulturni dialog v okviru projekta Evropsko leto medkulturnega dialoga potekal na celotnem teritoriju držav Zahodnega Balkana. Slovenija si bo z razvojno naravnano gospodarsko politiko prizadevala povečati delež zahtevnih, zlasti po znanju intenzivnih delovnih mest - taka je vsebina 2. amandmaja v zvezi z lizbonsko strategijo. V zvezi z enakostjo spolov pa se je v besedilo deklaracije vnesel amandma, ki opredeljuje vlogo Slovenije v okviru tria na področju spodbujanja enakosti spolov. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjeni predlog deklaracije. Po končani razpravi in glasovanju o amandmajih je odbor glasoval o dopolnjenem predlogu deklaracije in sprejel naslednji sklep: Odbor za zadeve Evropske unije je na 81. redni seji 23. februarja 2007 sprejel dopolnjeni predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007 - julij 2008. Odbor za zadeve Evropske unije je na svoji 85. redni seji 23. marca 2007 na podlagi četrtega odstavka 154.g člena Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije kot pristojno delovno telo obravnaval tudi amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije k dopolnjenemu predlogu deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007 - julij 2008, ki ga je ta vložil 20. marca 2007. Predlagatelj amandmaja predlaga, da se v okviru poglavja Socialna politika, zdravje in potrošniki in njegovega podpoglavja Zdravje voda prioritetno obravnava področja raka in zavzemanje za izdelavo smernic in kakovostnega programa za nadzorovanje raka in enotno obravnavo držav članic. Predstavnik Vlade Republike Slovenije, državni sekretar na ministrstvu za zdravje, je dejal, da Vlada predlaganega amandmaja ne podpira, saj meni, da je zastavljen preozko. Amandma je dobil podporo enega od članov odbora, ki ga je označil za izrazito izboljšanje stanja v Sloveniji. Po končani razpravi odbor ni sprejel naslednjega sklepa. Odbor Državnega zbora za zadeve Evropske unije je na 85. redni seji 23. marca 2007 obravnaval amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije z dne 20. marca 2007 k predlogu deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007 - junij 2008 in ga je po opravljeni razpravi podprl. Se pravi, tega sklepa odbor ni podprl. Torej odbor za zadeve Evropske unije podpira dopolnjeni predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007 - junij 2008, ki ga je odbor sprejel na 81. redni seji 23. februarja 2007.
Hvala lepa. Besedo dajem tudi predsedniku odbora za zunanjo politiko, gospodu Jerovšku, za predstavitev poročila odbora k predlogu deklaracije in k dopolnjenemu predlogu deklaracije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani predsednik vlade, ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je kot pristojno delovno telo obravnaval naslovno gradivo, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila v obravnavo in sprejem Vlada Republike Slovenije. Uvodoma je minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel predstavil predlog deklaracije. Poudaril je, da je le-ta pripravljen na podlagi delovnega programa Komisije za prihodnje leto ter 18-mesečnega programa predsedovanja Nemčije, Portugalske in Slovenije ter vsebuje naslednje tematske sklope: razvoj Unije, splošen gospodarski okvir, koordinacija politik, rast in delovna mesta, trajnostni razvoj, raziskave, znanje, inovacije, konkurenčnost, energetika, prometno, zaposlovanje, socialna politika, zdravje in potrošniki, enakost spolov, struktura, kohezijska politika, skupna kmetijska politika, ribištvo, okolje, področje svobodne varnosti in pravice in zunanji odnosi. Najpomembnejša prednostna naloga Slovenije v letu 2007 bo intenzivno nadaljevanje priprav na vseh področjih tako, da bo 1. januarja 2008 Slovenija v celoti pripravljena na vse razsežnosti predsedovanja Svetu Evropske unije. Slovenija bo posebno pozornost namenila potek razprav v zvezi z generalno usodo pogodbe o ustavi za Evropo in se bo tudi v prihodnje prednostno zavzemala za zavarovanje procesa ratifikacije in skladnejše rešitve nastalega položaj. Slovenija si bo kot zagovornica nadaljnjih širitev v skladu s sklepi, sprejetimi na zasedanju sveta za splošne zadeve in zunanje odnose Evropskega sveta decembra 2006 prizadevala za napredek pristopnih pogajanjih Unije s Hrvaško in Turčijo. Slovenija podpira članstvo obeh držav, pri čemer zagovarja nujnost izpolnjevanja vseh kriterijev in pogojev za članstvo. Glede Hrvaške Slovenija tako pričakuje, da bo le-ta čim prej in v celoti prevzela evropski pravni red, prakso in evropske standarde. Slovenija se bo zavzemala tudi za določitev datuma za začetek pristopnih pogajanj z Makedonijo, ki ima že od decembra 2005 status države kandidatke. V zvezi z Zahodnim Balkanom bo v letu 2007 v ospredju predvsem naslednje vprašanje: določitev statusa Kosova, razvoj razmer v Srbiji ter odnosi med Evropsko unijo in Srbijo in razmere v Bosni in Hercegovini. Države višegrajske skupine se skupaj z Avstrijo in Slovenijo prizadevajo za ohranitev stikov med prebivalci Evropske unije in Zahodnega Balkana tudi z revizorskimi olajšavami. Treba je poudariti pomen evropske sosedske politike, ki je usmerjena proti vzhodu in na jug usmerjenega barcelonskega procesa, ki je bil v preteklosti deležen manj pozornosti. V okviru barcelonskega procesa se Slovenija prizadeva za ustanovitev sredozemske univerze s sedežem v Piranu. Slovenija si bo še naprej prizadevala za razvijanje in krepitev strateškega partnerstva z Rusko federacijo, saj so možnosti za nadaljnje sodelovanje zlasti na področju energetike še velike. V letu 2007 se bo nadaljeval razvoj odnosov med Evropsko unijo in Latinsko Ameriko in bo tako Slovenija v času predsedovanja vodila vrh Evropska unija-Latinska Amerika v Limi v Peruju. Slovenija pripisuje velik pomen transatlantskemu partnerstvu in si bo tudi v prihodnje prizadevala za njegovo nadaljnjo krepitev. Slovenija bo večino finančnih sredstev za razvojno pomoč namenila prek mednarodnih organizacij, del pa tudi prek proračuna Evropske unije. Bilateralno razvojno sodelovanje Slovenije bo tudi v letu 2007 usmerjeno predvsem na države Zahodnega Balkana, Vzhodne Evrope in zahodni Kavkaz. V razpravi so se člani odbora dotaknili nekaterih širših vprašanj, kot so stanje pripravljenosti Vlade Republike Slovenije in ministrstev za prevzem nalog povezanih s predsedovanjem Evropski uniji, stališč Republike Slovenije, nadaljnjega pridružitvenega procesa s Srbijo, vprašanju umika slovenskih vojaških inštruktorjev iz Iraka, nadaljnjega razvoja dogodkov v zvezi s pogodbo o ustavi za Evropo, reševanje vprašanja statusa Kosova, ukinitvi vizumov za Makedonijo, vprašanje demografskih sprememb ter problematiki varstva manjšin v Evropski uniji. Odbor je sprejel naslednji amandma: Slovenija si bo obenem dejavno prizadevala za ustanovitev sredozemske univerze s sedežem v Republiki Slovenijo. In na današnji nujni seji je Odbor za zunanjo politiko podprl še amandma k dopolnjenemu predlogu deklaracije, ki pravi, da bo Slovenija Črni gori pomagala pri krepitvi administrativne usposobljenosti s ciljem čim hitrejše uresničitve njene evropske perspektive. Naj ob koncu poročila poudarim, da tudi Odbor za zunanjo politiko v letu predsedovanja čaka poglobljeno sodelovanje z odbori za zunanjo politiko držav članic EU, saj je srečanje vseh predsednikov odborov v državi predsedovanja tradicionalno in je nujni del aktivnosti v času predsedovanja. Lahko poudarim, da je odbor že sedaj deležen izjemnega zanimanja in da smo v okviru tega dobili praktično vabila iz vseh zelo pomembnih svetovnih sil. Nekatere smo že obiskali in tudi v tej luči se kaže vloga Slovenije ob času predsedovanja. Naj še na koncu rečem, da je po končani razpravi in glasovanju o amandmajih odbor glasoval o predlogu deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije obdobju januar 2007 julij 2008 in ga podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu deklaracije dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Prvega vabim gospoda Franca Ferija Horvata, da predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministri, predstavnice in predstavniki vlade, kolegice in kolegi in vsi drugi, ki spremljate to pomembno obravnavo! Obravnava deklaracije s prednostnimi nalogami delovanja v ustanovah Evropske unije tudi po naši oceni ni zgolj običajna rutinska obravnava na plenarni seji Državnega zbora, kot to veleva Zakon o sodelovanju med Državnim zborom Republike Slovenije in Vlado Republike Slovenije v zadevah Evropske unije. Za to vidimo predvsem dva tehtna razloga. Prvič, pred nami je veliko vsebinskih izzivov, naravnost usodnih za prihodnost Evrope in njenih državljank in državljanov in njene vloge v vse bolj globaliziranem svetu, in drugič, predsedovanje Slovenije, ki pomeni naši državi veliko priznanje, velik izziv, nove priložnosti pa tudi tveganja. Socialni demokrati zato iskreno želimo in pričakujemo, da to zgodovinsko priložnost Slovenija maksimalno izkoristi za lastno in skupno evropsko uveljavitev in razvoj. Kar se tiče samega besedila deklaracije ocenjujemo, da so usmeritve deklaracije in opredelitev prednostnih nalog v ustanovah Evropske unije dobre. Vendar glede na dosedanje izkušnje, druge in naše, dobronamerno opozarjamo na to, da bi bilo čim manj razhajanj med temi usmeritvami in dejanskim delovanjem Vlade, Državnega zbora in drugih, tako v ustanovah Evropske unije kot v državi sami. Poleg splošnih usmeritev za delovanje v ustanovah Evropske unije bo ocena dejanske kredibilnosti in uspešnosti Slovenije v veliki meri odvisna tudi od izvajanja nalog, zavez in končno od rezultatov na domači sceni. Zato posvečam težišče razprave nekaterim prioritetam, ki so v interesu Evropske unije in še posebej v interesu Slovenije. Ne bom govoril o vseh vprašanjih, ker jih je preveč, o njih bodo govorile moje kolegice in kolegi. Čeprav predložena deklaracija že v naslovu govori o delovanju Republike Slovenije v ustanovah Evropske unije, je v vsebini deklaracije in prednostnih nalogah, vsaj besedilu, ki smo ga dobili od Vlade, bila povsem izpuščena vloga Državnega zbora. Ne vem, ali je bilo to namerno ali slučajno. Zato zelo podpiramo amandma Odbora za zadeve Evropske unije, ki v uvodnem delu poudarja vlogo in pomen nacionalnega parlamenta. Dejstvo je, da je že po osnutku pogodbe o ustavi Evropske unije in po dosedanji praksi zagotovljena vse večja vloga nacionalnih parlamentov in njihovih delovnih teles pri obravnavi aktualnih vprašanj delovanja in prihodnosti Evropske unije. Vse bolj pogosto sodelujemo na sestankih delovnih teles ali na drugih srečanjih v Evropskem parlamentu ali pri predsedujočih državah. V Socialni demokraciji smo prepričani v nujno potrebo po ustavni pogodbi, zato podpiramo usmeritev, ki je v deklaraciji in ki sta jo tukaj danes predstavila predsednik vlade in zunanji minister in predlagamo oziroma se zavzemamo celo za pospeševanje procesa uveljavitve pogodbe o ustavi. Do boljšega kompromisa bo težko ali celo nemogoče priti, aktivno pa je potrebno delovati tudi za iskanje možnih prehodnih ali kompromisnih rešitev, da ne bi končno ostali v blokadi Nica ali nič. To ne bo le ovira za širitev, ampak je to izredno pomembno za učinkovito in bolj demokratično delovanje Evropske unije in njeno večjo vlogo v globalnem svetu. Pravilna se nam zdi usmeritev za podporo širitve EU, pogajanja z Republiko Hrvaško in Turčijo, ter določitev datuma za pogajanje z Makedonijo. Seveda za vse kandidatke velja pogoj za izpolnitev kriterijev za vstop v Evropsko unijo. Za nas Socialne demokrate je zelo pomembna Lizbonska strategija. Pri tem je za Slovenijo in njeno kredibilnost v Evropski uniji še posebej pomembno izvajanje nacionalnega programa v Sloveniji, zlasti skrb za hitrejšo gospodarsko rast, za več kakovostnih delovnih mest - še posebej za mlade in starejše, in za spodbujanje razvoja malih in srednjih podjetij. Uspešna uvedba evra pomeni veliko priznanje za Slovenijo. Po evropskih izkušnjah pa to samo po sebi ni zagotovilo za hitrejši gospodarski razvoj. To kažejo podatki zadnjih let in to je pokazala tudi nedavna razprava v Evropskem parlamentu, ko smo se zbrali parlamentarci iz nacionalnih parlamentov, tudi iz našega, in evropski parlamentarci na temo evroobmočje in njegov razvoj v prihodnje. Zato bo nujno v okviru Evropske unije in zlasti v okviru evroobmočja ob izvajanju pakta stabilnosti in rasti dati večji poudarek usklajevanju gospodarskih politik in tudi davčne politike za doseganje ključnih ciljev evropskega tržno socialnega modela: hitrejša rast, več delovnih mest, večja socialna in teritorialna kohezija. Strukturna in kohezijska politika je za Evropsko unijo in še posebej za Slovenijo izjemnega pomena, saj se z letošnjim letom začenja izvajanje nove finančne perspektive v obdobju od 2007 do 2013. To omogoča Sloveniji znatno večja, natančneje, štirikrat večja sredstva, pomembna za uresničevanje strategije razvoja Slovenije in resolucije o razvojnih prioritetah Slovenije in predvsem za uspešnejšo politiko skladnega regionalnega razvoja. Žal je potrebno ugotoviti, da slovenska vlada, zlasti nekatera ministrstva pri pripravi in dostavi potrebnih dokumentov, nacionalni strateški referenčni okvir, in pri operativnih programih kasnijo tudi v primerjavi z nekaterimi drugimi novimi članicami Evropske unije. Poleg tega so po informacijah iz Bruslja prisotne v dokumentih, ki so bili v zadnjem času dostavljeni Bruslju, pomanjkljivosti v kakovosti predloženih dokumentov. Poznavalci ocenjujejo, da bodo nekateri operativni programi pri evropski komisiji potrjeni šele poleti ali celo v jeseni tega leta. To resno ogroža koriščenje možnih sredstev Evropske unije v letu 2007. To niso le ugotovitve kritičnega opozicijskega poslanca, ampak te ugotovitve izhajajo tudi iz virov same vlade izpred nekaj dni. Med prioritetami Evropske unije in Slovenije so javne finance in proračuni tako evropski kot nacionalni, kar je razumljivo, saj so proračuni tako po prihodkovni kot po odhodkovni strani glavni instrument ekonomskih in socialnih politik. Tako stroka kot odgovorna politika sta si enotni, da je nujno prestrukturiranje proračunov v korist razvoja konkurenčnosti zaposlovanja in kohezije. Slovenija v analizah Evropske unije še vedno zaostaja pri izdatkih za raziskave in razvoj, na kar smo žal neuspešno opozarjali tudi Socialni demokrati pri sprejemanju sedanjih in tudi prejšnjih proračunov. Aktualna bo razprava o spremembah davčnega sistema, ki ga bo na daljši rok v Evropi nujno bolj poenotiti. Poleg poenostavitev in preglednosti ostaja davčni sistem še naprej pomemben instrument ekonomske in socialne politike. Podpiramo usmeritev v deklaraciji in prednostnih nalogah, naj bo na primer pri DDV-ju izjem čim manj, vendar je treba upoštevati specifične probleme in potrebe posameznih držav, tudi Slovenije. V Sloveniji je to gotovo med drugim stanovanjska izgradnja, zlasti gradnja najemnih stanovanj, kjer ima zaostajanje daljnosežne posledice, zlasti demografske. Zelo pomemben je dogovor na nedavnem Evropskem svetu glede energetske politike, povezane z dramatičnem razvojem na področju okolja. Za Slovenijo pomeni to dodatno zavezo in priložnost za zmanjšanje energetske potratnosti, saj Slovenija tudi po najnovejših podatkih še vedno močno presega evropsko energetsko intenzivnost. Zato bo nujno še bolj pospešeno nadaljevati izvajanje sodobne energetske strategije, povezane s projekti v regiji in v Evropi. Na področju politike zaposlovanja, ki ostaja ena glavnih prioritet EU, bo morala Slovenija upoštevati priporočila Evropske komisije in sveta, pa seveda tudi naša stalna opozorila zlasti ob še vedno nezadovoljivem stanju in zaostajanju za EU pri zaskrbljujoči nizki stopnji zaposlenosti mladih, žensk in starejših. Poleg večjih sredstev za aktivno politiko zaposlovanja je nujno izboljšati delo služb. Na to posebej opozarja v svoji oceni Slovenije tudi Evropska komisija. Večje in boljše možnosti zaposlovanja so predpogoj za večjo prožnost trga dela. Za Slovenijo kot relativno majhno in odprto ekonomijo je bil izvoz v vsej zgodovini eden glavnih dejavnikov razvoja in tako bo tudi v prihodnje. Zlasti v pogledu dodane vrednosti in vključenosti srednjih in malih podjetij stanje ni zadovoljivo. Nezadovoljivo je tudi stanje in celo nazadovanje neposrednih tujih naložb. Na primer, po podatkih za lansko leto, na kar posebej opozarja tudi EU. Nesprejemljivo in nerazumljivo je dejstvo, da v vseh letih samostojnosti vlade in drugi dejavniki, razen izjem posameznih podjetij, niso uspeli zagotoviti učinkovite gospodarske promocije v tujini. Na neučinkovitost na tem področju nas tudi v zadnjih dneh upravičeno opozarjajo naša diplomatsko konzularna predstavništva, med drugim iz naše največje partnerice Zvezne republike Nemčije, opozarjajo nas tuji diplomati in poslovneži. Ob obiskih v Bruslju in drugje opazimo, da so celo nekatere nove članice EU in kandidatke s promocijo bolj prisotne in aktivne kot Slovenija. Zaskrbljujoče je, da razen lepe proslave v Ljubljani nismo izkoristili uspešne uvedbe evra. Prijazne pohvale evropskih in drugih politikov niso dovolj. Nujno je poznavanje možnosti in priložnosti Slovenije v širših poslovnih krogih v Evropi in v svetu. Zato je več kot nujno, da ne zamudimo priložnosti, ki nam jo ponuja predsedovanje EU. Mednarodna razvojna pomoč in razvojno sodelovanje postajata vse aktualnejša tema EU in globalnega sveta. To je tudi pot za večjo uveljavitev EU in Slovenije v globalnem svetu. Žal tudi na tem področju Slovenija zaostaja, tako po obsegu sredstev, čeprav imamo zelo konkretne zaveze po obsegu in času, kot po organiziranosti. S to temo se ukvarja vsaka predsedujoča država Evropski uniji. Na podlagi zakona, ki smo ga sprejeli v lanskem letu, je v sklepni fazi priprava strategije mednarodnega razvojnega sodelovanja. Nujno je, da jo čim prej sprejmemo in tudi izvajamo, da ne bomo v zadregi v času našega predsedovanja. In naj sklenem. Socialni demokrati želimo in pričakujemo, da bosta Vlada Republike Slovenije in vladna koalicija sprejeli pripravljenost in ponudbo za maksimalno sodelovanje v oblikovanju stališč in aktivnostih predsedovanja, ne glede na strankarsko pripadnost. Veseli nas, da je to poudaril predsednik vlade v uvodni predstavitvi, saj gre za pomemben in odgovoren projekt za državo Slovenijo in ne le za sedanjo ali katerokoli vlado. V tej zvezi tudi pričakujemo, da bo vlada za ta zahteven projekt maksimalno angažirala človeške potenciale s potrebnim znanjem in izkušnjami. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Naslednjega vabim k besedi dr. Mitja Slavinca, da predstavi poročilo poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Spoštovani podpredsednik, kolegice, kolegi, spoštovani ministri. Hvala za besedo, lep pozdrav. Letošnji predlog deklaracije je že četrti po vrsti, s katerim želi Vlada Republike Slovenije prispevati k jasni in pregledni politiki Slovenije v evropskih zadevah ter seznaniti tudi širšo javnost o dosedanjih dosežkih o odprtih vprašanjih, s katerimi se srečuje Evropska unija, znotraj nje pa tudi članice. Letošnja deklaracija je za nas še toliko pomembnejša, saj seže v obdobje, ko bo Slovenija, kot prva od nazadnje priključenih članic, tudi predsedovala in zaradi tega vsebuje tudi prioritete tega obdobja predsedovanja. Te prioritete so zelo ambiciozne glede na trenutni status quo Evropske unije in predvsem zaradi negotovosti usode pogodbe o ustavi za Evropo. V poslanskem klubu LDS načelno podpiramo predlog deklaracije, bi pa v nadaljevanju navedel nekaj pomislekov oziroma predlogov, ki jih imamo v zvezi s tem. Najprej nas moti zelo majhna vloga, ki jo ima Državni zbor Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije. Zadeve Evropske unije ne smejo biti aktualne le enkrat na leto, ko teče razprava o deklaraciji, ampak bi za začetek kazalo spremeniti delovanje Odbora za zadeve Evropske unije v Državnem zboru. Zakaj ravno sedaj in kaj bi želeli spremeniti? Vloga parlamenta je nespremenjena že vse od vstopa Slovenije v Evropsko unijo - tako pri zakonodajnih aktih Evropske unije kakor tudi preostalih aktih ima Državni zbor zelo majhne pristojnosti. Na Odboru za zadeve Evropske unije praviloma le potrjujemo stališče Republike Slovenije do zakonodajnih aktov in ostalih aktov, pa še to poteka za zaprtimi vrati. Prepričan sem, da mnoge državljanke in državljani Republike Slovenije sploh niso še slišali za Odbor za zadeve Evropske unije v našem parlamentu. Na drugi strani pa Evropska komisija in tudi nekatere druge institucije delujejo v obratni smeri, želijo da bi nacionalni parlamenti bili čim bolj vključeni, da bi nacionalni parlamenti čim prej posredovali tudi predloge in pripombe in na ta način tudi so delovali pri ustvarjanju besedil zakonodajnih aktov. Tako je komisija začela pošiljati svoje predloge zakonodajnih aktov tudi neposredno nacionalnim parlamentom, od katerih pričakuje čim več predlogov in mnenj. Menimo, da je potrebno okrepiti vlogo parlamenta in način delovanja pristojnega odbora, to je Odbora za zadeve Evropske unije. Ni nobenega razloga, da so seje, kjer se ne obravnavajo stališča, ki bi oslabila pogajalsko vlogo in pogajalsko moč Slovenije, zaprte za javnost. Ko so na dnevnem redu akti Evropske unije, ki niso tajne narave, se je smiselno odpreti. Tako je na ravni Evropske unije prišlo do sprememb tudi na nivoju sveta EU, saj ima po novem vsako zasedanje dva dela, in sicer prvi, ki je namenjen razpravi o zakonodajnih aktih in je javen, ter drugi, namenjen dejavnostim, ki niso zakonodajne in je zaprt za javnost. Zato menimo, da bi odprtje nekaterih sej Odbora za zadeve Evropske unije bil pozitiven korak pred pričetkom prvega predsedovanja Slovenije, saj je po treh letih polnopravnega članstva v EU že tudi čas za oceno odnosa omenjenih institucij. Javno delovanje je ne nazadnje zapisano tudi v pogodbi o ustavi za Evropo, saj o zakonodajnih aktih evropski parlament že od nekdaj razpravlja in odloča javno. Zakaj torej po istem principu ne bi deloval tudi naš parlament? Ne nazadnje bi ne le, da s tem slovenskim državljankam in državljanom približamo delovanje Evropske unije in pa tudi pristojnega odbora v našem parlamentu, ampak bi dosegli tudi večjo vključenost Državnega zbora v nastajanje zakonodaje Evropske unije, kar ni le cilj Evropske komisije, ampak tudi pomemben vzvod, kako Republika Slovenija lahko lažje dosega implementacijo svojih prioritet in ciljev v evropsko zakonodajo. Hkrati predlagamo, da se na podpoglavju zdravja kot prioriteta eksplicitno izvaja program za nadzorovanje raka, da se izdela kakovosten program in tudi enotna študija, da je to kot prioriteta v času našega predsedovanja tudi cilj za doseganje podobnega stanja pri drugih državah članicah. Zaskrbljujoči so namreč podatki o problematiki raka in stanju zdravstvenega varstva bolnikov. Zdi se nam smiselno, da v luči zadnjih dogodkov v zvezi s stanjem na Onkološkem institutu in izjavami društva onkoloških bolnikov Slovenije v deklaraciji jasno zapišemo intenco Slovenije, da se stanje na področju obolevanja za rakom primerno uredi. Vključitev tega področja med prioritete predsedovanja Slovenije bi pomenilo zavezo Slovenije, da na ravni Evropske unije izpostavi problematiko in pripomore k oblikovanju take zdravstvene politike, ki bo zmanjšala po eni strani razkorake med članicami in tudi pokazala Evropski uniji, da se Slovenija odziva na obstoječe težave ter je sposobna reagirati na izzive. Naslednja pomembna prioriteta, za katero menimo, da bi se Slovenija morala zavzemati in si jo postaviti kot obvezujoč cilj, je zmanjšanje administrativnih ovir za 25% tudi na nacionalnem nivoju. Prav pogosto povsem nepotrebne in neracionalne administrativne ovire zmanjšujejo konkurenčnost Evropske unije bodisi na nacionalni ravni, recimo, na notranjem trgu ali Unije kot celote na širšem svetovnem trgu. Prvi korak v tej smeri je morda lahko patent na nivoju skupnosti, ki bo tako poenostavljeno ščitil intelektualno lastnino v Evropski uniji. Na koncu naj izrečem tudi našo podporo ustanovitvi evropskega instituta za tehnologijo, vendar mora le-ta biti dovolj decentralizirano zastavljen, da ne bo povzročil dodatnega bega možganov, tokrat na mednacionalni ravni. Za Slovenijo najugodnejše pa bi bilo pridobiti si sedež tega instituta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim k besedi gospoda Bajca, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Spoštovane kolegice, spoštovani predstavniki vlade, ki še vztrajate in poslušate predstavitve tako stališč poslanskih skupin in v prihodnje, posameznih poslancev poslanskih skupin. Državni zbor za obdobje enega leta in pol sprejema deklaracijo o usmeritvah Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije. Gre za pomemben dokument, preko katerega lahko Državni zbor sooblikuje oziroma usmerja aktivnosti Republike Slovenije na področju zakonodajnih aktivnosti v Evropski uniji. Predlog deklaracije se opredeljuje do vseh ključnih tem, ki jih pokriva Evropska unija na tem področju. Generalno lahko ugotovimo, da predlagana deklaracija zavzema prava stališča in sledi tudi sicerjšnji usmeritvi Republike Slovenije. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa bi ob njenem sprejemanju vendarle želeli izpostaviti nekatera področja, ki jih opredeljuje tudi predlagana deklaracija, ki jo danes obravnavamo. Nedvomno je po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ključnega pomena za zagotovitev evropske in s tem tudi slovenske prihodnosti lizbonska strategija in z njo povezana rast konkurenčnosti Evropske unije in držav, članic Evropske unije. Gospodarske in socialne reforme ob upoštevanju okoljske usmeritve so nujno potrebne. Žal pa se kljub temu vedno znova soočamo z dejstvom, da spremembe in prilagoditve potekajo prepočasi, še posebej na področju raziskav znanja in inovacij se dozdeva, da Evropska unija le težko prerašča konzervativno usmerjenost raziskovalnih in izobraževalnih evropskih inštitucij, ki so mnenja, da morajo biti spremembe počasne. Ta čas ni moj. V zvezi s tem bi posebej rad opozoril na inovacije, ki so v povezavi z izobraževanjem in raziskovanjem ena ključnih tem in izzivov ne le Evropske unije, ampak še posebej Slovenije. Verjetno bomo v kratkem obravnavali tudi nacionalni program visokega šolstva za naslednje obdobje. Tako kot v dokumentu Evropske unije kot tudi vsebinskih usmeritvah in dokumentih naše države so po našem mnenju dobri cilji. To dokazuje, da se vsi zavedamo, kje so naše pomanjkljivosti in kaj moramo storiti, da stanje na določenem področju še izboljšamo. Je pa na drugi strani realizacija zapisanega nekoliko bolj vprašljiva. Te se, vsaj tako se nam zdi, pogosto lotevamo s figo v žepu. Seveda je možno tudi, da smo pri določenih usmeritvah nerealni in zapišemo neke cilje bolj zaradi njih samih kot pa zato, da bi jih dejansko dosegli v prihodnje. Evropska unija se bo morala soočiti z nekaterimi vprašanji in dilemami, ki izključujejo ena drugo. Ne glede na vse dobre želje je inovacijsko in raziskovalno okolje možno v popolnosti razvijati le ob pogojih popolne fleksibilnosti delovne sile, še posebej najboljših strokovnjakov s posameznih področij v posameznih državah. Seveda to dejstvo pogosto ne gre skupaj z usmeritvami na področju delovne zakonodaje, ki zaradi socialne komponente in zagotavljanja mnogih pravic, vezanih na zaposlitve, prostega razvoja raziskovanja in posledično inoviranja ne omogočajo ali pa ga vsaj zavirajo. Povezovanje med gospodarstvom iz raziskovalnimi inštitucijami je realno le tam, kjer so močna gospodarska središča. V Republiki Sloveniji je pri tem vseeno dobro poznan primer Krke in njenega vključevanja oziroma povezovanja tako raziskovalnih inštitucij kot tudi izsledkov oziroma univerze. Potreben je torej celovit pristop. Izobraževanje je področje, ki lahko zagotavlja znanje. Kvalitetno in dobro znanje pa mora postati ključno primerjalna prednost EU in s tem tudi celega sveta. Pri tem pa smo hote ali nehote tudi kot država tekmica z ostalimi članicami EU. In to je dobro. Slovenija si mora aktivno prizadevati za dejansko izvajanje usmeritve bolonjskega procesa, le tako bomo lahko predsedujoči Evropski uniji spodbujali razvoj tega področja. Če na tem področju pogledamo trenutno stanje v Sloveniji, ne moremo ugotoviti drugega kot to, da smo bolonjski proces ugodili le na papirju. So seveda nekatere svetle izjeme, vendar brez resnega pristopa ne Slovenije, ne EU ne more ta postati konkurenčna v svetu. Pričakujemo torej nadaljnje prizadevanje Slovenije v EU h krepitvi izobraževanja ter obenem bolj jasne in konkretne akcije v naši državi, ki bodo spodbudile kvaliteto, zlasti v visokem šolstvu, in pripomogle k večji mobilnosti tako študentov kot tudi učiteljev med državami, članicami EU. Mladi so naša prihodnost. EU se pomena mladih še kako zaveda, pa naj gre za vprašanje natalitete, negativnih demografskih trendov ali pa za mladino, ki je posebej občutljiva družbena skupina. Mladi nas pogosto opozarjajo na to, da mladinska civilna družba v Sloveniji umira. Mladi niso več tako aktivni, kot so bili nekoč. Prostovoljno delo mladih ni cenjeno. Tudi s strani države ne. Tudi trg dela izkušenj in prostovoljnega dela ne priznava dovolj. Tako Slovenija kot EU morata temu vprašanju nameniti bistveno več prostornosti kot doslej. V Sloveniji imamo Urad za mladino, ki pa očitno ne dosega željenih ciljev. Ne nazadnje v Sloveniji še danes nimamo ne sistemskega zakona o mladini, ne nacionalnega programa o mladih, čeprav naj bi bila en in drug dokument v zadnjih desetletjih že večkrat tik pred zdajci bodisi v obravnavi, bodisi sprejet. Na področju kmetijstva podpiramo temeljno usmeritev za gospodarsko in družbeno trajnost ter okolju prijazno in tržno usmerjeno kmetijstvo. Še posebej bi izpostavil nadaljnje spodbujanje ekološkega kmetijstva ter ustrezno označevanje ekoloških proizvodov. Pri ekološkem kmetijstvu so potrebe celovite politike ustrezni ukrepi za spodbujanje ekološke pridelave. Tukaj morata zelo jasno usmeritev sprejeti tako EU kot tudi Slovenija. Pri označevanju ekoloških izdelkov pa si je potrebno prizadevati predvsem za prepoznavnost označevanja. Trenutno obstaja cela vrsta znakov in označb za razne vrste ekoloških izdelkov, zaradi česar kupec nima jasnega pregleda nad ponudbo. Slovenija naj v EU na področju označevanja kmetijskih pridelkov iz ekološke pridelave zasleduje zlasti načelo preglednosti. Poleg tega pa je potrebno več pozornosti nameniti vzgojnim vidikom ter promociji zdrave hrane in zdravega načina življenja. Na področju okolja se moramo zavedati, da imamo v Sloveniji okolje za enkrat zavidljivo in čisto in da nam to omogoča mnoge prednosti, še posebej na področju kmetijstva in turizma. Zato si mora Slovenija v luči ohranjanja okolja prizadevati za strog režim varstva okolja, seveda pa obenem omogočiti enake možnosti zlasti na področju emisijskih pravic. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da predlagana deklaracija zasleduje prave usmeritve. Moramo pa izraziti pričakovanja, da bo Slovenija ne le sledila tem usmeritvam in jih zagovarjala v okviru evropskih inštitucij, ampak predvsem, da bo poskrbela za njeno dejansko in dosledno izvajanje tudi doma. Priseganje na evropske ravni zlasti ciljev znotraj Slovenije pa bi pomenilo tudi hitrejši razvoj naše države in posledično boljše življenje naših državljank in državljanov. Izvedba je namreč ključna in le-ta lahko Slovenijo naredi za primer dobre prakse. Škoda bi bilo, če bi danih možnosti ne izkoristili. Hvala.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo podal kolega Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, predstavniki vlade! Danes govorimo o deklaraciji. Po definiciji slovarja je deklaracija javna izjava in če bo Državni zbor to deklaracijo potrdil, pomeni, da je dal pomembno javno izjavo, s katero se zavezuje načelno do državljank in državljanov Republike Slovenije, da jo tudi spoštuje in uresniči. Deklaracija je sestavljena sama iz dveh delov, poleg tega pa najbrž že veste, kolegice in kolegi, tisti, ki se bolj ukvarjate, da jo sestavlja tudi poročilo o stanju v Evropski uniji in Sloveniji v njej za leto 2006, prav tako pa je pomembni del sporočilo komisije svetu v evropskemu parlamentu, ekonomsko-socialnemu odboru in regiji. V Slovenski nacionalni stranki smo od vsega začetka zelo, zelo aktivni kar se tiče dela in življenja Slovenije v novi državi Evropski uniji. Zato smo se resno lotili pregleda te deklaracije in bomo poudarjali vse tisto, kar je dobro in uspešno za to državo, kot tudi tisto, kar v tej deklaraciji manjka, kar ni načelno in kar ne zavezuje te države, da bo storila tako kot pavšalno in namišljeno včasih zelo površno tudi piše. Najprej bistvo razvoja Unije. To je vprašanje obstoja nadaljevanja ali ukinitve pogodbe o ustavi Evropske unije. Ta je vendarle tista, kolegice in kolegi, ki bo določala prihodnost življenja 27 članic in še marsikatere nove. Če že. Slovenija podpira, kolikor berem iz deklaracije, tako imenovani dvotirni pristop, kar pomeni neko nenačelnost, če mene vprašate. Pomeni: ali bomo prišli do neke ustavne pogodbe, ki jo pišemo, ali pa bomo nadaljevali s pogodbami, ki so pravzaprav ta trenutek nadomestek ustavne pogodbe - to je maastrichtska pogodba iz leta 1992, amsterdamska iz leta 1997 in pa pogodba iz Nice iz leta 2000. In prvo, glede na to, da smo danes slišali, da je možno to deklaracijo in da je bila tudi odprta, kar je sicer pozdravno, da je bila odprta na Odboru za evropske zadeve, je pa nekoliko nezakonita ta odprtost. V Slovenski nacionalni stranki smo prvi, ki ta trenutek jasno in glasno poudarjamo, če bo že v tej dvosmernosti vpeljano nadaljevanje pogodb iz Maastrichta, Amsterdama in Nice, mi smo že enkrat povedali in še enkrat jasno in glasno povem: zapišimo v to deklaracijo, naj Slovenija v času predsedovanja naredi, če že ustavne pogodbe ne bo, tako imenovano Blejsko pogodbo. Zakaj hudiča ne? Zakaj ne bi te pogodbe nadaljevali, če ne bo ustave, in naredimo Blejsko ali Ljubljansko? To bi bil prvi korak, o katerem nihče ne govori. Ampak o tem smo že govorili in to je resna pripomba. Drugo področje, ki je vezano na to ustavno pogodbo, ki bo ali ne bo, ali pa na pogodbe, ki so in na bodočo mogočo Blejsko pogodbo, je širitev Evropske unije. Najprej moram povedati, da se v Slovenski nacionalni stranki nismo in ne moremo strinjati, da sta šli Bolgarija in Romunija malo čez prste v Evropsko unijo. Včeraj in danes smo slišali, včeraj od ministra, ki je odgovarjal na vprašanje gospoda Zmaga Plemenitega Jelinčiča, kako smo tudi mi bili v času, ko smo videli, kako hudo je, če nas nekdo noče. Ampak nas niso hoteli, nismo bili pripravljeni, nas Evropa ni vzela, dokler nismo bilateralno, poleg tega, da smo izpolnili vse pogoje, rešili še vprašanj z Avstrijo in Italijo. Če ste prebrali, Bolgarija in Romunija imata še vedno nekaj neizpolnjenih obveznosti, kljub temu sta članici. To je nenačelnost, ki je Slovenija kot članica Evropske unije ne bi smela podpirati - v tej deklaraciji. Tretja zadeva, o kateri nič ne govorimo v tem delu, so kopenhagenski kriteriji, ki so vezani na nadaljnjo širitev. O tem nekoliko kasneje pri samih širitvah ali pa kar ta trenutek. Iz neuradnih virov smo izvedeli, da naj bi leta 2009 postala enakopravna članica Evropske unije Hrvaška. Če bo Evropski svet tako odločil, ker mora tako odločiti soglasno. Prav. Ampak, če bo ta država izpolnila vse kopenhagenske kriterije. Po drugi strani pravimo, da podpiramo tudi Turčijo. Turčijo podpiramo že, ali pa jo podpira od leta 1958. In Turčija je tudi zdaj že pristala še na nekatere kriterije, ki jih prej ni sprejela. Jaz upam, da bomo enakovredno obravnavali ti dve državi. In oblikovali smo tretji razred, tretjerazredno državo, kar pa je v nasprotju - tako imenovane države Zahodnega Balkana. In tudi danes smo slišali že ali pa še bomo kakšno kritiko v zvezi s tem. Ne nazadnje države Zahodnega Balkana so vse države, oprostite, Hrvaška, Srbija, Bosna in Hercegovina, Črna gora, Makedonija itn. In prav bi bilo, da bi Slovenija pri podpiranju - mi nimamo nič proti, če podpiramo oziroma podpiramo te države - če bodo izpolnile vse potrebne kriterije, in če bodo v enem bloku vstopale oziroma vstopale tako, kot pokrivajo kriterije. Ne pa, da se bo zgodila Bolgarija in Romunija, kjer ena ali ima mogoče dve državi bosta vstopili v Evropsko unijo brez izpolnjenih kriterijev, za katere se je država Republika Slovenija močno prizadevala. Hvala bogu, da se je, in je zasluženo članica Evropske unije, zato ima tudi te uspehe, ki jih ima, ki jih v Slovenski nacionalni stranki ne osporavamo. Področje Schengna. Za Slovenijo so jasno opredeljene naloge, kaj to je. Toda mi smo priča velikemu zamujanju. V direktivi imamo jasne opredelitve, da širitev Schengna in odprava nadzora na notranjih mejah je ena od najpomembnejših političnih prioritet Evrope in Slovenije. Datum, ki je določen, je, končno pravijo, določen. To je december 2007. Tisti, ki ste se z Evropo ukvarjali, veste, da je bil ta datum že dvakrat premaknjen in prestavljen. S tem v zvezi podpiram načelno stališče in vztrajanje, ki sicer je med vrsticami razbrati, države Republike Slovenije, da zahtevamo izpolnitev teh datumov za Schengen. Torej 2007 je zadnji datum oziroma 2008, govorimo o SIS2, torej schengenskem informacijskem sistemu druge generacije, ki naj bi se takrat uvedel in kjer so zamude. Če govorimo o stabilnosti in rasti, me moti, da Slovenija v deklaraciji našteva države, ki se pogojev, torej triodstotnega praga javnofinančnega primanjkljaja oziroma 60% praga javnofinančnega dolga, ne držijo. Ne držijo se. In to so Velika Britanija, Italija, Poljska, Slovaška in celo Madžarska. In nobene kritike na tem področju pakta stabilnosti in rasti, ki ga Slovenija upravičeno podpira, saj je pokazal dosti pozitivnih rezultatov, pa vendarle bi morala biti Slovenija odločna in zahtevati od vseh teh držav, da se držijo zastavljenih kriterijev, 3% BDP-ja oziroma 60% praga za javno-finančni dolg. Kar se tiče rasti in delovnih mest. Odlični podatki v Evropi so: gospodarska rast je večja skoraj za 3%, nezaposlenost se bo predvidoma zmanjšala za 8% v letu 2007. Slovenija podpira takšno rast in delovna razmerja, vendar v sami deklaraciji tudi z besedo ni omenjeno, kaj in na kakšen način bomo sorazmerni del porasta rasti in padca brezposelnosti, na kakšen način vključili v Slovenji. Zakaj to govorim? Govorim zaradi tega, ker Slovenija v deklaraciji načelno podpira prosti pretok delovne sile in v oklepaju, če ste prebrali, piše: "...še posebej Bolgarija in Romunija." Zakaj Slovenija v oklepaju ni napisala v deklaraciji še posebej Nemčija, Avstrija, Francija, kjer so si pa priborili zadržek za prosti pretok? Pomeni: v Slovenijo lahko prihajajo vsi brezposelni iz velikih in bogatih evropskih držav, Slovenci v primeru, če bi bilo potrebno, pa ne smejo priti na delo v Nemčijo, Francijo, Avstrijo, ker imajo oni dosežen pridržek oziroma so dosegli, da za njih ne velja prosti pretok delovne sile za določeno obdobje. To ni pošteno, ni fer in Slovenija mora napisati za vse tiste države, ki so si priborile takšno pravico. Zakaj si jo pa ne bi Slovenija? Ob današnji stopnji brezposelnosti, ki hvala bogu ni tako velika, ni pa tudi ne tako majhna, mirno zaposluje Bolgare, Romune in Slovake. V Slovenski nacionalni stranki temu nasprotujemo, ker si velike in bogate države to pravico jemljejo, Slovenci pa ne samo zato, da ustrežemo njim, sami pa ne zaposlimo svojih ljudi. Kar se tiče področja energetike v sami deklaraciji, spoštovane kolegice in kolegi, v imenu Slovenske nacionalne stranke želimo poudariti samo to, da je energetska politika, ki je predvidena v sami deklaraciji, pravzaprav povzetek evropskih usmeritev in evropskih želja. Mogoče veste nekateri, mogoče ne, da bo prišlo do delitve proizvodnje in do delitve distribucije električne energije. V tem okviru se dobro zavedajte, da bo na tem trgu, torej evropskem trgu, ogromno povpraševanje po tem, kdo bo distributer, nekoliko manjše, kdo bo proizvajalec te električne energije, še manjše vprašanje pa bo, s katerimi energenti se bo električna energija in kakšna druga energija, tudi govorim o tem, v državi Republiki Sloveniji izvajala. Na tem področju je velika zahteva do Ministrstva za gospodarstvo, da bo samo proučilo, kajti ne nazadnje jaz verjamem, da bi želeli imeti najbolj čisto gorivo, ampak najbolj čisto gorivo v tem trenutku je recimo plin. Plin je drag, plina nimamo. Ne moremo pa pozabiti, da imamo v državi Republiki Sloveniji tudi trda goriva, ki jih evropska energetska politika tudi pozdravlja in jih ohranja. Tudi ta element je potrebno vključiti v Sloveniji, ne pa čim prej trda govoriva stran, pa čim prej iti na nuklearno, ker je najboljša, pa na plinsko, vetrna je sicer v svetu, to so Nemci sami priznali, za njih celo onesnaženje energije, mi pa v deklaraciji nismo konkretno napisali, da bomo obdržali vse vrste energije in da si bomo prizadevali, da bomo enakopravni partner pri proizvodnji in distribuciji električne energije v Evropi v sorazmerju z velikostjo in močjo in sposobnostmi. In bistvo vsega, za kar sem pa še posebej vesel današnjega govora spoštovanega, ta trenutek ga ni sicer, ampak saj je med nami, zunanjega ministra. Leta 2003 so predsedniki vlad Evropske unije, Svet Evrope, odločili, da bo sedež, jaz bom kar po domače povedal, vesoljske evropske agencije, tako kot je Nasa v Ameriki, v eni od desetih novih držav članic. Imenuje se Galileo. Še enkrat poudarjam. Slovenija [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]do leta 2003. Slovenija je, danes smo slišali, po vseh poudarkih najbolj razvita država med temi desetimi. Slovenija si je delno že prizadevala za to, da bi ta sedež imela. Toda po mnenju Slovenske nacionalne stranke, povejmo iskreno in naj se to zapiše in naj se to ve, premalo. Zakaj? Zato, ker smo danes leta 2007, in so si nekateri že priborili dve pomembni evropski inštituciji in sedeže, smo še vedno v oblakih in ne vemo, ker so še vedno kot kandidatke za Galileo Malta, Češka in Slovenija. Jaz mislim, da bi bil danes čas oziroma da bi bil čas, ker je ta deklaracija predvidena ravno za obdobje vodenja Slovenije EU, da je ta deklaracija čas, v katero bi morali odločno, ne pa tako, kot piše na strani 40 te deklaracije, ampak odločno zapisati, da je končni cilj Slovenije dvojni - tako kot je minister rekel in ministra bom z velikim veseljem držal za besedo - da bomo dobili evropsko sredozemsko univerzo, s sedežem v Piranu, in da bomo Slovenci dobili Galileo. Seveda sem pa včeraj jasno spoštovanemu ministru za promet, ki je edini krivec, pa čeprav po nedolžnem, povedal, da neuradno vem, da bo med tema dvema opcijama nek politični dogovor. Nam je lahko lepo in lahko govoriti in jaz verjamem ministru, kot je povedal. Tu imam njegov magnetogram, prav zato sem ga šel iskat: "S predlogom za ustanovitev evropske sredozemske univerze, s sedežem v Piranu, Slovenija ponuja sodelovanje sredozemskim partnerjem. Predvidevamo, da bo v času obdobja, ki ga zajema ta deklaracija, prišlo do odločitve o sedežu nadzorne agencije sistema Galileo, za katero kandidira tudi Slovenija." In dejstvo, da je Slovenija prva izmed novih držav članic, ki ji je EU zaupala predsedovanje, nam nalaga posebno odgovornost. Upam, da ta posebna odgovornost pomeni, da nam nalaga posebno odgovornost zato, da bomo dobili oba sedeža. Jaz že danes vem, da jih ne bomo. In zato že danes opozarjam v imenu Slovenske nacionalne stranke, da je to njeno resno opozorilo. Vsaka država do sedaj, ki je predsedovala, je nekaj dosegla. Nekaj je, po domače povedano, dala v svoj žep in nekaj od tega imela. In Galileo je to, kar bi ta država imela. Tudi sedež mediteranske univerze. Galileo prinaša številna nova delovna mesta, nogo tehnologijo, možnost novega znanstvenega razvoja. Zamislite si, da če govorimo radi o ZDA, prenesete to, da je v Sloveniji sedež Nase. To je takšna prednost, takšna želja, takšno hotenje, takšna priložnost, ki, če jo bo ta država izgubila, je izgubila ogromno. In ne nazadnje odnos, eden od kolegov je že povedal, odnos do parlamenta v zadevah EU. Žal predsednik odbora, za katerega moram reči, da se trudi, ne glede iz katere politične opicije je, je imel marsikdaj prav. Prvič, odnos tega državnega zbora do Odbora za zadeve Evropske unije je omalovažujoč. Ne gre za to, da imamo posebno pravico sedeti ob petkih ob dveh na sejah. Z velikim veseljem! Gre za to, da nimamo nobenih pravic, gre za to, da so seje zaprte. Če pa so seje zaprte, bom nadaljeval, kaj to pomeni? Vsepovsod je bilo rečeno, parlament je vez med Slovenci, torej med državljani neke države, in Evropsko unijo. In mi zapiramo seje! To pomeni, zapiramo informacije državljanom. Državljani pojma nimajo, kaj je Evropska unija. In ne nazadnje, najbolj žalostno je, da nimajo pojma delovna telesa v Državnem zboru. Kdaj, povejte mi, kdaj so - mi zapišemo v naš sklep, ministrica za kmetijstvo je na zasedanju v Evropski uniji imela takšno in takšno stališče in Odbor za evropske zadeve ga podpira. Zanima me, kdaj je ta odbor zasedal, kdaj je ta odbor ta stališča obravnaval in dal pravico ali pa dal vsaj pozitivno mnenje Odboru za evropske zadeve, da bo tisto, kar bo ministrica ali pa nek minister govoril, da je to prav. To pomeni, da je Odbor za evropske zadeve farsa v tem državnem zboru, da je Zakon o sodelovanju med Vlado in Državnim zborom samo zakon zato, da je. Dejansko mi povejte odkrito in pošteno vsi, kolegice in kolegi. In ne nazadnje, z vsem spoštovanjem do dela Odbora za zunanje zadeve, z vsem spoštovanjem, ogromno nalog ima, ogromno pristojnosti, toda še vedno je tudi po drugih pristojnostih nad tem odborom, saj ima nekatere pravice, s katerimi deli ali ne deli takšne ali drugačne možnosti Odboru za evropske zadeve, kar seveda ni prav. Zame in za vse tiste, ki sedijo in delajo v odboru, je Odbor za evropske zadeve najpomembnejši organ v tem državnem zboru, na katerem bi morali imeti stališča posameznih odborov v tem državnem zboru, kjer se bo vedelo, kaj bo nek minister v Evropi govoril. To je bistvo. In predvsem še eno vprašanje. Danes v imenu Slovenske nacionalne stranke zahtevam, pa naj ta državni zbor to zahtevo uresniči tako ali drugače, poročilo o delu evropskih poslancev v Evropskem parlamentu. Zahtevamo! Ne vidimo jih na sejah Odbora za evropske zadeve. Kdaj so bili v tem parlamentu in povedali, kaj počnejo? Nikoli! Koliko časa so že tam? In dva med njimi, pa ju ne bom imenoval, ker vsi veste, sta več tukaj kot tam. Lepo ali pa grdo! In zato zahtevam v imenu Slovenske nacionalne stranke, če se že gremo resno Evropo, se jo pojdimo resno! Če pa želite, gre pa lahko šest drugih tudi sedet tja v Evropski parlament, pa bomo malo tukaj malo tam, o čem pa se bomo pogovarjali, ne vemo ne mi, še manj pa oni. Toliko o stališču Slovenske nacionalne stranke v zvezi z deklaracijo. V tej deklaraciji, upam, da bo odprta, pogrešamo to stoično stališče do statusa Odbora za evropske zadeve in zahtevamo, da so redna poročila poslancev v Evropskem parlamentu in da tudi redno vsaj pomembne zadeve odbori v državnem zboru obravnavajo, vsebine, ki jih ministri predstavljajo na Svetu Evrope, Evropskem svetu ali kjerkoli drugje v Evropi. Hvala lepa.
Kot predsedujoči sem vendarle dolžan povedati, da so v Državnem zboru vsa delovna telesa enakopravna. Ni bolj pomembnih in manj pomembnih. Drugače pa dajem besedo dr. Gantarju v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Gospod podpredsednik, spoštovane predstavnice in predstavniki vlade, ministri, kolegice in kolegi! V poslanski skupini bomo predlog deklaracije, vključno s sprejetimi dopolnili, podprli. Pri tem pa resnici na ljubo ne bomo kazali ravno pretiranega navdušenja nad dokumentom, ki je po našem mnenju vendarle premalo fokusiran na res temeljna strateška vprašanja. Še posebej zato, ker deklaracija obravnava tudi obdobje našega prvega predsedovanja Evropski uniji. Medtem ko je sama deklaracija kar koherenten dokument, sicer nekoliko splošen, pa ne moremo biti zadovoljni z dokumentom, ki ima naslov Prednostne naloge za delo v Svetu v obdobju januar 2007 - julij 2008. Gre za obdobje leta in pol, v dokumentu pa so naštete vse možne že potekajoče in bodoče dejavnosti. Če bi jih res želeli izvajati, kaj šele uresničiti v tem obdobju, bi resnici na ljubo ne potrebovali samo leta in pol, ampak 10-krat po leto in pol. Zato je ta dokument kar neuporaben kot napotilo za delo. Očitno je nastal po sektorski poti, torej so vsa posamezna ministrstva in službe sestavile svoje dokumente, v katerih so navedle preprosto vse kar delajo in kar mislijo početi. Skupek vsega tega pa je razmeroma težko prebavljivo branje. Kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Rad bi seveda na začetku dal neko oceno o Sloveniji v Evropski uniji. Zgodba je res enostavna - vstop Slovenije v Evropsko unijo, njeno dosedanje članstvo, vključno s prevzemom evra, vstop v monetarno unijo je zgodba o uspehu. Je nekaj takega, pri čemer se kaže, da koristi od tega vstopa daleč, daleč presegajo kakšne pomanjkljivosti, da se dejansko dogaja točno to, kar so nam nekateri predstavniki držav, ko še nismo bili člani, govorili, da je prav za majhne države to največja priložnost. Preprosto velik trg, torej možnosti in priložnosti, ki se odpirajo, posebej še v povezavi s prevzemom evra nam lahko samo koristijo. In če gre Evropi dobro, nam tako rekoč ne more iti slabo. Ampak je seveda treba tudi vedeti, da če bo šlo Evropi slabo, posebno največjim državam, potem bomo mi imeli le malo vzvodov, da tudi nam ne bi šlo slabo. Zato je seveda treba pripravljati tudi ukrepe in delati tudi na tem, da se izognemo tistim cikličnim gibanjem, ki prihajajo in da jih vsaj omilimo. Ob tem je treba poudariti, in to je pomanjkljivost obeh dokumentov, da bi morali tako kot guverner evropske centralne banke in kot guvernerji nacionalnih centralnih bank, to je monetarne unije, poudariti, da je povsem nesprejemljivo, neznosno in nedopustno, da ena od članic monetarne unije pravzaprav ima omejitve recimo na migraciji in pretoku delovne sile. To bi moralo biti stališče in stališče v tem smislu, da pričakujemo, da bo odpravljena ta neenakost, ta motnja finančnemu trgu tudi, ne samo trgu dela, preden začne Slovenija predsedovati Evropski uniji ali pa najpozneje v času njenega predsedovanja. Ker sem že pri predsedovanju, je treba vedeti, da bo v tem obdobju, ki ga obravnavamo, to ena izmed ključnih nalog. S cilji predsedovanja se je v načelu mogoče strinjati, čeprav bi se lahko strinjali tudi s kakšnimi drugimi cilji. Ti cilji so, kot veste, zahodni Balkan, medkulturni dialog. Tega jaz podpiram, izhajam iz take profesije, da mi nikoli ni zadosti medkulturnega dialoga, vendar je to zelo neulovljiv cilj. Zelo težko ga bo kvantificirati in tukaj tudi ne bomo mogli kaj dosti zgrešiti. Seveda je tudi cilj institucionalna reforma in dejavnost v zvezi z nadaljnjo usodo pogodbe o ustavi in vse to, kar je bilo danes že rečeno, pospeševanje šolstva, znanosti itn. Seveda pa ne gre samo za cilje, ki si jih bomo mi zastavili, pač pa tudi za naloge, ki nam bodo padle v teku predsedovanja. Lahko gre za reševanje kakšnih kriznih situacij, manj verjetno znotraj Evrope, bolj verjetno zunaj Evrope, v naši bližini. Nekaj od tega, kar bo padlo na nas, pa to nismo hoteli ali pa ne bi hoteli, pa že danes lahko predvidimo. Kot primer, ki ga večkrat ponavljam, nekatere kolegice in kolegi bodo že prav zdolgočaseni ob tem, voditelji vlad se na svetu dogovorili o zmanjšanju emisij CO2-ja oziroma toplogrednih emisij, poračunanih na ekvivalent CO2-ja za 20% v obdobju po Kiotu, torej od leta 2012 do 2020. To je danes kot posebno pomembno zadevo omenil tudi predsednik vlade. Se strinjam z njim. To zmanjšanje bo od članice do članice očitno strukturirano oziroma različno, glede na razmerje in posebnosti v državah članicah. Nekaterim bodo verjetno dodeljene večje, drugim pa manjše kvote in manjše obveznosti. Čeprav so naši predstavniki še pred mesecem in pol trdili, da bo zmanjšanje za vse enako. In ker bo to, kot kaže, padlo ravno na nas v čas našega predsedovanja, usklajevanje kvot, opozarjam, da je to izredno krizno, če hočete, delo, in s tem problemom bi se morali začeti ukvarjati že danes. Že danes bi morali oblikovati skupine ekspertov, že danes bi morali skupaj s Komisijo preverjati stanje in možnosti zmanjševanja v posameznih državah članicah, če želimo, da bomo storili korak naprej. Če želimo to obdobje prespati, seveda ni treba storiti nič. Vprašanje je tudi, do kolikšne mere in kako smo administrativno sploh sposobni se lotiti takšnega projekta ali bomo to zadevo prepustili Komisiji in bili samo njen politični servis. Predsedovanje, kolegice in kolegi, se je že začelo in mi v parlamentu zaenkrat razmeroma le malo vemo o konkretnih načrtih te vlade, pred današnjim nastopom predsednika Vlade bi lahko trdili samo to, da predsednik Vlade in Vlada pričakujeta brezpogojno podporo vladi v teh procesih. Takšne podpore mu kar tako ne moremo obljubiti, če ne vemo, čemu bomo dajali podporo. Danes smo s strani predsednika Vlade slišali bolj konkreten predlog in to je, da predlaga podpis dogovora, torej strankam v parlamentu, o skupnih nalogih in koordinaciji in skupnem delu pri predsedovanju. S takšnim podpisom, sem prepričan, se v naši poslanski skupini nepovezanih poslancev in, če hočete, tudi v združenju Zares strinjamo, vendar bi dodali, da bi ta podpis zajel ne samo parlamentarne skupine, ampak tudi vlado, se pravi parlament, parlamentarne skupine in vlado. In takšen podpis bomo z veseljem, če bo uravnotežen, korekten in iskren, podpisali. Kar zadeva naše predsedovanje Evropski uniji vam, kolegice in kolegi, danes, sedem mesecev pred predsedovanjem lahko povem, da bo naše predsedovanje uspešno. Ni pričakovati, da bo protokol naredil kakršnokoli večjo napako, ki bi bila vidna TV kameram ali novinarjem in opazovalcem. Lahko pričakujemo, da se bodo predsedniki vlad, ministri, visoki uradniki Evropske komisije smehljali pred kamerami, da bodo izrekli dolžne besede spoštovanja Sloveniji in izrekli tudi precej lepih besed na naš račun. To se bo sigurno zgodilo in za javnost bo predsedovanje zanesljivo uspešno. Pomembno je, kolegice in kolegi, in zato je pomemben takšen sporazum, kaj se bo dogajalo v ozadju, ali bo to obdobje, v katerem bo slovensko predsedovanje neštevilnim komisijam, odborom, delovnim skupinam prineslo nek napredek pri reševanju posameznih problemov, ali bo to obdobje, kjer bo na preveč področjih zabeležen prazen tek. To ne bo vidno, to se ne bo povedalo, se ne bo priznalo! Ampak za to nam mora iti; ker bo pozneje povedano in rečeno, kaj je bilo storjeno v času slovenskega predsedstva poleg skupinske slike z damo, če smem tako rečem. In seveda je vlada iskrena, lahko rečem, smo vsaj mi opozicijski poslanci v tej skupini pripravljeni to iskrenost deliti z njo in tudi sodelovati. Seveda, kolegice in kolegi, vse, kar prihaja s strani Evropske unije, še ni suho zlato, to smo tisti, ki smo člani odbora za zadeve Evropske unije že zdavnaj spoznali, pa tudi že prej. Sam bi rad na tem mestu posebej poudaril, da smo razočarani nad prizadevanji in smerjo delovanja Evropske unije, Komisije, Sveta na področju svobode in varnosti. Razočarani smo zaradi tega, ker sta tako Svet kot Komisija lotila tega vprašanja s tem, da več varnosti pogojuje z manj svobode. In kot kaže jo nekatere direktive, ki jih na tem področju sprejema, mi pa jih v tem državnem zboru na žalost še preradi v celoti in v najbolj zaostreni varianti sprejemamo. Sprašujemo se, kaj nam bo stvarnost, če ne bo svobode, in pred čem se bomo branili, če bo porušena prav temeljna vrednota in to je svoboda. Kolegice in kolegi! Vsi vemo, da se Evropska unija navkljub dosežkom, navkljub temu da je za nas in za Evropo pomembna, ne samo zato, ker ni vojne, ampak zato, ker je Evropa gospodarsko, kulturno in politično bolj uspešna, kjer ljudje tudi boljše živijo. Da se navkljub tem dosežkom srečujemo s krizo legitimnosti in s tem, čemur nekateri pravijo demokratični deficit. In res, če vzamemo sedanjo institucionalno ureditev Evropske unije in jo preslikamo na eno nacionalno državo, recimo na Slovenijo, potem bi morali in smeli reči, da Slovenija ni demokratična država. Kajti v demokratični državi, ki temelji na tem, čemur se reče liberalno-demokratska ureditev, zakonodajalec ne more deliti suverenosti z nekim drugim telesom, v tem primeru Svetom. In še vrstno drugih razlogov bi našli. Ta problem demokratičnega deficita se izraža tudi v delu našega odbora za evropske zadeve, katerega seje so po zakonu tajne. Danes sta že dva moja predgovornika na to opozorila. Dejansko smo o tem na odboru za evropske zadeve, pa tudi širše, razpravljali in najmanj, kar lahko storimo sami, in ne kažemo s prstom na druge, je, da spremenimo zakon, da odpremo seje in da omogočimo možnost zaprtja in zapiranja sej samo tedaj, in le tedaj kadar bi javna objava stališč Republike Slovenije škodovala zagovarjanju naših interesov ali kakršnimkoli drugim interesom v organih Evropske unije. Zato je po našem mnenju smiselno in potrebno te seje odpreti in podobno, kot je to storil tudi Svet in Parlament, dejansko objavljati vse te dokumente na spletnih mestih in na druge način ter omogočiti vsaj tistim, ki so malo zainteresirani, da se v to vključijo. Res je, da je praznovanje 50. obletnice Evropske unije bilo zaznamovano z velikim prizadevanjem nemške kanclerke in z uspehom, ki je izražena v tej ministrski deklaraciji. Veseli me, da predsednik Vlade izraža zadovoljstvo, da se je druščina predsednikov vlad in najvišjih predstavnikov držav na tem srečanju sporazumela o tem, da morajo določeni problemi biti rešeni do evropskih parlamentarnih volitev v letu 2009. Toda, če preberemo tekst, bomo videli, da evropski voditelji pozivajo k obnovi skupne baze Evrope do leta 2009, ne pa seveda k obnovi in sprejetju pogodbe o ustavi. Tako da danes ne vemo nič več in nič manj, kot smo vedeli včeraj ali predvčerajšnjim. Ne vemo, kakšna bo usoda pogodbe o ustavi. Vemo pa, da obstaja prizadevanje, da bi ta baza bila eno ali drugo, nekaj, kar je kontekst pogodbe o ustavi, ali pa nekaj, kar je lahko čisto nekaj drugega ali novega. Kakorkoli, tudi to bo v veliki meri padlo na ramena našega predsedovanja. Še enkrat poudarjam, da bomo te dokumente podprli, da smo pripravljeni za ustvarjalno, pa ne samo ustvarjalno, ampak tudi za akcijsko sodelovanje pri temeljnih in ključnih problemih predsedovanja Evropski uniji, in da seveda pričakujemo korektne in uravnotežene pobude s strani vlade in koalicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil mag. Žnidaršič.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministri, predstavniki vlade, kolegice in kolegi, spoštovane državljanke in državljani Republike Slovenije! Poslanska skupina DeSUS bo Deklaracijo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007-junij 2008 podprla. Pred sabo imamo razmeroma obsežen dokument, ki po vsebini pokriva vsa področja življenja in dela v Evropski uniji. Glavni poudarek vključuje skupne evropske cilje delovanja Evropske unije in namero znotraj njih uresničevati tudi nacionalni interes Republike Slovenije. Ključni del dokumenta predstavljajo usmeritve Republike Slovenije za njeno delovanje v institucijah v imenovanem obdobju. Opredeljene so tudi prednostne naloge, ki izvirajo iz pregleda trenutnega in obstoječega stanja. Deklaracijo kaže odnos Republike Slovenije do nekaterih vsebin, ki še posebej izstopajo. Pri tem naša poslanska skupina podpira nadaljnja prizadevanja za dokončni sprejem evropske ustavne pogodbe v čim manj spremenjeni obliki. Podpira tudi širitev Evropske unije in vključitev novonastalih držav bivše Jugoslavije pod enakimi pogoji, kot so veljali za Republiko Slovenijo, in brez odpustkov za države, ki bi ali ščitijo ter ne izročajo vojnih zločincev Haaškemu sodišču. Kar zadeva prednostne naloge, želimo izpostaviti prizadevanja na področju varovanja okolja, s poudarkom zaščite vodnih virov in pomembno omejitev toplogrednih plinov. Pri tem bi po našem mnenju morala Evropska unija bistveno bolj pritisniti na Združene države Amerike, ki producirajo velik odstotek teh toplogrednih plinov in se požvižgajo na kjotski protokol, kljub temu da že same čutijo najhujše posledice podnebnih sprememb. Posebej zaskrbljuje tudi naša huda energetska odvisnost, ki terja odločna prizadevanja za varčnejšo porabo in večje vključevanje obnovljivih virov ter usklajeno skupno tozadevno evropsko politiko. Kot poseben problem naj spomnim na politiko zaposlovanja, ki morda pelje v prehudo alternativo dolgoročno nesprejemljivih oblik, ki sledijo zahtevam kapitala bolj kot pa potrebam ljudi, ki želijo predvidljivo in ne negotovo prihodnost. Že sedaj je v Evropski uniji do 60% mladih zaposlenih za določen čas, kar jim onemogoča ustvarjanje ustreznih pogojev za čimprejšnje oblikovanje družine. Bilo bi narobe, če bi še naprej asistirali zgolj vedno večjim apetitom bogatih in pozabili na revne, ki so vedno manj udeleženi v delitvi novoustvarjene vrednosti. Poslanska skupina zagovarja v Evropski uniji najširše uveljavljanje solidarnosti med generacijami, brez katere ni mogoče pričakovati blaginje za vse prebivalstvo, ki za nas pomeni razmere, v katerih bodo svoj kos pogače dobili vsi. Gre za ohranjanje evropskega socialnega modela, ki bo omogočil nadaljnji razvoj Evropske unije brez hujših pretresov. Za nas je pomembna tudi politika enakih možnosti, pri čemer zaskrbljuje diskriminacija pri zaposlovanju mladih žensk in tudi siceršnje premajhno vključevanje in zapostavljanje žensk, ko gre za družbeno, gospodarsko in politično življenje. V tem smislu zavračamo arhaične poglede in tradicijo, ki je do žensk, brez pravih razlogov, še vedno krivična. Predsedovanje Evropski uniji bo za Slovenijo tudi edinstvena priložnost dokončne prepoznavnosti in afirmacije znotraj skupnosti in tudi širše. Ne bi smeli zamuditi priložnosti za predstavitev našega kulturnega bogastva in naše dežele v najširšem smislu. V deklaraciji lahko vsakdo najde vsebino zase in svoj interes, zato je naša poslanska skupina v nadaljevanju ne želi področno razčlenjevati. Pri uresničevanju ciljev Slovenije pri vodenju Evropske unije pa računamo, da bomo uporabili vse človeške vire, ki so nam na razpolago. Pri tem seveda podpiramo tudi pripombe in predloge za spremembo zakona, ki bi odprl delovanje Odbora za evropske zadeve javnosti in tako sejo zaprl samo v posebnih priložnostih, izjemoma, kar seveda iz prakse delovanja tega evropskega odbora smatramo za možno, ker ni bilo nič takega, kar bi smeli in morali skrivati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Homan, da predstavi stališče Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani ministri, spoštovani predstavniki vlade, kolegice poslanke, kolegi poslanci, vsem lep pozdrav. V Slovenski demokratski stranki bomo z veseljem podprli poročilo oziroma deklaracijo, saj Državni zbor najmanj enkrat letno na podlagi uvodne predstavitve predsednika Vlade, ki smo jo slišali pred približno dobro uro, opravil razpravo o stanju Evropske unije in položaju Republike Slovenije v njej ter sprejme stališče o političnih usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v prihodnjem obdobju. Letošnje gradivo Vlade za razpravo Državnega zbora o stanju Evropske unije in položaju Republike Slovenije v njej ter usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije je že 4. po vrsti. Poleg izpolnjevanja normativnih določb želi Vlada s pripravo gradiva sprejeti jasen in pregled politike Slovenije v evropskih zadevah, seznaniti širšo javnost o dosežkih in odprtih vprašanjih, s katerimi se srečuje Evropska unija in Slovenija kot država članica, ter vzpodbuditi dovolj zgodnjo razpravo tako, da bi v čim večji meri lahko sledili slovenskim nacionalnim interesom, v tem pa prispevali k skupni evropskim ciljem. V deklaraciji so predstavljene ključne politične usmeritve Republike Slovenije za delovanje v institucijah Evropske unije. Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije izpostavlja kot strateška in za Slovenijo ključna vprašanja, kot so priprave na učinkovito predsedovanje Evropski uniji, razprava o prihodnosti Unije, zagotavljanje celotnega izvajanja lizbonske strategije v njenih gospodarskih, socialnih in okoljskih razsežnostih, krepitev območja svobode, varnosti in pravice ter povečanje zunanje vloge Evropske unije na področju varnosti, razvoja in gospodarskih odnosov. V pregledu so izpostavljena področja: razvoj Unije, splošen gospodarski okvir in koordinacija politik, rast in delovna mesta, trajnostni razvoj, raziskave, znanje, inovacije, konkurenčnost, energetika, promet, zaposlovanje, socialna politika, zdravje, potrošniki, enakost spolov, strukturna in kohezijska politika, skupna kmetijska politika, okolje, področje svobode, varnosti, pravice ter zunanji odnosi. Osrednji del poročila za leto 2006 predstavlja stanja v Evropski uniji ter pregled uresničenih usmeritev na področju priprav za predsedovanje Evropske unije - o tem smo danes že veliko govorili -; priprav na prevzem evra, vzpostavljanje zunanje meje Evropske unije, izvajanje lizbonske strategije, revizije, strategije trajnostnega razvoja Evropske unije, priprav na naslednjo finančno perspektivo in učinkovito porabo sredstev, podpore naslednji širitvi in približevanju Zahodnega Balkana Evropski uniji ter prizadevanja za nadaljnjo krepitev Evropske unije v svetovni mednarodni skupnosti. Poročilo zavzema vse ključne teme, ki so pomembne za državljane Evropske unije in Slovenije v njej. Te teme so pa, kot sem že omenil: priprave predsedovanje Unije, lizbonska strategija - menimo, da nas tukaj čaka še veliko dela, saj jo delno le uresničujemo, veliko pa je še odprtih vprašanj. Omenjena je bila, ker podpiramo podpis berlinske deklaracije, povečanje zunanje vloge na področju varnosti, razvoja in gospodarskih odnosov, potem je tukaj pogodba o ustavi za Evropo, širitev Evropske unije, širitev schengenskega prostora - ravno danes Slovenija prevzema schengenski informacijski sistem, kar je zelo pohvalno - ter splošno širitev evroobmočja; splošni gospodarski okvir, tukaj bi predvsem vzpostavil kakovost javnih financ, rast in delovna mesta, trajnostni razvoj, raziskave, zunanje inovacije. Skratka, menim, da se lahko vsak državljan najde v tem poročilu. Za mene je eden bistvenih pomenov, ker je tudi dovolj na široko odpisano področje energije, področje prometa, saj je notri vpisan tako kopenski, pomorski kot zračni promet. Ključne teme so zaposlovanje, socialna politika, zdravje in potrošniki. Strukturna in kohezijska politika je lepo predstavljena, skupna kmetijska politika - tukaj bi predstavil predvsem, da je tudi Slovenija notri dala tako kmetijstvo kot ribištvo -; okolje, večno nedorečena tema, tu notri je dovolj napisano o varstvu morskega dna, kakovosti zraka, podnebnih razmerah, biotski raznovrstnosti. Področje svobode, varnosti in pravice, azil, migracija, vizumska politika in meje, to je področje, ki po moje ne bo nikoli zaključeno, ampak moramo biti vedno aktivni, vedno znova pripravljeni na te izzive; boj proti terorizmu, izmenjava podatkov, potem so tukaj civilna zaščita, zunanji odnosi - predvsem v zunanjih odnosih je dovolj nazorno opisan Zahodni Balkan -; evropska sosedska politika, barcelonski prenos, odnosi z Rusijo, srednja Azija, tranzicijski odnosi, Bližnji vzhod. Skratka, menim, da je v poročilu dovolj na široko in globalno zasnovano vse, tako da je lepa podlaga, da se lahko to poročilo samo še nadgradi. Izpostavil bi predvsem okolje, za mene večno nedokončana tema. Prejšnji teden je bil mednarodni dan voda pod geslom "lepo bi bilo, če bi bilo tako za vse ljudi na svetu, pa ni". Za mene je ena ključna tema tukaj, predvsem Slovenija ima tu eno posebnost danost, zaenkrat imamo še dovolj čiste pitne vode. In ta poudarek menim, da moramo poudarjati vsak dan. Smo ena redkih držav, po moje bi da marsikateri naftni šejk, naftni bogataš, ne vem kaj, da bi imel takšno danost, kot jo imamo Slovenci, da se lahko vsak dan tuširamo s čisto pitno vodo. To je danost, ki je ne smemo zapraviti, ki se je moramo zavedati in jo moramo uspešno tudi propagirati in reklamirati v Evropi. To dediščino, ki smo jo dobili od naših dedov in pradedov, moramo ohranjati in to količino pitne vode ohraniti in pustiti za naslednje rodove. V Slovenski demokratski stranki, kot sem že na začetku omenil, bomo dano poročilo z veseljem podprli. Hvala.
Hvala lepa. In še zadnji ima besedo gospod Kokalj, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine NSi.
Lepo pozdravljeni, gospod predsedujoči, minister, državni sekretarji in kolegi in kolegice, pa tudi poslušalci in gledalci, če nas spremljate! Poslanska skupina Nove Slovenije meni, da je pripravljena deklaracija ustrezno splošno izhodišče za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije za naslednje leto in pol, čeprav se zaveda, da je sama vsebina pripravljena na programu predsedovanja tako imenovanega tria po novem in hkrati programov Evropske komisije, ki pa je predlagan samo za letošnje tekoče leto. Zato se pričakuje, da bo Vlada prišla z dopolnitvijo deklaracije oziroma z natančnejšo obrazložitvijo programa predsedovanja za naslednjo polovico leta v parlament ob koncu tega leta, lahko pa bi poskušali to izkoristiti tudi kar za sprejem deklaracije za naslednje koledarsko leto. Glede na to, da deklaracija sloni na evidentiranju smernic na podlagi dokumentov, ki sem jih navedel, ni mogoče iz njih sklepati, kakšna bodo konkretna izhodišča za posamezen svet Evropske unije, ki jih potem posamezni matični odbori, če jih obravnavajo, in oba pristojna odbora obravnavajo v parlamentu, vendar menimo, da je v tem kontekstu nujno tudi po naši oceni izboljšati delo v samem parlamentu pri obravnavi evropskih zadev. Predvsem v tem kontekstu pozivamo Vlado k nekoliko boljšemu ažuriranju vsebin in pošiljanju v Državni zbor, zato da bi jih lahko pravočasno in bolj kvalitetno obravnavali. Zavedamo se sicer stiske, ki je posledica tudi procesiranja teh zadev v samih evropskih institucijah, vendar moram reči, da na tem segmentu, kolikor vem, potekajo tudi intenzivni pogovori s predstavniki vlade. Ker pa tokratna vsebina izhaja tudi iz poročila, ki danes praktično ni bilo omenjeno, ki pa je ključno tudi za delo v letošnjem letu in za naprej, moram pohvaliti poročilo, predvsem v zadnjem delu, kjer je tabelarično navedeno stanje zakonodajnih aktov, ki so pomembni predvsem za parlament, v kakšnem stanju so. Predvsem za našo poslansko skupino je pomembno, da po posameznih področjih vemo, na kaj se moramo pripraviti oziroma katere zadeve so trenutno najbolj vroče, če temu tako rečem, in v katere stvari se lahko malo bolj detajlno tudi poglobimo. Mislim, da je tak program primeren. Mogoče pa ne bi bilo slabo tudi v sami deklaraciji za prihodnje pristopiti na enak način - vsaj v zadevah, ki se lahko predvidevajo. Nova Slovenija bo deklaracijo podprla. Menimo, da so zadeve z generalnega, splošnega vidika ustrezno predložene. Seveda bo pa aktivno sodelovala pri obravnavi posameznih zakonodajnih aktov in tudi na posameznih področjih, ki so opredeljena v sami deklaraciji. Tu bi mogoče omenil samo demografsko politiko oziroma demografske spremembe, kjer pričakujemo tudi od vlade, da bo do konca leta, izhajajoč iz projekta, ki ga je začelo nemško predsedovanje na tem segmentu, to je zavezništvo do družine, tudi Slovenija pripravila ustrezno družinsko politiko v kontekstu predsedovanja tria na tem področju. Še enkrat ponavljam, Poslanska skupina Nove Slovenije bo deklaracijo podprla.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Zdaj sledi razprava o predlogu deklaracije. Prvi se je prijavil k razpravi gospod Germič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospodje ministri, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Sloveniji je v okviru dokumenta, ki ga danes obravnavamo, torej govorimo o deklaraciji in usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije, namenjena pomembna vloga v začetku ali v prvi polovici leta 2008. Torej 2008 v prvi polovici, bo Slovenija izvajala vse naloge predsedujoče. Zato je izredno pomembno, na kakšen način bo Republika Slovenije vstopila v to obdobje in ali bomo jasno definirali tiste prioritetne naloge, s katerimi bi Slovenija lahko pustila tudi pečat tega obdobja. Slovenija, zavedati se je potrebno, da je prva izmed novih članic, ki ji je zaupana ta vloga. Na eni strani je to velika čast, po drugi strani pa velika odgovornost. V okviru poglavja, ki ga v uvodu deklaracije zapisujemo, zapisujemo tudi takole, da se bo Slovenija v luči izzivov, s katerimi se sooča Evropska unija, se zavedamo nujnosti doseganja dejanskih rešitev za državljane EU. Vsebinske priprave na predsedovanje - potrebno bo upoštevati sprotni razvoj dogodkov in sprejeti še zadnje odločitve glede na prednostne naloge, ki bodo z vidika Slovenije, slovenskega predsedstva strateškega pomena za EU, torej to odločitev sprejeti nekako do konca tega leta. Zdi pa se mi pomembno, da bi Slovenija tudi že v tej fazi, kajti slovenski parlament obravnava deklaracijo in prednostne naloge v okviru delovanja, v Evropski uniji danes in s tem dokumentom se ne bomo srečali v prihodnje. Zato je tudi pomembno, da damo jasna sporočila, katere so prioritete v Republiki Sloveniji, ko bomo izvajali naloge predsedovanja Evropski uniji. Zato mi dovolite, da se dotaknem enega pomembnega področja, to je področja, ki je zapisano v okviru poglavja Zaposlovanje in socialna politika, zdravje in potrošniki, ter posebej spregovorim o podpoglavju področja zdravja. Mi smo v okviru programa trojke zapisali - torej v okviru 18-mesečnega programa predsedovanja Nemčije, Portugalske in Slovenije - da bo na področju zdravja, v točki 76, v zvezi z razlikami glede zdravja med državami članicami "bo posebna pozornost namenjena celotnemu pristopu glede obravnavanja raka v politikah in dejavnostih EU, vključno z oceno preventivnih pregledov v zvezi z rakom". Torej, to je že skupna naloga predsedujočih v tem 18-mesečnem obdobju, hkrati pa lahko zasledimo, da je za področje Nemčije in Portugalske zapisano kar v definirani obliki, katera pa so tista posamezna področja, za katere bodo posamezne države namenila posebno pozornost. In tukaj lahko vidimo tudi iz predstavitve dr. Marušiča, sekretarja iz Ministrstva za zdravstvo, da bo Nemčija v tem obdobju namenjala veliko pozornost dejavnostim, ki bodo vezane predvsem na obvladovanje okužbe s HIV, aidsom, v času portugalskega predsedovanja pa problematiki migrantov. Nadaljuje gospod sekretar, da slovensko predsedovanje si je kot glavno temo izbralo področje raka. In glede na to, da v v podpoglavju področja zdravja te prioritete ni nikjer zapisane, smo v Poslanski skupini LDS poskušali zapisati amandma, ki bi v odstavku dva, ki govori o novi zdravstveni strategiji - in glede na to, da bo v letu 2007 veliko razprav namenjeno novi zdravstveni strategiji v Evropski uniji, da bi posebej zapisali to, kar je bilo že s strani ministra in ministrstva kot takega velikokrat obljubljeno. Obljubljeno tudi na mednarodni konferenci, ki je bila lansko leto v novembru, v Sloveniji pod geslom "United against cancer" torej "Združeni proti raku", da seveda bo Slovenija sprejela to obvezo in bo temu področju namenila posebno pozornost. Torej gre za ponovitev te zaveze, ki jo je izrekel minister dr. Bručan tudi nedavno na 15. vseslovenskem srečanju žensk z rakom dojke "Nova pomlad življenja" v Cankarjevem domu to soboto, in zdi se mi pomembno, da na tem področju, torej na področju oblikovanj novih zdravstvenih strategij v okviru Evropske unije, da Slovenija seveda pusti pečat v okviru svojega predsedovanja in da z jasno zapisanim besedilom v okviru te deklaracije temu nameni tudi dejansko pozornost. Seveda, z mojega vidika je težko razumeti argument, ki je bil predstavljen s strani ministrstva za zdravstvo na pristojnem delovnem telesu, da je takšen zapis preozek. Mi govorimo predvsem o tem, da naj se v besedilo same deklaracije vključi obravnava področje raka, kot tista zaveza Republike Slovenije, ki bo potem tudi dejansko uresničena. Mi imamo s strani ministrstva za zdravje in ministra samega do sedaj vrsto obljub, katere pa so ostale, žal, le na papirju in jih je bilo možno v praksi slediti v realizaciji izredno malo oziroma prišlo je do zelo skromne realizacije. In če nimamo svoje zdravstvene strategije oziroma strategije in nacionalnega programa zdravstvenega varstva, se potem postavlja vprašanje, na kakšen način bo Slovenija vodila ustrezen dialog v letu 2007, ko bo potekala intenzivna razprava o novi zdravstveni strategiji na področju celotne Evropske unije. In če govorimo, da naj takšna razprava in oblikovanje nove zdravstvene strategije prispeva k zagotavljanju visoke stopnje varovanja zdravja ter sodelovanja na področju zdravstvenega varstva, potem je seveda v okviru takšne strategije zelo pomembno opozoriti na bistvene razlike, ki obstajajo znotraj držav srednje in vzhodne Evrope pri dostopnosti zdravstvenih storitev, kakovostne obravnave posameznih obolelih, in področje raka je prav gotovo področje, kjer so razlike izredno velike. V Sloveniji prav v zadnjem obdobju spremljamo zelo široko razpravo o tem, da seveda na naši politični odločitvi nimamo jasno zapisane strategije, da nimamo državnega programa nadzora raka in da je na posameznih področjih smrtnost bistveno večja, kot je v primerjavi z drugimi državami članicami. In če seveda želimo prispevati k temu, da se bodo zmanjševale razlike med državami srednje in vzhodne Evrope v primerjavi z ostalimi članicami, seveda če želimo prispevati k temu, da se bodo razlike pri smrtnosti na posameznih obolelosti raka, torej zaradi obolelosti raka, zmanjševale, če želimo prispevati k temu, da se bodo zmanjševali finančni deleži v družbenemu bruto proizvodu, namenjeni področju zdravju, je z mojega vidika izredno pomembno, da tudi na tem področju zapišemo eno prioriteto, znotraj katere bi lahko dali pečat temu obdobju predsedovanja. Po mojem mnenju je področje raka, kar je bilo v Sloveniji tudi že velikokrat izpostavljeno, tisto področje, ko bi lahko delili dobre prakse z drugimi državami članicami in da bi lahko skozi obdobje našega predsedovanja poskušali oblikovali novo zdravstveno strategijo na tem področju, ki bo imela intenco, da se zmanjšujejo razlike med posameznimi članicami Evropske unije. Zato, kolegi in kolegice, vas prosim za podporo pri tem amandmaju in ponovni razmislek ali s tem, da zapišemo to jasno v besedilo deklaracije, ne uresničimo samo to, kar vedno tudi v javnosti znamo povedati tako s strani ministra samega kot predstavnikov predsednika Vlade Republike Slovenije. Dajmo s tem tudi jasno obvezo in zavezo, ki jo mora Vlada Republike Slovenije v času predsednikovanja Republike Slovenije tudi na nivoju Evropske unije jasno prevzeti in na tem področju narediti bistvene korake naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Juri. Prosim.
Hvala. Kolegice, kolegi, lep dan. April 2007 - junij 2008 je čas, ki ga dejansko zajemamo v dokumentu, ki je pred nami, kajti januar, februar in marec so že mimo. A brez skrbi, nimam namena nagajati okrog neskladja med naslovom deklaracije in njenim dejanskim dometom. Četrtino leta smo že pokurili in je, kar je, ostajajo še tri četrtine do pričetka ključnega sklepnega semestra, ko bomo prevzeli volan Evropske unije. Devet mesecev torej še za piljenje teoretičnega in predvsem praktičnega znanja te vožnje, ki bo izjemno zahtevna in bo zagotovo pritegnila pozornost na nas ne le evropskih partnerk, ampak tudi širše mednarodne javnosti. Na preizkušnji bo prva izmed novink, najboljša po mnogih kazalcih razvitosti in evropske kompatibilnosti, edina od novih članic Unije s skupno valuto, a tudi žal s kakšno hibo, ki razkriva poreklo, ki ga radi tajimo in ki ne pomirja. Energetika, podnebne spremembe, socialna varnost, medkulturni dialog ob ustavni pogodbi in nadaljevanju širjenja Evropske unije so izzivi strašanski. In ko naj pokažemo tudi starejšim, po gospodarski in politični moči pomembnejšim partnerkam, ne le kandidatkam za vstop, poti nadaljnjega skupnega korakanja v boljšo prihodnost, bi bilo zelo primerno, da bi se otresli tistih malih madežev, ki jih sami ne vidimo ali nočemo videti, ko zvrha pogledamo srajco, kravato, obleko, ki smo si jih nadeli, preden gremo od doma, ki pa jih drugi že na cesti opazijo in na katere nas z vso vljudnostjo in vsem taktom opozarjajo. Te male packe so problem izbrisanih in to, kar smo nedavno počeli z eno od romskih družin, so druge številne slabosti na terenu človekovih pravic, manjšinskih pravic in spoštovanja različnosti, so ne nazadnje neurejeni odnosi, zlasti kar zadeva mejo s Hrvaško. In ko smo na vse to več ali manj prijazno opozorjeni, bi morali s svoje strani povleči določena spoznanja in ne se delati, kot da nič ni narobe ali celo, da prejemamo same pohvale. Mejni spor s Hrvaško ali Hrvaške z nami je balast, je neprijazno breme, ki si ga Evropska unija ne želi, zlasti ne, če ga prinašamo s seboj v predsedovanje in ko vstopamo v schengenski prostor. Ni prvič, ko iz Bruslja prejemamo pozive k bolj odločnemu iskanju dogovora, tudi s pomočjo tretjega, če nam v dvoje ne uspeva. Ni prvič, ko nam odgovorni Evropske unije sugerirajo tudi arbitražo oziroma sodno pot. Spomnimo se obiskov že nekaj časa nazaj pri nas Ollie Rehna, Borela, Barrosa, še preden so o tem na novo spregovorili poročevalec za Hrvaško Swoboda, Poettering, predsednik Evropskega parlamenta, danes sam zunanjepolitični odbor tega parlamenta. Čas predsedovanja se bliža, dogovora ni, tudi aktivnosti njemu v prid ni opaziti. Opaziti je le čakanje, da se nekaj zgodi, čakanje na poteze druge strani, morda čakanje na nek čudež. Če Hrvaška še ni predložila nič konkretnega, nič otipljivega in uporabnega v zvezi z arbitražo, sodnim razreševanjem spora, to ni opravičilo, da tudi mi ničesar v to smer ne počnemo. Obratno, prevzemimo mi iniciativo in pripravimo odprt predlog dogovora, ki bo omogočal pričetek pogajanj o tem. Ni dovolj, da znova in znova sporočamo domači in evropski javnosti, da se arbitraže ne bojimo, da Hrvaški ne verjamemo in da itak problem objektivno ni rešljiv do pričetka predsedovanja. Pokažimo evropskim partnerjem, da smo aktivni, prizadevni, iniciativni, seveda z evropskim instrumentarijem. Osebno vse vas, kolegice in kolegi, ki se dobro spomnite, tudi gospodje z vlade, pozivam k temu že četrto leto in sem sam sebi že nekoliko tečen. A ko bi spoznali že takrat, da bomo morali danes prepričevati Bruselj, da je za vse to kriva Hrvaška, in da bo naše prepričevanje težavno in ne vselej uspešno, bi bili danes štiri leta bliže rešitvi, zagotovo ne v tej stiski, v kateri se nahajamo. Še tričetrt leta je torej pred nami, izkoristimo pametno ta čas! V zvezi s projektom mediteranske univerze, o katerem je bilo govora in ki smo ga tudi zapisali v deklaraciji, naj povem, da kot član delegacije v Evromediteranski parlamentarni skupščini in eden izmed pobudnikov slovenske kandidature pri tem projektu, si bom dovolil pohvaliti vlado, da je po prvotnih dvomih in zadržkih do slovenskega umeščanja in angažiranja pri tem projektu vendarle razumela njegov pomen in imenovala ustrezno projektno skupino, ki je že pripravila ustrezen predlog vsebine in sedeža te univerze ter že popisala ustrezno pismo o nameri s piransko občino. Smo edina, to je dobro vedeti, edina država v Sredozemlju, ki se je te naloge lotila, in glede na dogovor s prvotno konkurenco, to je z Unimedom, to je združenje sredozemskih univerz, ki jih združuje kar 74, z zelo dobrimi možnostmi, da dobi enega izmed sedežev te ustanove in odigra eno ključnih vlog pri usposabljanju nove generacije intelektualcev, ki bo bolj vešča dialoga med srednjeevropskimi in mediteranskimi kulturami. To pa vsi vemo, kaj pomeni za razreševanje, ne nazadnje palestinsko-izraelskega spora in celotne bližnjevzhodne krize, ki je kriza vseh kriz na relaciji islamskega in zahodnega sveta. In če ste gospodje vlade spoznali, da bi bilo to pametno, odprite oči tudi pri mejni zagati s sosedom. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, vsi prisotni! Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije o institucijah Evropske unije v letu 2007 in do junija 2008 sprejemamo v tednu, ko je minilo 50 let od začetka Evropske unije. In moram reči, da lahko v tej deklaraciji vidimo, da je Slovenija, kljub temu da se pridružuje šele tretje leto polnopravnega članstva v Evropski uniji, da ima na mizi izredno zrel dokument. To je odraz dobrega delovanja in pripravljenosti in priprav vlade, da se čim bolj aktivno vključi v delovanje Evropske unije in da je iz delovanja Evropske unije tudi utegne čim boljše rezultate v korist hitrejšega razvoja Slovenije, večja konkurenčnost slovenskega gospodarstva in boljšega mednarodnega položaja, se pravi večjega ugleda Slovenije. In prav vse aktivnosti tukaj notri in ti predlogi so naravnani v to smer. Seveda daje osnovni ton tej deklaraciji in tem prednostnim usmeritvam bodoče predsedovanje Slovenije v Evropski uniji. In v zvezi s tem je potrebno reči, da je tukaj treba v tem trenutku na nek način svariti tudi pred prevelikimi pričakovanji slovenskega predsedovanja. Del vsega tega je biti realist. Namreč, tudi Zvezna Republika Nemčija je, recimo, svarila pred prevelikimi pričakovanji nemškega predsedovanja. Zakaj? Nemčija je imela na začetku še pred prevzemom izjemno iniciativo in tudi razmišljala o tem, kako, na čim boljši način pospešiti proces sprejemanja evropske ustave, pogodbe o evropski ustavi, in ni krila ambicije. Vendar ko smo pretekli mesec sedeli vsi predsedniki odborov za zunanjo politiko v Berlinu, je iz nastopom nemškega predsednika parlamenta, predsednika odbora, nemškega zunanjega ministra predvsem vel realizem. Realistična analiza, kaj se lahko zgodi, kaj je možno storiti. Zaradi tega jaz pravzaprav tako plediram za to, da smo glede rezultatov slovenskega predsedovanja realisti. Se pa globoko strinjam, da je potrebno doseči minimalno soglasje znotraj političnih strank glede slovenskega predsedovanja, glede tega, da se to predsedovanje ne bo spotikalo ali pa izrabljalo v izključno notranjepolitične namene. Moram reči, da me nekoliko skrbi v tej zvezi, da nesodelovanje bivšega predsednika vlade in bivšega ministra za evropske zadeve. Na tako pomembni razpravi, kot je ta, da enostavno obstruirata zadevo. Namreč, tu je bistveno različno delovanje ali pa pogled naših opozicijskih politikov od tega, kot je pogled pozicijskih politikov v drugih državah, ki imajo več te parlamentarne tradicije in demokracije. Naš odbor je bil pretekli teden na obisku v Slovaški. Moram reči, da so s ponosom poudarili, kako aktiven je v njihovem odboru bivši predsednik vlade, kako aktiven je v tem odboru bivši minister za zunanje zadeve. Naš predsednik vlade praktično izgleda, kot da se svojih aktivnosti mednarodnih skoraj sramuje, ne sodeluje v odboru. Še en primer navajam. Bil sem v delegaciji slovenski ob 50. obletnici rimske pogodbe v Rimu. Tudi bivšemu italijanskemu predsedniku vlade Berlusconiju ni bilo pod čast sedeti tam skupaj s sedanjimi vladnimi politiki in tudi ploskati sedanji italijanski vladni koaliciji. Jaz plediram na to, da tudi ti bivši ministri, ki so sedaj menjali stranko in so v nastopih polni nasvetov in idej, da postanejo realisti in da se udeležujejo na konstruktiven način, ker drugače se zna zgoditi, da bo tudi ta stranka postala celo manj konstruktivna, kot je bila doslej. V tej zvezi je kolega Gantar prej plediral za odprtje seje evropskega odbora, torej za spremembo zakona o sodelovanju med parlamentom in vlado. Jaz se tudi sam strinjam, da je ta zakon slab, da je posledica nekritičnega prevzemanja tako imenovanega finskega modela, ampak ne zaradi cilja čim boljšega delovanja, žal, takratni predsednik in takratni evropski minister se tega zavedata in tudi danes ne moreta gledati resnici v oči tukaj pred nami. Ampak, ne pa kazati zdaj s strani takratnih ministrov, takratni vladi kot na to, da sedanja oblast, sedanja vlada ne želi nekaj transparentnega, nekaj dobrega, nekaj kar je v korist. Zakon je tak in mi vemo, kako je z ustavno večino težko spreminjati in sprejemati. Potem bi rekel še to; da zato, da bo naše predsedovanje čim boljše potekalo in nazadnje, da bomo iz Evropske unije čim več potegnili, je potrebno okrepiti sodelovanje parlamenta, vlade z našim komisarjem v Evropski uniji. Ob nedavnem obisku Odbora za zunanjo politiko v Veliki Britaniji je na moj britanski pandan, gospod Gebs, poudaril, da je njihov komisar Mendelson sleherni petek v parlamentu ali po raznih resorjih, da ni samo vezni člen med svojim resorjem in britanskimi resorji, ampak da je na nek način dejansko predstavnik Velike Britanije v Evropski komisiji tudi za vse resorje. In mi imamo odličnega komisarja evropskega, jaz ga lahko tudi pozdravim, pomemben resor ima, vendar je dejansko potrebno to, da bo petek, ki je za komisarje namenjen za sodelovanje z nacionalnimi vladami, nacionalnimi parlamenti tudi to okrepili in izboljšalo v korist tega, da bomo dejansko izjemno na tekočem, kaj se v Evropski uniji sprejema, kje so prostori in možnosti finančnih virov in iz tega se potem lahko naredi uspešno Slovenijo. Glede širitve. Seveda je to ena temeljnih prioritet slovenskega predsedovanja in tudi v tem obdobju. Moram reči, da tu Slovenija nastopa izredno načelno, tudi v odnosu do Hrvaške. Pri tem včasih naleti na nerazumevanje tudi domače javnosti, vendar sem prepričan, da delujemo strateško pravilno in dolgoročno. Seveda pa smo včasih priče ali pa deležni tudi navijaških pozicij nekaterih evropskih politikov ali iz evropskega parlamenta, ki imajo verjetno še posebne interese, da včasih tudi bolj neprikrito navijajo za kakšno stališče sosednje države. Vendar moram reči, da je diplomatska ofenziva Slovenije v zadnjih dneh obrodila, po mojem, sadove in je morala Hrvaška zelo hitro na nek način ob diplomatski ofenzivi se odzvati, potrditi, da sprejema pogoje vzajemnosti. S tem je morala v Evropo poslati pomembno sporočilo, ki ga je treba razumeti, da dolgoročno ne bo mogla in ne bo vztrajala pri zadevah, ki niso v skladu z evropskimi standardi. Ne nazadnje se mi zdi, da je tudi pomembno, tu vidim na mizi, da je Hannes Swoboda, ki pripravlja dokument o pripravljenosti in napredku Hrvaške, danes izjavil, da je treba proučiti že obstoječe sporazume, pripravljene sporazume, jih urediti in nadgraditi. To se pravi, zavedamo se, Evropska unija se ne zaveda, da je tu bil s Hrvaško že dosežen sporazum, da so bila pogajanja zaključena in da je treba tudi na tem temelju graditi naprej. Dotaknil bi se morda mojega predhodnika, ki res zastopa svoja stališča že štiri leta. Toda ne vem, zakaj jih zastopa na način, da dostikrat izgleda, kot da je na nek način v službi v nekem drugem parlamentu. Jasno je stališče Slovenije, da se nikoli ni branila arbitraže. Ne branimo se arbitraže, vendar če bo do arbitraže prišlo, je treba arbitrirati o celotni meji, kolega pa se je zadnjič odpovedal arbitraži celotne meje in se je zavzemal samo za nekatere kritične točke in samo morsko mejo. To je seveda po mojem mnenju nesprejemljivo stališče slovenske strani in si ne želim, da bi naprej zastopal takšno stališče, kajti tudi vsa pravna znanost, kjer končno smo dosegli neko soglasje, skupno sodelovanje vseh pravnih strokovnjakov, da so si o teh zadevah enotni. Glede tega dokumenta bi rekel še to, da je pomembno, recimo, jaz se bom dotaknil samo dveh zadev, da se Slovenija poudarja tu - evropsko usmeritev po posodobitvi evropskih univerz kot predpogoj uspeha lizbonske strategije. Mislim, da je to izjemno pomembno tudi za našo univerzo. Zdi se mi, da naše univerze v svojih programih morajo storiti mnogo, da bodo posodobljene, da bodo dejansko izobraževale diplomante, ki bodo sposobni razvijati nove proizvodnje bolj kot doslej, da bodo imeli sodobna znanja. To je predpogoj uspeha lizbonske strategije tudi na naših tleh, to se pravi, večja konkurenčnost, večje aktivnosti in tako naprej. In še glede energetike. Prej je kolega omenil, da Evropska unija še najmanjšo pozornost polaga na to, s katerimi energenti bo energetska zadostnost dosežena. Mislim, da to ne bo držalo. Na vrhu Evropske unije v Bruslju je bila jasno postavljena tudi zahteva po večjih obnovljivih virih, po pospeševanju proizvodnje energije iz obnovljivih virov in kar je tudi v skladu s slovensko usmeritvijo, ampak Evropska unija in mi vsi skupaj moramo biti realistični. Energijo je enostavno treba zagotoviti in jo je treba na vse možne načine, seveda pa dati prednost obnovljivim virom, virom, ki so manj nevarni za okolje. V tem okviru nujno prihaja na evropsko mizo tudi jedrska energija. Vemo,da so nekatere države programe obnovile, da Francija dve tretjini te energije proizvaja iz jedrskih central in da je to odprta tema znotraj EU. Moramo tudi slovensko javnost soočiti s tem, da so te debate seveda legitimne. Toliko o tem. Še enkrat naj rečem, da je predsedovanje velik izziv, priložnost, bodimo pa realistični. Izpeljimo to predsedovanje rutinsko, ne imejmo prevelikih pretenzij in tudi prevelikih apetitov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Aurelio Juri imate repliko.
Ja. Kolega Jerovška bi pozval k točnosti. Imenoval je predhodnika. Netočnosti, ki jih izreka na moj račun. Lepo prosim, Jerovšek, tudi ko gremo na obiske naokoli govori o tem, da je bil sporazum Drnovšek-Račan ratificiran v Državnem zboru in ne zazna razlike med ratifikacijo in parafom. Ampak, tudi ko govori o tem, da bi naj jaz zagovarjal arbitražo le ob mejnem morju naj točno citira kdaj sem kaj takšnega izrekel. Jaz sem rekel, da bi bilo to zagotovo krajša pot, ampak dopuščam in pozivam že štiri leta v [[...]]isto plošč, kolega Jerovšek, to se boš spomnil, govorim o arbitraži o vseh spornih točkah, tam kjer so sporne naj se o tem obravnava. In sem jaz to zagovarjal še preden je Hrvaška začela o tem govoriti, tako da, ko sem zaznal, ko je propadel sporazum Drnovšek-Račan, da ni bilo druge poti. In je žalostno danes, da evropski parlament tudi sprejema resolucije in sklepe, ki nas pozivajo k temu, ker sami nismo tega zaznali pravočasno. Tako, da bi prosil, kolega Jerovšek, da si pri teh stvareh točen, kajti vedno postavljati nekoga na gonjo, postavljati na steber izdajalstva je nekorektno. Hvala.
Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Obravnava deklaracije o delovanju Slovenije oziroma o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije ni prva, ki jo obravnavamo, zaradi tega tudi ni mogoče reči, da je v pisanju in pogledih bistvena razlika od prejšnjih, bi pa za začetek opozorila samo na eno drobno, čisto tehnično pomanjkljivost dopolnjenega predloga deklaracije. Če se bo kdo hotel ravnati po kazalu in iskati iz kazala strani na katerih je kaj omenjeno, ne bo uspešen zaradi tega, ker se je besedilo spremenilo. Poleg tega obstaja razlika med etični in etnični, če govorimo o enakih možnostih, to je na strani 46, tako, da ne bo težav. Ampak, da ne bi ostala pri teh drobnajakarskih posegih v tekst, pa vendarle dovolite, da pojasnim kaj mislim s tistim, da je na deklaratorni ravni besedilo mogoče podpreti, težava je pa potem v posameznih izvedbenih nadrobnostih. Na 56. strani v poglavju ribištvo piše, da se Slovenija zavezuje, da bo spodbujala ohranjanje in trajnostno upravljanje z ribolovnimi viri. Usmeritev, ki jo je mogoče samo podpreti in ji ploskati, ampak, ko se pa v evropskem parlamentu ali kod drugod odloča o posameznih dokumentih, ki odločajo o izkoristku ribolovnih virov, o upravljanju, je pa naše stališče lahko dosti manj afirmativno za nas, ki nismo ribolovna velesila ampak sledimo interesom ribolovnih velesil. In je vprašanje, če so tisti interesi v interesu tega načela, ki je tu zapisano "...ohranjanje in trajnostno upravljanje z ribolovnimi viri". To je prva stvar na katero želim opozoriti. Druga. Predsednik Vlade je govoril o velikih sredstvih, ki jih namenja Evropska unija za pomoč. Kolega Feri Horvat je tudi povedal, da so določena sredstva, ki jih je treba usmerjati v pomoč neevropskim državam. In tu se sprašujem: ali je Slovenija popolnoma zanemarila nek kontinent, kot razmišlja o usmerjanju pomoči, ker ni nikjer ničesar mogoče prebrati o tem ali jo Afrika sploh kaj zanima ali ne. Zdaj vemo, da je interes sodelovanja z Azijo, vemo tudi kako je z interesom sodelovanja z Ameriko, z obema Amerikama - severno in južno, ampak kako je z Afriko pa ne, pa niti ne bi bila na te stvari toliko pozorna, če me ne bi prebivalci ali njihovi predstavniki s te celine opozorili, da bi kdaj pričakovali tudi malo bolj dejavno vlogo Slovenije. Zdaj pa od teh stvari, ki so bolj zunanjepolitične in zunanjeekonomske, k tistim, ki vendarle zadevajo tudi ta evropski prostor in slovenskega še posebej. Ko je govora o strukturni in kohezijski politiki, na 52. strani je mogoče brati, da je tam 16 različnih operativnih programov in med temi berem tudi "Operativni program razvoja človeških virov". Ta operativni program povezujem, ker gre za kohezijsko politiko tudi s tistimi, ki bodo v nadaljevanju postali osrednji predmet mojega zanimanja, to je razvoja enakih možnosti oziroma zagovarjanja ali programov enakosti spolov. Jaz upam, da je v okviru teh programov - zlasti tisto, kar zadeva enakost spolov na podeželju in še razvoj kakšnih drugih programov, ki zadevajo enakost spolov, denimo - tisti, ki zadeva populacijo starejših žensk, denimo, če se samo ene populacije ali dela populacije dotaknem. Ko gledam vse to, kar je zapisano v deklaraciji oziroma o usmeritvah, tako moram reči, in o resoluciji o usmeritvah Slovenije, potem opažam neko odstopanje od tistega, ker je bilo poprej kot prednostna usmeritev zapisano, pa se je počasi izgubilo. Nekatere stvari so kontinuirane, nekatere se pa diskontinuirano pojavljajo. Denimo, kandidiranje Slovenije za sedeže posameznih inštitucij. Od leta 2000 pa do leta 2004 je imela Slovenija kar dobre obete za to, da bi lahko dobila sedež evropskega instituta za enakost spolov. V prejšnjo deklaracijo smo z veliko težavo spravili amandma, ki je govoril o tem, da si bo Slovenija prizadevala dobiti ta sedež. Obotavljanje se je izkazalo kot potrditev ne čisto zaresne usmeritve te vlade, zaradi tega, ker je njen interes dobiti sedež Galilea. Ampak zdaj jaz upam, da ne bomo padli skozi, tako kot smo pri sedežu za nadzor schengenske meje, pa Evropskega inštituta za enakost spolov, da bomo vsaj tukaj uspešni. Ampak nobenega zagotovila ni, da bomo tu uspešni. In mene so takole učili, da je včasih bolje imeti vrabca v roki kot goloba na strehi. No, mi stavimo na golobe. Upam, da ne bodo glineni. Pri Evropskem inštitutu za enakost spolov, pa bom začela tisti del razmisleka, ki je zvezan prav s tem, o čemer govori lizbonska strategija, in pri čemer Slovenija niti ne zaostaja pri dosežkih, se nam pa lahko zgodi, če se bomo skušali preveč po starih članicah Evropske unije zgledovati, kakšna stvar resno zalomi. Ne predstavljam si, da bi iz kakšnega posebnega etičnega vzgiba ali posebnega občutka za pravičnost razpravljali o enakosti spolov, ampak zaradi uspešnosti, konkurenčnosti, človeških virov. To so tiste tri stvari zaradi katerih je enakost spolov tako pomembno zastopana tudi v lizbonski strategiji in zaradi katerih so gospodarska rast in zaposlovanje, pa tudi demografske spremembe postavljene v središče in se tudi v Slovenijo o enakosti spolov govori bistveno več kot se je poprej govorilo. Če se spomnim samo kako smo se obotavljali pri sprejemu zakona o uresničevanju načela enakih možnosti žensk in moških, to je bil eden izmed zadnjih zakonov, ki smo jih sprejeli v času približevanja ali prevzemanja evropskega pravnega reda. Zdaj nekatere stvari sprejemamo kar ažurno, ampak to zaradi tega, ker je, kot rečeno postala to splošna usmeritev. In k podatkom: Slovenija že dosega evropski cilj 60% zaposlenosti žensk v letu 2010, že zdaj smo čez 60%. 65%, kar naj bi bilo postavljeno za cilj leta 2025, je pa postavljen tako ali tako, kot skrajna meja za zaposlenost žensk. Ampak, ko govorimo o zaposlenosti žensk, potem bi rada opozorila na to, da se na utegne zgoditi, da bomo pri nekaterih kazalnikih nazadovali. Recimo, ko toliko govorimo o prožnem delu, ko toliko govorimo o prožnosti zaposlitve, poznamo podatek o tem, da je žensk, ki so zaposlene za krajši delovni čas v Sloveniji bistveno manj kot v drugih evropskih državah. Hkrati pa to povezujem s podatkom, da je razlika v plačilu žensk v Sloveniji nižja kot je razlika v plačilu žensk, v povprečju, v Evropski uniji, 15:8 pri nas. In če se bomo pretirano zatekali k temu, da bi nekatere probleme, ki nastopajo z zaposlovanjem žensk, gre namreč za težko združljivost družinskega in poklicnega življenja, zadeve urejali tako kot zdaj kaže, potem se nam kaj dobrega ne obeta, namreč vključenost otrok v otroško varstvo ni takšna kakršen naj bi bil cilj. 90% vključenost otrok govorim o barcelonskih ciljih, v starosti od treh do šestih let, ko se otroci všolajo, je cilj, ki mu nismo blizu. Ampak kaj me pri tem skrbi. Pri tem me skrbi predvsem to, da pripravljamo doma zakonodajo, ki bo za otroško varstvo znižala normative in standarde. Vemo, da so izvajalke vzgojnega in izobraževalnega dela v glavnem ženske in kaj lahko se zgodi, da bomo imeli bolje izobražene ženske, ki so se mimogrede v izrednem študiju izobraževale za to, da imajo univerzitetno ali fakultetno izobrazbo, zdaj pa je predlog za srednješolsko izobrazbo. In samo stroka bo lahko kaj storila, če se bo dovolj odločno upirala tudi tistim, ki gledajo otroško varstvo samo skozi ekonomske kazalnike, češ da imamo v Sloveniji najdražje otroško varstvo. In opozarjam na to, ženske, ki so ogromno energije vložile v to, da so se doizobrazile, da so pridobile fakultetno izobrazbo, bodo zdaj lahko s fakultetno izobrazbo opravljale tudi manj zahtevna dela. Mi pa govorimo o tem, kako naj bi ravnanje s človeškimi viri bilo usmerjeno v to, da bi odpirali delovna mesta, ki bodo zahtevala višjo izobrazbo. Saj se je mogoče smejati, kajne, marsičemu se je mogoče smejati, ampak vrag je v podrobnostih in vrag je v izvedbi. Druga zadeva, ki je tudi povezana z izobraževanjem in z usmeritvami zdajšnje vlade. Forsiranje vpisne politike v naravoslovne smeri, če zanemarim financiranje javnih visokošolskih inštitucij, pa mislim na naravoslovje in na tehnične študije, je ena plat problema. Druga plat problema je želja po zmanjševanju vpisnih možnosti za študijske smeri, ki so stereotipno ženske, družboslovje in humanistika. Vprašam se, ali je komu hudo in ali ta družba ne potrebuje bolje izobraženih ljudi. Dajmo potem z drugimi mehanizmi spodbujati zanimanje za poklice, ki so netipično ženski, da rečem, spet po stereotipih, čeprav se ženske, ki jih opravljajo, dokazujejo kot uspešne opravljalke takih poklicev. Gre torej za vrsto problemov, ki se jih, se bojim, lotevamo na napačnem koncu. Še na eno pravzaprav frapantno dejstvo, statistično, bi rada opozorila. Ena od prioritet v tem trojčku predsedovanja bo tudi feminizacija revščine. Prav zanimivo je, da v Sloveniji, kjer imamo višji odstotek zaposlenih žensk, 45% pa še nekaj aktivne populacije je žensk, je tveganje revščine za ženske dvakrat višje kot pri moških. To samo kaže, v katerih poklicih ženske delujejo in kaj pravzaprav v Sloveniji pomeni, če se neka panoga začne feminizirati - da bo avtomatično v naslednjem koraku tudi slabše plačana. In to so stvari, o katerih bi morali razmišljati in kjer bi morali imeti v ukrepih tudi kakšne bolj izrazite, jasneje zapisane, usmeritve za delovanje Slovenije v inštitucijah EU. Zaradi tega, ker nekateri kazalniki so v Sloveniji drugačni. V Sloveniji delež brezposelnih žensk raste, delež brezposelnih moških ne tako, čeprav se zavedam, da imamo v povprečju nižjo brezposelnost kot v drugih evropskih državah. Ampak vseeno bi se bilo treba vprašati ali je socialna zaščita in socialna vključenost žensk res usmerjena tako, da bomo lahko govorili o tem, da bomo kakšnega od ukrepov ali kakšno od prioritet predsedovanja tudi dejansko uresničili. Hvala.
Besedo ima gospod dr. Marko Pavliha. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. S pozdravi bom pa začel pri tistih, ki jih je več kot nas v dvorani, torej pri mladih obiskovalkah in obiskovalcih, pri gledalkah in gledalcih. Seveda pa moji pozdravi veljajo tudi visokemu ministrskemu zboru in pa kolegicam in kolegom. Dejstvo je, da parlamenti v Evropi izgubljajo na moči in na vplivu, zato je toliko bolj pomembno, da se pri tako vrstnem sodelovanju kot je sodelovanje parlamenta in Vlade v zadevah EU podrobneje pomenimo, zlasti glede deklaracij, ki kažejo, oziroma, ki nas usmerjajo pri delovanju v EU. Sam bi se rad osredotočil na tri vidike: na splošnega, in na dva posamična. Splošni se da popisati z enim samim stavkom, ki ga je že izrekel moj kolega Feri Horvat. Namreč, deklaracija je dobra, vendar si moramo prizadevati, da ne bo prihajalo do razhajanj med zapisanim in dejanskim delovanjem Vlade. Glede posamičnih področij, o katerih bi rad spregovoril nekaj besed, pa takole. Prvo, tema izobraževanja in raziskovanja. Danes je bila že nekajkrat omenjena slovenska pobuda za ustanovitev sredozemske univerze s sedežem v Republiki Sloveniji, pa mi dovolite, da jo malce bolj na drobno predstavim, kajti stvar je, vseh nas sedaj: parlamenta, vlade in državne uprave, da lobiramo po svojih močeh in ne zamudimo tega prestižnega projekta in te priložnosti. Gre za idejo v okviru evrosredozemskega partnerstva oziroma barcelonskega procesa, ki se je začela leta 1995 in danes vključuje 37 držav, 27 držav EU in 10 držav z območja severne Afrike in Bližnjega vzhoda. To partnerstvo je leta 2004 dobilo vrhovni organ, ki se imenuje Evrosredozemska parlamentarna skupščina, ki zaseda enkrat na leto, med tem pa deluje v treh odborih: Odbor za izobraževanje, za kulturo oziroma za kulturo, gospodarske zadeve in politične zadeve. No, in nekajkrat je odbor za kulturo omenil idejo, da bi lahko medkulturno sodelovanje pospešili tudi z neko bolj organizirano obliko sodelovanja med univerzami ali celo z novo institucijo, v obliki univerze v Sredozemlju oziroma Evrosredozemske univerze, pač končno poimenovanje še ni znano. Naša delegacija v sestavi: kolega podpredsednik Klavora, kolega Juri in moja malenkost, se je udeležila vseh zasedanj in večkrat omenila, da bi se Slovenija rada vključila v ta projekt in seveda morda ponudila tudi sedež oziroma gostoljubje. Sami smo tudi večkrat, s poslanskimi pobudami, predlagali Vladi, da se bolj intenzivno loti tega projekta, vendar brez uspeha - do jeseni 2006, ko je predsednik Vlade pohvalno, končno, zastrigel z ušesi, to pobudo sprejel in Vlada je septembra leta 2006 tudi ustanovila posebno projektno skupino, ki je decembra 2006 Vladi predložila elaborat. Proučila je več možnosti o tem kako naj bi ta projekt zgledal in se odločila za možnost ustanovitve nove institucije na podlagi mednarodne pogodbe. Možno bi bilo seveda, da tudi eno od obstoječih univerz preoblikovali, možno bi bilo tudi, da bi se odločili za nekakšno mrežno posvetovanje. Na tem mestu bi rad javno povedal, da je v tej projektni skupini med drugim sodelovala tudi rektorica Univerze na Primorskem, prof. dr. Lucija Čok, zato ne razumem nekaterih naših politikov, konkretno enega slovenskega poslanca v Evropskem parlamentu in ene slovenske poslanke v Evropskem parlamentu, ki sta javno izjavila, da je projekt Sredozemske univerze nož v hrbet Univerzi na Primorskem. Gospa Čokova je intenzivno sodelovala v tej projektni skupini in ni imela niti ene same pripombe zoper končno poročilo. Še več, jaz mislim, da so takšne izjave nož v hrbet naši domovini in nacionalnim interesom. Sredozemska univerza je priložnost za nas vse in dodana vrednost vsem štirim univerzam pa še kateri, če seveda bo nastala v Sloveniji. Po sprejemu našega poročila, se je seveda intenzivno začelo lobiranje - tako s strani Ministrstva za zunanje zadeve, ministrstva za visoko šolstvo, nas parlamentarcev in tudi drugih. Naj omenim samo nekaj zelo pomembnih prelomnic: 26. februarja se je kolega Juri udeležil sestanka Odbora za kulturo, prej omenjene skupščine, v Rimu, kjer je tudi zastopal našo idejo in tam je prišlo do zelo zanimivega preobrata, namreč podobno pobudo je predstavil tudi generalni direktor "UNIMED-a" - združenja 74 sredozemskih univerz in odločeno je bilo naj se z generalnim direktorjem, gospodom Rizzijem, sestanemo in poskušamo oblikovati skupen predlog za zasedanje skupščine, ki je bila nedavno, marca, v Tunisu. To je uspelo. Gospod prof. Rizzi nas je 8. ali 9. marca obiskal. Mi smo našo pobudo predstavili na Parlamentarni skupščini v Tunisu, doživeli veliko politične podpore in odločeno je bilo, da bo ta skupščina oziroma njen biro imenoval posebno mednarodno delovno skupino, v kateri bomo imeli tudi Slovenci svojega predstavnika. In ta skupina naj bi, do zasedanja ministrov za visoko šolstvo v Kairu letošnjega junija, pripravila končno poročilo. Toliko o tem. Seveda bomo rade volje predstavili podrobnosti na dveh matičnih odborih ali pa treh, torej Odboru za evropske zadeve, za zunanje zadeve in pa šolstvo, ampak mislim, da je primerno ob tako pomembni deklaraciji, pa še zlasti, ker je tu tudi predsednik projektne skupine, državni sekretar dr. Lesjak, da smo nekaj minut namenili tudi temu področju. Druga problematika, ki bi ji želel nameniti nekaj besed je seveda promet. Morda samo še besedo ali dve o sami deklaraciji, še vedno z vidika Sredozemske univerze. Zdaj je verjetno vsem popolnoma jasno, da gre za državni projekt, da ne gre za projekt, ki je naperjen proti našemu univerzitetnemu sistemu, ampak obratno, da gre za priložnost. Ampak zanimivo je, da se je naša pobuda oziroma, da so se slovenska prizadevanja vključila v deklaracijo šele na podlagi amandmaja. Ne vem, ali gre za malomarnost ali za spregled, ampak dajte pri pripravi tako pomembnih dokumentov paziti tudi na uradna stališča in uradne pobude slovenske Vlade. In še eno sugestijo bi imel. Ta amandma, ko je bil sprejet, je bil vključen le na koncu tretjega odstavka v poglavju "Povečanje zunanje vloge Evropske unije na področju varnosti". Mislim, da bi sodil tudi v poglavje o raziskavah, znanju in inovacijah in seveda tudi v poglavje o barcelonskem procesu. Kajti če omenimo trikrat, je verjetno bolje kot samo enkrat. To je dobrohotna pripomba, to ni ne vem kakšna kritika. No, glede prometa pa naslednje. Če sem kar konkreten in vas usmerim na stran 39, imamo tu nekaj splošnih navedb. Med temi splošnimi navedbami pogrešam izjemno pomembno področje, s katerim se zdaj ukvarja ena od podskupin medresorske projektne skupine, namreč uporaba biogoriv tudi v prometu in seveda posledično omogočanje zmanjšanja emisij toplogrednih plinov. Mislim, da lahko tukaj Slovenija še večjo vlogo odigra, nekaj o tem je govoril že predsednik Vlade, pa bi tu tudi to kazalo upoštevati. Glede kopenskega prometa naj omenim Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o pravicah in obveznosti potnikov v mednarodnem železniškem prometu, ki med drugim prinaša nekaj revolucionarnega, kar je bilo do zdaj znano samo v letalskem prometu. Namreč, ukinitev pravice prevoznikov, da omejijo svojo odgovornost popotniku. Kar je po moje etično gledano popolnoma sprejemljivo, treba se je pa zavedati, da bo to posledično vplivalo tudi na zavarovanje, na zavarovalne premije, na zavarovalne vsote in tudi na spremembo našega Zakona o prevoznih pogodbah v železniškem prometu. Glede cestnega prometa, tu pozdravljam informacijo o zeleni knjigi o mestnem prometu, hkrati pa apeliram na Vlado oziroma konkretno na Ministrstvo za promet, da opravi razgovore z župani večjih mest glede uporabe taksijev; vsaj za Ljubljano lahko rečem, da vlada tako rekoč popoln kaos, da mnogi poslujejo, vozijo, na črno, brez ustreznega znanja tako na področju mestne ureditve oziroma ulic kot še huje na področju šoferskih spretnosti. Tukaj pa lahko ujamemo evropski veter pa nekaj naredimo, torej Ministrstvo za promet z roko v roki s posameznimi župani. Glede pomorskega prometa svetujem posebno pozornost protokolu atenski konvenciji, ki ureja prevoz potnikov po morju, ki tu ni omenjena, prinaša pa tudi bistveno povečanje limitov odgovornosti. Tu ni prišlo zaenkrat še do ukinitve odgovornosti. Pa naj Slovenija, podobno kot velja še za nekatere druge konvencije, preuči s pomočjo direkcije za pomorstvo ali bi kazalo takšne mednarodne dokumente ratificirati, morda kdaj za vzgled tudi pred drugimi evropskimi državami ali pa bi kazalo malo počakati. Moja sugestija je, da s tem ne čakamo, da lahko včasih tudi prvi reagiramo. Na področju zračnega prometa zdaj velja montrealska konvencija, ki je prva prinesla neomejeno odgovornost letalskih prevoznikov, to je zelo dobro. Naj vam povem samo en podatek, upam, da ne predavam preveč, ampak po varšavskem sistemu oziroma varšavsko-haaškem sistemu je omejitev po potniku 20.000 ameriških dolarjev. Torej če umrete v letalski nesreči bodo vaši svojci dobili 20.000 ameriških dolarjev, kar se vsi verjetno strinjamo, da je groza kako je lahko človeško življenje tako nizko ovrednoteno. No, montrealska konvencija teh limitov več ne pozna. Bo pa treba spremeniti tudi naš Zakon o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu. No in končno še tako imenovane horizontalne zadeve, tu se kar malce pridružujem kolegu Baroviču, ki je rekel: "...horizontalno, pa ne razumem čisto dobro kaj to pomeni." Izgleda, da gre za takšen evropski izraz. No, ampak kar tukaj pogrešam je, v okviru dokumenta, ki se imenuje Logistika tovornega prometa v Evropi, ključ do trajnostne mobilnosti. Kaj pravzaprav Slovenije res pričakuje od petega koridorja, ki poteka čez našo državi, tudi desetega, ampak peti je pomembnejši in seveda zopet tista stara, že tako malo obrabljena zgodba o drugem tiru. Namreč drugi tir mora biti še naprej prioriteta naše države. Vemo, da so bili poizkusi, zlasti s strani ene sosede, da se to ne zgodi, celo s strani bivše evropske komisarke za promet. Mislim, da je to nedopustno. Toliko za zdaj. Še vedno sem bil malce krajši kot prejšnja kolegica. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani kolegi! Deklaracija o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije, res ni prvič v tem parlamentu, v tem mandatu. Je pa prvič predstavljena na tak način, da ima implikacije tudi v prihodnje obdobje, se pravi v obdobje naslednjega leta, se pravi za obdobje, ko bo Slovenija predsedovala Evropski uniji. Zaradi tega je verjetno ta dokument tokrat še toliko bolj pomemben in zdi se mi, da po teh razpravah, ki smo jih danes tukaj slišali, se vsi zavedamo tega. Še posebej tistega dela o katerem je govoril predsednik Vlade, ko je predlagal, da se slovenska politika na tej točki poenoti in deluje usklajeno. In iz razprav, ki jih je bilo danes slišati tukaj, mislim, da glede tega ne bo težav. Ta zadeva se mi zdi pomembna, ker mislim, da bi lahko to predsedovanje primerjali samo še s tistim obdobjem, ko smo si nekako usklajeno prizadevali za vstop v Evropsko unijo. In mislim, da je bila takrat dosežena zelo velika stopnja političnega soglasja in ocenjujem oziroma srčno upam, da bo temu tako tudi v tem primeru. Tukaj se ne morem pridružiti kolegu Gantarju, ki je že v naprej napovedal, kot vedeževalec, da bo predsedovanje uspešno, da se bo vse zreduciralo na nekaj lepih fotografskih posnetkih in poročil v medijih. Mislim, da ne gre za to. Mislim, da gre za vsebinska vprašanja. Mislim, da gre za nekaj več in nikjer ni rečeno, da bo temu res tako. Kar nekaj neznank je, ki bodo pogojevale uspešnost ali neuspešnost predsedovanja in verjetno je na nas vseh, da si prizadevamo za to, da bi se ta napoved, ki jo je napovedal, res zgodila. Gotovo ni vse odvisno samo od nas, samo od naše države, od nas, ki delujemo tukaj v tem Državnem zboru in od Vlade. Mislim, da je marsikaj odvisno tudi od zunanjih okoliščin na katere pa lahko, tudi v tem obdobju v katerem smo in v katerega smo že zakorakali, tudi vplivamo. Osnovni cilj - napredek pri uresničevanju skupnih ciljev oziroma osnovna premica tega dokumenta je dobra, je pa v veliki meri pogojena z napredkom pri najpomembnejšem dokumentu, pri pogodbi o Ustavi za Evropo, za katerega vemo, da smo ga v tem zboru ratificirali med prvimi državami, vemo pa, da je 9 držav, ki tega niso storile in ključen odgovor na vprašanje kako in na kakšen način naprej se skriva ravno v tem dokumentu in verjetno so pasti tukaj največje. Kakorkoli že, mislim, da morajo biti prizadevanja usmerjena v to smer o kateri smo poslušali pred kratkim in vse ostalo, kar je še zapisano v deklaraciji, mislim, da bi moralo potekati vzporedno s tem primarnim ciljem. Eno področje, kjer lahko Slovenija v tem obdobju predsedovanja gotovo odigra pomembno vlogo, je proces širitve, predvsem na države zahodnega Balkana. Vemo, da imamo na tem področju kar nekaj izkušenj. Ta prostor zelo dobro poznamo in s stiki, ki jih na tak ali drugačen način imamo, lahko pomembno vplivamo na odločitve na tem delu. Mislim, da je ta zadeva zelo pomembna, ne samo zaradi stabilnosti, tudi zaradi gospodarskih implikacij in vsega ostalega, kar na tem področju še sledi. Deklaracijo sprejemamo v ugodnem obdobju. Nahajamo se v obdobju, ki je po vseh kazalcih, kakorkoli gledamo, dobro. Pa če gremo na ulico in vprašamo ljudi, če bodo pošteni, bodo večinoma rekli, da se v Sloveniji ne živi slabo v tem momentu. Vemo, da imamo najvišjo gospodarsko rast v zadnjih 12-ih letih, ob tem, da imamo relativno ugodno sliko na področju brezposelnosti in zelo ugodno sliko na področju obvladovanja inflacije. Se pravi, da imamo na treh ključnih momentih nek srečen splet okoliščin. Seveda nas to ne sme uspavati. Mislim, da je to priložnost za to, da se izognemo nevarnostim, ki lahko sledijo v prihodnjih letih. Kar nekaj od tega, kar je bilo danes rečeno, tudi drži. Ta voz, ki se mu reče Evropska unija, ima le nekako vpliv. Države, ena na drugo, imajo vpliv in določeni negativni trendi, ki bi se zgodili na kateremkoli delu, bi lahko imeli negativne implikacije tudi na našo državo in obratno, če hočete. Mislim pa, da je prav, da smo, kar se tega tiče, da imamo o sebi boljšo lastno samopodobo in da nismo obremenjeni s tistim, kar naj bi se zgodilo v kolikor nekaj danes ne bomo storili. Še posebej ni dobro, da smo obremenjeni, kaj naj bi se zgodilo leta 2050, če danes nekaj ne bomo naredili. Mislim, da teh obremenitev ni potrebno, da si jih jemljemo na tak način, kot nam jih želijo nekateri vsiliti na pleča. Prav je, da se jih zavedamo, vsak dober gospodar se mora zavedati nevarnosti, vendar pa mislim, da moramo ta položaj, ki ga imamo v tem momentu, izkoristiti za to, da nam bo v prihodnje še bolje in gotovo, Slovenija te potenciale ima - tako na gospodarskem, kot na kadrovskem, kot na vseh ostalih resursih in trdno sem prepričan, da jih bomo s skupnimi prizadevanji tudi uresničili. V ta del posega tudi en okvir, ki se mu reče nova finančna perspektiva in kjer je bilo danes slišati nekaj opozoril o tem, da so predvsem vladne službe, predvsem je bila omenjena služba Vlade za lokalno politiko, da so prepočasne, da ne bomo uspeli pravočasno pripraviti dokumentov, ki bodo omogočili črpanje sredstev predvsem za letošnje leto. Kolikor sem jaz seznanjen temu ni ravno tako. Mislim, da stvari tečejo. Je pa normalno, da gre za prvo obdobje, za obdobje prvega leta v tej novi perspektivi 2007-2013. In če pogledamo nazaj, kako je bilo po 1. maju 2004, bomo lahko ugotovili, da je takrat bilo bistveno, bistveno več problemov, ki so bili odpravljeni šele po pomladi leta 2005, ko so bili na Vladi sprejeti neki operativni ukrepi, ki so omogočili, da bomo sredstva iz prejšnje perspektive, ki jih lahko črpamo šele konec leta 2008, izkoristili v celoti, torej 100%. Mislim, da tudi na tem področju, do 2013, ni bojazni, da ne bi Slovenija zmogla, glede na vse dokumente, ki so bili sprejeti, počrpati sredstev, ki bodo na voljo. Je pa seveda določena opozorila le vzeti zares. To je potrebno tam, kjer mogoče stvari tudi na nivoju, ki ni samo v pristojnosti naše države, ne tečejo tako, kot bi bilo prav, da bi morali na to tudi opozoriti. Mi smo le del te Evropske unije in naša pravica in dolžnost je, da se tudi takrat, ko te stvari tam ne tečejo v skladu z našimi pričakovanji, oglasimo. Ena izmed stvari, ki bi jo rad posebej opozoril, ki pa ima pomembne implikacije na našo državo, je to prehodno obdobje, ko nam je bila odobrena znižana stopnja davka na dodano vrednost na posameznih segmentih, ki se nam izteče konec letošnjega leta. Vi veste, da smo na stanovanjskem področju imeli ta privilegij oziroma to boniteto, da lahko Slovenija do konca letošnjega leta zaračunava nižjo stopnjo DDV-ja. Mislim, da bi bilo potrebno prizadevanja usmeriti v to, da se to obdobje podaljša. Mislim, da vsi argumenti govorijo v prid temu, tako na tem, kot na drugih področjih kjer je bila ta izjema uveljavljena, da smo upravičeni do tega, da se to obdobje nadaljuje. Stanovanjska politika v naši državi je zaenkrat le del tudi te, da rečem, širše socialne politike in ustrezen nivo zagotavljanja stanovanjskega standarda še ni dosežen. Zaradi tega menim, da je to eno izmed področij, ki mu velja tudi v teh prizadevanjih v prihodnje, predvsem v letošnjem letu, nameniti posebno skrb in si izboriti poseben status. Drugače pa sem zadovoljen, da je današnja razprava malo drugačna, kot je bila v lanskem letu, ko smo obravnavali resolucijo v lanskem letu, ko smo bili še pod vtisom nekih strahov o tem ali se bomo uspešno izpogajali za novo finančno perspektivo ali ne. Tudi mislim, da nam te razprave, ki smo jih danes slišali govorijo o tem, da smo nekako vsi skupaj spoznali, da gre za projekt, ki je nam vsem skupen, in da gre za usmeritve, kjer je prav, da ta naša slovenska politika deluje enotno in poenoteno. In predvsem v tej luči, mislim, da bo tudi naše predsedovanje uspešno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci, tudi prisotni otroci na balkonu! Torej, dlje ko traja ta razprava, manj je predstavnikov Vlade tukaj, ampak vseeno jih lepo pozdravljam! Kar se tiče dokumenta, ki je pred nami, seveda, vsak bi v tem dokumentu našel neko poglavje, ki mu daje neko osnovno težo, ki se mu zdi pomembno. Tudi sam bom enega izmed teh izbral in ga nekako primerjal v luči trenutnih dogajanj v Republiki Sloveniji. To pa zato, ker se mi zdi, da naše državljanke in državljane bolj zanimajo posamezne rešitve na področjih, s katerimi so povezani, kot pa to, kaj je zapisano v ustavni pogodbi, saj če jih boste šli to spraševat, seveda ne bodo vedeli, jih tudi malo zanima, kaj piše v Amsterdamski pogodbi ali pogodbi iz Nice, Rima ali pa tudi takšni, če bo kakšna nastala na Bledu, kot je kolega Barovič predlagal. Bolj gre za vprašanja, ki so povezana z vsakodnevnimi življenjskimi težavami. V okviru tega bi rad spomnil na en segment, dotaknil se bom področja skupne kmetijske politike, ker pač to zadevo kolikor toliko poznam. V tem obdobju, ko bo Slovenija predsedovala Evropski uniji, naj bi se zgodila, tako kot je v tej deklaraciji zapisano, še zadnja od reform skupne kmetijske politike, in sicer naj bi šlo za drastične spremembe na področju trga z vinom. Slovenija je vinorodna dežela in ravno ta odločitev bo prišla v tisti končni fazi, ko bo Slovenija predsedovala Evropski uniji. Mislim, da bi že sedaj morali dejansko začeti lobirati za to, da se ne bo tak scenarij pripeljal do konca v tako črni verziji, kot je bil scenarij na področju tržnega reda za sladkor. Kot poslanec sem v tem parlamentu, pa tudi ostali, velikokrat opozarjal in naj vam povem, da se je ravno danes začel ta črni torek, če tako rečem, za območje, s katerega prihajam - delavci, ki so 20 let delali v Tovarni sladkorja v Ormožu, so danes začeli demontirati opremo, in to v uspešni tovarni, ki je pridelovala sladkor. Opremo bodo prodali Virovitici, stavbe bo kupilo neko drugo podjetje, lastnik bo dobil ogromna sredstva, mi pa bomo ostali na cesti z 200 ljudmi, ki so 25 let delali v tovarni, da ne omenjam vseh tistih kmetov, ki tudi ne bodo več jeseni pospravljali te industrijske poljščine. Naj ob tem povem še, da ta tržna reforma na področju sladkorja, ki je bila pač v prejšnjem obdobju, ni dala nobenih učinkov. Šlo naj bi za znižanje 5 milijonov ton sladkorja v Evropski uniji, izplen je v tem trenutku takšen, da je desetino od tega, medtem ko so država kot so Nemčija, Francija celo svoje kvote povečale. Meni je zelo žal, da slovenska vlada nekako ni sledila tistemu, kar smo zahtevali in da je bilo nekako dopuščeno, da te zadeve tečemo svojim potem. Res, da so kmetje pri tem, vsaj njihovi predstavniki, odločali in tudi lastnik in na takšen način se je prepustilo to branžo v teku svoje lastne usode. In Slovenija, danes še enkrat trdim, kot sem že večkrat povedal, je edina država v Evropski uniji, ki ima pogoje za sladkorno peso in za pridelavo sladkorja in bo to proizvodnjo opustila. Meni se to zdi nesprejemljivo in, danes bom zelo odločno povedal tukaj, če se to isto zgodi pri reformi trga z vinom, da se bodo krčile vinogradniške površine na tistih legah, ki so absolutno vinogradniške, potem bodo vsi tisti in vlada nosila odgovornost za to. Zato je že danes treba delati na tem, da se ta reforma na področju vina ne bo končala za Slovenijo tako kot se je končala reforma trga sladkorja. Tukaj je ena opredelitev, ki jo je Slovenija zavzela, ampak, če hočemo resnično znotraj Evropske unije, v Sloveniji ohraniti socialno, okoljsko in podeželsko podobo, ki velja v tem trenutku, potem moramo storiti vse, da to naše vinogradništvo pred predvidenimi ukrepi Evropske unije zaščitimo in ker bomo predsedovali Evropski uniji si domišljam, da bomo to zadevo kot predsedujoča država lahko tudi dosegli v kolikor bomo doma naredili vse kar moramo in že sedaj začeli lobirati za takšne rešitve, ki bodo pomenile to, da bo Slovenija svoj cilj dosegla. V kolikor pa bomo tako kot pri sladkorni pesi, kjer smo samo povedali, da Slovenija nima velikega vpliva, da ne more vplivati, da to igro vodijo in sprejemajo samo veliki, v kolikor pa bomo pristali na takšno rešitev, potem se bojim, da bo tudi na tem področju ta zgodba enaka. Naj se ob tem, za nas v severovzhodni Sloveniji, žalostnem trenutku tudi sam dotaknem nečesa kar bi prav tako lahko bila ena od osrednjih točk našega predsedovanja, ki se je začela sedaj, že za časa predsedovanja Nemčije, to je poudarek na rabi obnovljivih virov energije, vendar tudi tukaj, če bomo želeli doseči kakšne uspehe, bo slovenska vlada morala sprejeti odločitve, ki jih danes določene države v Evropski uniji že poznajo, to pa je predvsem kar se tiče trošarin pri obnovljivih energentih. To odločitev mora vlada sprejeti čim prej. Ker če jo bo čim prej sprejela, potem se da v tem trenutku v okviru popuščanja pridelave sladkorne pese še vedno nekaj narediti na pridelavi bioetanola. V kolikor pa bodo resorna ministrstva, tako kot se v tem trenutku dogaja, to odločitev prelagala eno na drugo, ne vem, na gospodarskem ministrstvu slišim, da je za to pristojno kmetijsko ministrstvo, na kmetijskem ministrstvu pravijo, da je za to pristojno gospodarsko in pa okoljsko ter finančno ministrstvo itn., potem pa seveda tudi ta zgodba ne bo dobila svoje končne operacionalizacije. To so zadeve, ki jih Slovenci čutimo, sicer jim bo zelo težko vedno znova govoriti, da smo dosegli gospodarsko rast, da živimo v stabilnem območju evra, da se nezaposlenost zmanjšuje itn. Torej vse to je res, ampak vseeno temu moramo dodati še tisto, kar pa pomeni dejansko socialno varnost. To pa je, da ohranimo tiste pozitivne pridobitve in pa tista gospodarska podjetja, ki so uspešna. In še enkrat povem na tem mestu, Tovarna sladkorja v Ormožu je bila uspešno podjetje, Tovarna sladkorja v Ormožu, žal, ni imela zadostnega posluha s strani tistih, ki bi lahko to zadevo zapeljali drugače, to pa je predvsem na takšen način, da bi lastnikom, ki so odločali, postavili takšne normativne pogoje, da bi se lastniki odločili, da se ta proizvodnja nadaljuje, ne pa, da se jo zapira na takšen način in to na način, iz katerega bodo dobili maksimalno vsoto, mi v Sloveniji pa bomo skupaj s kmetijskim delom ostali brez vsakršnih rešitev, kot sedaj v tem trenutku izgleda. To sem moral v tem trenutku povedati, ker sem ob vsem tem izredno zaskrbljen, in ker številna opozorila, ki sem jih naslavljal tudi kot poslanec vladne koalicije, niso naletela na plodna tla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V svojem nastopu je predsednik Vlade, gospod Janša dejal, da predsedovanje Evropski uniji v prvi polovici leta 2008 ni samo projekt vlade, temveč je to projekt nacionalnega pomena. Dejal je še, da se bomo v prihodnjih dneh pogovarjali o zavezi vseh parlamentarnih strank, o dogovoru glede sodelovanja v času priprav in med predsedovanjem, ter da se to delo, citiram: "...ne bo izrabljalo za kreiranje kakšnih dodatnih notranjepolitičnih napetosti;" konec citata. S predsednikom Vlade se lahko strinjamo, da v tem primeru res gre za velik nacionalni projekt. Konec koncev bomo ponovno prišli na vrsto za predsedovanje šele po 13. letih. Ob tem predlogu naj Vlado in Državni zbor spomnim, da je matični Odbor za zadeve EU decembra lani sprejel predlog Socialnih demokratov, da poskušajo Vlada in vse parlamentarne stranke sprejeti dogovor o sodelovanju v času priprav in med samim predsedovanjem EU. Dobra praksa uspešnih držav, tudi malih držav, pri predsedovanju EU namreč kaže, da so vodilne politične stranke zagotovile ne le premirje, ampak aktivno sodelovanje pri vsebinskih in drugih pomembnih vprašanjih. Za takšno sodelovanje je potrebna pripravljenost Vlade ne le za informiranje, ampak tudi za posvetovanje o pomembnih vsebinskih vprašanjih predsedovanja, vključevanje širšega kroga usposobljenih in izkušenih ljudi v pripravo in izvajanje aktivnost, ne glede na politično pripadnost in pripravljenost strank v opoziciji za konstruktivno sodelovanje. To ne pomeni, da bomo v opoziciji tiho in ne bomo opozarjali na morebitne nepravilnosti ali zgrešene poteze Vlade in posameznih ministrstev. Velika verjetnost pa je, da v času predsedovanja EU ne bomo predlagali na primer glasovanja o nezaupnici Vladi, kot najstrožjemu ustavnemu mehanizmu pri nadzoru dela koalicije. Praksa namreč kaže, da imajo predsedujoče države oziroma njihove vlade že same dovolj težav in praviloma na naslednjih volitvah niso nagrajene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Deklaracija, ki je pred nami je še pomembnejša kot so bile ostale, ki smo jih sprejeli v preteklih letih. Je velik izziv za Slovenijo oziroma je priložnost in predstavlja tveganje, če kakšna stvar ne bi potekala tako kot je zamišljeno. Lahko tvori velik prispevek k naši skupni evropski hiši, k evropski zgradbi. Evropska unija praznuje 50. letnico in z berlinsko deklaracijo smo pogledali dosežke v preteklosti in zaveze za prihodnost. Evropska unija postaja pomemben svetovni partner, pomemben svetovni igralec. Predstavlja področje stabilnosti in miru in postaja zgled nekaterim drugim evropskim državam. Z uvedbo evra ter predvsem s prenovljeno lizbonsko strategijo se je odprlo 12 milijonov novih delovnih mest, od tega pripisujemo lizbonski strategiji 7 milijonov novih delovnih mest. Gospodarska rast je bila ravno zaradi lizbonske strategije 2,7%, kar je vsaj za kakšen procent nad dosedanjimi evropskimi povprečji. Lizbonska strategija predstavlja dobro izhodišče za konkurenčnost in inovativnost gospodarstva. Za Slovenijo pa je izziv, saj bo od leta 2008 do 2011 novo triletno obdobje z novimi prioritetnimi cilji. Kot vemo se lizbonska strategija koncentrira na tri leta in vmes z letnimi poročili pregledamo stanje kako dosegamo cilje posameznih prioritet. In v času slovenskega predsedovanja bo treba določiti nove prioritete oziroma pogledati kaj je do sedaj doseženega. Konkurenčnost in inovativnost imata vsekakor temelje v dobrih razvojnih programih oziroma v izobraževanju. In sedmi okvirni razvojni program mora biti dobra osnova, ki bo dober zagon gospodarstva Evropske unije nadaljevala, dopolnjevala in omogočila, da dosegamo enake cilje oziroma enake rezultate kot najuspešnejša svetovna gospodarstva. V okviru izobraževanja oziroma socialne varnosti se je uveljavil pojem flexsecurity - fleksibilna varnost. In ravno dobro izobraženi ljudje, dobro izobražena delovna sila je fleksibilna, ko propade neka dejavnost se lahko hitro preorientirajo na novo dejavnost in s tem, ko hitro menjajo delovna mest, po potrebah trga, so tudi varni. Ne strinjam se s kolegico, ki je omenila, da v Sloveniji trenutno je sistematična kampanja proti vpisom na družboslovne znanosti. Tako je. Trg bo povedal svoje. Naravoslovcev primanjkuje. Naravoslovcev in inženirjev fizike, strojništva, elektroinženirjev primanjkuje, preveč pa je družboslovcev. In ena od logičnih razlag je še, letno manjka, v zelo kratkem času imamo generacijski izpad okoli 6.000 učencev in tako naprej - do dijakov do študentov - zaradi manjše rodnosti, iz 23.000 novorojenčkov letno je rodnost padla na 17.000 in ravno zaradi tega je tudi povpraševanje po družboslovnih poklicih vedah manjše. Še več flexsecurity bi pomenilo, da se pozna za leto, dve, tri, pet naprej stanje oziroma se predvidi stanje oziroma povpraševanje po poklicih. No, velik izziv bo tudi, za nas oziroma v deklaraciji je tudi omenjena energetska politika, in sicer, zanesljivost in varnost dobav elektrike oziroma vseh energentov. In tukaj nas čakajo tudi pomembne naloge, kajti v Evropi narašča potreba po energiji z 1,6% stopnjo letno, odvisni smo skoraj 50% od energentov, ki prihajajo iz kriznih območji, ta odvisnost, če se ne bo nič ukrepalo, lahko naraste na 70% in vsi ti energenti so na osnov ogljika, torej predstavljajo nevarnost za klimatske spremembe skozi emisijo toplogrednih plinov, ogljikovega dioksida in njegovih ekvivalentov. Zato vsekakor podpiram orientacijo Evropske unije, ki predpisuje do leta 2010 obvezno uporabo do 10% biogoriv, potem poudarek na obnovljivih virih oziroma še bolj velike rezerve so pri energetski učinkovitosti. Tukaj posamezne države v Evropski uniji niso naredile še ničesar oziroma še premalo in imamo različne stopnje razvoja. Z energijo je tesno povezano tudi okolje in Sternovo poročilo, ki je prvič finančno ovrednotilo vplive na okolje v zvezi z naravnimi katastrofami, kjer ugotavlja, kakšen procent bruto družbenega proizvoda gre za sanacijo teh nesreč, nepredvidljivih nesreč. Sternovo poročilo je pač nek impulz za neko drugačno okoljsko politiko in vsekakor zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za 20% do leta 2020 je ena od takih nalog. Šele sedaj, ko se bližamo končni letnici, ko naj bi se pokazali rezultati kjotskega protokola, katerega, kot vemo, velike industrijske države sploh ne upoštevajo. Vidimo, da je ravno ta zavezanost Evropske unije vzbudila pozornost po svetu in zasledil sem že odzive v Združenih državah, kjer zaenkrat na deklarativni ravni sicer podpirajo to evropsko usmerjenost, bodo pa, predvsem trgovanje z emisijami in zmanjševanje toplogrednih plinov, in nek skupen nastop Evropske unije in Združenih držav oziroma animacija vseh ostalih velikih držav na svetu, da se resno lotimo klimatskih sprememb oziroma spopada s klimatskimi spremembami, mislimi, da je kar pomembno poglavje oziroma naloga za bodočnost Evropske unije. Pri okolju je tudi pomembna biodiverziteta. Zavzemati se je potrebno za biotsko raznovrstnost, za zaščito habitatov, vendar ne za vsako ceno, kot smo včeraj imeli priložnost poslušati zgodbo o zaščiti rjavega medveda. Vsi bi ga zaščitili, edino nihče ga ne bi vzel v svoj ožji krog. Edino s strani Francije je bilo tukaj pokazano določeno sodelovanje. Vsekakor podpiram tudi orientacijo politike glede širitve in glede možnosti priključitve držav Zahodnega Balkana. Na tem področju ima Slovenija zadosti izkušenj. Ne tako dolgo nazaj je bilo to krizno žarišče, vojne, mrtvi, razseljene osebe in tako naprej. Sedaj vse tvorbe, ki so nastale na ozemlju nekdanje Jugoslavije oziroma v jugovzhodni Evropi, vse te državne tvorbe vidijo nekakšno svetlo perspektivo v čimprejšnji pridružitvi Evropski uniji, ne samo zaradi njihovega opešanega gospodarstva, temveč predvsem tudi zaradi implementacije oziroma aplikacije pravnega reda Evropske unije. V zvezi z zunanjo politiko je vsekakor pomembna tudi sosedska politika Evropske unije, ki seže čez cel sredozemski bazen in v Zakavkazje, kjer so ob pomembnih dogodkih tudi izobešene evropske zastave - modra zastava z zlatimi zvezdami - bolj v smislu, da si tudi oni želijo evropskega miru, reda, discipline in osvojitve evropskih vrednot. Z naslednjim razmahom širitve postaja Evropska unija vedno bolj multikulturna. Pri tem je vsekakor področje multikulturnega dialoga eno od pomembnih vprašanj. In Slovenija ima tu že konkretno pobudo o ustanovitvi sredozemske univerze, kjer bi mediteranske kulture medsebojno proučevale svoj doprinos k neki skupni evropski zgodbi. Za konec bi še omenil, da se strinjam z izvajanjem kolega Bogdana Baroviča, ki je izpostavil ne najboljši položaj odbora za zadeve Evropske unije. Morda ideja, ker smo člani tega odbora člani še drugih odborov, da najprej naredimo pregled, kdo je kje. In, recimo, če je okoljsko vprašanje na programu, ki je kar pogosto, sva tam s kolegom Gantarjem, in tako naprej. Verjetno obstajajo tudi področja, kjer član odbora za zadeve Evropske unije ne pokriva tega, bi pa potem še predstavnike oziroma predsednika, podpredsednika ali pa strokovne službe tega odbora povabili na seje. Vsekakor bi bilo dobro, če bi bile seje odprte za javnost, vsaj nekatere. Dobro je to, da imamo letno v tej hiši tematske razprave, odziv je velik, predvsem tudi v nevladnih organizacijah, v raznih pobudah, da pridejo predstaviti svoje poglede in takrat je velika možnost izmenjave mnenj. Na žalost pogrešamo tudi prisotnost evropskih poslancev. Vsaj za dva vemo, da sta več doma kot v Bruslju, torej nimata kakšnega izgovora. Morda bi bilo dobro po enega povabiti, da predstavi, ker tudi v Bruslju delujejo v odborih, pa predstavijo, kaj v svojem odboru delajo. In mislim, da bo ravno odbor za zadeve Evropske unije prav v naslednjem letu zelo obremenjen in ravno zaradi tega bi še enkrat prosil za čim večjo podporo pri njegovem delovanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Štebe.
Hvala lepa za besedo. Gospod podpredsednik, spoštovani! Bom nagovoril tudi gledalce, ker smo danes dobili navodilo, da naj bi nagovarjali tudi gledalce, čeprav mislim, da to pravzaprav ne bo potrebno. V deklaraciji o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v času predsedovanja Nemčije, Portugalske in Slovenije, so pravzaprav usklajene oziroma dogovorjene vse tiste velike politične teme, naloge oziroma problemi Evropske unije: ustavna pogodba, struktura, proračun Unije, ukinitev notranjih meja, širitev evroobmočja, enotni notranji trg, vzdržnost, stabilnost in kakovost javnih financ članic, trajnostni in uravnotežen razvoj, konkurenčnost in inovativnost, nova delovna mesta, socialna varnost, družba znanja, informacijska družba, odličnost v izobraževanju in podobno. Pa tudi teme, ki so nam že geografsko blizu: širitev Evropske unije oziroma pristopanje Hrvaške in Turčije, približevanja Zahodnega Balkana oziroma jugovzhodne Evrope, odnosi z Rusijo itd. Kot pa je bilo že večkrat poudarjeno, pa je pravzaprav problem Evropske unije, pravzaprav vsake države v konkretnostih, v vsebini. V tistem, kar najbolj zanima, prizadene in imajo največ od tega posamezni državljani. In tukaj je neka enotnost, operativnost Evropske unije vprašljiva. Je tisti osnovni, po mojem mnenju, problem ali pa naloga nas vseh, da to Evropsko unijo približamo državljanom; kot se lepo reče, da jo on začuti mimo interesov posameznih nacionalnih držav, mimo interesov posameznih trenutno vladajočih političnih elit ali trenutno nevladajočih političnih elit, pa tudi navkljub interesom velikih, pač lobijev, ki so vedno prisotni v Evropi. Zato je težko vzpostaviti določene vseevropske sisteme, težko se je z evropskimi projekti, ki bi bili učinkoviti, bolj konkurenčni, hitreje vzpostavljeni, kot so, recimo, v Združenih državah Amerike, na Japonskem ali pa, recimo, v Južni Koreji, da ne govorim v državah, kjer vlada manj demokracije, več diktature in so nekatere stvari lahko še celo bolj učinkovite in hitreje jih je možno vzpostaviti. In ravno ti vseevropski sistemi in projekti neke skupne evropske infrastrukture je tisto, kar državljani najbolj pogrešamo, pa če se ustavimo že pri notranjih mejah, pri skupnem trgu, skupnem notranjem trgu. V tem kontekstu je tudi prva naloga predsedujočih, da se te stvari čim hitreje uredijo. Jaz osebno, ker se ukvarjam z informatiko, je lepo tukaj napisano na strani 27, kaj vse se predvideva in se želi urediti, ampak problem je, da se to dejansko uvede v življenje, da na primer bomo v Evropi razumeli sorodne dokumente ali enake dokumente, v katerih so enaki podatki, da bodo ti podatki pomenili enako v vseh državah članicah, pa da ne bo več notranjih meja. Jaz srčno upam, da kakšnih posebnih zapletov, ki so bolj izgovor kot zapleti, ne bo več in da se bodo schengenske meje premaknile dejansko na zunanje meje Evropske unije in da državljanom držav članic Evropske unije nam ne bo treba pri prestopanju mej znotraj Evrope več opazovati mejnih prehodov in se podvreči neki formalni kontroli. Tudi ko potuješ znotraj Evrope iz ene smeri na drugo smer, da te ponovno preverjajo, kot da si vstopil v neko čisto tujo državo. Pričakujem tudi, da glede na to, da si vsi želimo čim prejšnji vstop držav jugovzhodne Evrope, da bo ravno Slovenija, ki ima nek spomin na preteklost, poskušala doseči dejansko zelo praktičen vizumski režim za državljane jugovzhodne Evrope, da bodo tako kot nekoč v nekdanji skupni državi Jugoslaviji lahko potovali brez večjih problemov znotraj Evropske zveze. Tu upam, da bo to tudi ena od operativnih zadev, katere se bo slovensko predsedstvo lotilo. Računam pa tudi, da bo Slovenija, kot sem že povedal na odborih in našemu ministrstvu za okolje in prostor, končno tudi z vidika zmanjševanja, obremenjevanja okolja, se pravi toplogrednih plinov in energetske odvisnosti, sprejela uredbo o varovanju nočnega neba, ker je zelo enostavna in preprosta zadeva in se človek samo sprašuje, zakaj do sedaj v naši državi Sloveniji nismo uspeli sprejeti enega res preprostega določila, ki naj bi prepovedovalo osvetljevanje nočnega neba v tistih primerih, ko ni po sredi varnost, zaščita ali kakšni drugi posebni razlogi. Jaz računam tudi, da bo Slovenija s svojimi ambicijami pridobila ali sredozemsko univerzo ali sedež nadzornega centra globalnega satelitskega sistema Galileo in tudi v konkretnostih v svoji državi uvedla določene sisteme ali začela tako, da bo tudi s tem lahko dodatno, tehtno argumentirala te svoje kandidature. Glede samega odnosa Državnega zbora do Vlade pa mislim, da mora Odbor za zadeve Evropske unije in tudi zunanjepolitični odbor in pravzaprav parlament kot tak delovati z vlado, ministrstvi partnersko in vsebinsko ves čas obravnave posameznih zadev, ki jih pač prevzema slovenska država in ne zgolj formalistično vztrajati na zakonu, ki je tak, kot je pač bil sprejet pred leti. Tukaj, če smo se že zgledovali po Finski, pa se zgledujmo tudi, kako oni dejansko izvajajo precej, bi rekel, formalističen pristop sodelovanja parlamenta z vlado pri zadevah, ki so v zvezi z evropskimi zadevami. V tem primeru je dejansko treba sodelovati na način, da se ne lovijo roki, da se ne zapleta, ne otežuje položaja slovenskih pogajalcev, ampak da nekako se vsebinsko stvari pravočasno in sproti usklajujejo in na ta način se doseže tisto kar je namen sodelovanja, ne pa zgolj formalno potrjevanje ali celo včasih nekako oteževanje tega dela, ki je pač zelo časovno omejeno in tako naprej. Jaz želim - ta resolucija kot taka je pač papir - , da dejansko ravnanje naše vlade, ostalih predsedstev in celotne Evropske unije, ker vemo, da smo ujeti v soglasja znotraj Evrope, da bodo uspešna in da bomo Evropo lahko približali državljanom in jo bodo ti sprejeli kot svojo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane predstavnice in predstavniki vlade, spoštovani maloštevilni kolegi poslanci, spoštovane državljanke in državljani! Predvsem iz spoštovanja do velikih mož, očetov Evropske zveze bo moj uvod morda nekoliko drugačen. Kmalu po koncu krvave vojne, ki je med seboj globoko ločila narode, so državniki Robert Schumann, de Gasperi in Konrad Adenauer, ki jih poleg še nekaterih drugih prištevamo k očetom današnje Evropske zveze, postavili temelje za drzen politični načrt in znova povezali evropske narode v miru ter gospodarskem in politične sodelovanju. Eden ključnih dogodkov v evropskem povezovanju je bila rimska pogodba, ki je 25. marca 1957 opredelila bistvo politike evropskega povezovanja zadnjih 50 let. Ob tej priliki lahko rečem, da sem nekoliko razočaran, da nismo zmogli toliko moči in toliko pozornosti, da bi to 50. letnico na primeren način obeležili tudi na državni ravni. Tudi zato, da bi spodbudili nekoliko več evropskega duha pri nas in pri mlajših generacijah. Schumann, de Gasperi in Adenauer, velike osebnosti evropske zgodovine, so se redno srečevali. Skupaj so preživljali velike korake oblikovanja skupne Evrope in tako se je med njimi rodilo medsebojno razumevanje, naklonjenost, predvsem pa globoko spoštovanje. Navdih za združevanje sprtih držav so ti državniki iskali in črpali v globoki veri in želji po uresničevanju resničnega bratstva med narodi. Politika sicer v predstavah naših ljudi pomeni nekaj slabega. Kaj pomeni izraz politika in kaj politikantstvo? Politika pomeni delo za javno dobro. Politikantstvo pomeni delo za lastne interese v imenu politike. Kdor dela skoraj izključno za svojo korist, ponavadi uporablja politiko kot orodje za doseganje čim večjega družbenega vpliva in pridobivanje osebnega bogastva. Očetje Evropske zveze so bili politiki v pravem in najširšem pomenu besede. Delali so dobro za vso Evropo. Nepomirljive narode so združili v gospodarsko zvezo, v kateri ni bilo prostora za prerekanje, spore in vojne. Očetje Evropske zveze so najbolj zaslužni, da na evropskih tleh ni spet izbruhnil kak spopad. Zagotovili so gospodarski in kulturni napredek, kljub blokovski hladni vojni. Njihovo življenje je bilo delo za blagor evropskih narodov. Velika škoda je, da nimamo več takih evropskih politikov. Nekaterim sedanjim evropskim politikom morda manjka dar modrosti in dar previdnosti, ki je bil tak viden pri očetih Evropske zveze. Vsa Evropa bi se morala zahvaliti tem možem. Državni zbor danes obravnava izjemno pomemben dokument, še posebej zaradi našega predsedovanja v prvem polletju leta 2008, ki ga moramo izkoristiti tudi za dokončno prepoznavnost Slovenije v Evropi. Iz tega dokumenta morda samo en poudarek. Prepričan sem, da Evropa nujno potrebuje učinkovit evropski ekonomski in socialni model. Pri oblikovanju socialnega modela gre za boj med željami in možnostmi. Trenutno možnost socialnega modela narekuje globalizacija. Globalizacijo lahko Evropa sprejme kot priložnost, kar pomeni, da se mora naučiti upravljati z globalizacijo. Upravljati z globalizacijo pa pomeni, da se morajo evropske države znati prilagoditi razmeram, ki trenutno vladajo v svetu. Evropa ne sme več sanjati o zlasti dobi povojne varnosti, vztrajne gospodarske rasti, polne zaposlenosti, pozitivnih demografskih trendov. Evropa se mora soočiti s trenutnimi razmerami, in to čim prej. Prebivalstvo Evrope se stara, rojstev otrok je premalo, aktivne delovne sile je vse manj. Če se bo takšen trend nadaljeval, to pomeni nevzdržnost vsakršnega socialnega modela. Negativen demografski trend je največji izziv, s katerim se bo morala v kratkem soočiti Evropa, če bo želela ohraniti svojo kulturo in hkrati vzdrževati socialni model, kakršnega Evropejci poznajo vse od konca druge svetovne vojne. Edini način, da se demografski trendi obrnejo, je, da se Evropejcem zagotovi varno prihodnost, ki se največkrat kaže predvsem v finančni varnosti. Vendar, kot kažejo izkušnje, samo finančna varnost ni zadosten razlog za večje družine. Ključne so vrednote, ki morajo biti naklonjene večjim družinam. Evropa lahko zagotavlja finančno varnost svojim državljanom le s pomočjo dobro delujočega gospodarskega sistema, ki mora temeljiti na čim večji zaposlenosti. Konkurenčnost je ključna točka ustvarjanja dobrega gospodarskega sistema, konkurenčnost pa se lahko gradi samo na področjih, kjer je Evropa v prednosti pred ostalim svetom. Evropa vsekakor ne more tekmovati, na primer, s kitajsko množično, ceneno proizvodnjo, lahko pa z njo tekmuje na področju zahtevnih tehnoloških proizvodov. Zato je ključno, da države članice Evropske unije čim več sredstev investirajo v usposabljanje in vseživljenjsko učenje delovne sile. Prepričan sem in pričakujem, da bomo naše smernice, ki smo jih zapisali v tako pomemben dokument v deklaracijo, ki jo danes obravnavamo, da bomo resnično te smernice v popolnosti tudi realizirali in, kot rečeno, da bo Slovenija tudi skozi predsedovanje Evropski uniji postala dokončno prepoznavna država v Evropi in tudi v svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Torej, to deklaracijo, ki jo danes prejemamo - in upam, da jo bomo tudi sprejeli - , sprejemamo v času, ko praznujemo 50-letnico dogodka, ki je za Evropo izredno pomemben, prav gotovo je pa pomemben, da sploh lahko sprejemamo pogoj za to resolucijo, ki jo danes sprejemamo. Namreč, takrat je nastala takrat Skupnost za premog in jeklo kot najmanjši skupni možni imenovalec interesov takrat izredno blokovsko razdeljene Evrope. In v bistvu zakaj ravno premog in jeklo? Premog kot simbol takratne energije, kot edini ali najbolj množičen energent in jeklo kot surovina, ki je bila takrat najbolj množična, najbolj potrebna, najbolj nujna in tudi najbolj uporabljena. Seveda, cilj vsega tega je bil boljše življenje in boljša perspektiva za takrat po vojni opustošeni Evropi, ko je pa razvoj že dosegel takšno stopnjo, je bilo potrebno razmišljati, kako pa na prej, da se zgodovina ne bi ponavljala. Se pravi, na vsakih toliko let vojna ali kaj podobnega. In če se danes, ko sprejemamo to resolucijo, spomnimo tistih časov in vidimo, kakšna je danes situacija, lahko ugotovimo, da imamo veliko več skupnega, kot pa se mogoče na prvi pogled zdi. Namreč, tudi Evropa in tudi svet, ampak, če ostanemo pri Evropi, se danes srečuje z enakim problemom, to je problemom energije. Res je, da danes to ni premog, prav tako se srečujemo tudi s problemom dobrin ali surovin, ki danes ni edino jeklo, ampak je kaj drugega, kar je pa popolnoma razumljivo, kajti danes smo v drugačnem času, naš razvoj je dosegal nek drugačen nivo in ne moremo uporabljati samo ene vrste energije in ne samo ene vrste surovin, ampak energija in dobrine in surovine so razpršene. Edina večja razlika je v tem, da če je bilo pred 50-mi leti vse podrejeno temu premogu in jeklu, ne glede na vse ostalo, je pa danes ta energija, ki jo rabimo, in te dobrine, ki jih tudi nujno rabimo za razvoj, morajo biti v neki relaciji, v nekem sozvočju z okoljem, česar pa takrat ni bilo. Danes se pogovarjamo o okolju prijazni energiji in ne samo o energiji, ki naj bo okolju prijazna, ampak tudi o transportu te energije, ki naj bi bil čim bolj prijazen okolju. Zato ni slučaj, da se ravno v tem času srečujemo z idejami - in ne samo o idejah, mislim, da smo že tudi dlje - o gradnji velikih in dolgih naftovodov in plinovodov z Vzhoda proti Zahodu in Slovenija ima tu srečo - ali je to naključje ali položaj - , da ne glede za katero smer gre in od koder prihaja, Slovenija je vedno na križišču teh poti. To je mogoče na prvi pogled tudi obremenjujoče za okolje, vendar če je transport kolikor toliko veren, in plinovodi in naftovodi to omogočajo prav gotovo bolj kot pa prevoz z ladjami in železnici in cestah, je to dobro in pozitivno. Prav gotovo je tudi eden od teh virov energije, o katerih veliko govorimo, tudi jedrska energija, ki je dosegla takšno stopnjo razvoja, da je bistveno bolj varna, prav tako pa tudi predelava odpadkov, ki nastajajo pri proizvodnji, da pa niti ne omenjam tudi slučaja, da je pred časom bila ravno Evropa določena s podpisom določenega sporazuma za tisto področje, kjer naj bi se prvi razvil reaktor za zlitje jedr. Tu je Evropska unija kot vodilna na tem področju v svetu. Po drugi strani pa je potrebno povedati, da zavzemanje ali skrb za okolje je dobrodošlo, je prav gotovo poučna posledica podnebnih sprememb - se pravi, niz izrednih pojavov, meteoroloških pojavov, katere čutimo tako rekoč vsi tako - , da je skrb za okolje dobrodošla. Po drugi strani pa je treba jasno povedati, da nasprotovanje vsemu pa ne pripelje nikamor. A priori proti vsakim rešitvam, proti gradnji kakršnihkoli energetskih objektov, mogoče še posebej tistih, ki so okolju prijazni - jaz bi omenil vetrno energijo; takšno nasprotovanje gradnji vetrnih elektrarn, kot je v tem trenutku v Sloveniji, je enostavno nerazumljivo. To je, nekdo bi rekel, to je idiotizem. Najbolj prijazna energija, pa največje nasprotovanje! To se pravi, to je nasprotovanje samemu sebi. Če je zadaj seveda politično nasprotovanje, je to nekaj drugega, ampak končni efekt je popolnoma enak. Želel bi poudariti, da to, kar se zavzema Evropa, ki je vodilna tudi pri skrbi za okolje, recimo 20% znižanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020, za kar je bilo doseženo pred kratkim, je seveda hvalevredna poteza. Ampak Evropa kot vodilna na tem področju skrbi za okolje pa se marsikdaj obnaša malo poniglavo, rekel bi s kančkom hinavščine. Namreč, ravno evropske multinacionalke selijo svojo umazano industrijo v Afriko, deloma tudi v Azijo in Latinsko Ameriko, kajti za države v razvoju veljajo neki posebni pogoji ali posebni pogledi na izpust toplogrednih plinov. Okolje je v bistvu samo eno. Marsikje v svetu so tokovi res zaprti in krožijo samo na tistem lokalnem področju, recimo, Kitajska je takšen primer. Vendar na dolgi rok, gledano planetarno, pa ne uidemo posledicam takšnega ravnanja. Skrb za okolje mora biti prav gotovo permanentna naloga tudi Slovenije, še posebej takrat, ko bo Slovenija predsedovala Evropski uniji. Treba je tudi poudariti, da Slovenija je na dobri poti, kar se tiče okolju prijaznih energij. Ima relativno dobro razmerje med energenti, še posebej je to ugodno razmerje pri proizvodnji elektrike. Imamo eno tretjino elektrike, pridobljene s hidroenergijo, ki je najbolj čisti vir pridobivanja, najbolj čisti energent. Imamo pa tudi veliko še neizkoriščenih zalog alternativnih virov. Prej sem samo mimogrede omenil vetrno energijo kot enega manjšega, ampak če se osredotočim na večji vir, kjer je ogromno zalog, to je pa biomasa. Slovenija je več kot 50% pokrita z gozdovi, to se pravi, že tistega osnovnega vira biomase je ogromno. Treba je pa priznati, da pri nas ni trga in da nam drugi, predvsem dve sosednji državi, Italija in Avstrija, odpeljeta to biomaso, s katero bodo lahko tudi trgovali pri trgovanju emisijami, mi bomo pa tu potegnili bolj kratko; tako da bo treba urediti ta trg. Po drugi strani je pa treba priznati, da v Sloveniji so stimulacije za rabo biomase za kurišča, kotlovnice in podobno. To se pravi, dela je ogromno v Sloveniji in tudi Evropski uniji. Ogromno je odprtih vprašanj. Kot sem že dejal, ta skrb za čisto okolje in kontinuiran razvoj mora biti neke vrste kontinuiteta. Brez tega razvoja enostavno ne bo. Tudi danes imamo podobne želje, kot so jih imeli naši predniki pred 50 leti, ko so podpisali osnovni sporazum, to se pravi, čim boljše življenje. Vendar moramo danes govoriti o še sprejemljivih podnebnih vplivih in sprejemljivem vplivu na okolje. Dejstvo je, da pri tej deklaraciji moramo zasledovati našo željo, naše pričakovanje, to pa je, da bo Slovenija čim bolj prepoznavna v Evropi. Izkoristiti bo treba vsako priložnost za to prepoznavnost, istočasno pa tudi dajati iniciativo. In za to bo priložnost ob priliki predsedovanja. Danes je bilo že omenjeno, kar sam tudi podpiram, da bo prav gotovo dobrodošla ali pa kar nujna neka politična soglasnost. Naša želja pa je, da bi ta deklaracija bila več kot samo papir, da bi bila to neka smer za to, da bi Evropejci, kar smo tudi Slovenci, začutili Evropo in Evropsko unijo, sicer kot neko nacionalno skupnost, vendar pa za svojo. In če bo to doseženo, potem bo tudi namen te deklaracije dosežen. Zato podpiram takšno deklaracijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Homan, vendar imate na voljo 33 sekund. Se odpovedujete. Hvala. Besedo ima gospod Anton Kokalj. Izvolite, prosim.
Lep pozdrav vsem! Danes je bilo toliko povedanega, da je težko kaj dodati. Ampak glede nato, da se je nekaj kolegov sklicevalo tudi na praznovanje 50. obletnice rimske pogodbe, naj pojasnim, da je bila takrat podpisana pogodba o Evropski gospodarski skupnosti in Evratom, pogodba za premog in jeklo je bila pa podpisana že leta 1951. Se pravi, Evropska unija ima v bistvu že daljšo brado, kot jo lahko praznujemo. Vendar to sedaj ni bistveno. Bistveno se mi zdi to, kar je bilo danes že tudi povedano, da omenjena deklaracija pravzaprav povzema usmeritve za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije, zato konkretnejših predlogov notri ni, čeprav mislim, da so same usmeritve dobre. Kar pa bi v imenu Nove Slovenije vseeno poudaril, pa mislim, da bo nujno, ne glede na vsebino deklaracije, treba okrepiti postopek sodelovanja med vsemi institucijami v Slovenijo, ki so kakorkoli udeležene v evropskih institucijah. Tu bi navedel sodelovanje med vlado in parlamentom, ki se izboljšuje. To moram poudariti. Glede na izjemno količino vsebin, ki jih že sedaj obravnavamo in ki jih bomo še obravnavali, kar lahko vidimo tako iz deklaracije, kot smo lahko videli iz predstavitve programa politik za leto 2008, ki jih je predstavila Evropska komisija, bo v času predsedovanja Slovenije ta količina vsebin izjemno velika in tudi zapletena na določenih področjih. In zato moramo biti vsi zelo dobro na to pripravljeni. In v tem kontekstu pozivam vlado dobronamerno, da poskušamo v tem času še doreči proceduro v tej smeri, da bi se vsebine, ki jih potem obravnavajo delovna telesa Državnega zbora, pravočasno lahko identificirale in tudi obravnavale na kvalitetnejši način, kot je to do sedaj. Poudaril bi pa tu še vlogo tudi tistih predstavnikov Slovenije, ki jih bolj malokrat vidimo. To so pa evropski poslanci. Sam moram reči, da me precej moti, da pravzaprav stika z nacionalnim parlamentom ne ohranjajo. Ne vem, kako je s stikom z vlado. Več im nacionalni parlament stika z Evropsko komisijo, s pisarno Evropskega parlamenta v Ljubljani kot s samimi evropskimi poslanci. Tu bi pa omenil tudi v kontekstu razprave o reševanju mejnega vprašanja s Hrvaško, da sem bil kot - sedaj pa govorim v osebnem imenu, kot predsednik Odbora za zadeve Evropske unije zelo presenečen, da je eden od evropskih poslancev kontaktiral prej s hrvaškim pristojnim odborom v zvezi z mejnim vprašanjem med Slovenijo in Hrvaško kot s svojim matičnim odborov v svojem nacionalnem parlamentu. Mislim, da tak način ni primeren, absolutno ni primeren in ni higienski, če želimo delovati z enim glasom navzven kot država, ki povezuje vse, ki smo kakorkoli vpleteni v zadeve Evropske unije, sploh pa ne v času, ko se pripravljamo na predsedovanje. V kontekstu predstavitve gospoda zunanjega ministra bi pa v zvezi s centrom, katerega sedaj imena natančno ne vem, za pomoč, mislim, da Zahodnemu Balkanu ali vzhodni Evropi - v Jabljah, skratka - , vseeno predlagal, da vlada razmisli, da bi se v ta center vključilo poleg vseh inštitucij, ki so vključene, tudi parlament. Menim, da smo parlamentarci, bom rekel, tisto živo orodje, ki dejansko pomenimo vez med volivci in evropskimi institucijami. V tem smislu mislim, da ni najbolje, da tega segmenta ni vključenega, in sem to že enkrat izrazil, sedaj pa izražam tudi javno kot pobudo ne kot kritiko, kajti relativno veliko stikov in relativno široki stiki se spletajo preko parlamentarnih vezi in mogoče je včasih kakšno stvar lažje doseči tudi po tej liniji. Še to bi samo poudaril, menim, da je sedaj ustrezno zajeta tudi vloga nacionalnih parlamentov in tudi matičnih delovnih teles kot pristojnih delovnih teles našega parlamenta o deklaraciji in tudi ocenjujem pozitivno, da je vlada te naše amandmaje tudi sprejela in jih pozitivno ocenila. Hvala.
Hvala lepa. Seznam prijavljenih razpravljavcev je izčrpan. Želi morda gospod državni sekretar v imenu predlagatelja besedo? Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dovolite mi, da na koncu nekaj besed rečem glede na potek te razprave, čeprav bi moral poudariti tudi, da je bilo to gradivo obravnavano na številnih matičnih delovnih telesih tega državnega zbora, je bilo predmet obsežnih razprav tudi amandmajev, tako da tukaj je v bistvu šlo danes za nek bolj strnjen pogled na ta vprašanja. Kot drugo, to, kar je bilo tudi ravnokar rečeno, v tem dokumentu so usmeritve za konkretne zadeve, konkretna vprašanja, konkretna stališča, ki jih bodo predstavniki Republike Slovenije v Svetu zastopali, bodo potekale ponovno obravnave v matičnih delovnih telesih in v odboru za evropske zadeve. In ob tej priložnosti bi rekel, da to lepo ilustrira veliko vlogo, ki jo ima Državni zbor v Republiki Sloveniji v obravnavi evropskih zadev. Mislim, da je v Evropski uniji zelo malo držav, kjer imajo nacionalni parlamenti takšno vlogo. Mislim, da smo s tem lahko zadovoljni. V bistvu si bo pa vlada tudi naprej prizadevala, da se ta vloga okrepi in tudi sodelovanje. Dokument, ki je danes v obravnavi, je v pretežni meri dokument o usmeritvah, ki naj služijo kot podlaga za oblikovanje nacionalnih stališč Republike Slovenije v institucijah Evropske unije - Vlade Republike Slovenije. V manjši meri gre tudi za podlago za ravnanje Republike Slovenije kot predsedujoče Evropski uniji. Tu gre za dve zelo različni zadevi, to mislim, da je potrebno poudariti. V prvem primeru, ko predstavniki Vlade v Svetu Evropske unije zastopajo stališča Republike Slovenije, je vloga Državnega zbora in zlasti Odbora za zadeve Evropske unije zelo jasno definirana. Ampak to je samo ena vloga, ena funkcija vlade, ki se ne spreminja tudi v prvi polovici leta 2008 ne. Dodatno k temu pa do tedaj, v prvi polovici leta 2008, vlada opravljala tudi funkcijo predsedujoče Sveta EU. Ta funkcija obsega veliko dejavnosti, ki jih Vlada kot predstavnica samo države članice ne počne. Vodila bo seje Evropskega sveta, najvišjega političnega medvladnega foruma v Evropski uniji. Vodila bo seje devetih formacij Sveta Evropske unije in množice delovnih skupin ter odborov, podrejenih tem formacijam. Zastopala bo Svet Evropske unije v odnosih z drugimi institucijami EU, z Evropskim parlamentom v prvi vrsti, pa tudi z Evropsko komisijo. Zastopala bo Evropsko unijo in nastopala v njenem imenu v mednarodnih organizacijah in v odnosih s tretjimi državami. Od tod poziv Vlade tudi Državnemu zboru, da se upošteva to razlikovanje med dvema različnima vlogama, ki ju bo slovenska vlada igrala v prvi polovici leta 2008, in poziv k sodelovanju ter podpori glede druge funkcije - te funkcije, ki bo enkratna, začasna, prvih šest mesecev naslednjega leta. V tem smislu bo Vlada proti koncu tega leta pripravila še dodatno gradivo o prednostnih nalogah slovenskega predsedstva Evropski uniji, o čemer smo danes že govorili in ki bo ponovna priložnost za izmenjavo mnenj tudi z Državnim zborom o posameznih vsebinah. Glede posameznih vprašanj, ki so bila načeta v današnji razpravi, mi dovolite, da se osredotočim predvsem na tista, ki se mi zdijo najbolj, kako bi rekel, pomembna za samo predsedovanje. Bom poskušal tudi odgovoriti na nekatera druga vprašanja, kolikor je pač to v moji moči. Pogodba o ustavi za Evropo je izjemno pomembno vprašanje, ki bo bistveno vplivalo na potek našega predsedovanja. Posebnega pomena v tem pogledu bo junijsko zasedanje Evropskega sveta še pod nemškim predsedstvom, od katerega se pričakuje, da bo pripravilo predloge odločitev o tem, kako naprej. Če bo nemškemu predsedstvu uspelo doseči soglasje, potem so dobre možnosti, da bo temu sledila medvladna konferenca že pod portugalskim predsedstvom, ki ni nujno, da bi morala biti dolgotrajna, lahko bo kratka, in v takem primeru bo možno doseči rešitev ustavnega procesa dovolj zgodaj, da bi jo lahko nato ratificirali parlamenti držav članic pravočasno, da bo začela veljati še pred evropskimi volitvami leta 2009. In to je bila zaveza, ki je omenjena na koncu berlinske deklaracije, ki je bila sprejeta ob 50. obletnici rimske pogodbe predvčerajšnjim v Berlinu. To je optimističen scenarij, h kateremu so se politično zavezali voditelji držav in vlad v nedeljo. Upajmo, da bo uresničen, ker bo to omogočilo tudi boljše predsedovanje v našem času. Glede širitve, tako v 18-mesečnem programu predsedovanja kot tudi v deklaraciji, ki je pravzaprav nastala na osnovi tega programa, je razvidno, da si bo Slovenija na področju širitve zavzemala za nadaljevanje pristopnih pogajanj - kot veste, ta trenutno potekajo samo z dvema državama, s Turčijo in Hrvaško - , prizadevala pa si bo tudi za ohranitev in krepitev evropske perspektive za države Zahodnega Balkana v skladu z zavezami iz Soluna iz leta 2003. Vendar je treba upoštevati, da ima od teh držav trenutno samo še Makedonija status kandidatke, pa še ta nima določenega datuma za začetek pogajanj. Slovenija si bo prizadevala, da pride do določitve tega datuma, vendar je to odvisno tudi oziroma predvsem od makedonske strani same in od poteka reform, ki so potrebne. Glede Hrvaške bi rad poudaril, da je po prepričanju slovenske vlade hitrost napredovanja Hrvaške na poti v članstvo Evropske unije odvisno predvsem oziroma najbolj od hitrosti prevzemanja evropskega reda, evropske prakse in evropskih standardov s strani Hrvaške. Bilateralna vprašanja, ki jih imamo odprta s Hrvaško, so neka druga zgodba, pa vendarle mi dovolite, da ob tej priložnosti opozorim, da je zelo težko pričakovati, da bi tako zahtevno vprašanje, kot je, recimo, vprašanje meje, bilo rešeno v 9-ih mesecih, kolikor nas še loči do predsedovanja, zato se mi pozivi, naj se to zgodi pred začetkom slovenskega predsedovanja, ne zdijo najbolj realistični. Tudi glede pobud, mislim, da lahko rečemo, da slovenska stran gotovo ni bila pasivna v vseh teh letih, v letih mnogih poskusov, da pride do rešitve tega vprašanja, in da sedanje stanje ni posledica pasivnosti na naši strani - mislim, da je to tudi jasno. Konec koncev to, kar naj bi danes popoldan Evropski parlament, sicer naj bi po predvidevanjih omenjali arbitražo, vendar šele kot zadnjo možnost oziroma točneje eno od zadnjih možnosti, Evropski parlament naj bi že pred tem pozval k spoštovanju doseženih dogovorov in teh, kot veste, ni bilo malo in nekateri od njih se ne spoštujejo, se ne uresničujejo, to je prva točka. In drugič, Evropski parlament bo pozval k proučitvi vseh možnosti za dogovorno rešitev odprtih vprašanj. In šele potem, pa če pade vse v vodo, ponuja obema stranema arbitražo, razmislek o arbitraži kot eni od možnosti. To se mi je zdelo pomembno pojasniti, da ne bi ostal v tem prostoru vtis, kot da nas nekdo od zunaj poziva, naj gremo v arbitražo. Afrika. Afrika je zelo pomembno vprašanje in sem vesel, da je bilo odprto. Razvojna pomoč Afriki je ena od prednostnih nalog Evropske unije, Evropska unija, kot veste, je največja donatorka razvojne pomoči na svetu in največji delež te evropske razvojne pomoči odpade prav na Afriko. Res je, da Slovenija dvostransko ne namenja mnogo sredstev za Afriko, je pa hkrati res, da posredno namenja precejšnja sredstva in sicer skozi razne mehanizme, razne instrumente, ki jih ima Evropska unija. Recimo, naj omenim samo enega, preko desetega evropskega razvojnega sklada bo Slovenija prispevala v naslednjih šestih letih okoli 40 milijonov evrov in iz tega sklada gre večina sredstev tudi za pomoč Afriki. Morda še na kratko o sedežih agencij. O agencijah odločajo države članice soglasno, o sedežu agencije. Vzpostavlja se praksa tako za kandidaturo določene države, obstaja velika večina velika podpora, da se tudi preostale države s tem strinjajo, ne glede na to, ali same kandidirajo, vendar bistveno je imeti večinsko podporo in potem skušati doseči soglasje, soglasno odločitev. Slovenija je ocenjevala v tem pogledu svoje možnosti za sedež inštituta za enakost spolov, inštituta za enake možnosti in se je odločila, da prepusti to Litvi. To morda ni v skladu ali se ne zdi popolnoma v skladu s starim slovenskim pregovorom, da je bolje vrabec v roki kot golob na strehi, ampak situacija je takšna, načelo Evropske unije je, da slej ko prej morajo imeti vse države članice sedež katerih od agencij, z drugimi besedami, vrabca bomo gotovo dobili, vmes pa lahko poskušamo ujeti še tega goloba. In če nam bo uspelo bomo veseli, če nam ne bo, si ne bomo mogli očitati, da nismo niti poskusili. Še morda glede Zahodnega Balkana in sodelovanja nacionalnih parlamentov. Zelo se strinjam, da je tu še veliko neizkoriščenih možnosti. Center za evropsko prihodnost je samo ena od teh možnosti, obstajajo pa še druge, zlasti možnosti neposrednega sodelovanja. Nedavno sem bil na obisku v Črni gori in mi je bil predstavljen interes črnogorskega parlamenta za vzpostavitev neposrednega sodelovanja, zlasti na področju evropskih zadev. Jaz sem ta interes prinesel in upam, da bo tudi na naši strani prišlo do odziva. Jaz bi, gospod podpredsednik, s tem konča. Morda bi še kdo od drugih predstavnikov želel komentirati ali ponoviti odgovor na kakšno od vprašanj, ki so bila dana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo. Ne. Želite proceduralno? [[Ne.]] Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o poglavjih in vloženih amandmajih, ki jih bom vodil na podlagi pregledov vloženih amandmajev z dne 27.3.2007. K podpoglavju Zahodni Balkan, v poglavju Zunanji odnosi, dajem v razpravo amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? Prijava teče. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Amandma je zelo kratek in zelo jasen in je prav, da so te poslanske skupine tudi Črno goro uvrstile v program slovenskih aktivnosti - pomoč Črni gori pri uskladitvi aktivne usposobljenosti s ciljem čim hitrejše uresničenje evropske perspektive. Vendar ob tem bi vam želel reči to, da to kaže, kako dosledno si prizadevamo in tudi razmišljamo o vseh državah tega področja Zahodnega Balkana [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa. Čas je potekel. Enako za vas, gospod Prijatelj. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. K podpoglavju Zdravje v poglavju Zaposlovanje, socialna politika, zdravje in potrošniki dajem v razpravo amandma poslanske skupine LDS. Želi kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Ljubo Germič, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Torej v tem podpoglavju je v drugem odstavku zapisano, da bo prednostna naloga Slovenije v obdobju 2007 vključevanje v razpravo o novi zdravstveni strategiji Evropske unije. Tu bi želel opozoriti, da Slovenija na področju zdravstva svoje strategije nima. S tega vidika seveda ocenjujem, da je to v okviru razprav o novi zdravstveni strategiji EU velik primanjkljaj, kajti vprašam se, kakšna je ta strategija, ki jo bo Vlada in potem tudi Ministrstvo za zdravje zagovarjalo v okviru institucij Evropske unije. Glede na to, da je velikokrat že bilo obljubljeno, da bo strategija v javni razpravi, tega do danes še nismo dočakali. Glede na to, da je bilo velikokrat obljubljeno ne samo domači javnosti, ampak v okviru kongresa "United Against Cancer" v lanskem letu, ki je potekal v Sloveniji, da bo Slovenija področje raka uvrstila med prioritete svojega delovanja v času predsedovanja. V ta namen, glede na to, da deklaracija tega ne omenja v okviru tega podpoglavja, smo v Poslanskem klubu LDS zapisali amandma, ki vključuje to temo v okvir prednostnih nalog, z besedilom, da bo Slovenija podprla predloge, ki vodijo k večjemu sodelovanju, izmenjavi izkušenj in dobrih praks, pravni varnosti in pravici do kakovostnih storitev tako na področju varovanja zdravja kot na področju zdravstvenega varstva. V povezavi s tem bo torej slovensko predsedstvo kot prioritetno obravnavalo področje raka in se zavzemalo za izdelavo smernic in kakovostnega programa za nadzorovanje raka ter enotno obravnavo v državah članicah. Danes vemo, da obstajajo na področju obravnave raka bistvene razlike med posameznimi državami članicami. In vprašam se, ali ni naloga države Slovenije v okviru predsedovanja ponuditi takšna področja delovanja kot prioritete, kjer bi iskali rešitve, ki bodo širšega evropskega prostora in intence, da Evropska unija zastavlja take zdravstvene politike, da se bodo razkoraki znotraj Evropske unije zmanjševali. Tu bi vprašal predlagatelja oziroma predstavnika Ministrstva za zdravje, kako je možno, da se govori o tem, kaj bo prioriteta Nemčije, kjer bo obravnavala vprašanje aidsa, kako je možno, da bo prioriteta Portugalske na tem področju, ki je prav tako zapisano, to je problematika migrantov. In kako je možno danes reči, da je amandma, ki smo ga zapisali, preozko zastavljen? Kajti potem se mi postavlja vprašanje, če pa nič ni zapisano, pa to pomeni, da je to najširše zastavljeno? In če nič ni zapisano, to pomeni, da se bo zgodilo vse ali pa nič! Seveda se mi s tega vidika in glede na to, kar je bilo vse povedano za to področje v Sloveniji in kar je bilo rečeno in prav gotovo dano tudi nekako kot teža predsedovanju Slovenije na zdravstvenem področju, da obravnava področje raka kot prednostno področje, tista zaveza, za katero ocenjujem, da bi morali najti mesto v zapisu kot prednostna naloga obravnave tega področja v tem besedilu. Sprašujem pa se, ali ne govorimo zato, da se vladni predstavniki, minister za zdravje izogiba temu zapisu, da tako kot se dogaja dve leti in pol te vlade, da na tem področju razen obljub ne dobimo nič, tudi zato, da tudi na tem področju v letu 2008 se ne bo zgodilo nič. Kajti realnost življenja in obravnava teh vprašanj v Sloveniji govori ravno v tej smeri: nimamo nacionalnega programa, nimamo državnega programa nadzora raka, imamo veliko problemov o tem, kako obravnavamo to tematiko v Sloveniji na praktični ravni in sprašujem se, ali je odvračanje od pripravljenosti za vključenost tega besedila v prednostne naloge ravno to, da tudi v času predsedovanja Slovenija temu področju ne bo namenila te pozornosti za to, kar je pravzaprav že dala obvezo na marsikateri ravni, marsikaterem nastopu ali ministra, ali predstavnikov ministrstev, ali drugih predstavnikov, ki so govorili o tej temi. Zdi se mi, da bo sporočilo, če zavrnemo ta amandma, tudi v slovensko javnost zelo zelo neprijetno. Kajti zveze onkoloških bolnikov, zveze društev onkoloških bolnikov pošiljajo peticije, da na tem področju v Sloveniji stanje ni korektno urejeno. Ali upamo danes reči, da samo z enostavnim razlogom, da pač obravnava tega vprašanja v okviru tega besedila amandmaja ni ustrezno zaradi tega, ker je preozko zapisana? In ponovno vprašam, ali iz besedila deklaracije, kjer pa tega popolnoma nič ni omenjeno, sledi, da bo Slovenija v času predsedovanja držala svojo besedo, ki je bila dana zato, da bo temu področju namenila ustrezno pozornost. Mislim, da je parlament tudi odgovoren za to. In prosim kolegice in kolege poslance, da zapišemo takšno besedilo amandmaja v besedilo deklaracije in s tem pokažemo, da je problem neenotne obravnave raka v različnih članicah Evropske unije tisto področje, kateremu Slovenija namenja veliko pozornost in da bo lahko tukaj prinesla s svojim delovanjem do celovitejših rešitev, ki bi omogočalo vsem državljankam in državljanom v državah članicah EU čim bolj enotno obravnavo in seveda čim višjo stopnjo preživetja, ki je danes bistveno različna v posameznih članicah Evropske unije. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Če ne, zaključujem razpravo. O amandmajih in predlogu deklaracije v celoti bomo v skladu s časovnim potek seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.10. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VRAČANJU VLAGANJ V JAVNO TELEKOMUNIKACIJSKO OMREŽJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospa mag. Andrijana Starina Kosem, državna sekretarka na Ministrstvu za gospodarstvo.
Hvala za besedo. Na podlagi določb Zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje je bilo do 14. marca z upravičenci podpisanih 7828 poravnav v višini 12,3 milijonov evrov. Te pisne poravnave predstavljajo zakoniti izvršilni naslov za izplačilo vračil, ki jih prejema komisija, ki je ustanovljena v skladu s 5. členom zakon. DSU - Družba za svetovanje, ki je v postopku likvidacije, je izvajala administrativna opravila za to komisijo, zato je potrebno, zaradi tega sklepa o likvidaciji, prenesti ta opravila na Slovensko odškodninsko družbo, prav tako pa je bilo zavzeto stališče, da dosedanja zakonska določba vračila vlaganj preko proračunskega sklada ni primerna makrofiskalna rešitev zato, ker gredo odhodki iz bilance A, prihodki pa v bilanco B. Na kratko, poglavitne rešitve predlaganega zakona so naslednje: Slovenska odškodninska družba bo začela izplačevati zneske upravičencem takoj, ko bo Republika Slovenija nanjo prenesla delnice, ne glede na dejanski čas, kdaj bodo te delnice prodane, poenostavlja in pospešuje se postopek zbiranja zakonitih izvršilnih naslovov, ki je bistveno bolj prijazen za upravičence, obveznost pošiljanja sklenjene poravnave organu pristojnemu za njihovo zbiranje, se po novem zakonu preloži z upravičenca na državnega pravobranilca, kar upravičencem zopet olajšuje postopek, Slovenska odškodninska družba bo pristojna za zbiranje izvršilnih naslovov, kar bo povečalo učinkovitost vračanja vlaganj, saj bo ta družba opravljala tudi vsa dejanja, ki so povezana z izplačilom teh vlaganj. Dosedanja zakonska rešitev vračanja vlaganj iz posebnega sklada, ki je bil evidenčni račun v okviru državnega proračuna in bi se napolnil ob prodaji državnega deleža v družbi Telekom, se torej nadomešča z rešitvijo, da se na Slovensko odškodninsko družbo prenese določen državni delež v Telekomu Slovenije, ki služi kot osnova za vračilo vlaganj in za kritje vseh stroškov, povezanih s temi vračili. Nova rešitev je ugodnejša tako s stališča makrofiskalnih kazalcev kakor tudi s stališča pospešitve tega postopka procesa vračanja. Slovenska odškodninska družba bo izplačala zneske upravičencem v dveh mesecih po prejemu sklenjene poravnave ali po pravnomočni odločbi sodišča. Daljši šestmesečni rok pa je predviden za izplačilo upravičencem, ki ob uveljavitvi zakona že razpolagajo s podpisano poravnavo. Teh upravičencev bo ob sprejetju predloga zakona že okoli 8 do 9 tisoč, zato je za obdelavo tolikšnega števila poravnav potreben malo daljši čas. Nadzor nad izvajanjem zakona je prenesen na ministrstvo, pristojno za elektronske komunikacije. Toliko na kratko o novem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Franca Horvata, da predstavi poročilo odbora. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, kolegice in kolegi! Odbor je obravnaval predlog zakona kot matično delovno telo na 27. seji 15.3. Seji so prisostvovali in tudi sodelovali v razpravi predstavniki predlagatelja, predstavnica Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, predstavnik Državnega sveta in predstavnik združenja oziroma predsednik Združenja upravičencev do vračila vlaganj v telekomunikacijsko omrežje. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in pripombe so bile upoštevane v amandmajih. Živahna je bila tudi razprava. Povzeta je v poročilu, zato upam, da ne boste zamerili, da je ne reproduciran tukaj, prepričan pa sem, da tisti, ki so razpravljali in so sedaj tukaj prisotni, da se bodo verjetno oglasili v razpravi. Sprejeti amandmaji so bili vključeni v dopolnjen predlog zakona in predlagam, da ga sprejmemo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Milan Petek v imenu Poslanske skupine LDS.
Spoštovani podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi, menda moramo reči tudi gledalci in gledalke televizije parlamentarnega programa, tako nas podučujejo. Morda o smiselnosti zakona, ki ga noveliramo danes, res ni primerno ponovno razpravljati, posebej ob dejstvu, da so zakonske rešitve podprte tudi z izraženo referendumsko voljo državljank in državljanov. Vendar, v LDS želimo kljub temu ponovno izraziti naše še vedno veljavno načelno mnenje, da bi bilo racionalneje ta sredstva, ocene se gibljejo tja do 150 milijonov evrov, nameniti za sofinanciranje nadaljnjega razvoja telekomunikacijskih omrežij na ruralnih območjih naše države. Takšnega družbenega dogovora pred leti žal ni bilo mogoče doseči, zato se bodo omenjena sredstva prelila v zasebno porabo. Ob tem dejstvu ne moremo mimo domneve, da operaterji optičnih omrežij le-teh ne bodo gradili in vzpostavljali na ruralnih območjih, temveč jih bodo ekonomske zakonitosti silile v graditev zgolj urbanih optičnih omrežij. Ne le, da v ruralnih območjih optične povezave še dolgo časa ne bodo dosegljive, žal so trenutno na teh območjih povečini nedosegljive tudi tehnologije iz nabora XDSL. Kot že rečeno, priložnost za takšno ravnanje je zamujena in s predlaganim zakonom se ukvarjamo zgolj zato, ker želi vlada pospešiti vračanje denarja upravičencem, ki niso krivi, da vlada zamuja s privatizacijo Telekoma, iz katere bi morala zagotoviti sredstva za vračilo upravičencem. Sicer pa zadnje dogajanje okrog prodaje delnic Telekoma kaže, da vlada pravzaprav ne ve, kaj s Telekomom narediti. Teh dvomov ni pri združenju upravičencev do vračila vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, ki v uspešnost vladnih namer očitno ne verjame več ter je zato z uspešnim lobiranjem zagotovila zanesljivejši vir za poplačilo sredstev. Pri tem ji asistirajo nekatere koalicijske stranke, ki morajo izpolniti obljube, dane v predvolilnem času. Če osnovnemu namenu predloga zakona v Poslanskem klubu LDS ne nasprotujemo, se nam pa ob ključnih novostih, ki jih prinaša predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, postavlja kar nekaj vprašanj, na katere smo opozorili že na seji Odbora za gospodarstvo, ko je obravnaval predlog zakona v drugi obravnavi. Postavlja se namreč dvom o smiselnosti prenosa 10% deleža države Telekoma na SOD. Prenos 10% deleža države je v nasprotju s sprejetim odlokom v programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2007 in 2008 - mimogrede, v LDS-u smo temu zakonu oziroma temu odloku nasprotovali. Dejstvo je, da je v državnem proračunu za letošnje in naslednje leto vključena prodaja delnic Telekoma Slovenije. Prenos 10% deleža na SOD pa pomeni, da bo v državnem proračunu ustvarjena luknja za približno 100 milijonov evrov, določena po knjigovodski vrednosti delnic. Ker pa je tržna vrednost delnic 2,6-krat višja od knjigovodske vrednosti, bo država prenesla na SOD za vsaj 155 milijonov evrov preveč finančnega premoženja. Ta sredstva, po našem mnenju, ne bodo služila izključno za poplačilo upravičencev do vračila vlaganj v telekomunikacije, ampak najverjetneje tudi za pokrivanje nekaterih ostalih obveznosti SOD-a. Prenos 10% deleža države na SOD pa tudi pomeni, da si bo država poslabšala pogajalsko pozicijo v privatizaciji Telekoma Slovenije in bo zaradi tega ustvarila tudi nižjo prevzemno premijo in nižji iztržek od prodaje Telekoma. Naj poudarimo še našo zaskrbljenost nad neusklajenim delovanjem predstavnic Vlade na Odboru za gospodarstvo, ki kaže, da v vladi niso dokončno odgovorili in uskladili nekaterih vprašanj, ki se porajajo v obravnavi zakona. Državna sekretarka Ministrstva za gospodarstvo govori, da se teh 10% delnic lahko vključi v privatizacijo Telekoma, druga predstavnica Vlade iz istega ministrstva pa izjavlja, da je teh 10% predvidenih za odprodajo slovenskim državljanom. Kaj sedaj drži? Ali bomo s tem zakonom kršili sprejetje odlokov o prodaji finančnega premoženja? Ali bomo prodali 10% deleža Telekoma brez prevzemne premije? S tem bo po naši presoji prišlo ponovno do oškodovanja državnega premoženja. Kljub vsemu navedenemu še enkrat poudarjamo, da v Poslanskem klubu LDS ne nasprotujemo osnovnemu predlogu zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, izražamo pa dvom v primernost noveliranega zakona in bomo odločitev o podpori sprejeli po presoji odgovorov in pojasnil, ki jih bomo od Vlade prejeli na današnji seji.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu Poslanske skupine NSi.
Lepo pozdravljeni! Spoštovani predsedujoči! Lep pozdrav spoštovane kolegice in kolegi! Predlog sprememb in dopolnitev zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje doživlja z današnjo obravnavo pravzaprav že svojo četrto prenovo. V Poslanski skupini Nove Slovenije upamo, da tudi zadnjo. Predlagatelju zaupamo, da je sledil namenu, da skrajša postopke, za kar si v Poslanski skupini Nove Slovenije prizadevamo pri vseh zakonih, ki jih obravnavamo tukaj v Državnem zboru. Tokratne spremembe se nanašajo na združevanje zbiranja izvršilnih naslovov in dejanj, povezanih z izplačili v eni osebi, torej v Slovenski odškodninski družbi. V Novi Sloveniji, podobno kot vsi upravičencu, nestrpno čakamo, da končno pride do dejanskih izplačil. Vseh izvršilnih naslovov naj bi bilo okoli 24.000, do sedaj obdelanih pa je približno tretjina. Teh 7.940 upravičencev je zbralo vsa dokazila in upravičeno pričakujejo, da bo končno sledilo tudi poplačilo. Verjetno je brez smisla naštevati, da je bila referendumska volja, da se sredstva vlagateljem povrnejo. Če bomo z vrnitvijo še malo odlašali, bodo na vrnitev svojih sredstev čakali približno tako dolgo, kot so nekdaj morali čakati na telefonske priključke. Čeprav so poslanci Nove Slovenije že leta 2002 vložili več amandmajev, ki naj bi razširili upravičene stroške in nabor listin, ki so bile potrebne za dokazovanje vlaganj, so se naša prizadevanja uresničila šele s spremembami zakona lansko leto, se pravi, spremembo zakona, ki jih je pripravila ta vlada. S podobno potrpežljivostjo kot upravičenci do povračila vlaganj tudi v Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlog dodatnih sprememb zakona, saj resnično ne želimo, ne le želimo, ampak tudi zahtevamo, da do dejanskih izplačil čim prej pride. Če je to možno doseči na predlagani način, torej s prenosom delnic Telekoma do njihove prodajanje na SOD, potem v Novi Sloveniji podpiramo tudi takšno rešitev. Ali je delež delnic, ki se prenašajo za te namene, ustrezen ali ne bo, pokazal čas. Ocene strokovnjakov so zelo različne. Dejanska vrednost pa bo znana ko bo Telekom prodan. Ker tega datuma nihče ne pozna, se v Poslanski skupini Nove Slovenije strinjamo, da SOD iz drugih lastnih sredstev v prehodnem obdobju zagotovi sredstva za poplačilo zahtevkov. Poslanska skupina Nove Slovenije bo, tako kot vse druge spremembe, ki omogočajo skrajšano poplačilo vlagateljev upravičencem, tudi te podprlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc, v imenu Poslanske skupine SLS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi, gledalke in gledalci! Slovenska ljudska stranka predlog sprememb zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje podpira, saj smo prepričani, da je na osnovi teh sprememb in dopolnitev mogoče pospešiti in končno realizirati projekt izplačevanja vračil upravičencem. Ta projekt je treba izpeljati čim prej. Spomnimo se, zakaj je bilo sploh potrebno sprejetje tega zakona - zato, ker so bila v času izgradnje telekomunikacijskega omrežja zahtevana neupravičena in nepravična plačila naših državljank in državljanov. In naša naloga in naloga države je, da to čim prej odpravimo. Nesprejemljivo je, da niti en postopek ni bil realiziran že od leta 1997, ko se je napovedalo poseben zakon, ki je bil leta 2001 oziroma 2003 tudi končno sprejet. Sedaj pa smo že v letu 2007. In kar je najhujše, gre za območja naše države, ki so bila že ob izgradnji omrežja na robu razvitosti in tudi danes predstavljajo manj razvite predele naše države. Na osnovi sprememb, ki so predvidene tokrat, ocenjujemo, da je možno s plačili upravičencem pričeti v roku pol leta. Spremembe zakona obvezujejo izplačila od privatizacije Telekoma. Omogočajo, da Slovenska odškodninska družba takoj prične z izplačili, brez da bi se vezalo na prodajo Telekoma, ker se zagotavlja likvidnost izplačila iz drugih sredstev. Poenostavlja pa se tudi postopek sklepanja poravnave, ko je ta sklenjena. Upravičencem niso potrebna dodatna posredovanja, ampak mora posredovati državno pravobranilstvo. Česar pa ta zakon ne rešuje, in nas v Slovenski ljudski stranki resnično skrbi, je dejstvo, da praktično še vedno polovica zahtevkov ni obdelanih. Namreč, ob podatku, da je obdelanih več kot polovica zahtevkov, se pozabi na podatek, da gre le za statistiko. Dejansko pa je velika večina neobdelanih predstavnikov tako imenovanih skupinskih zahtevkov krajevnih skupnosti in občin, za katerimi čaka pravzaprav več kot 100 tisoč posameznih neposrednih upravičencev. Zahtevki krajevne skupnosti ali občine se vodijo statistično kot en zahtevek. Poleg tega pa je pravobranilstvo po naših informacijah prednostno obravnavalo individualne zahtevke in tiste, ki so jih zavrnili. Glavnina dela zato pravobranilstvo tako in tako šele čaka. Po veljavnem zakonu, po spremembah iz lanskega leta, sta bila na pravobranilstvu določena dva roka. Naj poudarimo, da jih prej sploh ni bilo, kar kaže na resnost prejšnje vladajoče opcije oziroma tistih, ki so imeli večino pri odločanju. In sicer, določeno je bilo, da mora pravobranilstvo do konca septembra 2006 obdelati vse zahtevke in upravičencem predlagati obravnavo ali jih zavrniti. Do konca novembra 2006 pa je moralo pravobranilstvo po uradni dolžnosti obdelati vse zahtevke, ki so do takrat že bili zavrnjeni, in tiste, ki so jih vlagatelji ponovno vložili. Oba roka sta torej potekla. Še vedno pa več kot polovica nima odgovora oziroma poravnave. Koga skrbi, da se tak zakon tako krši in ti zakonski roki? Kaj pomaga določilo oziroma možnost, ki jo prinašajo današnje spremembe, da se upravičencem takoj izplača, če pa pravobranilstvo ne bo uspelo sprejeti odločb? Ali je vlada seznanjena s potekom obravnave zahtevkov? Ali pravobranilstvo zahteva dodatna sredstva ali kadre - če je to potrebno, bi potem zadostili zakonskim zahtevam. V Slovenski ljudski stranki z zadovoljstvom ugotavljamo, da je vlada pospešila aktivnosti pri vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, vlagatelji v razvoj omrežja Telekoma Slovenija morajo svoja sredstva čim prej dobiti nazaj. Zgodba o razlikah pri plačevanju cene za telefonski priključek, ki so po različnih delih Slovenije, pomenijo tudi 5-kratne razlike, je zgodba o popolni odsotnosti posluha za enakomeren regionalni razvoj. Povečini so bili prizadeti prebivalci, ki že tako ali tako živijo na manj ugodnih pogojih, na podeželju, odročnih krajih s podpovprečnimi dohodki ter v nezavidljivih gospodarskih situacijah. Slovenska ljudska stranka je bila ves čas javne, politične in strokovne razprave o povrnitvi vložkov v razvoj telekomunikacijskega omrežja zelo aktivna. Že v prejšnji vladi je bila SLS najbolj aktivna politična stranka pri tem vprašanju in zagotovo je bil uspeh, da je bil ta zakon sploh sprejet. V času izvajanja pa so se pokazale nekatere pomanjkljivosti v zakonodaji, zato je v skladu z usmeritvijo sedanje vlade in poudarki, ki jih o njej daje Slovenska ljudska stranka, popolnoma pričakovano, da bomo to poskušali čim prej popraviti in predlagano novelo zakona, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke, vsekakor podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki in predstavnice Vlade, spoštovani gledalci. Torej to, kar je danes pred nami, torej predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju v javno telekomunikacijsko omrežje, je dobro dejanje Vlade, vendar mnogo prepozno, to je dejstvo. Mnogi od nas smo bili postavljeni pred dejstvo, če smo hoteli imeti telefonski priključek, smo si morali javno infrastrukturo zgraditi sami, z lastnimi sredstvi, preprosto. Telekom je to na nek način podedoval in tržil vse do danes; jaz ne vem, da bi bila ta družba v izgubi. Kaj bi se dogodilo, če bi ti investitorji, ki so investirali v to javno omrežje, danes zahtevali tudi pripadajoče obresti? Mene zanima, če bi Vlada bila toliko pravna in moralna in bi priznala ta zahtevek. Kadar smo mi dolžni državi, država pobere vse, obresti tečejo hitreje kot voda iz pipe. Pri tem primeru ni tako. Seveda, s tem zakonom se bo pospešilo izplačilo tistih terjatev, ki so upravičene, vendar, kot ugotavljamo, še dve tretjine zahtevkov ni rešenih. Postopki so prepočasni in to ni edina krivica, ki jo Telekom počne do uporabnikov. Jaz sem na tem matičnem delovnem telesu opozoril spoštovanega predsednika, prej je poudaril, da ne želi govoriti o proceduralnih predlogih, ki so bili sprejeti, zato sem dolžan jaz, da vam povem, da je bil moj proceduralni predlog na tem matičnem delovnem telesu sprejet. Namreč, mi smo popravili krivice za naprej, v zakonu o medijih, za porabnike, da v bistvu s tem, ko smo naložili Telekomu, da mora vgraditi varovalne sisteme na tako imenovanih analognih povezavah, nismo pa odpravili krivic za nazaj. Mi imamo 1625 zahtevkov, kateri so se že sprevrgli v izterjave, ki jih Telekom želi iztržiti za račune, za katere uporabniki sploh niso odgovorni. Zanimivo. Milijonske izterjave prihajajo na domove iz Azije, da ne govorim iz drugih evropskih držav, ker se je preprosto vdrlo na linijo, uporabnik niti ni vedel in danes je to že predmet v bistvu sodne izterjave. In tisti, ki ne plača, normalno, sledi sodna izterjava oziroma plačilo po obrokih, kot se temu reče. Jaz sem vesel, da je pri tem primeru prešla odgovornost na SOD in da bo iz tako imenovane družbe, ki je sedaj skrbela za to, prešlo v nadzor vse skupaj ministru za gospodarstvo. Vendar ravno ta minister mi je na tem omenjenem sprejemu zakona, ko smo ga imeli, zakon o medijih, obljubil, da bo te krivice popravil. Pa jih ni. Danes smo zopet pri Telekomu. To je povezava in zato je smiselno, da govorimo o tem. Mi smo dolžni tem ljudem povrniti oziroma narediti dobropise za tisti del stroškov oziroma za tisti del računov, za katere niso odgovorni. To je čisto preprosto dejstvo. In rad bi poudaril tudi to, da 35000 zahtevkov, če ne bomo v bistvu pri teh 2/3 nerešenih zahtevkov pospešeno delali na tem, da se zna v bistvu ta čas še povleči v prihodnost in bomo zopet leporečili kot leporečimo že desetletje. Danes slišimo, da vsi bi želeli to čim prej rešiti. Saj ste imeli možnost! Zakaj pa niste rešili takoj takrat, ko ste dali v bistvu to uporabo Telekomu?! Preprosto dejstvo je, da v bistvu stroški posameznika, ki je vlagal v infrastrukturo, so bili znani, kot so znani danes. Seveda, v Slovenski nacionalni stranki bomo ta predlog sprememb tega zakona podprli in upamo, da se bo tudi čim prej realiziral. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod dr. Pavel Gantar v imenu skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki ministrstva, spoštovane kolegice in kolegi! Ima me, da bi ta stavek predstavitve našega stališča začel z besedami "Monty Paytona", in to v angleškem jeziku "now something complitly different" - "in sedaj je popolnoma drugačna zgodba". Moja predstavitev se bo razlikovala od predstavitev, ki so bile pred menoj, in veliko razlogov je, da bo ta moja predstavitev našega stališča nekoliko drugačna. Vendar naj bo vsem takoj na začetku jasno, da v naši poslanski skupini ne nasprotujemo in sprejemamo obveznost države, da vlagateljem v javno telekomunikacijsko omrežje vrne vložke in njihov prispevek k izgradnji omrežja. Ta odločitev je bila potrjena na referendumu in jo je treba uresničiti. Država je v zakonu, ki ga danes spreminja, obljubila, da bo to storila ob delni ali celotni, kakorkoli že, prodaji državnega deleža v Telekomu Slovenije v tako imenovani privatizaciji. Zahteva o vračanju vlaganj je bila ena od vodilnih tem strank sedanje koalicije, ko je bila še opozicija, in zato ne sme presenetiti predlog, da smo na mizi dobili ta predlog zakona, ki poskuša realizirati obljubo še pred prodajo državnega deleža v Telekomu Slovenije oziroma pred privatizacijo. Do tu vse lepo in prav, razen če se ne bi zgodilo nekaj nenavadnega. V času in tednih, ko smo dobili ta predlog zakona na mizo, je hkrati vlada tudi sprejela odločitev o delnem programu privatizacije Telekoma Slovenije, danes so tega že polni časopisi, in po lastnih izjavah namerava delno privatizirati Telekom še v letošnjem letu in to je tudi iz proračunskih dokumentov razvidno. Zakaj torej ta zakon, saj bo privatizacija izvedena, vsaj delna, in vlagatelji bodo lahko poplačani - končno! Strinjam se s tistimi, ki pravijo, da to traja dolgo, mogoče predlogo. Zakaj torej sploh prenos 10% delnic Telekoma Slovenije na SOD in zakaj sploh SOD vpeljavati v to in zakaj SOD-u obveza, da takoj še pred prodajo delnic, to je zelo pomembno, začne z izplačevanjem odobrenih zahtevkov za vračilo? Očitno je, da se je vlada odločila, da ne glede na obliko privatizacije kakršnakoli že bo, da želi vlada kar znaten del delnic, 10%, tako rekoč parkirati na SOD-u, ki ga 100% obvladuje, in si bo preko tega parkiranja še naprej lahko zagotavljala pomembni vpliv na podjetje, okoli katerega se je v zadnjih letih, vsaj tako pravijo, spletlo kar nekaj, kar bi v sedanji koaliciji rekli klientalističnih povezav. Ker bo SOD te delnice moral prodati, če bo hotel realizirati izplačila teh vložkov, ta višina se razlikuje, če lahko rečemo, da je sedaj bilo rešenih tretjina zahtev in če je teh zahtev za skoraj 13 milijonov evrov, bi lahko rekli, da bo mogoče celotnega vračila 50 milijonov evrov, nekateri govorijo o višji številki, tega ne vemo, ampak recimo vrednost reda velikosti najmanj 50 milijonov evrov ali kaj več. Torej, te delnice bo SOD moral prodati in verjemite mi, da bodo te delnice prej ali slej pristale pri investicijskih družbah in portfeljskih vlagateljih, ki bodo primerni in podobni, lahko bi rekli sedanji vladajoči strukturi, tako kot se je že zgodilo, pri drugih netransparentnih privatizacijah, na primer primer Delo, Mercator. Ta prenos je posebej v luči privatizacije seveda neracionalen, nepotreben in z vidika privatizacije Telekoma, škodljiv. Zakaj? Zaradi tega, ker zmanjšuje obseg delnic, ki bi bile naprodaj v privatizaciji, jasno pa je, da manjši kot je delež, ki ga prodajaš, manj iztržiš zanj in manjša je prevzemna premija ali je sploh ni. Oškodovan bo proračun Slovenije in s tem vsi davkoplačevalci. Verjamem temu, da so dejansko legitimna in upravičena pričakovanja vlagateljev, da v privatizaciji Telekoma Slovenija dobi povrnjena vlaganja v omrežje, uporabljena in zlorabljena za razmeroma nečedne in netransparentne posle, in upam, da bomo to lahko spregledali in tudi preprečili. Sama poslanska skupina, ker je občutljivo politično vprašanje, bo glasovala po svoji vesti, jaz bom seveda eden izmed redkih tistih, ki bo glasoval proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za vabilo k besedi in lep pozdrav vsem. In naj kar na samem začetku te kratke predstavitve stališča Poslanske skupine DeSUS povem, da mi kanimo predlog zakona podpreti. Podpiramo ga pravzaprav zato, ker gre za svojevrstno popravo krivic, ki so se dogajale dve desetletji in celo nekaj več nazaj, in verjetno je res že skrajni čas, da tistim, ki so upravičeni do vračila teh sredstev, ta sredstva tudi vrnemo. Ob tem ne želimo zahajati ponovno v to, ali je bil osnovni zakon, takrat ko je bil sprejet, sprejet z ustreznim konceptom ali ne, pa tudi ti pomisleki, ki jih danes slišimo na račun operativne izvedbe, ki se sedaj predlaga, nas ne prepričajo, da bi podporo zakonu in s tem upravičencem odtegnili. Gre pravzaprav za pospešitev tega, kar smo dolžni narediti, in gre za to, tako se mi ocenjujemo, da tukaj niti ne sledimo toliko neki benevolentni volji, da bi upravičencem naredili veliko uslugo, ampak gre bolj za to, da nimamo druge izbire. Preprosto smo pahnjeni v to, da to storimo, kajti DSU-ju se življenje izteka in nekdo mora te posle, ki jih je DSU vodil, prevzeti. Morebiti tudi je to en del odgovora na to, zakaj pravzaprav sploh SOD. Družba za svetovanje in upravljanje, nima več veliko časa, da bi vršila ta strokovni in administrativni servis, in se ves proces, ki je tekel doslej, ne more preprosto sesuti v nič. Zato mi sodimo, da je rešitev ustrezna, tudi zato, ker je SOD bolje ekipiran, zato ker - tako zatrjuje predlagatelj - je sposoben z manjšimi stroški, tekoče in bolj učinkovito opravljati naloge, ki jih bo moral opraviti, in tudi zato, ker nekdo mora prevzeti te arhive in z njimi strokovno in sicer korektno ravnati. Ali je vir za poplačilo ustrezen ali ne, je bilo kar nekaj diskusij že moč slišati. Mi se strinjamo s predlaganim virom, strinjamo se tudi s tem, da je, kakor vlada obljublja, to pravzaprav nekako nevtralno za proračun, zato da proračun ne bo oškodovan. Gre pravzaprav bolj za likvidnostno premoščanje, kar pa po trditvah SOD-a, SOD sam je sposoben. V Poslanski skupini DeSUS podpiramo ambicijo, da se popravijo krivice, da se popravi neka diskriminacija, ki se je v preteklosti zgodila in ki se je zgodila zopet na račun tistih, ki so bolj odmaknjeni od centra odločanja, od gospodarske in siceršnje moči, da se torej popravi krivica na bolj odročnih delih naše države. Pogodbe, ki so bile takrat sklenjene, so sicer bile pogodbe, vendar to, tako sodimo, niso bile prostovoljno sklenjene pogodbe, ampak so bile to pogodbe, v katere so ljudje bili prisiljeni, če so hoteli ustrezno komunikacijo s svetom v nekem času, ko je bilo tehnološko okolje drugačno, in ko je to bila pravzaprav edina ustrezna hitra vez s svetom. Okolje pa je bilo drugačno tudi poslovno, kajti monopol, ki se sedaj nekako razkraja, je bil takrat toliko močnejši in zato je prav, da tistim, ki so bili prisiljeni v podpis pogodbe v monopolnih okoliščinah, popravimo to krivici tudi z delnim, torej ne celotnim, povračilom sredstev - če upoštevamo to, kdaj se je vlagalo in kaj se sedaj brezobrestno vrača. Vesele bodo pa najbrž tudi občinske uprave zato, ker so imele s tem kar veliko posla v preteklosti, tako kot ga imajo takrat, kadar je treba vračati oziroma vršiti servis v zvezi s škodami v kmetijstvu ali kaj podobnega in kadar morajo poslušati veliko grenkih tudi na svoj račun, čeprav pri tem niso bile nič krive. Poslanska skupina DeSUS bo podprla ta predlagani zakon za spremembe.
Hvala lepa. Stališče narodne skupnosti bo podala gospa Maria Pozsonec.
Hvale lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Zagotovljeno bo nemoteno nadaljevanje upravljanja vseh potrebnih opravil, ki so po zakonu predvidena. V bodoče bo tudi poenostavljeno zbiranje zakonitih izvršilnih naslovov ter povečana bo učinkovitost vračanja vlaganj. Torej mi podpiramo to. Poenostavlja in pospešuje še postopek zbiranja zakonitih izvršilnih naslovov, ki je s tem bolj prijazen za upravičence. Obveznost pošiljanja sklenjene poravnave organu, pristojnemu za njihovo zbiranje, se preloži z upravičenca na državnega pravobranilca. Slovenska odškodninska družba bo pristojna za zbiranje izvršilnih naslovov, kar bo povečalo učinkovitost vračanja vlaganj, saj bo ta družba opravljala tudi vsa dejanja, povezana z izplačilom vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Slovenske odškodninska družba bo tudi izplačala zneske upravičencem v dveh mesecih po sprejemu sklenjene poravnave ali pravnomočne odločbe sodišča. Nadzor nad izvajanjem zakona je prinesen na ministrstvo, pristojno za elektronske komunikacije. Torej - podpiram ga.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi, lep pozdrav! S to spremembo zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje Slovenska demokratska stranka pravzaprav zaključuje referendumsko poglavje, ki so ga na referendumu izglasovale državljanke in državljani. S to spremembo zakona bomo končno poravnali vsaj del krivice, ki se je dogajala pod vodstvom Liberalne demokracije in Združene liste zadnjih deset let. Že leta 1996 je bil pripravljen zakon za vračanje vlagateljem, pa seveda z močjo Liberalne demokracije in Združene liste ni šel skozi parlamentarno proceduro in ni šel skozi takratni odbor za infrastrukturo. Edino pošteno, kar bi bilo, bi bilo, da bi v času lastninjenja Telekoma razdelili del teh delnic tistim, ki so telekomunikacijsko omrežje in telekomunikacije zgradili. To so bile v glavnem državljanke in državljani, ki so od 5- pa celo tam do 8-krat več plačevali za telefonski priključek, kot pa nekateri v urbanih naseljih. Krivica, ki se je zgodila tem državljankam in državljanom v glavnem na podeželju, torej na periferiji, ki so tako ali tako od marsičesa odtegnjeni, glede na tiste, ki te dobrote lahko uživajo v urbanih naseljih, se je v teh desetih letih samo še stopnjevala. Samo za primer: takrat je delnica bila približno 40 evrov, danes je vrednost delnice Telekoma približno 400 evrov. To pomeni, že zaradi tega, čeprav bodo dobile državljanke in državljani vrnjeno v tako imenovani nominalni vrednosti takratne nemške marke, sedaj v evrih, to povrnjeno, pa vendar bodo dejansko v vrednosti delnic izgubili skoraj s faktorjem 10. Skratka, karkoli bo narejeno, in zadnji trenutek je, da se to naredi, bo le delna poprava krivice, ki se jim je zgodila. Govoriti danes o tem, da bi s temi sredstvi gradili optična omrežja na podeželju, je seveda popolnoma nerealno in brez vseh osnov. S tem deležem se omrežja ne dajo zgraditi na podeželju. Je pa dolžnost države, da bo ustvarila približno enake pogoje vsem v tej državi. In seveda verjamem, da edino vladna koalicija, ki je danes na oblasti, je sposobna to narediti v naslednjih nekaj letih, ker ji seveda ni tuj skladen, enakomerni regionalni razvoj. Problem je seveda takrat, če je skladni regionalni razvoj tuj tistim, ki odločajo o količini in o razvoju v celotni državi. Resnično je za opozoriti, bom rekel, mogoče tudi državno pravobranilstvo, ki bi v skladu z veljavnim zakonom, katerega danes spreminjamo, pa ne v tej točki, moralo te poravnave že narediti, mislim, da lansko leto do novembra, ampak verjamem, da bo sedaj tako ministrstvo za pravosodje naredilo vse, da bo to pospešilo in da bodo te zadeve urejene v čim krajšem možnem času, in verjamem, da bo nekje prišlo do povračila, ne samo torej do sklepov, pogodb državljank in državljanov - torej poravnav - , ampak tudi do izplačila teh poravnav nekje do konca letošnjega leta. Danes torej s spremembo tega zakona, pravzaprav z dopolnitvijo tega zakona, bomo naredili to, kar smo bili dolžni narediti že pred 11-imi leti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanska skupina in stranka Socialnih demokratov že od vsega začetka podpira zahteve vseh tistih državljank in državljanov, pravnih oseb in občin, ki so vlagali v izgradnjo telefonske infrastrukture z vplačili v nekdanjo samoupravno interesno skupnost za to področje. Toda, čez slaba dva meseca bo poteklo polnih 5 let, odkar je Državni zbor sprejel osnovno besedilo zakona, pa se razen treh sprejetih sprememb in sedanje četrte, selitev nalog za zbiranje zahtev za vračilo od Poncija do Pilata, državnih pravobranilcev, zasutih s preverjanjem upravičenosti zahtev, in priprava poravnalnih pogodb in še in še, ni kaj dosti zgodilo. Ta predlog sprememb in dopolnitev seli odgovornost zavračanja odškodnin z državnega proračuna na Slovensko odškodninsko družbo, s tem pa že po osnovnem zakonu v veliki večini primerov na občine in njihove krajevne skupnosti kot nosilce skupinskih zahtevkov. Manever s selitvijo obveznosti izplačevanja odškodnin s proračunskega sklada na odškodninsko družbo je razen tega, da je s tem država za neznano dolgi čas odločitev o prodaji delnic Telekoma, ki bi zagotovila potrebna sredstva za poplačilo vseh odškodnin, obenem pa je državi omogočil tudi drugačno obliko vnovčevanja Telekomovih delnic, kot na primer z zamenjavo za delnico BH Telekoma, v bistvu ni prav nič pospešil reševanja prave problematike, ki se skriva v osnovnem zakonu. Reševanje zahtev za vračanje vloženih sredstev ne bo nič hitrejše, 10 tisoč vlagateljev bodo čakali na svoj denar, kot vse kaže, še leta in leta. Tako, da je pred nami novejša verzija denacionalizacije, skrivalnice z delnicami Telekoma pa samo kažejo na to, da so interesi pri privatizaciji Telekoma tako močni, da se je celo ministrstvo za finance pripravljeno odreči načelnosti pri izvajanju zakona o javnih financah. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, ob vseh siceršnjih pomislekih glede prenašanja obveznosti proračuna do vlagatelja na Slovensko odškodninsko družbo, podprla v upanju, da bo vsaj tisti del vlagateljev, ki že imajo podpisane pravnomočne odločbe in poravnalne pogodbe, čim prej dobila denar, ki so ga vložili v izgradnjo telekomunikacijskega omrežja. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato zaključujem razpravo in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika zbora bomo glasovanje o zakonu opravili v četrtek 29. marca 2007 v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POMOČI ZA REŠEVANJE IN PRESTRUKTURIRANJE GOSPODARSKIH DRUŽB V TEŽAVAH, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade oziroma predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev. Izvolite, gospa mag. Andrijana Starina Kosem, državna sekretarka na Ministrstvu za gospodarstvo.
Hvala lepa za besedo. Na kratko bom orisala te spremembe oziroma razloge za dopolnitev. Pri dodeljevanju državnih pomoči podjetjem v težavah in glede na izkušnje v praksi je pravzaprav se pokazalo, da je največji problem različnih interpretacij definicije podjetij v težavah, pri izračunu kapitalske ustreznosti in v primerih, ko je prosila za pomoč družba, ki je del povezane družbe v skladu z določili zakona o gospodarskih družbah. Bistvena novost v predlogu novele zakona se nanaša na poenostavitev in pa skrajšanje postopka za odobritev teh državnih pomoči, predvsem za mala in srednja podjetja. Novela zakona dopušča tudi možnost, da podjetja v težavah prejmejo tudi druge oblike državnih pomoči, ki so kompatibilne s predpisi Evropske unije. V zakonu nekako natančneje definiramo družbe v težavah. 1. člen novele zakona precizira način izračuna kapitalske ustreznosti v primeru kapitalskih družb; v primeru, da prosi za pomoč družba, ki je del povezane družbe, lahko prejme pomoč le, če težav sistem povezanih družb ni sposoben razrešiti sam. Dodeljevanje državnih pomoči povezanim družbam v primeru, da niso upravičene do državne pomoči, ima lahko za posledico motenje konkurence na notranjem trgu. Odprava neskladnosti znotraj zakona - 3. člen odpravlja protislovje znotraj samega zakona. V veljavnem zakonu sta bila člena o kapitalski naložbi in 20. člen, ki je opredeljeval državno pomoč v obliki odloga, pri plačilu davkov in prispevkov črtana. Postopek odobritve državne pomoči za mala in srednja podjetja, to je 4. člen, ki določa ta postopek za male in srednje družbe, katere so po smernicah v principu izvzete iz potrebne priglasitve komisiji Evropske unije. Načrt prestrukturiranja za mala in srednja podjetja potrdi Vlada Republike Slovenije, v kolikor je zadoščeno pogojem iz smernic, in odobri državno pomoč. Postopek, ki je predlagan v noveli zakona, je racionalnejši, saj zmanjšuje tudi obseg potrebnega administrativnega dela in skrajšujejo se roki za dodelitev državne pomoči. 5. člen novele zakona določa, da podjetja v težavah lahko prejmejo tudi druge oblike denarnih pomoči, kar je odpravljen dosedanji problem, ki se je pokazal kot velik. Pri izračunu maksimalne možne višini državne pomoči pa se upošteva komulacija različnih teh kompatibilnih pomoči iz različnih shem na lokalni, regionalni in pa nacionalni ravni. 6. člen določa, da se posojilo, namenjeno za prestrukturiranje podjetja v težavah, črpa v obdobju izvajanja programa prestrukturiranja, se pravi, trajanje državne pomoči je običajno do šest let, v nasprotnem primeru pa je potrebna utemeljitev, da je daljši rok nujno potreben za doseganje teh ciljev iz programa prestrukturiranja. Toliko na kratko. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Ferija Horvat, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka in sodelavec iz ministrstva, kolegice in kolegi! Poročilo bo kratko. Imate ga pred sabo. Odbor je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona. Prisotni so bili predstavniki predlagatelja in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, pripombe so bile upoštevane pri amandmajih, ki so jih vložile štiri koalicijske poslanske skupine, amandmaji so bili sprejeti in so vključeni v dopolnjen predlog zakona. Predlagam, da zakon sprejmete.
Hvala lepa. Sledi predstavite stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Še enkrat lepo pozdravljeni. Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi, spoštovane gledalke in gledalci pred televizijskimi zasloni! Pri tem zakonu gre pravzaprav za manjše spremembe z namenom, da se naredi zakon bolj operativno učinkovit v izvajanju in namenom prilagajanja evropskim smernicam, ki v določenih primerih, ki v določenih primerih dopuščajo skladnost državnih pomoči za reševanje in prestrukturiranje z ostalimi državnimi pomočmi. To pomeni, da bo novi zakon za podjetja poenostavil postopek, kar pa je tudi v skladu s smernicami Evropske unije. Predlagane spremembe se nanašajo na nekaj področij, in sicer kriteriji za opredelitev družbe v težavah, ki se v tej noveli ne spreminjajo, so pa zapisani preprosteje in v nedvoumni obliki. Naslednje področje je potrjevanje programov prestrukturiranja, kjer je nedvoumno zapisano, da je potrjevanje programov prestrukturiranja in dodelitev državne pomoči za mala in srednja podjetja v pristojnosti vlade, za velike družbe pa je potrebno soglasje s strani Evropske komisije. Uravnavano področje so tudi instrumenti dodeljevanja državnih pomoči. Na to se spremembe dotikajo povezanih družb. Povezane družbe niso že po sedanjem zakonu upravičene do državnih pomoči in morajo dokazati, da povezana družba sama kot tudi celota ni sposobna rešiti oziroma odpraviti težav - le v tem primeru je nasprotno. Kot je bilo sklenjeno na matičnem delovnem telesu, smo pridobili seznam prejemnikov državne pomoči v letu 2006, in sicer vidimo, da je državno pomoč prejelo 16 individualnih podjetij v skupni višini nekaj več kot 3,4 milijonov evrov. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo spremembe zakona podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Poslanec Kristijan Janc bo podal stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovana predstavnika Vlade, kolegice in kolegi, vsi prisotni! Novela zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah se sprejema po skrajšanem postopku, saj ima le nekaj manjših sprememb. Kljub temu pa so predlagane spremembe nujne in potrebne. Pri izvajanju veljavnega zakona so bile namreč ugotovljene nekatere pomanjkljivosti, poleg tega pa novela prilagaja ureditev tudi nekaterim novim usmeritvam Evropske unije. Predlagani zakon tako odpravlja nedoslednosti pri odobritvi državnih pomoči za podjetja, ki je pri velikih podjetij potrebna s strani Evropske komisije. Za mala in srednja podjetja namreč odobritev programa s strani Evropske komisije ni potrebna. Druga sprememba pa se nanaša na bolj jasno opredelitev pojma družbe v težavah, zlasti v primerih, ko gre za povezane družbe. Problematika povezanih družb je zahtevna in široka. Znani so namreč primeri, ko so povezane družbe eno od družb uporabile za prikazovanje izgube in na ta način skušale izigrati upnike in seveda tudi državo. Posebej bi bilo sporno, če bi država takšno družbo še dodatno financirala oziroma ji pomagala pri odpravljanju starih težav. Ustrezna je zakonska dikcija, ki določa, da je pogoj za dodelitev državne pomoči družbi v težavah tudi ta, da povezana družba kot celota ni sposobna odpraviti težav. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagano novelo zakona podprli. Pričakujemo, da bomo po dopolnjenem zakonu, skupaj z uredbo, ki natančneje določa merila in oblike državnih pomoči, zagotovili dodeljevanje državnih pomoči takrat, ko je to nujno in tudi pravično. Hvala.
Hvala. Kolega Vili Rezman bo podal stališče Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. No, ko govorimo o tem zakonu, govorimo o državni pomoči gospodarskim družbam. Zato je najbrž prav, če omenimo to, kar je sicer nesporno in kar nič ne moti, pa vendar. Gre za družbe, katerih temeljni motiv je doseganje profita in ne morebiti zagotavljanje javnih koristi in javnih dobrin in tako naprej. Zato je najbrž nujno, da smo tolikanj bolj pozorni, ko se za ta namen, ki ga imajo gospodarske družbe, namenjajo državna javna sredstva. Je pač tako, da v gospodarstvu tudi vladajo različni gospodarski cikli, tudi takšni so, ko gre družbam slabše. In takrat, kadar so v težavah, kadar je potrebna sanacija, kadar je potrebno prestrukturiranje zaradi drugih koristi in interesov, vstopa država. Zato da bi splošno gospodarsko okolje in rast vendarle obdržala pri kondiciji, zato da bi zagotavljala socialno varnost, da bi zagotavljala družbene, med drugim tudi politične interese, ker gospodarstvo se lahko razvija v korist vseh samo takrat, kadar so te okoliščine stabilne, kadar omogočajo koncentracijo na osnovno dejavnost, torej na gospodarsko pridobitno dejavnost. Zato država vstopa, ampak zato, da vstopa z javnimi sredstvi, je najbrž tudi prav, da se takrat, kadar se sredstva namenjajo za pomoč, res namenjajo tako, da se sledi strogo reguliranim načelom, da se delijo sredstva res tako, da so, kot rečemo, transparentna, in da bi bili učinki vnaprej predvidljivi - takšni, da se te pomoči vračajo v obliki koristi tudi v smislu zagotavljanja javnih interesov. Vidimo, da po poročilu, ki je bilo tudi v uvodu napisano, v Evropi gro teh sredstev razdelijo v največjih ekonomijah, ne morebiti v najmanjših, in da je pri nas to nekoliko drugače, da pri nas ne gre za kakšna posebna enormna sredstva za pomoč gospodarstvom in da tudi strateško naša usmeritev ni ta, da bi se ta sredstva morebiti morala povečevati. Torej, razlogi za to, da se pomaga gospodarskim družbam v državah so tudi razlogi, ki so opravičljivi iz javnih interesov. Zakaj se je pa ta zakon sedaj moral ponovno odpreti in dati v razpravo, v dopolnitve in v spremembe, je pa drugo vprašanje, in sicer vprašanje, za katerega bi smeli morebiti reči, da je pravzaprav banalno. To, kar v uvodu piše, zakaj moramo, kateri so razlogi, da spreminjamo ta zakon, ki niti ni tako dolgo nazaj bil spreminjan, je namreč nenatančnost, so stvari, ki jim reče predlagatelj sam protislovja, nelogičnosti, nesmisli. Skratka, res nam ni bil takrat zakon v čast, ko smo ga pripravljali in sprejemali, ker se je znotraj njega pojavilo toliko banalnih napak, da je pravzaprav nekoliko nerodno, da ga moramo zaradi teh razlogov sedaj popravljati. Nobenega posebej tehtnega vsebinskega razloga ali novoma v tem zakonu ni, razen če imamo v mislih komplementiranje različnih vrst pomoči. Vse drugo je, če rečemo nekako bolj slengovsko, šlamparija. Mi ga bomo v poslanski skupini kljub temu podprli, ker je te napake, slabosti treba odpraviti. Je pa morebiti prav, da se to omeni, da bodo drugi predlogi zakonov bolj tenkočutno, bolj vestno pripravljeni, da tovrstnih popravkov kasneje ne bo več potrebno. V poslanski skupini bomo podprli zakon. Ob rob pa naj omenim samo še to, da nas nekako skrbi,da ne bi prišlo v navado ali pa celo v gene, da moramo vse povprašati Evropo. Da sprašujemo sedaj Evropo, tako v zakonu piše, celo o tistih stvareh, za katere jih res ni treba povprašati. V mislih imam mala in srednja podjetja, pa skušamo še na tem področju nekoliko zbirokritizirati oziroma smo to naredili, sedaj to skušamo popraviti.
Hvala lepa. Gospa Marika Pozsonec bo podala stališče narodne skupnosti.
Razlog za sprejetje in dopolnitev zakona pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah je odprava nelogičnosti v zakonu, uskladitev slovenskega pravnega reda s pravnim redom Evropske skupnosti ter opredelitev pojma družbe v težavah, tako da bo razumljiva in ne bo dopuščala različnih razlag. V praksi se je namreč pokazala potreba po natančnejši opredelitvi dodeljevanja državnih pomoči podjetjem v težavah, kadar gre za povezane družbe. Dodeljevanje državnih pomoči v povezanih družbah, če niso upravičene do državne pomoči, ima lahko za posledico motnje konkurence, kar skuša preprečiti dopolnitev tega predloga zakona. Na podlagi predlaganih sprememb bo ustvarjena pravna podlaga za dodeljevanje državnih pomoči, tako da bo usklajena z zakonodajo EU, družba v težavah bo opredeljena - iz pravnega vidika in vidika računovodskih izkazov. Dopolnjeni bodo kriteriji oziroma merila za dodeljevanje državnih pomoči ter poenostavljen bo postopek dodeljevanja državnih pomoči. Zakon bom podprla.
Hvala lepa. Kolega Stane Pajk bo podal stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite prosim.
Spoštovane gledalke, gledalci, kolegice, kolegi, predstavniki vlade. Sedaj veljavni zakon o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah je bil sprejet 2005. leta. Od sprejetja zakona do sedaj so se pokazale pomanjkljivosti, ki jih je potrebno odpraviti v dobro tistih gospodarskih družb, ki so pomoči potrebne. Tako se odpravlja in spreminja: nelogičnost pri računovodskih merilih za dodelitev državne pomoči podjetjem v težavah. Določa se, da lahko tudi povezane družbe zaprosijo za državno pomoč, če dokažejo, da kot povezana družba v celoti niso sposobne same odpraviti težav. Ukinja se državna pomoč v obliki kapitalskih naložb in odloga pri plačilu davkov in prispevkov. Oblike državne pomoči tako ostajajo krediti, subvencije, subvencije obrestnih mer in poroštva, v skladu s smernicami skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v državah. Za programe prestrukturiranja malih in srednje velikih družb ni več potrebna odobritev Evropske komisije, temveč je dovolj, da jih potrdi Vlada. Popravlja se določba, ki je določala da v času priprave in izvajanja programa prestrukturiranja ne sme družba izven programa prestrukturiranja prejeti nobene druge državne pomoči. Predlaga se, da taka družba lahko prejme pomoči, ki so v skladu s smernicami. Odpravlja se tudi neustrezno uporabljeno določilo smernice EU. Prišlo je do tolmačenja, da mora družba v obdobju prestrukturiranja v celoti odplačati dolgoročno posojilo, kar je nelogično, saj uspešni programi prestrukturiranja trajajo za male družbe dve leti in za velike do pet let. Vse to predlagani zakon skozi svojo vsebino zasleduje. Predlagani zakon določa pravila, ki so enostavno transparentna za državo in prosilca. Predlagani zakon bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Feri Horvat bo podal stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, kolegice in kolegi! Tudi poslanke in poslanci Poslanske skupine Socialnih demokratov podpiramo sprejem novele zakona. Pozdravljamo poenostavitev postopkov dodeljevanja pomoči, natančnejše definicije, opredelitev kriterijev in odpravo nepravilnosti oziroma pomanjkljivosti veljavnega zakona. Moram reči, da me še posebej veseli, da smo si tako enotni kot pri malokaterem zakonu tako predstavniki vseh poslanskih skupin skupaj z vlado. Prav zaradi tega bi rad opozoril na eno zadevo. V poslanski skupini smo natančneje pogledali magnetograme razprav, ki smo jih vodili takrat, ko smo ta zakon sprejemali. In zanimivo je te magnetograme prebrati. Predlagal bi nekaterim kolegom, ki so takrat, ko smo opozarjali na pomanjkljivosti zakona prav na teh točkah, kjer sedaj obravnavamo na predlog vlade novelo, predvsem nekateri koalicijski kolegi polemizirali z nami, da moramo spoštovati kriterije oziroma priporočila Evropske unije in tako dalje. Mi smo ugovarjali, da ni treba biti bolj papeški kot papež sam in v najostrejših oblikah prevajati oziroma prenašati direktive; vidimo pa, da so celo nekatere bile tudi nerazumljene oziroma napačno prevedene. Tako da bi zaradi zgodovinskega spomina, ne kot očitek, ampak da potegnemo iz tega poduk, rad na to opozoril in priporočil, da dejansko nekateri te magnetograme pogledate. Še posebej sem bil vesel in zadovoljen z izjavo gospe državne sekretarke tudi na Odboru za gospodarstvo, ko je dejala [[navajam]] : "Kar pomeni, da je za podjetja obstoječi zakon bolj restriktiven, kot pa to dopuščajo smernice Evropske unije." [[Konec navedka.]] V izogib podobnim ravnanjem v prihodnosti ne bi bilo odveč, da dejansko bolj upoštevamo oziroma natančneje pogledamo včasih tudi direktive in smo bolj pozorni do rešitev, ki jih tu sprejemamo. Kajti navsezadnje to, ne le, da greni življenje, oteži delo podjetjem, lahko povzroči tudi škodo in zavre hitrejše prestrukturiranje. Tako novela tega zakona kot pripombe, ki jih slišimo tudi iz gospodarstva, resno opozarjajo Vlado in Državni zbor, nas vse, ki sedimo tukaj, da je v zakonodaji in proračunu potrebno posvetiti večjo pozornost in poudarek kar se da hitremu prestrukturiranju gospodarstva zlasti v ogroženih panogah podjetjih in na manj razvitih območjih. S tem je možno rešiti zdrava jedra, kolikor jih je še ostalo, izkoristiti človeške vire, ki jih imamo, ohraniti delovna mesta in prispevati k skladnejšemu regionalnemu razvoju.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o posameznih členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru točke glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko. Mi pa prehajamo na 7. TOČKO - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O FINANČNEM POSLOVANJU PODJETIJ, IN SICER TRETJO OBRAVNAVO V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Za to točko imamo 2 uri in 35 minut razprave. Prehajamo na nadaljevanje tretje obravnave predloga zakona, in sicer na razpravo o členih in vloženih amandmajih oziroma amandmaju, ki jo bom vodil na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 26.3. Kot rečeno, v razpravo dajem 4. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Odpiram postopek za prijavo. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom skušal v kratkem povedati, da mi podpiramo ta amandma in zakon sam, pri čemer moramo biti zelo previdni, da se nam ne bo zgodilo kaj takšnega, kot se nam je zgodilo pri zakonu iz 1999. leta, ko ni bilo kakšne posebne polemike, pa so se kasneje pokazale katastrofalne in za marsikoga tudi usodne napake. Upamo, da kakšne takšne zavite skrivnosti zdaj v tem zakonu in v amandmaju ni. Ocenjujemo, da je amandma takšen, da je bilo s strani ministrstva dovolj posluha in pripravljenosti za številne pomisleke, ki so bili v procesu sprejemanja tega zakona izrečeni in zlasti za tiste pomisleke, ki so šli v korist delavcem oziroma delavkam, ki so izgubili zaposlitev in ki so bili ob svoja upravičenja, katera jim je tudi sodišče priznavalo. Dobro je, da je z amandmajem ubranjeno in z seveda zakonom, tudi temeljno načelo korporacijskega prava. Seveda pa nismo prepričani v to, kar je bilo v postopku kot argument navedeno, da bo zato morebiti zdaj več podjetniške iniciative, da bo manj tveganj, da bo več podjetij, da bo pregnan strah, pred podjetništvom pri nas in da bo več vlaganj. Ta zakon in ta amandma tega seveda ne bosta kaj bistveno spremenila. Predvsem nas veseli, da so bile ubranjene pravice delavcev in da je prišlo do tega, da tudi tisti, ki še nimajo odločb, lahko računajo na to, da bodo svoja upravičenja dokazovali in da bodo tudi odškodovani, kar se tiče njihovih pravic. Moteče je pri tem razmišljanju to, da je pa vendarle v zraku nekaj dilem, kajti ni bilo upoštevano vse tisto, kar je Ustavno sodišče zapisalo, torej ti pomisleki iz njihove odločbe še obstajajo, ni bilo v celoti upoštevano to, na kar nas je opozarjala Zakonodajno-pravna služba te naše hiše, in mislim, da je imela tudi upravičene pomisleke. Ostaja dejstvo, da bodo mnogi, ki so znali preprosto izkoristiti to, kar jim zakon ponuja, vendarle to izkoristili. Zlasti tiste enoosebne družbe, ki so bile na to pripravljene, ki so vedele, za kaj gre, pa so znale te svoje obveze, dolgove zdaj preložiti na breme nekaterih drugih, ki ne bodo oškodovani. Zlasti so tukaj tisti, ki so pomembnejši upniki, večji upniki, ki bodo sicer lažje prenesli to izgubo, ki so jo utrpeli, pa vendarle njihovo zaupanje je bilo s tem zagotovo omajano. Mi bomo podprli ta amandma, podprli bomo tudi zakon. Nekaj grenkobe v smislu neupoštevanja vsega tega, na kar so opozarjali številni pravni strokovnjaki in tudi Ustavno sodišče, bo pa ostalo.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Milan Petek. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Za razliko od spoštovanega kolega gospoda Rezmana in njegove stranke v LDS-u ne bomo podprli ne tega amandmaja, ne zakona v celoti. Razloge smo seveda, te temeljne, navajali že v predhodni obravnavi, predhodni razpravi. Dejstvo je, da seveda ne oporekamo temu, da je potrebno zaščititi družbenike oziroma tiste, ki so prišli v položaj, da morajo jamčiti za poplačila iz teh upniških terjatev. Vendar smo se pri tej razpravi pa posebej osredotočili na pravice delavcev. S tem, ko takšen amandma sprejemamo, seveda te pravice delavcev kršimo. Kršimo jih na način, da jih omejujemo v izplačilu na tiste tri zadnje plače, kot jih jamči Zakon o jamstvenem in preživninskem skladu. To je dejstvo, to pravico imajo, ta pravica je sama po sebi že možna in veljavna in zaradi tega nekih velikih uslug ne delamo in si nekih zaslug za to, da pravimo, da smo jih zaščitili oziroma, da smo njihove potrebe upoštevali, to enostavno ne drži. Kaj pa se je zgodilo s tistimi, ki imajo po tem členu zakona pravico, da v 90 dneh uveljavljajo to pravico. Zgodilo se bo, da tisti, o katerih je gospod Rezman vložil, da so še odprti v svojem iskanju pravice in v svojih zahtevkih, teh pravnomočnih odločb nimajo, enostavno v 90 dneh seveda tudi ne bodo mogli vložiti tega zahtevka in so očitno s tem, ko bo zakon začel veljati v teh 90 dneh, če tega ne bodo uspeli, izpadli iz pravice do nadomestila. In to je tisto, kar me v tem amandmaju predvsem tudi moti, ob tem, da seveda plačilo treh plač ni zadostno poplačilo. Dejstvo je, da je tukaj vladajoča koalicija ali pa, če hočete, bolj minister in njegovi strokovni sodelavci, pogrešila v vsebini ali pa v pisanju tega zakona. Če je hotela zaščititi podjetnike, družbenike, vlagatelje itd., bi morala tudi razmišljati o zaščiti delavcev. Na ta način, kot jih ščitimo sedaj, seveda to ni zadostno. Zanimivo je tudi, kako se je pravzaprav ta amandma in ta člen amandmiral ali pa spreminjal. Spomnimo se, da je ta osnovni amandma vložila poslanska skupina SNS, ki govori o tem, da se v celoti poplačajo v breme jamstvenega preživninskega sklada. Kasneje je koalicija to ugotovila, da bi to pomenilo v celoti vse plače, je predlagala nek popravek, ki so ga tudi podpisali in je predlagala popravek, da se izplačajo v breme jamstvenega in preživninskega sklada. Tudi tukaj se je dalo še razumeti, da je možno izplačati v celoti. Nekateri so morebiti brali, da se izplačajo samo tri plače. In ko so ugotovili, da je to še dvomljivo in sporno, je torej prišel ta amandma, ki pa nesporno pove, da se ta sredstva izplačujejo pod pogoji jamstvenega in preživninskega sklada. Zaradi tega menimo, da gre za eno prevaro, gre za to, da se ne upošteva verjetno bolj boleča socialna stiska tistih, ki so prišli v ta položaj, da so izgubili zaposlitev, kot pa so do nas, ki tako lahkotno obravnavamo to zakonodajo in spreminjamo in določamo usodo marsikateremu izmed zaposlenih oziroma morda še sedaj nezaposlenih. Zaradi tega poudarjam, da tega amandmaja ne bomo podprli, jasno pa, da kot posledica tega ne bomo pa podpirali zakona tudi v celoti, ker verjamemo, da bo ta amandma z glasovalno "mašinerijo" koalicije sprejet, tako kot je bilo že napovedano.
Hvala lepa. Odpiram nov krog prijav. Izvolite prosim. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Tudi kot avtorji osnovnega amandmaja, ker smo želeli resnično urediti nekaj, kar bi bilo v tej državi dobrega za delavce, moram reči, da bom sam nasprotoval tej tretji obliki amandmaja, kot smo ga sedaj dobili na mizo. Prva oblika je bila čisto v redu, ki jo je predlagal moj spoštovani poslanski kolega Srečko Prijatelj v imenu Slovenske nacionalne stranke. Druga oblika je bila, vsaj po mojem prepričanju in mojem vedenju, nekako usklajena tako z vlado kot vladnimi poslanci z namenom, da bomo naredili nekaj dobrega za delavce v tej državi. Danes pa dobimo eno skropucalo, ki ne ureja ničesar oziroma ureja to, kar je že urejeno. Ureja to, kar so delavci oziroma tiste pravice, ki jih tako ali tako že imajo. Na koncu ste dodali eno olepšavo, ki se ji pravi 90-dnevni rok. Tisti, ki danes nimajo pravnomočne odločbe povejte mi, pri vseh sodnih mlinih in sodnih zaostankih, kako jo bodo pa dobili v 90-ih dneh. Saj to je navadno barvanje in metanje peska v oči. Jaz ne vem, komu ste hoteli biti dobri in všečni, ampak žal, tudi poslanci v tem Državnem zboru nismo tako naivni, da bi podpirali takšne neumnosti. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Jaz mislim, da gre tukaj za svojevrsten, oprostite izrazu, "nateg" Vlade. Zakaj? Poglejte, prvič se pogovarjamo o pravnomočnih sodbah, ki so izrečene na sodiščih in so veljavne. Delavci imajo v rokah pravnomočne sodbe. Jaz zadnjič, ko sem govoril z ministrom, mi je v bistvu cel ta Državni zbor pritrdil k temu amandmaju. In mi smo ta amandma napisali, da terjatve delavcev, ki jim je delovno razmerje prenehalo pred izbrisom družbe, vložene na podlagi Zakona o finančnem poslovanju podjetij, Uradni list ta in ta oziroma priznane s pravnomočno odločbo, poudarjam, se v celoti izplačajo. Kaj ste vi napisali v amandma? Tri zadnje plače. Ja, koga, koga, koga pa zdaj tukaj zopet krademo? Najšibkejši člen, bi se reklo. Delavca. Sramotno je to, gospe in gospodje, sramotno je, da v tem Državnem zboru sploh sprejemamo to, če bomo sprejeli. Kdo pa je kriv? Ali je delavec kriv, če je država po krivici izbrisala podjetje? Jaz ne bom rekel, da minister oziroma ministrstvo, Vlada, ni v bistvu ukrepala pravilno, ko je naredila izbris mnogih podjetij. Vendar ne vseh. Nekatera so bila izbrisana tudi po krivici. Tudi po krivici. To je treba priznati. V evforiji. Takrat, ko so delavci iskali na sodišču svojo sodno varstvo in dobili pravnomočne sodbe, je nastopil trenutek, ko niso mogli, niso imeli od koga izterjati to. In za te delavce gre, za delavce s pravnomočno sodbo. In jaz mislim, če je kaj pameti, poštenja, morale, v tem hramu modrosti, potem prosim upoštevajte ta amandma, ki je bil z veliko večino izglasovan tukaj. Ne morete kratiti tistega, kar je sodišče odredilo in presodilo. Najnižjemu sloju, to je delavcem, ki že tako ali tako nimajo pravice, ki jim je zagotovljena z ustavo. To je pravica do dela. Ta pravica jim je zagotovljena z ustavo in to pravico jim je država vzela, ko je izbrisala podjetja. To so dejstva. In to je sodišče ugotovilo: krivične izbrise in terjatve, ki so ostale iz teh naslovov. Jaz vas lepo prosim, da spregledate to. V bistvu ne gre za velike zneske in da vidimo, da bomo vsaj malo pošteni. Nismo pošteni pri bolnikih, umirajo nam zaradi dolgih čakalnih vrst, to sem že zadnjič povedal. Nismo pravični do bolnikov, ker jim ne zagotavljamo ustrezne zdravstvene oskrbe, nismo pravični do delavcev, zato imamo socialne probleme. Bodimo pravični vsaj do tistih, ki jim je država s samostojno vejo oblasti določila mejo pravice, ki so jo morali plačati iz svojega žepa, da so iztirjali pravico.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Janeza Drobniča.
Hvala lepa. V zadnjem času smo slišali, da nekatera zelo dobra podjetja, perspektivna podjetja, ker imajo najvišjo dodano vrednost, selijo svoje prostore in sedež dejavnosti v tujino. Tam, kjer bi se lahko zaposlovalo. Najbolj perspektiven mladi rod gre drugam, ostaja nekaj tretjerazrednega. Ali smo se vprašali, kje so razlogi? Prvi razlog je zagotovo kršenje temeljnih pravil korporacijskega prava. To je bilo narejeno s prejšnjim zakonom o izbrisu podjetij, s temi določbami o izbrisu podjetja. In sedaj se vračamo v normalno družino, ki zagotavlja temelje gospodarskega poštenega poslovanja. Seveda to ni vse zadostno, je treba marsikaj drugega narediti. S tem, ko sem omenil to, je omajano ključno zaupanje. Korporacijsko pravo in na drugi strani neprimeren trg dela. Na eni strani togost delovnih razmerij, na drugi strani povsem prožna, to, kar sem prej omenil tudi pri poslanskih vprašanjih, študentsko delo, brez malice, brez odmora, brez odpravnine, brez odpovednih rokov, ničesar. Kdaj bomo že na nek pravi način to uskladili, da bo dobro za tiste, ki gospodarsko vlagajo, in za tiste, ki delajo? To ni zagotovljeno. Ta sprememba amandmaja ni pomembna. Mislim, da je v tem členu nekaj drugega, kar je moja temeljna pripomba. Da se suspendirajo pravnomočne odločbe in na osnovi tega se tudi povzročajo določene škode podjetjem, tistim, ki so dobavljali blago, nekaterim špekulantskim posameznikom, malim podjetnikom, ki so nabavili blago, pa ga nikoli plačali. In tega je ogromno v Sloveniji. In ti se bodo ravno skozi to določbo se pravzaprav izmuznili. To je narobe in to bi predlagal vladi, da pomisli pri tem, žal, tretje branje. In drugo, kar je v zvezi z odgovornostjo posameznikov v nadzornem svetu in odgovornostjo glede menedžerjev. Ta limit, omejitev te odgovornosti, bi se moral bistveno dvigniti. S tem bi takoj odpadel tisti ključni razlog, da se lotevajo špekulantskih namenov. To je tudi tisto, kar ruši na trgu gospodarsko poslovanje in tudi pravzaprav povzroča motnje pri zaposlovanju delavcev. To so te stvari. In tretje, kar sem se želel oglasiti in posebej poudariti. Kdaj bomo dosledno spoštovali to odgovornost nadzornih svetov in menedžerjev? Povejte mi, ali je bila že sprožena kakšna odgovornost, odškodninska odgovornost, odškodninska terjatev do nadzornikov v nadzornih svetih in pa do menedžerjev. Ko bi to enkrat nastopilo, pa bi bila zadeva v redu. Tega ni bilo nikoli sproženega. In ko se bo to začelo, potem bo zaščita gospodarskega poslovanja, zaščita kupcev in tudi delavcev. Osnovni namen zakona pa je dober in skrajni čas, da smo se tega lotili, žal pa ti dve pripombi, ki sta, mislim, da se je preveč hitelo, v zvezi s tem bi morali pomisliti, pa dodati tudi to določbo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. V razpravo pa se vključuje minister. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Jaz se ne bi rad ponavljal glede na razpravo izpred slabega meseca, ko smo govorili o tem zakonu. Ko vlada popravlja neke zgrešene odločitve prejšnjih garnitur, je vedno težko, kajti težko je popravljati in priti pri popravkih na nulo, to se pravi na neko izhodiščno stanje, ker je napaka povzročila določene posledice. In zakon, ki je bil sprejet v prejšnji sestavi, je bil dobesedno napad na podjetništvo. To je ena totalno nenormalna rešitev, ki si jo je prejšnja garnitura dopustila in uveljavila subsidiarno odgovornost delničarjev za zgrešene poteze poslovodstva. To je mešanje funkcij uprave, nadzora in lastnikov. V temeljih korporacijskega prava so te funkcije, pristojnosti ločene. Lastniki se nimajo kaj vmešavati v delovanje uprave, lahko se vmešavajo preko svojih pristojnosti, preko nadzornih svetov, preko sprejemanja poslovnih politik, ne pa nikakor drugače. In tu postavljati odgovornost lastnikov, ki so mimogrede tudi delavci, tudi upokojenci in tudi mala in srednje velika podjetja, tudi te so posledično lastniki podjetij in so subsidiarno odgovorni za delovanje nekoga, ki je firmo zapeljal do te mere, da je potem kasneje šla v likvidacijo. Delničarji in predvsem upniki imajo vse metode, kako uveljaviti odgovornost uprav za to, kar so naredili. Tudi spregled pravne osebnosti. To se pravi, če je nekdo zlorabil svoj položaj in oškodoval upnike, ni odgovoren in ga lahko upniki tožijo, lahko vzpostavijo ustrezne postopke. Seveda je vlada s tem zakonom želela to nemogočo situacijo odpraviti in vzpostaviti Zakon o finančnem poslovanju primerljiv z evropskim korporacijskim pravom. V proceduri smo naleteli tudi na ta problem, na problem delavcev, ki imajo pravnomočne in izvršljive sodne odločbe glede priznanja določenih terjatev. Še enkrat opozarjam, ti delavci so tožili lastnike in večina teh tožb je vprašljivo izvršljivih zaradi finančnega stanja tistih, ki morajo plačati. Zaradi tega je država oziroma vlada tudi podprla in so koalicijske poslanske skupine vložile amandma, s katerim se tistim, ki imajo pravnomočne in izvršljive odločbe, poplačajo njihove terjatve v skladu in pod pogoji Jamstvenega in preživninskega sklada. Zakaj? Zakaj pod pogoji, ker to je bistvo tega amandmaja, ki je na mizi. Zaradi tega, da je to sploh možno izplačati iz Jamstvenega in preživninskega sklada. Tisti, ki danes vztrajate na prvotnem amandmaju, vztrajate na rešitvi, ki je pravno vprašljivo izvršljiva. Jamstveni in preživninski sklad ne more izplačevati sredstev mimo pravil delovanja tega sklada. Ne more. In če bi želeli, da ta norma postane tudi v življenju na nek način operacionalizirana, pomeni, da moramo spremeniti še oni zakon. To je ena stvar. Druga stvar je, da v neenak položaj postavljamo delavce, ki so izgubili delovno razmerje zaradi izbrisa in zaradi stečaja. Mi želimo vzpostaviti enakovreden tretma obojih. Zato tudi predlagamo tak amandma. Menim torej, da je ta rešitev optimalna in tudi izvedljiva, kar pomeni, da bodo ljudje, tisti upniki, dobili tudi del tega, do česar so upravičeni. Ne pa pozabiti, da so tisti, ki morajo plačati, bili tudi delavci. Upniki so tudi delavci in upokojenci, ne samo tako imenovani, ne vem, lastniki, ki so želeli in kakorkoli zlorabili neke položaje. O tem danes ne govorimo.
Hvala lepa. Odpiram nov krog za prijavo. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Vili Rezman. Izvolite.
Jaz sem uvodoma, ko sem razpravljal, opozoril na to, da še zmeraj ostajajo zadrege. In tudi ko smo zadnjič govorili, smo govorili o tem, da ni več dobrih rešitev, da so bolj ali manj slabe, ampak da ne more stanje, kakršno je, sedaj obstati. In si ne domišljam, da smo sedaj našli nekaj, na kar bi lahko vsi prisegali in rekli, da se nikomur več ne bo krivica zgodila in da je torej ta rešitev maksimalno dobra. Če se pa malo ozremo nazaj, potem vidimo, da so ves čas bile neke dubioze. Tudi danes ostajajo, tudi to sem omenil prej, ko sem podprl amandma. Vidim pa jaz tu neko rešitev ali pa berem napak. Tudi to je možno. Če bom ugotovil, da berem napak, bom ponovno premislil. Ampak jaz berem to tako, da morajo tisti, ki se imajo za upravičence v roku 90 dni vložiti zahtevek, kar ne pomeni, da morajo v 90 dneh tudi dokazati svojo upravičenost. Ta upravičenost, ki je v prejšnjem stavku navedena govori o tem, da morajo biti priznane s sodno odločbo. Jaz to razumem tako, kot da tečeta lahko dva procesa hkrati. Na eni strani vložen zahtevek in teče lahko tudi pravda na sodišču in je lahko ustrezna odločba na sodišču v krajšem ali daljšem času pač tudi izdana. Če prav razumem, potem ni tistih morebitnih skrivnosti, o katerih sem govoril uvodoma, ko sem danes prvič v zvezi s tem govoril. Drugo kar je, je pa res dejstvo, da se nekateri pomisleki, ki jih je tudi minister sedaj navajal, res upravičeno pojavljajo. Ali je prav, da imamo sedaj dve vrsti delavcev, ki bodo imeli različna upravičenja, pa so oboji izgubili delo. Najbrž to ni najbolje. Ali je prav, da vztrajamo pri tem, kar imamo tukaj pred seboj. Jaz sem šel ponovno pogledat, tu imamo 13 imen in priimkov zapisanih. Ali je to vse, kar lahko dobimo? Ali je morebiti še kaj več? Ali lahko s tem zakonom zagotovimo in z amandmajem, da bodo tudi drugi upravičenci prišli še na vrsto in da bodo poplačani. Če ne bo tako, potem bom jaz priznal, bom rekel, da sem tudi sam bil zaveden. Zaenkrat pa razumem tako, kot sedaj razlagam, in prosim tudi ministra, da bodisi potrdi, bodisi zanika moje razmišljanje. Sicer pa tako neuradno ne morem reči, do mene nihče ni prišel, ampak neuradno vem,da se tudi vsaj del sindikatov s to rešitvijo strinja oziroma ji ne nasprotuje in ne protestira. V tem trenutku, nimamo nekega ne telefonskega poziva, neuradnega pisnega gradiva, ki bi protestiralo. Najbrž zavoljo tega, ker so po temeljitem premisleku, kar so najbrž naredili, ugotovili, da je morebiti to tisto, kar je še realni izplen, več pa ni mogoče pričakovati. Iz teh razlogov sem jaz izrazil stališče oziroma pojasnil stališče poslanske skupine DeSUS, ki se nagiba k temu, da amandma podpremo.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Boštjana Zagorca, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo, spoštovani predsedujoči. Moram reči, da me veseli, da tokrat vladni poslanci nimate skrbi, da bi sindikati proti čemurkoli protestirali. Mislim, da je to eden redkih trenutkov v tem mandatu in kar naužijte se ga. Ampak razlika med dvema amandmajema - med enim amandmajem, ki smo ga v Državnem zboru že sprejeli z večino glasov, tudi z vašo, in amandmajem, ki ga imamo danes pred seboj, je predvsem v besedici. Amandma, ki ste ga potrdili in ga je predlagala Slovenska nacionalna stranka, je predvideval, da se delavcem, terjatve delavcem, ki jim je delovno razmerje prenehalo pred izbrisom družbe, ko gre za pravnomočne sodbe v celoti, izplača. Danes nam vi, kot vladna koalicija, predlagate nekaj drugega. V dveh mesecih ste torej pogruntali, pogruntali, da nekaj "ne štima". Da ste pred dvema mesecema naredili nekaj narobe ali ste hoteli samo pokazati vašo moč, da takrat ste nekaj sprejeli, zato da boste lahko danes predlagali nekaj drugega, in tisto, kar ste sprejeli pred dvema mesecema, enostavno pozabili, da ste to naredili. In da tisto, kar ste potrjevali takrat, ste pač malo za šalo potrdili, zato da danes lahko kažete svoje mišice. Ampak s temi svojimi mišicami ste oškodovali kar nekaj ljudi. In prav zanima me, vsi tisti, ki zagovarjate amandma, predvsem iz vladnih poslanskih skupin, kaj je tisto, kar vas je prepričalo v dveh mesecih, pardon, v enem mesecu, da takrat ste bili za to, da se to naredi v celoti, izplača, danes, pa predlagate čisto nekaj drugega. Kaj ste bili pred mesecem dni v zmoti? Hvala.
Hvala. K besedi se je prijavil minister.
Želim odgovoriti na to vprašanje. Prvič. Izglasovan je bil amandma Slovenske nacionalne stranke. Zakaj je bil? Zaradi tega, ker so tako Vlada kot poslanci očitno prisluhnili sporočilu amandmaja Slovenske nacionalne stranke, da je potrebno do delavcev vzpostaviti enako razmerje kot do ostalih, ki so bili deležni podobne usode, na primer, zaradi izgube delovnega razmerja zaradi stečaja. Amandma formalno ni bil izvedljiv. Na podlagi amandmaja, takšnega kot je, delavci, žal, iz jamstvenega in preživninskega sklada ne bi mogli dobiti izplačila, ker bi bilo to izplačilo v neskladju s pravili in pogoji črpanja sredstev iz tega sklada. To so pač formalne okoliščine in zato so štiri poslanske skupine predlagale dopolnitev tega amandmaja, da je amandma tudi izvršljiv. Nobenega tukaj ni oškodovanega, ti delavci dobijo priznano pravico in država jim bo to poravnala, medtem ko jim bi upniki, do katerih imajo pravnomočne in izvršljive odločbe, vprašljivo to izplačali, ker so vprašljivo plačilno sposobni. To je bistvo. Delavci to dobivajo in jaz mislim, da dobivajo pod enakimi pogoji, kot drugi, ki so bili deležni podobne usode. Mislim, da je to "fer" in korektno in to je bila usoda tega amandmaja oziroma vašega amandmaja in seveda tega popravka.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Srečka Prijatelja. Izvolite.
Hvala lepa spoštovani podpredsednik. Z vsem dolžnim spoštovanjem do vas, spoštovani minister, jaz osebno cenim vaše delo, to moram jasno in glasno povedati. Vlada bi lahko sprejela amandma oziroma predlagala amandma, ki ne bi dodeljeval zgolj samo tri plače. Ko govorite, da smo glasovali o neizvedljivem amandmaju, potem ste tudi vi glasovali o takem amandmaju oziroma vi ne, ampak vaši poslanci. Jaz trdim nasprotno: če si država sme vzeti od slehernega državljana vsak procent obresti za neplačane račune, potem imajo tudi državljani pravico od države dobiti na osnovi pravnomočnih tožb tisto, kar jim pripada. Druga stvar je: če v podjetju pride do tožbe, ki je na sodišču izrečena, sledi, če ni plačan račun, tudi prisilni rubež. Zakaj to ne bi veljalo za državo? Imamo vendar pravnomočne sodbe, ki so izrečene na sodišču za tiste delavce, ki so delali v družbah pred izbrisom - govorimo za tiste delavce. Zakaj ji kratiti to? Jaz verjamem, da so delavci raje vzeli tisto, kar jim ponujate, kot pa da ne bi dobili nič. To popolnoma verjamem kolegu, ampak to ni opravičilo, da boste zdaj na tak način posegali v njihove pravice in jim kratili tisto, kar jim sicer po zakonu gre. Poglejte, azbestni zakon ne velja, ker država noče zagotoviti denarja za izvajanje. Moj prijatelj, jaz sem že včeraj povedal, bom danes še enkrat, je umrl na operacijski mizi, ker je predolgo čakal na operacijo srca. Minister ni za to nič odgovarjal. Pred anestezijo je umrl, to upravičeno trdim in mi je hudo zaradi tega. Mnogi ljudje se zdravijo v konjušnici, pa država nič ne odgovarja zaradi tega. Prejle smo imeli zakon o telekomunikacijah, vračanju. Država je izstavila, Telekom - državno podjetje, izstavila je neupravičene račune 1625 ljudem. Okradla jih je, pa nočete napisati dobropisa za te račune, za katere oni niso popolnoma nič krivi. Vem, da to ni v tem kontekstu, ampak govorim. Kaj država res lahko dela vse, kar hoče? Lahko dela res vse, kar hoče? To so dejstva. Jaz vam to govorim iz življenja, ker sem pač med temi malimi ljudmi. In to se dogaja. Lepo vas prosim, ne delati novih krivic. Sindikati zdaj molčijo, jutri ne bodo več, jih ne boste mogli ustaviti, minister.
Hvala. Besedo ima poslanec Feri Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Jaz predlagam, da kolikor se da, da se osredotočimo na bistvo problema in da ne vračamo diskusije na začetek. Mi tudi kot poslanska skupina nismo nasprotovali potrebni noveli zakona. Mi smo tudi kot poslanska skupina opravili razgovore v pripravah na obravnavo zakona že pred odborom in pa potem na zboru z vsemi zainteresiranimi oziroma prizadetimi, tako s civilni iniciativo delničarjev kot s predstavniki obeh sindikatov in tudi združenjem bank. Kot predsednik odbora sem si skupaj z ministrom dejansko dosti prizadeval, da tudi s temi zainteresiranimi oziroma prizadetimi, da iščemo neko kompromisno rešitev, da bi povzročali čim manj novih krivic, da bi se preprečilo nastajanje nadaljnje škode za podjetništvo in druge negativne posledice. To, kar se nam zdi v tem trenutku vprašljivo oziroma problematično, je ta zadnji stavek v tem amandmaju. Če imam jaz prav zadeve v spominu, je prva verzija amandmaja bila ta, da ni bilo omejitve pod pogoji. Potem je bila pripomba Zakonodajno-pravne službe, da bi s tem spravili v neenakopraven položaj upravičence na koriščenje sredstev iz Jamstvenega sklada in tveganje sporov in tako dalje. Tako se nam je zdelo potem logično to, da se je dodalo "pod pogoji Jamstvenega sklada". Zdaj je pa ta tretja verzija, in sprašujem, ali je dejansko nujen ta zadnji stavek. Upravičenci po tem odstavku morajo zahtevo za uveljavitev pravic do izplačila vložiti najkasneje v roku. In zdaj se navezujem na to, kar je rekel kolega Rezman, zelo jasna je dikcija 90 dni po uveljaviti tega zakona. Sprašujem, ali ne pomeni to še dodatne zaostritve? Če je to dodatna zaostritev, vprašanje, ali je nujna in upravičena in brez tega mislim, da bi bilo možno amandma tudi sprejeti in tudi potem zakon sprejeti.
Hvala lepa. In besedo ima poslanec Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz se ne bom ustavljal pri tem amandmaju v vprašanju zgrešenih odločitev od nekdaj. Tudi se ne bom ustavljal pri tem, da se je takrat zgodil napad na podjetništvo. Trdno sem prepričan, še vedno, da se pravoverno življenje v tej državi ni začelo šele po zadnjih volitvah. Ta zakon iz leta 1999 je imel ravno tako osnovni cilj dobro namenjen, kot ga ima ta sedaj in potreben je ta sedaj. Vendar je bil premalo dodelan. Lahko bi pa rekli, da smo takrat hoteli nekaj napraviti, da smo hoteli napraviti napad na špekulantsko podjetništvo, zaradi katerega je tudi nastal takratni zakon. Moramo vedeti, da je bilo številnih lastnikov, ki smo jih s tem zakonom danes oprali vsega bremena, že takrat lastnikov dveh, treh in več podjetij in so ti isti ljudje danes mogočni lastniki dobro stoječih in poslovno odlično živečih podjetij, ki imajo štiri nadstropja v Ljubljani na lokacijah, kjer samo lokacija predstavlja celo bogastvo. In te ljudi smo danes oprali vsake odgovornosti do tistih svojih zaposlenih, kjer niso niti plačevali prispevkov in vseh drugih obvez po zakonu o delovnih razmerjih in tudi ne plač. Številni od njih, ker so vedeli, kaj se bo zgodilo, so svojim delavcem dolgo časa kar nek denar plačevali iz torbe ven, da so jih ohranjali še dolgo dolgo v prihajanju na delo. Številne ljudi poznam, ki sem jim pomagal reševati to kruto situacijo, ki je bila nečloveška, neživljenjska, absurdno moralno pokvarjena. In te ljudi, ki smo jih takrat nekateri nagovorili, naj se poslužijo pravosodne poti in so dobili pravnomočne sodbe rešene, ki jim je sodišče priznalo pravice izterjatev do neplačanih prispevkov in do vseh drugih neizvedenih obvez, ki jim gre po zakonu o delovnih razmerjih. Danes smo pa s tem zakonom tem ljudem praktično suspendirali to odločbo, pravnomočno odločbo in jim priznavamo samo tri plače iz Jamstveno-preživninskega sklada. Seveda, minister pravi, je bil prejšnji amandma nekonsistenten z obličnostjo zakona o Jamstveno-preživninskem skladu, ampak v tem amandmaju, če smo bili kot država v stanju opraviti obveznosti, odgovornosti, številnih tistih, ki jih ne bi smeli, bi tudi lahko rekli Jamstveno-preživninskemu skladu zagotavlja ta sredstva državni proračun. In smo s tem amandmajem vse napravili. V ničemer nismo negirali določb Jamstveno-preživninskega sklada, ampak za to, kar smo mi s tem zakonom naredili, ko smo suspendirali pravnomočne odločbe, smo dolžni zagotoviti tem ljudem sredstva v preživninski sklad, da jim bo te odločbe poravnal. Drugače pa zakon kot takšen ima dober namen in tudi potreben je. Če nič drugega, razbremeni tiste ljudi, ki sploh niso vedeli, da so sploh družbeniki. Sploh niso vedeli. Izvedeli so bo potem, ko so se pojavili v situaciji, da imajo iz tega naslova take in take bremena. Tako da nimam sondiranega stanja, kakšen red velikosti predstavljajo te pravnomočne odločbe v višini sredstev, ampak prepričan sem, če ne negiramo pravne države, da bi ta sredstva morali Jamstvenemu in preživninskemu skladu zagotoviti iz državnega proračuna, ne glede na vprašanje diskriminatornosti ali nediskriminatornosti v povezavi s tistimi zaposlenimi, ki so redno, mislim, na podlagi stečaja prišli do pravice iz Jamstvenega in preživninskega sklada. Ampak še vedno je pa država kot lastnica tega sklada v nadaljnjem postopku tista, ki še vedno vodi izterjavo do zavezanca za plačilo oziroma za neizplačane obveznosti do delavcev po stečaju. Ta amandma je v redu, vendar v njem ne bi smelo pisati "in pod pogoji", pa je vse korektno, namen zakona in cilj zakona dosežen. Razrešili smo neupravičenih bremen tiste, ki jih niso bili dolžni v skladu s principom lastništva nositi, pa zadostili smo tistim nemočnim ljudem, ki niso imeli ne denarja za preživetje ne zmožnosti za prenehanje delovnega razmerja, ker jim niso hoteli dati lastniki knjižic ali sporazumne rešitve, ampak so jih enostavno še bolj zavezovali iz meseca v mesec z nekim "geltom", ki so ga tudi iz torbe plačevali, da so ostajali v nekem upanju iz meseca v mesec naprej. In to ljudem, ki so imeli po dve, po tri podjetja oziroma so bili večinski lastniki v večjih podjetjih. Zato tega amandmaja seveda ne morem podpreti, ne glede na to, da pa intenco zakona kot takega v osnovi podpiram.
Hvala lepa. K besedi vabim še ministra. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej še enkrat, ta zakon ne suspendira odgovornosti tistih, ki so povzročili težave v podjetjih, zaradi česar so prišla v likvidacijo. To je poslovodstvo, poslovodstvo je odgovorno. Žal delavci niso izkoristili ali pa, ne vem, niso mogli izkoristiti tožb oziroma uveljavljanja odškodninske odgovornosti poslovodstva. Tisti podjetniki, o katerih je govoril poslanec, ki so popeljali, ki imajo več podjetij in tako naprej, tiste bi morali tožiti za odgovornost, ne pa lastnikov, ki so zadaj. Nekateri so celo delavci lastniki, posodili so ime in pravzaprav niso nič krivi za barabije, ki so se lahko tudi v povezavi z upravljanjem podjetij zgodile. Se pravi, to moramo res ločiti, lastništvo, nekoga, ki je lastnik, in tistega, ki je popeljal podjetje tako daleč. Drugič pa, prav ta amandma, ki so ga predlagale štiri poslanske skupine, daje pravno korektno rešitev. Namreč, poglejte, Jamstveni in preživninski sklad je bil vzpostavljen zato, da so tisti delavci, ki so zaradi kalvarije podjetja, kot je stečaj, dobili vsaj nekaj. Zakaj tudi takrat, ko smo vzpostavili Jamstveni in preživninski sklad, nismo rekli, naj delavci dobijo vse, tako kot danes želite. Ne, mi dajemo pravzaprav dve obliki pokopa ali pa smrti podjetja na enak nivo - stečaj in izbris. In to je korektno, da tudi delavci, v obeh primerih, so upravičeni do enakega poplačila. Zakaj bi torej bili, bodimo širokogrudni tudi do tistih, ki so izgubili delovna razmerja v stečaju. Zakaj pa so tisti upravičeni samo do treh plač? Mislim, da je prav in pravno konsistentno, da so oboji tretirani enako. To je ena stvar. Druga stvar pa, odgovor poslancu Horvatu. Z drugimi členi tega zakona se vsi postopki, ki niso pravnomočni in izvršljivi, ustavijo. In ni več možno iztožiti nekaj, kar ni že iztoženo, do uveljavitve zakona. Torej 90 dnevni rok je zato, da se do tega roka evidentirajo vsi zahtevki, ki so iz naslova pravnomočnih in izvršljivih odločb in da se te odločbe potem tudi poplačajo v skladu in pod pogoji Jamstvenega in preživninskega sklada.
Hvala lepa. Prosim za ponovno prijavo. Izvolite. Besedo ima poslanec Stanislav Brenčič.
Hvala lepa, gospod minister. Po domače bom povedal: "Če je tebi, prijatelj, poginila ali se naredila škoda, crknila krava, naj potem še meni." Tako je to razumeti. Ti delavci, ki so v tej neizhodni situaciji bili prisiljeni iti na sodišče, jim je glede na pravnost te države sodišče prisodilo prav z odločbo: to in to imate pravico. Njihova situacija je drugačna, kot situacija, ko je zdaj neko podjetje šlo v stečaj in za manjšanje ali za vsaj neko solidarnostno zmanjševanje tegob teh delavcev smo vzpostavili Jamstveno preživninski sklad. Ampak zakaj mi zaradi tega ne priznavamo tistim upravičencem, ki jo imajo na podlagi pravnomočne odločbe sodišča, te pravice? Mi smo prišli zdaj kot zakonodajalec, nazadnje bo Državni zbor tisti, ki smo praktično suspendiral odločbo sodišča. Mi smo šli preko sodišča. Meni se to ne zdi korektno in se mi ne zdi pošteno.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Vili Rezman, izvolite.
Zdaj se seveda ves čas vsi zaklinjamo na to, da imamo vsi dobre namene. Jaz sem prepričan, da tako tudi iskreno mislimo. Samo vprašanje je, kakšne bodo v resnici posledice. Jaz moram reči, da mene ne skrbi toliko, ali je teh 13, ki jih imamo na seznamu zapisanih ljudi z imenom in priimkom, zdaj nekoliko prikrajšanih zavoljo tega, ker ne bodo dobili vsega, ampak samo tri plače, tako kot zakon o jamstvenem skladu predvideva. Bolj me skrbi tisti 90-dnevni rok. Čeprav so dileme seveda tudi s temi 13-imi in jim vsem želimo, kar se da dobro. Ampak problem je v tem, zdaj jih imamo 13, ki bi jih v bistvu privilegirali, v primerjavi z vsemi tistimi, ki so upravičenci iz Jamstvenega sklada iz drugega naslova, ne po izbrisu, ampak iz drugega naslova, ki jih je lahko 10, 50, 100, 1000 - mi zdaj odločamo za naprej. In tako, kot se zavzemamo za teh 13, bi se morali potem za vse tiste, ki so še potencialni. Tudi tukaj potem ne smemo delati diskriminacije. Zakaj bi zdaj 1000 ljudi ali 5000 ljudi, recimo, lahko si obetamo stečaje, če bomo v bodoče diskriminirali ali depriviligirali z ozirom na nekatere druge delavce oziroma delavke. To je ena izmed dilem. Druga dilema pa je teh 90 dni. Ko mi ne vemo, vsaj jaz tako to razumem, koliko je sedaj postopkov, ki bodo do takrat še končani, ki bodo razen teh 13-ih, ki jih zdaj poznamo, še upravičeni. Ali bo teh 90 dni dovolj, da bodo vse te tožbe, ki so že vložene, bi rekel, dokončane ali bo še kdo drug lahko zdaj vložil? Če ne, je ta rok res prekratek. Ali pa če morebiti res to lahko razlagamo, ker razlaga zakona je tudi pomembna, da v 90-ih dneh morajo vložiti svoje zahtevke na preživninskem skladu in vzporedno vložiti tudi tožbe na sodiščih in kasneje z odločbami dokazovati, da je njihov zahtevek bil upravičen.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Jaz bi želel samo to poudariti, da Državni zbor ni sodna dvorana. Nimate nobene pravice, da razsojate in presojate o tem, kaj je odločilo sodišče. Gre za pravnomočne sodbe in vlada mora popraviti to krivico na osnovi tega, kar je sodišče določilo. Ministru pa samo to. Sodišče je odločalo na osnovi zakona o delavnih razmerjih. Ta materija je bila glavna za sodišče, ko je presojalo o pravici delavcev, ki so izpostavili sodne zahtevke. In če se je vlada postavila, kar sicer ne bo prvič, nad zakon, potem naj to stori. Kaj morem jaz, mislim, tu ne moremo nič. Obljubim pa vam lahko, in to je zagotovo tudi res, sledile bodo nove tožbe, spoštovani minister, in splošno znano bo dejstvo, kot je danes znano, da država zgubi mnoge sodne procese, sodnih odločb ne spoštuje - jaz sem ministru za pravosodje postavil vprašanje, zakaj državno pravobranilstvo ne spoštuje odločb sodišča v primerih, ko država zgubi tožbo in koliko je teh dodatnih stroškov in obresti, katere mora država kasneje plačati, zato ker ni spoštovala odločb sodišča. Tudi v tem primeru bo tako. Boste nosili vi odgovornost za večje stroške, kot bi bili danes?
Hvala. Besedo ima poslanec Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa. Vsem lep pozdrav! Mogoče je bilo res, da takrat, ko se je zakon sprejel, so bili nameni dobri in so se želeli s to določbo preprečiti špekulantski nameni podjetnikov, ampak, če preberemo vsebino teh določb, nisem čisto prepričan, da je bilo temu tako. In kakorkoli obračamo in se hočemo s tem soočiti ali ne, danes smo tukaj zato, da te zadeve na nek način uredimo, ker če smo prebrali, zakaj je v celi zadevi šlo, potem ne moremo mimo tega, in tudi Ustavno sodišče je v to zadevo poseglo leta 2002 z ustrezno razlago četrtega odstavka tega člena, kjer je naredilo razliko med aktivnimi in neaktivnimi družbeniki. In, ker že navajate različne primere, teh je ogromno na eni in na drugi strani, in vse je treba upoštevati z enakim vatlom, z enako mero, vse je treba "dati na vago", vse. Ali je potem primerno, da je po tem zakonu, recimo, prišlo do izbrisa družbe in vemo, kakšne posledice je ta izbris po tem členu imel, ker se je štelo, da je potem ta družbenik podal izjavo, da prevzema odgovornost za obveznosti s svojim lastnim premoženjem. V primeru, ko je zakonec podedoval podjetje, niti ni vedel, kaj je v tem. Prevzel je to podjetje, v sklepu dedovanja je bilo tako napisano - to je konkretni primer iz okolja, iz katerega jaz prihajam in zelo tragičen, moram povedati. Pojma ni imel, kaj je od zadaj. Pojma ni sploh imel, da se je to zgodilo. In nekega dne je dobil izbris tega podjetja iz sodnega registra. Ko je želel ta družbenik, ta dedič zadevo urediti, je ni več mogel, zaradi tega, ker je sodišče štelo, da je bil podan ta razlog po tem in tem členu bivšega ZGD-ja, s katerim je nase prevzel vse obveznosti. Gre za družbenika, ki je upokojen in ki bo do konca svojega življenja živel ob dveh tretjinah pokojnine, ob tem, da so mu vzeli vse premoženje vključno s hišo, v kateri je prebival. Vključno s hišo, v kateri je prebival. Na občino se je obrnil, da mu naj damo stanovanje. To so resnični primeri in ta zakon je tudi takšen primer povzročil, glejte. Se pravi, da je treba najti eno uravnilovko med vsemi temi parametri; gotovo, da takrat, ko je bil sprejet, nihče ni tako daleč razmišljal, jaz sem o tem trdno prepričan, trdno sem o tem prepričan. Vendar pa to, kar zdaj delamo in zaradi tega ta amandma podpiram, rešujemo zadeve na edino možen način, se pravi, da v enak položaj postavljamo vse upnike. Tudi delavce, če o njih govorimo, v enak položaj. Ne glede na to, na kakšen način je do tega prenehanja subjekta prišlo. In to je edino prav in edino pošteno in edino pravično. Pa vam moram povedati, da v tem primeru tega zakona niti niso toliko problem zaposleni. Mislim, da v tem primeru gre mnogo bolj za tiste upnike, ki znajo bolj uporabljati pravo kot delavci, da gre za banke, da gre za zavarovalnice in tako naprej, za tiste, ki so verzirani bili v teh postopkih in so znali te stvari in interese zaščititi. Tako, da jaz osebno menim, da to ni temeljni problem, in mislim, da ta rešitev, ki je, govori o tem, da ponovno ne povzročamo nekega neravnovesja, in s tem amandmajem mislim, da na ustrezen način postavljamo vse v enak položaj in zadevo rešujemo na edino primeren in mogočen način. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Ciril Testena. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav. Zadnjič, pred 14-imi dnevi, ko smo pripravljali amandma za tretjo obravnavo in ki ga nismo uspeli pripraviti, je bila glavna dilema, kako ta amandma pripraviti, da bo usklajen s potrebami, z zahtevami, ki bo po vsebini podoben, kot ga je predlagala Slovenska nacionalna stranka in bo tudi kompatibilen z zakonodajno-pravno službo, ki pa je temu amandmaju nasprotovala. Mislim, da je zelo pomembno, da je amandma tak, da je tudi pravno sprejemljiv, in da ne bo kamen spotike že na prvem koraku pri uveljavljanju tega zakona. Pomembno je, da se te delavce, ki so nedvomno oškodovani, če plač niso dobili, izenači z vsemi tistimi, ki so na podobne načine izgubili delo. Zame osebno je poleg tega - jaz bom ta amandma podprl, ker druge možnosti v tem momentu ne vidim - zame je poleg tega zelo pomembna tudi tista; 1. člen zakona, ki ločuje osebno in pa podjetniško lastnino. Mislim, da je to zelo pomembno za normalno ustanavljanje in delovanje podjetij v Sloveniji. Bilo je veliko očitkov tudi, da se je izigrala odločitev odločba Ustavnega sodišča, ki je predlagala delitev družbenikov na aktivne in pasivne. Zame osebno je tak predlog problematičen predvsem s tega vidika, ker se aktivnost in pasivnost opredeli šele, ko pride do problema. Mislim, da bi aktivnosti in pasivnost v nekem smislu lahko tudi bila sprejemljiva pod pogojem, da bi družbenik, ko v neko družbo vstopa, vedel in poznal, kakšen družbenik je, ali je aktiven ali je pasiven, in da bi vedel, ali je s tem tudi svoje osebno premoženje spravil - da je na nek način postalo njegovo osebno premoženje problematično. Jaz bom podprl amandma in bom podprl tudi zakon kot celoto.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem razpravo zaključujem. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj, torej pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem pa prekinjam to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. V okviru te točke bo zbor danes obravnaval naslednji zadevi. Prvič. Ugotovitev prenehanja funkcije podpredsednika Državnega zbora. In drugič. Ugotovitev prenehanja funkcije predsednika, podpredsednika in člana delovnega telesa Državnega zbora. Kot rečeno, najprej prehajamo na točko 1.a, to je ugotovitev prenehanja funkcije podpredsednika Državnega zbora. Podpredsednik Državnega zbora dr. Marko Pavliha je 19. marca letošnjega leta kot poslanec izstopil iz Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Zato se je na podlagi prvega odstavka 20., 199. in 112. člena Poslovnika zbora Državni zbor seznanil z naslednjim sklepom, in sicer: Ugotovi se, da je poslanec dr. Marko Pavliha opravljal funkcijo podpredsednika Državnega zbora kot član poslanske skupine Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije, ki je bila v času imenovanja največja opozicijska poslanska skupina. Zaradi prenehanja članstva v poslanski skupini Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije dr. Marku Pavlihi preneha funkcija podpredsednika Državnega zbora. In drugič: Poslancu funkcija podpredsednika Državnega zbora preneha z dnem seznanitve na seji Državnega zbora. Ob tem se dr. Marku Pavlihi zahvaljujem za do sedaj opravljeno delo podpredsednika Državnega zbora in s tem zaključujem točko 1.a. Kolega Pavliha, izven scenarija vas vprašam, želite karkoli spregovoriti ali boste počakali do prihodnjih dni. Prehajamo na točko 2.a, in sicer ugotovitev prenehanja funkcije predsednika, podpredsednika in člana delovnega telesa Državnega zbora. Poslanke in poslanci: gospa Darja Lavtižar Bebler, gospa Cvetka Zalokar Oražem, mag. Milan M. Cvikl, dr. Pavel Gantar in gospod Davorin Terčon so izstopili iz poslanske skupine Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Dr. Mateju Lahovniku pa je prenehal status nepovezanega poslanca, zato se je na podlagi drugega odstavka 20., 199. in 112. člena Poslovnika zbora Državni zbor seznanil z naslednjim sklepom, in sicer: Ugotovi se, da je poslankama, gospe Darji Lavtižar Bebler in gospe Cvetki Zalokar Oražem ter poslancem mag. Milanu M. Cviklu, dr. Pavlu Gantarju in gospodu Davorinu Terčonu prenehalo članstvo v poslanski skupini Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Zaradi prenehanja članstva v poslanski skupini Poslanski klub LDS preneha s članstvom gospe Darji Lavtižar Bebler funkcija podpredsednice Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje; gospe Cvetki Zalokar Oražem funkcija podpredsednice Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, mag. Milanu M. Cviklu funkcija podpredsednika Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih, dr. Pavlu Gantarju funkcija podpredsednika Odbora za okolje in prostor in gospodu Davorinu Terčonu funkcija predsednika Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb ter funkcija člana Komisije po zakonu o preprečevanju korupcije. In drugi sklep: ugotovi se, da je poslancu dr. Mateju Lahovniku prenehal status nepovezanega poslanca. Zaradi prenehanja statusa nepovezanega poslanca preneha dr. Mateju Lahovniku funkcija podpredsednika Odbora za finance in monetarno politiko ter funkcijo člana Komisije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. In tretjič: poslankama in poslancem prenehajo funkcije z dnem seznanitve na seji Državnega zbora. Ob tem se vsem poslankam in poslancem, ki so jim funkcije prenehale, zahvaljujem za do sedaj opravljeno delo v okviru njihovih delovnih teles. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17. uri in 50 minut. Kolega Školč, sejo sem prekinil že pred tem in boste dobili besedo takoj pred, [[..]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]kolega Školč vam je ne morem dati, sem sejo prej prekini. Hvala. Srečno.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Pred glasovanjem vas prosim, da preverite delovanje svojih glasovalnih naprav, na levi strani tipkovnice mora goreti signalna oranžna lučka. Nadaljujemo pa s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju januar 2007 do junij 2008. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, in sicer v okviru točke bomo imeli oziroma imamo dva amandmaja. In sicer prvič, k podpoglavju Zahodni Balkan v poglavju Zunanji odnosi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za amandma, dopolnilo je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k podpoglavju Zdravje v poglavju Zaposlovanje, socialna politika, zdravje in potrošniki. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 44. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. In prehajamo na odločanje o deklaraciji. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, opozorili, da bi bila zaradi sprejetega amandmaja deklaracija neusklajena. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] S tem ugotavljam, da je deklaracija sprejeta. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 5. točko dnevnega reda, in sicer: obvestilo, zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje opravil v četrtek, 29. marca 2007, v okviru točke glasovanj. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, nihče proti. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah zakona o finančnem poslovanju podjetij, in sicer s tretjo obravnavo v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju k 4. členu. Na glasovanje dajem amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k, prej rečeno, 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 22. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 58 in nihče proti. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca gospoda Davorina Terčona bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje gospoda Davorina Terčona v zvezi z ustanovitvijo posebne delovne skupine za ocenjevanje dela Slovensko obveščevalno varnostne službe. Prehajamo na obrazložitev glasu, prosim, če se v prvi fazi prijavite tisti, ki boste dali obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Izvolite, prosim. Imamo štiri prijavljene. Besedo ima poslanec Jožef Školč. Se odpovedujete. Besedo ima poslanec Vili Trofenik, izvolite. Se tudi odpovedujete in besedo ima poslanska Majda Širca.
Spoštovani kolegi, spoštovane kolegice. Odgovor predsednika Vlade na poslansko vprašanje kolega Davorina Terčon ni bil odgovor. Skratka, bil je odgovor na način, da ni bil odgovor. Kolega Terčon je predsednika Vlade spraševal, kaj je bil namen posebne delovne skupine, ki jo je napol tajno ustanovila Vlada z namenom, da bi ocenjevala delo Sove. Sam premier je dejal, da je bil ta tajen sklep zaradi tega, da bi se izognili politizaciji. Vprašanje, kakšni politizaciji, ni dobilo odgovora ni dobilo odgovora. Tudi konkretno vprašanje, na kakšno pravno podlago je Vlada naslonila ta sklep, nismo dobili odgovora in tudi, ali imajo člani, ki sestavljajo to skupino, pravico do vpogleda v tajne podatke, nismo dobili odgovora. Gospod Janez Janša je odgovarjal na način, da se je oziral v preteklost in ponujal neke odgovore, ki so bili daleč od naše vednosti, zagotovo pa je šlo za izogibanje, očitno zelo tenkočutnega in delikatnega vprašanja in tako, da je vprašanje, ki smo ga postavili ostalo v tajnosti. Skratka, tajnost je postala še večja tajnost in v kolikor boste, spoštovani kolegi, tudi sami nepodprli te razširjene razprave o tem odgovoru, pomeni, da boste tudi sami botrovali temu, da se tajnost dodatno zavija v tajnost. Zato vas naprošam, da podprete ta predlog o razpravi o odgovoru gospoda predsednika vlade, kajti to za naše razumevanje ni bil odgovor, ampak usmerjanje pozornosti tja, kjer ni bilo potrebno, in ne odgovarjanje na to, kar je bilo potrebno. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ne, potem lahko preidemo na odločanje. Glasujemo. Se opravičujem. Navzočih je 70 poslank in poslancev. Za je glasovalo 21, proti 44. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Drugič, v skladu s predlogom poslanca dr. Mitje Slavinca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo na poslansko vprašanje dr. Mitja Slavinca v zvezi z vojaško mobilno bolnišnico Role 2. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 45. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam,da sklep ni sprejet. Prehajamo na predlog poslanca mag. Boruta Sajovica, da bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa, in sicer: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor gospoda Janeza Podobnika na poslansko vprašanje mag. Boruta Sajovica glede ukrepov pri upravljanju z rjavim medvedom. Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijavo. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Medvede streljajo - zelo zanimiva ugotovitev! In gospod Podobnik je pripravljen, kot kaže, postreliti vse medvede v Sloveniji, samo da bi ustregel svojemu bratu Marjanu Podobniku. Mislim, da je bistveno bolj pomembno obdržati medvede v Sloveniji kot pomiriti gospoda Marjana Podobnika. Mislim, da Evropa je že spregledala, kaj pomenijo slovenski medvedi za celotno evropsko dediščino v živalskem svetu, zagotovo pa ne ve, kaj pomeni, da ohranjamo gospoda Marjana Podobnika pri dobri volji. Mislim, da je to, kar počne ministrstvo za okolje in prostor, ko namerava odstreliti tako število medvedov, zločin: zločin nad naravo, zločin nad ekologijo in zločin nad okoljem, ki ga v Sloveniji zelo uspešno rušimo. Če pogledamo, črne gradnje po Barju rastejo kot gobe po dežju in še ene niso podrli! Še ene ni dal gospod Podobnik podreti na Barju, čeprav je to v Naturi 2000 in zaščiteno področje. Medvede, ki nikomur ne škodijo, bi pa potolkli. Tisti človek, ki je šel preblizu brloga medvedki z mladiči, je sam kriv, da je šel tja. Vsak pameten človek ne dreza divje zveri, ki brani svoje mladiče, tam okoli nosa. Če je kdo tako neumen, da si je to "špogal", enostavno naj nosi posledice. Sam je kriv. V Evropi tak človek ne bi dobil odškodnine, tudi od zavarovalnice ne. Zaradi tega, ker je sam namerno sprožil tako reakcijo. Pri nas smo pa kar potolkli medvede: tukaj, tam, po dolgem in po čez. Mislim, da je kaj takega navadna svinjarija, ki si je pa Slovenija kot mlada demokratična dežela z najbolj diversificirano floro in favno na tem majhnem kosu evropskega prostora ne sme dovoliti.
Hvala lepa. In k besedi vabim poslanca Boruta Sajovica. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči za besedo. Seveda z odgovorom ministra Janeza Podobnika sem lahko deloma zadovoljen, je bil povsem korekten in pa pošten, vendar kot je bilo danes že rečeno: medvede streljajo. Jaz sam s tem nimam težav, vendar, kadar se ukrivi prst, mora biti puška predvsem utež neke pravičnosti. Da pa se strelja na mater nebogljenih mladičev ali pa, kar je še slabše, da mladiči po parih dneh umirajo od lakote, to je pa brez doma nedopustno, predvsem zato, ker nismo izvedli vseh ukrepov, da bi bilo takega streljanja in pa odstrelov bistveno manj. Če hočemo se zgodbe lotiti pri glavi, ne pri repu, potem je treba končno v Sloveniji enkrat uporabiti tudi dodatne znanstvene metode in pa ugotoviti, kakšno je približno točno število teh medvedov. Drugi ukrep - ponovna vzpostavitev krmišč, evidentiranje brlogov, ki so v bližini naselij, in pa v takem primeru, kot je bil ta, ko je za ta brlog vedelo več kot pol vasi, seveda vzpostaviti določeno zaščito, ko se medvedi osamosvojijo, potem pa enkrat odločni in energično ukrepati, tako kot je potreba. Ker pa v Sloveniji v zadnjih letih beležimo odstrel številnih medvedov, ki za incidente, v katerih je odstrel povsem upravičen in se z njim strinjam, niso bili prav nič krivi, ko ljudje, turisti, ki ne ločijo medveda od medvedke, samo sporočijo lokacijo, kjer je bil opažen nek medved in intervencijska skupina kot v vesternu prileti in opravi svoje. Seveda, zato padajo nebogljene medvedke, ostajajo pa mladiči. Tak odstrel ni pošten in pa ni pravičen in marsikdaj bi bil bolj pravičen odstrel medvedov s strani lovcev, ki so tam doma kot pa neke intervencijske skupine, ki se zgodi sredi noči in pa to zadevo izvaja. Zato moram reči še enkrat, to je problematika, ki razburja slovensko javnost, gospod minister je z njo seznanjen, vendar je tako pomembna, da ne za to, ker odgovor ne bi bil korekten, pač pa zato, ker je tej problematiki treba nameniti več pozornosti. Podpiram nadaljnjo razpravo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Za je glasovalo 27 poslank in poslancev, proti 43. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti43.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Dušana Kumra bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospoda Iztoka Jarca na poslansko vprašanje gospoda Dušana Kumra glede statusa Kmetijsko-poskusnega centra Jablje. Odpiram postopek za prijavo obrazložitev glasu. Izvolite. Besedo ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. [[Oglašanje v dvorani.]] Besedo ima poslanec Dušan Kumer. Izvolite.
Nisem se zmotil. Vseeno je treba nekaj reči, ker včeraj vas pač ni bilo toliko v dvorani. Glede na odgovor, ki ga je dal minister na zastavljeno poslansko vprašanje, čeprav pri tem upoštevam, da je komaj nastopil funkcijo in sta bolj odgovorna za ta odgovor prejšnja ministrica in še prejšnji minister gospod But. Kljub temu moram poudariti, da poleg postopkovnih kršitev in mačehovskega odnosa do vodenja zavoda - gre za zavod Jablje, za tiste, ki niste bili v dvorani - so se pojavili tudi drugi problemi. Med njimi najbolj bode v oči odločitev vlade, ki jo je sprejela predlansko leto, 2005, ko je Jablje razglasila za nov protokolarni objekt, pod pretvezo, seveda, predsedovanja Evropski uniji. Torej vlada se je odločila, da bo zanemarila osnovni namen Jabelj, ki je bil opredeljen leta 2000, to so raziskave, razvoj in izobraževanje za potrebe kmetijstva. Na ta način je vlada dokončno preprečila, da bi Jablje postale vodilni mednarodni kmetijski izobraževalni in eksperimentalni center na območju jugovzhodne Evrope, kar je ves čas bila vizija za razvoj Jabelj. In ne gre samo za to. Gre tudi za to, da minister za visoko šolstvo Zupan velikokrat v tej dvorani v zadnjem letu govori in poudarja, da je treba vpis na družboslovne fakultete zmanjševati in ga povečevati na naravoslovnih fakultetah. V tem trenutku je to sicer objekt, ki je zaenkrat v rokah zunanjega ministrstva, se pa v elitnih dvoranah odvijajo družboslovna predavanja, in sicer dveh zasebnih privilegiranih fakultet. Torej imamo še en primer, ko se ta poudarjanja sprevržejo v svoja nasprotja. Tako da, še enkrat: gre za velika sredstva, ki so bila s strani področja kmetijstva vložena v obnovo tega gradu in tega posestva, danes pa opravljajo povsem neko drugo funkcijo in jo bodo v bodoče še opravljala. Če se izrazim bolj slikovito, parket v tem gradu bo namenjen politični eliti, da bo brusila svoje pete v prihodnosti, namesto da bi bil namenjen mladim za izobraževanje, pridobivanje znanja in seveda usposabljanje ter raziskave. Zato vam predlagam, da podprete ta predlog in da o tem resno spregovorimo v tem državnem zboru. Ne nazadnje, vložena so tudi evropska sredstva, ki so bila doma namensko za to, in danes bodo služila drugemu namenu, kar kršimo tudi evropsko zakonodajo.
Hvala lepa. V okviru Poslanske skupine narodnih skupnosti imam k obrazložitvi glasu v imenu poslanske skupine prijavljena oba poslanca. Se odpovedujete gospa Pozsonec? In ker vidim, da je želja po obrazložitvi glasu še zmeraj prisotna, odpiram postopek. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Borut Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Pobudo spoštovanega poslanskega kolega na vsak način podpiram, kajti sporočilo, ki ga dajemo s tega mesta in se nanaša na slovensko kmetijstvo, je zelo jasno, poučno in transparentno. Torej, kmete samo v hleve, na njive in pa na gnoj, gospode pa v urejene objekte z davkoplačevalskim denarjem.
Hvala. Besedo ima poslanec Vasja Klavora, izvolite. Besedo ima Tomaž Štebe.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. No, moral sem se oglasiti kot poznavalec te problematike. Oba gospoda kolega sta to seveda močno zbanalizirala. Tukaj je kmetijska sfera v vseh letih samostojne Slovenije poskušala Kmetijsko-poskusni center Jablje preoblikovati med drugim tudi v Center za razvoj podeželja, v okviru teh objektov pa deluje tudi Biotehniška fakulteta in Kmetijski inštitut. Ampak v osnovi ne gre za objekt gradu, ki ga je, hvala bogu, prevzela in končno začela uporabljati ta vlada za namene in ne za to, da se nekdo drsa po parketu, ampak za to, da se ta grad uporablja za to, čemur je pravzaprav v osnovi namenjen, in tudi je primeren objekt, ker je zelo lepo, z občutkom obnovljena stavbna dediščina s kulturnim tolarjem in z drugimi viri denarja iz državnega proračuna. Vse tisto, kar je bilo pridobljeno oziroma porabljena evropska sredstva, pa je bilo samo za izdelavo raznih študij, kako ta center za razvoj podeželja pravzaprav urediti. In do sedaj ni bil urejen. Dogovor je, da se Center za razvoj podeželja preseli na primernejšo lokacijo, kjer bi lahko bila neka vzročna kmetija, ki bi jo celo rešili, veliko bolj primeren prostor za to, da se tam prikaže v nekem tipično slovenskem podeželskem okolju, kako naj bi ena takšna večja kmetija poslovala v razmerah, ko je treba pridobiti sredstva ne samo iz osnovne kmetijske dejavnosti, ampak tudi iz vzporednih dejavnosti, ki so na podeželju. Da zaključim. Mislim, da razprava o tem problemu sploh ni potrebna, je pa potrebno, da se več ministrov usede in poišče pravo konkretno rešitev za aktiviranje [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Kolega Kumer tudi v svojem imenu želite? Imate besedo, kolega Kumer, izvolite, prosim, da ne razpravljate, ampak obrazložitev glasu.
Podprl bom svoj lasten predlog in zato prosim, da tudi ostali poslanci pritegnete k mojemu predlogu. Bi pa samo dal eno kratko obrazložitev ali pa odgovor na to, da ta razprava ne bi bila potrebna. Še enkrat bom poudaril, velika sredstva iz kmetijskega področja so bila vložena v obnovitev samega gradu. Jaz se ne spuščam v to, da v preteklosti polovico tega denarja ni bilo vloženega v obnovo ostalega dela kmetijstva, ampak v grad. Če je bilo 250.000 evrov iz Phare namenjeno za lastne študije, potem je vprašanj še več. In tretje, danes se odvija v tem gradu - zasebni dve fakulteti opravljata študijske zadeve. Se pravi, ni namenjen niti samo protokolarnemu namenu, kar je zame zgrešeno iz osnovnega namena, ampak je eksterno že dano nekomu drugemu. In še enkrat, če bi bila volja in bi se vsi trije potrudili, tako Vlada preko Kmetijskega inštituta in tako dalje, bi danes ta center po sedmih letih lahko zafunkcioniral. Že zgovorno je, da v sedmih letih niti enkrat niso mogli priti do direktorja, ampak da danes vršijo dolžnosti štirje vršilci dolžnosti, da o ostalih aktih sploh ne govorim. Se pravi, že na začetku je bil namen uporabe tega prostora in tega gradu namenjen povsem nečemu drugemu, kot pa je bil osnovni namen in vizija. To pa je center za razvoj kmetijstva in tako dalje, da ne razlagam.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 38. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Pavla Gantarja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor gospoda Janeza Podobnika na poslansko vprašanje dr. Pavla Gantarja o problematiki upravljanja in gospodarjenja z vodami. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 40. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Saša Pečeta bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje, mag. Andreja Bručana na poslansko vprašanje glede delovanja Zdravniške zbornice Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 39. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Srečka Prijatelja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino in socialne zadeve gospe Marjete Cotman na poslansko vprašanja gospoda Srečka Prijatelja v zvezi z izvajanjem Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Prosim za prijavo k obrazložitvi v imenu poslanskih skupin. Izvolite. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Torej, v ponedeljek sem ministrico vprašal, zakaj ne dovoli in ne poskrbi, da se veljavni zakon, ki ga je Vlada predlagala v Državnem zboru, Zakon o odpravi posledic dela z azbestom ne izvaja. Namreč v 2. členu zakon govori o tem, kdo so upravičenci do teh v bistvu premij, in v 12. členu, kje se zagotovijo sredstev za zagotavljanje diagnosticiranja in za delo verifikacijskih komisij. Kot ste videli, je ministrica odgovarjala čisto nekaj drugega. In spoštovani kolegi in kolegice, če vam medvedi niso sveti, potem naj vam bo sveto vsaj človeško življenje. Tukaj gre predvsem za to, da v bistvu ne moremo ugotavljati bolezni pri tistih bolnikih, ki to bolezen imajo, ker enostavno država ni zagotovila denarja, po veljavnem zakonu. In če se bo to nadaljevalo - na to opozarja tudi zveza SABS, katere seveda tudi, ko se je najavila 24.1.2007 pri ministrici, ministrica ni hotela sprejeti, bo verjetno to imelo velike posledice. Kajti, ta bolezen se kaže v pravem obsegu šele sedaj, ker ima dolgo latentno dobo. Prosil bi, če lahko odpremo ponovno to vprašanje, kajti imamo veljaven zakon in država ga mora, v bistvu Vlada Republike Slovenije,samo spoštovati. Samo za to gre.
Hvala lepa. Prehajamo na obrazložitve v lastnem imenu. Besedo ima poslanec Alojz Sok.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi mogoče povedal, da tega ne bom podprl, kajti odgovor ministrice je seveda bil jasen, eksakten, razen če ga ne želite vzeti kot takšnega. Ministrica je odgovorila, da bo predstavnika SABS-a sprejel državni sekretar. Vi pravite, da ni hotela, verjetno ni mogla. Kar pa se tiče vašega vprašanja, vam je ministrica odgovorila, da je bila oktobra 2006 ustanovljena komisija za odpravljanje posledic azbesta in da je ta komisija od datuma, ko je bila imenovana, se pravi od oktobra 2006, pa do tega trenutka obravnavala 97 vlog - kolega Prijatelj, če poslušate - , obravnavala je 97 vlog in pri svojem delu nima zaostankov. Je pa opravljala delo, ki bi ga bilo potrebno opraviti v prejšnjih 4 oziroma 5 letih, pa v tej zvezi ni bilo opravljeno. Jaz mislim, da vam je ministrica odgovorila z vsemi podatki in da ni nobenega razloga, da zahtevate še dodatno obravnavo tega. Še manj je kakršenkoli razlog, da govorite, da če medvedi niso sveti, da bi morali vam biti ljudje, ki so zboleli za to boleznijo sveti. Torej, to je vaša primerjava in je tudi podobna vašemu načinu govorjenja in izvajanja v tem državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Odpiram postopek. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Agonija azbestnih bolnikov pa se res vleče, spoštovane kolegice in kolegi, že predolgo. Pa se boste spomnili, verjamem, prvega zakona, ki ga je vložila Vlada Republike Slovenije, ki je zelo, ampak res zelo skrčil pravice in seveda s tem posledično tudi finančna sredstva za azbestne bolnike. Bil je izglasovan veto, pa ste povozili, spoštovani kolegi iz koalicije, tudi veto oziroma opozorilo Državnega sveta. Bil je sprejet še en zakon, zakon, ki ga je vložila Poslanska skupina DeSUS, ki je dajal več kot Vlada, pa vendar ste tudi ta zakon tako zelo skrčili, okrnili, da daje pravzaprav nič. In danes dejstvo ostaja. Včeraj ministrica za delo, družino in socialne zadeve ni odgovorila in tistim, ki trdite - veste verjamem, da ste zelo dobri pri sugestijah ministrici, kako ravnati pri določenih zakonih ali amandmajih, ki jih vlagajo poslanci. Ampak veste, tokrat se motite tisti, ki trdite, da je ministrica odgovorila na vprašanje. Vprašanje je bilo jasno in glasno, izpostavljen je bil 2. člen obstoječega zakona in 12. člen obstoječega zakona. Če hočete, naj vam razložim razliko: ministrica je odgovarjala o tistih ljudeh in finančnih sredstvih, ki imajo že ugotovljeno bolezen azbestozo, ni pa vedela odgovoriti za tiste primere oziroma tiste ljudi in seveda finančna sredstva za tiste ljudi, ki te bolezni še nimajo ugotovljene. Veste, in tukaj je še vedno ena velika luknja, luknja pri izvajanju zakona. In o tem želimo poslanci Slovenske nacionalne stranke spregovoriti v tem parlamentu in ne nazadnje tudi o tem, ali bodo ti bolniki, ti ljudje končno dobili pomoč, ki si jo zaslužijo s strani države. Jaz bom podprla.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi. Če pesek vržete človeku v oči, še ne pomeni, da je slep. Ne zavajati zdaj ljudi, da nekdo napada ministrico, saj nihče ne napada ministrice! Dejstvo je, da obstaja magnetogramski zapis v Državnem zboru. Če drugega ne, si ga vsaj preberite. Prosim, dajte si ga prebrati, vprašanje, magnetogramski zapis in ugotovite, ali je bil dan odgovor ali ne. Gre za to, da odgovor na konkretno vprašanje ni bil dan, gre za to, da zakon je sprejet, in gre za to, da se zakon ne izvaja. In seveda, najbrž že s tem priznate, da ne želite tega slišati, da se zakon ne izvaja. Še predvsem pa ne želite slišati, zakaj. Vam bomo mi povedali. Kar se pa medvedov in ljudi tiče, spoštovani gospod Alojz Sok. Ja, mi smo pravi, mi imamo radi in živali in ljudi, in takšni ljudje niso bili in nikoli ne bodo slabi, pa kakorkoli gledate.
Hvala. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa. Še enkrat bi želel povedati za tiste, ki niste bili tu, imeli pa ste ministrico na posvetovanju in ste ji šepetali na uho, kaj naj govori. Med njimi ste tudi vi, gospod Sok. Ministrica mi je odgovarjala, koliko je bilo že izplačanih odškodnin in te odškodnine, poglejte, so bile izplačane iz državnega proračuna in če vzamemo v obzir, da je Salonit Anhovo dobil preko 2 milijarde tolarjev, je država dvakrat plačala že sanirane zadeve. Torej, za te osebe, ki so dobile denar, je pa sporno tudi to, da je kasneje, ko so pristale v poravnavo, sodišče odredilo plačilo sodnih stroškov ravno njim. To sem povedal tudi ministrici. In na koncu koncev niso dobili nič. Dvakrat so bili opeharjeni. Toliko o vaši poštenosti. Kar se tiče pa neizvajanja zakona, je pa več kot jasno, če se izvaja - povejte da se; če se pa ne - poskrbite, za božjo voljo, zato pa smo imenovali v Državnem zboru Vlado, da se bo izvajal. Drugače ste enako odgovorni pred zakonom kot vsi ostali državljani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Tudi sam bom podprl predlog mojega poslanskega kolega Srečka Prijatelja o razširjeni razpravi o - lahko imenujemo tudi o življenju ali pa ugotavljanju tega, ali je nekdo bolan, ali si nekdo nekaj zasluži. Tudi če vaša trditev, spoštovani kolega, velja - pa jaz vem, da ne velja, ker sem sedel v tej dvorani za razliko od nekaterih, ki bodo danes glasovali proti, in vehementno trdili, da je ministrica dejansko odgovorila, čeprav jih ni bilo v dvorani, ko je ministrica odgovarjala - , bom glasoval "za". In tudi vam verjamem, da je življenje ljudi sveto, vsaj moralo bi vam biti. Razen, če ste vsi poslušali glasovne naprave v svojih pisarnah in razumeli odgovor, ki je bil podan mogoče v samo vam razumljivem jeziku in ga razumete samo vi; mi ga ne razumemo. Vaš odnos do bolnikov, do azbestnih bolnikov smo videli, slišali, slišala ga je Slovenija, slišali so ga bolniki, njihov odnos takrat ni bil ravno prijazen do vašega stališča. In ko govorimo o takšni bolezni, kot je azbestoza, lahko na vsaki seji temu namenimo razpravo, in mislim, da bi bila to sveta in humana razprava. Hvala.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Kolega Sok, vi ste že podali [[...]]Kolega Sok, ko sem prvič pozval, se je k obrazložitvi v imenu poslanske skupine prijavil izključno kolega Srečo Prijatelj. Vsi ostali govorci so podali v svojem lastnem imenu, tudi vi med njimi, zato vam še enkrat besede ne bom dal. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 39. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da zbor predloga ni sprejel. V skladu s predlogom poslanke gospe Barbare Žgajner Tavš bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino in socialne zadeve gospe Marjete Cotman na poslansko vprašanje gospe Barbare Žgajner Tavš glede stališča do oblikovanja celovite zakonodaje na področju zaščite otrokovih pravic. Odpiram postopek za prijavo v imenu poslanskih skupin. Izvolite. Besedo ima Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, včeraj sem dobila s strani ministrice zelo pozitiven odgovor. Pozitiven odgovor, ki gre v smeri, da je ministrica pripravljena poslušati predloge, ki prihajajo tudi od drugod, ne zgolj in samo iz koalicije, pa najsibo opozicije, najsibo ostalih institucij ali pa organov v okviru naše države. Ministrica je dejala, da bo v prihodnjih dneh pri novi varuhinji človekovih pravic opravila celo posvet in razpravo o tem, ali bi v naši državi pristopili k oblikovanju samostojnega organa, ki bo skrbel izključno za pravice otrok. Veste, gre za zelo pomembno področje. Včeraj sem izpostavila kar nekaj zakonov, ki bi bili nujno potrebni, da jih sprejmemo v naš pravni red, pa jih Slovenija kot edina država ali pa ena redkih v okviru Evrope in skorajda edina v okviru Evropske unije, še vedno nima. S tem seveda tudi ne izpolnjujemo konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah, konkretno govorim o 4. členu omenjene konvencije. In kot sem dejala, ker je ministrica izrazila pripravljenost, sem prepričana, da boste tudi vi, spoštovane kolegice in kolegi, izrazili pripravljenost in pritrdili ali pa pritisnili tipko "da", za to da v tem parlamentu opravimo širšo razpravo o potrebi po zakonski ureditvi področja otrokovih pravic. Ne nazadnje številke govorijo, da je nasilja nad otroki vse več, da je tudi vse več težjih oblik nasilja nad otroki, tudi ko govorimo o spolnem naselju. In če ste nekateri pri obrazložitvi prejšnjega glasu govorili, da vam je življenje sveto, da so medvedi sveti - ja, tudi meni so; ampak še posebej sveti so mi otroci. Zato verjamem, da se strinjate z menoj, da je potrebno v prvi vrsti zaščititi pravice nemočnih otrok, tistih, ki so, žal, tudi premalo glasni v našem prostoru. Jaz upam, da boste, kot že rečeno, podprli zahtevo po razširjeni razpravi, zato zahvaljujem že vnaprej.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Lahko preidemo na glasovanje. Se opravičujem, odpiram postopek za prijavo. Izvolite. Besedo ima poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da gre za predlog, v katerem ne bomo trgali ministrice ali pa ji metali polen pod noge. Gre za predlog, v katerem želimo konstruktivno sodelovati in predlagati marsikakšno dobro in pametno odločitev, ki bi jo lahko vgradili v novo zakonodajo oziroma v razširjeno zakonodajo, kar se tiče otroških in otrokovih pravic. Mislim, da je tukaj smiselno, da vsi skupaj podpremo to razpravo. Še enkrat pravim, ne gre za to, da bi iskali napake, ne gre za to, da bi karkoli rušili, gre za to, da bi skupaj zgradili dobro zakonodajo in da bi se, če nič drugega, vsaj približali, če ne celo nadgradili tisto osnovo, ki jo Evropa na tem področju že pozna. Mislim, da ni potrebno preveč razlagati o teh zadevah, smiselno je, da to podpremo in prosim, jaz bom podprl, da tudi vi podprete.
Hvala. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 41. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 41]] . Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. Prehajamo na zadnji predlog sklepa, in sicer na predlog poslanca gospoda Sama Bevka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez listnice, zadolženega za lokalno samoupravo in regionalno politiko, dr. Ivana Žagarja ter ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanje in strategije razvoja Slovenije, dr. Žige Turka na poslansko vprašanje gospoda Sama Bevka glede posodobitve cestne infrastrukture v idrijsko-cerkljanski regiji oziroma njeno uvrstitev v strateške dokumente države. Odpiram postopek za prijavo v imenu poslanskih skupin. Izvolite. Besedo ima poslanec Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Razprava bi bila koristna, da razčistimo vprašanje, zakaj Vlada ne spoštuje odločitev, sprejetih v Državnem zboru Republike Slovenije, in jih z dokumenti nižjega ranga potem razvrednoti. Leta 2004 je Državni zbor Republike Slovenije sprejel strategijo prostorskega razvoja za Slovenijo, leta 2006, se pravi lansko leto, mislim, da tam enkrat meseca junija, pa resolucijo o prometni politiki Slovenije. V obeh teh dveh dokumentih je bila enakovredno zastopana tudi tako tako imenovana četrta razvojna os, to je prometnica, ki gre iz Robiča do Želina, tam se razdeli na dva kraka, na gorenjski in idrijski del, in se nadaljuje naprej na avtocestni križ proti Škofji Loki oziroma proti Logatcu. No, potem pa Vlada jeseni 2006 sprejme resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih 2007-2023 in februarja letos nacionalni referenčni okvir za obdobje 2007-2013 in operativne programe za razvoj prometne infrastrukture. In seveda razvrednoti prej oba dokumenta, ki sta bila sprejeta v Državnem zboru, kajti v obeh teh vladnih dokumentih je četrta razvojna os v obliki črke y, pravzaprav invalidna, saj nikjer ni bil upoštevan idrijski del četrte razvojne osi. Iz teh razlogov bi bilo zanimivo, da bi slišali argumente predstavnikov Vlade, zakaj niso upoštevali odločitve, ki so bile sprejete v Državnem zboru Republike Slovenije. Zato vas, spoštovane kolegice in kolegi, prosim za podporo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Odpiram ponovno postopek. Besedo ima poslanec Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Sam bi bolj dal pobudo, da se že spet srečamo, pa da pripravimo nekakšno novo žirovsko izjavo, ki je bila pač ena od etap četrte razvojne osi. Ta razvojna os oziroma etapna gradnja napreduje tako, kot je bilo pripravljeno. Predvsem, kako so animirane lokalne skupnosti. Če je lokalna skupnost pripravila lokacijski načrt in vso papirnato vojno, potem se lahko prične s kakšno fazo. Na naši strani se je to že zgodilo oziroma so že pripravljalna dela na terenu oziroma dostop do gradbišča škofjeloške obvoznice, ki je pač ena od etap v četrti razvojni osi. Mislim, da ni potrebe po razpravi tukaj v Državnem zboru, ampak morda kakšna pobuda v okviru Kluba gorenjskih poslancev v sodelovanju z župani občin, ki ležijo na četrti razvojni osi. Zato tega predloga ne bom podprl. Podprl pa bom aktivnosti v Klubu gorenjskih poslancev ali pa aktivnosti skupaj z župani in poslanci iz četrte razvojne osi.
Kolega Samo Bevk, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Tudi v svojem imenu se oglašam. Doma sem na meji, tako da sem in član Kluba gorenjskih poslancev, trenutno pa tudi predsedujoči Kluba primorskih poslancev. In tudi vem, kaj smo se pogovarjali v Žireh in ko smo sprejeli tako imenovano žirovsko izjavo, je posebej bilo tam dopisano, tu mi lahko kolega Starman pritrdi, da je potrebno upoštevati enakovredno tudi idrijski del te četrte razvojne osi. Glede tega, kako so sprejeti državni lokacijski načrti ali ne, pa naj povem, da je v zvezi s četrto razvojno os stvar šele v postopku. Medtem ko za idrijski del četrte razvojne osi ni potrebno bistvenih sprememb narediti, kajti večina trase bi potekala po isti, kjer je že sedaj speljana cesta, tako da ne bi bili potrebni državni lokacijski načrti. Državni lokacijski načrti za idrijski del te trase oziroma četrte razvojne osi bi bili predvsem potrebni, ko bi se na Kalcah ta Keltika navezala na avtocestni križ drugje, kot je sedaj, in tukaj imamo skupno akcijo z logaško občino in tudi s kolegom poslancem Brenčičem in jaz upam, da bodo predstavniki ministrstev prisluhnili tem našim pobudam in da se bodo stvari končno realizirale. Naj vas pa, gospod Ziherl, lepo potolažim, jaz prav tako podpiram vse te projekte na Gorenjskem in hvala bogu, da se to dogaja. Lepa hvala za pozornost.
Hvala lepa. Želi še kdo? Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 38. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem tudi zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 26. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Do takrat vse dobro.