Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 8. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, gospod Milenko Ziherl, gospod Samo Bevk in gospod Jakob Presečnik. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MEDNARODNI ZAŠČITI, v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa ministrica Katarina Kresal, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada predlaga Državnemu zboru, da sprejme Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti, katerega temeljni cilj je odprava neskladja zakona z Ustavo Republike Slovenije, ki je bilo ugotovljeno z odločbo Ustavnega sodišča z dne 15.10.2008, in sicer glede razselitve prosilcev za mednarodno zaščito na zasebni naslov. S predlagano spremembo zakona se tako odpravlja ugotovljena neustavnost, saj razselitev prosilca na zasebni naslov ni več pogojena s polno zasedenim azilnim domom. Pomembno vsebinsko dopolnitev zakona pa prinaša 5. člen predloga zakona, ki omogoča zakonsko podlago za sprejetje oseb, ki jim je status begunca priznala druga članica Evropske unije, ob pogoju, da ta oseba izpolnjuje pogoje za pridobitev statusa begunca tudi po slovenski zakonodaji. Navedeni institut se vnaša v zakonsko besedilo z namenom delitve bremen med državami članicami Evropske unije, saj so nekatere članice preobremenjene s številom beguncev in je tako njihova integracija v okolje precej otežena. S predlogom pa se v zakon vnašajo še določene manjše spremembe, ki v samo zakonsko materijo ne posegajo bistveno, odpravljajo pa dvome, ki se pojavljajo pri njegovi implementaciji in le-to olajšujejo. Dodana sta tudi dva popravka, ki zakon usklajujeta z besedilom Konvencije o statusu beguncev iz leta 1951, dopolnjene s Protokolom o statusu beguncev iz leta 1967 in besedilom Direktive Sveta Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora, gospodu dr. Vinku Gorenaku, za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je ta zakon obravnaval na 6. seji 30.6.2009 kot matično delovno telo. Vlada je predlagatelj, kolegij pa je tisti, ki je določil način in postopek. Članice in člani odbora so gradivo prejeli, in sicer: predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe in mnenje komisije Državnega sveta. V poslovniškem roku so bili pravočasno vloženi amandmaji poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS k 5. in 8. členu z dne 24. 6. 2009 in Poslanske skupine SDS k 2. in 7. členu prav tako z dne 24. 6. 2009. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za notranje zadeve, Zakonodajno-pravne službe in komisije Državnega sveta. Predstavnik predlagatelja državni sekretar, gospod Klemenčič, je povedal to, kar smo pravkar slišali s strani ministrice, in Zakonodajno-pravna služba je v predstavitvi svojega mnenja povedala, da so imeli obsežnejšo pripombo k 5. členu in redakcijski pripombi k 1. in 8. členu. Državni svet je zakon podprl, tako je poročal njihov član Bogomir Vnučec. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije k 5. in 8. členu, ni pa sprejel amandmaja Poslanske skupine SDS. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o vseh členih skupaj in jih sprejel. Glede na sprejeta amandmaja je tak predlog zakona amandmiran priloga oziroma sestavni del poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Gvido Kres v imenu Poslanske skupine SLS.
Lep pozdrav. Gospa ministrica, spoštovane kolegice in kolegi. Zakon o mednarodni zaščiti sistemsko ureja celotno področje mednarodne zaščite v Republiki Sloveniji. Njegov namen je celovit prenos določb skupnega evropskega azilnega sistema v nacionalno zakonodajo in uvedba zakonitih, učinkovitih in hitrih azilnih postopkov, ki nudijo potrebno zaščito državljanov tretjih držav, ki so pridobili mednarodno zaščito in omogočajo integracijo v slovensko družbo. Ustavno sodišče Republike Slovenije je odločilo, da je prva alineja drugega odstavka 83. člena Zakona o mednarodni zaščiti v neskladju z ustavo, zato je, kot razumemo, osnovni cilj predlaganih sprememb in dopolnitev odpraviti neskladje zakona z Ustavo Republike Slovenije ter popraviti in dopolniti nejasne dele zakona. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo osnovna načela in rešitve, ki jih predlog zakona zasleduje. Gre torej za zagotovitev možnosti razselitve prosilcev za mednarodno zaščito na zasebni naslov, ne da bi bila ta možnost pogojevana s prostimi kapacitetami v azilnem domu na eni strani ter za zavarovanje javnega reda in primerne zasebne nastanitve prosilca na drugi strani. Strinjamo se, da je pogoj za razselitev v druge primerne institucije določen preveč široko in da se uveljavlja besedna zaveza "izjemne osebne okoliščine", pri čemer gre za okoliščine, kot so na primer potreba po razselitvi v varne hiše, domove za ostarele in druge institucije, ter kadar gre za potreba po specifični strokovni obravnavi prosilca. Seveda je nujno, da so prosilcu na zasebnem naslovu zagotovljeni ustrezni pogoji za bivanje. Pri tem pa naj poudarim le, da bi tudi v azilnih domovih morali absolutno biti zagotovljeni ustrezni pogoji za bivanje, žal pa se je že večkrat pokazalo, da temu ni tako. Podpiramo tudi določilo, da se mora prosilec ponovno nastaniti v azilnem domu, če je bilo v času nastanitve na zasebnem naslovu na podlagi drugih postopkov Republike Slovenije ugotovljeno, da je prosilec kršil javni red Republike Slovenije, kar vključuje tudi delo in zaposlovanje na črno. Dosedanja ureditev je določala, da brezplačna pravna pomoč prosilcem pripada zgolj v zvezi s postopkom mednarodne zaščite. Torej, prosilci v postopkih, kjer se ne ugotavljajo razlogi za priznanje mednarodne zaščite, kot so postopek pri omejitvi gibanja, postopek glede razselitve, niso bili upravičeni do brezplačne pravne pomoči. Ni jim bila omogočena brezplačna pravna pomoč v primeru vložitve tožbe na Upravno sodišče Republike Slovenije in nato v primeru pritožbe na Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Menimo, da je prav, da se s predlagano spremembo odpravlja ta neskladnost in uvaja brezplačno pravno pomoč pred Upravnim sodiščem Republike Slovenije in Vrhovnim sodiščem Republike Slovenije v vseh postopkih, ki se vodijo po tem zakonu. Glede na navedeno bomo torej v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Gospod Anderlič ima besedo v imenu Poslanske skupine LDS.
Spoštovani! Vse prevečkrat se nam dogaja, da mora Ustavno sodišče poseči v tiste akte, ki jih sprejema Vlada ali Državni zbor in se nanašajo na človeško dostojanstvo, človekove pravice in stvari, ki so povezane z zaščito tega dostojanstva. Gre preprosto za to, da je treba biti občutljiv takrat, ko gre za ljudi, ki v svoji lastni državi, naj si bo po svoji krivdi - ampak ne gre za to, predvsem zaradi krivde režimov, zaradi drugih okoliščin ne morejo uživati zaščite človekovih pravic oziroma človekovega dostojanstva. Zato je prav, da Državni zbor sprejme spremembo zakona, da harmonizira zakon tudi s predpisi Evropske unije in s tistim, kar je več, kar je standard, ki gre v izboljšanje pogojev za ljudi, ki so izgubili dostojanstvo, s tem ko so izgubili pravico v svoji lastni državi ali v kakšnih drugih okoliščinah. Razumljivo je, da je treba bremena deliti in da je potreben dogovor in verjamem, da je na ta način rešena ta problematika pravilna. Mogoče se včasih zdi, da sedaj, ko je Republika Slovenija samostojna država, ko ima za svoje državljanke in državljane vendarle dosežene določene najvišje standarde, pozablja ali pa ne vidi, da se okoli nas v bližnji okolici ali v širši okolici dogajajo stvari, ki jih ne morejo državljani in državljanke ali pač ljudje brez državljanstva urejati v svojih okoljih, zato je prav, da v mednarodni solidarnosti, v solidarnosti med ljudmi tako rekoč širom sveta, Slovenija prednjači in je na tistem mestu, kjer se lahko reče, tako iz zgodovinskih izkušenj, tako iz svojih izkušenj v bližnji preteklosti, da razume stiske ljudi in jim tako tudi uredi ustrezno zakonodajo, pomaga po svojih močeh, seveda pa mora imeti na osnovi zakona tudi pravico posegati takrat, ko je treba to storiti zato, da se to breme in te okoliščine razrešijo tako, kot je v moči države, kot je v skupni politiki širše skupnosti, kot je v tem primeru Evropska unija. In kot je seveda tudi v zadovoljstvu ali pač v neko dostojanstvo ljudi, ki so deležni te zaščite. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije menimo, da te zaščite nikoli ni preveč, in seveda tudi to, da danes zaradi odločbe Ustavne sodišča popravljamo ta zakon, ne pomeni, da ne bomo težili k temu, da bi v takih primerih in zakone za take primere še izboljšali. Kot rečeno, zakon bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa. Gospa ministrica, gospod podpredsednik Državnega zbora! V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog sprememb in dopolnitev zakona. Ko se je ta zakon v novembru 2007 sprejemal, smo tako ali drugače na vprašanja, ki so sedaj urejena v odločbi Ustavnega sodišča, opozarjali. Opozarjali smo predvsem na vprašanja, na katerih so nas gospe in gospodje iz Amnesty International in drugih civilnodružbenih organizacij opozarjali, da jih imamo v Sloveniji urejena z že višjim standardom, kot so dogovori v okviru Evropske unije, pa je bilo na strani sedanje opozicije nekaj nerazumevanja in želje, da pravzaprav zožimo te pravice, ne pa jih zagotovimo v obsegu, ki zagotavlja varnost. Mi soglašamo, da je azilna problematika zahtevna. Zelo dobro je, da jo ureja enotna Evropska unija, ker je sicer še več možnosti, da bi bila urejena v škodo posameznikov, vendar v trenutku, ko prihaja do nespornih ugotovitev, da je v posamezni državi prišlo z odločbami režima, vlade, politike, do kršenja človekovih pravic, potem je treba takim ljudem tudi v Sloveniji v skladu s politiko, ki jo želimo imeti - spoštovanja človekovih pravic -, zagotoviti ustrezne možnosti. In mi podpiramo predloge, ki jih daje vlada zato, da bi se sledilo odločbi Ustavnega sodišča z dne 15. oktobra 2008, da se odpravijo neskladja zakona z ustavo in zakon dopolni v tistih delih, kjer njegova uporaba ni bila skladna z razumevanjem človekovih pravic in njihovim uveljavljanjem po odločbi Ustavnega sodišča. Gre predvsem za brezplačno pravno pomoč, na katero smo opozarjali, kako prihaja azilant brez svojih sredstev, če mu ni zagotovljena uporaba tolmača, možnost zagotovitve pravnega varstva, brezplačna pomoč, plačilo oziroma možnosti tožb brez plačila taks, potem gotovo nobene pravice nima, ker nima nikogar, ki bi mu lahko to zagotovil, zato je to ustrezno. Z novim 73.a členom bo omogočeno izvajanje postopkov v mednarodni zaščiti državljanom iz tretjih držav, ki izpolnjujejo pogoje, da so v eni od držav članic EU pridobili status begunca v skladu z Zakonom o mednarodni zaščiti. Socialni demokrati podpiramo tudi spremembo 83. člena zakona, po kateri se na novo opredeljuje pravica oziroma možnost razselitve oseb izven nasilnega doma. Vemo, da to posledično vpliva tudi na nekatere obveznosti države za finančna sredstva, vendar je to pot, po kateri se lahko zagotovi potrebna asimilacija tega azilanta, in možnost, da skrbi zase, s tem da si išče delo in druge pravice. Socialni demokrati bomo torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti podprli. Zavedamo pa se, da bo treba tudi v prihodnje spremljati njegovo izvajanje, da bi zagotovili, da se begunska in azilantska politika držav članic Evropske unije najmanj na tej ravni, če pa je mogoče, pa tudi z dodatnimi standardi, uresničuje tudi v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Spoštovani! Ustavno sodišče je ugotovilo, da je prva alineja 83. člena Zakona o mednarodni zaščiti v neskladju z ustavo. Gre za določilo, ki opredeljuje pogoje za razselitev oziroma nastanitev na zasebnem naslovu ob izpolnjevanju zakonsko določenih pogojev. Pri tem velja poudariti, da je Ustavno sodišče ugotovilo, da je omenjena alineja v neskladju z ustavo, ker določa nadaljnjo omejitev prosilcev za azil glede izvora razselitve izven azilnega doma na zasebnem naslovu, ne da bi bilo to nujno za zavarovanje javnega reda. V 16. točki Ustavno sodišče ugotavlja, da ureditev, po kateri morajo biti prosilci za azil praviloma nastanjeni v azilnem domu, sama po sebi z vidika zasledovanja ustavno dopustnega cilja zavarovanja javnega reda ni nedopustna. Zakon o mednarodni zaščiti, sprejet v prejšnjem mandatu, sledi pravnim aktom, ki tvorijo enoten evropski azilni sistem, zato se nanašajo izključno na državljane tretjih držav in osebe brez državljanstva. Enotni evropski azilni sistem se je in se vzpostavlja na podlagi določil večletnega haaškega programa. Zato je Zakon o mednarodni zaščiti v skladu z direktivo Sveta o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah določil temeljno varovalko pravnega varstva prosilca za mednarodno zaščito, in sicer brezplačno pravno pomoč v sodnih postopkih. To nudijo svetovalci za begunca v postopku pred upravnim in vrhovnim sodiščem. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke s predlogom Vlade Republike Slovenije, ki predlaga širšo ureditev, nismo soglašali, zato smo za obravnavo na matičnem odboru predlagali rešitev, da se ohrani sedanja ureditev, ki omogoča, da brezplačna pravna pomoč pripada za podporo in pomoč prosilcu za mednarodno zaščito v zvezi s postopkom mednarodne zaščite,kar pa na odboru ni bilo sprejeto. Zato s sedaj veljavno ureditvijo se sledi določbi direktive, ki ureja pravico do pravne pomoči in zastopanja, razen možnosti, da države lahko določijo denarne ali časovne omejitve za opravljanje brezpravne pravne pomoči in zastopanja. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je treba v skladu z evropskimi normami preprečevati ilegalne migracije, ki niso posledica političnega preganjanja ali zaščite človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Obenem poudarjamo, da se strinjamo z rešitvami na področju mednarodne zaščite, ki izhajajo iz določb Ustavnega sodišča in sledijo direktivam Evropske unije, ki gradijo enotni evropski sistem. Nasprotujemo pa nekritičnim širitvam azilnih pravic, kar je predlagatelj zakona dodal, ob nujnih spremembah, zato rešitvam ne bomo niti nasprotovali in jih zaradi nepotrebne širitve tudi ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Spoštovani. Država je vredna svojega imena, ko se zna dvigniti nad svojo samozadostnostjo in uvideti, kaj komurkoli pripada glede na odločbe Ustavnega sodišča in mednarodne zakone. Tako je poglavitni razlog za spremembe, ki so pred nami, uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča z dne 15. 10. 2008, ko je kot neskladen z Ustavo spoznalo 83. člen Zakona o mednarodni zaščiti, ki se nanaša na razselitev oseb. Prav to neskladje ureja 7. člen predloga novela. Omenjeni člen določa, da se lahko prosilca razseli iz azilnega doma na zasebni naslov, če izpolnjuje z zakonom predvidene pogoje. Novela prinaša tudi novi 73a. člen, ki govori o delitvi bremen oziroma solidarnosti med članicami Evropske unije. Gre za načelno izražene solidarnosti, ki jo druge države članice že izvajajo. Člen opredeljuje pogoje, kdaj lahko Slovenija sprejme določeno število oseb, ki so pridobile status mednarodne zaščite v neki drugi državi članici. Dandanes se nekatere države članice srečujejo s težavami, saj je število prosilcev za azil zelo veliko. Tako bi lahko Vlada Republike Slovenije na predlog Ministrstva za notranje zadeve sprejela določeno število oseb, seveda pa bi morale te osebe imeti že priznan status mednarodne zaščite v neki drugi državi članici ter izpolnjevati pogoje za pridobitev mednarodne zaščite tako po Zakonu o mednarodni zaščiti. Zaradi vsega naštetega bomo v Poslanski skupini Zares predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, poslanke in poslanci. Predstavil bom stališče Poslanske skupine DeSUS glede spremembe in dopolnitve Zakona o mednarodni zaščiti. Poglaviten razlog za noveliranje zakona je seveda odločba Ustavnega sodišča, kjer določa, da je 83. člen Zakona v neskladju z Ustavo. Osnovni člen zakona določa, kje je prosil za azil lahko nastanjen, če ne bo prebival v azilnem domu, in sicer v izjemnih primerih lahko nastanjen na drugi primerni instituciji, če mu namestitev v azilnem domu ali njegovi izpostavi ni mogoče zagotoviti. Lahko pa tudi na zasebnem naslovu, če so za to izpolnjeni zakonsko določeni pogoji. Pogoj zasedanja kapacitete v azilnem domu in opravljen osebni razgovor s prosilcem Ustavno sodišče je presodilo, da prejšnja odobritev pristojnega organa za namestitev na zasebnem naslovu ter omejitev glede zasedenosti kapacitete v azilnih domovih ni nujna za dosego ustavnega cilja, to pa je zavarovanje javnega reda, zaradi tega je odločilo, da je člen v neskladju z ustavo, in sicer v neskladju s pravico do svobodnega gibanja, saj določa nadaljnjo omejitev prosilcev za azil glede izbire začasnega prebivališča, ne da bi bilo to nujno za zavarovanje javnega reda. Skratka, Ministrstvo za notranje zadeve je po naši oceni pravilno sledilo ugotovitvam Ustavnega sodišča in neustavno določbo pravilno saniralo, zato bomo poslanci Poslanske skupine DeSUS temu predlogu novele zakona dali zeleno luč in glasovanje za njegovo sprejetje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič v imenu poslanske skupine SNS.
Hvala. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o mednarodni zaščiti so za Poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke absolutno nesprejemljive. Novela ureja zagotovitev možnosti razselitve prosilcev za mednarodno zaščito na zasebni naslov, ne da bi bila ta možnost pogojevana s prostimi kapacitetami v azilnem domu na eni strani ter zavarovanjem javnega reda in primernosti zasebne nastanitve prosilca na drugi strani. Navedena sprememba je po mnenju Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke popolnoma nesprejemljiva. V Sloveniji imamo številne azilne domove, ki se financirajo s proračunskimi sredstvi. Tako bodo po novem azilni domovi prazni, za nastanitev na zasebnem naslovu pa naj bi izplačevali nadomestila, in to ravno v času krize, ko Vlada intenzivno spodbuja varčevanje. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke se sprašujemo, ali varčevanje velja zgolj za slovenske državljane, za tujce s statusom begunca pa ne. Že sama Vlada navaja, da bo s spremembo zakona mogoče lažje izpolnjevati pogoje za razselitev in predvideva, da se bo verjetno več prosilcev razselilo na zasebne naslove in posledično bo izplačanih tudi več finančnih pomoči, ki prosilcem pripadajo v primeru razselitve. Pravilnik o pravicah prosilcev za mednarodno zaščito namreč določa mesečno finančno pomoč prosilcev v višini minimalnega dohodka, kar trenutno znaša 221,70 evrov, v primeru družine pa je vsak naslednji družinski član upravičen do 70% tega zneska, kar trenutno mesečno znese 155,19 evrov. Izračun finančne pomoči po tej metodologiji znese za štiričlansko družino 687,27 evrov mesečno, letno pa 8242,24 evrov, na posameznika pa 2640,40 evrov. Natančnega števila prosilcev za mednarodno zaščito, ki se bodo razselili pod pogoji, kot jih določa ta zakon, sploh ni mogoče natančno predvideti, vendar že Vlada ocenjuje povečanje za 30%, v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke pa menimo, da bo ta odstotek še mnogo višji. Druga sprememba opredeljuje institut delitve bremen med državami članicami Evropske unije. Tako bi lahko Vlada Republike Slovenije na predlog ministrstva določila število oseb, ki jih bo Republika Slovenija sprejela v okviru delitve bremen med državami članicami Evropske unije. Te osebe pa morajo izpolnjevati zgolj dva pogoje, in sicer: da jim je bil status begunca priznan v eni od članic Evropske unije in da izpolnjujejo pogoje za priznanje statusa begunca po Zakonu o mednarodni zaščiti. Tudi za naveden institut ni mogoče natančno določiti števila novih beguncev, ki bodo prišli v Slovenijo in dodatno bremenili slovenski proračun. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predmetne novele ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona bomo opravili v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRUŠTVIH, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa ministrica Kresalova, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o društvih, ki ga Državni zbor na predlog Vlade obravnava po skrajšanem postopku, saj zakon zagotavlja uskladitev Zakona o društvih z odločbo Ustavnega sodišča, ostale spremembe pa v glavnem predstavljajo manj zahtevne uskladitev zakona z drugimi zakoni. Novela Zakona o društvih je v prvi vrsti potrebna zaradi odprave neskladja dela odločbe 10. člena zakona z ustavo, ki ga je ugotovilo Ustavno sodišče s svojo odločbo. Gre za del, ki se nanaša na uporabo jezikov narodnih skupnosti v imenu društva. Veljavna določba zakona določa uporabo prevoda imena društva v italijanskem in madžarskem jeziku in ne uporablja tega jezika samega, kar po oceni Ustavnega sodišča ni v skladu s pravicami, ki jih narodni skupnosti uživata na podlagi prvega odstavka 64. člena Ustave. S spremembami zakona predlagamo, da se društvom, pripadnikov italijanske in madžarske narodne skupnosti, pa tudi drugim društvom s sedežem na območju, kjer narodni skupnosti živita, zagotavlja pravica do enakopravne uporabe jezika narodne skupnosti v imenu društva. Določba zakona, ki se nanaša na že navedeno odpravo neskladja z ustavo, je bila na seji matičnega delovnega telesa spremenjena in dopolnjena z amandmaji. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je sprejel dve dopolnitvi, ki sta vključeni v dopolnjeni predlog zakona. In sicer, na predlog komisije za narodni skupnosti je matično delovno telo določilo, da je ime društev s sedežem na območjih, kjer živita narodni skupnosti, v obeh uradnih jezikih. Predlog zakona dopušča tudi določene izjeme, ki se nanašajo na dodatno sestavino imena društva, kadar je ta v slovenščini ali jeziku narodne skupnosti ali gre za besede, ki jih po določbah zakona, smiselno enako kot širjenja gospodarske družbe, ne bo treba prevajati. V zvezi s tem Vlada meni, da zakonodajni organ določa stopnjo varstva ustavnih pravic narodnih skupnosti in da lahko določi tudi višnjo stopnjo tega varstva ustavnih pravic. To po mnenje Vlade ni v nasprotju z ustavo. Na podlagi tega in zaradi temeljne usmeritve te vlade glede večjega varstva manjšin Vlada podpira dopolnjen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o društvih in ne podpira amandmaja poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1. členu. Predlog zakona prinaša tudi manjše poenostavitve postopkov in dodatno varstvo osebnih podatkov. Odstranjene so tudi nekatere administrativne ovire v postopku podelitve statusa društva v javnem interesu. Vse navedene spremembe in dopolnitve po mnenju Vlade pomenijo ne samo uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča, temveč tudi izboljšanje samega Zakona o društvih. Na ta način bomo nedvomno izboljšali tudi izvrševanje ene od temeljnih ustavnih pravic, to je pravice do svobodnega združevanja, zato Vlada predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o društvih sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku dr. Gorenaku za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je ta zakon obravnaval prav tako na 6. seji 30. 6. 2009. Predlog, da se zakon obravnava po skrajšanem postopku, torej zakon, ki ga je pripravila Vlada, je podal Kolegij predsednika Državnega zbora, in sicer na 26. seji 5. 6. 2009. Članice in člani odbora so kot gradivo prejeli predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravna službe, mnenje Obalne samoupravne skupnosti italijanske narodnosti ter mnenje Pomurske-madžarske samoupravne skupnosti z dne 9. 6. 2009 ter poročilo komisije za narodnostni kot zainteresiranega delovnega telesa z 24. 6. 2009. V poslovniškem roku so bili predloženi amandmaji Komisije za narodni skupnosti k 1. členu z dne 19. 6. 2009 ter amandmaji koalicije k 1. členu z dne 18. 6. 2009 ter 4., 5., in 13. členu z dne 24. 6. 2009. Na sejo so bili vabljeni predstavniki ministrstva, Zakonodajno-pravne službe, Komisije za narodni skupnosti kot zainteresiranega delovnega telesa, Komisije Državnega sveta za državno ureditev, Pomurske madžarske samoupravne narodne skupnosti in Obalne samoupravne skupnosti italijanske narodnosti. Predstavnik predlagatelja, državni sekretar Klemenčič, je v predstavitvi zakona poudaril in povedal to, kar je pravkar pred menoj povedala ministrica. Zakonodajno-pravna služba je v predstavitvi njihovega pisnega mnenja povedala, da so pripombe iz mnenja upoštevane z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. Odbor se je seznanil tudi s poročilom Komisije za narodnosti skupnosti, ki je predlog zakona obravnavala kot zainteresirano delovno telo. Na seji odbora je poročilo predstavil gospod Laszlo Göncz. Odbor se je seznanil z mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev, in sicer ga je predstavil državni svetnik Boris Šuštaršič. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Obalne samoupravne skupnosti italijanske narodnosti z dne 1. 6. 2009 in pisnim mnenje Pomurske madžarske samoupravne narodne skupnosti z dne 9. 6. 2009. Članice in člani odbora so v razpravi največ pozornosti namenili 1. členu predloga zakona in v tem okviru vprašanjem, povezanim z uresničitvijo odločbe Ustavnega sodišča. Odbor je sprejel amandmaje Komisije za narodnosti k 1. členu in amandmaje poslanskih skupin koalicije k 4. in 5. členu. Amandmaja poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 1. in 13. členu sta zato postala brezpredmetna. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika nato opravil glasovanje o vseh členih skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora popravljeno besedilo, ki je priloga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi stališče poslanskih skupin. Besedo ima gospod Anton Anderlič v imenu Poslanske skupine LDS.
Spoštovani! Ponovno imamo opravka z zakonom, ki ni v ponos tako poslancem, poslankam kot Vladi, da sploh mora biti na dnevnem redu. Gre preprosto za to, da pri spremembah zakona pred časom ni bilo urejeno to vprašanje na način, kot zahteva današnji čas, kot zahtevajo že doseženi standardi zaščite narodnih manjšin v Sloveniji in kot bi bilo prav, da to tudi je. Gre preprosto za to, da je spet tisti, ki mu je bila na nek način omejena pravica, kršena ustavna določba, moral poiskati pravico na Ustavnem sodišču. Narobe. Res je, ta vlada si je zadala za nalogo, da čim prej uresniči vse odločbe Ustavnega sodišča in tudi urejanje tega vprašanja tako rekoč sodi v ta sklop. Na prvi pogled izgleda, da gre za nekaj redakcijskih popravkov, za nekaj odprav nekih nejasnosti, tudi tako je bilo razumeti iz obrazložitve na seji odbora, vendarle pri tistem bistvenem se je ponovno zataknilo. Ni bilo mogoče doseči enotnega soglasja, ali je besedica "lahko" nekaj, kar je lahko in bistveno določa neko določbo, ali pa je ta besedica "lahko" res tako rekoč ovira k uresničevanju pravic, ki jih narodne skupnosti na tem področju, kjer se to vprašanje društev in registracij društev ureja, tudi lahko izvajajo. Prepričan sem, da ni slučajno, da te benevolence, da tega posluha za to, da bi s konsenzom odpravili to možnost, da je lahko društvo registrirano v obeh jezikih, ampak je, vsaj za nas, absolutno razumljivo, da je treba to pravico razlagati samo enoznačno, in sicer da na narodnostno mešanem območju, tako kot je skladno z zakonom določeno, mora biti ime društva v obeh jezikih. Seveda je zelo jasno razvidno tudi iz določb 1. člena v drugem delu, kako in na kakšen način je mogoče razumeti, takrat ko gre za fantazijsko ime, ko gre za neke druge, drugačne oblike poimenovanja, kdaj in na kakšen način je to dovoljeno. Zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije menimo, da je ravno pri teh občutljivih drobnih stvareh pravzaprav ključ do tega, ali se bodo te pravice, ta zaščita narodnostnih manjšin nadgrajevala, šla v izboljšave, tudi na način, da ne bo nikoli preveč zaščite narodnostnih pravic - in to je tisto, kar mora biti na strani večine. Meni je neprijetno, da morajo posamezniki, pripadniki narodne skupnosti hoditi na Ustavno sodišče po zaščito. Ali nismo mi, ki smo večina, tisti, ki smo dolžni, da to storimo? Ja, pri spremembah zakona o društvih smo opozarjali, v prejšnjem mandatu in tudi prej, da bi morali stvari narediti drugače. Ni se tako glasno slišal glas, zato ker je bila večina pač mnenja, da je to, kar so uzakonili, povsem dovolj. Ne, menimo tudi ob tej spremembi, da najbrž pri nadaljnjem dograjevanju in spreminjanju Zakona o društvih tudi na drugih področjih, ne samo, ko gre za ime, bo treba na zelo občutljiv, tenkočuten način obravnavati ta vprašanja in mogoče zakon še izboljšati. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Roberto Battelli v imenu narodnih skupnosti.
Hvala lepa za besedo. Gospa ministrica, spoštovani kolegica in kolegi! Narodni skupnosti pozdravljata ta predlog zakona, seveda smo tudi v poslanski skupini z njim zadovoljni. Namreč, Ustavno sodišče je ugotovilo tri temeljne stvari. Kot prvo, da imajo pripadniki narodnih skupnosti pravico do lastnih društev. Kot drugo, da se ta društva lahko imenujejo v jeziku narodne skupnosti. In kot tretje, kar je najpomembnejše, da so jeziki narodnih skupnosti na narodnostno mešanih območjih in slovenski jezik enakopravni. Rešitev, ki je predlagana, morda ni perfektna. Izboljšuje jo amandma koalicije, o katerem bomo potem razpravljali in za katerega upam, da bo sprejet v sredo. Amandma pa ima po mojem mnenju izjemen simbolni pomen, tako močan pomen, da presega pravzaprav samo simbolno raven. Namreč, ta rešitev po dolgem, dolgem času vrača narodnim skupnostim, kako bi rekel, zaupanje v pravno državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav tudi ministrici! Zakon o društvih je pomemben sistemski zakon, ki ureja področje civilne družbe in uresničevanje ustavne pravice državljanov do svobodnega združevanja. Zakon, ki je bil sprejet leta 2006, je na mnogih področjih poenostavil pogoje za ustanavljanje društev in članstva v njih. Uvedene so bile tudi nekatere poenostavitve pri sami registraciji društva in raznih sprememb le-teh. Razširil je krog tistih društev, ki lahko svoje računovodstvo vodijo enostavnejše, in odpravil nekatere omejitve pri razpolaganju s premoženjem društva ob njegovem prenehanju. Zagotovil je tudi izenačene pogoje za podeljevanje statusa društva v javnem interesu, ne glede na področje, na katerem se uveljavlja. Določil je tudi prednosti, ki jih ima takšno društvo na javnih razpisih za pridobitev javnih sredstev. Pri podeljevanju statusa društva v javnem interesu so še neke določene težave, a lahko tudi ocenimo, da so v sedanji spremembi del teh že odpravljene, sploh pa je lahko ocena pozitivna za sam zakon. Skratka, Zakon o društvih, ki je bil sprejet leta 2006, je na tem področju uvedel kar nekaj novosti, ki pozitivno vplivajo na delo 21.422 društev, ki so bila registrirana v Sloveniji s koncem februarja 2009. Današnja sprememba zakona ni, da bi sistemsko spreminjali koncept zakona, temveč predvsem uskladitev 10. člena Zakona o društvih, z odločbo Ustavnega sodišča. V Zakonu o društvih po mnenju pobudnikov ustavne presoje in Ustavnega sodišča niso dovolj dobro zagotovljene posebne pravice narodnih skupnostih na območjih, kjer italijanska in madžarska skupnost živita in uresničujeta svoje pravice. S spremembo 10. člena Zakona o društvih se odpravljajo neskladja v Zakonu o društvih z Ustavo Republike Slovenije. To spremembo v Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi podpiramo. Ostale spremembe Zakona o društvih so predvsem tehnične vsebine, saj spreminjajo valute iz sit v evre in določajo pravne podlage za zbiranje in obdelovanje podatkov o zastopnikih društev. Torej, v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitev Zakona o društvih tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu Poslanske skupine SDS.
Lep pozdrav vsem. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o društvih prinaša uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča, uskladitev z Zakonom o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, Z Zakonom o uvedbi evra in Zakonom o varstvu osebnih podatkov. Določa se tudi pravna podlaga za zbiranje in obdelovanje osebnih podatkov zastopnikov društva oziroma podružnice tujega društva na način, kot je že določeno v drugih javnih knjigah, ki so namenjene zagotavljanju varnosti pravnega prometa. Manjši pomislek pa imamo v zvezi z amandmajem, ki je bil sprejet na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, in sicer amandma poslancev manjšine, da se besedilo lahko tudi v italijanskem ali madžarskem jeziku nadomesti z besedilom društev v obeh uradnih jezikih. Vlada je v svojem mnenju zapisala, da, po posvetovanju s Službo vlade za zakonodajo meni, da predlagani amandma presega ugotovitve Ustavnega sodišča o neustavnosti določbe prvega odstavka 10. člena Zakona o društvih in zahteve sodišča po uskladitvi z ustavo. Po njihovem mnenju presega zahtevo po skladnosti s 64. členom Ustave, saj posebne pravice in uresničevanje posebnih pravic, ki jih imata italijanska in madžarska narodna skupnost, na podlagi te določbe ustave in ki jih po njihovem mnenju v celoti zagotavlja spremenjena določba predloga zakona o društvih, to spreminja v dolžnost. Enako je na seji odbora povedala Zakonodajno-pravna služba in poudarila, da je Ustavno sodišče izhajalo iz 64. člena Ustave in šele podredno iz 11. člena Ustave, ki določa enakopravno rabo uradnih jezikov. 64. člen Ustave namreč daje posebne pravice pripadnikom narodnih skupnosti. Zato so menili, da bi bilo treba proučiti, v kolikšni meri gre predlagani amandma preko odločbe Ustavnega sodišča in s tem tudi same ustave, ker ne določa več samo pravice, temveč določa dolžnost obveznega označevanja društev v obeh jezikih, pri tem pa tudi ne samo za pripadnike narodnih skupnosti, temveč tudi za Slovence. Ministrstvo smo še zaprosili za podatke o številu društev s sedežem na območjih, na katerih živita italijanska in madžarska narodna skupnost, iz katerega izhaja, da je takšnih društev 946, torej bi moralo po noveli zakona 841 društev spremeniti svoj temeljni akt, kajti skupno število društev, ki že ima dvojezično ime, je 105, po čemer lahko sklepamo, da so v teh društvih pripadniki tako večinskega kot manjšinskega naroda. Zato smo v Poslanski skupini SDS pripravili amandma, ki vrača besedilo na vladni predlog in je skladen s predlogom vladne zakonodajne službe in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani. Glede na vse povedano, v Poslanski skupini Zares podpiramo predlagane spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica s sodelavci, poslanke in poslanci! Stališče Poslanske skupine dopolnitvam Zakona o društvih [[...]]Noveliranje Zakona o društvih terjajo nedoslednosti, ugotovljene na podlagi analiz njegovega izvajanja v praksi, predvsem pa odločitev Ustavnega sodišča v zvezi z zagotavljanjem pravic avtohtonih narodnostnih skupnosti na območjih, kjer ti skupnosti živita, pri imenu društva. Razpravljanje o predlaganih členih osnovnega zakona je bilo in je tudi danes fokusirano na osnovni 10. člen zakona, ki določa, da mora biti ime društva v slovenščini. Če pa ima društvo sedež na območju, kjer živita narodni skupnosti, pa ime lahko sestavlja tudi prevod imena v italijanskem ali madžarskem jeziku. Poudarek je na besedi prevod. Ustavno sodišče je zavzelo stališče, da je takšna ureditev v neskladju z ustavo in določilo enoletni rok za odpravo slednjega. Iz odločbe jasno izhaja, da je na območjih, ker živita obe avtohtoni narodni skupnosti, treba upoštevati, da sta jezika avtohtone narodne skupnosti in slovenski jezik enakopravna kot uradna jezika ter da bi kakršnokoli podrejanje enega jezika drugemu bilo protiustavno. Takšno podrejanje nakazuje sedaj veljavna ureditev z uporabo prevoda, imena društva v italijanskem ali madžarskem jeziku. Nesporno torej je, da sedanja rešitev v zakonu ni ustrezna, saj ne omogoča uporabe tega jezika samega, zato poslanci DeSUS-a novelo zakona vsekakor podpiramo. Menimo namreč, da so posebne ustavne pravice te skupnosti s sedanjo ureditvijo kršene, saj je na območjih, kjer ti skupnosti živita, določen kot uradni jezik poleg slovenščine tudi italijanski oziroma madžarski jezik. Slednje pa pomeni, da gre za enakopravni položaj teh jezikov in ne morebiti za podreditvijo jezika manjšin slovenskemu jeziku. V tej smeri je torej nujno neustavno določbo novelirati. Poslanska skupina DeSUS bo tako prispevala svoj glas k odpravi neustavne določbe Zakona o društvih, podprli bomo pa tudi ostale predlagane rešitve, s katerimi se večinoma odpravljajo nedoslednosti pri izvajanju osnovnega zakona o društvih.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Naj na začetku povem, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakon o društvih v Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli. Preprosto dejstvo kaže na to, da je Slovenija vzorna pri zagotavljanju manjšinskih pravic in žalostno je, da imajo tujci, azilanti, izbrisani, manjšinci pa tudi Cigani, Romi kot jim vi pravite, večje pravice kot pa državljani Republike Slovenije. To je žalostno dejstvo. Pravice imajo tudi Slovenci, ki živijo v zamejstvu v Italiji, na Madžarskem, v Avstriji in tudi to ustavno sodišče bi moralo poskrbeti za pravice teh naših državljanov. Kdo lahko prisili Slovenko ali Slovenca, da nosi osebno izkaznico, izkaznico ali drugi dokument v dvojezičnem zapisu, če on to sam noče? To pri nas seveda je možno. Koliko zasluži z nedelom azilant, smo slišali prej, ko smo obravnavali Zakon o mednarodni zaščiti, več kot delavec, ki redno dela poln mesečni urnik, delovni mesečni urnik v tovarni - 687 evrov. Primorska, od koder prihajam, ima še odprto rano fašizma, tam se nekontrolirano širi tudi meja dvojezičnega območja, spoštovana ministrica. Vaši možje v modrem pa dajejo zaščito tudi fašistom, ki prirejajo mitinge kar v Sloveniji. To se dogaja in to je odsev tega trenutka, tega časa, ne pomagajo tudi ne protesti vaščanov, ki se samoorganizirajo, celo grozi se jim s kaznijo, če bodo pri blokadah vztrajali. Še je živ spomin, ko smo bili v času pol pretekle zgodovine postavljeni pred dejstvom, da se je menjalo priimke in imena tudi mrtvim, in to so počenjali tisti, ki danes govorijo, da je za njih premalo pravic. Povsem normalno je, da če ima sedež društvo, društvo na območju, kjer živi narodna skupnost, da je lahko tudi v italijanskem ali madžarskem jeziku zapisana njihova dejavnost oziroma ime društva, ni pa normalno, če to zaukažemo, da to mora biti tako in to počnemo s tem zakonom. Če bomo to delali na tak način, da bomo videli prej pravice tujcev, manjšincev kot pravice naših lastnih državljanov, ta vlada ne bo uživala takega zaupanja, kot si ga želi. Na žalost se tudi to ministrstvo ukvarja preveč s takimi pravicami, kar kažejo tudi številne razprave o različnih področjih, bodisi za izbrisane, za Cigane, za manjšince, za azilante v Državnem zboru. Mislim, da je to zakonsko določilo povsem ustrezno in tudi v Slovenski nacionalni stranki menimo, da bi bilo treba upoštevati pozitivno recipročnost, in ministrica, s tega mesta vas pozivam, da se zavzamete z enako mero entuziazma tudi za Slovenke in Slovence, ki živijo v Italiji, na Madžarskem, v Avstriji, na Hrvaškem. Kadar bodo njihove pravice takšne, kot so pravice tukaj živečih manjšincev, bom zelo srečen kot poslanec. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gvido Kres v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolego! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o društvih je v prvi vrsti namenjen uskladitvi prvega odstavka 10. člena Zakona o društvih z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije in nato še uskladitvi zakona z Zakonom o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, z Zakonom o uvedbi evra in Zakonom o varstvu podatkov. 10. člena sedanjega zakona o društvih torej določa, da mora biti ime društva v slovenščini. Čim ima društvo sedež na območju, kjer živita narodnostni skupini, ime društva lahko sestavlja tudi prevod imena v italijanskem in madžarskem jeziku. Ustavno sodišče je ugotovilo neskladje tega člena Zakona o društvih s 64. členom Ustave Republike Slovenije, ki ureja položaj in način uresničevanja pravic italijanske in madžarske narodne skupnosti. Problem je v tem, da zakon določa uporabo prevoda imena društva v italijanskem in madžarskem jeziku, in ne uporabe tega jezika samega, kar po oceni Ustavnega sodišča ni v skladu s pravicami, ki jih narodni skupnosti uživata po prvem odstavku 64. člena Ustave. Strinjamo se, da italijanščine in madžarščine kot jezikov avtohtonih narodnih skupnosti na območju, kjer ti živita, ne gre obravnavati kot tujih jezikov, in prav tako, da v teh razmerjih italijanščine in madžarščine ni dopustno ob slovenščini uporabljati kot prevod. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo tudi druge spremembe predloge zakona, ki so potrebne zaradi uskladitve s terminologijo Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, saj navedeni zakon ne dovoljuje več predlagati postopka prisilne poravnave po začetku stečajnega postopka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 10. 7. 2009. V razpravo dajem dva amandmaja k 1. členu, amandma Poslanske skupine SDS in amandma koalicijskih skupin. Želi kdo razpravljati o teh dveh amandmajih? Odpiram prijavo. Besedo ima gospod Anderlič.
Zakon je resda, vsaj tako mnogi pravijo, tehnične narave, popravlja neke malenkosti in podobno. Ampak vendarle ta dva amandmaja sta tako rekoč daleč daleč narazen, ko gre za urejanje teh vprašanj. Namreč, drugi, in tega bom seveda podprl, to je amandma poslanskih skupin koalicije, ki samo nomotehnično ureja neko zadevo, na katero opozarja Zakonodajno-pravna služba, prvi je pa tisti bistveni in izničuje vse tisto, kar je tako rekoč Ustavno sodišče naložilo, da moramo urediti. Zelo težko je poslušati v Državnem zboru razprave na način: manjšinci imajo več kot "lastni državljani", manjšinci imajo več kot [[...]]in tako naprej. Ali res ni znano, da so pripadniki narodne skupnosti, tako italijanske kot madžarske, državljanke in državljani Republike Slovenije? Nekateri so na teh prostorih dlje kot marsikateri "lastni državljan". Kakšna je to dikcija, "lastni državljan" in "državljan, pripadnik narodne skupnosti"? Včasih me tako rekoč zmrazi, da lahko tako enostavno sortiramo ljudi, se igramo z njihovim dostojanstvom in jim enostavno ne priznamo pravic, ki jih imajo tudi vsi drugi državljani in državljanke te države. Moram povedati, da tu, jasno, ne gre za ljudi z začasnim ali stalnim prebivališčem v Sloveniji, pa naj bi bili tujci, temveč da so to državljani in državljanke te države, ki tu živijo. In zato jim s tem amandmajem dajati, "nekaj lahko imate", je preprosto nesprejemljivo - oni to imajo ali nimajo. Morajo pa po naši ustavi, upam, da po prepričanju večine, te pravice imeti. Za to preprosto gre. Ne bom pristal na razlage, da češ, saj to je samo "lahko", pa se naj oni odločijo, imajo pravico, vendar ta pravica je omejena in tako naprej, je po prosti izbiri. Jaz razumem določbe v tem zakonu, kot tudi v drugih, vedno tako, da morajo zagotavljati tisto izvorno, na kar se nanaša. Če gre tu za pravice imen v enem in drugem jeziku, tako pravi tudi odločba Ustavnega sodišča, potem ta pravica je in se je ne more z besedico "lahko" relativizirati. Potem te pravice v bistvu ni. Kajti nekdo bo ta "lahko" tolmačil, "aha, saj jaz sem bil pa dobrosrčen, sem dal več, zato ker je tam 'lahko' in zato sem mu to dal." Ne, ta "lahko" je mišljen - taka je tudi intenca tega amandmaja -, da bi se preprosto ta pravica zmanjšala. Jaz nisem za to. Kot rečeno, tega amandmaja ne bom podprl, bom pa podprl drugi amandma, ker mislim, da ste dali oba v obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod podpredsednik in dober dan vsem, ki smo danes prisotni. Jaz bom govorila samo o prvem amandmaju k 1. členu, ker v bistvu vrača situacijo v 1. členu na tisto besedilo, ki je bilo pripravljeno, preden je Komisija za narodni skupnosti kot zainteresirano delovno telo obravnavala ta zakon. Rekla bi, da najmanj, kar je, bi se bilo treba zavedati, da sta madžarščina in italijanščina uradna jezika, poudarjam uradna, na območju, kjer živita obe narodni skupnosti skupaj z večinskim narodom. Tako je uporaba pojma "uradni jezik" pravzaprav najbolj enostaven način definicije. Če rečemo oba uradna jezika, sploh ni treba naštevati italijanščine in madžarščine. In zaradi tega je to enostavna definicija, ki je pravno čista in ki tudi ne pušča nobenih dvomov. Kadar gre za uporabo uradnega jezika, je obvezna. Nimamo kaj debatirati, ne more se nam zgoditi, kot se nam je zgodilo pred 18-imi leti, ko smo na dvojezičnem območju dobili potrdila o državljanstvu samo v slovenskem jeziku. To se nam je zgodilo pred 18-imi leti. In ko smo protestirali, so nam na pristojnem ministrstvu rekli, da kaj za božjo voljo se pa razburjamo, saj to potrdilo o državljanstvu se tiska v Ljubljani. Krasen odgovor! Nekaj podobnega bi lahko bilo, če bi se ta društva registrirala v Ljubljani. Potem bi lahko rekli, ker so registrirana v Ljubljani, potem pa jim ni treba imeti dvojezičnega imena. In zaradi tega moram reči - ne zaradi tega, ker sem jaz slučajno prišla do genialne ideje in smo na komisiji ta predlog sprejeli, ampak zaradi tega, ker mislim, da tudi v bodoče, ko bodo druge uskladitve posameznih zakonov v zvezi z urejanjem položaja obeh narodnih skupnosti v Sloveniji, da ko bomo prišli do tega, da bomo uporabljali ta pojem oziroma besedno zvezo "uradna jezika", ker gre vedno za dva, ne gre za tri. Jaz upam, da bi lahko do glasovanja o tem amandmaju kolegica in kolegi v Poslanski skupini SDS amandma umaknili, ker je, najmanj kar lahko rečemo, nespodoben. Dokazuje, da intenca predlagatelja sploh ni, da bi poskrbel za izenačitev pravic obeh narodnih skupnosti pri uporabi svojega maternega jezika tudi v javni rabi. In zato seveda ne morem pristati na to, da uporabljamo v zvezi z uporabo uradnega jezika narodnosti na dvojezičnem območju besedico "lahko". Mora se uporabljati, ne lahko! Tukaj je glavna distinkcija med nami. Jaz bom tukaj še enkrat povedala, upam, da kdo tudi posluša, iz tistih območij, ki niso dvojezična, se je položaj narodnih skupnosti v zvezi z uporabo njihovega jezika v javnosti, od kar smo samostojna neodvisna država, bistveno poslabšal. In da je treba narediti korake, da se vrnemo v obdobje, ko sicer družbena ureditev ni bila po želji večine ljudi, kot kaže, vendar je pa v odnosu do narodnih skupnosti bila bistveno boljša, kakor je pa današnja demokratična, parlamentarna ureditev. In še nekaj bi rekla pri tem. Rada bi povedala, da se je tudi takrat, ko je bil spremenjen Zakon o osebni izkaznici in je bila dana možnost prebivalcem občin, kjer je del občine dvojezično območje, in to velja za vse tri občine, kjer je dvojezičnost, italijansko-slovenska, bila dana možnost, da v sicer dvojezični občini vendar na območju, kjer je samo enojezično, lahko državljan zahteva izdajo izkaznice samo v slovenskem jeziku. Jaz se s tem takrat nisem strinjala. Zakaj? Zaradi tega, ker moram reči, da zlasti sedaj, ko se lahko potuje z osebno izkaznico skoraj že po celi Evropi, tudi po državah, kjer ni Evropska unija, da s ponosom pokažem svojo osebno izkaznico, s ponosom pokažem svojo osebno izkaznico, ker je dvojezična. In ko začudeno gledajo policisti na tujih mejah, kaj je pa sedaj to, lahko rečem, jaz živim v državi, kjer je dvojezičnost uzakonjena, tam kjer živijo manjšine. Tega drugod nimajo in zaradi tega sem še posebej ponosna. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, prosil ste za repliko. Ni popolnoma čista, da bi lahko vam mirno dal repliko, kajti gospod Anderlič vas ni omenjal. Vas lepo prosim, da bova oba mirna, vam dam besedo, ko bodo razpravljavci šli [[...]]Poznam tisti člen, ki mi ga hočete prebrati. Besedo ima gospod Laszlo Göncz. Prosim. Prosim! Izvolite, prosim.
Postopkovno bi želel, spoštovani podpredsednik. Če poznava oba ta člen, gre za 70. člen. V njem piše, da ima vsak razpravljavec pravico do odgovora na razpravo drugega razpravljavca, če se je ta razprava nanašala na njegovo razpravo. In v tem vidim možnost replike. Zato bi prosil, da spoštujete 70. člen poslovnika Državnega zbora [[...]]
Jaz zelo spoštujem ta člen, ampak [[...]]
Če ga pa ne želite, pa tudi hvala, spoštovani podpredsednik.
Prosim. Odločil sem se tako, kot sem vam povedal, in pri tem bom vztrajal. Gospod Laszlo Göncz, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Naj se najprej opredelim do tega, da bom predlagane amandmaje podprl, tistega prvega vsebinskega in tudi ostale, ki so bolj redakcijske narave. Poudaril bi nekaj stvari. Mislim, da gre tudi s tem zakonom oziroma s to dopolnitvijo gre za izboljšavo zakonodaje na področju, ki ureja uresničevanje posebnih pravic avtohtonih narodnih skupnosti. Seveda si želimo, narodni skupnosti še predvsem, da bi bilo to vsepovsod tako, ne samo v Sloveniji. Malo nam je težko pri stališču, ko se nas postavlja kot nek pogoj v primerjavi z drugimi pripadniki narodnih skupnosti. Mi smo vedno prvi, ki tudi v primeru drugih držav v celoti podpiramo podobno raven zaščite in maksimalno možno obliko ohranjanja tudi slovenskih narodnih skupnosti. Kot je bilo že povedano, ta amandma k 10. členu v taki obliki, kot je predlagan, po naši oceni zagotavlja dvoje. Nedvomno je, da so vsi trije jeziki torej madžarski in italijanski oziroma slovenski jezik enakopravni. Mislim, če 11. člen Ustave izreka načelno enakopravnost obeh jezikov, potem ne moremo govoriti niti v področni zakonodaji o bolj enakopravnem in manj enakopravnem jeziku. Enakopravno pomeni, da je v vseh segmentih, v vseh primerih pač enakopravno. Torej ta amandma ureja to vprašanje. Drugič pa, kot je že tudi bilo poudarjeno, ureja tudi uporabo lastnih imen društev. Pri tem bi posebej opozoril vse, da v primeru lastnih imen, če je to v slovenščini, se to ne prevaja - niti v madžarščino niti v italijanščino. Gre za to, jaz mislim, da je to najbolj demokratično in dosledno do tega vprašanja, kar se je lahko izoblikovalo, saj pri ohranjanju identitete, ne samo narodnostne, tudi slovenske, je prav to lastno ime društva izrednega pomena. Jaz mislim, da je s tem to zagotovljeno. Kar pa se tiče prestižnosti vprašanja jezika - tu se v celoti strinjam z gospo Pečan. Kljub zelo visoki ravni zaščite narodnostnih pravica je žal prestižnost kulture in jezika narodnih skupnosti izgubljala. S tem da se zagotavlja enakovredna raven praktično, torej tudi dejansko, s tem se ne privilegira nobena narodna skupnost, poskuša se zgolj zagotoviti raven, na osnovi katere bo možnost ohranjanja jezika in kulture in obstoja narodne skupnosti bolj optimalna kot sicer. Jaz mislim, da so predlagani amandmaji s strani koalicijskih strank maksimalno sprejemljivi, saj ugodijo sklepu Ustavnega sodišča in tudi težnji narodnih skupnosti. Pri tem pa po moji oceni ni kršena pravica nobenega, niti večinskega niti drugega prebivalstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj, imate besedo.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini SDSse zavedamo, da na dvojezičnih območjih pripadniki tako manjšinskega kot večinskega naroda živijo v sožitju, sodelujejo - so sosedje, prijatelji in da posebnost in kultura manjšinskih narodov bogati tudi večinski narod. In zato s tem nimamo težav in smo vedno podpirali vse predloge, ki so izboljševali pogoje življenja manjšinskih narodov v Republiki Sloveniji. Vendar pa Ustavno sodišče v tem primeru pravi, da prevod ni tisti, ki bi bil v skladu s pravicami, ki jih narodni skupnosti uživata po prvem odstavku 64. člena Ustave Republike Slovenije. In moja kolegica je rekla, da je naš amandma nespodoben, amandma predlaga popolnoma enako dikcijo, kot jo je v prvotnem predlogu predlagala Vlada. Potem tudi Vlada očitno predlaga nespodobne zadeve. Mi menimo, da dikcija, ki jo predlagamo, če ima torej društvo sedež na območju, kjer živita narodni skupnosti, je ime lahko tudi v italijanskem in madžarskem jeziku, je ustrezna izpolnitev odločbe Ustavnega sodišča. Končno sta na to opozorili tako Zakonodajno-pravna služba Vlade in Zakonodajno-pravna služba parlamenta. Menim, da je taka dikcija ustrezna in ne drži, kar je govoril kolega pred menoj, da ne bo treba v obeh jezikih navajati imena društva. Sprejet vaš amandma prinaša spremembo, ki se glasi: "Če ima društvo sedež na območju, kjer živita narodni skupnosti, je ime v obeh uradnih jezikih." Torej je ime društva, govorimo o imenu društva. Jaz mislim, da tam, kjer so dejansko v društvu pripadniki tako večinskega kot manjšinskega naroda, že sedaj to ni bil problem. Prej sem navedla podatek, da ima 105 društev ime v obeh jezikih. Če prisluhnemo tej dikciji, ki smo jo dali mi in je povedala tudi Zakonodajno-pravna služba, da je ustrezna, da je ime lahko tudi v italijanskem ali madžarskem jeziku, menimo, da nikomur ne kratimo pravic, zato bom seveda ta amandma podprla.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Srečko Prijatelj, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Čeprav bi jo moral imeti takoj, ko sem se k repliki prijavil. Tako pravi 70. člen. Kršimo Poslovnik vsi in naj bo tudi vam dopuščeno, spoštovani podpredsednik. Najprej odgovor gospodu Anderliču, ko navaja [[...]]
Jaz sem vam dal besedo za razpravo, gospod Prijatelj, ne za mojo oceno.
Saj se bom dotaknil zdaj razprave. Gospod Anderlič je nekoliko iztrgal iz konteksta tisto, kar sem jaz povedal. Namreč nobenega dvoma ni, da v Slovenski nacionalni stranki nismo za pravice manjšin in tudi nikoli nismo trdili, da bi se morale te pravice, pridobljene pravice, ki so vzorne, kar pritrjuje tudi Evropa, zmanjšati. Opozarjamo pa na to, in to sem danes tudi povedal, da onstran meja živijo tudi Slovenci in tam te pravice niso takšne, kot bi morale biti. Italija je pred kratkim sprejela zakon o zaščiti manjšine, pa ga ne izvaja. V Avstriji 7. člen državne pogodbe ne velja. Madžarska ne zmore niti toliko, da bi financirala, vzorno financirala pravice manjšin, ki se nanašajo na zagotavljanje administrativno-tehničnih pogojev za delo. Zapiramo celo kulturne ustanove in muzeje. Da ne govorim, v kakšnih pogojih na Madžarskem živijo otroci: jedo iz vojaških minešk. O tem smo govorili že na našem pristojnem delovnem telesu. Ko pa sem govoril o tem, kakšne pravice imajo tujci, azilanti, izbrisani, manjšinci, Cigani ali Romi, kot jih vi imenujete, sem pa poudaril, da ti zaslužijo več kot normalni delavci pri nas v Sloveniji. Koliko zasluži lahko azilant, smo slišali v prejšnjem zakonu, sem navajal, ko smo govorili o Zakonu o mednarodni zaščiti, 687 evrov. Spoštovane gospe in gospodje, ustavna pravica je tudi pravica do dela. Tisti, ki pri nas v Sloveniji dela polni delovni čas - 186 ur, ne dobi niti toliko, da plača položnice, medtem ko družina Stojan dokazno prijema 1200 evrov mesečno. O tem sem hotel govoriti in o tem sem hotel podati primerjavo. Toliko o tem, da bo gospod Tonček razumel. Sedaj pa še nekaj o tem, kaj je smiselno v tem amandmaju in kaj ni. Poglejte. Če govorimo o pravicah, so te zelo dobro napisane že v tem zakonu in dajejo možnost uporabe italijanskega ali madžarskega jezika društvom, ki so pravne osebe. In ta društva lahko poslujejo tudi v tem jeziku. Da pa ne bo pomote, mi smo si dali izpisati glede na določene okoliščine imena društev v slovenskem in italijanskem oziroma madžarskem jeziku. Zahtev, da se ta društva poimenujejo dvojezično, je bilo 11 v Sloveniji. Zgolj in samo 11. Kot že povedano, društvo se obravnava kot pravna oseba zasebnega prava in ima na območju dvojezičnega območja pravice in možnost, da svojo dejavnost opravlja v obeh jezikih. Naj povem tudi to, da se moramo zavedati, da 11. člen ustave določa, da je uradni jezik v Republiki Sloveniji slovenščina in da nima nihče v tej državi pravice, da sili državljanko oziroma državljana, da nosi dvojezično osebno izkaznico v svojem žepu, če tega noče. O tem sem govoril in jaz mislim, da kadar bomo mi poskrbeli tudi s pomočjo Ustavnega sodišča za pravice naših državljanov in državljank, ki živijo v soseščini - v Italiji, Avstriji in na Madžarskem, na Hrvaškem v enakem obsegu, kot jih imajo manjšine pri nas, potem seveda bomo lahko govorili o tem, da delamo prav. Je pa tudi to res, da če primerjamo število ur opravljenih v Državnem zboru, da ravno iz te politične sredine prihajajo predlogi za večje pravice izbrisanim, tujcem, azilantom, Ciganom, itd. Izgleda da drugega dela pač v LDS-u nimajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, replika.
Za trenutek sem se že začel spraševati, ali je nekaj narobe z mano in da se gospod Prijatelj ne bo javil takrat, ko se bom postavil za tisto, kar je v Sloveniji, pa tudi v vseh demokratičnih državah, vrednota, ko gre za zaščito narodnostnih manjšin, ko gre za njihove pravice, ko gre za spoštovanje ustavnega reda, ko gre za uresničevanje odločb Ustavnega sodišča in podobno. Vse je v redu. Bistveno se razlikujemo in s tem bomo živeli tudi naprej. Ampak v primerih, ko gre za pozivanje k neenakosti, k rasnemu razlikovanju, k narodnostnemu razlikovanjem in še čem drugem, takrat pa se je treba oglasiti v Državnem zboru. Takrat, ko nekdo pravi, lastni državljani in tisti manjšinci, je nekaj narobe in se je potrebno postaviti v bran vsem državljanom in državljankam. Gospod Prijatelj, pripadniki narodnih skupnosti, naj si bo italijanske in madžarske, so vsi državljani in državljani Republike Slovenije, po večini ali praktično vsi rojeni v tej državi. Nimajo druge države, nimajo druge domovine, nimajo kam iti uveljavljati svoje pravice. In zato bo moj glas vedno na strani tistih, ki te pravice morajo uživati in večina jim jih mora zagotoviti. In tukaj ne bo pomagalo mahanje z nobenim poslovnikom, tudi kršen ni bil. Nisem polemiziral z vami. Polemiziral sem z vami iz uvodnega govora. Ampak z vašimi stališči in vašo držo na odboru, vsak dan in pri vsaki točki ob vsaki stvari so na vrsti izbrisani, so na vrsti ne vem kaj in tako naprej. Ne. Ta država bo demokratična in bo imela nek ugled v svetu in tudi do lastnih državljanov in državljank bo poštena, če bo iz ureditve v ureditev težila k večji zaščiti in senzibilnosti pri teh vprašanjih. Veste, mene pravzaprav moti že to, da o teh vprašanjih sploh moramo razpravljati. Za mene so ta vprašanja sama po sebi jasna in se na ta način tudi po njih ravnam. In za mene se ni treba vprašati, ko pridem v Izolo, ali v Piran, ali v Lendavo, kjer je območje dvojezično, kaj lahko tam pričakujem oziroma kaj tam mora biti zagotovljeno. Za mene je to samo po sebi umevno in to tudi spoštujem na vsakem koraku pri svojem delu.
Besedo ima gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Naj prvi del ne bo razumljen kot polemika ali pa replika, ampak kot pojasnilo, ker se nekatere določbe ustave, povezane z delom, redno v Državnem zboru uporabljajo nekorektno. Jaz bi bil zelo vesel, če bi v ustavi imeli še vedno zagarantirano pravico do dela. Samo to na žalost ni res. Ali je bilo kdajkoli to realno ali ne, pustimo, ampak obstajala je pravica do dela. Te v ustavi ni več. Sedaj imamo v ustavi dve določbi: ena, ki govori o svobodi dela, in je zelo pomembna, ker zagotavlja, da je zagotovljena svoboda dela. Vsakdo prosto izbira zaposlitev, vsakemu je pod enakimi pogoji dostopno vsako delovno mesto in prisilno delo je prepovedano. Se pravi, to je zelo zelo pomembna ustavna določba. In druga, ki govori o varstvu dela, ki zavezuje državo, da ustvarja možnosti za zaposlovanje, kar je blizu pravici do dela, samo ni pravica do dela in da zagotavlja zakonsko varstvo zaposlovanja. Ne zaradi tega, ker se mi zdi to grozno pomembno, pa kljub temu, tolikokrat se ta pravica uporablja, da bi vedeli, da je na žalost ni več, so pa rešitve, ki so temu podobne. Sedaj pa glede Zakona o društvih. Najprej bi rad povedal, da sem zadovoljen, vesel, ponosen nad ureditvijo manjšinskih pravic v slovenski ustavi. In vesel, ponosen, da so te pravice povzete iz prejšnjih ustav tudi v prejšnjih državah. Mi smo te pravice imeli visoko normirane in tudi visoko uveljavljene. Zaradi tega sem trdno prepričan, da je slabo in sam nikoli tako ne razumem, da je treba uveljavljanje manjšinskih pravic kakorkoli povezovati z reciprociteto, o čemer se kdaj pa kdaj govori direktno ali posredno. Zahtevati reciprociteto bi pomenilo, da si pripravljen tudi sam uveljaviti do tiste mere, do katere jo uveljavlja država, od katere reciprociteto zahtevaš. To je pa napačno. Mi moramo uveljavljati čim več. Čim več pravic, ki jih imamo z ustavno zagotovljenih in z zakonom uveljavljenih, nam daje tudi podlago, da v dvostranskih kontaktih in v mednarodnih organizacijah opozarjamo, da obstajajo tudi rešitve, ki zagotavljajo več od tistega, kar so te države, kjer so naše manjšine, pripravljene urediti. Kot tretje bi rad rekel, da kadarkoli, kolega Anderlič je to že omenil, je za mene vprašanje, ali uporabljati več ali manj pravic, je glede vseh manjšin, posebej pa tudi narodnostnih manjšin, kriterij uporabe rešitev, ki zagotavlja več pravic, ne manj. Mislim, da je to prav in da bi bilo dobro, da se po takih kriterijih, kadarkoli je mogoče, vsi ravnamo, ker samo na ta način se s pozitivno diskriminacijo lahko potem tudi pravice na ustrezen način uveljavljajo. In zadnje, glede konkretnega primera. Jaz sem zelo temeljito prebral odločbo Ustavnega sodišča. Moram reči, da jo nesporno v obrazložitvi razumem tako, da ne sme biti v rešitvah uporabljena kakršnakoli določba, ki bi dopuščala možnost, da se neenakopravno uporabljata oba uradna jezika. In izrecno govori Ustavna odločba o tem, da bi uporaba jezika madžarske oziroma italijanske narodnosti kot prevod bila izrazito protiustavna. Ko sem razmišljal, kaj je vmes med uradno rabo in prevodom, moram reči, da nisem našel drugega, kot da se potem pač uradni jezik v vsakem primeru uporablja in da nimajo predsedniki društva, manjšinski deli, italijanski, madžarski, slovenski v okviru društva skupščine z večinskim glasovanjem pravice presojati, kdaj se bo dvojezičnost uporabila in kdaj se ne bo, ampak je ta dvojezičnost zagotovljena. Zaradi tega tudi podpiram predlog, ki je dan v amandmaju delovnega telesa, ki obravnava manjšinsko problematiko, ker se mi zdi, da bo samo na ta način uporabljena ustavna določba o enakovredni in enakopravni ter obvezni uporabi drugega uradnega jezika, ampak uradnega jezika, ki pomeni jezik ene ali druge narodnosti na obeh mešanih področjih. Jaz bom ta amandma komisije za narodnosti podprl. Hvala.
Besedo ima gospod László Göncz. Prosim.
Hvala lepa. Se opravičujem, da se drugič oglašam. Bom zelo kratek. Da ne bi bilo nesporazuma, jaz podpiram amandma pod številko 2, amandma, ki je nedvomno izboljšava zakonodaje. Drugič. Prav v tem amandmaju, o katerem govorim, torej pod številko 2, je pod točko 3 zapisano, da ima lahko ime društva tudi dodatno sestavino, ki društvo podrobneje označuje. Za to dodatno sestavino imena ne velja določba prvega odstavka tega člena, ki se nanaša na uporabo jezika, če je v slovenščini ali v jeziku narodne skupnosti. To pomeni, da se samega imena društva, torej lastnega imena društva, ne prevaja. Mislim, da je to nedvoumno in to smo razčistili že tudi v preteklih razpravah. S tega vidika torej ni bojazni, da bi kakorkoli kogarkoli, kar se te pravice tiče, ogrožali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Anton Anderlič, prosim.
Želel sem gospoda Göncza vprašati, ali je v uvodni razpravi mislil to, in se mi zdi, da je zdaj razjasnjeno, za kaj gre, da ne bi bilo v javnosti narobe razumljeno, kot češ, saj tudi s strani manjšincev lahko razumemo drugače, da se lahko ta člen uredi drugače. Poudaril bi pa samo še to, da vedno takrat, ko državljanke in državljani, Slovenke in Slovenci, v ničemer niso prikrajšani, kjer to, kot je bilo danes že rečeno, celo bogati našo skupnost, ne razumem, zakaj bi morali drugim, pod narekovaji, pa "neko pravico, nek standard zniževati". Tu gre vendar za državljanke in državljane te države, ki se na posebnih območjih, s posebnimi pravicami združujejo, povezujejo, delajo in imajo ravno tako svobodo združevanja kot vsi ostali. Ne poznam primera, da bi to kogarkoli omejevalo. Če je društvo že tako poimenovano, kot se bo sedaj moralo poimenovati, in dokler je svoboda za vse in ne ogroža drugih, je treba vse take stvari podpreti. Zato bom podprl drugi amandma in ne prvega.
Gospod Roberto Battelli, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Mislim, da so predhodniki pravzaprav že konzumirali mojo najavljeno razpravo. Hvala.
V redu. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Marijan Križman, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi se želel pridružiti tistim, ki podpirajo dopolnilo Komisije za narodnosti, na kateri smo dolgo razpravljali in na koncu soglasno sprejeli prav ta tekst: Če ima društvo sedež na območju, kjer živita narodni skupnosti, je ime društva v obeh uradnih jezikih. To je standard, ki ga na dvojezičnem območju narodnosti potrebujejo, si ga tudi zaslužijo, kajti mi smo že z Odlokom o vidni dvojezičnosti v občinah, kjer živimo, kjer imamo dvojezičnost, naredili pomembne korake. In zato se mi zdi amandma na 1. člen popolnoma samoumeven. Mislim, da sprejetje takšnega teksta in tega člena je pravzaprav rešitev in ne vidim nobenega problema, da ne bi prevedli, kot piše, v obeh jezikih. Pravzaprav, če hočete, v Kopru, Izoli in Piranu to tudi na tak način počnemo. S tem nimamo prav nobenega problema. Mešanje, kaj se dogaja na drugi strani, in recipročnost, pa je popolnoma zgrešena razprava, ker tako se počasi pride do izničenja vsega tistega, kar smo s strpnostjo in pametjo do zdaj uspeli doseči vsi v Sloveniji, posebej pa tisti, ki na teh področjih živimo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franci Kek. Prosim. Gospod Križman, če izključite prosim.
Ja.
Hvala.
Hvala za besedo in hvala tudi gospodu Križmanu. Ne morem si kaj, da se ne bi še enkrat ustavil ob izvajanju gospoda Srečka Prijatelja. Pravilno se je zavzel za naše zamejce v Avstriji, Italiji in se vprašal, kako naj mi zagotavljamo pravice manjšinam v Sloveniji, če pa naši teh nimajo zunaj naših meja. In se v nadaljevanju vprašam, ali je za pričakovati, da bodo imeli naši zamejci večje možnosti za svoje pravice, če teh ne bomo nudili mi manjšinam v Sloveniji. Bodimo drugačni od njih in zahtevajmo od Italije in Avstrije, da se tudi ti dve državi temu ustrezno obnašata. Če prisluhnemo izvajanju Srečka Prijatelja in si zamislimo, da bi to bil govor avstrijskega poslanca, preslikajmo njegov nastop na avstrijske razmere, hitro bi lahko dejali, da gre verjetno za kakšnega predstavnika Haiderjeve stranke. In gotovo bi zelo hitro obsodili njegovo izvajanje. In prav je, da to izvajanje obsodimo tudi tukaj v Sloveniji.
Gospod Prijatelj, replika.
Jaz bi še enkrat poudaril, prvič, govoril sem o pozitivni recipročnosti. To pomeni, da je treba vedno znova poudarjati, kako smo vzorni, in to zahtevati tudi od sosednjih držav, ko gre za pravice tam živečih Slovencev. O tem sem govoril. Poudaril sem, in to še enkrat poudarjam, da v Slovenski nacionalni stranki nismo proti zmanjševanju pridobljenih pravic, napisanih pravic, ki so v izvajanju in so vzorne ter mnogim za vzor. Smo pa proti temu, da se pozablja, da na Madžarskem, Hrvaškem, v Italiji, v Avstriji živijo tudi Slovenci in da za te v Državnem zboru nismo imeli niti eno uro časa, da bi jim namenili razpravo v plenarnem zasedanju, vsaj ne v toliki meri, kot to počnemo za manjšino, ki živi pri nas. In še nekaj bi rad poudaril. Prihajam s Primorske, gospod Franci Kek. Preberite si od Samuela Proela knjigo, pa boste videli, kaj se je dogajalo tam pred II. svetovno vojno, kajti fašizem se je mnogo prej začel na Primorskem, ko so italijanski fašisti spreminjali imena tudi mrtvim. In še je živa in boleča ta rana, in toliko bolj boli, če naši uradni organi dovolijo, torej policija, da fašisti prirejajo uradne mitinge v Sloveniji. Da boste spremenili mišljenje, pa bi vas povabil v Lokev, to je največja vas v Sloveniji, in boste videli, da se tam nekontrolirano širi meja dvojezičnega območja. Tam imamo namreč ulico Alpini. To ulico so poimenovali tam živeči prebivalci, ki so se naselili. Malo stran od Bazovice, ki je dala prve žrtve za svobodo slovenskega naroda. Govoril sem o tem, da Italija, ko se pogovarja z našim premierjem oziroma gospod Berlusconi drži figo v žepu, ko mu obljublja, da bo dal denar za manjšino, živečo v Italiji, slovensko manjšino, medtem ko mi dovoljujemo, da vsaka pritožba postane pozitivno in pravnomočno rešena na Ustavnem sodišču, pa tudi če gre za kaprico. O tem sem govoril. Prav bi bilo, da se zavedamo, da je treba poskrbeti tudi za pravice ostalih državljanov in državljank, zlasti ko govorimo o socialnih pravicah. Na žalost tujci imajo pri nas večje pravice, tudi socialne, tudi o tem sem govoril. Lahko se sprehodimo po že napisanih in prijetih poslanih virmanih, ki so jih določene strukture dobile in boste videli, da je temu tako. Rad pa bi, da bi bili socialna država, to pa imamo zapisano v ustavi. In prej sem govoril o tem, da se ustava pač korenito dotakne tudi pravice do dela, rad pa bi, da bi bili seveda socialna država in da bi tisti, ki normalno dela lahko, tudi normalno živel, plačal račune in kupil tisto košarico življenjskih potrebščin, ki jo nujno potrebuje za preživetje, vendar temu ni tako.
Besedo ima gospa Breda Pečan.
Mimogrede, replika traja 3 minute, kolikor se jaz spomnim, po poslovniku. Rada bi samo dve stvari povedala. Eno je to, da 11. člen ustave razen odstavka, ki ga je kolega prebral prej, "uradni jezik v Sloveniji je slovenščina", piše naslednji stavek, ki je precej daljši: "Na območju občin, v katerih živita italijanska ali madžarska narodna skupnost, je uradni jezik tudi italijanščina ali madžarščina." Kadar citiramo nekaj, potem citirajmo v celoti, ne samo tisto, kar nam je posebej všeč, ker pri razpravi o teh amandmajih, ne moremo prebrati samo prvega stavka tega 11. člena Ustave, ampak ga je treba prebrati celega. Če bi govorili o kulturi v Sloveniji, potem seveda bi bilo korektno prebrati samo prvi odstavek. Danes na tej seji in pri tej točki je pa potrebno prebrati oba stavka kot celoto. Mislim, da na ustavo pa ne more nihče replicirati, upam, vsaj da ne. Jaz sem samo to naredila, sem prebrala cel člen. Drugo, kar je, bi pa rada povedala, ko sem rekla, da je nespodoben amandma, je nespodoben bil zaradi tega, ker je nekaj, kar je Vlada predlagala, kar je sicer zelo formalistično gledano skladno z ustavo in s sodbo ustavnega sodišča, vendar ne smemo pa pozabiti na nekaj drugega. Ko sta Komisija za narodnosti in Odbor za notranjo politiko ta amandma potrdila in povzela v besedilu zakona, se je pa zdaj res nespodobno vračati korak nazaj. In tretje, na Komisiji za narodnosti je bil tudi predstavnik oziroma poslanec SDS, ki je glasoval za ta amandma. Dajte se med sabo zmeniti, kaj boste počeli.
Želi še kdo razpravljati o teh dveh amandmajih? Samo gospod Roberto Battelli. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Besedilo, ki ga je prvotno predlagala Vlada in ga citiram, "če ima društvo sedež na območju, kjer živita narodni skupnosti, je ime 'lahko tudi' v italijanskem ali madžarskem jeziku," po mojem mnenju ni v skladu z odločbo Ustavnega sodišča. Posebej še, če bi ne bilo v razpravi amandmaja pod številko 2, bi to "lahko tudi" bilo, kar lahko povem iz izkušenj, neizogibno interpretirano, kot da se jezik narodne skupnosti sme javno ali celo uradno pojaviti samo skupaj s slovenskim jezikom, medtem ko slovenski jezik pač ne, kako bi rekel, slovenski jezik pa samostojno. Mislim, da je tu ta navidezna niansa, ki naredi globoko razliko v pojmovanju enakopravnosti jezikov. Ta reduktivna razlaga 11. člena Ustave, na katero se odločba Ustavnega sodišča pa ne sklicuje izrecno, kar je zelo pomembno in zanimivo, reduktivna razlaga drugega odstavka 11. člena Ustave nas spremlja od sprejetja ustave nadalje. Ker tisti "tudi" je pojmovan kot nekaj, kar vzpostavi jezik narodne skupnosti kot uradnega samo v določenih primerih, glede na določene rešitve, ki so proizvod trenutne politične volje predvsem v tej dvorani. In temu pač ni tako in tega se ne da in si ne smete razlagati na ta način. In ta odločba Ustavnega sodišča nedvoumno pove, da ta reduktivna obravnava tega vprašanja ni ustavno dopustna. V tem je izjemno pomembna. Hvala.
Ugotavljam, da nihče ne želi več razpravljati, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O POSEBNEM DODATKU ZA SOCIALNO OGROŽENE, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim, gospod minister dr. Ivan Svetlik.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. Kot vemo, v situaciji, v kakršni smo se znašli zaradi svetovne in domače recesije, je mnogo ljudi prišlo v socialno stisko. S tem zakonom želimo pomagati tistim, ki so v trenutnem položaju najbolj prizadeti. Ob upoštevanju ustavnega načela, ki ga mora spoštovati vsaka socialna država, da mora biti vsakomur zagotovljen vsaj minimalni življenjski standard, smo zato pripravili zakon, ki je pred vami in ki uvaja enkratni posebni dodatek za socialno ogrožene. Pri pripravi zakona smo se zavedali, da zakon z dodelitvijo posebnega dodatka ne bo rešil materialnega položaja posameznikov ali družin, bo pa vsaj deloma ublažil socialno stisko, v kateri so se znašli tisti z najnižjimi dohodki. Namen zakona je pomagati ljudem, ki so se znašli v takšnem položaju, torej v najhujši socialni stiski. Do tega bodo upravičeno uživalci pokojnin, razen delnih pokojnin in polovice pokojnin, prejemniki nadomestila iz invalidskega zavarovanja, prejemniki denarnega nadomestila za primer brezposelnosti in prejemniki družinskih nadomestil in dodatkov. Dodatek se bo izplačal tistim upravičencem, katerih prejemki so razvidni iz uradnih evidenc in katerih višina ne presega 60 oziroma 70% minimalne plače, kar znaša 268 oziroma 313 evrov. Za takšno višino smo se odločili glede na število upravičencev in glede na sredstva, namenjena izplačilu posebnega dodatka. Višina posebnega dodatka za socialno ogrožene se bo razlikovala: najvišji bo tako pripadal družinam in posameznikom - prejemnikom denarne socialne pomoči, to je 200 oziroma 160 evrov, to sta namreč kategoriji z najnižjimi dohodki, pri čemer se pri teh prejemnikih pri dodelitvi denarne socialne pomoči vedno preverja celotni materialni položaj družine ali posameznika: dohodki, prejemki in premoženje. Ostali opravičenci pa bodo prejeli posebni dodatek v višini 120 evrov, če njihov prejemek ne presega 268 evrov oziroma 80 evrov dodatka, če so njihovi prejemki med 268 in 313 evri. Ker je med prejemniki kar nekaj takih, ki prejemajo sredstva iz več naslovov, na primer pokojnino, denarno socialno pomoč in podobno, predlog zakona tudi določa, da se vsi prejemki po tem zakonu seštejejo in se glede na tako ugotovljeno višino nato odmeri tudi dodatek. Da ne bi prišlo do večkratnega izplačila dodatka, pa je določeno, da ga izplača tisti upravičenec, ki je po zakonu naveden pred drugimi izplačevalci. Ker so proračunska sredstva, dodeljena z rebalansom letošnjega proračuna, zaradi ostalih finančnih obveznosti, ki jih ima naša država ta hip in ki so povezana s težko gospodarsko situacijo, omejena, za poseben dodatek v rebalansu namenjamo 15 milijonov evrov. Zato je bilo treba racionalizirati tudi postopke, povezane z dodeljevanjem sredstev. Tako bodo izplačevalci, določeni s tem zakonom, to so centri za socialno delo, zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter zavod za zaposlovanje, posebni dodatek izplačali v mesecu po njegovi uveljavitvi po uradni dolžnosti, torej brez predhodne vloge upravičenca in brez pravnega postopka. To pomeni, da bodo sredstva dodeljena hitro in da njihova dodelitev ne bo povzročila dodatnih stroškov. Spoštovani, kot je bilo povedano že na matičnem odboru, obravnavi tega zakona ne nasprotuje oziroma ga podpira velika večina vseh poslancev. Menim, da bomo s tem posebnim dodatkom vsaj nekoliko ublažili socialno stisko najbolj ogroženih, zato upam, da bo zakon sprejet v nujnem postopku in se bomo lahko takoj lotili tudi njegovega izvajanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem članu tega odbora gospodu Marjanu Križmanu za poročilo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani, gospod minister in sodelavka. Odbor za delo družino, socialne zadeve in invalide je na 9. nujni seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o posebnem davku za socialno ogrožene, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po nujnem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, z ministrom za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanom Svetlikom, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in Zavoda za zaposlovanje ter predstavnika Društva nezaposlenih in socialno ogroženih. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je na predlog zakona dala pripombe k 1. in 2. členu, k naslovu drugega poglavja ter k 4., 5. in 8. členu. Vloženih amandmajev s strani kvalificiranih predlagateljev ni bilo. So pa bili odboru posredovani predlogi za amandmaje odbora, pripravljeni na podlagi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki jih je odbor v razpravi tudi sprejel. Predstavnik predlagatelja je na kratko predstavil posamezne člene predloga zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da amandmaji odbora sledijo njihovemu mnenju. V razpravi je bilo s strani vseh razpravljavcev poudarjeno, da predlog zakona podpirajo. Ob tem so nekateri ustvarjalci sicer izražali razočaranje, saj bi po njihovem mnenju mogli in morali storiti več vsaj glede obsega in pravočasnosti pomoči socialno ogroženim. Strinjali so se s tem, da je to sicer interventni zakon, s katerim ni mogoče reševati sistemskih težav, kljub temu pa so menili, da bi lahko ambiciozneje sestavili vsaj obseg sredstev. Zagovorniki predloga zakona v takšnem obsegu sredstev, kot je predlagan, pa so poudarjali, da ukrepi ministrstva gredo v pravo smer, da pa manjkajo ukrepi na drugih ministrstvih. Ob tem je bilo izpostavljeno stališče, da je to interventni zakon, kjer gre za poseben dodatek za socialno ogrožene, da se ublaži njihova trenutna stiska in da je treba sprejeti argumente ministrstva, da je predlagani obseg realna možnost. Odbor je sprejel amandmaje k 1. in 2. členu, k naslovu drugega poglavja, ter 4., 5. in 8. členu. Pripravljen je bil dopolnjen predlog zakona, ki je sestavni del poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa dr. Andreja Črnak Meglič v imenu Poslanske skupine SD.
Spoštovani predsedujoči, gospod minister, kolegice in kolegi poslanci! Svetovna gospodarske kriza se odraža tudi na socialnem področju vsak dan bolj, na nekaterih kategorijah prebivalstva pa še posebej, zato se je Vlada odločila, da pripravi poseben interventni zakon, s katerim bo olajšala najbolj ogroženim skupinam prebivalstva socialni položaj. Pomoč, ki jo dodeljujemo s tem zakonom, je enkratne narave. Velja opozoriti, da obstaja sistem socialnih transferjev, ki je v Sloveniji dobro zastavljen in že večkrat sem citirala podatek, da bi bila stopnja tveganja revščine v Sloveniji še enkrat večja, če takšnega sistema ne bi imeli. Skratka, interventni zakon je interventni zakon in želi dodati k temu, kar država že namenja socialno ogroženim, dodatno pomoč. Zakon skuša zagotoviti enako obravnavo različnih kategorij prebivalcev, ki so socialno ogroženi, da se jim zagotovijo dodatna sredstva za vsaj delno reševanje nastalega socialnega položaja, pri čemer so različne višine dodatka namenjene izenačevanju socialno ogroženih glede na njihov osnovni dohodek, vse do ravni, ki ne presega 70% minimalne plače. Poslanska skupina socialnih demokratov predlog zakona podpira, saj meni, da je v težkih časih dobrodošla vsaka pomoč. Zavedamo se, da zakon ne bo zadovoljil vseh in tudi sami bi si želeli, da bi bilo sredstev za ta dodatek več. Žal pa javnofinančne razmere večje radodarnosti države ne dopuščajo. S predlaganim zakonom koalicija uresničuje tudi zavezo iz koalicijskega sporazuma, čeprav na nekoliko drugačen način in v nekoliko manjšem obsegu od zapisanega. Slednje je posledica gospodarske krize in posledično manjših proračunskih možnosti države. Bistvena izboljšava predlaganega zakona v primerjavi s predhodnimi predlogi pa je razširitev kroga upravičencev na vse socialno ogrožene skupine prebivalstva. Dodatka tako ne bodo prejeli le upokojenci, pač pa tudi prejemniki denarnih-socialnih pomoči, invalidi, brezposelni pa tudi socialno ogrožene matere na porodniškem dopustu. V Poslanski skupini socialnih demokratov ne podpiramo amandmaja opozicije, ki predvideva, da bi se dodatek izplačal večkrat. Najprej bi vas opozorila na sam naslov zakona, ki govori o enkratnem dodatku. Kot drugo, je treba gledati tudi na možnosti javnih financ za izplačilo takšnega dodatka. Že koalicijski sporazum je namreč izplačila posebnega dodatka pogojil tudi s socialno in javnofinančno vzdržnostjo in zaupati moramo oceni vlade, da je predlagani skupni znesek tisto, kar si država v danem trenutku lahko privošči. Ob tem pa bi ponovno poudarila, da Vlada pospešeno pripravlja sistemski zakon, ki bo celovito uredil področje socialnih transferjev na način tako imenovanega enotne odstotne točke. Edino celovita ureditev tega področja lahko zagotovi dolgoročno stabilnost sistema socialne varnosti prebivalstva. Z interventnimi ukrepi, kot je predlagani zakon, pa lahko le blažimo posledice v izjemnih gospodarskih in socialnih razmerah, v katerih smo se znašli. Na drugi strani pa je treba povedati, da socialna politika ni nadomestilo gospodarske politike. Kot že rečeno, poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo glasovali za predlagani zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Štefan Tisel v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Lep pozdrav, gospod predsednik, gospod minister s sodelavko. Drage kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo Predlog zakona o posebnem dodatku za socialno ogrožene podprla. Gre za nujno reševanje materialne stiske ljudi z najnižjimi prihodki oziroma ljudi, ki že sedaj prejemajo socialno pomoč. Gre za približno 120 tisoč socialno ogroženih, ki mesečno prejemajo dohodke, ki so nižji oziroma enaki 60 oziroma 70% minimalne plače. Namen zakona je izboljšati materialni in socialni položaj različnih kategorij prebivalcev s temi nizkimi dohodki. Upravičenci bodo tako prejeli 80 do 200 evrov posebnega dodatka za socialno ogrožene. Najvišji posebni dodatek za socialno ogrožene bodo dobili prejemniki denarne socialne pomoči, in sicer v višini 200 evrov, kadar je do denarne socialne pomoči upravičena družina, in 160 evrov, kadar je upravičen posameznik. Tega bodo deležni uživalci pokojnin, zlasti z varstvenim dodatkom, potem nadomestil iz invalidskega zavarovanja, ki so brezposelni, uživalci državnih pokojnin po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, uživalci pokojnin po predpisih o starostnem zavarovanju kmetov, njim smo v naši stranki pripravili zakon, ki ni bil sprejet, da bi jih izenačili s kmeti - borci, ki bi prejemali minimalno pokojnino. Tu so potem uživalci dodatkov k pokojninam po predpisih o zagotavljanju socialne varnosti slovenskim državljanom, ki so upravičeni do pokojnin iz republik nekdanje Jugoslavije. Prav tako pa so tu zajeti prejemniki nadomestil za brezposelnost ter prejemniki porodniškega nadomestila, nadomestila za nego in varstvo otroka, posvojiteljskega nadomestila in starševskega dodatka. Sicer ta socialni dodatek ne bo rešil njihovih problemov, zlasti če si zamislimo, da je ta dodatek samo enkratno dejanje. Če recimo razdelimo 120 evrov na 12 mesecev, potem dodatek znese 10 evrov na mesec. Kaj dobimo za 10 evrov, pa lahko sami vemo. Gotovo bi več pomenilo, če bi bil ta dodatek vsak mesec. Ker gospodarski krizi še ni videti konca, vsak dan je več brezposelnih, je zdaj primeren čas, kar smo že slišali, da se problematika socialnih pomoči bolj sistematično rešuje s posebnim sistemskim zakonom. Tako bi centri za socialno delo morali imeti vse podatke o vseh prejemkih, tako posameznikov kot družin, seveda pa tudi premoženjsko stanje vseh prejemnikov. Če moramo funkcionarji in drugi javno prikazati premoženjsko stanje, zakaj ne bi tudi uživalci, kajti na tem področju je kar precej zgražanja na lokalnem nivoju, ko včasih prejemajo takšni, ki se vozijo - da ne rečem, s čim. Tako mislim, da bo ta sistemski zakon te zadeve bolj dosledno reševal. Beremo pa tudi v koalicijskem sporazumu, da boste koalicijski partnerji na področju socialnega varstva zagotovili zmanjševanje revščine, povečanje socialne vključenosti ter učinkovito politiko socialnih transferjev. Zato bomo na novo proučili minimalno raven socialne varnosti in določili njeno višino na ravni, ki bo zagotavljala dostojno življenje. Pot je dobra, tako upamo, da bo ta zakon, ki se bo še pripravil, čim prej ugledal luč sveta. Kajti, kot sem omenil, kriza se poglablja in bo potrebe čedalje več. Seveda je boljše vsaj nekaj kot nič, zato bo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke ta zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister s sodelavko, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bomo predlagani zakon o posebnem dodatku za socialno ogrožene seveda podprli, ker gre za zakon, ki v teh težkih trenutkih pomeni nek obliž za vse tiste, ki s svojimi prihodki ne morejo sebi in svoji družini zagotoviti dostojnega življenja. Tisto, na kar se nam zdi posebej pomembno opozoriti, pa je, da so prejemniki pomoči po tem zakonu po našem mnenju določeni mnogo pravičneje kot v preteklosti ob kakšnih drugih zakonih, ki so bili ali mogoče predvolilno obarvani ali precej populistično predlagani na nedomišljen način in smo jih tudi že v tem mandatu prejeli na mizo. Ob tem se je treba strinjati tudi s pomisleki, ki govorijo, da določitev tega kroga upravičencev ne bi smela biti vezana zgolj in samo na prejemke, ampak bi se morala vezati na premoženje, kar pa je, žal, zaenkrat še prevelik lobističen zalogaj za to državo, da bi znala in zmogla te svoje socialne transfere urediti tudi kar, se tiče področja premoženja. Ob tem naj povem, da smo v Poslanski skupini Zares zadovoljni s konstruktivnim pristopom ministrstva, ki je na naše opozorilo med prejemnike pomoči vključilo tudi prejemnike porodniškega nadomestila, nadomestilo za nego in varstva otroka, posvojiteljskega nadomestila in starševskega dodatka. Tukaj ne gre za strašno velike socialne skupine ali da rečem drugače, gre za socialne skupine, ki morda ne prinašajo veliko glasov na volitvah, vseeno pa gre za skupine ljudi, ki so zelo ogrožene, ker ne smemo pozabiti na socialno stanje teh skupin, ker če bomo to storili, lahko pozabimo na prihodnost, ki nas morda še čaka ali bi nas čakala, saj vsi vemo, kakšna je demografska slika naše države. Na samem odboru je bilo rečenih veliko besed tudi o višini posameznih pomoči, pa konec koncev tudi o celotnem znesku, ki je namenjen za te pomoči. Res je seveda, da s temi pomočmi ne bomo izboljšali gmotnega položaja upravičencev, vsekakor pa jim bomo pomagali ublažiti stisko, v kateri so. Gre za interventni zakon. Upamo, da v prihodnje ne bo več potreben. Kar pa se tiče njegovega časovnega učinkovanja pa je treba reči, da je jesen najbrž dobra izbira ob dodatnih stroških, ki jih upravičenci imajo ali s šolskimi potrebščinami, kurjavo, ozimnico in podobnim. Upamo, da bo učinkoval v pravem času. V Poslanski skupini Zares tudi verjamemo, ker so bili pomisleki na to izraženi na odboru, da je mreža centrov za socialno delo, seveda, prava mreža, ki ima pregled nad tem, kdo je upravičen in bo znala transparentno porazdeliti ta finančna sredstva tistim, ki jih najbolj potrebujejo. Veseli nas, da je zakon delež takšne podpore. Upamo, kot že povedano, da v prihodnje ne bo več potreben, da gre za interventni zakon, če bo pa seveda ministrstvo našlo druga sredstva in če bo potreba takšna, bomo tudi v prihodnje take vrste zakonov z veseljem podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi. Poslanska skupina DeSUS bo ta zakon, seveda, podprla. Gre za zakon, ki je bil do neke mere dogovorjen v koalicijski pogodbi, čeprav menimo, da odstopa v tem smislu, da je prav, da pomoč dobijo vsi tisti, ki imajo majhne dohodke, ne samo upokojenci, na drugi strani pa seveda gre za bistveno manjši znesek, kot je bilo dogovorjeno, zato mislimo, da s sprejetjem tega zakona tisti dogovor v koalicijski pogodbi ni v celoti konzumiran. Pomembno je, da poudarimo, da gre za sorazmeroma nizko mejo dohodkov, do katere bodo upravičenci dobili denarno socialno pomoč. Pri tem pa je zelo pomembno tudi to, da je ministrstvo storilo vse, da denarno pomoč dobijo le tisti, ki jim je nizek dohodek edini vir za preživetje oziroma za življenje, ne pa tudi tisti, ki imajo drugačne vire dohodka oziroma premoženje, kar pri dodatku, ki je bil do zdaj v navadi, doslej ni bilo upoštevano. Mislimo, da je 15 milijonov evrov sicer bistveno nižji znesek od tistega, o katerem smo govorili, vendar je v danih gospodarskih razmerah in stiski države pri zagotavljanju vsega drugega v naši domovini tisto, kar je ta hip mogoče dati, pri čemer ni nepomembno to, da bo vseh teh 15 milijonov šlo direktno v potrošnjo, kar je dobro za obračanje denarja na področju denarnega toka in lahko pomaga, čeprav v manjšem obsegu. Mislimo, da je seveda prav, da smo to sprejeli oziroma ta zakon sprejmemo danes, čeprav ne bi nič škodovalo, če bi ga že prej, morda celo v prvem paketku ukrepov, ampak bolje pozno kot nikoli. Upamo, da bo čim prej uresničen in da bomo pri tem seveda znali priznati, da bo od tega zneska 15-ih milijonov za upokojence namenjen pravzaprav manjši delež. Zaradi tega sem prej omenil, da poslanska skupina razmišlja v tej smeri, da s tem ukrepom ni v celoti izkoriščen dogovor, ki je bil sprejet v koaliciji, in da bomo v naslednjem obdobju glede na razmere, kakršne pač bodo, storili še kaj za to, da bi dobili dodatek tudi tisti morda, ki imajo nekaj evrov nad to mejo, ki je sedaj določena, pa tudi težko živijo, kar ni mogoče zanikati. Kot že rečeno, v celoti pa zakon podpiramo, ker ima značaj ukrepa ohranjati socialno državo, pomagati tistim, ki so pomoči najbolj potrebni v tem času gospodarske in socialne, pa tudi denarne krize, zato ga bo Poslanska skupina DeSUS z veseljem podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Zakon o posebnem dodatku za socialno ogrožene, je prav gotovo zakon, ki ga bomo tudi v Slovenski nacionalni stranki podprli. Vendar kot že rečeno, na matičnem delovnem telesu bi tudi tokrat rad podal določene pripombe. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da centri za socialno delo ne delajo tako, kot bi morali, oziroma - da ne bom izrekel izrazito negativnega mnenja - bi lahko delali boljše. Treba je vzpostaviti tudi register, po našem mnenju, oziroma evidenco prejemnikov socialnih pomoči. Mislim, da bo to uredil sedaj sistemski zakon, ki je v pripravi - mislim, da eden od sogovornikov, predhodnikov je to že omenil Teh 15 milijonov evrov bi pa po načelu socialne države morali razdeliti vsem tistim skupinam prebivalstva, ki so res na minimalnem življenjskem standardu. Svetovna kriza, normalno, ni prizadela tudi teh populacij pri nas, vendar se ne moremo strinjati s tem, da bo ta zakon preprečil škodo in da bo rešil dejansko socialno stisko. To je enkratni ukrep in če pogledamo, da bo družina, recimo, lahko prejela do 200 evrov enkrat in seveda denarna pomoč samskim je lahko odmerjena do višine 160 evrov, potem tukaj ne gre za neke velike zneske. Je pa res, da s takim enkratnim nakazilom si lahko družina, ki je vajena skromnega življenja, pomaga. Prejemniki nizkih pokojnin, prejemniki pokojnin z varstvenim dodatkom, potem vojaški zavarovanci, telesno prizadete osebe, pa tudi socialno ogrožene osebe, ki so na spisku oseb, ki imajo urejen tako imenovani status tujcev, bodo lahko to prejemali. In zlasti osebe iz tega zadnjega navedka oziroma tujci ali azilanti v Republiki Sloveniji, ki imajo dovoljenje za stalno prebivanje v Republiki Sloveniji, so upravičeni do denarne oziroma socialne pomoči. In tu bi se rad malo ustavil. Kot že rečeno ob prejšnjem zakonu, ko je stališče predstavil gospod Silven Majhenič, smo povedali, koliko lahko posameznik oziroma družina, ki so prijavljeni kot begunci, pri nas dobi. Neupravičeno je, da od teh 15 milijonov črpamo sredstva tudi za to skupino, ki sicer ima urejeno minimalno socialno zadostnost in tudi nastanitev v Republiki Sloveniji. Mislimo, da bi centri za socialno delo - v njihovi pristojnosti namreč bo delitev teh sredstev - morali poskrbeti, da bi bila ta sredstva razdeljena pravično, predvsem tistim, ki so resnično na robu socialne vzdržnosti. Upam, če bomo ugotovili, da ta ukrep ni bil zadosten, da bomo v takem kontekstu to tudi ponovili, spoštovani minister. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Dober dan! Gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo sprejetje zakona po nujnem postopku. Strinjamo se tudi, da se mora uveljaviti že naslednji dan po objavi v Uradnem listu, saj velja rek: "Kdor hitro da, dvakrat da." Predvsem bi se morali tega zavedati pri reševanju slovenskih podjetij, kot je, na primer, Mura, saj je nesprejemljivo, da Vlada ni pravočasno reagirala, saj gre za socialno varnost več tisoč ljudi in družin. Ob takih dogodkih se zdi sprejetje zakona, ki je pred nami, kot kapljica v morje. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo sicer, da je predlagana višina dodatka prenizka, da bi resnično reševala stiske. Pa vendar, bolje nekaj, kot nič - pravi drugi rek. Z enkratnim zneskom 160 evrov oziroma, če bo med prejemniki, 120 evrov nadomestila, si nekdo, ki prejema mesečno 268 evrov, lahko plača na primer položnice za en mesec. Kaj bo pa potem? Resda gre za interventni zakon, nujno pa se moramo v naši državi lotiti sistemskih rešitev, da bomo dvignili nivo minimalne socialne varnosti. Problem nizkih prejemkov je treba reševati na sistemski način, ne zgolj z vsakoletnim enkratnim dodatkom. Z dvigom najnižjih plač in pokojnin bi dvignili minimalni prag in pomagali k izboljševanju socialnega položaja najrevnejših, za to pa je treba izvesti strukturne spremembe. Predvsem pa je treba omogočiti konkurenčnost domačega gospodarstva, da bo zagotavljalo varna delovna mesta in s plačevanjem davkov in prispevkov polnilo blagajne. Ob sprejemanju interventnih zakonov se moramo vendarle zavedati, da socialna politika ne more nadomestiti slabe gospodarske politike. Ob tem ponavljamo, za kar se v Slovenski ljudski stranki prizadevamo že več mandatov, namreč, da je nujno postaviti enotno evidenco, določiti skupni imenovalec za prejemke posameznikov in družin, da bo pregledno za vsakega prejemnika, kaj in koliko prejema od države ali drugih javnih institucij in zavodov kot socialno pomoč ali kot drug prejemek. Po našem mnenju je nesprejemljivo, da je mogoče brez dela dobiti več prejemkov kot pa z delom na kmetiji ali pa kot delavci ali upokojenci. Nujno je končno poenotiti evidence in pregled prejemkov, ki iz proračuna oziroma iz različnih državnih blagajn prejemajo posamezniki in družine, ker se dogaja, da nekdo brez dela dobi več prejemkov iz raznih naslovov, kot pa delavec ali upokojenec. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo zakon podprli, prav tako podpiramo nujni postopek in amandmaje odbora, ki izboljšujejo besedilo zakona in skrajšajo rok uveljavitve. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister s sodelavkami in sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podpiramo zakon o posebnem dodatku za socialne ogrožene, ki je po našem mnenju tudi nujno potreben, saj zakon pomeni uresničevanje po ustavi zagotavljanje socialne države, ki pomeni zagotoviti kontinuiteto ohranjanja minimalnega življenjskega standarda vsakemu posamezniku, ki na podlagi določenih ekonomskih ali drugih razlogov ne more pridobiti zadostnih sredstev za dostojno življenje. V tem kontekstu v Poslanskem klubu LDS menimo, da je za državo nujno nuditi pomoč, da se doseže izravnava socialnih razlik, zlasti v času gospodarske in finančni krize. Zakon utemeljujemo in obravnavamo skozi tri pomembne vidike. Prvo je ugotovitev, da gre za enega izmed zakonov, ki ima interventno naravo in s katerim se želi omiliti posledice ne le gospodarske krize in finančne krize, temveč predvsem pomagati državljankam in državljanom Republike Slovenije. Tak zakon je treba razumeti v okviru drugih ukrepov, ki jih je Vlada sprejela, tudi na področju razvoja, na področju gospodarstva, financ, kajti le v tem kontekstu ga je mogoče prav razumeti. Torej gre za univerzalni dodatek, kot je že bilo velikokrat v okviru predhodnikov rečeno, torej obravnavamo vse socialne skupine na enak način in jim namenjamo enkratno denarno pomoč. Po ministrstvu gre za oceno okoli 120 tisoč ljudi, torej oseb, ki bodo deležne te enkratne pomoči, torej gre za tiste, katerih prejemki so izredno nizki, lahko rečemo, da z njimi težko ali sploh pokrijejo življenjske stroške. V prvi skupini so upravičenci do denarne socialne pomoči po predpisih o socialnem varstvu, kjer samske osebe dobijo posebni dodatek v višini 160 evrov, družine pa 200 evrov. Druga skupina je širša in bo izboljšala materialni in socialni položaj različnih kategorij oseb na podlagi zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, o starševskem varstvu in družinskih prejemkov in med prejemniki se nahajajo tudi tisti, ki so prejemniki nadomestila za invalidnost in prejemniki nadomestila za čas brezposelnosti. Izredno pomembno, kar bi želeli poudariti, je to, da je treba zakon razumeti tudi v časovni dimenziji, zato je seveda bilo pomembno, da smo na odboru sprejeli amandma, da je veljavnost zakona z dnem sprejetja zakona in da bodo pomoči izplačane že naslednji mesec po sprejetju zakona. Seveda, vprašanje je tudi višina pomoči. Vsi bi si želeli, da bi bila višina pomoči višja in da bi mogoče obsegala še večje število ljudi. Toda treba je pač razumeti trenutek, v katerem se nahajamo, učinke gospodarske in finančne krize in možnosti državnega proračuna. Seveda si želimo, da bo pomoč le dosegla svoj namen, da bo izboljšala življenjski standard ljudi, kljub temu da mogoče zneski niso v zadostni višini. Želeli pa bi, da bi morda pri nadaljnjih takšnih zakonih - upamo, seveda, da ti zakoni več ne bodo potrebni in da bo gospodarska in finančna situacija takšna, da bo prišlo do ponovnega gospodarskega zagona, da bo prišlo do ponovne konjunkture, da se bo zmanjševala brezposelnost in da bodo druge strukturne spremembe, ki so nujne, pripeljale do tega, da bomo v Sloveniji gradili takšen koncept razvoja, ki bo zaposloval ljudi na boljših in bolje plačanih delovnih mestih, kar bo potem izboljševalo tudi socialni položaj tistih, ki, recimo, prejemajo določene socialne transferje. Zato opozarjamo tudi na to, da bi mogoče ob eventualnih drugih zakonih bilo mogoče razmišljati tudi o tem, da ne govorimo o razredih, ampak da govorimo o zveznem izplačilu te pomoči. Kajti zelo težko je razumeti, da nekdo, ki presega za en evro nižji prag, dobi kar nekaj deset evrov nižjo pomoč. Si pa tudi v poslanskem klubu prizadevamo in pričakujemo od ministra, da mu bo po dolgoletnih obljubah preteklih vlad v tem mandatu uspelo urediti takšen pregled socialnih transferjev v okviru ene vstopne in izstopne točke ter na ta način dobiti jasnejši, lažji in boljši pregled, kaj se na tem področju dogaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Vložena sta dva amandmaja. Najprej dajem v razpravo 4. člen in amandma Poslanske skupine SDS [[prejeli ste amandma z datumom 8. 7. 2009]] . Želi kdo razpravljati? Prosim za prijave. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Pravzaprav sem vesel, da je do tega zakona tudi prišlo, saj smo ta zakon obravnavali v tisti verziji, ki smo jo pripravili v naši poslanski skupini. In sem nekako zaključil tako, da pričakujem, da bo ministrstvo ta zakon resnično pripravilo do 1. julija 2009, kot se je obvezalo in to je v osnovi dobro. Pa vendarle je treba povedati, da ima ta zakon kljub vsemu en grenak priokus. Zakaj? Iz temeljnega razloga, ker zakon izhaja v bistvu iz koalicijske pogodbe in ta koalicijska pogodba je predvidela, kolikor se spomnim, 60 milijonov evrov v te namenjene, ampak naj bi to prejeli samo upokojenci z najnižjimi pokojninami, koalicija sedaj to širi na vse z nizkimi dohodki, kar je tudi smiselno in dobro - to je v osnovi treba povedati. Ampak, res je pa tudi nekaj, da, vsaj sodeč po pogodbi ali sporazumu koalicijskem in vladnem normativnem programu, bi človek lahko rekel oziroma vsaj tisti, ki malo analitično bere, bi rekel, da je to koalicija mislila zatajiti in tega sploh ni mislila sprejeti, namreč v normativnem programu ga ni, tako da šele na poslanska vprašanja in potem vezano na našo verzijo zakona, je do tega vendarle prišlo. Dobro je, da je do tega prišlo, seveda jaz sem zelo vesel, sam bom zakon podprl tak, kot je. Povedal bi še to, da bi bilo dobro, da DeSUS vztraja in jaz sem vesel tega, kar je povedal vodja poslanske skupine gospod Žnidaršič, da razumejo to samo kot delno realizacijo koalicijske pogodbe, da še nekaj manjka, to pa je predvsem tisti znesek nekako do 45 milijonov. Prav bi bilo, da na tem tudi vztrajate, prav bi bilo, da smo korektni do teh ljudi, in prav je, da smo korektni do svojih lastnih obljub in tistih svojih lastnih zapisov. Seveda se pa zavedam, bom rekel, ekonomskega položaja, v katerem je država, ampak prav pa je, da bi kljub temu do tega prišlo. Skratka, v vsakem primeru, kar se tiče mene pa mislim, da vseh nas v tej dvorani, zakon seveda ima podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marijan Pojbič. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Jaz bom seveda z velikim veseljem podprl amandma, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka. Sem prepričan, da izboljšuje predlog zakona v prvotni obliki, in sicer tudi povečuje sredstva s 15-ih milijonov evrov na 60 milijonov evrov. Zdi se mi zelo pomembno poudariti, da ta amandma predvideva, da bi se ta dodatek izplačal štirikrat: v mesecu avgustu, septembru, oktobru in novembru, in potem bi seveda lahko govorili o tistem, kar je intenca zakona, ko govorimo, da je namen zakona izboljšati materialni in socialni položaj različnih kategorij prebivalstva. Po tem našem amandmaju bi vsak prejemnik dobil med 320 oziroma 800 evrov tega dodatka. Sedaj bom pa poskušal obrazložiti, zakaj smo v Slovenski demokratski stranki pravzaprav vložili ta amandma. Torej iz prvotnega zakona izhaja, da bi pač upravičenci, ki jih ta zakon zajema, prejeli med 80 in 200 evrov dodatki, in to tisti upravičenci, ki imajo prihodke med 250 do 320 evrov prihodkov. Tudi na Odboru za delo, družino in socialne zadeve sem že opozoril na to, da se mi zdi, da 15 milijonov za tako veliko skupino, kot jo tukaj zajema ta zakon, torej za 120.000 prejemnikov po tem zakonu, je 15 milijonov evrov takšen znesek, da me navaja na to, da začnem razmišljati, da se ta vlada, ki je predlagala ta predlog zakona, ali se norčuje iz ljudi, tiste skupine ljudi, ali je toliko cinična do te skupine ljudi. Zakaj to trdim? Zato ker sem izračunal: če bi 80 evrov dobil posameznik, prejemnik tega dodatka, bi mu pripadalo na mesec, če torej razdelimo na 12 mesecev, 6,6 evrov na mesec. In če s tem mi želimo, ko govorimo o intenci zakona, izboljšati materialni in socialni položaj teh kategorij prebivalstva, potem jaz res v tej državi ne razumem ničesar. In to je tisto, kar me navaja na velikanski cinizem te vlade do te skupine ljudi. S 6,6 evrov želimo njihov status, njihov ekonomski položaj izboljšati. To je nedopustno! In ko sem na Odboru za delo, družino in socialne zadeve na to opozoril tudi gospoda ministra, ki ga tu prisrčno pozdravljam, mi je seveda odgovoril, da je to enkratni mesečni dodatek. To drži, s tem se popolnoma strinjam. Vendar pa opozarjam na nekaj - ti ljudje, ki imajo 250 do 320 evrov prihodka na mesec in dobivajo ta prihodek mesečno, 12 krat na leto, naj mi kdo v Državnem zboru, nekdo izmed vas, ki ste v tej dvorani, pove, ali je s tem denarjem, 250 do 320 evrov, mogoče preživeti. Če je tu nek korenjak, ki mi zna odgovoriti na to vprašanje, pritrdilno, potem mislim, da je ta zakon res ob pravem času in na pravem mestu. Vendar sem prepričan, da ga ni v Državnem zboru. Poznam podjetja, kjer zdaj delavci prejemajo okrog 500 do 550 evrov plače, s tem da delajo sobote, nedelje, praznike in nočne. Kaj pa je s to skupino ljudi? Ali je mogoče, da ti delavci s temi 550 evri preživijo? Ni mogoče, v nobenem primeru! In to je tisti problem, s katerim se je treba soočiti. Ne pa se norčevati iz ljudi s 6,6 evra na mesec! Po drugi strani pa gledamo, kam so šli naftni derivati, kam je šla cestnina, da ne govorim o problematični zgodbi izbrisanih in njihovih odločbah. Potem sodniške plače, od 25 do 28% naj bi se izboljšale, in tako naprej. In potem govorimo, da želimo tej skupini ljudi pomagati - s 6,6 evra na mesec! To je pa skrajno skrajni cinizem in skrajno norčevanje iz te skupine ljudi. Zato smo se v Slovenski demokratski stranki odločili, da vložimo ta amandma, ker bi s tem amandmajem lahko malenkostno izboljšali njihovo situacijo, če bi jim dali ta dodatek v mesecu avgustu, septembru, oktobru in novembru - torej štirikrat. S tem dodatkom bi mogoče lahko kdo izmed teh državljanov res lahko kupil za svojega otroka septembra še kako pomembne šolske potrebščine in tako naprej. Vendar z 80 evri pri 320 evrih mesečnega prihodka je pa to res absurd. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, sam bom z velikim veseljem ta amandma podprl, zato ker mislim, da je dobronameren in da je res pisan na kožo in v interesu tistih, ki v tem trenutku ta dodatek še kako potrebujejo. In še enkrat povem, upam in verjamem v to, da bo ta koalicija in ta vlada enkrat za vselej razumela, da je treba pristopiti k novim rešitvam na tak način, da bodo izboljšale status tistih, ki imajo 550 evrov na mesec, ki hodijo za 550 evrov v službo in delajo, tako kot sem rekel, praznične, nedeljske, nočne, itd. Še za zaključek. Ko smo imeli torej na Odbor za delo, družino in socialne zadeve, ko sem jaz spregovoril o tem vprašanju, o teh 550 evrov, ki jih zaslužijo tisti, ki delajo praznične, nočne, nedeljske, me je ravno ena gospa iz Socialnih demokratov opozorila, da pač jaz v prejšnjem mandatu, ko je bila neka druga vlada, torej, vlada Janeza Janša, kot koalicijski poslanec ničesar nisem storil za tiste ljudi, danes vam pa lahko povem in tudi tam sem javno povedal in to tudi sedaj prvič povem, šlo je za podjetje Paloma, kjer sem stotine ur porabil za to, da sem se pogovarjal z SOD-om, KAD-om, z gospodarskim in finančnim ministrstvom, da je danes to podjetje obstalo in na to sem seveda ponosen, skupaj s sindikatom, delavskim svetom, vsemi tistimi, ki so tukaj delali za to, da danes podjetje posluje pozitivno. Bog ne daj, da bi se ta vlada in ta koalicija dovolili, da ne bi sledili tem smernicam, ki so bile takrat zastavljene, da lahko danes govorimo, da se podjetje Paloma počasi oživlja in tudi funkcionira pozitivno s tekočim poslovanjem. Ampak, to je bilo samo za intervencijo, zato ker me je pač spodbudila na tem odboru za delo, družino in socialne zadeve kolegica iz vrste SD-ja. Še enkrat za konec. Prepričan sem, da boste ta amandma, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, tudi z velikim veseljem potrdili, vsaj verjamem, da mislite resno, da mislite tej skupini ljudem resno pomagati. Prepričan sem, da si ne boste dovolili norčevanja in skrajnega cinizma te vlade do te skupine ljudi. Jaz bom ta amandma podprl in tudi zakon, ker zagotovo je na koncu boljše, da ljudje dobijo nekaj kot pa čisto nič, je pa seveda sramotno in absurdno, da bo nekdo dobil 6,6 evra na mesec, to je pa tisto, kar presega vse meje dobrega okusa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister, dr. Ivan Svetlik. Prosim.
Spoštovani, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Dolžan sem dati nekaj pojasnil glede na razpravo, ki teče. Še enkrat bi rad poudaril da brez zakona, ki je interventni in kar pomeni enkratno denarno socialno pomoč. Preračunavanje te pomoči na letno raven nima nobene logične osnove, ker tudi ne vemo, kaj pravzaprav se bo še vse dogajalo tekom leta, potem ko bo ta zakon sprejet. Med drugim bomo, recimo, julija revalorizirati denarne socialne transfere za 2,3%. Teh revalorizacij bo še lahko več, odvisno od podlag za take revalorizacije. Predvsem pa bi rad povedal, da gre za to, da smo predlagali takšen interventni zakon zaradi tega, ker je bilo prezgodaj, da bi lahko predložili sistemske rešitve, ki so bile tukaj že navedene. Odpiramo namreč celo področje sistemske ureditve socialne zakonodaje: od omenjenega zakona, do upravičenosti do javnih sredstev, do izplačevanja denarnih socialnih pomoči, organizacije centra za socialno delo in dolgotrajne oskrbe. Pri tem bomo upoštevali tudi novo oceno o življenjskih stroških, ki jo te dni preučujemo in jo bomo dali na ogled javnosti, poslancem in vsem, ki jih zanima, v prihodnjih dneh. Ta ocena bo pokazala, s koliko evri je mogoče preživeti. Težko je na oko, na pamet take ocene dajati, zaradi tega seveda ne bi rad vnaprej takih sodb izrekali niti odločitev sprejeli, dokler nimamo natančne informacije glede tega. In zaradi tega bomo potem, ko bo ta sistemska zakonodaja sprejeta, lahko tudi ustrezno na tej podlagi uskladili višino socialnih transferjev in tudi njihovo strukturo in medsebojna razmerja. Vključno z evidencami o tem, koliko kdo prejema, kakšno je njegovo premoženjsko stanje in celoten dohodek in seveda vključno s tehnologijo izplačevanja, ki je bila tukaj omenjena. Torej mislim, da bi sprejetje amandmaja, da bi šli v mesečno izplačevanje dodatka, ki ga zdaj predlagamo kot enkratni dodatek, pomenilo neke vrste kvazisistemsko rešitev, ki jo že iz tega razloga ne moremo sprejeti. Hkrati pa seveda trčimo tudi na proračunske omejitve in seveda tudi gre za to, da nimamo natančne ocene višine, ki je potrebna za to, da lahko posamezna oseba pokrije svoje življenjske stroške na tej podlagi. Naj še dodam, da po tem zakonu, po izračunih, ki so bili nazadnje narejeni, je že upravičenih do tega enkratnega dodatka 121.000 oseb. Razmerja se spreminjajo. Med njimi je 58.000 upokojencev, 45.000 prejemnikov denarne socialne pomoči, 6.100 invalidnih oseb, 8.600 tistih, ki prejemajo nadomestila za brezposelnosti, in 3.300 tistih, ki prejemajo starševska nadomestila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijave. Besedo ima mag. Štefan Tisel.
Še enkrat lep pozdrav, vsi prisotni! Že prej sem omenil, da bi bilo blaženje večje, če bi ti obroki bili večkrat ali pa vsaj vsak mesec. Ker je v koalicijskem sporazumu bilo predvidenih teh 60 milijonov, smo pač predvidevali, da bi lahko to razdelili tej kategoriji ljudi z najnižjimi prihodki. Kajti kriza se v letošnjem letu, kot smo slišali, še poglablja in to enkratno dejanje je prav gotovo boljše kot nič, ne bo pa izboljšalo njihovega socialnega položaja. Gre za kategorijo, kot smo jih že prej našteli, med njimi je tudi večina upokojencev z najnižjimi pokojninami, ki so jim bile dane obljube že večkrat. Zlasti ena izmed strank koalicije se je zelo zavzemala in s tem tudi dobila volitve, da bo poskrbela za rast pokojnin, zlasti tistih najnižjih, oziroma za dodatke, ki se naj bi izplačevali vsaj dvakrat letno. In zdaj je priložnost, da damo oziroma se odločimo za tiste kategorije ljudi, ki so materialno ogroženo in teh je kar nekaj tudi med upokojenci, pa tudi v drugih kategorijah. Zato bom podprl amandma, ki bi omogočil, da se enkratni dodatek, enkratna pomoč razširi na štiri mesece ali kako drugače razdeli na večkrat, kar bo omogočilo, da bodo lahko socialno ogroženi lažje preživeli do tistega sistemskega zakona, ki ga obljubljate, in bodo potem po teh kategorijah nekako lažje prepoznavni. Gotovo bo manj tistih, ki so materialno priskrbljeni z nepremičninami in podobno, če bo ta novi zakon te kategorije upošteval. Tako, da res v pričakovanju tega sistemskega zakona pa vendarle omogočimo tem kategorijam naših prebivalcev, da lahko preživijo jesen. Zato bom podprl ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Andreja Rihter.
Hvala lepa predsednik. Nisem se imela namena oglašati, ampak hvala minister za konkretnosti in še enkrat za pojasnila, da Vlada in ta koalicija misli zelo resno in da je enkrat za vselej dokončno razumela, da je treba narediti reformo pokojninskega zavarovanja in s tem nenazadnje tudi izpolnjuje obljube, ki jih je dala pred dvema mesecema oziroma tremi meseci, da bo izpeljala celovito zadevo. Jaz imam sama kar nekaj problemov s posameznimi osebami, ki so uživalci nadomestil iz invalidskega zavarovanja, ki so brezposelni, in prav zadovoljna sem, da ta zadeva je intervencija in interventna in da v to kategorijo sedaj spadajo nenazadnje tudi posamezniki iz te kategorije. Zaradi tega absolutno ne morem podpreti amandmaja, kajti intervencija je potrebna, nujna takoj in zaradi tega ob sprejetju računam, da bomo glede na to, vsi ste do sedaj dali soglasje na sprejemanje zakona, vse zainteresirane oziroma skupine, ki so tudi navedene, prejele nadomestilo v enkratnem znesku že v naslednjem mesecu in med njimi je kar 6.100 oseb, kakor je minister ravnokar tudi navedel, iz invalidskega zavarovanja. Tako kot pravim, zadeva ja na začetku in strokovne komisije so nenazadnje tudi imenovane za pripravo celovite reforme tudi v nadaljevanju. Zato ne morem podpreti amandmaja, v celoti pa podpiram zakon o socialno ogroženih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič. Prosim.
Lepa hvala gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi. Amandma Slovenske demokratske stranke k temu zakonu razumem kot slabo vest iz prejšnjega mandata, ko ni bila pripravljena dati niti tistih 6 evrov, o katerih je govoril gospod Pojbič, tistim najrevnejšim. Mislim na socialne podpirance, nezaposlene oziroma tiste, ki dobivajo nadomestilo za brezposelnost in tako dalje, ampak samo upokojencem, kljub temu da smo takrat rekli, da je revnih v tej državi tudi veliko drugih. Zaradi tega amandmaja ne bom podprl. Tudi zaradi tega ne, ker potem, če bi se uresničil, bi ti, ki so tukaj zajeti, dobili nesorazmerno več kot samo enkratni dodatek na meji, ki je določena za to, da sploh ta dodatek dobijo. Pri vsej zadevi je dober namen vašega amandmaja prišel v napačnem trenutku: v času relativne blaginje tega, da bi vsi, ki so revni kaj dobili, ni bilo. Te želje ni bilo. Nasprotno, tisti dodatek, ki je šel največji volilni bazi v državi, to je upokojencem, je bil skoraj domala enak kot prihranek iz zakona o socialnih transferih, ki je prav najrevnejšim pobral, usklajevanje s plačami in je bil prihranek samo nekaj deset tisoč evrov manj kot potem enkratni dodatek. Takratni enkratni dodatek je imel tudi to slabost, da je izenačil tiste s 15, 20 in tiste s 40 leti delovne dobe. Pripombe na to temo so šle pač v veter, prav tako so takrat dodatek dobili vsi, tudi tisti, ki se vozijo z macedesi, ker ni bilo upoštevano njihovo premoženje oziroma njihov celokupen socialni status, pač pa samo neposreden prejemek iz naslova pokojninskega in invalidskega zavarovanja, kar je bilo deplasirano in predlogi v tej smeri so bili neupoštevani. Zaradi tega je danes zahtevati, da se vsake tri mesece - da se porabi 60 milijonov v celem letu samo za to skupino, ponovno izpuščajoč tiste, ki so nekaj na tem, seveda, ni dobra rešitev in je zaradi tega ni mogoče podpreti. Več denarja, ali še toliko denarja za one, ki tudi slabo živijo, pa imajo nekaj malega več, pa tudi ne gre zahtevati, ker smo pač v krizi in se česa podobnega prejšnja koalicija z nami skupaj, seveda, ni domislila. Pri tem bi rad povedal še nekaj, da so socialni transferji prav upokojencem, 30 tisoč 400 upokojencem že do lanskega leta na račun letnega dodatka pobrali po 150 evrov na letni ravni približno, ker so dobili zaradi Zakona o zamrznitvi socialnih transferjev v resnici nižji dodatek, kot bi ga sicer dobili. Pokojnine so se valorizirale z nekaj centi nad mejo so izgubili 150 evrov na letni ravni. Kakšen je ta podatek za letos, še ni znano, drugače je ta številka zagotovo večja, ampak za številko, ki sem jo navedel, pa jamčim, ker je nesporna in izhaja iz statističnih podatkov Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, čeprav nisem naštel do posameznika natančno, ampak jih je celo nekaj čez to številko. Hočem povedati naslednje: prav je, da se je Vlada odločila, da damo to pot dodatek tistim, vsem v državi, ki imajo manj od 320 evrov dohodka na mesec. Res se to sliši malo, če bi to dali vsak mesec posebej, ampak poudarjeno je, da gre za enkratni dodatek in da ne gre za zvišanje prejemkov, ki bi kontinuirano tekli skozi vse leto, ker bi potem porušili vsa razmerja in seveda tega denarja, ki bi na ta način reševal problem, pač preprosto v času gospodarske in finančne krize v naši državi nimamo. Zaradi tega bomo podprli v poslanski skupini amandma, ki ga je vložila koalicija in ne moremo podpreti amandmaja SDS-a iz navedenih razlogov. Tako pač je, ni mogoče povsem izključiti dobronamernosti, ampak ta prehaja v napačnem trenutku, takrat, ko je bilo več možnosti na razpolago, takih predlogov ni bilo. In tukaj gre za, bi rekel, notranje nasprotje prakse SDS-a v prejšnjem mandatu in predloga, ki prihaja v tem, ki pa je bistveno bolj težak in omejen s financami kot pa prejšnji. Zaradi tega ponovno povem, da tega amandmaja ni mogoče podpreti. Podpiramo pa seveda napore Vlade, da v perspektivi pripravi rešitve za celovito reševanje sociale v naši državi in tovrstne predloge in rešitve bomo pa z veseljem podpirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani [[...]]
Boste takoj po tem nastopu. Nisem vas videl. Boste takoj po tem nastopu.
Spoštovani gospod minister s sodelavcema, poslanke in poslanci. Amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ne bom podprla, čeprav je mogoče računati s tem, kako bodo puščice streljale in bo govora o tem, da smo premalo socialno čuteči. Ampak že na odboru sem razložila, da štejem predlagani zakon za interventni zakon, ki ima pač en sam namen: ublažiti v tisti kategoriji prebivalstva, ki jo kriza najbolj zadene, posledice z enkratno socialno pomočjo. Zato je nesmiselno razpravljati o tem, koliko te pomoči pride na posamični mesec, ker bo pomoč izplačana v enkratnem znesku. Bi se pa rada odzvala na nekatere razmisleke, ki jih je bilo mogoče slišati v mnenjih poslanskih skupin, in bi opozorila na neko notranje neskladje pri sprejemanju ukrepov različnih. Ko smo v prejšnjem mandatu sprejemali zakon o socialnih transferih, je bila Poslanska skupina Socialnih demokratov zelo kritična do tistega zakona, ker je opozarjala na številna neskladja, nepravilnost, na nekatere od teh je bilo tudi že v razpravi s strani koalicijskih poslank in poslancev opozorjeno. Ampak poglejte, v tistem hipu, ko smo mi v prejšnjem mandatu sprejemali ukrepe, ki niso upoštevali socialne komponente, denimo brezplačni topel obrok za dijaško populacijo, brezplačni vrtec za drugega otroka - v čem mislim socialno komponento? Ko premoženjsko stanje dobitnikov teh pomoči ni več relevantno za to, ali kdo dobi to pomoč ali ne, je nemogoče sklicevati se, s kakšnim avtom se kdo pripelje, ko pripelje otroka v vrtec, in to ne more biti - jaz razumem željo po tem, da so na eni vhodni točki zbrani vsi podatki o tem, kaj posameznik ali posamezno gospodinjstvo dobi iz javnih sredstev in to ima Vlada v načrtu tudi napraviti in podpiram Vlado pri tem in to je eden od tistih sistemskih zalogajev, ki to Vlado čakajo. Prav tako podpiram Vlado pri njenih prizadevanjih ugotoviti, kakšne so pravzaprav potrebe posameznika ali gospodinjstva za to, da lahko rečemo, kje mora država intervenirati. Spomnili se boste, če se boste seveda hoteli, da smo v preteklem mandatu opozarjali na to, da je prag revščine kategorija, ki je slabo določena in bi jo morali znova premisliti. Vse to, vsaj ta dva ukrepa sta izredno pomembna in bosta dolgoročno, upam da, uredila stvari bolje, kot so urejene zdaj. Ta hip pa Vlada z interventnim zakonom skuša ublažiti težave pri kategoriji prebivalstva, ne glede na to, ali gre za upokojence, dijake, zaposlene ali brezposelne, gre, skratka, za tiste, katerih skupni prihodki so tako nizki, da domnevamo, da jih je kriza prizadela bolj kot vse druge. Še enkrat poudarjam, dobro bi bilo, če bi lahko bil znesek višji, vendar najbolje od vsega pa bo, ko bomo našli zdravilo za krizo, ki smo ji priče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Pojbič.
Spoštovani predsednik, replika zato, ker me je gospod Žnidaršič omenil osebno. In sicer, povedal je, da bi naj v Slovenski demokratski stranki imeli slabo vest zato, ker nismo nečesa naredili. Najprej bi rad povedal nekaj. Torej, spoštovani gospod predsednik, mislim, da mi stvari v tej slovenski državi ne rešujemo za nazaj, temveč jo rešujemo za naprej. Torej nam je jasno, da je situacija, kriza in vse to, kar je danes in zdaj, v tem trenutku. In moramo iskati rešitve, ki bodo takšne in tako zapisane, da bodo čim bolj pisane na kožo Slovenkam in Slovencem. Nikakor pa, mislim, vsaj jaz se ne želim ukvarjati z zadevami, o katerih govorite vi, ki so pač bile spregledane v preteklosti, pri vodenju prejšnje vlade in tako naprej. Čeprav moram posebej poudariti, prejšnja vlada - in bom to zdajle ponovno pojasnil -, prejšnja vlada je dvigovala otroški dodatek, je povečala štipendije, povišala preživnine, povečala minimalno plačo, dala pokojninski dodatek upokojencem, brezplačen vrtec za drugega otroka in tako naprej. To je cel kup stvari, ki so povezane, in če jih med sabo povežeš, lahko oceniš, koliko je posamezna družina imela pozitivnega učinka od vseh teh ukrepov, ki sem jih zdajle naštel. In potem mi nekdo kar tako, čez palec, trdi, da prejšnja vlada oziroma tudi mi, poslanke in poslanci, ki smo bili v prejšnji vladi v koaliciji, da imamo slabo vest. Mislim, da smo mi celovito pristopili k reševanju tega problema. In ko smo dali pokojninski dodatek - kaj mislite, kaj je ta opozicija takrat govorila?! Da je to predvolilni bombonček. Se pravi, če ti državljanu in državljanki, ali so to upokojenci, daš nek dodatek, je to predvolilni bombonček. Jaz upam in bil bi vesel, če bi bile volitve vsako leto, potem bi vsako leto vsaka vlada morala storiti tisto, kar je, dolžnost vsake vlade - da pomaga državljankam in državljanom reševati situacijo, v katero zapadejo zaradi takšne ali drugačne situacije. Tako tukaj nikakor ne morem sprejeti dejstva, da me gospod Žnidaršič, ki je bil tudi v prejšnji vladi, uči, česa prejšnja vlada ni storila. In on negira samega sebe, človek je bil tam, je tam glasoval - eden najbolj glasnih poslancev. In ko je Slovenska demokratska stranka pred tremi meseci z zakonom predlagala pokojninski dodatek - kaj se je zgodilo?! Večina stranke DeSUS-a je glasovala proti. Lepo vas prosim, drage kolegice in kolegi, potem pa ne vem več, kdo je tukaj nor! Ali sem jaz? Za druge [[...]]
Gospod Pojbič, čas za repliko, 3 minute, je potekel. Prosim, če zaključite.
Ja, bom zaključil. In, gospod predsednik, na koncu bi rad povedal še to.
Prosim, gospod Pojbič, zaključite, ker je čas potekel.
Se opravičujem, samo [[...]]
Hvala lepa.
[[...]]tole bi še rad povedal, da [[...]]
Ne morete več! Hvala!
[[...]]ne sprejmete [[...]]
Se lahko prijavite k razpravi. Hvala. Besedo ima Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, mi seveda zakon podpiramo, ker prinaša nekaj dobrega za tiste, ki so v tej državi socialno ogroženi oziroma nek tak dodatek, neko takšno pomoč s strani države potrebujejo. Glede na tisti zakon, že nekajkrat omenjeni, ki smo ga predlagali in izvedli v lanskem letu in je bil ožigosan kot predvolilni bombonček, je seveda dejstvo, da se krog upravičencev širi, vendar bo tega dodatka deležno manjše število ljudi. Minister sicer navaja številko 120 tisoč, ker pač šteje družino oziroma razdeli na družinske člane, vendar če pogledamo po podatkih, ki so v prilogi, torej v uvodnih obrazložitvah, zakaj zakon, pridemo do številke 60 tisoč, če štejemo 14000 družin. Je pa res, da je tam več družinskih članov in da bodo dobili teh 200 evrov. Mene na splošno veseli, da smo opustili retoriko "predvolilni bombončki", čeprav, kolikor vem, se nekateri že zelo ukvarjajo z lokalnimi volitvami. Mogoče je potem v tem smislu tak zakon predlagan. Kot je bilo že napovedano, mi smo v preteklih mandatih poskušali pomagati na različne načine, ne samo z enkratnim dodatkom, ampak tako, da so se dejansko povečevale tiste subvencije države, ki za družino dejansko nekaj pomenijo. Od otroškega dodatka do dodatka za velike družine, učbeniški sklad. Skušali smo starše razbremeniti konkretno in pri tistih stvareh, ki so jih vedno navajali kot tiste, ki jih najbolj obremenjujejo. Sedaj se dogaja obratno, da sicer tukaj dajemo nek dodatek, s tem zakonom, zraven pa, kljub temu da je inflacija nizka, tokrat - ker spomnite se lani, je bila grozna inflacija, grozna revščina in zato je bilo treba ukrepati in tudi smo ukrepali. Zdaj je inflacija nizka, pa obremenjujete ljudi na druge načine, dvigujete ceno vinjet, dvigujete trošarine, skratka, obremenjujete na tistih segmentih, kjer so pa dejansko ljudje vsak dan od tega odvisni oziroma jim ne preostane drugega, kot da namenijo sredstva za vse to. In v uvodnih nagovorih je bilo rečeno, da je treba Vladi zaupati. Mi zelo težko zaupamo, ker dnevno spreminja ali pa mesečno spreminja zelo velike zneske. Pri subvencioniranem delovnem času smo iz 230 milijonov prešli že na 53 milijonov evrov in pričakovali bi, da bo, glede na to, da pač tam ostane nek denar, je Vlada morda bolj ambiciozna in da bo raje dvignila otroški dodatek, ne pa, da se usklajuje s socialnimi transferji, ki so bili omenjeni oziroma na način, kot se usklajujejo socialni transferi, kar pomeni potem en ali pa dva evra in verjetno več stane državo, da s centrov za socialno delo pošlje na vse naslove, da je bil otroški dodatek usklajen za en evro ali dva. Verjetno bi bil večji učinek, če bi preračunali, za koliko lahko otroški dodatek na primer ali pa še kakšnega od drugih socialnih transferjev dvignemo; in mi bi zagotovo bili bolj ambiciozni, tudi smo, zato smo predlagali tak amandma. In če se še enkrat vrnem na zaupanje Vlade. Meni je žal, da predvsem videvam ministra Svetlika, ministra za delo, družino in socialne zadeve, manj pa ministra za gospodarstvo, ker dejstvo je res, da s socialo in z dodatnimi subvencijami, socialnimi transferji ne bomo rešili naše prihodnosti, kvečjemu jo bomo z dobro gospodarsko politiko, ki pa jo tukaj zelo pogrešam. Dokler bo tako, bomo mi zelo težko zaupali tej vladi, še manj verjeli v to, da bo zmanjšala brezposelnost, da bo ohranila delovna mesta. Predlagam in sama bom podrla amandma, ki smo ga vložili, da vseeno namenimo malo bolj resno številko, malo bolj resna sredstva tem socialno ogroženim. 15 milijonov je tako, kot sem rekla, pri subvencioniranem delovnem času smo že prihranili 4/5 tistega, kar ste načrtovali, tako da ne bi smelo biti težav, da bi iz tistega naslova preusmerili sredstva na ta naslov.
Hvala lepa. Besedo ima Miro Petek.
Hvala lepa. Vsem lep pozdrav! Podprl bom ta zakon, čeprav je bil veliko boljši zakon, ki ga je vložila opozicija oziroma SDS. Podprl bom pa tudi amandma, da bomo ustrezno izboljšali ta zakon. Koalicijski poslanci sami ugotavljajo, da predlagani zakon ni v duhu koalicijskega sporazuma, predvsem zaradi tega, ker so zneski toliko manjši, kot so bili predvideni. Bolj kot ta številka pa seveda skrbi splošno stanje v državi. Skrbi dejstvo, da proizvodnja pada, da je vse več brezposlenih, da je v državi vse več revščine in vse več revežev. Zato je mogoče kar paradoksalno, da država nič ne namenja Muri, da je dvignila roke okoli Mure, kjer bi si lahko delavci z ohranitvijo proizvodnje sami služili kruh, sami poskrbeli za svojo eksistenco, za socialno varnost, na drugi strani pa z interventno zakonodajo namenjamo denar za socialno pomoč. Reveži, revščina je bila in bo. Naš cilj pač mora biti, da bi tega bilo čim manj in posledično bi imeli čim manj takšnih interventnih zakonov in takšnih interventnih ukrepov. Žal pa ta vlada le gasi posledice, pa še te gasi predvsem z bencinom, ne pa z vodo. Vlada dela slabo, to je ugotovilo tudi javno mnenje. Poglejte si današnje Delo. Pet mesecev podpora Vladi pada, Vlada pa je na oblasti sedem mesecev. Se pravi, podpora je rasla samo takrat, ko je Borut Pahor sestavljal Vlado. Uspešna pa je pri promociji, pri samopromociji. Lahko govorimo že kar o nekakšni patološki narcisoidnosti te vlade na eni strani, na drugi strani pa o siloviti nesposobnosti spopadanja z gospodarsko in finančno krizo. In bati se je, tudi glede na te odzive na drugi strani, da bo ta vlada v prihodnje težila k svoji stari paradigmi, k enakosti, toda enakosti v revščini, kot smo bili priča temu pred 20 let, seveda, blagostanje pa bogastvo pa je odmerjeno samo za elito. Včasih je bila to partijska elita, danes pa je to tajkunska elita. In tako prva kot druga sta prišli do svojega bogastva v zelo čudnih okoliščina, ne z znanjem, ne z delom, ne s sposobnostjo, temveč s privilegiji, s prevaro in tudi nezakonitostjo. Veseli me, da je danes tukaj bilo rečeno, da je naš amandma dobronameren. Jaz upam, da boste dobronamerni tudi vi in boste ta amandma podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala, gospod predsednik. Nekajkrat je že bilo govora o tem, da je v parlamentu spregovorjena beseda javna beseda in da bi politiki v svojih nastopih kljub zajamčeni svobodi govora vendarle morali paziti na to, kakšen je naš jezik. Jaz bom začela počasi zbirati "petkizme", kajti ta o patološki narcisoidnosti Vlade že sodi v nabor tistih in se pridružuje kakšnim klepetuljam ali pa recimo zaskrbljenosti gospoda Petka, zaradi tega, ker ima več ministric, na kar je reagirala civilna družba. Gospod Petek izgubili ste tisti privilegij, s katerim ste se hvalili. Ko ste bili novinar, na vaše članke ni bilo pripomb, zdaj, ko ste v parlamentu, štejte to moje govorjenje kot obsojanje vaših izjav, ki hočejo biti duhovite in metaforične, so pa žaljive. Zdaj pa k tistemu, o čemer je treba še kakšno besedo reči, v zvezi z zakonom in s temi amandmaji, ki so vloženi. Seveda je zdaj mogoče govoriti o ambicioznosti ali neambicioznosti, ampak poglejte si kaj pomeni izraz ambicioznost, velikopoteznost. Kakšna velikopoteznost naj bo zvezana s krizo, z interventnimi ukrepi in manjšim prilivom sredstev v proračun, kot so bila načrtovana. Kaj pravzaprav hočete? Ali je morebiti kdo seštel, koliko denarja bi bilo potrebnega, da bi izpolnili vse tiste zahteve, ki smo jih slišali? Samo eno cvetko bom povedala - ko sem na gospodarskega in finančnega ministra v prejšnjem mandatu naslovila vprašanje, kako bo država pomagala reševati krizo v gospodarskem subjektu, kjer je imela preko Kada in Soda 71% delež, sem bila poučena, da je zdaj drugačen sistem, v katerem se minister za gospodarstvo ne more vpletati v zadeve gospodarskih subjektov. Pustimo, da je ta isti gospodarski minister šel v nek drug gospodarski subjekt in da je potem po izgubljenih volitvah tudi tja šel. Pustimo zdaj to, da je pri tem prvem gospodarskem subjektu zahtevo za sklic izredne seje zahtevala nacionalna stranka in ne kdo, ki se je stotine in stotine ur ukvarjal z reševanjem problemov. Vse to je treba vedeti, ko se hvalimo, kaj smo naredili in koliko smo naredili. Če zdaj kličete na pomoč državo za Muro, je niste v prejšnjem mandatu hoteli dati Palomi ali se vplesti v reševanje. In še marsikaj bi bilo mogoče dodati na račun tega, kar je bilo povedano, ampak vrnimo se k interventnemu zakonu, vrnimo se h temu, kako hoče država v nastalih razmerah in v okviru razpoložljivih sredstev urejati zadeve za tiste, ki jih je kriza najbolj prizadela. Nihče od nas pa tudi sama nisem nikoli trdila, da je to dovolj, da je to veliko, da s tem rešujemo vse probleme. Je malo, ampak vseeno vsaj to razporejeno tako, da bo namenjeno tistim, ki so najbolj ogroženi. In to je ta hip, po moje, najbolj bistveno. Za to pa je treba poskrbeti tudi preko drugih mehanizmov in mislim, če bi seštevali vse to, kaj je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve še prek drugih interventnih ukrepov namenilo, potem slika vendarle ni tako negativna, kot hočete opozicijski poslanci to dokazati. Glede tistih predvolilnih bombončkov, ki ste jih delili, je treba povedati, da obveznosti so zdaj, z lahkoto ste jih sprejemali. Hvala.
Replika gospod Petek, prosim.
Hvala lepa. Glede na to, da gospa Potrata res vse vidi in vse ve, bi jo resnično prosil, da bi mi povedala kje je izraz patološka narcisoidnost žaljiv izraz? To je slikovit izraz, to je publicistični izraz, to je ilustrativen izraz, to je večpomenski izraz, kje pa je ta izraz žaljiv, mi boste pa, prosim, vi povedali. Hvala.
Tu bi se jaz vmešal, ampak se ne bom, ker vodim sejo, ampak kakor koli. Besedo ima Marijan Pojbič, prosim.
Spoštovani predsednik, ker mi prej pri repliki čas ni potekel in nisem imel možnosti zaključiti svoje misli, bom poskušal zdaj. Je pa v tem času prišlo tudi do nekih novih izzivov in upam, da bom na njih odgovoril. Najprej bi rad poudaril, v Slovenski demokratski stranki se zavedamo kritične situacije v državi. Slovenska demokratska stranka je v tem času vladanja gospoda Boruta Pahorja vložila več zakonskih predlogov kot ta vlada. Torej, kaj to pomeni - da se v Slovenski demokratski stranki zavedamo, kaj je pravzaprav naša dolžnost, ne glede na to, ali smo v poziciji ali opoziciji, skupaj smo odgovorni za delovanje te države. In upam, da bo nekoč nastopil trenutek v tej državi, da bomo razumeli, da Državni zbor ni namenjen SD-ju, SDS-u in tako naprej, da je Državni zbor namenjen in izvoljen zato, da bo iskal ustrezne rešitve, ki bodo na kožo pisane Slovenkam in Slovencem. Stalno govorjenje, kaj je storila prejšnja vlada narobe, kaj dela ta vlada narobe, zame to ni ključno vprašanje. Ključno vprašanje zame je, kako pristopiti k rešitvam, ki bodo v dobro vseh Slovenk in Slovencev. To je ključno vprašanje. In prav Slovenska demokratska stranka tega amandmaja ni vložila z namenom, da bi politizirala v Državnem zboru, temveč z enim ključnim namenom: da bomo res sledili dikciji, ki je intenca predloženega zakona. Tam je jasno zapisano, kaj je cilj tega zakona, in ta amandma želi samo temu slediti in izboljšati ta zakonski predlog. Kolegica iz SD me nikakor ne more pustiti na miru in iz vsake njene razprave letijo puščice direktno name, se pravi, posredno ali neposredno tudi na prejšnjo vlado. Zopet je govorila o podjetju Paloma. Kdo je sklical izredno sejo Odbora za gospodarstvo, ki pa ni ničesar doprinesla. To je pa bila politizacija in takrat se je točno videlo, da je to bilo nekaj dni pred volitvami. In kaj je želel SD in kaj so želeli tisti, ki so to sejo sklicali, takrat doseči? Politične volilne točke. Kot poslanec, ki prihajam iz Sladkega Vrha, sem pa imel popolnoma drugačen interes - interes pomagati tistemu okolju in tistim ljudem, ki so tam zaposleni. To je bil moj cilj in moj interes. Zato se nisem pojavljal v medijih, zato nisem govoril za članke v Večeru, zato nisem hodil na Radie in tukaj nastopal, nastopaški, ker ni bil to moj cilj. Moj cilj je bil pomagati tistim ljudem, zato sem stotine ur porabil v ozadju, da sem poskušal pomagati in doprinesti to, kar pač je poslancu dano, da bi rešili tako pomembno podjetje kot je podjetje Paloma. In hvala bogu tudi prejšnja vlada je zamenjala vodstvo, ki ni delalo dobro, še v prejšnjem mandatu. Bomo videli, če bo ta vlada, ta koalicija, sposobna katerega izmed svojih kolegov, ki jih bodo postavili, ki so jih že postavili na določene pozicije razrešiti v njihovem mandatu, bomo videli. Dragi kolegi, eno so besedičenja, prazne govorice, drugo so pa dejanja, ki jih je možno dokazati in ki stojijo. To je tisto, kar se meni zdi izjemnega pomena. Tukaj vidim razliko med to vlado in prejšnjo vlado, ampak še enkrat povem, skupna naloga in dolžnost nas v državnem zboru je in tudi te vlade, da prevzame odgovornost za vodenje te države, ampak ne način, da se ukvarja sama s seboj in da opozicija oziroma Slovenska demokratska stranka vloži več zakonskih predlogov kot Vlada. To je pa višek in s tem tudi zaključujem. Verjamem in prepričan sem, da Slovenska demokratska stranka v tem parlamentu tudi v poziciji dela v interesu državljank in državljanov Republike Slovenije in za to so jo tudi volivke in volivci izvolili. Verjamem, da bi morale tudi vse ostale poslanke skupine tako razmišljati in tako delovati, ampak tega ne počenjate, to je možno, marsikaj je bilo tudi doslej dokazati. Hvala.
Opozarjam, da razpravljajo o amandmaju v 4. členu. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi rad samo to povedal, da nisem nikoli izjavil, da imajo člani Slovenske demokratske stranke slabo vest, ampak da tako razumem ta amandma, samo to sem hotel povedati, da ne bi prišlo do nepotrebnih očitkov, ki niso na mestu. Tako sem pač razumel in sem tudi potem razložil zakaj. Stvari so take, kot smo jih povedali. Res je tudi, da smo mi takrat podprli tisti dodatek za upokojence, še vedno je bolje, da so ga dobili upokojenci kot nihče. Ni bila pa dobra rešitev in za to izjavo, da je bila tisto slaba rešitev, stojim še zdaj, še posebej zato, ker me v takem stališču podpira tudi Zveza društev upokojencev Slovenije, ki ima 235.000 članov, in to ni majhna številka civilne družbe volivcev, ki je nasprotovalo taki rešitvi. Tista zgodba o tem, da je šlo takrat za predvolilno akcijo, je utemeljena. Ker podobnih občutkov, kako je treba revnim pomagati, ni bilo, ko se je sprejemal Zakon o socialnih transferjih, ki je od leta 2006, ko je bil sprejet, pa do danes spravil minimalno plačo na nivo leta 2000. To je, uradni podatek, ki sem ga zasledil v statističnih podatkih. [[...]] [[Oglašanje iz dvorane.]] [[...]]Moram tudi povedati, ko ste me že prijeli, da ni bilo protestov. Ko je šlo za zvišanje minimalne plače, sem jaz na Odboru za delo, družino in socialne zadeve podprl amandma, da se podpre za 2,6, kolikor je bila inflacija, in ste vztrajali pri korekciji samo za 2% takrat. Inflacija pa je bila 2,6 in za tistih 0,6, ki bi v celi državi pomenila okoli 900.000 tolarjev za vse firme, ki so morale izplačati več za 0,6. To povem zato, da ne bi bilo preveč besed o tem, kako je kdo dober in dobronameren, ko gre za tiste z najnižjimi dohodki in to v času, z vaše strani razglašena blaginje. Danes govoriti zgolj o dobronamernosti pri velikih številkah, ki se zahtevajo za to, da bi pomagali revnim, je nekorektno, nerealno in seveda spet pove nekaj o predlagateljih. Namreč, takrat, ko bi se dalo, smo skrajno problematični, ko gre za revščino. Takrat ko pa ni, takrat pa smo širokogrudni, seveda, ob tem, da mora finance zagotavljati nekdo drug. In ni mogoče sprejeti takšne manire, da zdaj Vlada ne razmišlja o revnih, da premalo daje. Seveda smo tudi mi rekli, da bomo zajezili nadaljnje poslabševanje materialnega položaja upokojencev in to stoji v koalicijski pogodbi. Ampak, mi smo se pogajali na začetku krize, ko niti približno nismo vedeli, kam bomo prišli s to krizo. In ob posledicah, ki jih je ta kriza prinesla, smo potem, seveda, odstopili od absolutne zahteve uresničiti tisti koalicijski dogovor, in mislim, da je v tej fazi razvoja dogodkov, ko je vrsto drugih problemov, ki so enaki ali še težji, tako ravnanje koalicijskih partnerjev razumno in sprejemljivo in da bomo, ko se stvari popravijo, prav gotovo na to temo še kakšno rekli in sledili dogovorom, ki stojijo v koalicijski pogodbi. Ponovno pa poudarjam, da je lahko razumeti vaš amandma kot dobronamernega, ker le daje, ponuja nekaj več, ampak mi ga podpreti ne moremo, predvsem z vidika javnih financ, ki tega v tem trenutku seveda ne omogočajo in ne zagotavljajo. Država nima kje vzeti, zato takega predloga, ki načeloma seveda absolutno stoji kot pozitiven in dober, ni mogoče uresničiti. In zaradi tega ga ne bomo podprli. Lepa hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Temu predlogu Zakona o posebnem dodatku za socialno ogrožene, ki ga zdaj obravnavamo, pa tudi amandmajem bi lahko rekli tudi ura krute stvarnosti za socialno ogrožene. Hkrati pa je to tudi ura verodostojnosti vladne koalicije, ura, ko je vladna koalicija pred ogledalom svoje verodostojnosti, politične in moralne. Kajti, da se namenja četrtina tistega, kar ste obljubljali v predvolilnih nastopih in celo v koalicijskem programu, in to v tednu, ko so stečajnim upraviteljem, zaradi tega, ker ste se zganili pa napovedali limitiranje, vsa sodišča odobrila enormne nagrade, ponovno, pri vsoti, ki jo dajete in "jamrate", da je recesija in da ni možno dati za socialno ogrožene, se v istem trenutku dajejo judeževi denarji stečajnim upraviteljem. Priimki, ki se pojavljajo pri teh nagradah, kot so Marinc, Toš in tako naprej, so iz političnega profila vaše stranke, iz zgodovinskega profila vaše stranke, vaših strank. Namenjate torej, če tako rečem, za te socialno ogrožene 15 Kramarjev, kot je popularno reči, oziroma 45 Marincev stečajne upravitelje, oziroma 60 Tošev stečajne upraviteljice Industrije usnja Vrhnika. Moram reči, da tisto delavko, ki je rekla "gledam okrog, koga bi kresnila," v takem trenutku celo razumem [[...]]
Kolega Jerovšek, trenutek. Prosil bi vas, da ne vpletate v to razpravo ljudi, ki s tem Državnim zborom nimajo dosti opraviti in tudi nimajo možnosti, da odgovarjajo na vaša izvajanja. Mislim, da je to stvar etike [[...]]
Poslušajte, gre za judežev denar, ki ga kradejo! In v takem trenutku govoriti, da to ni posledica bolne samozaverovanosti kot je patološka narcisoidnost. Samo tisti, ki ima to deformacijo, lahko reče, da daje nekaj - dajete miloščino. In naš amandma to miloščino popravlja. Ne govorite, da ni denarja! Če je lahko za takšne anomalije in takšne malverzacije denar, potem ga priskrbite tudi za tiste, ki so ga potrebni, in za tisto, kar ste obljubili. Če pa niste sposobni tega, kar ste obljubljali, pa povejte, da je to problem, dejansko nek patološki, bolezenski pojav, da se nekaj obljublja, potem pa se od tistega odstopi. In zelo zelo potrebno je tudi v teh resnih gospodarskih razmerah skrbeti za to, da bodo tisti, ki so najbolj socialno ogroženi, imeli možnost preživetja, kajti sesuva se možnost preživetja. In normalno, da ljudje vidijo kaj se dogaja v tej državi. Če bi bili realni ob tako mizernem predlogu, potem ne bi prišlo do samozavarovanosti, ampak bi bila na mesto tukaj posipanja s pepelom in opravičilo, da se to dogaja v tej državi, da hkrati ko grmijo v propad podjetja, ko delavci postajajo brezposelni, ko nimajo možnost preživetja, se enormno troši denar, se izplačujejo nagrade, se politično postavlja nove direktorje, ki bodo vzeli nove nagrade in v takšnih razmerah se ne da dolgo načrtovati vnaprej. Izgleda, kot da je vladna koalicija skrbi samo za svoje kadre. Izgleda tako. Zaradi tega izgleda tudi danes, da se klavzure, ki ste jih imeli v preteklih dneh, niso pripomogle k temu, da bi stopili korak naprej, da bi postali transparentni, da bi se zavedli, da je treba imeti ministre, ki so sposobni reševati gospodarsko krizo, ne pa samo poudarjati, da se vse dobro dogaja, vse skupaj pa gre v prepad. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Ljubo Germič, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz bi želel še enkrat ponoviti, kot sem povedal že v okviru predstavitve stališča poslanski skupini, da seveda gre za interventni zakon, ki ima namen izboljšati socialno-materialni položaj tistih, ki so na največjem socialnem robu, da gre za ukrep, ki bo učinkovito speljan, če bo speljan hitro, in da je speljan v okviru možnosti. Jaz bi želel tudi tukaj jasno povedati, da situacijo, v kateri smo zdaj, je moč obravnavati samo skozi tok dogodkov, ki so pripeljali to situacijo. Kajti zelo nekorektno bi bilo, da danes obravnavamo to situacijo, ki ni povezana z nekimi dogodki v preteklosti, v kateri potem sedanja vlada rešuje razmere, v katerih smo se znašli, torej v kateri so se znašli ljudje v Republiki Sloveniji. Jaz bi tukaj želel opozoriti na eno dejstvo, katerega danes ne gre pozabiti, ko govorimo o socialnih transferih. Na zakon, ki je bil sprejet v prejšnji vladi in opozorila, ki so bila dana s takratne opozicije, da seveda bo nekritično sprejemanje zakona, ki govori o drugačnem usklajevanju socialnih transferjev, da bo seveda lahko pripeljalo do situacijo, v kateri bodo ljudje v težjih situacijah kot so bili predhodno, pred sprejemom zakona. Mi smo takrat jasno opozarjali glede na finančne posledice in jaz bi želel tukaj še enkrat opozoriti, o katerih zneskih smo takrat govorili. Torej, finančne posledice predloga zakona sprejetega v letu 2006, ki je govoril o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji znašajo v letu 2007 milijarda 822 milijonov, še takratnih tolarjev, da bodo številke bolj natančne. V letu 2008 3,8 milijarde torej dobre 3,8 milijarde tolarjev in v letu 2009 6,1 milijarde tolarjev. Torej, gre za ukrepe, za katere se je takrat vedelo, da znižujejo socialne transferje in da poslabšujejo socialnih položaj marsikaterega posameznika ali gospodinjstev v Republiki Sloveniji. Jaz bi tukaj lahko pritegnil razpravam nekaterih sedanjih opozicijskih poslancev iz Slovenske demokratske stranke, da bi bilo dobro, da tukaj poslušamo v različnih trenutkih drug drugega, ampak žal takrat naša opozorila niso bila upoštevana. Danes je bilo z moje strani v okviru poslanskega stališča predstavljeno, da je ta ukrep treba gledati tudi skozi ukrepe, ki jih ta vlada sprejema na različnih področjih. Ne pozabiti, ključna prioriteta je ohranjanje delovnih mest. Če pogledate številke, ki jih ta vlada z ukrepi namenja temu področju, so seveda bistveno višje v okviru razpoložljivih sredstev, ki so na razpolago. Jaz bi tukaj opozoril na dejstvo, da v letih dobre konjunkture, lepe gospodarske rasti in bistveno povečane rasti družbenega bruto proizvoda smo mi spreminjali davčne osnove na način, da smo v dohodnini razbremenili najbolj bogate, da smo gospodarstvu ukinjali davčno olajšavo za investicije v novo opremo. Danes lahko srečujemo apele tega gospodarstva, ki se ukvarja s problemi modernizacije svojega tehnološke opremljenosti, za to, da bi lahko konkuriral na bolj zahtevnih trgih in preživljal to gospodarsko, finančno krizo na bolj uspešen način. Slovensko gospodarstvo seveda čakajo ti ukrepi. Ja, gospod Petan, to delamo, ampak seveda delamo to tudi na način, ki je z časovnim zamikom. Če bi to delali v trenutkih, ko je bilo časovno bolj ugodnejše, ko je bila gospodarska konjunktura bistveno boljša, bi danes slovensko gospodarstvo lahko našli v bistveno boljši kondiciji, v kakršni mogoče danes je. In ukrepi te vlade gredo v ohranitev delovnih mest. Kajti, najboljša socialna varnost je imeti delo. In naslednji zakon bo namenjen ravno temu, da bomo podaljšali veljavnost nekega ukrepa, ki omogoča ohranjanje zaposlenosti. In enkraten zakon, ki ga imamo danes tukaj, in jaz res upam, da bodo ukrepi na drugih področjih prijeli tako, da ne bo potrebnih še enkratnih zakonov, ki bodo izboljševali materialno socialni položaj posameznikov zaradi splošnih razmer oziroma potenciranih zaradi gospodarske in finančne krize v tem obdobju. In zelo nekorektno je, da danes tukaj govorite o cinizmu koalicijskih poslancev na način, kot da ne bi želeli pomagati tem ljudem še bolj, kot je danes v okviru finančnih zmožnosti možno. In univerzalna socialna pomoč govori ravno v tej smeri - ne ločujemo, ampak vsem tistim, ki so v enakem socialnem, materialnem položaju, ki je slab, ki je težak, je treba pomagati na enakopraven, enakovreden način. In jaz si želim, da bodo ukrepi aktivne politike zaposlovanja, subvencioniranje delovnega časa ali nadomestila plače tisti ukrepi, ki bodo omogočili ljudem zaposlovanje za to, da ne bomo imeli takšnih enkratnih zakonov, ki bodo izboljševali socialni položaj. Je pa seveda treba vzeti v kontekst še mogoče marsikateri del ali zakonsko rešitev, kjer bi bilo korektno, da bi bolj pomagali šibkim, ne pomagali na enak način tistim, ki mogoče določene pomoči niso potrebni. In tudi skozi to prizmo socialne države je treba videti Republiko Slovenijo v nadaljnjem razvoju. Zato jaz jemljem ta ukrep, ta interventni zakon, v okvirih danih možnosti, kajti ko na drugi strani vidimo kakšna krčenja v programih bo treba sprejeti v okviru drugega rebalansa državnega proračuna, kakšne so perspektive pokojninske in zdravstvene blagajne, v tem kontekstu je potem treba razumeti tudi ta zakon. Nemogoče ga je obravnavati na način, kot da je to cinizem ravnanja koalicijskih poslancev, kajti mislim, da gre ravno nasprotno. Gre za ukrepanje te vlade, te koalicije in jaz upam, da tudi Državnega zbora, ki bo na koncu podprl ta zakon, da se izboljša socialni položaj tistih, ki socialno pomoč najbolj potrebujejo. Zato v tem kontekstu, v teh okoliščinah, ni mogoče sprejeti amandmajev, ki gredo, recimo, v obseg sredstev, za katerega sem prepričan, da bi lahko našli podporo, če bi sredstva bila, ampak glede na objektivnost okoliščin tega amandmaja ni možno podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa. Tudi sama bi pričela pri tem, čemur bo namenjeno nadaljevanje tega tedna. To se pravi izredni seji in pa rebalansu proračuna, na žalost navzdol, zaradi gospodarskih možnosti, kakršne imamo. Dejstvo je, da je že v koalicijskem sporazumu napisano, da bo izplačilo enkratnega dodatka odvisno od socialnih in ekonomskih možnosti države, točno tega se je držala tudi Vlada pri tem, ko je uresničevala koalicijsko zavezo. Pomoč, ki jo namenja, je dobronamerna, v okviru možnosti, ki jih ima. Dejstvo je, kar sem uvodoma že povedala, če bi vi enkratno denarno pomoč ponavljali, to ne bi bil več izredni ukrep. Tukaj gre za sistemski ukrep. In te sistemske ukrepe pripravljamo. Sprašujem pa vas, zakaj jih niste sprejeli vi. Vem, da so bili pripravljeni oziroma v predalu že dve leti nazaj, pa vendarle niso zaživeli. Skratka, treba je celovito pristopiti in oceniti trenutno situacijo. Nenazadnje, povejmo si, 23% bruto domačega proizvoda Slovenija namenja socialnim transferjem. Tudi tukaj se uvršča ob bok razvitejših držav in je zelo socialna. Pravzaprav pomaga svojim prebivalcem na različne načine in z različnimi ukrepi. Če gre za tiste trenutne stiske, ima še vedno na voljo možnost izrednih denarnih pomoči, s katerimi si pomaga. Pa vendarle to je še vedno sociala. To je tisto, s čimer pravzaprav blažimo disfunkcije oziroma posledice delovanja tržnega gospodarstva. In zato se moramo zavedati, da se situacija, v kateri se danes nahajamo, vendarle tudi posledica tega, da takrat, ko bi morali določene stvari storiti, jih nismo storili. Ne govorim samo o vaši vladi, govorim tudi o prejšnjih vladah. Dejstvo je, da smo zaspali na vprašanju prestrukturiranja, zato se srečujemo s problemi prenizkih plač, zato se srečujemo tudi s problemi prenizkih pokojnin. Mimogrede, kolegica Andreja Rihter je naredila prej napako, ni imela v mislih spremembe pokojninske, ampak socialno varstvene zakonodaje. Vendarle je stvari treba zagrabiti tam, kjer jih je možno reševati z ustreznimi politikami. In zato ne smemo mešati jabolk in hrušk in stvarem pristopati sistemsko. Še eno opazko mimogrede. Res se ji ne morem izogniti. Govorite "zgolj 15 milijonov". Veste, vi ste z enim zamahom, s sprejemom Zakona o usklajevanju socialnih transferov vzeli socialno ogroženim oziroma prejemnikom socialnih transferov 29 milijonov evrov. Toliko znaša preračun tistega, kar ste vi prihranili na račun teh socialnih upravičencev, in to v času, ko se je že napovedovala visoka inflacija. Pa vendarle, tole ni na mestu, da se med seboj obkladamo. Jaz pravim, zgrabimo s pravimi mehanizmi prave stvari. Ukrep je dobronameren, zakon usmerjen pravično in zato ga čim prej uveljavimo, da bodo ljudje pomoč dobili. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Petan, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Začel bom kar tukaj, da mogoče odgovorim na zadevo, ki sem jo ravnokar slišal, kako je bila prejšnja vlada mačehovska in je kar z enim zamahom vzela 29 milijonov tistim, ki so pomoči potrebni. Ja zakaj jih pa zdaj vi ne vrnete! Saj imate vse možnosti predlagajte zakon pa jih vrnite nazaj. Mimogrede, jaz podpiram ta zakon in tudi ta amandma. Mislim, da bo okrog 50 tisoč ljudi dobilo od 80 do 200 evrov, tisti, ki so najbolj pomoči potrebni, minister sicer pravi, da nekoliko več. V redu, to bo samo boljše, samo bojim se, če bo skupni znesek ostal 15 milijonov, da bodo potem dobili manj. Ampak, v redu, nimam tukaj nobenih pripomb. Bi pa želel na nekaj opozoriti; zelo veliko govorite o prejšnji vladi. Meni se zdi, da razumem zakaj? Zato, ker se vam kolca po tistem delu tiste vlade, zato ker je bistveno boljše delala. Lansko leto je prejšnja vlada izplačala 60 milijonov za draginjski dodatek. Vi danes predlagate 15 milijonov, to je 4-krat manj. Ampak kljub temu, je nekaj, bomo podprli. Če niste podprli našega zakona izpred nekaj mesecev, ko smo predlagali približno podoben znesek, in takrat, ko je prejšnja vlada predlagala teh 60 milijonov, ste se vi norčevali iz tistega dodatka, govorili ste namenoma o revščini in o bombončkih. Jaz mislim, da bi bilo dobro, če bi mi danes dali 60 milijonov, pa temu lahko rečemo tudi kako drugače. Se vam verjetno kolca, zato toliko govorite o tisti vladi. In tisto govorjenje o bombončkih je bilo prav gotovo neodgovorno, neresno in hudo politikantsko. To šele danes lahko vidimo. Bi pa vas želel spomniti na nekaj; namreč pri nas očitno ne veljajo zakoni enako za vse in vsi ne delimo enake usode. Prej je kolega omenil podatek, če bomo teh 15 milijonov razdelili, bo približno v povprečju 6 evrov na mesec. To res ni najboljša primerjava, ampak vseeno zato, kar vam hočem povedati. Stečajni upravitelji si pa delijo 100.000 evrov za nekaj mesecev. Samo primer. V soboto sem se zgrozil, ko sem slišal na enem od slovenskih elektronskih medijev, da bo stečajni upravitelj ali upraviteljica iz Industrije usnja Vrhnika za šest mesecev dobila 230.000 evrov nagrade. Lahko, da je napaka, ampak jaz sem jo tako slišal. To pomeni 40.000 evrov na mesec. Tu pa govorimo o šestih evrov teh, ki so socialne pomoči najbolj potrebni. Zdaj mi pa povejte, če je to socialna pravičnost in če smo pred zakonom vsi enaki. Stečajni upravitelji si lahko delijo v tem trenutku, v tem trenutku nagrade 40.000 evrov na mesec v povprečju, tu pa govorimo za tiste najbolj potrebne 6 evrov. In spoštovani, ta vlada očitno ni sposobna voditi gospodarske politike, ki je pa najboljša socialna politika. Če imamo 9% padec bruto domačega proizvoda na lansko leto v prvih štirih mesecih, kar je največ v Evropi, še pred enim letom smo pa bili tisti, ki smo imeli najvišjo rast bruto domačega proizvoda v Evropi. To se pravi, da je tu neka razlika, ki govori nekaj o tistih vladi pa o tej vladi. To se pravi, če delimo vsi usodo, potem jo morajo tudi stečajni upravitelji in mi smo predlagali amandma prejšnji teden, da bi bili tudi stečajni upravitelji deležni tistih davkov pa ste bili proti. Rekli ste, da ne boste podprli. Bomo videli kaj boste naredili v sredo, ko bomo glasovali. In prav bi bilo, da bi podprli naš amandma, kjer bi razdelili nekoliko več, toliko kot smo v lanskem letu, to je 60 milijonov. To mislim, da še vseeno ni veliko. Vendar bi bilo vseeno nekaj, rajši, kot da stečajnim upraviteljem dajete tudi po nekaj 100.000 evrov za nekaj mesecev vodenja podjetja. To se pravi stečaja, ne vodenja podjetja. Tu vas vprašam, zakaj v tem času, v tem času govorim, nimajo prednosti najprej poplačila delavca, ne pa stečajni upravitelji. Stečajni upravitelji si izplačajo v teh dneh, ko smo v tej krizi, vi nič ne rečete, imajo prednost. Delavci pa, če kaj ostane, spoštovani, to govorim, da to ni pošteno. Jaz seveda podpiram to intenco, ki jo je minister najavil, to se pravi tudi ta zakon. Vendar morate se pa vprašati, če je pa to vse tisto, kar se lahko naredi. Mislim, da ne. Stečajni upravitelji so tipičen primer, ko se ne naredi vse in bi se lahko še nekaj naredilo in bi lahko bilo bistveno bolj pošteno in socialno pravično. Zato jaz podpiram ta amandma, ki smo ga predlagali. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci. Jaz bi rad še enkrat poudaril, da je treba ta predlog zakona res gledati v celotnem kontekstu socialne politike in socialnih transferov. V Sloveniji imamo sistem socialnih transferov, ki je dober, po ocenah OECD je celo preveč radodaren. Mislimo, da temu ni tako. Tisto, kar je najpomembnejše, v vse socialne transfere so vgrajeni socialni mehanizmi, se pravi upošteva se praktično povsod socialno ekonomski položaj prejemnikov. Mi bomo skozi Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve v tem letu razdelili skozi te mehanizme več kot 800 milijonov evrov za različne transfere. Zato je treba gledati to enkratno pomoč v tem kontekstu kot dodatek k temu, kot tisti dodatek, ki na nek način kompenzira zaostreno socialno in ekonomsko situacijo in ki zaenkrat opravlja tisto, kar bomo sistemsko naredili na podlagi spremenjene in napovedane zakonodaje. Bi pa rad poudaril, da popolnoma soglašamo kot ministrstvo z ugotovitvijo, da ne gre pri predlogu amandmaja za večkratno izplačilo te pomoči zgolj za vprašanje financ, čeprav je to tudi izjemno pomembno v tej situaciji, ampak gre za to, da bi s tem postavili v neenakopravni položaj, ustvarili bi nepravično situacijo teh prejemnikov glede na tiste prejemnike, ki po tem zakonu ne pridejo do te pomoči, ki jim jo bomo namenjali. Večkratno izplačilo bi ustvarilo takšno situacijo. In to mislim, da je tudi pomembno upoštevati pri odločanju. Hvala.
Hvala. Vidim še roke za razpravo o 4. členu in amandmaju k temu členu. Prijava teče. Gospod Sajovic, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pozdrav ministru in sodelavcem! Mislim, da je ministrstvo pripravilo potreben, predvsem pa realen zakon, ki, če ga gledamo širše, gre zagotovo v pravo smer. Distanciral se bom ob razpravah, ki smo jih slišali o eni in pa drugi vladi, to tistim, ki danes težko živijo, prav nič ne pomaga. Moram reči, ker sem dnevno v stikih s kar precejšnjim številom takih ljudi, da jim seveda tudi majhna pomoč ali dobesedno vsak evro pomeni veliko pri lajšanju velikih težav. Tudi s tem se strinjam, da je seveda sistem socialnih pomoči v Sloveniji relativno bogat. Bi pa opozoril na tisto, na kar vedno opozarjam, znotraj sistema imamo pa še nekaj, bi rekli, tako imenovanih črnih lukenj ali področij, kjer seveda nekateri, ki so bolj spretni, znajo iz tega kolača socialnih transferov potegniti več, da se izrazim še bolj precizno, dobijo več kot jim pripada in zato seveda za tiste, ki so mogoče manj iznajdljivi, manj glasni, ali pa, ki jih je bolj sram, ostane malo, za kakšnega, na žalost, tudi premalo in vedno zato poskušam te razprave izkoristiti tudi za to, da seveda ta sistem socialnih pomoči vedno znova preverjamo, moderniziramo in da, v kolikor v njem odkrijemo napake in "defekte", ki so, da jih poskušamo sproti vgrajevati in pa odpraviti. Jaz mislim, da je minister in pa njegova ekipa delo zastavila tako, kot je treba, zato bo seveda vladni amandma in pa predlog zakona deležen moje podpore. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Brulc.
Lepo pozdravljeni. Seveda je problem četrtega amandmaja tudi v javnih financah, ampak o tem je že gospod minister svoje povedal. Jaz se ne bom ukvarjal s prejšnjo vlado, ki je seveda v zgodovini in je zapisana z črnimi črkami, kar so tudi volivci potrdili. Ko govorimo o tem, ali se vlada ukvarja sama s seboj, mogoče je res zunanji videz tak, kajti sprožanj afer, medijskih in drugačnih in slučajno se vklopijo nekatere zadeve, prispevajo k temu, da imajo ljudje napačno predstavo in opozicija se zelo trudi, da bi to mnenje veljalo povsod okrog. Vendar, ko delamo natančno analizo, s čim se ukvarja Vlada, in kakšni so njeni ukrepi, kako priha sem v parlament, itd., ugotavljamo, da Vlada dela dobro, v teh kriznih časih izjemno dobro in se sploh ne ukvarja sama s seboj. Moramo povedati, da prihajajo pohvale iz mnogih strani. Že sedaj. Tudi s strani gospodarstvenikov in tudi tistih, ki pomoč potrebujejo. Tudi ministrstvo, ki je danes tukaj prisotno, je deležno pohvale, kajti kljub temu, da je recesija, da je veliko, veliko težav, sem prepričan, da v naši domovini ni potrebno nobenemu biti lačen. Teh transferjev je veliko. Ni samo ta, o katerem danes govorimo. Ampak, ko jih seštejemo, kot je rekel gospod minister, so v višini 800 milijonov evrov. Lokalne skupnosti so, vsaj za svoje lahko govorim, zelo angažirane pri nudenju pomoči svojim občankam in občanom, nenazadnje tudi iz občinskega proračuna namenjamo veliko sredstev za blaženje težav. Kajti tisti, ki je danes revež zato, ker je izgubil službo, mnogo taki so zelo pošteni ljudje, ki želijo delati, imeti delo, čeprav dobijo skromno plačo, ampak ne želijo biti nezaposleni, brez dela, na grbi države. Takim je treba seveda pomagati. Transferji so tudi na drugih področjih. Če omenim recimo področje šolstva. Jeseni se začne novo šolsko leto. Ta prispevek države, brezplačni učbeniki, izposoja in podobno. Vse to je tisto, kar verjetno in prepričan sem, uvršča našo državo med zelo socialne in na to sem seveda ponosen. Še bolj bom ponosen, ko bo ta padec števila nezaposlenih, ta % začel padati in takrat bo res to zadovoljstvo še večje. Danes je bilo veliko govora o stečajnih upraviteljih, o tajkunih in tako dalje. Ta "šlager" sezone se bo ponavljal 4 leta. Tajkuni so se rodili v nekem drugem obdobju, ne v obdobju te vlade in tako dalje. Moram pa povedati, da bo tudi Mura tista čarobna beseda, ki bo izgovorjena neupravičeno in zelo nemarno. Nikar se ne delajmo norca iz tistih 3.000 in nekaj delavk in delavcev te tovarne. Vlada pripravlja ukrepe. Je pa treba jasno povedati, sem včeraj tudi po poročilih poslušal župana, da je država večinski lastnik, večinski lastniki so majhni delničarji in to je problem Mure. Da so se drugi lastniki zganili prav zato, ker je Vlada enkrat rekla ne. Če bi v prejšnjih štirih letih vsako leto prestrukturirali, ne vem, 100, 200, 500 delavk in delavcev, jim iskali druge zaposlitve, potem bi to bilo možno. Razmišljanje, da bodo kar tako šivali uniforme in podobno in bodo preživeli, vsi vemo, da so za to potrebna javna naročila in še kaj. Tako čez palec ocenjevati probleme ne pa si prizadevati najti, iskati rešitve, tudi za Muro, je, mislim, da zelo neodgovorno dejanje. Skupaj bomo seveda zmogli, da bodo delavke in delavci v Muri preživeli, mogoče nekateri ostali v Muri, nekateri dobili druga dela, ampak seveda bo to v tem okolju dosti težje kot mogoče v kakšnem drugem okolju v Sloveniji. Jaz sem prepričan, da bo ta predlog zakona seveda sprejet z amandmajem, ki ga je predlagala skupina SD, Zares, DeSUS in LDS, in da bomo nehali biti s predlogi, iskati samo "računico" kako bomo všečni prebivalcem. Normalno, če jaz danes obljubil 1000 evrov nekomu, bo zelo zadovoljen. Če pa to ni realno, potem se pa delam s tiste osebe norca. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Na začetku naj poudarim, da jaz sam cenim prizadevanje ministra na tem področju zagotavljanja socialne vzdržnosti. Moram reči, da vsi ti ukrepi, ki jih ministrstvo prinaša kot alternativne rešitve, vemo, da gre v mnogih primerih za interventne ukrepe, bodo seveda ublažili to stisko. Tudi ta ukrep, ki je težak 15 milijonov evrov, bo na nek način seveda ublažil to stisko. Je pa toliko bolj smiselno o tem govoriti, ker vemo, da ne bo zadosten in amandma, ki ga predlagajo Social demokrati, je smiseln in bi, jaz sem to že prej povedal v razpravi, bi bilo smiselno razmišljati o tem, da bi to akcijo seveda ponovili, če lahko temu tako rečem, kajti to je namenjeno res tistim najbolj socialno ogroženim slojem v Republiki Sloveniji. Beseda je tekla, ta vlada dela bolje, ona prej je delala še boljše. Jaz bi rad poudaril par stvari, ki so, po mojem, bistvene in tudi Slovenska nacionalna stranka je že večkrat na to opozarjala. Sistem plačilne nediscipline v državi producira nove reveže v gospodarskem smislu in nove nezaposlene. So dobra podjetja, ki imajo proizvodnje programe, ki delajo, ki dostavljajo končne produkte in plačajo seveda takoj, ko to tudi storijo, davek od tega, vendar končnega računa ne dobijo poplačanega, pa to države prav nič ne zanima. In da bo slika še bolj jasna, država je tu najslabši plačnik. Mojega kolega je ravno prej klical nekdo z njegovega področja in mu je to sliko orisal. Nič mu ne pomaga, če ima račune, na te račune mora plačati tudi davek, pa ima delo, to podjetje ima delo. Verjetno bo moral podjetje zapreti, zaradi tega, ker države nič ne zanima, ali je plačilna disciplina v redu ali ne. Pač, država pobere tistih 20% od izstavljenega računa in potem, "pojdite se solit, mi smo svoje dobili." Pa vendar, glejte, pobiramo za vse to, kar minister prinaša sem kot pakete rešitev, pobiramo ta denar z davčne njive. In te davčne njive nihče ni pripravljen zorati, nihče je ni pripravljen posejati. Vlada ne upošteva svojih lastnih sklepov o zmanjšanju zaposlenosti. Zadnjič smo videli lep primer, ko je ušla seja v eter in smo lahko poslušali prerekanje: "Irma, Irma, prosim, ne, Irma..." Na koncu je bila seja prekinjena. Tako naj bi se obnašal premier? Oprostite! V takih občutno težkih situacijah, ko ministri ne spoštujejo sklepov, ki so sprejeti na Vladi, bi moral presekati zadevo. In šlo je za področje Ministrstva za notranje zadeve, ker pač ni spoštovalo sklepa o zmanjšanju števila zaposlenih. Tudi to ogroža finančno vzdržnost. Ja, rekli boste, amandma je smiseln, vendar finančna vzdržnost je pa tista, ki ne more podpreti tega amandmaja. S tem se seveda ne strinjam, ker nismo ničesar naredili za to, da bi bila ta davčna njiva, kot rečeno, zorana in posejana. Minister navaja, če sem vas pravilno razumel, 800 milijonov evrov za socialne transferje v skupnem znesku. Koliko od tega namenjamo za nova delovna mesta? Za novo dodano vrednost? Ali veste, koliko zaposlenih bi lahko imeli na produktivnih delovnih mestih, visoko izobraženih, doktorjev, magistrov in tako naprej? Ti ljudje bodo pristali na zavodu; mogoče bodo tam pet let čakali na prvo zaposlitev. Po petih letih, verjemite mi, ne bodo mogli dati tistega od sebe, kar lahko dajo danes. In ti ljudje bi lahko bogatili to davčno njivo, o kateri govorim zdaj. Jutri, pojutrišnjem bi bil učinek zelo velik. Toda mi zdaj financiramo samo v socialne transferje, ki pa so izraz financiranja nedela. Ne me narobe razumeti, sem za ta predlog, tudi drugi predlogi so dobri, vendar bi morali biti zadnji v vrsti. Najprej bi morala biti spodbuda pri ustvarjanju novih delovnih mest, nove dodane vrednosti in država bi morala takoj poskrbeti za finančno disciplino. Takoj! Tisti, ki pošteno dela, mora dobiti tudi plačan svoj produkt dela. Ne pa, da država samo pobere tisto, kar je njenega, za drugo jo pa ne briga. S tem, ko tako mačehovsko gledamo na gospodarstvo v Republiki Sloveniji, produciramo nove invalide v gospodarstvu. In to se odraža v četici stotih, ki se dnevno priključujejo brezposelnim na zavodu za zaposlovanje. Tako se mi obnašamo v teh kriznih trenutkih. Skrajno neodgovorno. Vlada noče poiskati svojih lastnih rezerv, sodnikom smo povišali plače, noče pomesti z državno birokracijo po uradih. Vsak minister, ki je prišel na novo na delovno mesto, je pripeljal svojo novo ekipo, nihče je ni odpeljal. Imamo vrsto nepotrebnih delavcev na Ministrstvu za notranje zadeve in tudi v drugih resorjih Vlade. Ampak o tem nihče noče spregovoriti nič. Sklep Vlada že sprejme, potem pa ga ne realizira, svojega lastnega sklepa noče realizirati. Jutri, pojutrišnjem boste govorili o tem, da nam primanjkuje denarja. Jaz bom še nekaj rekel, proračun bo slej ko prej seveda oskubljena njiva, ki bo bolj podobna katastrofi, kot pa nekemu upanju, da bo boljše. Tudi evropskih sredstev, ki nam jih odobrijo, ne znamo izkoristiti. Moramo jih vrniti, zato ker so državni uradniki pozabili v proračunu predvideti lastno udeležbo. Govorim za Slovenske železnice. Pet milijonov evrov bo šlo nazaj v Bruselj, ker leta in leta, pa smo opozarjali na to, mi v Slovenski nacionalni stranki smo opozarjali na to, in ta denar bo šel nazaj tja, od koder je prišel, zato, ker nismo zagotovili svoje lastne udeležbe v proračunu. Za vinjetni sistem bo verjetno isto. Podražili bomo vinjete, jaz nimam nič proti temu, če uvedemo tedenske vinjete po 10 evrov ali pa 5 evrov. Ampak, zakaj dražiti vinjete v bistvu na račun državljank in državljanov, pri tem pa niti garancije nimamo, da bomo dobili tisti blokiran denar? Podražitev bo ostala na plečih nas in zopet, tukaj se zopet mačehovsko obnašamo, na koncu koncev bo prišel nek drug minister, mogoče ne ta, ki je danes tukaj, in bo rekel, veste, gospod Vlačič, bo rekel: "Ja, nimam denarja za to avtocesto, je treba pač rebalans proračuna, ker mi niso vrnili iz Bruslja tisto, kar smo pričakovali, da bodo." In zopet bomo to nedelo, to slabo delo prevalili na pleče davkoplačevalce. Tako mi delamo. V vseh resorjih je isto. Nihče ne odgovarja za malomarne naložbe in nihče ne odgovarja za to, če se naredijo napake, ki imajo za posledice milijonsko škodo v proračunu. Danes se pogovarjamo o socialnih transferjih. Zakon o posebnem dodatku za socialno ogrožene je gašenje požara. Rekel bom še enkrat, smiselno bi bilo, da sprejmemo ta amandma in da pogledate po teh rezervah, ki sem jih omenil, pa boste hitro našli mogoče še trikrat po 15 milijonov evrov. In takrat boste resnično pomagali tistemu, ki nima danes niti za kilogram kruha in liter mleka. Tem strukturam je ta zakon namenjen. Jaz ga seveda pozdravljam in tudi amandma bi bilo treba sprejeti v taki obliki, kot je predlagan. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 4. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem prehajamo na razpravo o 5. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati o 5. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo 15. julija v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O DELNEM SUBVENCIONIRANJU POLNEGA DELOVNEGA ČASA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade gospodu ministru dr. Ivanu Svetliku.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! Kot vemo, se posledica krize kaže tudi na trgu dela, pri čemer se kljub znakom, da se umirja, brezposelnost zaenkrat še povečuje. Vlada je na začetku leta z namenom blažitve posledic ekonomske in finančne krize sprejela več ukrepov. In eden izmed njih je bil Zakon o subvencioniranju polnega delovnega časa, ki ga je ta Državni zbor sprejel januarja. Zakon se je pokazal kot ustrezen, saj je na Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje do danes vložilo zahtevek več kot 700 podjetij. Sklenjenih je bilo že 610 pogodb v skupni vrednosti 26 in pol milijonov evrov. V izvajanje ukrepa pa je vključenih 51.212 zaposlenih po teh pogodbah. Ocenjujemo, da smo z ukrepom delnega subvencioniranja krajšega delovnega časa doslej že ohranili 8 tisoč delovnih mest. V nov ukrep subvencioniranja čakanja na delo, je v prvih tednih po veljavnosti tega zakona prijavljenih skoraj 10 tisoč zaposlenih, kar bi skupaj pomenilo, da bi brez teh ukrepov brezposelnost lahko prešla številko 100 tisoč. Vlada Republike Slovenije prav zato predlaga podaljšanje roka, v katerem lahko delodajalci vložijo zahtevek za dodelitev subvencije za krajši delovni čas in tudi zagotovitev možnosti podaljšanja obdobja prejemanja subvencije za delodajalce, ki so že vključeni v ta ukrep. Veljavnost zakona torej podaljšujemo za šeste mesecev in s tem podaljšujemo tudi obdobje prejemanja subvencij za delodajalce, ki so z zavodom za zaposlovanje že sklenili pogodbo. Zadnji dan za vložitev predloga za podaljšanje že sklenjene pogodbe je 31. marec 2010. Izvajanje zakona bo torej zaključeno s 30. 9. 2010. Izplačila pa bodo potekala do konca decembra naslednjega leta. Naj pri tem poudarimo, da cilji, načela in poglavitne rešitve Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, ki je bil sprejet januarja, ostajajo enaki, usmerjeni pa so k blažitvi posledic gospodarske krize, preko zagotavljanja pomoči delodajalcem in delojemalcem v primerih odločitve za krajši delovni čas. Praksa je pokazala, da je dosedanji način izvajanja zakona dober, postopki so enostavni, nebirokratski, odločanje poteka brez zapletov in podjetja, ki zaprosijo za subvencijo, so hitro deležna finančne pomoči. Nadzor nad izvajanjem zakona poteka na več nivojih, zlasti preko inšpekcije za delo in zavoda za zaposlovanje. Dosedanji nadzor, slučajni, sistemski in na podlagi prijav, ni pokazal nepravilnosti v zvezi z izvajanjem tega zakona. Zato menim, da je predlog zakona ena izmed dobrih možnosti, ki ga imajo podjetja za blažitev posledic globalne in finančne krize in jo bodo lahko nadalje kombinirala z drugimi intervencijskimi ukrepi in tako prebrodila krizo, za katero računamo, da ne bo trajala več, kot so ti zakoni v veljavi. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici dr. Andreji Črnak Meglič za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Ponovno, lep pozdrav. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 9. nujni seji dne 1. 7. 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 28. seji dne 22. 6. 2009 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku, zato je odbor predlog zakona obravnaval na podlagi 144. člena Poslovnika Državnega zbora. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja z ministrom za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanom Svetnikom ter predstavnica Zakonodajno-pravne službe. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 23. 6. 2009, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika. Nanj ni imela pripomb, napovedala je le redakcijske popravke besedila. Predstavnik predlagatelja je na kratko predstavil posamezne člene predloga zakona. V krajši razpravi je bilo izpostavljeno predvsem vprašanje, kako je mogoče, da je ministrstvo postavko iz naslova tega zakona, ki je bila ocenjena na 230 milijonov evrov, v štirih mesecih znižalo na 177 milijonov evrov. Minister je pojasnil, da je v kriznih časih zelo težko ocenjevati natančen obseg sredstev, ki so potrebna za reševanje takih problemov, in da ne morejo dati natančne ocene, zato je bil obseg sredstev nekoliko precenjen. Vsi razpravljavci so sicer v načelu predlog zakona podprli, napovedali pa so tudi podporo poslanskih skupin. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, odbor je sprejel vse člene in predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Alenka Jeraj bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala. Lep pozdrav vsem. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predlog zakona o spremembah Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa podpiramo. Zakon prinaša oziroma z zakonom se podaljšuje rok, v katerem lahko zainteresirani delodajalci vložijo zahtevek za dodelitev subvencije s 30. 9. 2009 na 31. 3. 2010. To kljub napovedi ministra, da se kriza končuje ali pa da se približuje svojemu koncu, očitno le pomeni, da bo še nekaj časa trajala in da ni dovolj samo počakati, da zadeva mine, ampak je treba kaj narediti. Hkrati novela omogoča delodajalcem, ki so že prejemniki subvencije, da podaljšajo obdobje njenega prejemanja. Vlada največkrat navaja ta ukrep, torej subvencioniran polni delovni čas, kot svoj glavni ukrep, podobnega so res sprejele tudi nekatere druge države, vendar le kot enega izmed ukrepov, ne pa tistega, ki bi bil najbolj pomemben za dejansko povečanje zaposlenosti in ohranjanje delovnih mest. Zato se upravičeno tudi mi sprašujemo, kako je mogoče, da se ob tem precej slabo načrtujejo potrebna sredstva, tako da smo imeli v začetku 230 milijonov evrov, kasneje se je to znižalo s prvim rebalansom na 123 milijonov evrov, z drugim rebalansom pa pridemo celo na številko 53 milijonov evrov, ki naj bi jih pokoristili za ta namen do konca leta. Ob tem malce čudi, da je bil zakon vložen 17. 6. in v oceni finančnih posledic ministrstvo še vedno navaja potrebnih 123 milijonov evrov, ki so v rebalansu 1 bili sprejeti, seveda pa vemo, da bomo praktično čez dva dni obravnavali rebalans 2, v katerem so ta sredstva več kot razpolovljena. To bi morda lahko podatek o finančnih posledicah vseboval. Mi se ne moremo izogniti vtisu, da se na tem segmentu slabo načrtuje, vendar pa je vsako ohranjeno delovno mesto zelo pomembno, zato bomo zakon v Poslanski skupini SDS podprli.
Hvala. Gospod Vito Rožej bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Zakon o delnem subvencioniranju polega delovnega časa je bil sprejet na 5. izredni seji Državnega zbora kot eden izmed interventnih zakonov, nujno potreben v teh zaostrenih finančnih in gospodarskih razmerah. Že ob njegovem sprejemanju je bilo rečeno, da bo Vlada spremljala njegove učinke, njegovo delovanje in da bo, skladno s potekom krize, morebiti predlagala njegovo podaljšanje. In tukaj smo sedaj, ker se, žal, optimistične napovedi niso izpolnile, tako da je pred nami novela, ki podaljšuje njegovo veljavnost. Kot je bilo rečeno ob predstavitvi tega zakona na odboru, je takrat bilo sklenjenih 551 pogodb z delodajalci s skoraj 50.000 delavcev, v obdelavi pa je še okoli 200 pogodb za dodatnih 15.000 delavcev, ki delajo v teh podjetjih. Minister je v predstavitvi predloga zakona navedel tudi nekatere novejše podatke. Za podaljšanje veljavnosti tega zakona pa po navedbah predlagatelja obstajata dva pomembna razloga. Prvi je, da delodajalci sami preko svojih združenj izražajo željo o podaljšanju tega ukrepa, saj po ocenah poslovanja sami najbolj vedo, v kakšnem stanju so in še bodo v obdobju približno enega leta njihova podjetja. Drugi razlog pa je, je zakon očitno bil ciljan dobro, ker je dosegel svoj namen, kar kažejo navedene številke o sklenjenih pogodbah. Zakon torej podaljšuje rok za izdajo zahtevkov za subvencioniranje krajšega delovnega časa do konca marca prihodnje leto in ob tem omogoča tudi podjetjem, ki so to možnost že izkoristijo, da jih podaljšajo. Moram reči, da nas je v Poslanski skupini Zares veselijo tudi podatki o nadzoru, ker pomisleki glede zlorab so bili veliki. Upam seveda, da je ta nadzor opravljen temeljito in da se sredstva res porabljajo za namen, kot je predviden. Ker smo prepričani, da je pač ohranitev delovnih mest, pa tudi blaženje krize na ostalih področjih v sodelovanju tako s sindikati kot delodajalci - da so to tiste vsebine, ki jih moramo poslanci in poslanke podpreti in ustvariti pogoje za uspešnejše sodelovanje na področju socialnega dialoga, ki bo, upamo, v kratkem spet lahko omogočil gospodarsko rast in ne nazadnje izpeljavo vseh reform, ki nas čakajo v prihodnje. Tako so časi taki, da se zakon mora podaljšati, zakon je pa očitno dober. Upam, da ne bo potreben več dolgo, takšen, kakršen je, ga bomo seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Franc Žnidaršič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Poslanska skupina bo zakon, ki je pred nami, podprla, saj podaljšuje rok, v katerem lahko podjetja ponovno zaprosijo za subvencije. Ta zakon je bil dobro koncipiran, ima svoj pozitiven učinek, je bil koristen. Res je, da smo porabili v ta namen manj sredstev, kot je prvotno kazalo, ampak to je po svoje dobro. To pomeni, da je manj ogroženih delovnih mest, kot je bilo pričakovati, čeprav jih je preveč. Mislimo, da je zakon koncipiran tudi v smeri, ki je bila napovedana. Namreč, že ob sprejemanju zakona so bila določena opozorila, da bi kazalo čas podaljšati. Ampak v vsakem primeru je dobro, da se je čakalo tudi zaradi tega, da se je videlo, kakšne bodo finančne posledice, ki so bile bistveno nižje od predvidenih, in se je sedaj zakon bolj natančno opredelil do tega, kakšen denar bo potreben za nadaljevanje izvajanja tega zakona. Ostala sredstva se pa lahko usmerijo na področje, kjer je denarja primanjkovalo. Tako v naši poslanski skupini nimamo nobenih težav podpreti ta zakon in ima našo podporo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo prestavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa je resnično smiseln ukrep Vlade Republike Slovenije in kot tak tudi dobrodošel. Fleksibilnost ministra za popravke pri tem zakonu je tudi neka pozitivna stvar, ki jo je treba pohvaliti. Kar nekajkrat smo že ta zakon popravljali in prav je, da tudi tokrat podaljšamo ta rok s 30.9.2009 na 31.3.2010, kajti, kot že rečeno s strani predhodnikov, povpraševanja za tovrstno pomoč v Republiki Sloveniji je kar veliko. Ukrep bo v končni fazi lahko rešil tudi 100.000 delovnih mest. Podjetja bodo to krizno obdobje končala, pričakala boljše obdobje v dobri kondiciji. In verjamem, da je resnično treba razmišljati o tem, da bi mogoče, če se kriza ne bo končala, s tem ukrepom tudi nadaljevali. Je pa res, da se pa ob tem porajajo pomisleki, kajti, čeprav je minister zatrdil drugače, se ta kontrola nad podeljenimi subvencijami oziroma to pomočjo s strani države ne izvaja dovolj striktno in prihaja tudi do nekaterih zlorab. Osebno sem seznanjen s tem, da nekatera podjetja to stvar zlorabljajo, zato bi bilo prav, da na tem področju preverimo, ali je res temu tako, kot minister zatrjuje. Sam bi bil vesel, seveda, da bi bilo temu tako. Podjetja, ki so prejemniki teh sredstev, bi morala biti tudi bolj aktivno vključena pri kandidiranju na razpise za subvencioniranje na razvojnem in inovativnem področju. To pogrešamo, kajti ravno ta ukrep je namenjen tistim podjetjem, ki želijo širiti proizvodnjo, ustvarjati nove produkte, zato bi bilo prav, da sočasno z ohranjanjem števila zaposlenih s tem socialnim ukrepom tudi dajemo podjetjem možnost, da konkurirajo na razvojne programe, kajti vemo, da če ne razvijamo novih programov v sistemu proizvodnje, lahko hitro postanemo nekonkurenčni. Nič nam ne pomaga, če obdržimo tehnologijo, ki bo čez eno leto ali dve zastarela, ali pa proizvodne programe, ki ne bodo konkurenčni na trgu jutri, ko bo konec krize. Zato mogoče ministru kot nasvet: prav bi bilo, da tem podjetjem naložimo tudi dolžnost, da pripravijo razvojne programe in da te razvojne programe, če so dobri, država tudi skozi ta ukrep na nek način subvencionira. Kar se tiče dejstva, da lahko podjetja sedaj, po popravku tega zakona na nek način, če imajo strukturno delitev dela, lahko opravljajo tam, kjer je pozitivna in delo seveda na nekem proizvodnem področju, opravljajo tudi določeno število nadur, je dobro, kajti prva novela zakona je bila zelo toga na tem področju in smo za podjetje, ki se je odločilo za ta ukrep, kar prepovedali v bistvu nadurno delo. Lahko se dogaja, da sicer tam, kjer je strukturna delitev dela, poudarjam, podjetje ima naročilo, ima v bistvu tudi seveda za to predplačilo, vendar, če se odloči za ta ukrep, tega naročila ne more izpeljati. Tako so bili popravki, ki so bili narejeni na tem predlogu zakona, na nek način smiselni in nujni in tudi tokrat podaljšanje tega roka pozdravljamo in v Slovenski nacionalni stranki bomo Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla spremembo zakona in podaljšanje roka, v katerem lahko zainteresirani delodajalci vložijo zahtevek za dodelitev subvencije, hkrati pa omogoča delodajalcem, ki so že prejemniki subvencij, podaljšanje obdobja prejemanja. Podprli smo interventne zakone v upanju, da bo krize kmalu konec in da bo čim manj podjetij, ki bodo to pomoč primorani koristiti. Mnenja smo namreč, da moramo z ekonomskimi ukrepi težiti predvsem k zagotavljanju zaposlenosti in ohranjanju delovnih mest, tudi preko dodatnih finančnih spodbud za skrajševanje delovnega časa. Zato je za nas nesprejemljivo, da se je Vlada odločila praktično zapreti tako veliko in pomembno podjetje za celo Slovenijo in predvsem vitalnega pomena za Prekmurje, tovarno Mura. S stečajem podjetja bo brez dela in sredstev za preživetje ostalo tisoče družin. Zakon bomo podprli, kljub temu da smo že ob sprejemanju zakona opozorili na prevelika planirana sredstva, ker je preprost izračun pokazal, da so za polletno obdobje sredstva previsoko planirana. Z novim rebalansom je Vlada to naše mnenje potrdila, saj so sredstva zmanjšana praktično za pol zneska. Sprašujem se: Zakaj Vlada iz teh sredstev ni namenila pomoči Muri? Zakon bomo podprli, kljub temu da se zavedamo, da zgolj z interventnimi zakoni ne bomo rešili slovenskega gospodarstva. Ponavljamo, da socialna politika ne more nadomestiti gospodarske politike in predvsem ne nujnega vlaganja v tehnološki razvoj našega gospodarstva, ki bi mu izboljšalo konkurenčnost na svetovnem trgu. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Še enkrat pozdrav ministru. Kolegice in kolegi. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo navedeni predlog zakona podprli. Seveda je treba ugotoviti, da se gospodarska kriza podaljšuje, na nekih področjih tudi poglablja in zato je treba podpirati tiste projekte, ki ohranjajo delovna mesta, ki ohranjajo kondicijo izobraževanja in usposabljanja pri tistih, ki so danes še aktivni in ob pričakovani novi konjunkturi, ob novem gospodarskem zagonu, je seveda treba biti pripravljeno za to, da bomo lahko z gospodarstvom konkurenčni v novih razmerah. Seveda, zakon, ki podaljšuje rok za vlaganje zainteresiranih delodajalcev za dodelitev subvencije, in zakon, ki podaljšuje obdobje prejemanja te subvencije, je za nas pomemben zakon, tudi s tega vidika, ker je dobro sprejet tudi pri samih delodajalcih. In številke, o katerih je danes govoril minister, torej gre za okoli 700 podjetij, za več kot 50 tisoč zaposlenih v okviru teh podjetij in za ohranitev več tisoč delovnih mest, govorijo same po sebi za to, da je utemeljenost podaljšanja teh rokov smiselna. Veseli tudi to, da se izvaja nadzor nad izvajanjem tega zakona, veseli to, kar nam je danes sporočil gospod minister, da ni ugotovljenih nepravilnosti, kajti prav nadzor je tista točka, na katero smo opozarjali v Poslanskem klubu LDS že v času sprejemanja tega zakona. In, gospod minister, želimo si in upamo, da boste v svojih službah, ki so odgovorne za nadzor, le-tega uspešno opravljali naprej, da bo izkrivljanje tega zakona minimalno oziroma da tega izkrivljanja v prihodnje ne bo ter da bo zakon dosegel namen, o katerem govorijo cilji tega zakona. To pa je, ohraniti gospodarstvo v čim boljši kondiciji, z vsemi zaposlenimi in na način, da bo, ko bo priložnost za to, da obnovimo gospodarsko intenzivnost, to gospodarstvo pripravljeno z vsemi kadri, zato da bo to sposobno tudi narediti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Andrej Magajna bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Lep pozdrav vsem navzočim! Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Zaradi poglabljanja gospodarske krize in posledičnega nadaljnjega slabšanja položaja gospodarskih subjektov je bilo treba rok, v katerem lahko zainteresirani delodajalci vložijo zahtevek za dodelitev subvencije, ustrezno podaljšati. Zadnji dan, kot smo slišali, za vložitev predloga za podaljšanje je tako 31.3.2010. Z možnostjo podaljšanja subvencioniranja poljubno, najprej do 6 mesecev in z možnostjo nadaljnjega 6-mesečnega, se poskuša zagotoviti čim višjo stopnjo prilagodljivosti pri izvajanju predpisov v praksi. Predlog za podaljšanje subvencioniranja ne predstavlja nove vloge, torej ni birokratsko zahteven, kar je tudi zelo pozitivno. Sočasno bi povedal tudi nekaj o amandmaju. Poslanska skupina Socialnih demokratov kot sopodpisnica amandmaja podpira tudi amandma k 2. členu zakona, saj se mnogim delodajalcem pogodba o delnem subvencioniranju izteče že 31. julija in ne morejo pravočasno - vemo, kateri datum je danes - zadostiti pogojem, torej 15-dnevnemu roku pred iztekom. Amandma bo omogočil, da lahko delodajalci tudi še na dan izteka, torej 31. julija, predlagajo podaljšanje. To je dodaten razlog za takojšnjo potrditev spremembe zakona.
Hvala. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Na klop pa ste v skladu z drugim odstavkom 132. člena Poslovnika Državnega zbora prejeli amandma k prehodnim in končnim določbam predloga zakona. Ker čas za razpravo ni bil vnaprej določen, vam sporočam, da ima vsak poslanec na razpolago 5 minut. Enak čas ima na razpolago tudi predstavnik Vlade. Torej 5 minut za razpravo o predlogu amandmaja. Odpiram prijavo. Kdor želi razpravljati o tem amandmaju, naj se prijavi. Prijavljenih ni. Gospod minister, želite vi morda besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi želel samo, ker je bilo izrečeno v predstavitvah nekaj kritičnih mnenj, komentirati oziroma odgovoriti nanje. Prvič, kar zadeva višino načrtovanih sredstev. Gospodje, če bi krizo planirali, potem krize ne bi bilo, ker je ne bi verjetno vnaprej nihče načrtoval. Globina te krize, v kateri smo, je bila pa sploh in še zmeraj je dokaj nepredvidljiva. Bilo pa je veliko indicev na začetku razprav o tem, kako vlada reagira in kako naj reagira na to krizo. O tem, da je kriza zelo globoka, dolgotrajna in seveda sami delodajalci so napovedovali pravzaprav izjemno slabe razmere, v katere so podjetja koncem prejšnjega leta šla. Zato je bila tudi reakcija vlade, da je treba prilagoditi način ukrepanja tej situaciji, in sicer: prvič, tako da bo hiter, in drugič da bo zadosten, in tretjič da bo prilagodljiv glede na razvoj dogodkov. In hitrost smo pokazali s tem, da je bil zakon pravzaprav zelo hitro pripravljen in je sedaj že kar nekaj časa v uporabi. Zadostnost smo opredelili z višino sredstev in prilagodljivost s tem, da smo spremljali ta zakon, njegovo izvajanje, kar v kombinaciji z zadostnostjo in hitrostjo seveda omogoča, da smo prišli tudi z drugim zakonom, ki dopolnjuje prvega, to je subvencioniranjem čakanja na delo. In mislim, da je bila taka reakcija Vlade za krizne razmere tudi primerna, in kakor lahko sledimo ukrepanjem tudi drugje, pri drugih vladah, od tega vzorca v tem primeru načelno ne odstopamo. Kar zadeva vprašanje zlorab. Prej sem že omenjal, da obstaja večkratna kontrola. Implementacije tega zakona izvaja inšpekcija za delo in tudi zavod sam, pri čemer reagiramo na vsako prijavo, ki jo dobimo. Če so prijave, potem je obveznost teh služb, da tudi pogledajo v tista podjetja, kjer eventualno prihaja do kršitev, zato da se preveri, ali te kršitve so. In če so, se temu ustrezno ukrepa. V zadnjemu pregledovanju dela sistematično v naključno izbranih podjetjih je Zavod za zaposlovanje - in v nekaterih je, tu se moram dopolniti, po zadnjih informacijah, ki smo jih ravnokar dobili - ugotovil nekaj nepravilnosti. Ampak te nepravilnosti so take vrste, da potem tudi pogodba, ki je bila sklenjena, več ne velja oziroma se sankcionirajo. Če je prišlo do odpuščanja, kar so ugotovili v nekaj primerih, ali do česa podobnega, kar zakon prepoveduje, potem se s tem podjetjem se pogodba prekine in je to podjetje zavezano k vračilu sredstev. Tako ta nadzor, kot rečeno, teče in mislim, da izvajanje zakona imamo v tem smislu tudi pod kontrolo. Ker je bilo omenjeno še vprašanje podjetja Mura, ki sicer ni predmet tega ali tudi ne prejšnjega zakona, moram demantirati odločno, da se je Vlada odločila to podjetje zapreti, kakor je bilo rečeno. Vlada o tem kot nevečinski lastnik, kot razmeroma mali solastnik niti ne more sama odločati in tudi nima namere drugim to sugerirati. Pač pa Vlada intenzivno pripravlja in sodeluje z drugimi pri pripravi programa za prestrukturiranje tega podjetja, ki naj prekine prakso stalnih pomoči, ne da bi se v podjetju programi spremenili in ne da bi to podjetje lahko zares ekonomsko samostojno zaživelo. V to pa se aktivno Vlada vključuje. Ena od potez je, da povežemo vse razpoložljive ukrepe našega ministrstva in drugih ministrstev [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], za to da bi temu podjetju lahko ustrezno iz krize pomagali. Zlati pa seveda želimo s tem zaščiti vse zaposlene. Ne toliko lastnikov, ki so bili neodgovorni v preteklosti, ampak zaposlene, ki jim je treba zagotoviti čim več delovnih mest. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. Odločanje o amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v sredo, 15. julija v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev.
Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Lep pozdrav predsedniku Vlade, gospodu Borutu Pahorju, ministricam in ministrom, ki bodo odgovarjali na naša poslanska vprašanja. V zvezi s to točko dnevnega reda smo v poslovniškem roku prejeli pisne prijave 32 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije bo odgovarjal predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo pet minut za skupen odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste pozorni na to poslovniško določbo in da vsaj v najavi ne poveste, da boste dodatno vprašanje postavili, ker potem vas pač moram opozoriti. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra, o tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Prehajamo torej na vprašanja poslank in poslancev. Naj vas obvestim, da sta se opravičila za to točko dnevnega reda dr. Milan Pogačnik, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ter Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva tri vprašanja bo odgovarjal predsednik vlade Borut Pahor. Prvo vprašanje mu bo postavil gospod Jože Tanko, Slovenska demokratska stranka. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Vsem lepo pozdrav! Spoštovani predsednik Vlade. Dejstvo je, da Vlada slabo izpolnjuje cilje in pričakovanja iz koalicijskega sporazuma, da v ospredje ne postavlja tem, ki krizo odpravljajo, ampak teme, ki državljane predvsem revoltirajo, kot so na primer izbrisani, istospolni, finančni položaj sodnikov in odvetnikov itn. Izrazito pa zamujajo gospodarski in finančni ukrepi, zaradi česar se Slovenija zelo neuspešno sooča z izzivi krize, ki nas je prizadela bolj kot nekatere članice Evropske unije iz vzhodnega bloka. Dodatno težavo predstavlja slabo vodena kadrovska politika. Samo nekaj mesecev je minilo od imenovanja dr. Veselinoviča na čelu Nove Ljubljanske banke in dr. Tasiča na vrh Slovenskih železnic, pa sta obe družbi že brez direktorjev: eden je odstopil, drugi je bil razrešen. To prav gotovo ni dobro ne za družbo in ne za državo. Postopka obeh imenovanj sta bila izpeljana drugače od vaših napovedi. Koalicijski partnerji so izražali javno nezadovoljstvo nad obema in očitno so bili plenilski pritiski znotraj koalicije prehudi, da bi vzdržala. Iz izjave obeh se da razbrati, da Vlada nima izdelanega koncepta ne za Novo Ljubljansko banko in ne za Slovenske železnice. Iz izjav in ravnanj vaših ministrov tudi razberemo, da je na ostalih področjih slika precej podobna. Priča smo čudnim potezam in izjavam, javnim prepirom ministrov, nejevolji in slabim pojasnilom, državljani pa so čedalje bolj zbegani. Spomnimo se samo izjav ministrov Gasparija, Križaniča, Erjavca, Vlačiča, Golobiča o višini penzij, o vinjetni politiki, o podaljševanju delovne dobe, o obdavčitvi samskih oseb, o modernizaciji sistemov itn. Jasno je, da nobena vlada, ki ne deluje sistemsko in sinhrono, ne more biti učinkovita. Sprašujem vas: Kaj boste kot predsednik Vlade storili, da bo Vlada delovala usmerjeno, homogeno in učinkovito? Državljani namreč pričakujejo, da bomo tudi v tem mandatu zmanjševali zaostanek za najbolj razvitimi evropskimi državami. Kako boste prišli do kadrov v najpomembnejših institucijah, ki bodo za koalicijo sprejemljivi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Naj ne bo tukaj nobenega dvoma: zmanjševanje razvojnega zaostanka za najbolj razvitimi evropskimi in svetovnimi državami je tako vaš, kot tudi naš cilj, je naš skupen cilj in Vlada mu poskuša slediti po najboljših močeh. Je vsebovan v vseh strateških dokumentih in mi ga tudi implementiramo. V prejšnjem obdobju se je statistično merjen razvojni zaostanek, ki ga omenjate v vašem vprašanju, ob visokih stopnjah gospodarske rasti v Sloveniji zmanjševal. Res je tudi, da je bilo zaradi relativno višje inflacije v obdobju 2006-2007 v Sloveniji to zmanjšanje nekoliko manjše, kot bi bilo, kot je tudi res, da se je povprečni BDP na prebivalce EU, ki je bil pri merjenju tega razvojnega zaostanka uporabljen leta 2005, zaradi vstopa desetih novih držav članic znižal. V letu 2007 ob vstopu Bolgarije in Romunije je povprečna stopnja razvitosti EU še dodatno upadla. Saj sem že večkrat povedal, da smo v razmerah svetovne gospodarske krize priča zelo velikemu krčenju gospodarske aktivnosti. Imate prav, ko pravite, da je Slovenija med državami, ki je tukaj najbolj prizadeta, in moramo povedati tudi, zakaj. Gre za to, da je premalo prilagojena dočakala to krizo, in zato je bil šok te krize na naše gospodarstvo in posledično na socialne razmere toliko hujši. Zato smo se tudi odločili, da bomo kot vlada, in tukaj kot vlada delujemo homogeno, stopili na pot zelo težkih, zahtevnih, ampak neizogibnih strukturnih reform. Gospodarska kriza je namreč slabosti te neprilagojenosti tako razkrila, da brez teh sprememb ne bo šlo. Jaz sem že na zadnji, drugi konferenci razvojnega dialoga povedal, v kateri smeri Vlada razmišlja, ko gre za potrebne strukturne reforme: gre za povečanje konkurenčne sposobnosti gospodarstva, gre za socialno varnost, za zagotavljanje javnih služb, za javne finance. Vse to bomo poskušali oblikovati skupaj s socialnimi partnerji, s civilno družbo in širšo javnostjo, tako da bi, kolikor bo to mogoče, v prihodnji jeseni, morda v začetku prihodnjega leta, bili ti predlogi znani in bi lahko postali predmet javne diskusije. Kot drug izjemno pomemben pristop Vlade k učinkovitejšemu delu in predvsem k dolgoročni vzdržnosti in večji izvedbeni učinkovitosti razvojnih politik, gospod poslanec, Vlada že intenzivno pripravlja tudi nov programski, k ciljem usmerjen proračun za leti 2010 in 2011. To bo, če nam bo uspelo, drugače pripravljen proračun, kot so bili doslej. Naša želja je, da pokažemo jasne in transparentne povezave med proračunskimi sredstvi in razvojnimi politikami. Ta proračun bo usmerjen v izboljšanje kvalitete zagotavljanja javnih storitev za večjo usmerjenostjo k potrebam uporabnika, zmanjševanju stroškov ponudbe javnih storitev, povečanju učinkovitosti uporabe proračunskih sredstev, krepitvi odgovornosti do javnosti in posledično večji uspešnosti javnega sektorja. Vse to so usmeritve, ki jim sledi Vlada v tem kriznem času, ob tem, da je - in Državni zbor je bil s tem seznanjen - sprejela celo vrsto praktičnih ukrepov za to, da smo ublažili posledice krize, za to, da smo rešili kakšen problem uspešneje, kot smo sprva menili, da ga bomo, nekatere pa tudi manj, kot smo si želeli. Nihče še ni dal recepta za reševanje krize in tudi naša vlada ga nima, vendar pa protikrizna skupina ministrov in vlada kot celota skuša z ukrepi to krizo blažiti in poskuša nek prosti pad BDP-ja v prvem kvartalu sedaj z ekonomskimi in drugimi politikami stabilizirati tako, da bi lahko z rebalansom proračuna, ki bo zdaj obravnavan, v tem tednu, z novim proračunom in drugimi strateškimi ukrepi počasi, a zagotovo prišli tudi do končne stabilizacije in potem razvojnega obrata navzgor.
Hvala lepa. Gospod Tanko želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Težko bi se strinjal, da sta bili Češka ali Poljska bolj strukturno prilagojeni razmeram ekonomske krize kot Slovenija. Mislim, da učinkovitost Vlade načenjajo predvsem afere, v katere so neposredno ali posredno vpleteni ministri te vlade. Tako, na primer, minister Golobič, ki je javnosti zatajil, da je gospodarski družbi nerealno izkazal vrednost vložka, komisiji ni sporočil o lastniških deležih v drugih družbah. Prav tako ima del teh družb sedež v tujini, v davčnih oazah s prikritim lastništvom, kar pomeni, da tej državi davkov ne plačujejo, pa čeprav kot minister prejema plačo iz javnih sredstev. Tudi afera v Zbornici fizioterapevtov Slovenije je pokazala na klientelistične in družinske povezave med ministrico Kresalovo, direktorico oziroma predsednico Zbornice fizioterapevtov in Odvetniško pisarno Senica. Minister Križanič, na primer, je najel za svojega finančnega svetovalca znanega pripadnika tajnih služb. Spoštovani predsednik Vlade: Ali menite, da osebe, za katere obstaja utemeljen sum oziroma velika verjetnost, da so vpletene v dejanja, ki imajo značaj klientelističnih, koruptivnih in nezakonitih ravnanj, zaslužijo najvišjo funkcijo v izvršni oblasti, na primer, funkcijo ministra ali zaupnega svetovalca ministrov? Ali od takšnih ministrov lahko pričakujete, da bodo izvajali programe in dejanja v javnem interes, ali pa bodo prednostno skrbeli predvsem za svoje osebne interese? Ali lahko Vlada s takšnimi ljudmi deluje homogeno, enotno in učinkovito?
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Če bi kot predsednik Vlade presodil, spoštovani gospod poslanec, da Vlada ne deluje homogeno in dovolj učinkovito, bi predlagal njeno rekonstrukcijo ta hip oziroma vprašal Državni zbor za zaupanje tej vladi. Menim, da po svojih najboljših močeh vsak od ministric in ministrov dela svoje delo - ne brez napak in ne brez spodrsljajev. V javnosti so te napake in spodrsljaji, afere, tudi kritizirane, kritično ovrednotene. To vsekakor vpliva na zaupanje v Vlado. Jaz sem tisti, ki je najbolj odgovoren za to, da oceni, ali lahko v takšnih razmerah Vlada opravlja svoje delo, in ocenjujem, da kljub temu sedaj Slovenija potrebuje vlado, ki se bo v celoti posvetila vprašanjem, ki jih omenjate. Temu se tudi v celoti posveča. Če in v kolikor prihaja do stvari, ki so potrebne obravnave pristojnih organov, se bo to tudi dogajalo. Ministri in ministrice so suverene osebnosti, sami najprej znajo presoditi, ali lahko opravijo to delo, in na koncu sem odgovoren jaz, da povlečem pod tem črto. Z ministrskim zborom se zadovoljen, ne dela ne brez napak in ne brez spodrsljajev. Za vse to tudi ni vedno izgovor kriza, vendar pa se trudimo skozi ta izjemno zahteven čas voditi politiko tako, da bi, kolikor je le mogoče, čim bolj izpolnili pričakovanja ljudi. Ta so visoka in razumem, da so tukaj tudi razočaranja. Vendar je treba tukaj biti tudi vztrajen, je treba reševati probleme, ki jih omenjate, in se posvetiti delu, zaradi katerega nam je ta državni zbor zaupal to veliko odgovornost v temu času. So tudi problemi, ko gre za kadrovsko politiko - vpeljujemo nov model. Tudi tukaj ne brez napak in spodrsljajev, vendar z dodanimi vrednostmi od tistega, ki smo ga prevzeli. Želimo vsi, da bi prišli najboljši ljudje na najboljša delovna mesta. Poskušamo tukaj uvesti nove institucije, nova sita, ki bi preprečila to, kar vi imenujte prenizko mentaliteto. Vse to se mi zdi, da se posrečuje bolj, kot se je morda kdaj to oceni v javnosti, toda na koncu je sodnik javnost in kar se dela Vlade tiče, tudi ta visoki dom.
Hvala lepa. Izvolite gospod Tanko.
Hvala lepa. Moram reči, da z odgovori predsednika Vlade nisem zadovoljen zato, ker so bili pomembni poudarki iz mojih vprašanj izpuščeni. Na njih ni bilo odgovora. Tako ne na področju kadrovske politike, recimo stanja v Slovenskih železnicah, Novi Ljubljanski banki, in načrtovanju politik. Mislim, da si v Državnem zboru zaslužimo eno pošteno razpravo o tem, ali lahko Vlada, ki ne deluje enotno, homogeno, ki ima v svoji sestavi ministre, za katere obstajajo sumi tajkunskih in klientalističnih delovanj, lahko deluje homogeno, učinkovito, k ciljem usmerjeno. Prav tako potrebujemo odgovore na to, kako se bo Vlada opredelila do sumov teh ravnanj ali do teh očitanih dejanj ministrov; tudi, ali stoji za njimi in ali je dosledna v svojih ravnanjih do tega oziroma če zagovarja situacijo, da so pred zakonom vsi enaka, da se zahteva od vseh enako odgovornost. Tudi mislim, da je treba odpreti razpravo o tem, ali obstajajo še kakšni drugačni, višji razlogi, da kljub sumom očitne in tudi globoke vpletenosti v afere nekateri še vedno ostajajo ministri. Tudi o tem, kako bo Vlada na primer postopala proti tistim, ki so v tem mandatu s povzročanjem zdrah, s političnimi pritiski, z nastavljanjem, odstavljanjem in odstopanjem političnih kadrov povzročili, da so brez kompetentnih kadrov ostale največje slovenske družbe recimo, Nova Ljubljanska banka, Slovenske železnice, Luka Koper in še nekatere druge. Taka razprava je v Državnem zboru pričakovana in upravičena. Poslanci smo na ta vprašanja dolžni prejeti odgovore, kajti javnosti ni mogoče preslepiti z za lase privlečenimi razlogi za zaslišanje nekdanjega predsednika vlade, ker naj bi, na primer, izdal državno skrivnost oziroma bolje rečeno, neko traparijo ministrica Katarine Kresal ali pa z vlačenjem prejšnjih ministrov po sodiščih. Upam, da boste poslanci podprli predlog za razpravo o odgovoru predsednika Vlade na moje poslansko vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko. O vašem predlogu, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bo Državni zbor odločil v sredo zvečer, v okviru glasovanj. Drugi ima besedo gospod Bogdan Barovič v imenu Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani vsi! Po zadnjih podatkih Statističnega urada Republike Slovenije je v začetku letošnjega leta v Sloveniji 2 milijona in 30 tisoč prebivalk in prebivalcev. Med prebivalstvenimi skupinami se je številčno najbolj povečala skupina tujih državljanov, in sicer za 19018. Skupna številka zaposlenih, govorim zaposlenih tujcev v Republiki Sloveniji presega številko - 100 tisoč! Zaposlenih tujcev 100 tisoč. Po zadnjih podatkih Zavoda za zaposlovanje, pa je bilo konec junija brezposelnih iskalcev zaposlitve 86 tisoč Slovenk in Slovencev. 86 tisoč! Približno polovica tujcev, ki naj bi, poudarjam, ki naj bi v Republiki Slovenija delala, ima samostojna podjetja. Teh je približno 50 tisoč! Dejavnost teh podjetij je povečini - in to je zdaj srž - izposoja delavcev. 50.000 tujcev, podjetnikov, nepismenih - to ni žalitev, to je dejstvo -, ki izposojajo delavce. Kolikor je meni in kolegom v Slovenski nacionalni stranki znano, gospod premier, dejavnost izposoje delavcev ni opredeljena v nobenem zakonu. Zato vas sprašujem, zelo konkretno in jasno: Ali imajo lastniki teh hitro ustanovljenih in povečini brez posebnega premoženja podjetij pridobljena kakršnakoli koncesijska dovoljenja za izposojo delovne sile? Drugo vprašanje. Zanima me: Na podlagi katerega zakona jim Republika Slovenija podeli takšna dovoljenja in pod kakšnimi pogoji?
Hvala lepa. Izvolite, gospod predsednik Vlade.
Spoštovani gospod poslanec! Uvodoma naj povem, da je bilo po podatkih Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, ki zbira podatke o vrsti podeljenih delovnih dovoljenj, konec lanskega leta v Sloveniji 1.223 samozaposlenih tujcev z delovnim dovoljenjem za eno ali tri leta. Pogoje za ustanovitev gospodarske družbe oziroma samostojnega podjetnika določa Zakon o gospodarskih družbah. Konec decembra lanskega leta je bilo v Sloveniji veljavnih 4.119 dovoljenj za zastopnike gospodarskih družb oziroma samostojnih podjetnikov. Vlada Republike Slovenije je na podlagi ugotovljenega velikega povečanja ustanavljanja družb z omejeno odgovornostjo in opozoril držav članic Evropske unije o zlorabah delovnih dovoljenj, izdanih v Sloveniji, 11. junija letos že sprejela Uredbo o omejitvah in prepovedi zaposlovanja in dela tujcev, s katero je med drugim prepovedala tudi izdajo dovoljenj za zastopnike, ki prihajajo z območja Kosova, ki so dovoljenja za prebivanje v Sloveniji potem izkoriščali za odhod v druge države znotraj schengenskega območja. Dejavnost zagotavljanja dela drugemu delodajalcu oziroma tako imenovano posojanje delavcev, ki ga izpostavljate v svojem vprašanju, opredeljujeta predvsem Zakon o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti in Pravilnik ob pogojih za opravljanje dejavnosti agencij za zaposlovanje. Skladno z veljavnimi predpisi, lahko delodajalec zagotavlja delo delavca, drugemu delodajalcu, če izpolnjuje kadrovske, organizacijske in druge pogoje in se vpiše v register za zagotavljanje dela. Register agencije je objavljen na spletni strani Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Ta register se nenehno posodablja. Problemov in kršitev v zvezi s to dejavnostjo se pristojna ministrstva in drugi organi zavedajo in jih tudi rešujejo. Gre za sklepanje navideznih pogodb med dvema pogodbenikoma, kjer se prvi zaveže, da bo s svojimi delavci za drugega izvedel določen posel, ki pa potem ni jasno definiran. V več primerih se tako dogaja, da posel dejansko ni prevzet, temveč gre, kot sem rekel, za tako imenovano posojanje delavcev. Inšpekcijski nadzor mora tako ugotoviti, ali gre za pravo poslovno pogodbo ali pa, kot rečeno, za posojanje delavcev. Inšpektorat Republike Slovenije za delo že vrsto let, zdaj pa še posebej, obravnavanemu področju posveča posebno pozornost, pri opravljanju nadzorov dejansko ugotavlja tudi dejstvo ali družbe med seboj sklepajo pogodbe o sodelovanju, tudi v primeru, ko posojajo delavce in bi morale biti vpisane v register za zagotavljanje dela. V letu 2008 je bilo tako ugotovljenih skupno 229 kršitev Zakona o zaposlovanju in delu tujcev, 109 kršitev Zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti, od tega 56 prav v zvezi z opravljanjem dejavnosti zagotavljanje dela delavcev, drugemu uporabniku brez vpisa v ustrezen register. Tudi zaradi rešitve prej omenjene problematike se, spoštovani gospod poslanec, sedaj pripravlja nov zakon na področju zaposlovanja, ki bo področje zagotavljanja dela uredil podrobneje in pregledneje, da v prihodnosti do takšnih anomalij ne bo več prihajalo. V ta namen sta bili na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve ustanovljeni dve posebni skupini in ta novi zakon lahko kmalu pričakujete na poslanskih klopeh.
Hvala lepa. Gospod Barovič, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade. Verjamem, da vi verjamete in morate verjeti v vsebino, ki vam jo, ker seveda vsega fizično ne morete in ne zmorete, pripravijo; torej v podatke, ki vam jih dajo. Ne bom se prepiral z vami ali ministri, koliko je realno teh podjetij, ki so "kao podjetja", v resnici pa se ukvarjajo zgolj in samo z izposojo delavcev. Za to imamo ustanove, ki morajo preverjati. Opozoril bi vas samo na en člen Zakona o delovnih razmerjih, ki pravi: Delovno dovoljenje se praviloma izda na vlogi delodajalca - govorim tujca. Temeljni pogoj za izdajo dovoljenja pa je trenutno stanje na trgu dela oziroma pomanjkanje ustreznih domačih kandidatov. Tu končam. "Pomanjkanje ustreznih domačih kandidatov." Ob tem, kar se dogaja v Sloveniji, je tudi podatek, če je zaposlenih samo 17 tujcev, najmanj ironičen ali satiričen. Najmanj ironičen ali satiričen! Dejstvo je, da podatki, ki sem vam jih dal, držijo. Dejstvo je, gospod premier, da ustrezne pristojne službe ne opravijo svojega dela in zato, še enkrat - samo en odgovor prosim: Kdo spremlja, kdo daje koncesijo in dovoljenja? Vem, da jih daje, ste omenili. Zavod za zaposlovanje. Ampak, kdo daje koncesijo tem podjetjem, da delajo A, počnejo pa B? Kdo nadzira to koncesijo? Jaz vam lahko fizično dokažem, najmanj 10 takšnih, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ki ne delajo tega, kot bi morali. Samo to, in ne bom zahteval, ne bom več govoril, ne bom zahteval razširjene razprave. Pričakujem pa razširjeno aktivnost proti takšnim dejavnostim, ko imajo 100 tisoč domačih na cesti.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec. V svojem odgovoru sem zelo izčrpno pojasnil, kako je z reševanjem tega problema. Pojasnil sem, da že vrsto let, zdaj pa posebej, pristojne službe ugotavljajo anomalije in jih tudi sankcionirajo. Ugotavljamo, da to ni dovolj in da je treba pripraviti nov zakon. Ta zakon je v pripravi in, kot rečeno, bo kmalu na poslanskih klopeh. Tako bomo tudi iz razpoložljive prakse, ki - kot rečeno, tako vi kot jaz ocenjujeva - ni dobra, potegnili nauke za boljše rešitve, kot so bile zakonsko do sedaj urejene.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade bo kot tretji postavil poslansko vprašanje mag. Radovan Žerjav v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri, kolegice in kolegi! Vlada je sprejela in v zakonodajno proceduro vložila rebalans proračuna za leto 2009. Predvideni prihodki se zmanjšujejo za 860 milijonov evrov, predvideni odhodki, gre za 157 milijonov, primanjkljaj se posledično povišuje za 700 milijonov evrov. Seveda, vi temu pravite razvojna naravnanost proračuna, saj naj bi investicije, ki se financirajo iz javnih sredstev, pomembno spodbujale oziroma ohranjale posamezne dele gospodarstva. Jaz pa bi se na tem mestu vprašal, ali nismo že prestopili nevarnega praga, ko je učinek povečanja javnofinančnih izdatkov relativno majhen in postaja edini učinek teh večjih izdatkov povečanje javnofinančnega primanjkljaja in s tem dolga. Na to občutljivo mejo opozarja tudi Umar. Takšna razvojna naravnanost bi tudi z naše strani požela pohvale in dobila podporo, če bi Vladi ne uspelo ohranjati oziroma povečevati nivo investicij na račun zadolževanja oziroma večjega javnega dolga. Obrazložitev rebalansa vsebuje tudi del, ki govori o znižanju proračunskih odhodkov na račun varčevalnih ukrepov. Ocenjujemo, da bi na tem področju lahko storili bistveno več. Zapravljati znamo namreč čisto vsi, za varčevanje pa je potrebna trda roka in glava družine, kar bi v tem primeru moralo biti združeno v osebi predsednika Vlade. V obeh dveh rebalansih proračuna skupaj se izdatki za blago in storitve zmanjšujejo za 8,37%, kar je po naši oceni bistveno premalo, sploh ob dejstvu, ko sami priznavate, da je celotna Vlada bila sposobna znižati izdatke za blago in storitve v višini 17 milijonov evrov, in ne 55 milijonov, če odštejemo znižanje postavke za nakup vojaške opreme. V prejšnjem rebalansu pa naj bi se izdatki znižali za 25 milijonov evrov, vendar če tu odštejemo znižanje postavke za nakup vojaške opreme, so se ti izdatki za blago in storitve pravzaprav povišali za dobrih 30 milijonov evrov. Spoštovani predsednik Vlade: Kdaj se boste resno lotili zniževanje stroškov javne uprave? Ter na koncu: Kako komentirate stavek, ki je bil zapisan v gradivu za drugo razvojno konferenco? Citiram: "Javnofinančno porabo bomo optimizirali s povečanjem skupne fiskalne discipline, s povečanjem alokacijske in tehnološke učinkovitosti." Hvala.
Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Najprej mi dovolite, da poudarim, da je predlog rebalansa, ki ga bo konec tega tedna obravnaval Državni zbor, dober. Mislim, da je odličen. Ne bi se pa pridružil tistim, ki menijo, da je slab. Rebalans smo morali pripraviti, ker so makroekonomska gibanja drugačna od tistih, na katere se je proračun planiral, ker se je Vlada z ukrepi aktivno odzvala na finančno in gospodarsko krizo. Uvodoma ste pravilno ugotovili, da se prihodki proračuna zmanjšujejo za 860 milijonov evrov. To je posledica manjše gospodarske aktivnosti ključnih ciljih izvoznih trgov slovenskega gospodarstva in bistvenega znižanja davčnih prihodkov, ki so za skoraj 1 milijardo pod lansko ravnjo. Zaradi znižanja davčnih obremenitev v letih 2007-2008 ter dodatnih sprememb neposredne odločitve v lanskem letu. Sedaj, površno gledano, bi lahko Vlada skladno z znižanjem prihodkov znižala tudi odhodke. Ampak tukaj je treba biti jasen, da to ni mogoče, če želimo spoštovati zakone in ljudi, ki so jim bile, seveda, te zakonske pravice namenjene. Vlada se je tako odločila, da bo za nemoteno plačevanje vseh pravic upokojencev, navkljub krizi, zagotovila dodatnih 125 milijonov evrov za obveznosti do pokojninske blagajne. In tega ne more drugače storiti, kot da stori na ta način. Kljub tem in podobnim obveznostim nam je uspelo proračunske odhodke zmanjšati za 157 milijonov evrov. Na odhodkovno stran so močno pritiskale tudi že dane zaveze o nakupu vojaške opreme, policijske opreme, ki smo jih v največji možno meri tudi omejili, so pa seveda pomembno vplivale na skupno znižanje odhodkov za blago in storitve, ki jih posebej omenjate. Če pri tem upoštevamo še nujen porast teh sredstev zaradi izvajanja projektov financiranja iz evropskih sredstev, to pomeni, da smo izdatke za blago in storitve v primerjavi z lanskim letom vendarle zmanjšali skoraj za desetino, spoštovani gospod poslanec. Z zniževanjem stroškov javne uprave se zelo resno ukvarjamo vse od začetka februarja letos, ko so bili sprejeti prvi in nato v aprilu še izhodišča za ostale varčevalne ukrepe. Gre za ukrepe na področju zaposlenosti, plač, racionalizacije delovnih procesov, zniževanja odhodkov za blago in storitve. Gre za 46 ukrepov. Natančno poročilo o izvajanju ukrepov je Ministrstvo za javno upravo pripravilo in je v vladni proceduri. Med drugim ugotavlja, da izvajamo spremembe sistematizacije in racionalizacije za znižanje stroškov, varčujemo pri najemanju zunanjih izvajalcev, vse nepotrebne nakupe opreme za državno upravo smo odložili in zadržali samo najnujnejše. Znižujemo stroške najemnin, dosledno izvajamo ukrep o znižanju investicijskih odhodkov na ministrstvih. Še nekaj o razvojni naravnanosti rebalansa in sredstev za investicije. Vlada se je s krizo spopadla že prvi dan, kot sem dejal, pripravila vrsto ukrepov. Za te ukrepe so seveda potrebna sredstva. Tako tudi z rebalansom, ki ga bo v naslednjih dneh sprejemal Državni zbor, spoštovani gospod poslanec, namenjamo za gospodarstvo 552 milijonov evrov, kar je dvakrat več, kot je bilo predvideno. Za znanost in tehnološki razvoj namenjamo dodatnih 106 milijonov evrov. Prav tako smo se odločili še bolj podpreti izobraževanje in prenos znanja z dodatnimi 118 milijoni evrov. Skupaj se sicer investicijski izdatki zmanjšujejo, kar pa še vedno, spoštovani gospod poslanec, pomeni za skoraj 24% več, kot je bilo investicijskih izdatkov realiziranih v lanskem letu, kar Vlada še vedno ocenjuje kot pozitiven prispevek k oživljanju gospodarske rasti. Ob tem bodo ostali v načrtu razvojnih programov skoraj v celoti projekti, katerih izvedba v letošnjem letu ni vprašljiva. To so samo nekatera izmed dejstev, ki potrjujejo, da je Vladi uspelo kljub krizi in ob upoštevanju zaveze, da današnjih problemov ne bomo prelagali, če bo le mogoče, na pleča naslednje generacije, še vedno pripraviti proračun, ki ga sam ocenjujem kot dober rebalans proračuna.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Žerjav, izvolite.
Hvala lepa. Hvala za odgovor. Sam sicer menim, da bi bilo možno na področju varčevanja ali pa, če drugače rečemo, na področju zniževanja javne porabe storiti več. Javna uprava namreč mora, ne glede na to, ali nam je to všeč ali ne, deliti usodo slovenskega gospodarstva. In tega se mora zavedati sleherni zaposleni v javni upravi, če hočete, tudi uprava Darsa. Ne morem se strinjati s tem, da se nekaterim proračunskim uporabnikom v primerjavi s proračunom, ki je bil pripravljen še s strani prejšnje Vlade, ob dveh rebalansih še vedno povečujejo proračunska sredstva. Naj omenim samo nekatere. Od vladnih proračunskih uporabnikov se povečuje proračun v primerjavi s proračunom, ki ga je pripravila prejšnja Vlada, Urad za enake možnosti, Skupne administrativne službe Protokol, Generalni sekretariat Vlade, Urad Vlade za verske skupnosti, Urad za varovanje tajnih podatkov, Carinska uprava, Urad za preprečevanje pranja denarja. Lahko nadaljujem: Državni svet, Slovenska akademija znanosti in umetnosti, Ustavno sodišče, Varuh človekovih pravic in tako naprej in tako dalje. Medtem ko je svetla točka ministrstev: Ministrstvo za javno upravo - znižanje za 25%. Vse primerjam s prejšnjim proračunom. Ministrstvo za obrambo - minus 12%. Nekatera ministrstva, ki pa niso povezana z bojem s finančno in gospodarsko krizo, pa povečujejo proračun. Opozarjam na to, da tisti proračunski uporabniki, ki v tem trenutku nimajo nobene [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zveze z bojem proti finančno-gospodarski krizi, v tem trenutku ne bi smeli imeti višjega proračuna, kot jim ga je namenila prejšnja vlada. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Glede na to, da bom imel sam uvod, potem pa tudi pristojni minister, v četrtek, da se bomo v četrtek in petek pogovarjali in glasovali o rebalansu proračuna, predlagam, da na vrsto vprašanj, ki ste jih danes načeli, dam odgovore takrat. Rad bi vam povedal, da smo rebalans proračuna pripravljali zelo pozorno, da so potekala zelo živahna in tudi trda usklajevanja, da smo poskušali proračunske postavke zastaviti tako, da bodo z njimi opravljene funkcije, ki jih pričakujemo, da so naravnane stvarno - nekje so povišane, nekje zmanjšane. Vse skupaj pa je, da zaokrožim, naravnano na to, da ohranimo primanjkljaj na tisti ravni, ki je v naslednjih letih s programskim proračunom, ki ga bomo sprejemali v drugi polovici letošnjega leta in bo veljal za leti 2010 in 2011, da so javne finance vzdržne in da dolg ne bo šel čez tiste meje, za katere ocenjujemo, da so sprejemljive, vzdržne za Slovenijo. Mislim, da lahko v naslednjih letih, jaz vendarle verjamem, tudi glede na nekatere kazalce - tako v svetovnem, kot domačem merilu, da se bo počasi ta padec gospodarske aktivnosti stabiliziral, da bomo verjetno priča daljšemu obdobju te stabilizacije, da pa bomo tudi s tem rebalansom proračuna in programskim proračunom za naslednji dve leti počasi naredili ta razvojni preobrat navzgor. Vem pa, in tukaj se verjetno vsi strinjamo, da bo treba izredno varčevati. Tudi zaradi tega je Vlada sprejela varčevalne ukrepe, jih v večini upoštevala, nekaterih ne, ker jih je bilo v tako kratkem času tudi zelo težko uveljaviti. Toda naj ne bo tu nobenega dvoma, Vlada se obnaša varčevalno. Razume, da je treba vsako postavko preveriti dvakrat, pogledati, ali ima stvarno podlago, in tako je bil ta rebalans proračuna tudi pripravljen. Upam, da bo v Državnem zboru dobil podporo, da ne bodo izglasovani amandmaji, ki bi porušili njegovo ravnotežje, da se bomo potem, kar smo že začeli, povsem osredotočili na pripravo programskega proračuna v drugi polovici tega leta.
Hvala lepa. Ker nobena od poslanskih skupin koalicije predsedniku Vlade ne bo postavila poslanskega vprašanja, smo s tem delom zaključili. Hvala lepa, gospod predsednik Vlade, za odgovore. Prehajamo na poslanska vprašanja poslank in poslancev oziroma najprej na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 6. in 7. seji Državnega zbora, na katera zaradi odsotnosti ni bilo odgovorov. Minister za zunanje zadeve gospod Samuel Žbogar naj bi odgovarjal na tri poslanska vprašanja, gospoda Milenka Ziherla, Mira Petka in Francija Keka, vendar sem uvodoma povedal, da je gospod Samuel Žbogar tudi na današnji seji odsoten, zato in bo na ta tri poslanska vprašanja odgovarjal na naslednji seji. Gospod Petek, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ta proceduralni predlog sem hotel dati že na začetku te točke, vendar vem, da se gospodu Borutu Pahorju mudi, ker niti koalicija ne postavlja več poslanskih vprašanj. Zato ga postavljam zdaj. Gre ravno za to, kar ste sedaj omenili, spoštovani podpredsednik, glede ministra Žbogarja. Predlagam, da se današnja točka dnevnega reda ne zaključi in da jo nadaljujemo ob koncu zasedanja Državnega zbora. Zakaj? Ministru Žbogarju sem postavil poslansko vprašanje o nekontroliranem odtekanju zaupnih podatkov v javnost na 6. redni seji. To je bilo 18. maja. Takrat je bil odsoten in na vprašanje ni odgovoril. Na vprašanje ni bilo odgovorjeno niti na 7. seji Državnega zbora, 15. junija. In očitno ne bo odgovorjeno niti danes, ko bom ministru zastavil že drugo, novo vprašanje. Se pravi, da bo minister Žbogar odgovarjal na moje poslansko vprašanje iz 18. maja letošnjega leta šele 21. septembra letos. To je več kot 4 mesece, kar je seveda nedopustno. Tukaj ne bi ugibal ali špekuliral, zakaj ministra Žbogarja ni, ali je res zadržan, ali je tu zadaj kakšen drug razlog. Vendar imamo institut ustnega poslanskega vprašanja in to se mora upoštevati. Zato ponavljam proceduralni predlog. Ko danes pristojni ministri odgovorijo na zastavljena vprašanja, se točka prekine in nadaljuje še ta teden z odgovori obeh ministrov, ki danes manjkata. Prosim, če daste proceduralni predlog na glasovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Petek. Poslanska vprašanja so predvidena v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Predvideno je tudi, kaj je v primeru odsotnosti posameznega ministra. Jaz ne trdim, da so rešitve najboljše, vendar so v skladu s Poslovnikom. Soglašam z vašimi opozorili, da minister Žbogar nekaj sej zapovrstjo ni bil prisoten, in ni mogel odgovarjati. Vendar vašega predloga, ker je v nasprotju s Poslovnikom, ne morem dati na glasovanje. Soglašam pa, da Državni zbor opozori Vlado na prisotnost ministrov, posebej tistih, ki so večkrat zapovrstjo odsotni, da bodo lahko odgovorili na vprašanje. Lepo prosim, ne v zvezi s tem vprašanjem. Ker v zvezi s tem vprašanjem sem vam dal pojasnilo, ki je v skladu s Poslovnikom. Drugače bomo stalno znova poslušali predloge, ki jih ne bom mogel realizirati. Gospod Jerovšek. Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči! Ta vaša ugotovitev, ki ste jo dali o proceduralnem predlogu kolega Mira Petka, ni skladna s Poslovnikom. Kadarkoli poslanec lahko predlaga proceduralni predlog. Ta predlog se nanaša na to, da se točka ne bi zaključila in o tem predlogu je tako kot je vedno v navadi, treba opraviti glasovanje. Če pa je v nasprotju ta predlog s Poslovnikom, potem pa prosim, da citirate določbo Poslovnika, v nasprotju s katero je ta njegov predlog. Mislim pa, da poslovniško predlog povsem stoji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Moja odločitev je skladna z določbami Poslovnika, ki urejajo ustna poslanska vprašanja. V primeru, če posameznega ministra ni na seji, se poslanec odloči, ali bo zahteval na naslednji seji postavitev ustnega poslanskega vprašanja, ali ga postavi na tej seji in pričakuje odgovor. Te določbe so poslovniške in nikakršnih drugih določb o tem, da se to spremeni, če gre za dve ali pa tri odsotnosti v [[..]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Hvala lepa. Zaključujem razpravo o tem vprašanju. Prehajamo na odgovore gospoda dr. Mateja Lahovnika na dve poslanski vprašanji gospod Baroviča in gospoda Čepiča. Gospod minister za gospodarstvo mi je pravkar sporočil, da je po nalogu predsednika Vlade odšel na krajši razgovor s predstavniki podjetja Mura. Sprašujem, ali lahko odgovarja na ta vprašanja kasneje v teku poslanskih vprašanj ali tega Državni zbor ne dovoli. Jaz predlagam, da gremo naprej na poslanska vprašanja, in po njegovi vrnitvi se vrnemo na vprašanja na katera ni odgovoril na prejšnjih sejah. Soglašate s tem? Hvala. Potem prehajamo na odgovore ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivana Svetlika na še neodgovorjena vprašanja. Najprej odgovor na vprašanje gospoda Milenka Ziherla, v zvezi z izvajanjem subvencioniranja polnega delovnega časa. Gospod minister, izvolite.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! Gospod poslanec Ziherl je spraševal o tem, kako nadziramo izvajanje tega zakona. Zakon o delnem subvencioniranju polega delovnega časa v 6. členu določa, da izvaja nadzor nad dedelitvijo in izplačevanjem subvencij ter izvajanjem sklenjene pogodbe o subvencioniranj Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje. Inšpektorat Republike Slovenije za delo pa izvaja nadzor nad spoštovanje delovno-pravne zakonodaje. Pripominjamo, da Zavod že pred sklenitvijo pogodbe o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa v pravnem postopku preveri, ali delodajalec izpolnjuje zakonske pogoje za dodelitev subvencij in o njegovi vlogi odloči z upravnim aktom, ki je podlaga za sklenitev pogodbe z delodajalcem. Zavod Republike Slovenije je do 6. 7. 2009 z delodajalci sklenil 610 pogodb za 51 tisoč 212 delavcev v vrednosti 26 milijonov 317 tisoč 500 evrov. Zakonsko predpisani nadzor je zavod že pričel izvajati, in sicer se je v mesecu maju opravilo prvo vzorčenje pogodb, sklenjenih z delodajalci, in sicer tako, da se vzame 10% vseh delodajalcev, ki so podpisali pogodbe na vsem območnih službah, in da se vzame tiste, za katere so bila sredstva izplačana v februarju. Za prvo vzorčenje je bil uporabljen seznam delodajalcev, s katerim je zavod sklenil pogodbe o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, 21. aprila. V prvo vzorčenje je naključno zajetih 44 delodajalcev iz javno objavljenega seznama. Na tem mestu je potrebno poudariti, da bodo končno rezultati nadzora znani po izteku vključenosti delodajalcev v ukrep, saj bo šele takrat mogoče v celoti preveriti dejansko število opravljenih delovnih ur pri delodajalcih. V postopku nadzora je zavod v primeru enega delodajalca že izdal ugotovitveni sklep in poročilo o opravljenem nadzoru, v okviru katerega je bilo ugotovljeno, da delodajalec ni kršil določil pogodbe. Nadalje je bil za dva delodajalca do sedaj izdan sklep o ustavitvi postopka, in sicer zaradi predčasnega sporazuma o prekinitvi pogodbe na željo delodajalca. Postopek zakonsko predpisanega nadzora je tako v teku, nadzorniki pa zavod sproti obveščajo o ugotovitvah. Po pregledu zgoraj omenjenega vzorca bo določen tudi nov vzorec, tako da bo v celoti pregledanih 20% vseh sklenjenih pogodb. Zavod je do danes prejel tudi 3 anonimne prijave kršitev sklenjenih pogodb in eno prijavo kršitev s strani sindikatov, na podlagi katerih je uvedel postopke izrednega nadzora. O tem pa bo poročal, ko bodo rezultati znani. Mesečno zavod preverja posredovane podatke vključenosti delavcev, ali so še zaposleni pri delodajalcu, prejemniku subvencije, in kakšna je podlaga njihovega zavarovanja. In to dela tako, da križa podatke iz lastnih evidenc s podatki evidenc Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Poleg tega Inšpektorat za delo na podlagi prejetih prijav opravlja nekaj inšpekcijskih nadzorov pri delodajalcu. Zaenkrat pa ni odkril, da bi prišlo do večjih nepravilnosti. Trenutno je pri enem od vključenih delodajalcev v teku nadzor in sicer na organizacijski enoti Celje, kjer se preverja spoštovanje prepovedi odrejanje nadurnega dela. Nadzor se je začel izvajati pred vstopom podjetja, ukrep subvencioniranja polnega delovnega časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister za delo dr. Ivan Svetlik bo še odgovoril na poslansko vprašanje gospoda Jakoba Presečnika v zvezi z diskriminacijo zadrug in zadružništva. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. V svojem vprašanju poslanec Presečnik sprašuje glede položaja zadrug, kar zadeva možnosti njihovega vključevanja v ukrepe, ki jih izvaja naše ministrstvo. Z namenom ureditve tega vprašanja in uskladitve pogledov na tem področju smo se na ministrstvu sestali s predstavniki Zadružne zveze Slovenije. Njim smo pojasnili, da smo v okviru izvajanja ukrepov aktivne politike zaposlovanja na podlagi priglašenih shem pri Ministrstvu za finance zadruge kljub njihovi načelni pravici do državnih pomoči, ki jo imajo po Zakonu o zadrugah, izločili glede na določila evropske uredbe iz sheme "de minimis". Ta določila Evropske unije namreč povedo, da te vrste pomoči, kot so predvidene s to shemo, niso upravičene za subjekte, ki delajo na področju ribiškega, ribogojskega sektorja ter podjetja, ki delujejo na področju primarne proizvodnje kmetijskih proizvodov, kar pa predstavlja dejavnost okoli 30% zadrug v Sloveniji. Izpostavljena je bila tudi problematika opravljanja kontrol, na primer ugotavljanja dvojnega financiranja istih upravičenih stroškov in zagotavljanje pogojev, ki izhajajo iz zahtev evropske zakonodaje pri izvrševanju programov v okviru kohezijske politike. Najbolj so ti problemi izpostavljeni pri ukrepu Sofinanciranje izobraževanja in usposabljanje zaposlenih za konkurenčnost in zaposljivost. Namreč gre za to, da se lahko za iste zadeve financirajo zadruge iz različnih virov, iz različnih shem, ki jih dajejo različna ministrstva, zato so bile tudi v tem primeru tega programa izvzete. Glede javnega razpisa za neposredne spodbude za skupne razvojne investicijske projekte, ki so bili tudi v vprašanju izpostavljeni, naj povemo, da to sodi v okvir Ministrstva za gospodarstvo. Na vseh drugih javnih razpisih, razen navedenih dveh, ki smo jih izvedli v lanskem letu, omejitev za kandidiranje zadrug ni bilo. To so bili javni razpisi na primer za spodbujanje zaposlovanje starejših, dolgotrajno brezposelnih, za usposabljanja na delovnem mestu in drugi. Uspešno so zadruge kandidirale tudi na javnem razpisu za spodbujanje zaposlovanja mladih in težje zaposljivih brezposelnih oseb. Kljub navedenemu smo s predstavniki Zadružne zveze sklenili dogovor o vključevanju zadrug v vse naše nadaljnje ukrepe, in sicer tako, da se odstrani pogoj pravne oblike oziroma pravnega položaja subjekta po zakonu o gospodarskih družbah. Tako sedaj javni razpisi omogočajo prijavo vsem pravnim in fizičnim osebam, ki so registrirane za opravljanje dejavnosti v Republiki Sloveniji, pri čemer pa morajo zadruge zagotavljati izpolnjevanje ostalih pogojev javnega razpisa, ki izhajajo iz zahtev evropske zakonodaje. Ker se zavedamo položaja zadrug in zadružništva in trenutnih gospodarskih razmer, smo zadruge vključili tudi v izvajanje protikriznih ukrepov, kot na primer z novim interventnim zakonom o povračilu nadomestila plače. V pripravi pa so tudi novi ukrepi, kjer bodo lahko zadruge kandidirale na javnih razpisih za pridobitev nepovratnih sredstev za zaposlovanje, na primer spodbujanje zaposlovanja dolgotrajno brezposelnih oseb, usposabljanje absolventov na delovnem mestu in subvencije za zaposlitev diplomantom absolventom. Na ta način skušamo zadrugam in razvoju zadružništva v Sloveniji zagotoviti enake pogoje kot drugim poslovnim subjektom na trgu dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru za zdravje bo postavil poslansko vprašanje gospod France Cukjati.
Hvala za besedo. Gospod minister, vsi se zavedamo težav, ki nas čakajo in jih sedaj še ne čutimo. Kriza v zdravstvu sledi z zamikom enega ali dveh let krizi gospodarstva, glede na to, kako se odvija zbiranje davkov, iz katerih se financira zdravstveno varstvo. Pojavljajo se strahovi, da bi se ob vsem tem začelo krčenje pravic pacientov in tudi omejevanje, skrajševanje vseh tistih stvari, ki pomenijo dobrobit ljudem. Ne nazadnje tudi iz zdravstvenih sredstev se plačuje vrsta nezdravstvenih stvari, kot je bolniška, kot je odsotnost zaradi nezmožnosti dela in podobne stvari. In tudi za te pravice se bojijo mnogi. Ob tem pa se javljajo velike nove potrebe zaradi demografske spremembe v Sloveniji, zaradi večanja števila ostarelih, pri čemer bi eventualno posebno zavarovanje za dolgotrajno nego zopet zahtevalo neprimerno visoke ali nove davke. Do sedaj je ministrstvo prikazalo edini pristop v tem, da je napovedalo oziroma da je Zavod za zdravstveno zavarovanje napovedal zmanjšanje sredstev za plače in za amortizacijo, kar pomeni, da bomo še bolj zaostajali pri obnavljanju opreme in posodabljanju opreme in prostorov v zdravstvu. Ob vsem tem pa ni nikjer na vidiku tistih ukrepov, ki bi preprečili grozeče omejevanje pravic pacientov. Zato vas sprašujem: Kako načrtujete preprečiti ob vsem tem, tudi ob napovedanih izgubah - in že tu se vidi, da ministrstvo nekoliko drugače razume grožnjo zmanjševanja sredstev, saj so vaše napovedi za naslednje leto, glede negativne bilance v zdravstveni zavarovalnici, neprimerno bolj blage, kot pa same zavarovalnice. Letošnje pomanjkanje se bo nekako krilo z dobički, ki so se v prejšnjem mandatu nabrali oziroma s sredstvi, ki so jih prihranile bolnišnice [[opozorilni znak za konec]] v lanskem letu. Toda za naslednje leto bo konec vsega tega, kar se je nabralo doslej, in pričakovati je neprimerno višjo [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospod minister za zdravje, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanci! Dr. Cukjati, hvala za vprašanje. Vi ste diagnosticirali trenutno situacijo. Težko bi oporekal, da dileme in odprta vprašanja, ki ste jih izpostavili, niso točna, ta stojijo. Vendar je v tem trenutku pred zdravstveno blagajno največji problem, kako zagotoviti enormno povišanje plač, ki jih je dala v zdravstvu reforma javnih plač, ki jo je pripravil gospod Virant. Imamo 31% povečanja plač, kar je največji problem, s katerim se tako blagajna kot ministrstvo ukvarja. Plače se izplačujejo redno, in bom dodal, dr. Cukjati, da posledic gospodarske krize v tem trenutku v slovenskem zdravstvu še ne občutijo. Ker ste vi razširili vprašanje, bom razširil odgovor. V razgovoru z vodstvom Murske Sobote nihče v Murski Soboti noče razumeti in popustiti niti za napredovanja ne, ko imajo take probleme v sosednji Muri. Jeseni bo nujno ponovno treba začeti dogovor o plačah v javnem sektorju, še posebej v zdravstvu. To je ključni problem v tem trenutku. Kot direktor zavoda sem imel, spoštovani dr. Cukjati, izjemno velike probleme, ker so predstavniki države na vsaki seji skupščine glasovali proti predlogu, da se ustvari rezerva. Če v letu 2005, 2006, 2007 in 2008 ne bi bilo 130 milijonov rezerve, bi mi imeli danes že kolaps v sistemu. Pripravlja se nova zakonodaja. Zakon o zdravstveni dejavnosti je v javni razpravi. Jaz sem bil zelo vesel tudi z razpravo na vaši poslanskih skupini, dr. Cukjati. Mislim, da je bila zelo dobra in konstruktivna. Pripombe, ki ste jih dali, smo jih že začeli vgrajevati in upoštevati. Ampak jaz moram povedati, da ključne stvari, kar zadeva materialni položaj v zdravstvu, ureja ali bo urejal novi zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. In zdaj odgovor na vaše vprašanje. V letu 2009 se krčenje pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja ne predvideva. Jaz mislim, da sem bil dovolj konkreten. Pravice določa Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. In mi bomo prišli s tem zakonom in o spremembah pravic bo odločal, v skladu s pristojnostmi, lahko samo Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite dr. Cukjati.
Gospod minister, nisem prav zadovoljen z vašim odgovorom. Vsi vemo, da Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju samo okvirno določa pravice, konkretneje jih pa določa Zavod za zdravstveno zavarovanje z vašim soglasjem. Prejšnji teden je ta zavod sprejel zmanjšanja deleža, ki se krije iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, za zdravstvene storitve zdraviliškega zdravljenja in nemedicinsko oskrbo bolnišničnega oskrbnega dne s 40% na 15%. To je velika sprememba, gospod minister. In obenem, da se recepti iz vmesne liste, se pravi zdravila na recept z vmesne liste, plačujejo iz obveznega zavarovanja - prej v višini 25%, zdaj v višini 10%. To se pravi, tukaj je padla pravica: enkrat s 40 na 15% in drugič s 25 na 10%. Torej ne drži, da se pravice ne krčijo. Se že krčijo - z vašim soglasjem. Torej vi veste za to. In tu se pojavlja vprašanje, kako bo z naslednjimi pravicami. Torej tistimi konkretnimi, ki se morda dogajajo in se že pojavljajo nekje v zakulisju. Razliko bo moral plačati pacient iz svojega žepa ali pa se bodo temu ustrezno morala povečati sredstva za dodatno zavarovanje. In v temu smislu je seveda vprašanje za naprej bodite pošteni, povejte vnaprej: katere pravice se bodo krčile, da ljudje, ko bodo prišli na to, da morajo plačati, da ne bodo preveč presenečeni.
Hvala lepa. Gospod minister Miklavčič, izvolite.
Vaša informacija, spoštovani dr. Cukjati, ni popolna. V varčevalnih ukrepih, ki jih je sprejel zavod in jih je pripravljalo ministrstvo, smo šli v ena resna in trda pogajanja za znižanje cen - bom dal samo primer, na zdravilih. Finančni učinki so zelo veliki. Finančni učinki so glede na sistem tako pri obveznem zdravstvenem zavarovanju, kot je enak finančni učinek pri prostovoljnem zdravstvenem zavarovanju, kar vi dobro veste, glede na to, da oba segmenta pokrivata te stroške. Sprejet je bil dogovor, točno takšen, kot ste ga vi citirali, vendar zaradi učinka prihranjenih sredstev zaradi znižanja cen na strani prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja, je s to razliko vskočila prostovoljno zdravstveno zavarovanje in pokriva ta del. Na ta način v letošnjem letu ni kršena nobena pravica nobenemu iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Vse pravice ostajajo enake. Bil je narejen zaradi nujnosti takšen premik in tudi s prostovoljnimi zavarovalnicami je bil sklenjen dogovor, da se zaradi tega premika v letošnjem letu ne spreminja premija prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Cukjati.
V skladu s Poslovnikom predlagam razpravo o odgovoru ministra najprej zaradi tega, ker gre za zelo pomembna vprašanja. In drugič, da se ministrstvo loteva pomanjkanja sredstev, ki je čedalje večje v zdravstvu, samo na način napovedanega zviševanje davkov in pa omejevanja in zmanjševanja pravic oziroma prenašanja bremen ali neposredno na pacientov žep ali na dopolnilno zdravstveno zavarovanje. Glavno vprašanje pa je, zakaj se samo na tak način pristopa k razreševanju financiranja zdravstva. Samo enkrat je gospod minister omenil vprašanje - tako ugotavljajo hospitalni zdravniki oziroma na sekundarnem nivoju, zakaj je do 30% nepotrebnih napotitev in nepotrebnih oskrb, kar pomeni 30% sredstev se črpa iz zdravstvene blagajne po nepotrebnem. To je podobno, kot je bilo na področju socialnih transferjev, kjer se ni vodila kontrola glede teh transferjev, in je tudi okoli 20, 30% ljudi neupravičeno dobivalo in črpalo ta sredstva na račun tistih, ki so jih res potrebovali. Če bi gospod minister vprašal tudi primarno zdravstvo, bi dobil še večje številke, da je tam tudi do 40% nepotrebnega obiska splošnih ambulant. To pomeni, da nepotrebne zahteve pokrivajo in jemljejo pravico tistim, ki jih resnično potrebujejo. Ko enkrat stopi skozi vrata ambulante, je potreba tukaj. In vstopi v sistem in potrebne so obsežne preiskave, da se ugotovi, da mu nič ni, po domače povedano, v takih primerih. Kaj boste naredili, da bo ta vstop v sistem bolj racionalen, manjši [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in da bo na ta račun več sredstev za tiste, ki jih resnično potrebujejo. To pa je naloga ministrstva, to je naloga Zakona o zdravstveni dejavnosti, ki teh posegov v ničemer ne predvideva, gospod minister. In to ni soočenje s finančno krizo, ki nam preti v zdravstvu, soočenje o tem, da se daje manj za te, manj za one [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da se kratijo pravice oziroma zmanjšujejo pravice pacientov. Drug sistem vas čaka, tam pa je vaša naloga. Zaradi tega predlagam razpravo o tem odgovoru. [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. O dodatnih vprašanjih minister danes ne more odgovarjati. Bo pa o vašem predlogu, gospod Cukjati, da Državni zbor razpravlja o odgovoru ministra, opravljeno odločanje v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Miran Györek, in sicer ministru za finance dr. Francu Križaniču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Po predloženem predlogu rebalansa proračuna je razvidno, da gre za zmanjšanje prihodkov za cca. 860 milijonov in od tega zmanjšanje davčnih prihodkov za 760 milijonov, kar pri DDV-ju predstavlja minus 400 milijonov, se pravi minus 12%. In prav pri prihodkih iz naslova DDV-ja želim opozoriti na določen pomanjkljiv nadzor prometa pri prodaji prav določenih prehrambnih proizvodov. Pri tem imam v mislih večino raznih s.p.-jev in drugih pravih oseb, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, prodajo in preprodajo prehrambnih artiklov v raznovrstnih kioskih, na stojnicah, tržnicah, slaščičarnah, okrepčevalnicah itn. Sprašujem vas: Kako je možno, da se v veliki večini - kot pravilo, računi ne izdajajo oziroma se ne vodi blagajniški promet pri prodaji raznih artiklov, kot so na primer sladoled, burek, kebap, hamburgerji itd.? Prav zanimivo je bilo ugotoviti, da določeni s.p., ki opravlja istočasno enako dejavnost v Sloveniji in sosednji Avstriji, 10 kilometrov naprej, pri prodaji svojih izdelkov v Sloveniji ne izdajo računov oziroma ne vodi blagajniškega prometa, se pravi realizacije ne vodi, medtem ko v svoji slaščičarni v Avstriji račune izdaja, jih mora izdajati. Z vidika dejansko realiziranega prometa vsekakor ni v takšnih primerih možno učinkovito oziroma sploh ni možno pobirati DDV-ja. Naj samo spomnim in opozorim, da gre tukaj za stotine, če ne tisoče subjektov, in da gre za ogromne zneske prometa kot tudi ne pobranega DDV-ja oziroma davka na dohodke pravnih oseb. Še bolj pa so pri tem postavljeni v neenakopraven položaj vsi tisti gostinci, recimo okrepčevalnice, gostilne, dnevni bari itn., ki vodijo blagajniško promet in so tudi nadzorovani. Takšni gostinci redno izdajo račune, pa čeprav v večini primerov njihova realizacija prometa zdaleč niti ne dosega prometa tistih, ki sem jih navedel uvodoma. Ko smo preverjali stanje na tem področju, je bilo zanimivo ugotoviti, da recimo kakšna slaščičarna v kakšnem hotelu ali restavraciji pri prodaji recimo sladoleda, izda račun, kiosk oziroma slaščičarna čez cesto, ki je v privatni lasti, pa tega ni zavezana, čeprav je tam 10-krat večji promet pa 10-krat več ljudi. Prosim za pojasnilo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Križanič, izvolite.
Spoštovani! Vsi, ki zapadejo pod dolžnost izdaje računov, morajo račune izdajati. Nekateri zelo majhni prodajalci na tržnici pridejo pod režim pavšalnega obdavčenja in v tem primeru niso obravnavani. Naš odgovor pa se glasi takole: Davčni organ v davčnem nadzoru preverja, ali davčni zavezanci v skladu z Zakonom o obdavčenju in v skladu z Zakonom o davčnem postopku in davčnem nadzoru izpolnjujejo svoje davčne obveznosti. Davčni nadzor se lahko opravlja kot notranji nadzor pri davčnem organu ali zunanji nadzor, kar je inšpekcijski nadzor pri zavezancu za davek. Notranji nadzor obsega nadzor davčnih obračunov. Davčni organ v davčnem nadzoru, v nadzoru nad obračunavanjem in plačevanjem DDV, opravlja tudi nadzor nad izdajanjem računov. Davčna uprava Republike Slovenije opravlja davčne inšpekcijske nadzora davčnih zavezancev, ki se ukvarjajo z gostinsko dejavnostjo in drugo storitveno dejavnostjo. Na tem področju so davčni inšpektorji v letu 2007 prvič pričeli z novo metodo nadzora, ki vključuje fotografiranje računov. Inšpektorji opravijo nakup gostinskih ali drugih storitev, fotografirajo prejeti račun in ga pustijo v lokalu oziroma na prodajnem mestu; to velja tudi za te male, ki niso več tako majhne, prodajalne sadja, slaščičarne in podobno. Pri naknadnih kontrolah je bilo ugotovljeno, da pri veliko davčnih zavezancih kopija ni bila enaka originalu izdanega računa in je davčni zavezanec izbrisal posamezne postavke računa. Davčni organ preko medijev potrošnikom svetuje, da pri vseh nakupih, naj bodo ti še tako majhni, od prodajalca zahteva izdajo računa in predvsem, da račun tudi vzamejo in ga torej ne pustijo v lokalu oziroma na prodajnem mestu ali v njegovi okolici. Na ta način lahko vsi potrošniki pozitivno vplivajo na zakonito ravnanje davčnih zavezancev, ne samo gostincev, temveč vseh prodajalcev blaga in ponudnikov storitev. Ministrstvo za finance skupaj z Dursom proučuje tudi možnost uvedbe tako imenovanih davčnih registrskih blagajn, vendar je ta ukrep zaenkrat povezan s precejšnjimi stroški, zato ga skrbno proučujemo. Kot povsod drugod ali v večini ostalih primerov tudi tu poteka hiter tehnološki razvoj in sedanja tehnologija je prišla tako daleč, da je možnost postaviti elektronske kontrolorje prometa samo za fiskalne namene, se pravi, ne popolne blagajne, ki ustrezajo kakovosti tega računalnika, PC-ja, in to za strošek 200 evrov po blagajni. Trenutno še ni nikjer uvedena ta nova tehnologija, se šele testira. Mi spremljamo to testiranje in jo bomo med prvimi uvedli, čim bo dala dovolj dobre rezultate. Trenutno kaže, da je cena posamezne blagajne 590 evrov, če jo pa opremimo z vsemi povezavami, pride tudi do 900 evrov na blagajno, kar je zelo veliko. Če omenim še, kako so kontrole potekale. Leta 2008 so inšpektorji izvedli 1.137 proučitev oziroma kontrol posameznih storitvenih in prodajnih dejavnosti. Pri približno 50 odstotkih so ugotovili nepravilnosti. V prvih petih letošnjih mesecih so inšpektorji opravili 722 nadzorov in pri 256 odkrili nepravilnosti, se pravi pri 35 odstotkih. Gre za množično kršenje pravil. Pri vsaki odkriti napaki mora odgovorna oseba plačati 400 evrov, podjetje pa 1.600 evrov kazni. Pričakujemo, ko se bo modernizirala infrastruktura blagajn, da bo možno bistveno povečati pravilno informacijo o izdanih računih in obenem poenostaviti poslovanje, kar bo olajšalo delo teh manjših storitvenih dejavnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Spoštovani gospod minister! Saj nisem tukaj mislil na tehniko, tehnologijo, registracije prometa in izdajanje računov, nekoliko bolj sem se hotel usmeriti na samo pobiranje DDV-ja, doslednost pri pobiranju DDV-ja. Nisem mislil tukaj na tiste prodajalce, domače pridelovalce zelenjave po stojnicah, tam res gre za zanemarljive zneske. Dobro veste, na koga sem mislil. V zvezi s pobiranjem DDV-ja in pa seveda s tem primanjkljajem, kot vidim, tudi tukaj pri prometu motornih vozil manjka kar 9 milijonov minus 17. Ni čudno, poglejte, tudi tukaj ni nadzora nad plačevanjem DDV-ja. Tako nedoslednega ali pomanjkljivega pobiranja proračunskih davkov, kot je tukaj, recimo, tudi pri motornem vozilu. Zato bi želel tudi ob tej priložnosti vas opozoriti oziroma vprašati. Širom po Sloveniji so se začeli postopki zoper nekatere prodajalce, bolje rečeno preprodajalce, uvoznike motornih vozil, ne fizične osebe, ampak gre kar za pravne osebe, razne d.o.o.-je, slamnate in podobne, zavezance za plačilo davka na dohodke pravnih oseb. V Prekmurju obstaja kar nekaj takšnih "pravnih", v narekovaju, "oseb" in sprašujem vas gospod minister: Kako je možno, da takšni osebki opravljajo svojo dejavnost brez odvajanja oziroma plačevanja DDV-ja oziroma davka na motorna vozila vse od nekaj let nazaj. Šele po nekaj letih se jih ulovi in ugotovi, da so naredili vašemu ministrstvu škodo že za milijone in milijone evrov, ki jih nikjer več ne najdete. Vozila so prodali, odvajali DDV-ja niso, zdaj se pa začnejo sodni postopki in tako naprej, ampak denarja ni. Kaj takega v tujini ni možno [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Pri pobiranju DDV-ja zlasti od nekaterih trgovcev z avtomobili sta dva ločena problema. Prvi je, da morajo ti trgovci že sami obračunati DDV, ko kupijo avtomobile. In v tem primeru je kontrola nad plačevanjem DDV-ja sorazmerno enostavna. Padec priliva od tega pa je povezan predvsem z nihajem prometa navzdol. Mi pričakujemo, da bo ta promet v obdobju, ko bo treba nadomestne nakupe vendarle izvesti. Slovenija ima praktično zasičen ali strukturiran trg. Nekatera vozila pač propadajo in jih je treba na novo kupiti. Ali je to 5%, 15% vozil, pomeni, da se bo število kupljenih vozil slej ko prej zopet povečalo na neko normalno raven. Drug problem je problem davčnih vrtiljakov, kjer prikaže posamezen trgovec nek strošek, ki zgleda na videz upravičen, dejansko pa ni upravičen in na ta način se izogne plačilu DDV-ja. Te davčne vrtiljake ni preprosto odkriti, vendar jih inšpekcijske službe, davčne uprave odkrivajo in potem tudi dajo prijave naprej na tožilstvo oziroma Ministrstvo za notranje zadeve. Mi smo imeli zadnjič tudi en delovni sestanek, kjer smo opazovali, da se te prijave naprej tudi procesirajo, ker gre za sorazmerno zapletena dejanja davčnih goljufij. To je seveda to treba bolj preučiti in te procese v glavnem dejansko stojijo in to ste vi opazili. Upam pa, da bodo vendarle stekli, da ne bodo zastarali.
Hvala lepa. Izvolite gospod Györek.
Saj poslovniške možnosti za nadaljnjo razpravo res nima smisla, da jo tukaj zahtevam, ker so zadeve več ali manj jasne. Odločitev ministrstva je, jaz mislim, da v takem primeru, če se loti tega nadzora podrobno in te zadeve spelje tako, kot je treba, res ni potrebno, da bi tega v parlamentu [[...]]
Gospod Györek, ne boste predlagali?
Ne bom predlagal. Samo se hotel to pojasniti, zakaj ne bom predlagal. [[...]]
[[...]]Potem tudi nimate pravice več govoriti. Hvala lepa. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci. Cilji Evropske unije v zvezi z otroškim varstvom, imenovani barcelonski cilji, od vseh držav članic terjajo, da do leta 2010 zagotovijo prostor v cenovno dostopnem in kakovostnem otroškem varstvu za 33% otrok v starosti do treh let in za 90% otrok v starosti od treh let do vstopa v šolo. V času krize je dostopno in kakovostno otroško varstvo ne samo pogoj, pač pa tudi najpomembnejše orodje za zagotavljanje enakih možnosti za vstop v življenje posebej otrokom iz socialno prikrajšanih družin. V Sloveniji je v otroško varstvo vključenih šestinšestdeset tisoč otrok, to je 70% vseh otrok ustrezne starosti. Torej se približuje barcelonskim ciljem za vrtce. Rekli bi lahko, da je drugi cilj Slovenija že dosegla oziroma presegla. V šolskem letu 2008 - 2009 je v vrtce vključenih že 49% otrok, starih do treh let. Delež otrok, vključenih v vrtce v drugem starostnem obdobju, pa je okoli 84%. Lahko že govorimo o množični vključenosti otrok v otroške vrtce. Tukaj pa se zgodba o uspešnosti predšolske vzgoje skoraj konča. Po medijih lahko sledimo opozorilom, da utegne jeseni ostati dobršno število otrok zunaj mreže vzgojno-varstvenih ustanov. Zaradi tega je močan pritisk lokalnih skupnosti na znižanje standardov in normativov, po drugi strani so starši zaskrbljeni, kam bodo dali otroke, če ne bodo imeli možnosti dobiti prostega mesta v otroškem vrtcu. Po drugi strani, oziroma to že kar po tretji strani, pa stroka opozarja na nedopustne zahteve po znižanju standardov in normativov in po tem, da bi smeli v vrtce vključiti večje število otrok. Zato vas, spoštovani gospod minister sprašujem: S katerimi ukrepi boste zagotovili vsaj obstoječo kakovost predšolske vzgoje, upoštevanje normativov in standardov ter večjo vključenost otrok predvsem iz socialno manj spodbudnih okolij? Za odgovor se vam že zdaj zahvaljujem.
Hvala lepa. Besedo ima gospod minister dr. Igor Lukšič. Prosim.
Podpredsednik, poslanka, poslanci in poslanke. Najlepša hvala za vprašanje. Kot veste, se z velikimi vrtovi in velikimi zemljišči ukvarja Ministrstvo za kmetijstvo, z manjšimi, ki se jim reče vrtci, pa naše ministrstvo. Odgovor na to vprašanje ima več plasti. Prva, ki se mi zdi zelo pomembna, je, da dosežemo širše soglasje v Sloveniji, da je vzgoja v predšolskem obdobju zelo pomembna ali celo najpomembnejša v celotni vertikali. Tega soglasja danes v Sloveniji ni. Večina misli, da je obdobje, ko so otroci zreli za vrtec obdobje, ko je predvsem potrebno zagotoviti nujno varstvo. Torej varstvo, ne pa vzgojno in tudi izobraževalno delo z otroki. Da bi premikali to soglasje, sem se med drugim sestal tudi s predstavniki Slovenske akademije znanosti in umetnosti. Predsednik, akademik Trontelj, je izrazil soglasje, da bi v septembru že začeli z neko veliko razpravo o pomenu tovrstne vzgoje in izobraževanja. Jaz si brez tega prepričanja ne predstavljam, da bo Državni zbor lahko odločil o tem, da je treba k temu milijon 600 evrov, kolikor imamo v letošnjem proračunu predvidenih sredstev za vrtce, dodati še kaj bistveno več. Mi ugotavljamo, da so potrebe za to, da bi povečali dostop do vrtcev, v tem trenutku približno okrog 70 milijonov evrov. To seveda ne pomeni, da je glavno breme na Državnem zboru. Mi vemo, da so vrtci v pristojnosti občin. Ampak gre za 70 milijonov evrov. Če ne bomo na ravni države kaj prispevali, potem je težko računati, da bodo občine same to zagotovile v doglednem času. Pomembno je tudi to, ugotavljamo na ministrstvu, da bi bilo za to treba spremeniti 24.A člen o financiranju občin, ker si ne predstavljamo, da bi država, se pravi Državni zbor, proračun zagotavljal vsa sredstva oziroma 80% sredstev za vrtce. To bi pomenilo bistveno premalo ali preveliko breme za državo, ki ga težko prenese. Javna razprava, ki bo premaknila predstavo o tem, da so vrtci več kot samo varstvena ustanova. To je prva zadeva. Druga zadeva je izgradnja dodatnih vrtcev, in sicer po normativih, ki so že sprejeti, pa jih kar naprej odmikamo. Med drugim je normativ, ki je v igri, 3 kvadratne metre na otroka. Ta normativ je stroka že davno potrdila, vendar ga premikamo, ker enostavno nimamo dovolj prostora za otroke v vrtcih. Jaz ne vidim rešitve v zmanjševanju normativov, jaz vidim rešitev v vzdrževanju normativov, ampak za to je treba dobiti dodatna sredstva. Dodatnih sredstev pa ne bo, če ne bomo mi prepričali celotne slovenske javnosti, vključno s starši teh otrok in vključno z Državnim zborom, da je v to treba vlagati več. In seveda prepričati tudi občinske svetnike. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Prosim, mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospod minister. Jaz sem z vsem, kar ste mi odgovorili, zadovoljna, ker mi napoveduje upravljanje področja predšolske vzgoje tako, kot terja stroka in kot si verjetno odgovorni starši, pa tudi mi, kot državljanke in državljani želimo, da bi bil otrokov prid postavljen v središče. To pa je kakovostna predšolska vzgoja. Ampak vendarle, če sva zelo realistično ali pragmatično usmerjena, potem veva, da bodo starši, ki bodo ostali z otroki pre vrati vrtca, ki omogoča tudi subvencioniranje stroškov za starše, imeli malo možnosti za izbiro kam z otroki. Merim seveda na tisto določilo Zakona o vrtcih, ki sicer govori o varuhu otrok, ki zanj predvideva nižjo izobrazbo in ki zanj ne napoveduje nobene subvencije. Torej bodo tisti starši, ki ne bodo dobili prostora za svojega otroka v vrtcu, prisiljeni iskati drugačno obliko, ki ne bo - vsaj kar mene zadeva - glede na stopnjo izobrazbe in vse druge stvari, ki bodo tu še problem, manj kakovostno delo. Jaz razumem vaše opozorilo da je treba več investirati tudi v izgradnjo boljših, ustreznejših prostorov, ampak to bo terjalo nek določen čas. In ti, ki zdaj hočejo imeti sproščenejše normative in standarde, pač omenjajo, da gre za [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ukrep za tri leta. Jaz pa v to ne verjamem. Ali najdete kakšno kratkoročno rešitev še za ta sklop problemov? Hvala.
Hvala. Gospod minister dr. Lukšič, izvolite.
Hvala. Če bi imel čarobno paličico ali palico, potem bi lahko tu postregel s kakšnim ukrepom, ki bi kratkoročno rešil zadevo. Če nimamo zgradb, če nimamo vzgojiteljic, imamo pa otroke, potem enostavno kratkoročne rešitve tu ni. Je pa dolgoročna rešitev, rešitev, ki po mojem mnenju zahteva predvsem okrepitev predstave o tem, da gre tu za pomembno vprašanje razvoja Slovenije. Da tu ne gre samo za vprašanje staršev, ki so zdajle ostali pred vrati ali pa ki ostajajo s svojimi otroki pred vrati, ampak gre za pomembno razvojno vprašanje. Mene zanima na tej točki lahko samo strategija. In tu sva enakih misli. Institucija varuha je lahko samo neka začasna rešitev, neko obrobno pomagalo, ki je dobrodošlo v teh razmerah, ko je vendarle treba, ko starši gredo za delom, da jim pomagate, da so otroci vsaj v rokah kolikor toliko preverjeno dobrih in usposobljenih vzgojiteljev. Kratkoročne rešitve na vidiku ni, dolgoročne pa so pred nami in pred vami v smislu širjenja kapacitet in spodbujanja dijakov, da se odločajo bolj množično za vzgojiteljske poklice. Ko sem prej govoril samo o prostorih, ne gre samo za prostore, gre tudi za vzgojiteljice. Potrebovali bomo več vzgojiteljic, da bomo lahko vse otroke spravili v vrtce. Hvala.
Hvala lepa. Po dogovoru na seji bo zdaj na neodgovorjena poslanska vprašanja s prejšnjih sej odgovarjal dr. Matej Lahovnik. Najprej na vprašanje poslanca Bogdana Baroviča v zvezi z zeleno knjigo za nacionalni energetski program Slovenije. Izvolite, dr. Lahovnik.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, gospod Barovič v svojem vprašanju omenja razvojni načrt Termoelektrarne Trbovlje in sprašuje, ali ga bomo vključili v nacionalni energetski program. Dovolite mi, da pojasnim, da sta na lokaciji Termoelektrarne Trbovlje možni dve vrsti energetskih objektov. V vladni proceduri je prav te dni predlog sklepa o začetku priprave državnega prostorskega načrta za plinsko parno elektrarno na lokaciji obstoječih plinskih turbin. Na žalost je pobuda za pripravo tega prostorskega načrta že dve leti čakala v vladni proceduri. Sedaj pa bo postopek glede na našo zakonodajo tekel še vsaj dve leti, tako da dejansko dve leti tu po nepotrebnem zamujamo. Potencialnega investitorja v plinsko parno enoto zaenkrat seveda še nimamo, ga intenzivno iščemo. Želeli bi si, da bi bil razvojni načrt Termoelektrarne Trbovlje takšen, da bi bil bistveno bolj utemeljen na nekih realnih predpostavkah v smislu, da bi sami pripeljali nekega strateškega partnerja. Žal tega vse do sedaj očitno niso storili. Drugi potencialni energetski objekt je nova termoelektrarna na premog na lokaciji obstoječe termoelektrarne. Obstoječa ima namreč zelo slab izkoristek in temu primerne zelo visoke stroške obratovanja, še posebej v sedanjem trenutku, ko so se cene električne energije v bistvu zmanjšale praktično za polovico v primerjavi z lanskim letom. Govorim o tržnih cenah na svetovnih borzah, ki se seveda odražajo tudi na ciljne energije za domače industrijske odjemalce. Obstoječa, kot sem dejal, ima slab izkoristek. Treba se je hkrati tudi zavedati, da bo v letu 2013 zaradi sprejetih direktiv treba kupovati pravice do emisij ogljikovega dioksida in takrat bo seveda ta termoelektrarna še pod dodatnim pritiskom, ko govorimo z vidika rentabilnosti. Zato intenzivno seveda iščemo potencialnega investitorja v nov termoenergetski objekt na premog ali pa na kombinacijo različnih energentov. Iz razgovorov s posameznimi potencialnimi investitorji vemo, da bi lahko bil izvedljiv objekt z instalirano močjo med sto osemdeset in dvesto dvajset megavati, toda dokler seveda nimamo trdnejših zagotovil s strani morebitnega investitorja, ne moremo začeti postopka priprave državnega prostorskega načrta, saj seveda ne vemo, kakšna tehnologija naj bi bila tam uporabljena, če bo do investicije prišlo. Zelo pomembno se mi zdi še, da v temu trenutku pojasnim, da se trudimo s pripravo vloge za evropsko komisijo za morebitno podaljšanje rudarjenja v Rudniku Trbovlje - Hrastnik vsaj še za kakšno leto, ker je znano, da bi morali skladno z obstoječim zakonom in notifikacijo državne pomoči v Bruslju prenehati z rudarjenjem konec letošnjega leta. Hvala.
Hvala. Gospod Barovič, želite dopolnitev? Izvolite.
Saj sem hvaležen za odgovor. Malo sem ga poslušal po zvočniku, malo tukaj, ker sva bila nekako dogovorjena z ministrom, da bom dobil kompleten odgovor na naslednji seji, ampak nič hudega. Jaz bi vas prosil, če mi lahko to pisno posredujete. Opozarjam pa samo to z dopolnilom, da je skupina zasavskih poslancev poslala tako premierju kot ministru pismo in opombo o Memorandumu regionalnega centra za razvoj, s katerim želimo opozoriti Vlado, da imamo določeno količino neto zalog, ki jih je treba izkoristiti, da s tem rešimo socialno problematiko, da s tem rešimo tudi del gospodarske problematike in predvsem želimo poskrbeti za energetsko varnost. Poudarjam, energetsko varnost te države. Glede na odgovor, ki sem ga pač prejel, upam, gospod minister, do zdaj smo dobro sodelovali, da bo ne glede na CO2 kvote, ne glede na plačila, ki jih Evropa zahteva, prevladal razum v tej državi in da vsako podaljšanje, tudi če je samo za tri leta, pomeni veliko rešitev socialnih problemov. Zato bi vas samo prosil, če mi še enkrat poveste: Ali dejansko počnete ali delate na tem področju, da bi se odkop podaljšal za leto, dva ali tri? In ali ob tem razmišljate, ali dejansko ta država razmišlja za tudi energetsko varnost šestih megavatov - v tem trenutku, lahko pa kdaj kasneje nekaj več? Toliko je te energije, da oskrbela v najbolj kriznih časih celo Ljubljano. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Samo, da pojasnim glede na proceduro. Danes je bilo potem izglasovano, tako so me obvestili, da se predstavi ta točko oziroma natanko to vprašanje, tako da sva bila verjetno oba enako presenečena. Sem tudi sam mislil, da bo na naslednji seji. Bi pa odgovoril na to vaše vprašanje, ki je najbolj aktualno in najbolj pereče v tem delu, kjer pravite, kako je z Rudnikom Trbovlje - Hrastnik, s tem obratovanjem podaljšanem. Kot sem dejal, vlogo za evropsko komisijo smo pripravili za morebitno podaljšanje, vsaj še za kakšno leto, ker pač menimo, da v času te recesije, ki smo ji priča, je vsako delovno mesto na takšen način dragoceno, če ga ohranimo. In znano je, da bi po obstoječem zakonu in, kot sem dejal, in notifikaciji državne pomoči v Bruslju morali prenehati z rudarjenjem s koncem letošnjega leta. Odgovora, neformalna poizvedovanja so bila izvedena in so pač sugerirali, naj se vloga pripravi, niso pa želeli dokončno odgovoriti. In takoj, ko bo znano, vas bomo o tem obvestili, ker vem, da vas to skrbi, ker gre dejansko za precej delovnih mest v občini Trbovlje in tudi Hratnika.
Hvala. Sedaj bo gospod minister odgovoril na vprašanje gospoda Bogdana Čepiča v zvezi s premoženjem in nepremičninami slovenskih podjetij v Republiki Srbiji. Gospod minister, izvolite.
Ministrstvo za gospodarstvo oziroma Republika Slovenija ne razpolaga z natančno bazo o skupni vrednosti premoženja slovenskih podjetij v nekdanji Jugoslaviji. Kar zadeva Republiko Srbijo, je po stanju na dan 31. 12. 21992 bila skupna knjigovodska vrednost premoženja slovenskih nepremičnin v Srbiji, ki so jih slovenska podjetja izločila iz otvoritvene bilance, 2,2 milijardi tolarjev oziroma 36,7 milijona takratnih nemških mark. Po kasnejših prodajah oziroma po nekaterih stečajih je še vedno ostal večji del vrednosti premoženja slovenskih nepremičnin v Srbiji nerešen, vendar točnih evidenc ni, saj slovenska podjetja v času lastninskega preoblikovanja o tem niso poročala pristojnemu resorju, ki je bilo takrat ministrstvu za ekonomske odnose in razvoj - govorimo o 90-ih letih, pravzaprav sredi 90-ih let. Ko sprašujete, kdo v Sloveniji se od državnih organov ukvarja s to problematiko, moram poudariti, da je Vlada Republike Slovenije 14. novembra 2008 sprejela sklep o imenovanju v delovno skupino za pregled izvajanja priloge-G. Sporazuma o vprašanjih nasledstva, ki ureja omenjeno problematiko. Skratka, imamo ustrezno delovno skupino, priloga-G se dejansko nanaša na to področje sukcesije. V skupini so predstavniki Ministrstva za finance oziroma Sklada Republike Slovenije za nasledstvo z visokim predstavnikom za vprašanje nasledstva, Ministrstva za zunanje zadeve ter Veleposlaništva Republike Slovenije v Beogradu, Ministrstvo za okolje in prostor, Ministrstvo za pravosodje, Ministrstvo za gospodarstvo ter Agencije za javno-pravne evidence in storitve torej AJPESA in pa DSU-ja, Družbe za svetovanje in upravljanje, ki je 100% v državni lasti. Glede na to, da gre za kompleksno lastninskopravna oziroma premoženjska vprašanja, je medresorsko usklajevanje aktivnosti potrebno in prav tako enoten pristop, če govorimo o zaščiti interesov slovenskega gospodarstva. Mi smo bili - vlada - na obisku v Srbiji, kot veste, marca meseca, kakor tudi je bil na obisku tukaj podpredsednik srbske vlade gospod Mladen Dinkić in smo govorili tudi o teh vprašanjih. Skratka, teme, ki so bile obravnavane na srečanju med nama, so bile poleg bilateralnega gospodarskega sodelovanja med državama tudi te, pri čemer se je treba zavedati - mi smo odprli vprašanje o problematiki premoženja slovenskih podjetij v Srbiji in s tem v zvezi je bil sprejet načelni dogovor, da morajo vsa slovenska podjetja, ki imajo ustrezno lastnino, bi lahko šla na dražbo, kar je bil ključen problem, da mora to ustrezno javiti tudi tako imenovani agenciji za privatizacijo - srbski, ki deluje v okviru ministrstva, ki pa vodi gospod Dinkić. O tem smo tudi obvestili ustrezno podjetja. Moram pa reči, da v osnovi to vprašanje zdaj urejajo trenutno na Ministrstvu za zunanje zadeve, kar je tudi logično, ker gre za bilateralno vprašanje med državama, ki je na nek način povezano s sukcesijo. Minister Dinkić je poudaril pripravljenost na fleksibilnost reševanja problematike premoženja slovenskih podjetij v Srbiji. V želji, da se ti postopki čim prej rešijo, so podaljšali tudi rok za uredbo o spremembi in dopolnitvi uredbe o zaščiti premoženjskih delov v podjetjih, katerih sedež je na ozemlju nekdanjih republik SFRJ. Srbska stran je na razgovorih poudarila, da so prejeli 12 zahtevkov glede privatizacijskih postopkov podjetij v Sloveniji, evidentiranih pa je 39 zahtevkov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]slovenskih podjetij. Dva dneva pred obiskom ministra Dinkić v Sloveniji je bil pozitivno rešen prvi primer, in sicer podjetja Kompas. Minister Dinkić je omenil, da je model predloga Kompasa zelo dober, ker so predlagali prevzem celotnega programa podjetja v Srbiji skupaj z zaposlenimi delavci. Na razgovorih je zagotovil tudi, da kot vlada želijo bolj aktivno se vključiti v te postopke. V okviru srbskega ministrstva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za regionalni razvoj je omenjena problematika v pristojnosti Nebojše Čirića, državnega sekretarja za gospodarstvo in lastninjenje. Slovenska podjetja pa se lahko neposredno obračajo na Nenada Ilića, posebnega svetovalca za pravne zadeve [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Sedaj prehajamo na nadaljevanje [[...]]A, imate še željo po dodatnem odgovoru, izvolite.
Hvala lepa za to, da lahko dodatno postavim vprašanje. Hvala lepa tudi ministru za odgovor. Res je, da bi bilo bolje, če bi dali na Ministrstvo za zunanje zadeve, vendar gre za gospodarsko vprašanje med dvema republikama. Gre za neurejeno asociacijsko stvar, ki tudi naše gospodarstvenike in del našega gospodarstva bega. Zato bi prosil, če je mogoče ta odgovor dobiti tudi v pisni obliki, zato da bomo lahko tistim, ki so mi postavljali to vprašanje, odgovor tudi posredovali. Predvsem bi pa želel več aktivnosti Vlade, da ne omenjam ostalih, ker ste vi prej omenjali tudi več ministrstev na tem področju. Gre za nemajhno premoženje. In ko poslušamo zadeve, je srbska stran zdaj podaljšala uredbo, po kateri je mogoče to sukcesijsko stvar rešiti. Res je, da je bilo ob vašem obisku nazadnje tudi dogovorjeno, da se bodo stvari hitreje reševale; v tistem času se pravzaprav ni nič zgodilo. Pa tudi v pogovoru z veleposlanikom Republike Srbije v Sloveniji je le-ta opozoril na ta problem in na željo, da se to reši v obojestransko zadovoljstvo, tako gospodarstva v Republiki Sloveniji kot tudi gospodarstva v Republiki Srbiji. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Bom še enkrat ponovil, očitno nisem bil prej dovolj jasen. Vlada je marca, pod vodstvom predsednika, gospoda Pahorja, odprla to vprašanje. Posledica tega je bila, da je prišlo do podaljšanja te uredbe. In posledica tega je bila, da se je v vmesnem obdobju tudi rešil prvi primer, ki je vzorčni model, model Kompasa. Zadeva pa absolutno ni preprosta in še zdaleč ni v pristojnosti samo našega ministrstva, ker gre za zelo kompleksno in lahko tudi bilateralno vprašanje, namreč, predvsem pravno. Tu je vključen visoki predstavnik za nasledstvo, gospod Rudi Gabrovec, mislim, da ga je vključilo Ministrstvo za zunanje zadeve. Govorimo o potencialnem bilateralnem vprašanju, ki je v tem, da je srbska stran tudi izrazila zelo jasno pričakovanje, ali obstaja možnost bilateralnega podpisa sporazuma ali česa podobnega, kjer bi se pa odprla cela vrsta drugih vprašanj. Povedali smo, da je način lastninjenja v Sloveniji šel svojo pot in da je predvideval visoko stopnjo pravne zaščite ter da od srbske strani ne pričakujemo nič drugega kot to, da se ta pravna zaščita zagotovi tudi slovenskim podjetjem. Kot sem povedal, imamo uspešen model, primer, ki je rezultat tudi teh pogovorov, ki so bili, in pričakujem, da bodo ostala podjetja, ki imajo resen interes, na nek način upoštevala tudi ta model, očitno je bil predlog Kompasa dober - kot pa sem povedal, so oni predlagali prevzem celotnega programa v Srbiji, skupaj z zaposlenimi delavci. Vsekakor ne drži, da tukaj ne bi bilo aktivnosti. Še enkrat bom povedal, da bo popolnoma jasno, da v okviru srbskega ministrstva omenjeno problematiko v pristojnosti gospoda Neboše Čirića, državnega sekretarja za gospodarstvo in lastninjenje, slovenska podjetja se lahko neposredno obračajo na gospoda Nenada Ilića, posebnega svetovalca za pravne zadeve, ravno tako z ministrstva za gospodarstvo in regionalni razvoj. Ko sem bil sam v Beogradu skupaj s predsednikom Vlade, gospodom Pahorjem, je bil prisoten tudi slovenski ekonomski svetnik na ambasadi v Beogradu, mislim, da je gospod Pevec, če me spomin ne vara, ki je tudi s tem tudi zelo natančno seznanjen. Tako slovenska ambasada v Beogradu v celoti potem suportira tudi slovenska podjetja z vsemi potrebnimi informacijami. Glede podatkov je pa seveda jasno, da v tej fazi jih pač podjetja morajo sama imeti in biti v tej fazi sama iniciativna, ker v naravnih, kolikor je to nek bilateralni ali problem sukcesije, država naredi svoje. Morajo pa tudi podjetja v teh postopkih biti dovolj aktivna, tako kot smo videli je potem prišlo tudi do rešenega primera. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Gospod Čepič, vi ste želeli pisni odgovor, ampak to ni v navadi, ni po poslovniku. Dobili boste magnetogram in imate vse zapisano kar je minister povedal. Prehajamo na redna vprašanja, prvič zastavljena. Gospod Miro Petek, ministra za zunanje zadeve ni. Boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Ja, kljub temu bom postavil vprašanje in se postavil tudi v vrsto, dolgo nekaj mesecev, da bom dobil odgovor na to poslansko vprašanje. Ob letošnjem letu državnosti je Ministrstvo za zunanje zadeve prepovedalo slovenskim diplomatsko konzularnim predstavništvom po svetu, da bi organizirali sprejeme v počastitev državnega praznika. Ta prepoved sicer ni prva v zgodovini samostojne Slovenije in praznovanja tega praznika. Zgodila se je sredi 90-ih let prejšnjega stoletja, seveda takrat, ko je bila na oblasti ista opcija, kot je danes. O pomenu praznikov in tega državnega praznika še posebej bi lahko na dolgo razpravljali. Dan državnosti je spomin na 25. junij 1991, ko je Slovenija formalno postala neodvisna država. Dan državnosti ni le spomin, lahko je tudi opomin, to je, da se moramo z vsemi močmi boriti, da ne bi spet pristali v neki nedemokratični skupnosti, kar je Jugoslavija takrat bila, skupaj z Jugoslovansko ljudsko armado, ki nas je dan ali dva po razglasitvi samostojnosti tudi napadla. Popolna ignoranca dneva državnosti, ki si ga privoščijo na MZZ, lahko kaže na to, da je nekaterim še hudo žal po prejšnji državi, prejšnjemu režimu. Namesto ponosne in dostojanstvene drže vrha slovenske diplomacije ob uspehih Slovenije, njenemu predsedovanju Evropski uniji, njenemu ugledu v mednarodni skupnosti je prišlo do prepovedi praznovanja dneva državnosti. Z odnosom do tega praznika se kaže odnos do države in Vlada je svoj odnos do države in državnosti pokazala tudi na ta način, da je na diplomatsko-konzularnih predstavništvih prepovedala praznovanje tega praznika. Del odgovora na to vprašanje seveda že vem, glasil se bo: vsa država varčuje in je bilo zaradi varčevanje prepovedano obeleževanje dneva državnosti na DKP-jih. Ta odgovor vnaprej zavračam. Praznovanje namreč ni povezano z bogato obloženimi mizami, litri šampanjca ali veseljačenjem. Če se je to dogajalo kdajkoli prej, seveda to obsojam. Praznovanje državnega praznika v tujini je namenjeno stikom z okoljem, kjer ambasada ali konzulat deluje; stiki z državo gostiteljico, z diplomatskim zborom, z gospodarstveniki in konec koncev tudi Slovenci, ki tam živijo. Praznik in praznični sprejemi na diplomatsko-konzularnih predstavništvih so lahko priložnosti za vzpostavljanje stikov, za tkanje nujno potrebne socialne mreže, ki je pomembna za vsakega diplomata. Slovenska narodna skupnost v sosednji Italiji je bila izjemno razočarana, ker jih letos niso povabili na Generalni konzulat v Trstu. Šampanjec bi si naši zamejci prinesli s seboj. Ministra Samuela Žbogarja torej sprašujem: Kaj je vodilo Ministrstvo za zunanje zadeve, da je prepovedalo praznovanje letošnjega dnevna državnosti na diplomatsko-konzularnih predstavništvih? Pričakujem ustni odgovor. Hvala.
Hvala. Odgovor boste dobili na naslednji seji, seveda, če bo minister prisoten. Sedaj bo gospod Franci Kek postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Dovolite, sem se zmotil, preskočil sem. Gospod Franc Bogovič je na vrsti, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrici za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Prosim.
Lep pozdrav spoštovani podpredsednik, spoštovani ministrici, ministri in pa spoštovane kolegice in kolegi! Še vedno nas je Francev največ v Sloveniji, zato so tudi take napake možne. Moje poslansko vprašanje je, kot je bilo že rečeno, namenjeno ministrici Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj mag. Zlati Ploštajner in se nanaša predvsem na črpanje evropskih sredstev kot eno zelo pomembnih instrumentov, s katerim lahko na eni strani razvijamo našo lepo Slovenijo, na drugi strani pa tudi gasimo posledice velike gospodarske krize. V Slovenski ljudski stranki ugotavljamo, da v Sloveniji v letošnjem letu na tem področju ni kaj prida aktivnosti oziroma vsaj navzven jih ne čutimo tisti, ki se na regionalnem, lokalnem nivoju tudi s tem področjem ukvarjamo. Tako smo že kar zapisali enkrat, da na nek način na tem področju vlada nek popoln mrk in potekajo aktivnosti predvsem na razpisih oziroma projektih, ki so bili v lanskem letu odobreni, so v teku, pogrešamo pa tiste razpise, ki so bili v lanskem letu na nek način že tudi pričakovani, napovedani in v marsikaterem okolju so se tudi lokalne skupnosti pripravile na takšne razpise. V mislih imam razpise s področja progama razvoja regij, obnove gradov, gospodarska središča in tudi zelo pomemben razpis za ukrepe za učinkovito rabo energije. Predhodna vlada je v najavi prav tega zadnjega razpisa seznanila občine z možnostjo tudi koriščenja teh sredstev za energetsko obnovo šol, vrtcev. V skladu s takšnimi informacijami se je v mnogih občinah tudi pričela priprava na področju priprave projektov, da bi resnično bili na takšne razpise pripravljeni. V letošnjem letu je zaslediti, da se v tem prvem valu tega razpisa pričakuje oziroma namenja ta sredstva zgolj za državne objekte, kot so bolnišnice, visokošolski zavodi, in da se občinam oziroma šolam, vrtcem na tem področju slabo piše. Sami temu vodstvu nasprotujemo, saj smo trdno prepričani, da so se številne občine na te projekte že pripravile in da imajo za to tudi ti projekti pomembno vlogo, tudi vzgojne momente za otroke, ki so v teh šolah kot dobri promotorji učinkovite rabe energije, hkrati pa to kaže nek centralistični odnos v Vladi. Zato sprašujem: Kaj je Vlado k temu vodilo? Na drugi strani pa sledimo tudi praksi v Nemčiji, ko imajo kolegi župani dvojna sredstva za investiranje in so obvezni porabiti jih v letošnjem letu. Na ta način se Nemčija sooča s krizo tam, kjer je najlažje, tudi na lokalnem nivoju. Moje vprašanje, kot sem že dejal: Kaj bo na tem narejeno in kaj je vodilo Vlado v tem delu, da se je očitno pri učinkoviti rabi energije [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala gospodu poslancu za vprašanja. Začetna ugotovitev je bila zelo črna, da v Sloveniji vlada mrk na področju kohezijske politike. Sama se s takšno oceno nikakor ne morem strinjati in odločno nasprotujem. Sedaj samo v informacijo okoli tega mrka. Iz operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov je bilo v letošnjem letu objavljenih 9 razpisov, bili sta hkrati tudi dve neposredni potrditvi večjih projektov v skupni vrednosti 368 milijonov evrov. Tu gre za razpise, ki so izjemno pomembni ravno za spopadanje s krizo, ki jo je gospod poslanec omenil, in smo temu tudi ustrezno pozornost posvetili, zato tudi omogočili porabo sredstev na določenih področjih vse, celotnih predvidenih sredstev iz leta 2013. Gre za razpise, namenjenih gospodarstvu, kot so nakup nove tehnološke opreme, skupni razvojno-investicijski projekti, razvoj centrov odličnosti, razpis za turistično infrastrukturo, ki je - med drugim - tudi v teku, do medpodjetniških izobraževalnih centrov, kjer so velikokrat partner tudi lokalne skupnosti in podobno. Če omenim operativni program razvoja človeških virov, je bilo skupaj v letošnjem letu objavljenih 35 javnih razpisov zelo različnih vsebin. Kot primer spet navajam samo od spodbujanja sofinanciranja zaposlovanja težje zaposljivih, mladih brezposelnih, starejših brezposelnih, dolgotrajno brezposlenih do nacionalnih poklicnih kvalifikacij, usposabljanja na delovnem mestu, zaposlitve raziskovalcev v gospodarstvu, potem zaposlovanja ranljivih skupin na področju kulture, kjer večkrat lahko participirajo tudi lokalni kulturni zavodi, do drugih številnih razpisov, da jih ne naštevam. V okviru operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture so bile v letošnjem letu potrjene štiri operacije. Na komisijo so bili že posredovani trije projekti. V zaključevanju na organu upravljanja je pa tudi še nekaj projektov, ki bodo potrjeni še v mesecu juliju, ampak samo za ilustracijo, ker tukaj gre za neposredne potrditve. V letošnjem letu, prvi polovici leta je bilo dodeljenih 120 milijonov evrov, kar je enako kot lani v celem letu. Toliko samo v ilustracijo o mrku, s katerim se res ne morem strinjati. Tukaj gre tudi pri "OP RODI-jih za številne projekte, v katerih sodelujejo tudi lokalne skupnosti, ne samo za državno infrastrukturo. Se pa zavedam, da so na tem področju številni problemi in zaradi tega tudi pospešeno vlagamo napore v to, kako zagotoviti dodatno pomoč tudi pri pripravi projektov lokalne infrastrukture, ki je vključena v OP ROPI. Posebej še sprašujete za določene vsebine od razvoja v regiji do energetske sanacije stavb. Za razvoj regij veste, je že prejšnji minister razpisal sredstva tudi za leto 2010, številni projekti so v teku. Da imajo občine težave na tem področju izvajanja projektov, vidimo tudi iz tega, da jih je velika večina prosila za anekse k pogodbam in spremenjeno časovno dinamiko teh projektov, kar nam je povzročilo dodatno veliko administrativno obremenitev. Zato smo se v službi odločili, da novI razpis na tem področju pripravimo tako, da bo občinam tudi omogočil normalno proračunsko planiranje. Razpisu bo namenjen preostanek sredstev v letu 2010, 2011, 2012. Javni razpis za izdelavo izvedbenih načrtov regij, ki so podlaga potem za prijavo na razpis, je bil že objavljen, mislim, da 12. junija, kjer so natančno določene tudi že vsebine, na katere se občine ali lokalne skupnosti ter regije lahko prijavljajo. Tako verjamem in upam, da intenzivno delo po regijah že teče in da bodo izvedbeni načrti tudi pravočasno pripravljeni. V zaključni fazi je pa tudi priprava objave razpisa na tem področju. Podobno je na področju trajnostne rabe energije, kjer ne gre za centralizem na ravni države, gre za to, da ima ta projekt več podprojektov. Eden od podprojektov je energetska sanacija javnih stavb v državni lasti. Drugi pomemben podprojekt, v katerega je vključeno tudi Ministrstvo za šolstvo, pa je energetska sanacija lokalnih stavb v javni lasti, se pravi, prav vrtcev in šol, o katerem tudi vi govorite in kjer aktivnosti že vodimo v sodelovanju z Ministrstvom za šolstvo in šport in bo tudi ta program prišel v financiranje. Obenem pa MOP pripravlja tudi program [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ministrici bi pomagal, da bo lahko do konca povedala, ker me te zadeve resnično zanimajo. Hkrati pa res prosim, da se usmerite na dana vprašanja, predvsem na področje, ki se nanaša na lokalne skupnosti in regionalne zadeve. Na področju gospodarstva poznam te razpise in vem, da so v teku, pogrešamo pa dejansko razpise, pri katerih lahko tudi občine igramo aktivno vlogo, in me to prav zanima, kot sem že dejal. Razvoj regij ste delno že razložili. Poznamo gospodarska središča, zelo pomemben projekt, za katerega mislim, da ima neko revizijo danes in se na veliko pregleduje. Zanima: Kakšna je usoda tega razpisa? Pri učinkoviti rabi energije pa je po meni znanih podatkih šlo resnično za nek zasuk v strategiji, kjer je menda teh 180 milijonov evrov, kolikor jih je namenjenih za ta celoten podprogram. Po mojih podatkih naj bi šlo okoli slabih 40 milijonov razpisa za ti dve ministrstvi. Osebno nimam nič proti temu, da gre za to, in je tudi prav, da se bolnišnice in visokošolske institucije opremijo. Resnica je pa tudi ta, da imamo občine veliko teh objektov grajenih v 70-ih, 80-ih. letih in da je poraba energije štirikrat, petkrat večja, kot je neka normalna norma današnjega časa, in bi bilo dobro, da bi tudi tu lahko to naredili. Kar se tiče pa koriščenja sredstev v letošnjem letu, pa poznamo te podatke in kmetijstvo, tradicionalno dobro koristi kohezijska sredstva, so tudi že nazaj, tako upam, da bo na drugem področju šlo naprej. Prosim pa še za tiste odgovore.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Sedaj, če mogoče nadaljujem tam kjer sem ostala. Saj če vprašanje ne bi bilo tako črno zastavljeno, bi se tudi sama lahko fokusirala na tisto, kar vas morda bolj zanima. Ker ste pa sami podali celotno oceno, sem morala nanjo seveda tudi odgovoriti. Sedaj, če nadaljujem tam kjer sem bila prekinjena - ukrepi za razvoj regij, ste rekli, to vam je razumljivo, ni treba dodatno pojasnjevati. Glede trajnostne rabe energije: dva razpisa je ministrstvo že objavilo za te daljinske sisteme ogrevanja 15. maja in tudi za individualne potrebe. Kar se pa tiče sanacije javnih stavb, sem prej začela, so tukaj mišljeni podprojekti in eden od teh podprojektov je tudi energetska sanacija stavb v javni lasti, lokalni lasti. Ravno sem prejšnji petek sem sedela na Ministrstvu za šolstvo, skupaj z ministrom in državno sekretarko v zvezi s pripravo in aktivnostmi, ki jih peljejo na tem področju sodelovanja z MOP-om, kjer bo šlo tako za energetsko sanacijo možnosti vrtcev in šol, kjer pripravljajo in vodijo aktivnosti oni. Vedmo, da so potrebe velike, gromozanske in je treba najti primeren način, kako iz te množice projektov izbrati tiste, ki bodo šli tudi v sofinanciranje. Prav tako gatudi, da tukaj gremo predvsem prednost dajati tistim projektom, za katere, kot pravite, so že občine pripravljene. Druga aktivnost, ki se tukaj veže, je program sanacije teh večstanovanjskih stavb, ki ga pelje kolega z okoljskega resorja in ki bo tudi pripravljen v kratkem. Tukaj bodo seveda prijaviteljice lahko zraven tudi občine v okviru, kot razpolagajo s tovrstno stanovanjsko infrastrukturo. Spraševali ste tudi v zvezi z lokalnimi kulturnimi objekti. Razpis je tudi v zaključni fazi priprave. Kot je v napovedniku tudi omenjeno, bo objavljen avgusta in ministrstvo zagotavlja, da tudi bo objavljen avgusta in trenutno zelo aktivno tudi odgovarja oziroma ima kontakte z občinami, ki sprašujejo, potrebujejo pomoč in to pomoč tudi ustrezno nudijo. Tako v nobenem primeru ne gre za to, da bi država kohezijska sredstva uzurpirala in namenjala zgolj lastni infrastrukturi, ampak seveda pa na področju energetske sanacije stavb je smiselno, da se delno pomaga tudi tej infrastrukturi, ki je na koncu isto davkoplačevalsko breme kot je lokalna infrastruktura. Hvala.
Hvala. Sedaj bo Franci Kek postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Mogoče pa rečete, da vas pogosto sprašujemo o dokončanju avtocestnega križa, ampak tukaj se stvari zelo pogosto spreminjajo in to ne na boljše, ampak na slabše. 30. junija na Otočcu ste dejali: "V prvi polovici prihodnjega leta", pol ure za vami je predstavnik Darsa dejal: "30. junija." To je še vedno prva polovica prihodnjega leta, ampak ni pa 1. januar, je zadnji dan te prve polovice. Govorim o avtocestnem kraku na Dolenjskem. Prosil bi: Kakšna je trenutno situacija, kdaj lahko pričakujemo dokončanje avtocestnega križa v Sloveniji?
Gospod minister, izvolite.
Hvala. Spoštovani predsedujoči, poslanec. Že v predhodnem vsakokratnem vprašanju o dokončanju avtocestnega križa pojasnjujem, kako stvari tečejo. Na odseku Pluska-Ponikve-Hrastje imamo še petnajst kilometrov, pri rekonstrukciji odseka Peračica-Podtabor imamo 2,4 kilometre na gorenjskem kraku, potem na vzhodni mariborski obvoznici imamo 10,5 kilometrov. Rekonstruiran avtocestni odsek Peračica-Podtabor bo predan predvidoma v letu 2010, vzhodna mariborska obvoznica bo predana letos tekom avgusta. Glede na dejstvo, da odkupa manjkajočih zemljišč ni bilo mogoče realizirati v tistih rokih, ki smo jih želeli, da bi lahko dokončali ceste do letos, to je bilo do aprila 2009 se je rok za Pluska-Ponikve-Hrastje umaknil. Za dogovor morata biti dva; tistega drugega ni bilo. Naše stanje je bila želja, če gremo po sodni poti, se lahko zadeva odmakne še za kaj več, kot se odmika. No, saj sodno pot peljemo. Jaz sem, kot sem že zadnjič povedal, nagnjen h dogovoru, ampak dogovora do zdaj ni bilo. Če uspemo do konca tega meseca dogovor skleniti, potem je mogoče, ob pričakovanem teku dogodkov, ob običajnem teku dogodkov, ob pričakovanem vremenu v Republiki Sloveniji, ki je dolgoletno povprečno vreme v Republiki Sloveniji, da lahko dokončamo do 30. 6. 2010. Dejstvo pa je, da smo danes 13. julija in nimamo ne enega ne drugega sporazuma še sklenjenega. Danes na kolegiju s svojimi sodelavci smo ponovno vse prerešetali, ugotovili, da vsaj za en primer ta trenutek ni ovir, razen nekoliko dobre volje na strani enega izmed obeh razlastitvenih primerov. Drugi bi lahko tudi do konca tega tedna se izkristaliziral do te mere, da ga lahko zapremo do konca tega meseca. Vsakodnevno delamo na tem. Tako upam, da ko me boste naslednjič vprašali, ko bomo naslednjič imeli vprašanja poslancev, da vam bom lahko pozitivno odgovoril, da smo do 31. avgusta uspeli rešiti dva razlastitvena problema z dogovorom. Če dogovora ne bo, potem seveda tudi ne bo mogoče dokončati v teh rokih, ki sem jih zdaj omenil za dolenjski krak. Torej, razlastitveni postopki se peljejo, ampak če bomo morali z razlastitvijo iti do konca, potem se bo stvar še precej bolj odmaknila. Zaradi tega razloga smo na našem ministrstvu tudi predlagali spremembo zakonodaje, ki se tiče razlastitev, prvi grobi osnutki so že pripravljeni in čakamo, da jih dobimo v medresorsko usklajevanje, da bomo lahko na tem področju bolj učinkoviti, ker tistih razlogov, ki nam ovirajo gradnjo avtocest, je zelo veliko: bodisi javna naročila, bodisi razlastitve, bodisi vreme - torej veliko je tistih razlogov, ki nam odmikajo dokončanje določenih krakov. Moram pa vseeno, če dovolite, povedati dve besedi o dolenjskem kraku. Dolenjski krak je imel eno izmed najdaljših prostorskih urejanj v Republiki Sloveniji, tako da bi že zdaj bi lahko bila ta cesta zgrajena, če ne bi 14 let prostorsko urejali tega kraka. Torej, med 7 in 11 let je povprečje v Sloveniji - kar je zelo veliko. 36 mesecev je teoretično možno za sprejem od ideje do sprejema prostorskega akta, 14 let pa je za Slovenijo skorajda rekord.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Kek.
Seveda. Glede na teh 14 let vam želim uspešnejše delo. Me pa zanima, rekli ste: "Sprejeli se bodo zakoni, ki bodo skrajšali roke za razlastitve." In me zanima: Če jih sprejmemo v čim krajšem času, ali bo to vplivalo na te težave, ki jih imate zdajm ali se ta postopek pač pelje po trenutno veljavnem?
Izvolite, gospod minister.
Za ta konkretni primer - žal ne, ker se je razlastitev začela po starih predpisih in se bo tudi končala po starih predpisih. Veljalo pa bo za vse primer od sprejetja zakona oziroma od uveljavitve predpisa in za naprej.
Hvala. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister. V preteklih tednih, po sprejetju novele Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, zakona, ki omogoča neomejene nagrade tudi upraviteljem stečajev, ki so se začeli pred oktobrom 2008, so se izjemno povečali zahtevki stečajnih upraviteljev, mislim na število in višino nagrad, in sklepi sodišč o nagradah upraviteljem stečajev. Pri tem smo v nasprotju s siceršnjo prakso sodišč, ki so navadno zelo počasna, tukaj priča izredni kooperativnosti in ekspeditivnosti sodišč pri sprejemanju sklepov o nagradah. Naj navedem nekaj najvišjih nagrad: stečajni upravitelj Andrej Marinc v podjetju Elan prejme - je imel odobreno 233.873 evrov. Stečajna upraviteljica Industrije usnja Vrhnika, Nataša Gibičar Toš - 202.916. Toliko bi, če bi dobile plačo vse delavke, vseh 500, bi v enem mesecu dobile vse delavke skupaj ali pa še nekaj manj. Potem Branko Ogorevc v podjetju Videm 346.000. Hranilno kreditna služba Sekura, Brane Gorše - 167.000; Štefan Veren v Avtomontaži - Bus - 255.000. Gospod minister, zdaj vas jaz sprašujem: Zakaj je Vlada Republike Slovenije zavajala poslance, ko je 6. 3. 2009 v obravnavo v Državni zbor poslala Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju v postopki zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju in v spremnem besedilu med drugim zapisala, da predlog zakona nima posledic za državni proračun in druga javna finančna sredstva ter da zakon ne bo imel drugih posledic? Na podlagi česa so poslanci glasovali za sprejetje novele? Ekscesne odmere in izplačila nagrad upraviteljem insolventnih postopkov dokazujejo namreč nasprotno. Novela že ima in bo imela precejšnje posledice, ki bodo dodatno prizadele tudi javne finance. Država je namreč večinski lastnik v nekaterih državnih podjetjih, skladih in tako naprej, ki so upniki v teh postopkih. Postavlja se seveda vprašanje: Je bilo zavajanje poslancev z dezinformacijami posledica malomarnosti ali naklepnega ravnanja? Potem vas sprašujem: Kako namerava Vlada preprečiti izplačila s strani sodišč že odmerjenih ekscesnih nagrad stečajnim upraviteljem? In kako je z vračilom že izplačanih nagrad? Gre za judežev denar, ki ga je treba na vsak način [[...]]Gre za neverjetne stvari in bila je zavestno ta zakonodaja peljana tako, da je do tega prišlo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, če je bilo to zavestno storjeno, potem nas mora to še mnogo bolj skrbeti, kot se zdi ta trenutek. Kajti do teh izplačil je prišlo - ne na podlagi novele A tega zakona, ampak na podlagi zakona, ki je bil sprejet v času prejšnje vlade in prejšnjega mandata in ki je začel veljati 1. 10. 2008. Ta zakon namreč izrecno določa, da se glede odmere in zapadlosti nadomestil upraviteljem uporabljajo določbe tega novega zakona, ki je začel takrat veljati. Torej 1. 10. 2008. In če pogledate sklepe, ki jih izdajajo sodišča v zvezi s priznavanjem teh nadomestil, boste lahko ugotovili, da sodišča tako tudi razlagajo tedanji zakon. Ni torej izvirni greh v noveli A, tisti noveli, ki je začela veljati pred mesecem dni, natančneje 13. 6. letos. Izvirni greh je v osnovnem zakonu. Naj vam dam samo en primer izplačila stečajnemu upravitelju po tem osnovnem zakonu, ne po noveli A. V zadevi Videm - 346 531 evrov za postopek, ki se je začel pred 1. 10. 2008 in kjer je bil uporabljen tedanji zakon in novi pravilnik. Pravilnik, ki ga je spet izdal prejšnji minister. Največja težava v tem pravilniku je ta, da ni določal zgornjih omejitev za ta nadomestila. Za razliko od prejšnjega podzakonskega akta, ki ga je prejšnji minister razveljavil z novim pravilnikom, ki pa je te omejitve določalo. Pri čemer pa moram povedati, da tudi prejšnja odredba, kljub določenim omejitvam, ki jih je imela, je omogočala zelo visoka izplačila. Na primer v zadevi Hidra Koper, kjer je bil sklep o odmeri izdan 15. maja letos, torej pred uveljavitvijo novele A, je bila priznana nagrada v višini 119 317,75 evrov. Skratka, problem izvira drugje. Tisto, na kar smo vsi postali pozorni, tudi Ministrstvo za pravosodje in Vlada, so seveda ta izplačila v zadnjem času. Mi smo bili na to opozorjeni, na žalost, in to moram izrecno izpostaviti z obžalovanjem. Nas na to niso opozorila sodišča. To so tisti, ki so prvi poklicani, da presodijo, kako uporabiti predpis. Mi smo za to situacijo izvedeli iz medijev oziroma iz AJPES-ovih evidenc. In naslednji dan, potem ko je postalo znano izplačilo, ki je bilo prisojeno v stečajem postopku nad Industrijo usnja Vrhnika, je Ministrstvo za pravosodje pripravilo pravilnik o spremembah in dopolnitvah pravilnika, ki ga je izdal prejšnji minister. Ker ste me vprašali, kaj bomo storili: v tem pravilniku, ki že velja od pretekle sobote naprej, so določene zgornje omejitve za zneske, ki se lahko izplačajo v stečajnih postopkih in ki nikakor ne morejo preseči ali 20 tisoč evrov, če gre za otvoritveno poročilo, ali 10 tisoč evrov, če gre za preizkus terjatev, ali pa 50 tisoč evrov, če gre za končno prodajo premoženja v stečajni masi. Določili smo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pomembne omejitve; in še jutri bo Državni zbor obravnaval novo novelo tega zakona, ki bo za vse ministre v prihodnje določa obveznost, da predpišejo ta maksimum. Da se ne bi spet zgodilo, da bi nek minister nekoč odpravil ta maksimum. In nazadnje, danes sem o tem govoril tudi s predsedniki sodišč, s predsednikom vrhovnega in vseh višjih sodišč [[...]] [[Opozorilo za konec razprave.]] [[...]]da to zadevo posebej preučijo v okviru odprtih postopkov.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, ne morem biti zadovoljen z vašim odgovorom. Namreč zaradi tega, kajti sami ste povedali, da nekdanja omejitev ni omogočala preseganja plafona in da so bile enormne nagrade že prej. Hkrati ste pa 6. 3. poslali v Državni zbor spremembo novelo zakona in v imenu poslanske skupine sem vam jaz sam, gospod minister, povedal, da je sprememba zakona priložnost za Vlado, da bi predlagala takšne spremembe, ki bi pospešile spremembo stečajnega postopka in povečale varstvo interesa upnikov v stečajnem postopku. V našem mnenju gre za razvoj insolvenčne zakonodaje pod taktirko sedanje vlade v povsem napačno smer; in to se danes potrjuje. Plaz teh nagrad in delovanja sodišča se je usul po sprejetju te novele, ki omogoča dvojno nagrajevanje upraviteljev v primerih, ko je nagrada že bila izplačana, in tako spodbuja zavlačevanje stečajnega postopka. Mi smo predlagali amandma, ki bi to onemogočil in je bil od koalicije zavrnjen, večine, in intenca zakona je šla v povsem napačno smer. Vlada, ministrstvo, če je, ker je bilo opozorjeno s strani upniških odborov - ne tako, kot ste vi rekli! Upniški odbori so vas opozarjali, kam gre zadeva, kaj se bo zgodilo. Imam tu njihove dopise in njihova opozorila in Vlada ni odreagirala. Jaz imam celo informacije, da so bili nekateri stečajniki opozorjeni, da se bodo škarje zaprle, ko bo javnost znorela in da so bili opozorjeni, naj sedaj pravi čas izkoristijo in da bodo sodišča tudi hitro odločala. Ko pa gre na sodiščih za tožbe in interese ljudi, majhnih ljudi, so po postopki desetletni, petnajstletni in ne pridejo [[...]] [[Opozorilo za konec razprave.]] [[...]]do pravice. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, jaz sem natančno prebral magnetogram vaše razprave na odboru. Vi ste tam res opozarjali na eno nevarnost. Ampak opozarjali ste na nevarnost, da bi se razumela ta novela A tako, da se lahko retroaktivno uporabi, in takrat vam je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora natančno pojasnila, da zakona tako ni mogoče razlagati. Če pa bi ga kdo tako razlagal - in to ni odgovornost ne vlade, ne parlamenta, ampak sodišč, sodišča so tista, ki uporabljajo in razlagajo predpise - če pa bi ga, potem pa imajo tisti, ki bi bili prizadeti s tako razlago, seveda, pravni interes, da tako odločitev izpodbijajo. Jaz vam lahko povem še to, da v tistih primerih, kjer je morebiti država upnik v teh postopnik in so bila priznana taka nadomestila, ki so astronomska, tam jaz kot minister pričakujem, da bo državno pravobranilstvo kot zastopnik interesov države vložilo pritožbo. Izrecno sem tudi naročil državnemu pravobranilstvu, da pričakujem, da bo ta pritožba vložena v vseh primerih, kjer so pritožbeni roki še odprti. V okviru pritožbenih navedb pa bi bilo po moji oceni mogoče z dokaj veliko verjetnostjo doseči razlago, da bi sodišča bila dolžna odkloniti uporabo takega podzakonskega akta, uporabiti svojo ustavno pooblastilo, tako imenovano "ecceptio illegalis", kajti sodniki so pri odločanju vezani samo na ustavo in zakon, ne pa tudi na podzakonski akt. Skratka, v tem primeru bi se dalo v pritožbenih postopkih sanirati te situacije. In večina teh sklepov, ki so bili izdani zlasti v zadnjem tednu dni, je še odprtih za pritožbe. In tam, kjer bodo upniki to svojo pritožbeno pot izkoristili, mislim, da obstaja možnost, da do takih izplačil ne bo prišlo.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Jerovšek? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, seveda ste rekli, da je čas za državno pravobranilstvo sprožiti tožbe. Vendar te svoje naloge, ščitenje državnega interesa v državnih podjetjih, tistih, kjer je država lastnik, ali državna podjetja iz neznanih razlogov sploh ne počne ali pa to sploh ni zadovoljivo. Ker tudi ne verjamem, da je sedanja zakonodaja pripravljena tako, da bo učinkovita, in zaradi tega je s temi odgovori treba razčistiti. Kajti, gre za milijone evrov judeževega denarja, ki je vzet delavcem kot krvosesi so pa vzeli delavcem, ki so si ga zaslužili, zato je treba opraviti dodatno razpravo po 246. členu. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, nisem slišal proceduralnega predloga.
Predlagam, da se opravi splošna razprava o odgovoru gospoda ministra.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za pravosodje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v sredo, 15. julija, v okviru glasovanj. Sedaj bo poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo postavil gospod Marijan Bezjak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljena gospa ministrica, gospodje ministri, poslanke in poslanci! V Sloveniji je trend podjetij, ki gredo v stečaj, in podjetij, ki odpuščajo delavce, iz dneva v dan več. Pred časom so v Gorenju, delniški družbi, zmanjšali številko zaposlenih za 450 ljudi. Gospod minister, sprašujem vas: Ali se v Gorenju bolj odločno in temeljito pogovarjate kot država in kot minister za gospodarstvo kot v Muri? Gorenje je strateškega pomena, ne samo za Saleško dolino in Koroško, temveč za celotno Slovenijo. Kako gledate kot minister za gospodarstvo, ali je slovenska vlada dovolj konkretna v tej recesiji? Ali bi vi kot minister za gospodarstvo ukrepali drugače, če bi vam ostali kolegi ministri dali vsaj malce več prostih rok pri izvajanju ukrepov? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Marjan Bezjak za postavljeno vprašanje. Glede Gorenja se strinjam z vami, da je eden ključnih paradnih konjev slovenskega gospodarstva, ki je bil ne nazadnje največji slovenski neto izvoznik vrsto let. Nesporno ne bi bil v relativno, bom rekel, težkem položaju, če krize ne bi bilo. Pred krizo je odlično posloval, tudi sedaj, kljub krizi, posluje še vedno razmeroma dobro. Vlada je ukrep, ki je bil za Gorenje zelo koristen, ker sem bil večkrat v stiku s predsednikom uprave, gospodom Bobincem, uporabila subvencioniranje skrajšanega delovnega časa, ki ga je Gorenje zelo dobro uporabilo, v drugi fazi se je pa poslužilo instrumenta čakanja na delo oziroma sklada dela, kjer je res, mislim, da precejšnje število ljudi trenutno šlo na čakanje zaradi tega, da se nekako v tej situaciji, ko naročila močno upadajo, razbremeni podjetje. Hkrati pa je ta nadomestila zagotavljala v vmesnem obdobju država. Gorenje je bilo v tem obdobju, moram reči, uspešno na razpisu za razvojne investicijske projekte, kjer sem se kot minister odločil, da povečamo kvoto s 50 milijonov evrov na več kot 100 milijonov evrov, čeprav je bilo predvideno črpanje teh sredstev iz Evropskega strukturnega sklada do leta 2013 oziroma 2014, 2015 s pravicami porabe, smo se odločili, da zaradi težkih razmer v gospodarstvu čim bolj to pospešimo. Kolikor mi je znano, so danes tudi objavljeni na internetnih straneh tehnološke agencije rezultati razpisa, kjer je bilo, recimo, Gorenje uspešno na enem izmed teh razpisov, kar je zelo pomembno za razvojne investicijske projekte, ker se ohranja razvojna konica podjetja. Poleg tega je država od Gorenja odkupila tudi dolgoročno finančno naložbo, ki jo je imel v družbi Geoplin, zaradi konsolidacije, s čimer je dosežena sinergija, ki jo je družba potrebovala. Državi je v strateškem interesu, Petrolu in pa s družbam področja energetike, da to lastništvo konsolidirajo, sama družba pa je prišla do svežega denarja za to, da razvija svojo osnovno dejavnost. Kar se tiče pa ostalih ukrepov - moram reči, da se mi zdi pomemben Zakon o jamstveni shemi. Ta inštrument je začel sedaj delovati. Dražbe, ki jih izvaja Slovenska investicijska in razvojna družba potekajo. Banke se prijavljajo in znotraj te kvote bo na voljo precej dodatnih posojil za podjetja. Zelo pomemben ukrep, ki pa temelji na rebalansu tega proračuna, je program pomoči omejene vrednosti, ki je sicer bolj predviden za male in srednje velike družbe, kjer je zgornji prag skupne višine pomoči 500 tisoč evrov, kar je za velike poslovne sisteme manj uporabno oziroma, bom rekel, uporabno je, manj jim pomeni glede na velikost poslovnega sistema. Kljub temu pa bodo tudi ta sredstva lahko ta podjetja koristila za izvajanje razvojnih projektov podjetij za usposabljanje zaposlenih za samozaposlovanje in za prezaposlovanje skupin zaposlenih. Če bi ti veliki sistemi, kot je, recimo, Gorenje, ki so bili nedvomno paradni konji slovenskega gospodarstva že pred krizo in bodo tudi, ko bo te krize konec, temu tako, prišli v hude, nepremostljive težave, ima država na voljo še en instrument, ki ga omogoča zakon, ki smo ga v Državnem zboru sprejeli, mislim, da še v mesecu oktobru ali novembru - sam sem bil takrat še v vlogi poslanca -, ki omogoča tudi odkup terjatev od teh podjetij. To pomeni, če bi, recimo, prišla v hude likvidnostne težave, in glede na to, da imajo nedvomno zdravo jedro oziroma dober poslovni program, imamo možnost po tistem zakonu preko SID banke interventno odkupiti terjatve teh podjetij in na ta način zagotoviti, da to krizo preživijo čim bolj uspešno. Zaenkrat pa, kot sem dejal in kot sem v rednih stikih z mnogimi direktorji družb, mi predsednik uprave Gorenja, recimo, zagotavlja, da je poslovni sistem sicer stabilen, da so se jim sicer naročila bistveno zmanjšala tako kot vsem ostalim, da pa tržnega deleža niso izgubili; na nekaterih trgih so ga celo pridobili, ker so pač konkurenti še v težjem položaju.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Bezjak.
Spoštovani gospod minister Matej Lahovnik, upam, da je ta usmeritev pravilna, kot ste dejali, da ste kot država odkupili energetski sistem Geoplina od Gorenja. To je znak, da bo dejansko rešitev tudi za tistih 450 ljudi, ki so že na borzi, da bodo prišli potem morda celo delat nazaj. Sprašujem pa to tudi za Muro: Zakaj tega koraka ni bilo napravljenega v Muri? Sam premier je prve dni v maju obljubljal, da se bo šel pogovarjat v Muro, pa sami vemo, da še do danes ni šel, razen da predstavniki Mure prihajajo sem v Vlado. Morda bi se tudi s takšno rešitvijo rešil ta pomurski gigant, ki je tudi zelo pomemben člen v Sloveniji. Saj vemo, če Mura pade, bi bilo tako, kot bi od Lendave do Maribora padla atomska bomba. Tega se moramo vsi zavedati. Jaz z vsemi odgovori konkretno nisem zadovoljen, zato, gospod minister, predlagam, da se na podlagi 246. člena Poslovnika opravi razprava v parlamentu.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Bezjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v sredo, 15. julija, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Samo Bevk postavil poslansko vprašanje Ministru za finance. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. V zadnjih nekaj letih so naši rojaki iz Avstralije večkrat izpostavili vprašanje sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Republiko Slovenijo in Avstralijo. Slovenija tovrstne konvencije sklepa že od leta 1991. Doslej je stopilo v veljavo že triinštirideset konvencij, med njimi žal ni sporazuma z Avstralijo. Po podatkih avstralskih oblasti na temu kontinentu živi nekaj več kot dvajset tisoč naših rojakov. Slovenska enciklopedija pa njihovo število ocenjuje na trideset tisoč. Naši rojaki so že večkrat izpostavili to vprašanje, nazadnje v začetku julija na seji sveta Vlade Republike Slovenije za Slovence po svetu. Obstoj pravne praznine najbolj prizadene Slovence, ki živijo v Avstraliji, saj je njihov dohodek znatno bolj obdavčen kot bi bil v primeru obstoja takšnega sporazuma. Sklenitev bilateralnega sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Republiko Slovenijo in Avstralijo bi prispevala tudi h konkurenčnosti slovenskega gospodarstva ter krepitvi sodelovanja med državama na področju gospodarstva, ki je šele v začetnih fazah. Neizkoriščene možnosti na velikem avstralskem trgu morajo biti dodatno vodilo za odpravo ovir, ki preprečujejo plodno sodelovanje. Ministru za finance dr. Franciju Križaniču dajem poslansko pobudo, da skupaj z Ministrstvom za zunanje zadeve ponovno preverijo pripravljenost avstralske strani za sklenitev sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Republiko Slovenijo in Avstralijo. Gospodu ministru dr. Križaniču se že vnaprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za zastavljeno vprašanje. Pripravili smo naslednji odgovor: Ministrstvo za zunanje zadeve je v letu 2007 z diplomatsko noto predlagalo avstralski strani sklenitev sporazuma o izogibanju dvojni obdavčitvi dohodka in premoženja med Avstralijo in Slovenijo. Od avstralske strani smo prejeli odgovor, iz katerega je razvidno, da je program razvoja avstralske mreže sporazumov o izogibanju dvojne obdavčitve dohodka in premoženja usmerjeno v države, ki so ključne gospodarske partnerice Avstralije. Temu cilju sledi tudi angažiranost avstralskih oblasti. Ministrstvo za finance se je do sedaj in se bo tudi v prihodnje v vseh stikih z avstralskimi odgovornimi oblastmi zavzemala za sklenitev navedenega sporazuma. Hvala lepa.
Hvala. Zdaj bo Alenka Jeraj postavila poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve. Prosim.
Hvala lepa. Gospa ministrica, mene zanima: Kakšna so pooblastila in kakšne naloge opravlja skupina za organiziran kriminal oziroma oddelek za boj proti organiziranemu kriminalu?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Drage poslanke in poslanci! Enote za organizirano kriminaliteto načrtujejo, usmerjajo, nadzorujejo in neposredno izvajajo kriminalistično preiskovanje na področju organizirane kriminalitete, predvsem pa na področju prepovedanih drog, ekstremnega nasilja in kriminalnih združb ter izvajajo druge naloge na podlagi zakonov, podzakonskih predpisov ali odredbe predstojnika. To pomeni, da se ukvarjajo tudi s preiskovanjem drugih kaznivih dejanj, kadar predstojnik meni, da je to potrebno. Na policijskih upravah naloge kriminalistom odrejajo njihovi neposredno nadrejeni, upoštevajoč naravo policijskega dela, potrebne izkušnje in znanje kriminalistov za izvedbo določenih nalog ter tudi kadrovske in druge zmožnosti izvedbe naloge. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospa Jeraj.
Hvala. Mogoče bolj natančno, zakaj to sprašujem. Vemo, da je 2. julija potekalo zaslišanje predsednika SDS Janeza Janše, zaradi suma storitve kaznivega dejanja izdaje tajnih podatkov. Pustimo, ali je bilo tisto, kar ste pred letom dni povedali, kakšna tajnost, kajti zakonodaja tajni podatek opredeljuje kot tisto dejstvo in sredstvo, ki se nanaša na javno varnost, obrambo, zunanje zadeve ali obveščevalno in varnostno dejavnost države in citat o nekem problemu, ki še dolgo ne bo rešen, najbrž res ni kak podatek, ki bi ogrozil varnost te države. Glede na navedeno, pa me zanima: V katero od navedenih pooblastil, ki ste jih povedali oziroma nalog te skupine, to sodi, glede na dejstvo, da je zaslišanje opravil vodja skupine za organiziran kriminal. Da ne govorim o tem, da so se kriminalisti zganili šele po tistem, ko ste sami nekajkrat javno povedali, da gre za kaznivo dejanje izdaje tajnosti. Po mojem mnenju je to pritisk na policijo, čeprav sami najbrž res direktno niste ničesar od tega naročili. In zanima me: Ali je potem že za vas opozicija na splošno organiziran kriminal? Smo mi organizirana kriminalna združba, medtem ko kakšni postopki proti kakšni res organizirani zgodbi, kot je Zbornica fizioterapevtov ali kaj podobnega, pa ne potekajo. In samo še to: Ali je kriminalist opravil svojo nalogo v redu ali je prekoračil svoja pooblastila? Ali je skupina za organiziran kriminal, če je pač to njena naloga, že zaslišala ministre, med njimi tudi vas, ki ste govorili na seji Vlade, ki je bila predvajana javnosti, ker naj bi bila zaprta za javnost? Ali bo to delala ta skupina ali kako je s tem?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Nekajkrat sem že poudarila, da ne dajem navodil policiji glede izvedbe konkretnih operativnih nalog. Kolegi v SDS mi ne prisluhnejo verjetno zato, ker izhajajo iz svojih lastnih izkušenj vodenja prejšnjega mandata Vlade. Pred temi zakoni, ki veljajo v Sloveniji, so pač vsi enaki, ne glede na to, ali gre za ministre te vlade ali ministre prejšnje vlade, ali gre morda za starše katerih od ministrov te vlade. Vsi smo enaki in policija bo do vseh ravnala enako. In to je tudi že dokazala. Kar se pa tiče vašega dodatnega vprašanja, sem že v prvem delu pojasnila, pa še enkrat pojasnjujem, da samo dejstvo, da primer obravnava oddelek za organiziran kriminal, ne pomeni, da gre za sum kaznivega dejanja s področja organizirane kriminalitete. Na posameznih policijskih upravah so ustanovljeni oddelki za organizirano kriminaliteto, splošno kriminaliteto, gospodarsko kriminaliteto in kriminalistično tehniko. Vodijo jih kriminalisti z dolgoletnimi izkušnjami in potrebnim strokovnim znanjem. Vodje sektorjev kriminalističnih policij pri dodeljevanju zadev v reševanje upoštevajo niz okoliščin, tako področje dela kot obremenjenost oziroma razpoložljivost posameznih enot. O konkretnem primeru sicer ne morem govoriti, verjamem pa, da so se odgovorne osebe na Policijski upravi Ljubljana odločili za dodelitev reševanja zadeve glede na potrebne izkušnje, znanje ter kadrovske in druge zmožnosti izvedbe naloge. Še enkrat pa povem, da samo dejstvo, da preiskavo vodi oddelek za organiziran kriminal, še ne pomeni, da gre za sum kaznivega dejanja s področja organiziranega kriminala. Vaše posebno vprašanje o tem, ali sem sama bila zaslišana, v imenu ostalih ne morem govoriti, saj nimam operativnih podatkov, pa vam lahko povem, da so kriminalisti tudi z menoj opravili informativni pogovor.
Hvala. Imate proceduralni predlog. Izvolite.
Človek bi po odgovoru ministrice domneval, da skupina za organizirani kriminal nima prav veliko dela, da se potem lahko zraven ukvarja še z drugimi zadevami, glede na tisto, kar ste povedali, da se torej ukvarja tudi z organiziranim kriminalom s področja drog in tako naprej. Jaz sem prepričana, da imajo več kot dovolj zaposlitev, če se ob tem še pogovarjamo, da je policistov premalo, ampak očitno obremenitve le niso tolikšne s tega področja, da lahko počnejo še kaj drugega. Me veseli, da smo pred zakonom vsi enaki. Ob tem mi niste odgovorili, ali ste bili zaslišani v zvezi s sejo Vlade, ki je bila predvajana v javnosti. Bomo verjetno to v prihodnje še izvedeli. Sama bi pa želela, ker nisem zadovoljna z odgovorom ministrice, da skladno z 246. členom opravimo razpravo o odgovoru ministrice. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanke gospe Jerajeve, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 15. julija, v okviru glasovanj. Srečko Prijatelj bo postavil prav tako poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik! Spoštovana ministrica. Na začetku želim povedati, da ne bo pomote, da ne dvomimo v Slovenski nacionalni stranki v vašo strokovnost, načelnost in principialnost, pa vendar v zvezi s skopim odgovorom, ki ste mi ga dali v povezavi s Splošno plovbo, vas sprašujem tu javno: Ali je policija vzela pod drobnogled tudi generalno tožilko Barbaro Brezigar, ker je dejansko seznanjena s konfliktom interesov tudi policija? Barbara Brezigar je prejela tudi ovadbo, ki jo je zavrgla. Za kaj gre? Temeljno načelo pri izvedbi prodaje državnega premoženja je načelo odplačnosti, določeno v zakonu o javnih financah, 80.b člen. Navedeni člen izrecno določa, da finančnega in stvarnega premoženja države oziroma občine ni dovoljeno odtujiti neodplačno. Odplačno pa samo pod pogoji, ki jih določa zakon o javnih financah. 8. 6. je Vlada Republike Slovenije pod "zaupno" sprejela sklep, da se zaradi pomanjkanja finančnih sredstev in z namenom zagotovitvi odškodnine žrtvam vojnega nasilja prenese neodplačno ta delež na Sod. Še isti dan je kar v pisarni gospoda ministra, takratnega presvetlega Bajuka, bil sestavljen notarski zapis, ki govori, isti dan, poudarjam, isti dan da je bilo sklenjeno, da se to prenese na omenjeno družbo in da Republika Slovenija s to pogodbo neodplačno odstopa svoj poslovni delež Splošne plovbe v višini toliko in toliko ustreznemu organu. Gospod Kos ugotavlja, da ta sredstva niso bila namensko porabljena in da sta bili več kot samo dve prijavi oziroma kazenski prijavi. Dosedanje ugotovitve v določeni meri potrjujejo vaše navedbe in potrjujemo vam, da so na policijski upravi Koper prejeli več kazenskih ovadb. Vi mi odgovarjate, da samo dve. Rad bi vedel, ali je vse to, kar vam navajam, zakon in tudi odlok o programu odprodaje državnega deleža, ki določa pogoje, da se Splošna plovba proda, sprejet 22.12., ničen dokument. Pa še nekaj bi vas rad vprašal v zvezi s tem: Če je temu tako, zakaj sprejemamo zakone? In če je Vlada kršila, pač v skladu z navedeno zakonsko ureditvijo, in je Državni zbor Republike Slovenije tudi določil program prodaje finančnega deleža, če je kršila vse to, kje so odgovorne osebe? Zanima me: Ali boste po službeni dolžnosti sedaj in danes, ko sem vam to povedal, izvršili kazenski pregon? Lepo prosim za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Očitno gre, sploh na strani opozicije, za neko globalno nerazumevanje tega, kaj minister za notranje zadeve sme in kaj ne. Jaz ne vodim in ne vršim kazenskega pregona. To opravljajo organi odkrivanja kaznivih dejanj in organi pregona, kasneje se zadeva prestavi na sodišče. Name ste že naslovili vprašanje v zvezi s Splošno plovbo. Dala sem vam pojasnila, ki vam jih v svojstvu ministrice za notranje zadeve lahko dam. To, da sta bili prejeti dve kazenski ovadbi, kaznivo dejanje zlorabe položaja ali pravic, in da je policija z ovadbo seznanjena in je o tem seznanila tudi Okrožno državno tožilstvo v Kopru. Operativnih podatkov o tem, kako poteka preiskava, vam ne morem razkrivati, ker za to nisem pristojna, niti jih ne poznam, ker z operativnimi postopki ne smem biti seznanjena. Postopek usmerja državno tožilstvo in tudi to je pristojno za dajanje vseh pojasnil v zvezi s potekom. Nikakor vam ne morem dajati pravnih klasifikacij ali ocen tega, kaj je, kaj ni in kaj se bo ugotovilo v tem postopku. Lahko vam pa še enkrat potrdim, da policija v predkazenskem postopku obravnava več sklopov sumov kaznivih dejanj, povezanih z gospodarsko družbo Splošna plovba, in tudi drugih povezanih pravnih oseb. Glede na krajevno pristojnost in usmerjanje predkazenskega postopka s strani pristojnih državnih tožilstev pa posamezne zadeve v sodelovanju z Računskim sodiščem in Komisijo za preprečevanje korupcije obravnavata tako Policijska uprava Koper kot tudi Policijska uprava Ljubljana. Več kot to vam ne morem pojasniti, lahko samo zagotovim, da pristojni organi delajo vse, kar lahko.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Zakon o policiji, ministrica pravi 2.a člen: "Minister lahko zahteva poročilo, podatke in druge dokumente v zvezi z opravljanjem dela policije. Predstojnik policije mora ministru redno in na njegovo posebno zahtevo poročati o delu policije, o vseh pomembnejših vprašanjih z delovnega področja. Minister daje policiji ustrezna in obvezna navodila za delo. Minister lahko naloži policiji, da v mejah svoje pristojnosti opravi določene naloge ter sprejme določene ukrepe in mu o tem poroča." 22. člen: "Policija obvešča javnost o zadevah s svojega delovnega področja, tako da s tem ne škodi svojemu delu. Podatke in obvestila o opravljenem delu iz prejšnjega odstavka dajejo minister, generalni direktor policije in osebe, ki jih minister ali generalni direktor policije za to pooblastita." Gre za največje oškodovanje družbenega premoženja na Primorskem. Rad bi vas opozoril, da je v to hudodelsko združbo, organogram smo vam predložili, vpleten tudi bivši minister. Za 2 milijona domnevne podkupnine gre. Jaz bi vas lepo prosil, če je politična volja, načelnost, principialnost in poštenje v vašem resorju, da se resno lotite tega problema. Seveda na to ne bomo pristajali tako, da iz generalne policijske uprave prenesete primer na Policijsko upravo Ljubljana, kot je bilo storjeno. Ne bomo pristajali tudi s tem, da ko Računsko sodišče resno dela na tem, policija podaja pavšalne odgovore. In ne bomo pristali tudi na to, da pod preprogo pometate vse to, tudi zaradi tega, ker so v te nečedne posle vmešani tudi predstojniki, predstavniki ali politični zastopniki sedaj vladajočih političnih strank. Ne bom imenoval nikogar, ker dokler nekdo ni kriv, obtožen, pač, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] ni kriv. Prosim vas, če lahko z vso resnostjo pogledate v globino tega problema, da ne bomo to umazano perilo prali na mednarodnih sodiščih. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec! Naloga ministra za notranje zadeve je, da usmerja, nadzoruje, tudi organizacijsko usmerja policijo, ampak ne, da usmerja konkretne operativne postopke ali da posega v njih. Res, prav imate, da lahko zahtevam poročilo, in tudi sem ga, glede na vaše vprašanje. Na prvo pisno sem vam odgovorila pisno, na drugo danes ustno. To so podatki, ki jih kot ministrica smem vedeti, in to so podatki, ki jih lahko prenesem vam. Ampak iz odgovora, ki sem vam ga dala tako pisno kot ustno izhaja, da policija vodi resno postopke v zvezi s tem in da jo pri tem usmerja državno tožilstvo. Seveda se stvari ne dajo rešiti čez noč. Lahko vam samo zagotovim, da kot ministrica zagotavljam, da ima policija vse potrebne pogoje, da dela strokovno, neodvisno, učinkovito in tako da je zakonu sledeno do zadnje črke. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Prijatelj? Izvolite.
Hval lepa, spoštovani podpredsednik, še enkrat za besedo. Kot že rečeno, gre za največje oškodovanje državnega premoženja na Primorskem. Slovenija zaradi tega, ker smo podarili edinega slovenskega ladjarja v roke tujcu, gospodu Döhleju, ni več pomorska država. Oškodovanje je precejšnje, materialno. Kar pa je najbolj boleče, pa je to, da je ta gospod vse naše mornarje, kapitane, oficirje zmetal dejansko na kopno. Zelo malo jih še dela na naših ladjah. Ker verjamem, da tudi v nadaljevanju ne bom dobil ustreznega odgovora, in ker verjamem, da bo tudi pri tej garnituri vlade molčečnost o tej zadevi, zahtevam, da se opravi širša razprava v Državnem zboru skladno s Poslovnikom Državnega zbora in da o tem Državni zbor glasuje in da pridemo zadevi do dna, preden o tem odločajo domača sodišča. To zaradi povezav, tudi vpletenost sodišč je tukaj nakazana. Zelo evidentni primeri so, ko predsednica sodišča kar z možem piše verjetno doma odločbe. Smo vam navedli to, vse smo vam napisali, spoštovana ministrica, pa še vedno to isto sodišče presoja v teh zadevah. Gre za eklatantno svinjarijo, če lahko milo rečem, tudi za oškodovanje državnega premoženja, za socialne travme posameznikov. Tudi tožbe s področja delovnopravne zakonodaje so že vložene. In kot primorski poslanec Državnega zbora si ne morem privoščiti, da ta zadeva ne bi ostala v bistvu rešena. Tudi če ta pravni red v Republiki Sloveniji ne bo našel toliko dobre volje, da to pripeljemo do konca, bomo vztrajali pri tem, da se ta zadeva pripelje v mednarodno presojanje. In še nekaj vam povem, večkrat sem že na tem mestu poudaril, pa verjetno to notranje ministrstvo ne zanima, meni osebno se grozi zaradi tega, ker se smem javno o tem pogovarjati z drugimi in ker vas nadlegujem in gnjavim z vprašanjem. To me ne bo ustavilo, tudi če se mi kaj zgodi. Moram povedati, da ne boste presenečeni, ne bo me povozil avto, tudi sam ne bom zavil s ceste. To vam povem zdaj in tudi policija se kaj preveč ne zmeni za to, če daš v bistvu uradno prijavo. Rekli so mi, da naj spremenim način potovanja, naj grem vedno po drugi poti v službo. To je bil vaš nasvet oziroma nasvet vaših strokovnjakov, spoštovana ministrica.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Prijatelja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 15. julija, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Franc Jurša postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki pa je odsoten. Boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav velja ministricam, ki so v večini, in gospodu ministru, kolegicam in kolegom! Že v uvodu ste povedali, da bom postavil vprašanje ministru za kmetijstvo. Gre pa za javni razpis dodelitve sredstev iz naslova izvajanja ukrepov prestrukturiranja za pridelovalce sladkorne pese v Republiki Sloveniji. Reforma sektorja za sladkor v Evropski uniji je naredila veliko škodo za Slovenijo. V Sloveniji se je ukinila pridelava sladkorne pese in s tem posledično tudi predelava sladkorja v edini tovarni, ki smo jo imeli, v Ormožu. Posledično je bila zopet najbolj oškodovana SV Slovenija, še posebej pa Prlekija in Prekmurje, saj se je v tem delu pridelovalo največ sladkorne pese. Udarci se iz leta v leto za našo statistično regijo vrstijo. Proizvodnja sladkorja se je ukinila, tukaj je bila nafta, prevzela se je Radenska in obubožala je ta Radenska, prav tako so se rešile zadeve okrog Terme Moravske toplice, padla je Pomurka, stanje v kmetijstvu v letošnjem letu je katastrofalno, sedaj je na vrsti Mura. Ali si vsi skupaj lahko predstavljamo, kaj pomeni to za prostor v skrajnem severovzhodu države. V Pomurju bomo imeli vsakega petega prebivalca v naši regiji kot brezposelnega. Situacija je alarmantna, nevzdržna. Zelo radi se sklicujemo predvsem na lastnike podjetij, ki bi naj reševali podjetja. Vendar vam moram povedati, da je v tovarni sladkorja v Ormožu imela država preko skladov 40% lastnine. Takratna vlada je kmalu odprodala svoj delež holandski firmi Konsum. Prav tako je do 25% deleža prišla italijanska firma, ki je skupaj s Holandci zelo hitro v času reforme za sladkor se tudi odpovedala proizvodnji sladkorja v Ormožu. Moramo povedati, da je to ena najboljših tovarn, ki sem jih videl. Glede na to, da se mi izteka čas, bom najprej postavil vprašanje, ki se glasi: Koliko upravičencev je pridobilo sredstev iz tega razpisa in koliko sredstev je bilo razdeljenih? Zakaj Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja ni pozvala upravičencev k dopolnitvi vlog? Zakaj se je dvakrat zapiral razpis?
Hvala. Želite, da vam minister odgovori ustno ali pisno?
Želim pisni odgovor.
Dobro, dobili boste pisni odgovor na to vprašanje. Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki pa je odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministrici, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o vodah določa, da Vlada lahko določi vodovarstveno območje in s tem zavaruje pred onesnaževanjem vodno telo, ki je namenjeno za javno oskrbo s pitno vodo. Na takšnem vodovarstvenem območju se med drugim lahko prepove ali omeji opravljanje dejavnosti. 79. člen istega zakona določa, da se mora nosilcu kmetijskega gospodarstva, ki ima zaradi prilagoditve ukrepom vodovarstvenega režima zmanjšan dohodek iz kmetijske dejavnosti, zagotoviti nadomestno zemljišče, če pa to ni mogoče, je oseba upravičena do nadomestila za zmanjšanje dohodka iz kmetijske dejavnosti. Problem v praksi nastaja predvsem zaradi omejitev in prepovedi kmetijske dejavnosti na določenih zemljiščih, kar za seboj potegne marsikatere gospodarske in ekonomske posledice. Dogaja se celo, da v tako območje pade večina kmetijskih zemljišč kmetijskega gospodarstva in se zaradi tega dejansko onemogoči gospodarjenje na teh kmetijah. Kmet bi torej v takšnih primerih moral dobiti nadomestilo oziroma nadomestno zemljišče. Po podatkih, ki jih imam, se to ne izvaja, saj se upravljavci vodovodnih sistemov izgovarjajo, da sploh nimajo nobene možnosti povrnitve izpada dohodka takšnim gospodarstvom oziroma da nimajo ustrezne podlage za kaj takega. Ker se vodovarstvena območja nahajajo pretežno na kmetijskih zemljiščih naslavljam poslansko vprašanje na oba ministra, tako na ministra za okolje kot na ministra za kmetijstvo. Vprašanje: Kakšno je stališče ministrstev do omenjene problematike? Zakaj se določbe zakona v praksi ne izvajajo oziroma če slučajno se kje izvajajo, zakaj se drugod ne? Kaj je po vašem mnenju glavni problem? Ali je Vlada sprejela vse potrebne podzakonske akte, potrebne za izvajanje teh določil? Ali imate mogoče kakšen podatek, koliko je bilo v Sloveniji izplačanih finančnih sredstev za takšne namene? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec! Zahvaljujem se za vaše vprašanje. Moram reči, da voda je ena od strateških razvojnih prioritet tudi za Slovenijo. Zato moramo posebej skrbno ravnati z vodo. Nedvomno voda sodi med strateške naravne vire in zato je potrebno, da ima tudi potrebno varstvo. Med primarnimi nalogami Ministrstva za okolje in prostor je gotovo zagotavljanje in ohranjanje dobrega stanja površinskih, podzemnih voda in pa seveda vodnih virov. Vi veste, kakšna je situacija v Sloveniji zaradi intenzivnega kmetovanja in tudi zaradi industrije. Ponekod imamo z nekaterimi vodnimi viri težave. Zato je Vlada v skladu z Zakonom o vodah tudi sprejela sedem uredb za različna vodovarstvena območja, kjer je tudi omejeno upravljanje določene dejavnosti, med njimi tudi kmetijska dejavnost, zlasti ko gre za tista vodovarstvena območja, kjer velja najstrožji režim. To so tista prvega reda. Pravilno ste ugotovili, da povečini gre za zemljišča, ki so tudi zanimiva za kmetovanje. PO naših podatkih gre za tri procente obdelovalnih kmetijskih zemljišč, ki ležijo v prvi kategoriji vodovarstvenih območij. V zvezi s tem naj povem, da na Ministrstvu za okolje in prostor pripravljamo uredbo, ki je v medresorskem usklajevanju. Gre za uredbo o nadomestilu dohodka iz kmetijske dejavnosti, in sicer na podlagi 79. člena Zakona o vodah, ki pravi, če Vlada določi neko območje kot vodo-varstveno območje, ima seveda kmetovalec, ki deluje na takšnem območju, pravico do nadomestila. Tukaj je pa seveda več možnosti. Ena od možnosti je nadomestno kmetijsko zemljišče, druga možnost je tudi, da se preoblikuje v ekološko kmetovanje, ki ne obremenjuje ponavadi takšnih vodovarstvenih območij. Zato smo mi tudi postavili različna predhodna obdobja, na primer za gnojevko, gnojnico. Moram reči, da tukaj ni nobenega prehodnega območja. Medtem ko za zaščito rastlin, to se pravi za razna gnojila in druga sredstva, se je pa v letošnjem letu to prehodno obdobje izteklo. Kljub temu da so te uredbe iz leta 2006, 2007 in se je vedelo, da bo prišlo do te situacije, ko bo treba zagotoviti kmetovalcem tudi ustrezno nadomestilo. Kot sem povedal, ali v obliki novih drugih kmetijskih površin. Tukaj moram reči, da je to v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo, da odgovori v tem delu. Veste, da na Skladu kmetijskih zemljišč naj bi primanjkovalo tovrstnih zemljišč, vendar kot vem, tukaj potekajo določene analize, študije, kako bi lahko tudi preko tega zagotovili nadomestilo. Druga možnost, kot sem povedal, je ekološko, biološko kmetovanje, ki bi bilo lahko tudi podprto s pomočjo Ministrstva za kmetijstvo. In tretja možnost, tam ko nič ne pride v poštev, gre pa za denarno nadomestilo. Jaz računam, da bo ta uredba v jeseni na Vladi sprejeta, naj bi pa začela veljati že za letošnje leto. Tako nekako imamo v načrtu.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala še enkrat. Moram reči, da sem zadovoljen z vašim odgovorom. Res je kvaliteten. Če sem pravilno razumel, ko preidejo ta predhodna obdobja, imate v medresorskem usklajevanju, kako se bo to rešilo. In ko se ta zadeva zaključi, se pravi, ne bo več prav veliko časa preteklo, se bo to uredilo na ustrezen način. In v nadaljevanju je najbolj verjetno, da se bomo lahko tudi pogovarjali o tem, ali je ta ustrezen način dober ali ne. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, pravilno ste povedali. Gre za to, da to uredbo o nadomestilu za zmanjšanje dohodka v kmetijstvu pripravljamo, je v medresorskem usklajevanju in moram reči, da tukaj bodo različne možnosti. In seveda te je treba proučiti. kot sem povedal, računam, da bo v jeseni na vladi ta uredba sprejeta. Rok veljavnosti bo pa že za letošnje leto. Moram pa povedati, da so bila dejansko različna prehodna obdobja, nekatera trajajo tudi do leta 2012, recimo ta gnojevka, gnojnica, pa moram reči, da že od prej ni bilo dovoljeno, še predno smo implementirali te evropske direktive, ki so pač stroge na tem področju. vendar vemo pa, da se to še vedno žal ponekod dogaja, ZATO bo treba tukaj poostriti nadzor. Seveda predpogoj je pa, da je ta uredba sprejeta. Bilo je v preteklosti zadosti časa, glede na to, da sedem uredb je bilo sprejetih v času od leta 2006 in zadnja leta 2008. Ne vem, zakaj prej niso to usklajeno pripravljali. Res pa je, da je ta uredba dokaj zahtevna, ni enostavna.
Hvala. Gospa Renata Brunskole, gospoda ministra za šolstvo trenutno ni v dvorani. Boste kljub temu postavila vprašanje?
Postavila bom vprašanje, pa bi prosila ustni odgovor na naslednji seji.
V redu, izvolite.
Hvala. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Poslansko vprašanje postavljam ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Večina dijaških domov v Republiki Sloveniji je v javni lasti. Gibanje v njih pa hkrati ureja več zakonov. Naša želja je, da v Sloveniji ne bi zapirali dijaških domov, temveč bi jih želeli glede na različne potrebe čim bolj izkoristiti in jim dati prvo vsebino. V Sloveniji je 39 samostojnih dijaških domov. Nekateri so bili v preteklem mandatu po hitrem postopku vrnjeni cerkvi, na primer Ljubljana Tabor, Maribor, dom pri bivši kmetijski šoli, Ptuj, Murska Sobota in verjetno še kje. Moja želja je, da bi dijaški domovi opravljali svoje osnovno poslanstvo, to je zagotavljanje bivanja za dijake. Zaradi spremenjene mreže srednjih šol v Sloveniji pa ostaja del kapacitet v dijaških domovih neizkoriščen. Posledično to predstavlja dodatne stroške državi, ki financira dejavnosti dijaških domov, pri zaposlenih v teh dijaških domovih pa povzroča negotovost, saj je iz šolskega leta v šolsko leto vprašljivo potrebno število delovnih mest v dijaškem domu glede na normative, ki določajo financiranje takšnega doma. Dijaški domovi zaradi preživetja, to je zagotavljanja potrebnih sredstev za delovanje doma, iščejo razne oblike in možnosti raznih dopolnilnih dejavnosti doma, ki pa niso nujno povezane z osnovnim poslanstvom in namenom delovanja doma. Dom mora izpolnjevati osnovno poslanstvo. Možnih dopolnilnih dejavnosti domov, ki bodo še vedno izpolnjevali osnovno poslanstvo, je več. Na primer, da bi dijaški domovi bili tudi institucija za invalidno šolsko mladino, saj so sedaj takšni mladi v specializiranih domovih po Sloveniji, daleč stran od doma in svojih družin. Občine pa doplačujejo tovrstne oskrbnine. Če bi bili mladi bliže domu, bi lahko bili v dnevni oskrbi, na primer, v dijaškem domu. V Sloveniji je vse več ločenih ali enostarševskih družin in obstaja potreba in želja staršev tudi po dnevnem varstvu njihovih otrok oziroma da imajo šolski otroci možnost imeti popoldanski obrok prehrane, učenje in ostale prostočasne dejavnosti v dijaškem domu. V večjih študijskih središčih, kot so Maribor, Ljubljana, Celje in Koper, pa še kje, bi bilo treba razmisliti, kako bi lahko del kapacitet obstoječih delujočih dijaških domov namenili tudi za potrebe nastanitve študentov. [[Opozorilni znak za konec.]] Ali smem prositi še za dodatno obrazložitev vprašanja v določenem delu?
Samo še pet sekund imate.
Vprašam, ali obstaja ta možnost.
Ne, kasneje. Medtem se nam je pridružil gospod minister. Želite odgovoriti, gospod minister? Imate besedo.
Ja, seveda, saj to je namen poslanskega vprašanja verjetno. Hvala. Dijaški domovi so pomembno področje vzgoje in izobraževanja. Vesel sem, da sem dobil to vprašanje in da lahko na to temo razpravljamo. Strinjam se s stališči, ki so bila tu podana. V resnici gre za kar velik problem. Mi se ga lotevamo na ta način, da v sklopu razprave o mreži šol razpravljamo tudi o vprašanju mreže dijaških domov. Problemi so predvsem v tem, da so dijaški domovi v nekaterih delih Slovenije prazni ali pa precej prazni in da si pomagajo na različne načine, da lahko preživijo. Tudi tako, da v večjih mestih, v univerzitetnih središčih pridobivajo študentska mesta. In tako v sodelovanju z Ministrstvom za visoko šolstvo zagotavljamo, da ti domovi vsaj v enem delu še vedno služijo dijakom. Dijaški domovi so tako specifična zadeva, da mnogi predlagajo, da bi jih opredelili v posebnem zakonu. Vendar se na ministrstvu zaenkrat za to ne odločamo. Zaenkrat vodimo razpravo o ureditvi statusa študentskih domov znotraj razprave, ki smo jo tudi začeli, zakona o financiranju in organiziranju vzgoje in izobraževanju. Kako bo razprava kazala, kako bo tekla, sedaj smo šele na začetku, od tega je odvisno tudi, kako se bomo na koncu opredelili. Ampak zaenkrat glede posebnega zakona v to smer ne razmišljamo. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospa Brunskole.
Hvala lepa, gospod minister. Ravno to me je zanimalo, kar z več strani sem dobila tudi pobude, pa tudi sama zaznala problematiko, da so dijaški domovi ponekod neizkoriščeni v celoti, po drugi strani pa v večjih mestih morebiti za študente primanjkuje mest. Hotela sem vam tudi na nek način izreči pohvalo, ker tudi odziv s terena je izredno pozitiven glede na vaše delo in na posluh, da dajete velik poudarek tudi mladim. Tudi novi zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki ga imamo jutri v obravnavi, da bodo dijaki ponovno postali člani svetov zavoda, pomeni en pozitiven premik, tudi dodaten posluh mladim, ker mislim, da si mladi to zaslužijo. Seveda pa me je predvsem pri dijaških domovih zanimalo to, kar ste mi sedaj povedali, da se trenutno ne odločate za poseben zakon o dijaških domovih. Predlagam pa vseeno, da se tudi spremembe opravijo šele takrat, ko bo v Sloveniji izdelana mreža dijaških domov v povezavi z mrežo srednjih šol in bomo takrat lahko ugotovili, kolikšne so potrebe po dijaških nastanitvenih kapacitetah in kakšne so možnosti delne spremembe namembnosti dijaških domov. Želim spodbuditi razpravo v tej smeri, da se čim bolj izkoristijo dijaški domovi. Hvala.
Hvala. Gospod minister izvolite.
Hvala, podpredsednik za besedo. Točno to, kar je bilo rečeno, to je tudi naš namen in naš razmislek. Mi smo želeli, kljub temu da imajo nekateri dijaški domovi samo po sedem dijakov, nismo hoteli prehitro ukrepati, ker imamo v razmisleku tudi regionalni razvoj in celotno mrežo šol. Šele takrat, ko bomo dobili predstavo o tem, kaj lahko, kaj moramo narediti na posameznih področjih tudi za regionalni razvoj, če je vezan na mrežo šol, zlasti srednjih in višjih, takrat bomo znotraj tega premisleka tudi predlagali ukrepe in jih izvedli na področju dijaških domov. Hvala.
Hvala. Sedaj bo gospod Danijel Krivec postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovana ministrica za notranje zadeve, gospa Katarina Kresal. Ministrstvo za notranje zadeve je zaprosilo Vlado za nakup 5 novih stanovanj v Ljubljani. Vrednost nakupa treh dvo in pol in dveh dvosobnih stanovanj je ocenjeno na cirka 750.000 evrov. Vloga za odobritev nakupa stanovanj je bila posredovana koncem junija. Vlada mora nakup formalno uvrstiti v letni načrt pridobivanja stvarnega premoženja države za leto 2009, v dosedanjem potrjenem veljavnem načrtu pa ta nakup še ni bil predviden. Ministrstvo želi kupiti 5 stanovanj za oddajo delavcem policije zaradi službenih potreb. Do tu je vse razumljivo in tudi potrebno. Sprašujem pa se, glede na to, da smo aprila letos slišali s strani poslancev vladajoče Socialdemokratske stranke, da so v poslanski pobudi navajali, da je od skupno 3.167 stanovanj v državni lasti praznih kar 927 stanovanj, od tega polovica v Ljubljani. Spoštovana ministrica, sprašujem vas. Zakaj Ministrstvo za notranje zadeve prosi Vlado za nakup petih novih državnih službenih stanovanj v navedenem znesku, 750.000 evrov, če pa naj bi po podatkih Vlade v državni lasti v začetku junija bilo kar 724 nezasedenih stanovanj? Sprašujem se, ali izmed teh stanovanj, od katerih je večina v Ljubljani, se res ne da najti petih, ki bi bila primerna za potrebe Ministrstva za notranje zadeve in bi tako ministrstvo v času finančne ter gospodarske krize prihranilo kar nekaj denarja. Se pravi, vas sprašujem: Zakaj je potreben nakup novih petih stanovanj, ob vseh praznih stanovanjih, ki jih ima Vlada v svoji lasti. Hvala za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica izvolite.
Spoštovani predsedujoči, drage poslanke in poslanci, hvala za vprašanje. Ministrstvo za notranje zadeve upravlja s službenimi stanovanji, ki so namenjena za oddajo zaradi službenih potreb policije. Stanovanja se nahajajo na celotnem območju Republike Slovenije. Glede na naravo dela in oddaljenost od stalnega prebivališča policistk in policistov, je prav, da jim policija pomaga pri reševanju stanovanjskega problema, v veliko primerih pa gre tudi za reševanje socialnih stisk policistov. S tem želi Ministrstvo za notranje zadeve svojim uslužbencem pomagati, tako da so njihovi pogoji za delo in življenje čim boljši. Ministrstvo za notranje zadeve bo vsa trajno nezasedena stanovanja na podlagi sprejetega sklepa Vlade Republike Slovenije do konca letošnjega leta preneslo v uporabo oziroma v last Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije. Tako Ministrstvo za notranje zadeve praktično ne bo upravljalo z nobenim nezasedenim stanovanjem. Ob tem dodajamo, da se nobeno od teh stanovanj ne nahaja v Ljubljani. V letu 2009 se je na razpis za uvrstitev na prednostni vrstni red za dodelitev službenih stanovanj v Generalni policijski upravi in v Policijski upravi Ljubljana, ki razpolagata s službenimi stanovanji v Ljubljani, prijavilo skupno šestinpetdeset prosilcev. Na razpolago pa je bilo zgolj eno samo stanovanje v Ljubljani. Policija izkazuje velike potrebe po službenih stanovanjih tudi na območju Obale oziroma Policijske uprave Koper, saj je prosilcev za službena stanovanja na tem območju veliko več, kot je trenutna razpoložljivost stanovanj. Ker so potrebe po stanovanjih s strani delavcev policije na območju Ljubljane zelo velike, je Ministrstvo za notranje zadeve glede na razpoložljiva finančna sredstva predlagalo Vladi nakup petih stanovanj v Ljubljani. Ministrstvo za notranje zadeve bo kupnine za stanovanja zagotovilo izključno iz sredstev, ki so bila zbrana iz najemnin, ki jih plačujejo uporabniki službenih stanovanj in iz kupnin za prodana stanovanja. Ministrstvo za notranje zadeve bo skupaj z obema upravljavcema državnih službenih stanovanj, Ministrstvom za obrambo in Stanovanjsko komisijo Vlade, izvedlo skupni nakup službenih stanovanj na podlagi zakona in uredbe o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin. S skupnim nakupom stanovanj bomo vsi trije upravljavci dosegli ugodnejše nakupne pogoje, z nakupom na skupnih lokacijah pa dolgoročno še prihranke pri vzdrževanju stanovanj. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor. Jaz nisem čisto prepričan, če sem razumel v celoti, kar ste mi želeli povedati. Verjamem, da so potrebe velike in verjamem, da so potrebe tudi na Obali, vendar vprašanje se je nanašalo predvsem na stanovanja v Ljubljani in na podatke, ki obstajajo na vaših spletnih straneh oziroma na spletnih straneh Vlade, kjer je govora o sedemsto štiriindvajsetih nezasedenih stanovanjih. Zdaj pa nisem razumel tega vašega odgovora, ker ves čas govorite o potrebnosti nakupa novih petih stanovanj, kajti ta stanovanja naj ne bi bila v lasti Ministrstva za notranje zadeve, vendar so v lasti države, kamor seveda Ministrstvo za notranje zadeve tudi na nek način spada. Zato me še enkrat zanima, ali znotraj tega resursa prostih stanovanj, ki jih ima Vlada Republike Slovenije v Ljubljani, ni mogoče najti petih stanovanj, ki bi bila namenjena delavcem vašega ministrstva, kar seveda podpiram in mi čisto logično in jasno, temu ne nasprotujem. Vendar mi je vseeno ta podatek, ki ga pač dobivamo na spletnih straneh Vlade, o nerazdeljenih stanovanjih, v kontekstu novih stanovanj za posamezni ministrstvo nekako ne gre skupaj. Zato še enkrat sprašujem: Ali znotraj prostih stanovanj, ki jih Vlada ima in s katerimi razpolaga, ni mogoče zagotoviti že v tem trenutku teh prostih stanovanj tudi za te delavce, ki čakajo na ta stanovanja? Hvala.
Hvala. Gospa ministrica.
Hvala lepa. Če nisem bila dovolj jasna. Ministrstvo za notranje zadeve lahko svojim delavcem da samo tista stanovanja, ki jih samo poseduje. Kot rečeno, je veliko povpraševanje ravno v Ljubljani - 56 prosilcev je bilo, ministrstvo je imelo na voljo eno samo stanovanje. Bistvo pa je, da so vse najemnine, ki se stekajo iz teh najemov, ki jih imamo, vse kupnine, ki jih dobimo s prodajo posameznih stanovanj, namenjene v našem proračunu ravno za to, da lahko nakupimo nova stanovanja, če se potreba pojavi. Ministrstvo nima dovolj stanovanj v Ljubljani, ki bi jih lahko namenilo policistom, da bi lajšalo njihove stanovanjske pa tudi socialne probleme. Zato se je, ker ima namenska sredstva, ki jih seveda ne more porabiti za ničesar drugega, odločilo, da gre v nakup petih stanovanj pod pogoji, kot sem povedala prej, torej skupaj, na skupnih lokacijah, torej da je to res čim bolj ugodno, da jih bo lahko dalo petim prosilcem za ta stanovanja. Mislim, da bolj jasna nekako ne morem biti.
Hvala. Gospod dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister, spoštovani ministrici, ministra, kolegi, poslanci in poslanka! Verjetno se lahko strinjamo, da se je prometna varnost, ko je bila preseljena iz resorja Ministrstva za notranje zadeve v Ministrstvo za promet, se preselila iz represije v preventivo. Mislim, da je ena od osrednjih nalog Ministrstva za promet ravno prometna varnost. Se pravi to, da bi vsi udeleženci v prometu ravnali čim bolj v skladu s prometnimi predpisi, da bi bilo čim manj prehitre vožnje, da bi se pravzaprav število nesreč tudi zaradi tega čim bolj zmanjšalo. In cela vrsta akcij, ki jih Ministrstvo za promet tudi preko svojih organov v sestavi, Direkcije Republike Slovenije za ceste, vodi, je napeljano v tej smeri. Se pravi v smeri večje prometne varnosti. Na velikih jumbo plakatih vidimo napise, kjer minister za promet opozarja s slogani, da moramo biti pri prehitri vožnji pazljivi, da ne smemo povzročati dejanj, ki bi nas ogrožala. In ravno tu se potem zgodi ta incident vožnje vašega službenega vozila, z vami, po odstavnem pasu v nedeljo popoldne z modrimi lučmi, kjer se je tudi iz posnetkov in medijev videlo, da je ta vožnja bila nekoliko drugačna. Zato vas, minister, sprašujem: Kako vi osebno ocenjujete svoje ravnanje ob tem dogodku? Ali ne bi bilo v zaščito Ministrstva za promet in tudi zaščito vaše osebne integritete vsaj dostojno ponuditi predsedniku Vlade svoj odstop za takšno dejanje, če že mislite, da vam za takšno dejanje ni treba odstopiti? Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec dr. Peter Verlič. Ministrstvo za promet ob mojem prevzemu ministrstva ni imelo zaposlenega voznika za protokolarne prevoze, zato sem sprejel odločitev, da bomo prevoze do ustreznega razpisa Generalnega sekretariata Vlade za protokolarne prevoze v državni upravi izbrali svojega izvajalca. Tako smo javni natečaj izvedli sami. Na podlagi prispelih ponudb smo 23. 12. sklenili pogodbo s podjetjem Protokol d.o.o. iz Ljubljane, ki ima večletne izkušnje pri opravljanju teh prevozov. Tudi za vašo vlado je vozil ta isti šofer, je vozil vašega ministra dr. Milana Zvera. Ne glede na to, da ima v pogodbi zapisano, da opravlja protokolarne prevoze s svojimi vozili ali vozili ministrstva, so me v glavnem vozili z Audijem A6 LJ 51-7JT, ki ste ga kupili še v vašem času, v času vaše vlade. Svoje ravnanje pa opredeljujem tako. Bila je napaka. Moja napaka je bila, da sem zaupal vozniku, ki je že pred menoj vozil ministra, da pozna predpise. In moja napaka je bila, da predpisov sam nisem poznal. Tudi sicer kot minister podpišeš veliko dokumentov, ki so sprejeti na podlagi nekih predpisov, ki jih seveda poznaš v grobem, morda ne vse popolnoma v detajle in zaupanje sodelavcem je ključno. V nasprotnem primeru jih ne bi potreboval, drugače bi lahko vse sam naredil, tudi vozil bi se lahko sam. Tako se mi pravzaprav postavlja vprašanje, zakaj sploh imamo ministri pravico do šoferja. Domnevam, da zato, ker nas vozi profesionalec, ki je dosti bolj izveden v vožnji, kot smo mi, ki pozna predpise, če že ima izkušnje, štiriletne najmanj s tega področja, da ve, kaj lahko in česa ne. To seveda ne upravičuje mene, niti za trenutek. Vendar pričakoval sem, zaupal sem, da se ve, kaj lahko in kaj ne. Zaradi te moje napake sem razmišljal o vseh opcijah. O tem sva se tudi pogovarjala z mandatarjem oziroma s premierjem. Odločil sem se, da bom prevzel odgovornost za prekršek, da bom plačal vse kazni in da proračun ne bo zaradi tega ničesar trpel. To seveda ne bo zmanjšalo ali pa izbrisalo moje napake. Iz tega sem se veliko naučil. To seveda ni zmanjšalo mojega zaupanja do sodelavcev, je pa predvsem povečalo mojo budnost in pa seveda dejstvo, da moramo kljub temu, da vsakodnevno podpišemo veliko papirjev, da naredimo veliko stvari, da se vozimo naokoli po Sloveniji, da moramo narediti čez dan veliko stvari. Kljub temu se od nas pričakuje, da poznamo do kosti vse predpise in tako bom odslej tudi ravnal. Odgovornost moja v tem smislu seveda je. Računam s tem, ko bom prevzel kazen, ki ne bo nizka, to pomeni, da proračun ne bo trpel, da bom primerno odgovarjal za to, kar sem naredil. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa minister. Odgovor je bil iskren. Boljši kot tisti, takoj po dogodku. Seveda pa kljub vsemu ostaja le en priokus, ne glede na to, da seveda ministre vozijo vozniki. Ampak mudilo se ni vozniku, mudilo se je vam. Če voznik sprejema tudi te odločitve, da bosta prej prišla, ker takoj se lahko postavi vprašanje, morda bi pa lahko šla na pot prej. Ne glede na vse skupaj dobro, da se je izšlo tako, kot se je izšlo, kajti če bi se zgodila nesreča, dobro, da se ni zgodila nesreča, in upam, da se nobenemu od ministrov ne bo zgodila nobena nesreča, upam, da se tudi nam ostalim ne bo zgodila kakšna nesreča, potem najbrž o takšni opciji ne bi razmišljali, da boste poravnali to kazen in da bo zadeve pomedena pod preprogo. Kljub vsemu, kot veste, so v preteklem mandatu ministri pa tudi državni sekretarji morali ponuditi in tudi odšli za bistveno manjše prekrške, za bistveno manjše izjave v javnosti. Tukaj pa le mislim, da je ta odgovornost bila večja. In še zmeraj mislim, da bi pravzaprav ponudba odstopa bila v tem primeru za verodostojnost, tudi vašo, najboljša rešitev. Hvala.
Hvala. Želite odgovor gospod minister? [[Ne.]] Naslednji, ki bo postavil poslansko vprašanje, je gospod Rudolf Petan, in sicer ga bo postavil ministrici za notranje zadeve. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Moje vprašanje se nanaša na dve ministrstvi. Na ministra za zunanje zadeve, ki ga danes sicer ni tukaj, in pa na ministrico za notranje zadeve, ker je tema takšna, da sega čez mejo. Gre pa za sledeče. V času srečanja predstavnikov najrazvitejših držav v Trstu, prejšnji mesec, je država gostiteljica, to je Italija, odpravila schengenski režim in začela kontrolirati na slovensko - italijanski meji na določenih, mislim, da na vseh mejnih prehodih. Uvedla je režim, ki je bil že včasih, sedaj ga pa ni bilo. Kar je pa pritegnilo mojo pozornost, je pa to, da sta tržaški župan Roberto Dipiazza in pa seveda tudi župan Milja Nerio Nesladek izrazila sledeče, da ju nihče ni zaustavil, ko sta šla v Francijo in ni bilo treba iti v kolono, kot se je to zgodilo pri Trstu. To je dejal Dipiazza. In je takšen policijski nadzor na meji z Slovenijo označil za absurd, nepotrebna poraba sredstev in izkoriščenje ljudi. To je ocenil iz ekonomskega stališča tudi župan zamejske občine Milje Nerio Nesladek in je dejal, da bi morale državne oblasti pojasniti svoj razlog za takšen ukrep, saj bi potem lažje prenašali škodo. Vse prevečkrat se namreč besedica "varnost" zlorablja za najrazličnejše stvari, je izjavil ta župan. Sedaj pa sprašujem oba ministra. Od drugega, ki ga danes ni tukaj, pričakujem odgovor na naslednji seji. Nadzor meje opravlja policija. To opravlja tudi italijanska policija in sogovornik je ministrica za notranje zadeve Republike Slovenije, enakopravna sogovornica ministru, ki pokriva policijo v Italiji. Ker pa gre za meddržavno zadevo, je pa odgovorno tudi Ministrstvo za zunanje zadeve. Zato sprašujem sledeče: Župana obeh italijanskih mest sta protestirala proti takemu načinu dela italijanske policije, se pravi, italijanske vlade, medtem ko naša vlada tega ni storila, vsaj nisem opazil, da bi izrazila kakšen protest, ki bi bil malo bolj glasen. Meja je bila namreč nadzirana samo proti Sloveniji. In me zanima: Zakaj takšen odnos do tega ukrepa s strani italijanske vlade? Šlo je do neke mere tudi za ugled Slovenije, ker je italijanska vlada uvedla nek ukrep samo proti Sloveniji. Srečanje je resda bilo v Trstu, toda če gre za varnostni ukrep, teroristi lahko pridejo tudi s severa ali zahoda, ne samo z vzhoda. Zato sprašujem ministrico za notranje zadeve: Zakaj ni bilo kakšnega resnega protesta in ugovarjanja temu ukrepu italijanske vlade v tem času? Šlo pa je, mislim, da za obdobje približno enega meseca. Hvala za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, drage poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. Odgovorila bom na svoj del. Italijanska republika je začasno ponovno uvedla nadzor notranjih meja, kar je v skladu z Zakonom o schengenskih mejah. Podoben ukrep so ostale države članice v zadnjih letih uvedle vsaj že 80-krat. Nadzor notranjih meja bo Italija opravljala na vseh svojih mejnih prehodih, ne le na notranji meji s Slovenijo, tudi z ostalimi državami, in sicer od 28. junija do 15. julija 2009. Pristojni italijanski organi opravljajo nadzor meje na vseh cestnih komunikacijah z Republiko Slovenijo. Praviloma ni čakalnih dob, do krajših kolon vozil prihaja le, če katero od vozil pregledujejo bolj podrobno. Občasno se mejna kontrola izvaja na vstopu v Republiko Italijo in na izstopu iz nje, včasih samo na vstopu v Italijo, občasno pa italijanski varnostni organi mejne kontrole na mejnih prehodih z Republiko Slovenijo ne opravljajo. Slovenska policija opravlja nadzor na notranjih mejah nespremenjeno, tako kot pred uvedbo nadzora s strani Italije. Pri tem policija posebnosti ne beleži. Se pa policiji medsebojno obveščata v primeru, če se ugotovijo kršitve pri prehodu meje. Italijanski varnostni organi opravljajo nadzor na vseh notranjih mejah. Avstrijski predstavnik pa je potrdil, da se opravlja nadzor tudi na meji z Avstrijo, vendar z različno intenziteto in obsegom. Enako stanje je tudi na meji s Švico in Francijo. Z okrožnico je bilo sicer italijanskim varnostnim organom podano izhodišče, da se opravlja nadzor na vseh cestah, kjer so bili v preteklosti mejni prehodi, tudi na manjših. V okrožnici pa je tudi določeno, da se opravlja prioritetno nadzor na vstopu, na izstopu iz Italije pa le, če so za to možnosti, sicer pa se opravlja samo opazovanje in profilacija. In če na kratko strnem. Italija opravlja pregled meja, vseh svojih meja, vseh svojih sosed, ne samo Slovenije. Ta pregled opravlja z različno intenziteto. Od tega, da ga ne opravlja, do tega, da ga opravlja samo pri izstopu ali pa tudi pri vstopu. Po informacijah, ki smo jih pridobili od uradnih oseb, je enako tudi na vseh ostalih mejah.
Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo. To me je skrbelo, da mi boste tako odgovorili. Pa ne dvomim v vaše besede. Ste pač dobili informacije. V tem primeru gre za diskriminatoren odnos ene države, v tem primeru Italije, ki ima pravico, da zaščiti svoje notranje meje in svoje interese. Drugo pa je, če pri tem trči na interese druge države. To pa je nekaj drugega. Glede na to, da Slovenija ali slovenska vlada ali ministri niso protestirali, tako kot sta italijanska župana, in je bilo v bistvu to tolmačenje sprejeto enostavno, da tako pač je. Jaz bi celo dejal, da je bilo do neke meje zavajanje, ne trdim, da z vaše strani, da Italija izvaja nadzor nad vsemi, se pravi po vsej dolžini svoje zunanje meje. Kajti tržaški župan je dejal in je tudi zapisano, da je v ponedeljek popoldan ob 15.55 prestopil italijansko mejo s Francijo v Ventimiglia in je od tam poklical, ker ga nihče ni tam ustavil, tako kot je bil režim na slovensko-italijanski ali italijansko-slovenski meji. To se pravi, da pri kraju Ventimiglia, kolikor pa jaz vem, je to eden od večjih prehodov med Italijo in Francijo, mislim, da je največji prehod, da je večji kot vsi pod Mont Blancom, vendar tam ni bilo nobenega nadzora. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Nihče jih ni ustavil, nobene posebne kolone ni bilo. In on je protestiral pri italijanski vladi. Tržaški župan. Zato sprašujem: Zakaj od slovenske vlade ni nihče protestiral, hkrati gre za naš interes? Ne nazadnje to se lahko ponovi tudi s katerokoli drugo državo, ker bodo rekli, saj Slovenci ne protestirajo. Proti njim lahko uvedemo schengenski režim kadarkoli hočemo. Za to gre. Zato sprašujem, drugače pa jaz tega sploh ne bi spraševal. Isto bom vprašal tudi ministra za zunanje zadeve. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Mogoče se njega bolj tiče kot vas. Ampak vseeno, gre za ugled Slovenije in mogoče za prihodnje ravnanje. Na francoski meji pri Ventimiglii tega niso kontrolirali, to je povedal sam tržaški župan. Zato vas [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Razumem, gospod poslanec, kaj me sprašujete. Ne vem pa, če ste poslušali moj odgovor. Začasna vzpostavitev notranjih meja v skladu s schengenskim zakonikom je normalni postopek, ki se ga države članice poslužujejo že vrsto let. Kar 80-krat je bil uporabljen ta postopek. Povedala sem tudi, da obstaja različna intenziteta pregledovanja meje in prestopanja ljudi čez mejo. Od tega, da se jih ne pregleda, do tega, da se jih pregleda ob vstopu ali pa tudi ob izstopu. Enako se dogaja na vseh mejah, ki jih ima Italija tudi z ostalimi članicami. Ne drži dejstvo, da je Italija uvedla kontrolo notranjih meja samo s Slovenijo. Najavila jo je zoper vse svoje sosede, sicer ta ukrep ne bi bil smiseln. In tudi izvaja jo na vseh svojih mejah. Ta pojasnila smo dobili s strani pristojnih organov tistih držav, ki nam lahko dajo te odgovore. Očitno se je slučajno zgodilo, da sta župana na meji s Slovenijo bila pregledana, na ostalih mejah pa ne. Lahko bi se v nekem drugem primeru lahko zgodilo tudi obratno, ker policija sama presoja, kdaj določen pregled opravi in na kateri meji. Kot rečeno, pregledi se opravljajo na vseh mejah, in ne samo s slovensko, ali pa se ne opravljajo v določenem trenutku. Odvisno od operativne ocene policije. Vsaj z vidika policije nismo videli nepravilnosti, zaradi katerih bi se morali obrniti na Ministrstvo za zunanje zadeve. Po našem mnenju ni bilo razlogov za kakšen uraden protest. Sicer pa z vidika zunanjih zadev bo ta pojasnila moral dati kolega Žbogar.
Hvala. Sedaj bo gospod László Göncz postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi, spoštovani ministrici, spoštovana gospoda ministra, se opravičujem. Izredni prevozi, na katere v skladu z veljavno zakonodajo lokalne skupnosti ne morejo vplivati, na lokalnih cestah marsikdaj povzročajo veliko škodo. Dejstvo je, da vzdrževanje omenjenih cest in precejšnji del investicij bremeni občine. Nekatere občine opozarjajo tudi na to, da izredni prevozi povzročajo veliko gmotno škodo tudi pod asfaltnim slojem, torej v globini cestišča, kjer v mnogih primerih poteka vodovodno in kanalizacijsko omrežje. 51. člen Zakona o javnih cestah določa postopek izdaje dovoljenj s strani države in odškodnine v primeru izrednih prevozov, vendar omenjene določba po mnenju prizadetih občin ne ščiti lokalne skupnosti. Med drugim zakon ne zahteva niti pridobitve soglasja s strani lokalne skupnosti. Zaradi tega so v občinah, kjer v različnih časovnih obdobjih beležijo tovrstne izredne prevoze, upravičeno ogorčeni, saj zaščita in varovanje lastnega premoženja zaradi omenjene nedoslednosti marsikdaj ni omogočena. Zato gospoda ministra sprašujem: Ali se načrtuje sprememba zakona o javnih cestah v smislu, da bi se lahko v večji meri zaščitilo premoženje lokalnih skupnosti, konkretno lokalnih cest in infrastrukture? Pri tem mislim na podano soglasje lokalne skupnosti v primeru izrednih prevozov, pri čemer bi se država in občine še pred izdajo dovoljenja korektno lahko dogovorile o višini morebitne odškodnine, ki bi tako lahko bila določena v sorazmerju s povzročeno škodo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec Göncz! Izredni prevozi v cestnem prometu predstavljajo potencialno nevarnost za izvajalce, za okolje, še najbolj občutno pa pravzaprav po cestni infrastrukturi, po kateri izredni prevozi potekajo. So pa izjemnega pomena za domače in evropsko gospodarstvo, zato je njihova prisotnost, žal, neizogibna. Veljavna določila zakona o javnih cestah, ki jih omenjate, opredeljujejo, da dovoljenje za izredne prevoze, ki potekajo po državnih in občinskih cestah, izdaja Direkcija Republike Slovenije za ceste, katera istočasno z vročitvijo dovoljenja obvesti tudi občine, prek katerih bo potekal izredni prevoz. V takšnem primeru občinam pripada sorazmerni delež povračila za izredni prevoz po občinskih cestah, ki je določen skladno z uredbo o povračilih za izredne prevoze, ki jo je sprejela Vlada v septembru 2008. O izvajanju izrednih prevozov, ki se odvijajo po občinskih cestah so občine obveščene s strani direkcije kot izdajatelja dovoljenja. Operativne težave nastajajo zaradi nepopolne baze cestnih podatkov o občinskih cestah, zaradi česar je izdajatelju onemogočena presoja ustreznosti načrtovane prevozne poti. Menim, da je obveza občin, da poskrbijo za popolnost informacijskih baz s področja cestne infrastrukture, na podlagi katerih bo potem izdajatelj lahko vsebinsko odločal o ustreznosti predlagane trase oziroma prevozne poti. Izdaja dodatnih soglasij k dovoljenjem za izredne prevoze bi predstavljala novo administrativno oviro, poleg tega pa je tudi v nasprotju z evropskimi smernicami, ki pravijo, da je treba dovoljenje izdati na enem mestu. Maja 2009 je Ministrstvo za promet pričelo s pripravo sprememb in dopolnitev pravnih aktov na področju izrednih prevozov, da bi se odpravile administrativne, logistične in druge ovire in da bi se to področje uskladilo z evropskim pravom in najboljšimi praksami na področju izrednih prevozov. Varstvo cestne infrastrukture, ne glede na njen lastniški status, pa predstavlja glavni cilj nastajajoče regulative. S spremembami pravilnika o izrednih prevozih bomo predlagali zmanjšanje dopustnih osnih obremenitev vozil, s katerimi se izvajajo izredni prevozi, kar posledično predstavlja zmanjšanje poškodb na cestni in tudi na komunalni cestni infrastrukturi oziroma občinski. V okviru predlaganih sprememb se daje večja pristojno izdajatelju dovoljenj tudi glede definiranja prevozne poti. Uporaba cest, na katerih so uvedene omejitve osnih pritiskov in skupne mase, naj bi bila za izredne prevoze dopustna samo v primeru, če bi to predstavljalo edino komunikacijo od izvora do cilja izrednega prevoza. V postopkih spreminjanja in dopolnjevanja je tudi uredba o povračilih za izredne prevoze, ki na podlagi posameznih kriterijev določa višino povračil za izredne prevoze in predstavlja pavšalno odškodnino za povzročeno škodo na cestni infrastrukturi. Spremembe in dopolnitve obeh aktov, ki sta trenutno v javni razpravi, so posredovane tudi Združenju in Skupnosti občin Slovenije. Spremembe in dopolnitve pravnih aktov s področja izrednih prevozov potekajo z našo veljavno zakonodajo. S programom dela Vlade se v letošnjem letu predvideva sprememba zakona o javnih cestah, katerega dopolnitve naj bi obsegale tudi sistemske ureditve na področju občinskih cest, kjer bo možno uskladiti tudi to, kot vi pravilno opozarjate, pereče področje. Hvala.
Hvala. Gospod Robert Hrovat bo postavil poslansko vprašanje ministrici za obrambo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica! 18. 6. ste predstavniki Ministrstva za obrambo v Šoštanju opravili kakovostni prevzem prvega srednjega kolesnega oklepnega vozila 8X8 ali kot ga delovno bolje poznamo - patria. Takrat je vaš državni sekretar rekel: "Danes je pomemben dan, ker se z njim začenja novo obdobje razvoja Slovenske vojske, saj je patria začetek oblikovanja srednjega motoriziranega bataljona." In nadaljuje: "V tem vozilu bo slovenski vojak varnejši v prihodnjih vojaških operacijah." 3.7.2009 je Slovenska vojska prevzela prvih 13 patrij. Navdušenje Slovenske vojske je bilo izredno in v medijih je bilo zaslediti le izjave pripadnikov Slovenske vojske, ki so šle v smeri superlativov. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Zaradi katerih napak so bile patrije pred nekaj meseci zavrnjene in kaj je bilo v tem času storjenega, da so sedaj tako dobro prestale kakovostni test? Ali je dobava še 35 oklepnikov, ki se predvideva v letu 2009, v skladu s pogodbo, ki jo je podpisal takratni minister Erjavec, ali bo šlo za kakšna odstopanja? Ker je bila kakovost oklepnikov po mojem mnenju še zadnji izgovor za preprečitev izvedbe nakupa osemkolesnikov, se sprašujem, ali je s tem končno tudi s strani zdajšnje vlade, vključno z generalnim sekretarjem Vlade, gospodom Cviklom, ki je v prejšnjem mandatu več kot očitno zavajal javnost, ovržen sum o nekakovosti oklepnikov znamke Patria. Gospa ministrica, bral sem vaš intervju v Sobotni prilogi Dela in čutil sem vašo zadrego ali razdvojenost med politično funkcijo in vašo strokovnostjo, ki vam je zagotovo nihče ne more oporekati. Tudi sam gledam na to tako, da je dejstvo, da smo vstopili v zvezo Nato, da je eden od ciljev vzpostavitev dveh srednjih bataljonskih bojnih skupin do leta 2012 - to odločitev je sprejela nenazadnje Ropova vlada -, da je treba poskrbeti za varnost naših vojakov in da je treba, če želimo imeti učinkovito in vrhunsko usposobljeno vojsko, jo tudi primerno opremiti. Zato vas sprašujem: Kateri je glavni razlog za zamudo pri prevzemu srednjih oklepnih kolesnih vozil 8 krat 8 znamke Patria? Ali je razlog za odlašanje prevzema res neizpolnjevanje kakovostnih standardov proizvajalca ali je zapozneli prevzem ena od posledic pomanjkanja finančnih sredstev, ki so se Ministrstvu za obrambo v zadnjem rebalansu še dodatno znižala za 6,4%? Hvala lepa za odgovore.
Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Moram reči, da bi se dalo na vaše vprašanje odgovoriti zelo hitro, lahko bi se pa nanj odgovarjalo nekaj let. Gre za projekt, za katerega bo treba zagotavljati denar in je že bilo treba zagotoviti denar od leta 2008 naprej. In če bi ostali v okvirih pogodbe, kakršna je sedaj, bi bilo treba do leta 2013 vsako leto znova tako na Vladi kot tu v parlamentu potrditi tudi nek delež sredstev za ta projekt. Ampak ker ste me spraševali tudi o problematiki prevzema teh vozil in ali je bil kakovostni prevzem oziroma kakovost teh vozil res tako problematična, ko smo z prevzemom prvih trinajstih vozil začeli novembra in decembra 2008, vam moram povedati, da je bilo takrat na teh vozilih res odkritih veliko pomanjkljivosti, od katerih so bile nekatere težje narave, nekatere so bile pa bolj proceduralne. Ampak prav je, da vam pojasnim, katere so bile te pomanjkljivosti in pa tudi to, da je naročnik oziroma dobavitelj je potem vse te pomanjkljivosti odpravil, naročnik pa je potem v maju in juniju ugotovil, da vozila ustrezajo v pogodbi predpisanim pogojem za sprejem. Med pomanjkljivostmi, ki so bile odpravljene, je na primer naslednje: izvajalec je dobavil ustrezne naprave za nočno vožnjo, teh namreč na vozilih decembra lani ni bilo; v zvezi z zaščito vozila je dobavitelj posredoval ustrezna pojasnila v zvezi z izvedenimi testiranji minske zaščite vozila predvsem; pridobljeni sta bili dve ekspertni mnenji znanstvenih institucij, južnoafriške in finske, preverjena je bila tudi postopkovna in vsebinska ustreznost teh zagotovil glede na sklenjeno pogodbo; po tem naročnik je izvedel dodatne preglede proizvodne dokumentacije pri proizvajalcu in poddobaviteljev, se pravi na Finskem, izvedeno je bilo ponovno barvanje zunanjih zaščitnih plošč vozila in spremenjeni tehnološki postopki barvanja vozila; spremenjen je bil tudi protizdrsni nanos; izvedena je bila tehnična izboljšava hidravličnih vrat; predložena je bila manjkajoča dokumentacija, inštalacija C4I je bila ravno tako dopolnjena in zlasti usklajena s pogodbeno dokumentacijo in pa popravljena in pa dopolnjena so bila nekatera navodila za uporabo in za vzdrževanje. Iz tega lahko vidite, da je pri nekaterih pomanjkljivosti šlo res za tehnične napake in pa pomanjkljivosti, torej manjkajočo opremo, pri nekaterih je pa šlo za postopkovne zadeve, se pravi navodila, tudi usklajevanje problematike protiminske zaščite, se pravi, ali standardi, ki so bili predloženi, ustrezajo ali ne. Mi smo se z dobavitelji dogovorili še za nekatere dodatne izboljšave, ki bodo izvedene na vseh vozilih, ki bodo v prihodnosti dobavljena za Slovensko vojsko, zlasti gre za izboljšave, ki zadevajo osebno varnost pripadnikov, ki so v kabini tega vozila. Vi ste že omenili, da je bil ta projekt sprejet tudi kot državni projekt pred mnogimi leti, in sicer leta 2004, ko se je tudi Državni zbor in slovenski parlament odločil, da bo gradil tri motorizirane bataljone in od tega dve srednji bataljonski bojni skupini, vse pa seveda na platformi osem krat osem. Dejstvo je, da finančnih sredstev v tem trenutku za take vrste vozil ne bomo zmogli več zagotoviti. Toda moja vlada je razumela, da mora izpolnjevati parlamentarne zahteve in pričakovanja, zato je v prvem rebalansu za letošnje leto zagotovila sredstva za 26 vozil. Ocena je namreč bila, da dobavitelj ne bo sposoben pripraviti, ustrezno kakovostno pripraviti vseh vozil, ki so bila po pogodbi predvidena za lansko leto, to je bilo 13, in za letošnje leto še 26 zraven. Se pravi za 39. V drugem rebalansu pa je v tem trenutku zagotovljenih v dokumentih še sredstev za 13 vozil. Če boste želeli, vam bom pojasnila še eno zadevo, in sicer v četrtek, spoštovani gospodje poslanci in poslanke, tisti, ki ste tu, in tisti, ki vas ni, boste odločali o tem, ali bodo sredstva za ta projekt zagotovljena ali ne, ko boste odločali namreč o drugem rebalansu.
Gospod Hrovat izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Iz tega izhaja vprašanje, logično: Ali bo potem prišlo do zmanjšanja števila srednjih kolesnih oklepnih vozil, kot so ta opredeljena v pogodbi in kakšna je pravzaprav podlaga za zmanjšanje števila vozil? Spominjam se ene izjave nedolgo nazaj, ko je načelnik Štajner jasno povedal, da resolucija, ki je bila sprejeta leta 2004 in dopolnjena kasneje, velja, in ta trenutek on ne vidi možnosti za zmanjšanje naročila vozil 8 krat 8. Dejansko ni podlage za ta ukrep. Državni zbor mora sprejeti novo resolucijo, nove usmeritve, po katerih potem ministrstvo dela. Seveda govorim ta trenutek. Če ne boste prišli v Državni zbor s spremembo te resolucije. Razumem krizo, v kateri se Slovenija ta trenutek nahaja. Vendar razumel bi bolje in lažje, če bi se sredstva, ki vam jih jemljejo, jaz vidim, v vašem glasu je bilo čutiti, da se vi ne strinjate s tem zmanjšanjem sredstev iz postavke Temeljni razvojni programi vojske, ki bi se prerazporedila na postavke, ki bi blažile krizo in bi bila sredstva namenjena državljankam in državljanom. Vendar jaz imam občutek, da temu ni tako. Pa nisem samo jaz tisti, ki imam takšen občutek. Danes recimo smo sprejemali zakon o enkratnem nadomestilu. Namenili smo 15 milijonov, ampak vam so pa oklestili pravzaprav kompleten proračun. Oklepniki 8 krat 8 ta trenutek so dobri, oborožitev je o.k., ugotovitev o korupciji, in zato se postavlja osnovno vprašanje: Gospa ministrica, se tudi vam zdi, da je bila afera Patria, ki je bila sproducirana tik pred volitvami s strani takratne opozicije, največji nateg državljanov v Republiki Sloveniji? Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Dve stvari ste me v bistvu spraševali. Najprej, kaj se bo zgodilo v prihodnosti s tem projektom, ali imamo za to podlago. Želite pa tudi komentar same afere pred volitvami. Na ta tretji del vašega vprašanja ne morem odgovoriti, ker bi za to potrebovali več podatkov, ki se morebiti sedaj tudi uspešno ali kakorkoli že zbirajo na tožilstvu, v slovenski policiji in v ustreznih preiskovalnih organih. Torej glede tega ne morem govoriti. Rada bi vam povedala, da je že zaradi dejstva, da vozil ni bilo zaradi slabe kakovosti mogoče prevzeti leta 2008, prišlo do zamika dobavljanja teh vozil v letošnje leto. Že zaradi tega bo potrebna sprememba pogodbe, torej aneks k pogodbi, spremeniti bo treba dobavne roke, daljši dobavni roki bodo potrebni. Glede na to, da bomo v letošnjem letu sposobni narediti finančno samo tisto, kar je bilo predvideno za lansko leto, torej 13 vozil bi lahko plačali, če boste to potrdili v parlamentu. Tako bomo pravzaprav letos naredili tisto, kar bi morali v lanskem letu. Ves paket vozil, ki so bila za letošnje leto predvidena, pa se prenaša v prihodnje leto ali v prihodnja leta. Kar se tiče priprave prihodnjega proračuna, ki bo proračun za leti 2010 in 2011, moram povedati, da smo na Ministrstvu za obrambo dolžni skrbeti za pogodbe, ki veljajo. Dolžni pa smo skrbeti tudi za uveljavitev tistih sklepov in tistih resolucij, ki so bile sprejete v tem parlamentu. Torej bomo sledili zapisanemu v resoluciji o srednjeročnem in dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske, vendar se zavedamo, da v istih časovnih obdobjih ne bo mogoče nabaviti vseh tistih sredstev, ki so bila tam predvidena. Se pravi, da bodo naša pogajanja, ki jih moramo opraviti z dobaviteljem, v prihodnjih mesecih šla v smeri najprej podaljšanja časovnih rokov dobav. Drugič, šla bodo v smeri zmanjšanega števila vozil, vendar bomo glede zmanjšanega števila vozil morali dobiti zeleno luč za ta namen še v tem parlamentu. Torej, pripravljamo novo resolucijo, tako imenovano SDPRO, za katero bomo potrebovali vaše soglasje. In tretjič. Pogajati se moramo o spremenjeni konfiguraciji, kajti vozila, ki so bila v pogodbi zapisana, ne ustrezajo srednji bataljonski bojni skupini.
Hvala lepa. Ministrici za notranje zadeve bo postavil poslansko vprašanje gospod Darko Menih.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, minister, gospa poslanka in seveda kolegi poslanci, prav lep pozdrav! Spoštovana gospa ministrica za notranje zadeve, gospa Katarina Kresal. Vemo, da v Republiki Slovenije zelo primanjkuje policijskega kadra, in da veliko policistov zapušča to zahtevno službo. Sprašujem vas: Kdaj in s katerimi ukrepi boste izboljšali to stanje? Ali boste na perifernih policijskih postajah okrepili kadrovsko zasedbo? Hvala za odgovor.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, dragi poslanci, poslanka! Hvala za vaše vprašanje. Policija se s kadrovsko problematiko spopada s kontinuiranim zaposlovanjem kandidatov za policiste, za potrebe policijskih enot na lokalni ravni, to je na policijskih postajah. Glede na kadrovsko problematiko tako od leta 2007 dalje namesto enega izvedemo dva izbirna postopka za kandidate policiste letno. Na podlagi zadnjega razpisa je s 1. 7. 2009 s šestmesečnim usposabljanjem začelo 100 kandidatov za policiste, nadzornike države meje. Kandidati bodo usposabljanje zaključili konec letošnjega leta, potem pa bodo razporejeni na schengenske enote. Istočasno je bilo iz schengenskih enot na območne policijske postaje premeščenih približno 100 policistov. V drugi polovici leta nameravamo izvesti nov razpis za kandidate za policiste, na podlagi katerega bi konec leta zaposlili najmanj 100 novih kandidatov za policiste. Poleg navedenega bo konec leta zaključila z izobraževanjem deveta generacija kandidatov za policiste, ki šteje približno 135 policistov. V prvi polovici leta 2010 pa bo z izobraževanjem končala še deseta generacija kandidatov za policiste, ki šteje okoli 190 policistov. Vsi ti policisti bodo razporejeni na območne policijske postaje. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o policiji, ki je začel veljati z 20. 6. 2009, pa med drugim omogoča tudi ponovno sklenitev delovnega razmerja za določen čas z upokojenimi policisti. Policija bo na ta način praviloma popolnjevala delovna mesta, na katerih se opravlja notranje delo, zlasti na policijskih postajah. Ni pa izključena ponovna sklenitev delovnega razmerja tudi za druga dela in naloge, na primer za varovanje objektov. Z zaposlitvijo upokojenih delavcev bi se na eni strani izpolnila prosta delovna mesta, na drugi strani pa bi lahko določeno število policistov, ki trenutno zasedajo takšna delovna mesta, premestili na delovna mesta, kjer se opravljajo operativne naloge, na njihova mesta pa bi zaposlili upokojene policiste. Hvala lepa.
Izvolite, še dodatno vprašanje.
Hvala lepa za besedo. Občina Šoštanj je občina z 8.600 prebivalci in ima policijsko pisarno enkrat na teden po dve uri, in sicer ob sredah dopoldan dve uri in popoldan dve uri. Pričenja se gradnja bloka 6. V tem času bo v našo občino prišlo od 1.500 do 2.000 delavcev, pretežno tujih. Kako bo občina uspešno poskrbela za varnost občanov brez stalne policijske postaje, brez stalne policijske prisotnosti? Namreč občina Šoštanj je nekoč že imela policijsko postajo. Ali lahko pridobimo policijsko postajo v Šoštanju ali vsaj oddelek policije? Katere pogoje moramo izpolnjevati? Ob tej priliki bi vas vprašal in tudi pozval, da občina Šoštanj vas že sedaj prosi za pomoč. Hvala za odgovor.
Gospa ministrica, prosim.
Hvala za vaša dodatna vprašanja. Na tem mestu je primerno opozoriti, da policija izvaja tudi siceršnjo reorganizacijo svojega dela na teritorialnem nivoju po celi Sloveniji in na generalni policijski upravi. Vaše vprašanje je zelo na mestu. Jaz ga bom prenesla pristojnim na Generalni policijski upravi, ker se bo delal premislek tudi o tem, ali je dovolj policijskih postaj, ali potrebujemo kje še kakšno novo, ali jih je kje preveč. Enako vprašanje gre tudi v zvezi s policijskimi upravami in njihovo organizacijo. Vaš pomislek, problem, ki se nakazuje, bom vsekakor prenesla naprej. Verjamem, da so kolegi, ki delajo na tem področju, s tem tudi seznanjeni in zagotovo bodo opravili ustrezen premislek, ali s policijsko pisarno lahko zadoščamo potrebam varnosti javnega reda in miru ali ne in ustrezno ukrepali.
Hvala lepa. Ministru za okolje in prostor bo poslansko vprašanje postavil gospod dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. V današnjem vprašanju ministru za okolje in prostor bi se dotaknil državnih prostorskih načrtov. Ne le za časa vašega mandata, mislim, da je problem že zelo dolg, traja desetletje in več. Rekel bi, da Ministrstvo za okolje in prostor s svojimi službami pri državnih prostorskih načrtih za izgradnjo cest predstavlja "coklo" v postopkih. To seveda ni vaša krivda, to je nekako očitek zaradi tega, ker v teh mesecih se zagotovo ni dalo kaj posebnega narediti, pa vendarle proti koncu mandata bomo pa verjetno tudi to presojali. Konkretno pa, poglejte, že v letu 1995, pred 14 leti, je bila narejena študija, predštudija o upravičenosti rekonstrukcije ceste M10-8 Dravograd-Arja vas-Celje-Dobovec. Sam bi več govoril o tistem delu, ki se nanaša na Celje-Dobovec. Pobudo za pripravo državnega prostorskega načrta za ukrepe na odseku te ceste, gre za cesto G2-107, Šentjur - Dobovec, je podal že prometni minister 9. 7. 2007. Pobuda je bila dosti dobro utemeljena, temeljila je na mnogih aktih, študijah in tako dalje. Pa vendarle, glejte, minister za okolje in prostor je posredoval Vladi v sprejem sklep za začetek tega dela. To niste bili vi, to je bil prejšnji minister. 17. 7. 2008. To pomeni po letu dni. Seveda govorim o odsekih Šentjur - Mestinje, 13 kilometrov, Mestinje - Podplat, samo 2 kilometra, Podplat - Rogata, 12 kilometrov, in Rogatec - Dobovec, 7 kilometrov. Oba pa veva, sami ste dostikrat gost v tem okolju, verjamem, da izjemno dobro poznate to cesto in da po zaključku izgradnje cestnega križa je verjetno to eden najpomembnejših delov ali pa eden pomembnejših delov, ki bo potreben rekonstrukcije. Zato vas sprašujem; rad bi imel relativno natančen odgovor: Kako je z izdelavo teh načrtov? Mogoče tudi po odsekih. Oba pa veva, kakšno je stanje. Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči, hvala za vprašanje gospod poslanec. Pozdrav tudi prisotnim poslancem. Najprej bi rad pojasnil, da je napačen izraz, ko uporabljate izraz, da je Ministrstvo za okolje in prostor "cokla" v teh postopkih, da to traja že desetletja. Moram reči, da to ni samo stvar Ministrstva za okolje in prostor, da gre za zelo občutljive posege. Gre za posege v prostor, gre za posege na primer, ko je treba graditi, ne vem, avtoceste, hitre ceste ali druge ceste in seveda vsak takšen poseg povzroči tudi reakcijo v prostoru. Vsi državni prostorski načrti, ki so usklajeni v smislu, ne vem, okoljsko, prometno, ekonomsko, da so ustrezno, da je tudi usklajeno z lokalnimi skupnostmi, potem ti postopki relativno hitro lahko stečejo. Če se pa tukaj zaplete v enem od členov, pa nas čaka dolgotrajna pot. In vemo za mnogo primerov, ko tega soglasja ni, zato pride težko do umestitve terase. Vi morate vedeti, da poleg Ministrstva za okolje in prostor, ki samo pripravlja, ki je pripravljavec državnega prostorskega načrta, sodeluje v teh postopkih še mnogo drugih državnih organov. Od ministrstev, občin in seveda tudi drugi zavodi in druge institucije. Zaradi tega se ne morem strinjati, da je Ministrstvo za okolje in prostor "cokla". Mi v bistvu želimo poganjati vse te postopke, iščemo soglasje. Dostikrat tudi med nosilci urejanja prostora, ki dajejo pač svoje zahteve. Glede na to, da mi pripravljamo na področju cest petindvajset državnih prostorskih načrtov, moram reči, da gre za kar veliko število, je tukaj treba vse te interese vključiti. Ministrstvo za okolje in prostor ni edino, ki lahko zagotovi izdelavo državnega prostorskega načrta, ker je tukaj več akterjev. Ravno iz tega razloga smo tudi na Vladi ustanovili posebno delovno skupino, ki pripravlja zakon, ki bi hitreje omogočal umeščanje infrastrukture, ki je posebnega pomena za državo. Tukaj ne gre samo za ceste, gre tudi na primer za daljnovode, veste, kakšen problem imamo s tem. Gre tudi za železnico, ki jo bo treba posodobiti in hitro sprejemati te državne prostorske načrte. Lahko rečem, da v štirinajstih dneh bo Vlada obravnavala prvo informacijo v zvezi s temi usmeritvami in potem računam septembra, da bi Vlada že sprejela osnutek tega zakona, potem bi ga vložili tudi v proceduro v Državni zbor, kjer bo razprava o tem, kaj postoriti, da bodo dejansko ti državni prostorski načrti na področju infrastrukture, ki je posebnega pomena za državo, da bodo čim prej umeščene. Glede konkretnih vprašanj, konkretnih državnih prostorskih načrtov moram reči, da sta na tem področju dva. Prvi je državni prostorski načrt za rekonstrukcijo glavne ceste od Šentjurja do Dobovca. Vi ste pravilno ugotovili, da je bila že v letu 2007 dana pobuda, septembra 2008 je minister za okolje in prostor začel pripravo državnega prostorskega načrta. V lanskem letu avgusta, septembra so bile pridobljene smernice in v februarju 2009 je bil že izdelan predlog variant. Treba je pa vedeti, da priprava državnega prostorskega načrta ima v bistvu dve fazi. Prva faza je proučitev različnih variant, druga faza pa, da se določi najbolj optimalna varianta. In moram reči, da sedaj je izdelan predlog variant. Tudi župani teh občin, mislim, da gre za Šentjur, Šmarje pri Jelšah, Rogaška Slatina in Rogatec, so se že do tega opredelili. Zdaj se ne podlagi tega izdelujejo podrobnejše strokovne podlage in študije variant. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Moram pa reči, da je naročnik Direkcija za ceste. Jaz bi prosil, da mi daste še dopolnilno vprašanje, da bom lahko šel po konkretnih zadevah naprej.
Dr. Gorenak, izvolite.
Ja, seveda, saj imel sem občutek, da ste mi hoteli še kar veliko povedati in se zahvaljujem in bi res prosil, da bi nadaljevali. In čisto tako bom rekel, oglasil se bom, da bi tudi s službami pospešili. Hvala lepa.
Ja, gospod minister, prosim.
Hvala za to možnost, ki ste mi jo dali. Glede tega državnega prostorskega načrta lahko povem, da bo javna razgrnitev dopolnjenega osnutka državnega prostorskega načrta potekala nekje v sredini naslednjega leta. Gre za zahtevne postopke, kjer je treba uskladiti mnogo interesov. Ko so enkrat usklajeni, ko gre na javno razgrnitev, potem je že doseženo neko širše soglasje in mislim, da potem ne bi smel biti problem, da bi lahko ta državni prostorski načrt bil sprejet. Naj pa še povem, da v okviru tega državnega prostorskega načrta je predvidena tudi obvoznica Šmarje pri Jelšah. Tukaj je bila najprej pobuda, da bi to uredili v okviru občinskih prostorskih načrtov, vendar se je izkazalo, da je boljša varianta, da gre v državni prostorski načrt, bo to tudi lažje proračunsko izpeljati. Drugi državni prostorski načrt pa je za izvennivojsko križanje glavne in magistralne železniške proge, z glavno cesto Šentjur-Mestinje v Grobelnem. Moram reči, da so bile v novembru 2008 pridobljene smernice nosilcev urejanja prostora, v aprilu 2009 je bil že izdelan predlog najustreznejše variante nadvoza in mi nekako računamo, da spomladi - marca 2010 bi lahko bila tudi že javna razgrnitev tega dopolnjenega osnutka DPN-ja in da bi bila uredba lahko sprejeta konec leta 2010, računamo novembra 2010. Kar se pa tiče umeščanja navezovalne ceste Dramlje-Šentjur, tukaj pa smo se zmenili, na podlagi posebnega dogovora med občino Šentjur, Ministrstvom za okolje in Ministrstvom za promet, da se ta uredi v skladu z občinskim podrobnim prostorskim načrtom. Tako jaz upam, da bodo vsi ti postopki stekli in da bomo te roke ujeli. Vendar kot rečeno, ne morem se pa strinjati, da je Ministrstvo za okolje "cokla". Pač gre to za občutljive posege. Vi veste, da ponavadi se tukaj križajo različni interesi. Res pa je, da je Ministrstvo za okolje kot pripravljavec tisti, ki mora skrbeti za dinamiko, da se stvari se ne ustavijo nekje v predalih. S tem se pa strinjam.
Hvala lepa. Gospod Rado Likar, želite postaviti kljub odsotnemu ministru poslanske vprašanje? Prosim. Želite pismi ali ustni odgovor?
Ustni na naslednji seji.
Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav ministrici in ministru in kolegom poslancem in poslanki. Po informacijah iz medijev je minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano podpisal odločbo, s katero se vrača lastniku dva psa pasme bulmastif. Omenjeni psi so leta 2006 brutalno napadli in razmesarili mimoidočega občana, ki je bil zaradi hudih poškodb najprej leto dni na bolniški, zadnji dve leti in pol pa zaradi posledic pasjih ugrizov dela le po štiri ure na dan. Nad takim dejanjem ministra je javnost zgrožena in ogorčena. Sprašujem: Koliko je za ministra in to vlado vredno človeško življenje v primerjavi z življenjem žival? Očitno je tej vladi več do življenja nevarnih živali kot pa do varnosti ljudi. Sprašujem vas: Kdaj je bila odločitev o vračilu psov vročena? Kdaj je lastnik prevzel in odpeljal psa iz zavetišča? Iz medijev je namreč razbrati, da je nekdo z ministrstva poklical lastnika psov, da je ta lahko odpeljal pse, še preden mu je bila vročena odločba. Sprašujem vas: Kdo z ministrstva je poklical lastnika psov? Kdo mu je to naročil oziroma kakšno korist ima od tega? Očitno je, da minister in Vlada ne poznajo zakonskih določil vročanja odločbe ali pa jih nočejo spoštovati, saj so prepričani, da tistemu, ki je na oblasti, ni treba spoštovati zakonov. Ker je minister z odločbo dovolil bivanje na dveh lokacijah, vas sprašujem: Kdo bo prevzel odgovornost za naslednji napad psov, ki se lahko zgodi, ko bo lastnik samo za trenutek pustil pse v odprtem avtu, medtem ko jih bo prevažal iz ene na drugo lokacijo? Odločba ministrstva kaže, da je država skoraj štiri leta po nepotrebnem zadrževala psa pod nadzorom v zavetišču. Sprašujem ministra: Kakšno odškodnino bo plačala država lastniku za čas odvzema psov? Kolikšni bodo stroški postopka? Hvala.
Hvala lepa. Gospod Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči! Spoštovana ministrica! Slovenija zaradi svojega geografskega položaja velja v Evropi za pomembno tranzitno državo, skozi katero se dnevno prepelje več deset tisoč avtomobilov in ostalih tovornih vozil. Tovorni promet se je na naših cestah po vstopu v Evropsko unijo še močno povečal. Republiko Slovenijo vsakodnevno prečka več tisoč tujih tovornjakov in vlačilcev, ki v Sloveniji ne zapravijo nobenega evra. Prevozniki si rezervoarje z gorivom napolnijo v sosednjih državah, Slovenijo zgolj prečkajo, s čimer obremenjujejo slovenske ceste in okolje nasploh, še posebej z izpušnimi plini dotrajanih in slabih tovornjakov. D je, da prav ta težek tranzitni tovorni promet najbolj uničuje slovenske avtoceste, nevestni vozniki tovornjakov pa zelo ogrožajo ostale udeležence v prometu in predvsem na avtocestah s svojo vehementno vožnjo izsiljujejo druge voznike, saj za njih očitno velja prednost večjega in močnejšega. V Sloveniji očitno gradimo avtoceste samo za tuje voznike, ki jim očitno olajšamo pretočnost skozi državo. Evropa nam pa blokira sredstva za izgradnjo avtocest. Menim, da avtoceste niso prioriteta za naše voznike, temveč striktno za tuje voznike. Ministrstvo za notranje zadeve pozivam, da po zgledu Italije v predlog zakona o varnosti cestnega prometa vnesete določbo, da na avtocestah in cestah, rezerviranih za motorna vozila, velja popolna prepoved prehitevanja za vsa tovorna vozila in ne samo tam, kjer je to s prometnim znakom posebej prepovedano. Ministrico za notranje zadeve sprašujem: Kdaj nameravate pripraviti omenjene spremembe zakona o varnosti cestnega prometa v delu, ki govori o tovornih vozilih, s katerimi bi prepovedali kakršnokoli prehitevanje tovornjakov na slovenskih cestah? To kar bi bilo po mnenju Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nujno potrebno.
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, draga poslanka, dragi poslanci! Morebitne prepovedi prehitevanja se urejjo z Zakonom o varnosti cestnega prometa. Tega pripravlja Ministrstvo za promet. Res pa, da vsebinsko pri tem Ministrstvo za notranje zadeve sodeluje. Ocenjujemo, da se vaše vprašanje nanaša predvsem na vožnjo po avtocestah. Stališče Ministrstva za notranje zadeve glede tega je, da absolutna prepoved prehitevanja za tovorna vozila ni sprejemljiva, kajti po avtocestah vozijo različne kategorije tovornih vozil, za katere je tudi različno omejena najvišja dovoljena hitrost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič bo [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Oprostite, izvolite gospod Majhenič.
Hvala za besedo. Po mnenju Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bi bilo potrebno v predlog sprememb zakona vnesti določbe, s katerimi bi določili, da na avtocesti in cesti, rezervirani za motorna vozila, ki ima tri ali več prometnih pasov za promet vozil v eni smeri, ter na avtocesti in cesti, rezervirani za motorna vozila, ki ima dva prometna pasova za promet vozil v eni smeri, smejo vozniki tovornih vozil, katerih največja dovoljena masa presega tri in pol tone, in vozniki skupin vozil, daljših od sedem metrov, voziti le po dveh prometnih pasovih, ki so na desni strani smernega vozišča, kar pomeni, da ne smejo voziti po prehitevalnem pasu. Hkrati bi bilo potrebno občutno zvišati globe za kršitelje omenjenih določb. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ugotavljamo tudi, da v Republiki Sloveniji pristojna ministrstva še niso ugotovila, kako izredno pomembno bi bilo nevarni, težak tranzitni promet preusmeriti na železnico. Slovenska nacionalna stranka je v prejšnjih mandatih na pristojne ministre že petkrat naslovila poslanske pobude, da bi se tovornjake, ki predstavljajo velik del prometa v Sloveniji, preusmerilo na železniške tire. Vendar nobena Vlada temu ni bila naklonjena. Očitno je avtoprevozniški lobij v Sloveniji premočan, da bi slovenska vlada imela pogum narediti kaj takega. Ministrico za notranje zadeve ponovno pozivam, da v predlog zakona o varnosti cestnega prometa vnesete določbo, da na avtocestah in cestah, rezerviranih za motorna vozila, velja popolna prepoved prehitevanja za vsa tovorna vozila in izločanje dotrajanih slabih tovornjakov že na vstopu v državo.
Gospa ministrica.
Nimam kaj dodati kot to, da tega zakona ne pripravlja Ministrstvo za notranje zadeve, ampak Ministrstvo za promet. Se pa naše ministrstvo ne strinja z absolutno prepovedjo. Dokler na cestah obstajajo različne omejitve hitrosti za različna tovorna vozila, bi bil to res zelo neživljenjski in nepošten ukrep.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje odsotnemu ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Spoštovani še prisotni! Spoštovani gospod minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v odsotnosti! Vprašanje se nanaša na zelo nevarno pasmo psov bulmastif. V Dnevniku s soboto, 11. julija 2009, smo lahko prebrali naslov Psi znanega zdravnika so imeli precej več lobistov in zagovornikov, kot jih ima navaden državljan Stanislav Meglič. Na podlagi odgovora Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter popravka lastnega odgovora na izjavo za medije Slovenske ljudske stranke, Slovenska ljudska stranka poziva ministra k zaščiti državljanov pred napadi psov nevarnih pasem, in objav v medijih, da je minister podpisal odločbo, s katero je pse, ki so leta 2006 povzročili brutalen napad, vrnil njihovemu imetniku, in nenazadnje kolega Sajovica za časopis Dnevnik 7. 7. 2009, prosim ministra dr. Milana Pogačnika za pojasnila in odgovore na bistvena vprašanja za zaščito državljanov pred napadi psov nevarnih pasem. V odgovoru za izjavo Slovenske ljudske stranke ste zapisali, da ste v celoti sledili stališčem sodbe upravnega sodišča Republike Slovenije in enotnemu mnenju neodvisne strokovne komisije ter ravnali v skladu z veljavno zakonodajo. Kaj vas je vodilo, da se niste pritožili na odločitev upravnega sodišča, če je le-to odločilo v korist pravic lastnika, dokazano nevarnih psov, in ne v korist javnega interesa? Kateri organ je potrdil kompetentnost in neodvisnost strokovne komisije, ki jo v odgovoru navajate? Sprašujem: Ali ste z vrnitvijo psov, ki so povzročili posebno hudo telesno poškodbo, tudi odločili, da so ti bulmastifi nevarne živali? Minister, ali je vašo potezo možno razložiti s prevzemanjem odgovornosti nase, ko je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano odločbo lastniku izročilo osebno in ne po običajni poti s pošto in z vročilnico s strani Veterinarske uprave Republike Slovenije? Kdo bo prevzel odgovornost v primeru morebitnega ponovnega napada teh psov, ki so bili v postopku od leta 2006 in z vašim podpisom vrnjeni lastniku, ki jih je vzgojil tako in dopustil, da je prišlo do tragedije in ponavljajočih napadov? Odločba, podpisana z vaše strani, določa dve lokaciji nahajanja tropa teh nevarnih psov v prestolnici, kjer se le-ti lahko gibljejo. Ali ste preverili rejske pogoje pri lastniku pred vročitvijo in ali obstaja dokument o tem? Nadalje sprašujem: Kolikšno vsoto denarja davkoplačevalcev ste minister, dr. Pogačnik, predvideli, da boste lahko poplačali stroške? Minister dr. Pogačnik [[...]] [[Opozorilo za konec razprave.]] [[...]]za razlastitev in v izogib ponovitvi takšne tragedije vas v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke naprošamo, da pisno pripravite kronologijo vseh postopkov in dogodkov. Na podlagi 247. člena Poslovnika Državnega zbora [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Sprašujem samo, ali želite ustni ali pisni odgovor ministra. [[Ustni.]] Ob tem vas moramo opomniti, da pisne potrditve poleg ustnega odgovora ni. Prehajamo na 2. krog vprašanj poslank in poslancev. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Samo Bevk ministru za gospodarstvo, ki ga ni.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Kljub temu, da ni ministra, bom vprašanje postavil in prosim za odgovor na prvi naslednji seji. Zapiralna dela v idrijskem rudniku in usoda mesta Idrije sta se zaradi finančne krize znašla v nezavidljivi situaciji. Žal se rudnika ne more enostavno zapreti na ta način, da se obrne ključ na vhodnih vratih jaška v Kaiser in Frančiško. Zapiralna in utrjevalna dela bodo v idrijski jami predvidoma do konca tega leta sicer končana, toda pod mestom bo še vedno okrog 130 kilometrov rudniških rovov, ki so deloma zasuti, do četrtega obzorja pa zaliti. Neposredno nad rovi pa živi več kot 6.000 prebivalcev mesta. Zato bo treba trajno vzdrževati nezaliti del rudnika, izvajati monitoring nad opravljenimi zapiralnimi deli ter vzdrževati turistični del rudnika. Do nastopa finančne krize je financiranje zapiralnih del potekalo relativno uspešno. Lansko leto so bila zmanjšana proračunska sredstva za 700 tisoč evrov na račun planirane prodaje počitniškega doma rudarjev v Ankaranu. Žal zaradi gospodarske krize prodaja ni uspela, poleg tega so padle tudi cene nepremičnin in se prodaja danes niti ne bi izplačala. Tako ima danes rudnik 240 tisoč evrov finančnih obveznosti in 740 tisoč komercialnih, to je poslovnih obveznosti, ki so v letu 2009 vse že zapadle. Skupna izguba znaša na dan 31.12.2008 več kot milijon evrov in predstavlja 27% celotnega kapitala družbe. Ker pa se predvideva izguba tudi v letu 2009, obstaja realna možnost, da bo izguba presegla 50% vrednosti kapitala. Rešitev, ki se kaže kot najboljša, je, da rudnik živega srebra preneha obstajati, obveznosti in premoženje družbe pa se prenese na lastnika, to je na Republiko Slovenijo, ustanovi pa se javni zavod Rudnik živega srebra Idrija, ki prevzame izvajanje javnih služb, ki jih po Zakonu o odpravljanju posledic rudarjenja izvaja rudnik živega srebra. Zanima me: Kako bo pristojno ministrstvo rešilo nastali problem? Ministra dr. Mateja Lahovnika prosim, da mi ustno odgovori na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister! Triglavski narodni park spada med najstarejše evropske parke, prvo varovanje sega že v leto 1924. Je tudi edini narodni park v Sloveniji in velja tudi za simbol slovenstva. Njegovi cilji so varovanje narave in ohranjanje kulturne krajine, ohranitev izjemnih naravnih in kulturnih vrednot, varstva avtohtonih, redkih in ogroženih rastlinskih vrst, živalskih vrst, naravnih ekosistemov in tako naprej. Nadalje skrb za ustrezen razvoj v parku, trajnostni razvoj tradicionalnih gospodarskih panog, predvsem kmetijstva, gozdarstva in turizma ter izpolnjevanje ustreznih materialnih in drugih pogojev za življenje in delo tukajšnjega prebivalstva. Po drugi strani park zagotavlja doživljanje parka na različne načine, usmerjanje z informacijskimi središči, informacijske točke, informativne table, parkovne poti, vodeni izleti, biološke delavnice in tako naprej. Zagotavlja tudi raziskovanje skozi raziskovalno delo na različnih področjih v okviru rednega dela, skozi projektne naloge in vsi ti pridobljeni podatki, rezultati in ostalo služi tudi za pripravo strokovnih podlag in za usmeritev za nadaljnje delo. Zraven tega opravlja tudi vzgojno in izobraževalno delo, pripravo publikacij, načrtovano komuniciranje z javnostmi, oblikovanje in izvajanje različnih izobraževalnih programov, predvsem za mlade, in seveda ozaveščevalne akcije in drugo. Po drugi strani pa park opravlja seveda tudi svoje poslanstvo kot upravljavca, strokovno in izvajalsko podpira odločitve o varovanje narave ter razvoju ter odpira prostor za delo med različnimi interesi in dejavnostmi na zavarovanem območju. Primerno upravljanje omogoča uresničevanje ciljev parka in je zgled za upravljanje in primerno ravnanje na drugih zavarovanih območjih in tudi zunaj njih. Pomemben del naloge je tudi sodelovanje pri pripravi novega predloga zakona o Triglavskem narodnem parku oziroma pri izvajanju nadaljnje procedure. Vlada je v svojem dopolnjenem normativnem programu dela Vlade Republike Slovenije za leto 2009 načrtovala skrajni rok obravnave predloga zakona o Triglavskem narodnem parku na Vladi za 4. julij 2009. Sprašujem vas, gospod minister: V kateri fazi je obravnava predloga zakona? Če so, katere ovire so, ki znova podaljšujejo sprejem zakona?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo predsedujoči, hvala tudi za vprašanje. Kar se tiče zakona o Triglavskem narodnem parku je ambicija Ministrstva za okolje in prostor, da ta zakon čim prej vložimo v proceduro. Veste, da je zgodovina tega zakona že dolga, gre za enega od najstarejših zakonov, ki izhaja še iz osemdesetih let in na vsak način je potrebna prenova te zakonodaje. Moram reči, da mi je žal, da Državni zbor v prejšnjem sklicu zaradi časovnih omejitev ni prišel do sprejetja tega zakona, ker ocenjujem, da je bil tekst, ki je bil pripravljen, zadosti kvaliteten, da bi ga lahko Državni zbor sprejel in s tem posodobil zakon, ki je nujno potreben prenovitve. Zlasti gre za to, da želimo upoštevati tudi razvojne možnosti, ki jih nudi Triglavski narodni park. Vemo, da gre tu stalno za tehtanje ravnovesja med razvojem in varovanjem narave. Ne nazadnje je Triglav pomemben slovenski simbol in iz tega razloga je treba to območje tudi ustrezno zavarovati. Glede konkretnega postopka lahko povem, da smo imeli v času mojega ministrovanja v teh nekaj mesecih kar veliko usklajevalnih sestankov, kjer smo ponovno preverili usklajenost besedila. Povsem jasno je, da ne bo popolnoma usklajeno z vsemi zainteresiranimi, se pravi, od nevladnih organizacij do lokalnih skupnosti, kjer želimo doseči čim širšo stopnjo soglasja, ter do vseh drugih, ki se pojavljajo v tem narodnem parku, gre tudi za lovske družine in tako dalje. Res je, da smo načrtovali vložitev tega zakona v vladno proceduro za 4. julij. Tako bi se tudi zgodilo, če ne bi na sestanku, ki smo ga imeli v mesecu juniju v Bohinju, prišlo do 13 zahtev lokalnih skupnosti z območja Triglavskega narodnega parka, in kjer smo bili dogovorjeni, da te zahteve še enkrat pregledamo, proučimo, zato da ne bi prišlo do kakšnega nesporazuma, in da nato takoj vložimo zakon v proceduro. Moram reči, da imam v sredo še zadnji sestanek s predstavniki občine Bohinj, gre za vprašanje sedeža Triglavskega narodnega parka, pa tudi s predstavniki Lovske zveze Slovenije, ker so bili na tistem zadnjem usklajevalnem sestanku odsotni iz opravičljivih razlogov. Tako da računam, da bo v sredo to zadnje usklajevanje in da potem vložimo zakon v vladno proceduro. Tako računam, da bi lahko septembra zakon bil na Vladi sprejet, ker bo šel najprej v medresorsko usklajevanje in potem v proceduro v Državni zbor. Menim pa, da je skrajni čas, da ta zakon sprejmemo, ker dejansko stari zakon ne omogoča ustreznega razvoja na tem območju.
Hvala. Želite še dopolnilno obrazložitev?
Ne, zahvaljujem se ministru za odgovor.
Hvala lepa. Gospod dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister dr. Vlačič, kolegice, kolegi. Vprašanje, ki ga zastavljam, je vezano na odstop generalnega direktorja Slovenskih železnic gospoda Tasiča. Vemo da ste vi in tudi predsednik Vlade postavljali pogoj, da se generalni direktor odpove eni izmed funkcij, ki jo opravlja oziroma da naj se odpove vodenju županovanja, ker pač sistem zahteva celega človeka. Vendar pa je potem pri samem odstopu, ko je odstopil, citiram njegovo izjavo, ki sem jo dobil iz medijev, dejal: "da direktor državnega podjetja, ki mu politika ne nudi široke podpore, ne vodi firme, ampak hodi v službo." Potem pa nadaljeval: "Ni odgovorno odstopiti, ampak neodgovorno voziti vlak z 8 tisoč zaposlenimi z na ta način zvezanimi rokami." Zdaj se postavlja vprašanje: Ali je ozadje odstopa kje drugje? Zato vas minister sprašujem: Katera politika mu je zavezala roke? Vemo, da, kot lastnik izvršuje vlogo lastnika Vlada. Opozicija mu sigurno ni mogla zvezati rok. Če mu jih je, mu jih je politika koalicije. Zato vas sprašujem kot ministra za promet: Ali ste morda vi ali predsednik nadzornega sveta kakorkoli vplivali oziroma nad direktorjem izvajali kakšne politične pritiske za to, da se verjetno v ozadju najbrž dogajajo neki tektonski premiki, ki so za enkrat še po kuloarjih, pa bodo najbrž prišli tudi na plan, da gre za razbitje Slovenskih železnic v končni fazi in z ogroženo eksistenco, po moje, kakšnih 5 tisoč ljudi, ko boste, če to nameravate, prodali tovorni promet, pa se je morda generalni direktor temu uprl, pa je na ta način sporočil, da pač vsaj v svojem odstopu pove, da pravzaprav županstvo ni bil glavni razlog, ampak neki scenariji, ki so za Slovenske železnice in obstoj ljudi na Slovenskih železnicah in zaposlenih takšni, ki peljejo v podobno usodo, kot [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Muro?
Gospod minister, prosim.
Hvala, predsedujoči. Jaz sem zelo vesel tega vašega vprašanja danes iz več razlogov. Bom imel možnost povedati nekaj stvari. Dr. Tasič je eden izmed ljudi, ki ima izkušnje z vodenjem velikih sistemov. Uspešno je vodil Slovensko industrijo jekla. Zaradi tega je verjetno tudi užival podporo nadzornega sveta. Mojo je. Ko je prišel na Slovenske železnice, je on podpisal dokument, da bo odstopil kot župan občine Prevalje. To je bil pogoj, da so ga nadzorniki potrdili za direktorja Slovenskih železnic. To bi rad postavil v kontekst. Kontekst je pa naslednji. Vi ste štiri leta na prometnem ministrstvu imeli priložnost kar precej vplivati na Slovenske železnice in Slovenske železnice že kar nekaj let tonejo. Ni toliko težava s tem, ko nekdo postavi direktorja, ki potem gre ali pa ni uspešen ali pa karkoli, ampak tisti, ki bo našel pravega direktorja, bo junak oziroma pravi direktor bo moral biti tak mušketir, da bo to firmo potegnil naprej. Vi se že res dolgo ukvarjate s Slovenskimi železnicami, jih poznate do kosti. In tonejo od vedno. Sto milijonov smo samo letos dali v njih. Precej več, kot ste vi predvidevali v vašem proračunu, ko smo morali dati nekaj deset milijonov zraven, ker ste premalo dali glede na lanskoletno realizacijo. Ampak pustimo to ta trenutek na strani. Dejstvo je, da je dr. Tasić podpisal, da bo odstopil. Potem so me spraševali novinarji, zakaj je toliko časa minilo od takrat, ko je rekel, da bo odstopil, pa do takrat, ko je potem dejansko on sam odstopil. Tudi ko postaneš recimo minister ali pa poslanec, imaš nekaj časa, da urediš svoje zadeve. Če imaš s.p., imaš nekaj mesecev, da ga zapreš, če imaš podjetje, imaš nekaj časa, da preneseš lastništvo na nekoga drugega in tako naprej. In tako smo računali tudi pri dr. Tasiču, ki je užival zaupanje. In tudi številne njegove poteze na železnicah so bile dobre. To sploh ni vprašanje. Vendar nismo od njega zahtevali nič posebnega, razen tega, kar je on sam podpisal. Ob tem je treba imeti v mislih to, da mu nihče ne bi ničesar rekel, in to sem mu tudi jaz osebno povedal, če bi, ko mu je na občinski svet, kar je sicer v nasprotju s tem, kar so načela demokracije, če nekdo želi odstopiti in če je bil izvoljen od ljudi, potem seveda občinski svet res nima kaj o tem pravzaprav odločati na nasproten način. To so osnovna temeljna demokratična načela. Vendar pa, če že so to naredili na občinskem svetu, bi on sprožil postopke pred Upravnim sodiščem in bi bila zadeva zaključena za nas. Samo postopke bi sprožil. Ker tega ni naredil, smo mu rekli večkrat, naj ta svoj status uredi. To pa zato, ker je zgodovina Slovenskih železnic taka, da smo imeli tam ljudi, ki so bili hkrati župani, pa profesorji, pa direktorji v prostem času. In smo želeli, da je človek tam z glavo, dušo in telesom cel čas. Če kdo bolj v tej dvorani, vi veste, da mora biti: z glavo, dušo in telesom non stop, 24 ur na dan. Ker nekateri prej, še pod vami postavljeni, niso bili. To je bil osnovni temeljni razlog, ker je iskrena želja, da se ta železniški sistem uredi. Jaz sem vam že večkrat rekel, pri meni ni vprašanje razbitje, enotni sistem, holding, ampak sistem, ki bo funkcioniral. Vi ste že 20 let v Slovenskih železnicah, sodelujete pri tem sistemu, ste ga imeli možnost štiri leta pravzaprav zelo zelo oblikovati, pa niste našli za enkrat formule. Tudi jaz jo iščem. Zato lahko sedaj povem, ker imam še nekaj časa, da smo se odločili, da bomo študijo, ki ste jo vi pripravili, nadgradili. Mislim, da jutri ali pa najkasneje pojutrišnjem bo objavljen razpis za dopolnitev te študije, ki ste jo vi začeli pripravljati. Ta študija bo dala odgovore na najboljšo možno organiziranost Slovenskih železnic in pa celotnega sistema pri nas, javnega železniškega. Potem bomo pa naredili še eno drugo študijo, ki bo pa predvidela blagovne tokove, da bomo videli, ali se v Republiki Sloveniji splača dati toliko, kot ste vi naračunali, 8,8 milijard v slovenski železniški infrastrukturni sistem. Jaz sem optimist, da bo to šlo, ampak moramo imeti za to argumente, ker to je zelo zelo zelo veliko denarja. In če je tukaj zgodba, če je Slovenija lahko logistična platforma za ta del sveta, če to je strateška prednost Slovenije, potem bomo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Dr. Verlič, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da glede koncepta ureditve slovenskega železniškega sistema bomo v tem parlamentu še imeli možnost razpravljati o tem, kaj smo mi, pa vi, pa oni in tako dalje. Jaz bi se osredotočil na vprašanje, ki sem ga postavil, pa žal nisem dobil odgovora nanj. Žal mislim, da nisem dobil odgovora nanj, kajti če že gremo na sam postopek imenovanja generalnega direktorja Slovenskih železnic, potem ste, se mi zdi, ravno vi prekršili tisto pravilo, ki ga je postavil predsednik Vlade in Vlada skozi kadrovske akreditacijske svete in način, kako bo direktor Slovenskih železnic imenovan: z javnim razpisom. Ni bil imenovan z javnim razpisom. Imenovan je bil direktno, vi ste ga postavili. Vi ste ga priporočili in nadzorni svet ga je imenoval. Toliko o samem imenovanju. Vendar ponovno sprašujem: Ali je bil razlog, glede na to, da je to generalni direktor v svoji odstopni izjavi tudi izjavil, da mu je politika zavezala roke, da je to tisti glavni razlog in ne to, da je župan? Ali je to potem povezano že s kakšnim scenarijem, konceptom, ki se bo dogajal zadaj za vsemi študijami in pomeni razbitje sistema Slovenskih železnic, prodajo samo tistega dobičkonosnega dela tovornega prometa, ki je najbolj poceni, infrastruktura gre nekam, ne vem, nekam po svoje z davkoplačevalskim denarjem, zraven pa se ogrozi delovna mesta, po moji oceni, 5.000 ljudi? To sem vas vprašal in ta odgovor si želim. Ali ste izvajali kakšne pritiske nanj, da ta koncept uveljavi, pa se z njim ni strinjal? Ne vem, sprašujem. To sem vas vprašal in ta odgovor si želim.
Gospod minister, izvolite.
Najprej glede javnega razpisa. Vlada je, verjetno ste preslišali, ugotovila, da nadzorni svet ni kršil pravil Vlade o imenovanju. Vlada je po tem sprejela sklep, da je imenovanje z javnim razpisom, po tem z javnim razpisom ali z drugimi dobrimi praksami, če Vlada tako odloči. Pred tem pa tega sklepa ni bilo. In ni bila kršena ne politična in ne kakšna druga zaveza, ki jo je ta Vlada dala. To je treba enkrat za vedno razčistiti. In je to Vlada tudi sama ugotovila. Bil je imenovan na podlagi drugih praks: to je razgovor predsednika nadzornega sveta z raznimi kandidati in potem je bil on predlagan. Kar se pa tiče njegove izjave o političnih pritiskih. Če je ta zahteva, da uredi svoj status, političen pritisk, potem je ta zahteva bila, kaj drugega pa ne. Glede drugega sem jaz, pa mi morate tu iskreno verjeti, popolnoma odprt. Kakšen sistem bo najboljši za Slovenske železnice, ta trenutek nimam odgovora. Odgovor je strokovno - politične narave. Strokoven je v toliko, da je treba glede na to, kaj Slovenija politično želi s Slovenskimi železnicami, kaj politično želi s prometom v Sloveniji, potem se glede tega strokovno odločiti, kaj bi bilo najbolje. Ko bomo vedeli, kaj želimo - jaz vem, kaj mislim, da je prav, vendar morajo določene številke to pokazati, ker gre za prevelike denarje, da bi to kar na pamet naredili. Kaj dosti drugega k temu nimam dodati. Zadnja stvar je, ki bi jo želeli, da bi 5.000 ljudi izgubilo delo, prosim lepo. Slovenske železnice so velik sistem. Sistem, ki že z naravnim procesom izgublja precej delavcev na leto, ki ima tudi precej staro strukturo. Tako da ne vidim te nevarnosti, da bi zaradi naših ukrepov ljudje izgubljali delo. Nasprotno, celo ko smo se pogovarjali s predstavniki nemških železnic, ko sem se pogovarjal z nemškim ministrom, mi je celo rekel, da če bo vse šlo tako, kot si mi želimo, da bo treba še dodatnih ljudi; to so bile njegove besede, ki so me zelo razveselile. Zadnja stvar je, da bi šli v neke reze, zaradi katerih bi ljudje izgubljali delo. Danes je na splošno tako ali tako v svetu vrednota delovno mesto, ne samo profit, ali pa celo ne profit, ampak delovno mesto; in to od akcij te Vlade tudi vidite. Tako da bi bili ukrepi taki, da bi zaradi naših ukrepov veliko ljudi izgubilo delo, ne. Je pa treba optimizirati ta sistem. Treba je najti odgovore na vprašanja. Treba je najti sistem, ki bo najboljši, glede na to, kar želimo z našimi železnicami.
Hvala lepa. Dr. Verlič, prosim.
Skladno s poslovnikom želim, da se o odgovoru ministra opravi razprava v Državnem zboru. Deloma je bilo odgovorjeno, vendar pa mislim, da je teža vprašanja glede samega imenovanja direktorja Slovenskih železnic in potem vseh postopkov naprej, ki sledijo. Namreč, zdaj pa naj bi direktorja iskali, tako kot se je izrazil predsednik nadzornega sveta in tudi vi - zdaj pa iščemo junaka z javnim razpisom, ko pa smo pred tremi meseci, kolikor je preteklo, želeli imeti direktorja takoj, zdaj pa ga bomo iskali z javnim razpisom. Mislim, da je potrebna razprava o tem vprašanju, o samem prvem človeku, o načinu, o postopkih, ki jih tudi ta vlada vodi. Jaz se tukaj ne strinjam, da je bilo vse korektno. Korektno je bilo potem, ko ste na vladi "post festum" ugotovili, da je tudi tako možno, glede na vse obljube, ki so bile dane: kadrovsko - akredicijski sveti. Mislim, da so te stvari tako pomembno, da se mora o njih, o tem odgovoru in tem vprašanju opredeliti tudi Državni zbor. Hvala.
O predlogu poslanca dr. Petra Verliča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v sredo, 15. julija 2009, v okviru glasovanj. In še gospod Rudolf Petan, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala za besedo. Vprašanje za ministra za okolje in prostor. Cestna infrastruktura je izrednega pomena za razvoj vsake države, to velja še posebej, ko se za investicije zanimajo tujci, ki direktno iščejo lokacije na mestih z urejeno infrastrukturo: cestno, železniško ali kakšno drugačno. Opaženo pa je, da v tem trenutku, dobro, to ne mislim danes, ampak v zadnjem obdobju, soglasodajalci za gradbeno dovoljenje, dobesedno, vsaj to, kar naredijo, je zaviranje gradnje. Največ teh je žal pod okriljem Ministrstva za okolje in prostor. Ampak to ne pomeni, da gospod minister kažem na vas, da ste vi krivi, saj ste šele dobrega pol leta. Ampak dejstvo je takšno. V tem primeru bi se omejil na vodarsko stroko, ki marsikje postavlja izredno visoke standarde. Ne trdim, da nimajo vedno prav, ampak ponekod pa postavljajo standarde; bom potem povedal tudi konkreten primer, ki omogočajo tudi gradnjo. Zato sprašujem ministra: Ali ste seznanjeni s tem dogajanjem, da se takšne stvari lahko dogodijo, da so tudi, konkretno v temu primeru zaradi rudarske stroke, ogroženi projekti in da zahtevajo mogoče stvari, ki niti niso izvedljive ali pa da bi zaradi tega bilo treba celo rušiti tiste gradnje, ki so se pred nekaj leti zgodile? Hvala za odgovor.
Gospod minister, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Žal mi je, da mi niste omenili konkretnega primera, ne vem, ali gre mogoče za to križišče v Lipi pri Slovenskih Konjicah, ker imam informacijo, da vas to zanima. Kar se tiče vodnih soglasij. Vi veste, da Zakon o vodah določa, pod kakšnimi pogoji mora pravna oseba oziroma fizična oseba pridobiti vodno soglasje, in sicer kadar namerava izvesti poseg v prostor, ki vpliva na vodni režim ali pa na stanje voda. Vi veste, da vremenske spremembe se nam dogajajo, veste, kaj se je v zadnjih dneh dogajalo, na primer, v okolici Šoštanja, kaj se nam je dogajalo v Železnikih in tako dalje. Zato sem tukaj mnenja, da je potrebno upoštevati stroko, ker ko pride do neke hujše nesreče, po navadi lahko ugotovimo, da stroka ni bila upoštevana. Ne spuščam se pa v to, ali stroka daje prave rešitve, prave odgovore na te izzive. Kar se tiče konkretnega primera, dejansko gre za križišče v Lipi. Tam se želi izvesti rekonstrukcija, se pa posega seveda v vodni režim in pa tudi v vodno stanje. Zato je za to rekonstrukcijo potrebno pridobiti vodno soglasje. Ko sem pogledati ta spis, sem ugotovil, da je investitor že 20. maja 2007 podal takšno vlogo in da smo mi informacijo, ker postopek je takšen, da če nekdo želi graditi, opraviti nek poseg na območje v prostoru, ki lahko vpliva na vodni režim, mora najprej investitor pridobiti od Agencije za okolje informacijo o pogojih, pod katerimi lahko izvede takšen poseg. In moram reči, da je bila ta informacija izdana v mesecu juniju. Dolgotrajen postopek je argumentiran s tem, da gre za zelo občutljiv poseg. Sam se seveda ne morem spuščati v to, ali gre res za občutljiv ali ne. V glavnem s strokovnega vidika gre za zelo zahteven poseg. V zvezi s tem lahko povem, da v tej informaciji o pogojih gradnje so postavljeni naslednji tehnični pogoji: investitor mora ob izgradnji izvesti vse ukrepe, da v primeru poplave ne bo prišlo do škodljivih vplivov na vodni režim in pa na vode; v času izvedbe nameravanega posega je treba načrtovati vse varnostne ukrepe za primer nastopa visokih vod potoka Koprivnice; sestavni del projekta za pridobitev gradbenega dovoljena mora biti tudi hidrološka in hidravlična presoja vodnega režima, iz katerega bo razvidna poplavna varnost območja pred izgradnjo objekta in po njej. Veste, kakšne škode se tudi dogajajo s tega naslova, če so na primer, ne vem, te rekonstrukcije, te struge napačno peljane. Vemo, da lahko pride do hudih poplav na območjih, ki so v tem trenutku naseljena. Nadalje, ureditev struge mora biti zasnovana tako, da ne bodo poslabšane obstoječe pretočne razmere in projektna rešitev mora vsebovati tudi rešitev odvajanja in čiščenja padavinskih odpadnih voda z javnih cest in tako dalje. Jaz kot minister za okolje in prostor se seveda ne morem spuščati v te konkretne tehnične zahteve. Tukaj je pač treba zaupati stroki. Res pa je, dokler se ne zgodi nesreča, nekaj nepredvidenega, do takrat je vse v redu. Ko se pa zgodi, potem pa seveda smo vsi modri. Zato je prav, da smo glede na te nove okoliščine, ki se nam pojavljajo v zadnjih letih, izjemno previdni. Moram pa reči, da vloga za vodno soglasje s strani investitorja po informaciji, ki jo imam jaz, še ni bila vložena. Je pa povsem jasno, kaj mora vse vloga vsebovati, da bo izdano vodno soglasje in s tem tudi omogočen ta poseg v ta prostor. Gre za rekonstrukcijo tega križišča. Se pa strinjam, da morda včasih so pa res kakšne stvari pa neracionalne in da včasih zahtevamo preveč. Seveda je pa pri teh vprašanjih zelo težko oceniti, ali res kdaj zahtevamo preveč, ker to je po navadi jasno, ko se zgodi [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Petan izvolite.
Hvala za besedo. Dovolite, da najprej odgovorim, da to ni bilo lokalno vprašanje. Jaz sem vprašanje postavil tako, da je splošno. Postavil sem splošno, je napisano, gospod minister je potem zapeljal v nek primer na lokalnem nivoju. To je pa druga stvar. In gospod minister bi mi lahko odgovoril samo z da ali ne, ali pa zadnji stavek, ki mi ga je odgovoril, pa ne bi bilo nič narobe. Jaz bi bil zadovoljen in bi zdaj svoje vprašanje konkretiziral na konkretnem primeru. Ga bom pa prebral, sicer vam pa ne morem dokazati. In dovolite, da vam preberem, kaj pravijo drugi projektanti: "Ob upoštevanju vsega napisanega lahko zaključimo, da je izvedba propusta neizvedljiva brez ustreznega varnostnega nadvišanja, saj ni mogoče urediti dostopa do stanovanjskih objektov..." in tako naprej. To se pravi, drugi projektanti pravijo, da tega ni mogoče narediti. Na tej osnovi vam skušam dokazati. "Če bi želeli vseeno izvesti oba propusta, bi bilo treba rekonstruirati tudi obstoječi propust, ki je bil opravljen leta 1993." Bilo bi treba podreti nek most, mi pa sedaj ne gradimo tam ničesar drugega, kot samo širimo za tretji pas. To je vse. In ne morem drugače dokazati, da vodarji zahtevajo preveč, kot da vam sedaj na osnovi splošnega vprašanja dajem konkreten primer. In sedaj še: "Profili za ta most so bili iz leta 1993." Nikoli ni bilo tam nobene poplave, nikoli. Tisti elementi za vodno soglasje so pač taki, da se neka zadeva, ki je že bila urejena v dolžini 50 metrov, podaljšuje na 80 ali pa 70 metrov. In če so prej vzdržali vse te vodne nalive, bi lahko tudi sedaj, s tem, da se samo razširjajo profili gorvodno ali pa nizvodno. Zato je moje vprašanje ali pa razmišljanje bilo v tem, da ponekod pretiravamo. Jaz ne kritiziram vodnega gospodarstva, samo vprašam, ali se to tudi drugod pojavlja, da kdaj pretiravajo. To sem hotel vprašati. Takšno pretiravanje pomeni ne nazadnje tudi nove projekte, ki seveda stanejo, nekdo jih pripravlja, pripravljajo jih pa strokovnjaki, ki - dobro, ne bom šel naprej. Dejstvo pa je, da bi se s to gradnjo lahko začelo že pred nekaj meseci, sedaj pa to še vedno čaka in ne vemo, kdaj bo prišlo na vrsto, denarja pa [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Sam ocenjujem, da je bilo to splošno vprašanje in s konkretnim primerom je bilo postavljeno veliko veliko praktičnih vprašanj, ki se dogajajo tudi drugod. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predsedniku Vlade ter ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. Prekinjam sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč!