Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 37. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Ljudmila Novak od 18. ure dalje, Simona Kustec Lipicer do 18. ure, Janja Sluga do 15. ure, Andreja Potočnik do 12. ure, Vesna Vervega do 17. ure, Bojana Muršič med 12. in 16. uro, Andrej Šircelj, Peter Vilfan, Primož Hainz od 12. do 16. ure, Roberto Battelli, Aleksander Kavčič, Bojan Krajnc, Marjan Dolinšek do 17. ure, Branislav Rajić do 17. ure, Zvonko Lah, Franc Jurša do 18. ure in Miha Kordiš. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O DOSTOPU DO INFORMACIJ JAVNEGA ZNAČAJA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 47 poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Anito Koleša. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja gospe Aniti Koleša.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, državna sekretarka, lepo pozdravljeni! Pravica dostopa do informacij javnega značaja je temeljna človekova pravica, zagotovljena v drugem odstavku 39. člena Ustave Republike Slovenije. Pravica predstavlja ključno sredstvo za odprto, pregledno in odgovorno delovanje javnega sektorja, zakonsko pa je bila konkretizirana s sprejetjem Zakona o dostopu do informacij javnega značaja že leta 2003. Zakon glede pravice javnosti vedeti sledi usmeritvam mednarodnih aktov in aktov Evropske unije na tem področju in zagotavlja javnost in odprtost delovanja organov javnega sektorja ter uresničevanje pravice fizičnih in pravnih oseb, da pridobijo informacije javnega značaja. Zakon ureja postopek, kjer vsakomur omogoča prost dostop in ponovno uporabo informacij javnega značaja, s katerimi razpolagajo državni organi, organi lokalnih skupnosti, javne agencije, javni skladi in druge osebe javnega prava, nosilci javnih pooblastil in izvajalci javnih služb. Koalicijske stranke smo se v sporazumu o sodelovanju v vladi povezale in zavezale k transparentnemu delovanju države in njenih organov. Zato smo poslanci poslanskih skupin SMC, Desus in SD v zakonodajni postopek vložili novelo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki predstavlja neposreden odziv na pobudo Društva novinarjev Slovenije, Sindikata novinarjev Slovenije, Združenja novinarjev in publicistov ter Transparency International, ki so v lanskem letu opozorili na zlorabe pravice stranske udeležbe v postopkih pridobivanja informacij javnega značaja. Omenjeni pobudniki so nas opozorili, da želijo nekateri državni organi z določenimi postopki odvrniti prosilce, da vlagajo zahteve za dostop do informacij javnega značaja. Poleg tega smo bili soočeni s sodno prakso, da je treba v tovrstnih postopkih varovati tudi pravice posameznikov do obveščenosti o obdelavi njihovih podatkov in jih kot stranske udeležence vabiti v postopek. Pri tem se je Upravno sodišče sklicevalo na evropsko zakonodajo in s tem povezano na uporabo instituta stranske udeležbe v postopku. V zvezi s specialno ureditvijo velja opozoriti, da postopek za dostop do informacij javnega značaja že tako ali tako odstopa od splošnega upravnega postopka in nekatere njegove postulate uporablja subsidiarno. S tem je Upravno sodišče naredilo pravi gordijski vozel med varstvom osebnih podatkov, informacijami javnega značaja in procesnimi pravili v upravnem postopku, ki ga po našem mnenju ne moremo presekati drugače kot z novelo zakona. Kaj torej določa ta novela? Predlog novele določa, da je v postopku zahtevo za dostop do informacije javnega značaja ali ponovne uporabe stranka postopka samo prosilec, če je predmet odločanja dostop do podatkov, za katere je z zakonom določeno, da so absolutno javni. Določa tudi, da v teh primerih vsaka stranka nosi svoje stroške postopka. Po dosedanjem tolmačenju sodišč namreč stranski udeleženec lahko za postopek najame odvetnika, ki pa ga mora na koncu plačati prosilec, denimo novinar. Novelo zakona podpirajo vsi ključni deležniki, torej stanovska združenja novinarjev, nevladne organizacije, Vlada oziroma pristojno ministrstvo in pooblaščenka za dostop do informacij javnega značaja. Slednja se strinja s tem, da se ta problematika uredi specialno, in ocenjuje, da ni smiselno vključevati stranskih udeležencev v postopke, kadar gre za informacije, ki so po zakonu absolutno javne, in da nekritično sledenje procesnim pravilom lahko povzroča visoke stroške in podaljševanje postopkov. Podporo noveli je podal tudi Državni svet. Zakonodajno-pravna služba je sicer izrazila pomisleke glede omejitve zagotavljanja temeljnih procesnih pravic zakona o upravnem postopku oziroma zagotavljanja varstva pravnih koristi v postopku, a predlagateljice in predlagatelji smo prepričani, da novela v ničemer ne more vplivati na prizadetost javnih uslužbencev in funkcionarjev pri upravljanju javnih zadev, zato ker v teh primerih pač prevlada javni interes, ki ni v neskladju z ustavo, saj je pravica vedeti človekova pravica in temeljno načelo sodobne demokratične ureditve. Kljub temu smo na matičnem delovnem telesu predlagali dopolnilo, ki bo omogočilo enotno upravno in sodno prakso, katere namen je, da se, kadar ni nobenega dvoma o absolutnosti javnih podatkov, odloči o njihovem razkritju brez udeležbe tretjih oseb. Če strnem, ta sprememba zakona je potrebna, da se ohranjajo visoki standardi, ki jih je v mednarodnem prostoru uveljavila Slovenija. To pa so: da je dostop do informacij absolutno javnega značaja enostaven, hiter in da ob tem ne prihaja do nesorazmernih finančnih obremenitev tako prosilcev kot tudi države. S tem zakon omogoča neoviran nadzor medijev nad delovanjem oblasti ter sodelovanje civilne družbe pri upravljanju javnih zadev. Na podlagi navedenih argumentov vas v imenu predlagateljev prosim, da novelo zakona podprete. Hvala lepa.
Predlog zakona je v obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani državna sekretarka, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 44. seji dne 11. 1. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano Anito Koleša. V poslovniškem roku ni bilo vloženih amandmajev, poslanci pa so na klop prejeli predlog za amandma odbora poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Predstavnica predlagatelja je povedala, da je cilj predloga zakona preprečiti zlorabo instituta stranske udeležbe v upravnem postopku. Državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo je dejal, da Vlada predlog zakona podpira. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je iz pisnega mnenja izpostavila opozorilo, da je sodelovanje stranskih udeležencev v postopku ustavno procesno jamstvo in odraz temeljne človekove pravice enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave in da bi lahko bila predlagana dopolnitev s tega vidika v nasprotju s to ustavno določbo, pa tudi z določbo 23. člena Ustave, ki zagotavlja učinkovito sodno varstvo. Ocenila je, da bo breme za ustavno skladno razlago prvega odstavka, ki po oceni ZPS ne sme priti v nasprotje z 22. členom Ustave, stvar uporabe prava in s tem ustrezne prakse. Informacijska pooblaščenka je izrazila podporo predlogu zakona, predvsem zato ker povečuje pravno varnost. Predstavnik Državnega sveta je dejal, da je Komisija za državno ureditev predlog zakona večinsko podprla in poudarila pomen ohranjanja visokih standardov na področju dostopa do informacij javnega značaja. Predstavnica Društva novinarjev Slovenije je predstavila težave, s katerimi se v praksi srečujejo novinarji, ko želijo pridobiti informacije javnega značaja, ter izrazila podporo predlogu zakona. Predstavnik Združenja novinarjev in publicistov je izrazil podporo predlogu zakona. Generalni sekretar Transparency International Slovenija je izrazil podporo predlogu zakona in predlagal amandma odbora. Poslanci koalicije so izpostavili pomen predloga zakona za večji dostop do podatkov javnega sektorja. V nadaljevanju je odbor na podlagi pisnega predloga amandmaja za amandma odbora sprejel svoj amandma k 1. členu. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je sprejeti amandma vključen. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za javno upravo mag. Kseniji Klampfer.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Dosledno izvrševanje veljavnih normativnih okvirov Zakona o dostopu do informacij javnega značaja ter drugih zakonov, ki določajo javnost podatkov, Zakona o varstvu osebnih podatkov, na katerem temelji in se izpostavlja problematizirana stranska udeležba, ter ne nazadnje Zakona o splošnem upravnem postopku bi moralo pripeljati do sklepa, da deklarativno določena javnost podatkov prevlada nad posamičnim interesom posameznika po ščitenju podatkov v postopkih po Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja. Ker so podatki z zakonom določeni kot javni, udeležba v postopku že sedaj ne more spremeniti pravnega položaja osebe, na katero se podatki nanašajo, zato mu ne gre priznavati pravnega interesa. Pravni položaj posameznika, katerega osebni podatki se razkrivajo, ker so določeni kot javni, je namreč normativno določen in urejen, zato ga v konkretni in posamični upravni zadevi po Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja posameznik kot stranski udeleženec ne more spreminjati niti nanj vplivati. V sodni praksi obstaja kar nekaj primerov, kjer se je zastavilo vprašanje stranske udeležbe v postopku in v katerih je prosileczahteval dostop do podatkov o javnih prejemkih, v katerih se sodišče ni odločilo za vključitev stranskih udeležencev v postopku. Vendar kot izhaja iz Skupnega letnega poročila o izvajanju Zakona o dostopu do informacij javnega značaja za leti 2015 in 2016, je predvsem v letu 2016 prišlo do nekoliko spremenjene sodne prakse Upravnega sodišča, na kar opozarja tudi predlagatelj. V 3 odločbah Upravnega sodišča iz leta 2016, ki jih navaja predlagatelj, je šlo za situacijo, ko je novinar zahteval osebne podatke, neposredno povezane z delom javnih uslužbencev. Sodišče je v vseh 3 primerih odločilo, da gre za bistveno kršitev določb zakona, in vrnilo zadevo v ponovno odločanje organu prve stopnje z navodilom, da je treba v postopek vključiti prav vse osebe, katerih osebni podatki, čeprav bi bili slednji v celoti javni, se nahajajo v zahtevanih dokumentih. V skladu z navedenim zakonska novelacija niti ne bi bila potrebna, vendar ob dejstvu, da lahko Informacijski pooblaščenec in Upravno sodišče Republike Slovenije neenotno izvršujeta zakonske norme ter da je to privedlo v praksi do izvotlitve pravice do informacij javnega značaja, Vlada dopolnjeni predlog podpira, saj se bo tako prispevalo k enotni praksi, večji pravni varnosti in izvrševanju ustavnih jamstev po dostopu do informacij javnega značaja. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Simon Zajc.
Dobro jutro. Spoštovani! V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da je preglednost delovanja oblasti temeljni pogoj za zagotavljanje njenega odgovornega delovanja za uresničevanje javnega interesa, enako tudi za preprečevanje, odkrivanje in uveljavljanje odgovornosti zaradi zlorab v zvezi z njenim delovanjem, zato zagovarjamo povečanje sodelovanja, transparentnosti in odgovornosti delovanja institucij oblasti oziroma javnega sektorja nasploh. Novinarji in nevladne organizacije so nas konec lanskega leta opozorili na problem, ki se nanaša na institut stranske udeležbe v postopkih dostopa do informacij javnega značaja. Organi in poslovni subjekti pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava namreč zavezancem naložijo plačilo stroškov, ki so v postopku nastali stranskim udeležencem, to je javnim uslužbencem ali pa funkcionarjem. Udeležba tretjih oseb, kadar bi odločitev lahko vplivala na njihove pravice, je nedvomno potrebna in omejevanje pravice do udeležbe v postopku bi lahko bilo sporno, a udeležba stranskih udeležencev in zaračunavanje stroškov le-teh prosilcem na drugi strani, kljub temu da ti na izid postopka ne morejo vplivati, pomeni nesmiselno zagotavljanje golih procesnih pravic in nesorazmerno nalaganje bremena. To se lahko v praksi zlorablja za odvračanja prosilcev, da-le ti ne bi vlagali zahtev za dostop ali ponovno uporabo informacij javnega značaja. Po mnenju nekaterih pravnikov gre za čezmerno zaščito javnih uslužbencev in funkcionarjev na račun javnega interesa. Kot je že omenila predlagateljica novele, poslanka SMC gospa Anita Koleša, je sodna praksa glede vprašanja stranskih udeležencev, ki jo je v zadnjih primerih oblikovalo sodišče, izrazito podaljšala in podražila postopke, kar pa je otežilo delo raziskovalnih novinarjev in organizacij civilne družbe. Zato je osnovna premisa novele zakona, ki jo danes sprejemamo, onemogočanje zlorab temeljnih določb veljavnega zakona. V Poslanski skupini SMC menimo, da udeležba tretjih oseb v postopkih, kadar je njihova udeležba zaradi absolutne javnosti podatkov nesmiselna, nepotrebno zapleta postopke, jih nedopustno podaljšuje in prinaša nesorazmerno visoke stroške za prosilce in državo. S tem pa se izničijo cilji in nameni zakona oziroma temeljne demokratične in človekove pravice dostopa do informacij javnega značaja. Naj opozorimo, da mednarodni akti na tem področju jasno navajajo, da mora biti dostop do informacij enostaven, hiter in brezplačen oziroma povezan z nizkimi stroški. Informacija, na katero mora novinar ali drugi prosilec čakati predolgo, izgubi vrednost in koristi samo tistim, ki želijo informacije skrivati oziroma onemogočiti na tak ali drugačen način dostop do njih. Pričakujemo, da bo predlagana novela odpravila omenjene ovire pri dostopanju do informacij, ki so po zakonu izrecno določene kot absolutno javne, hkrati pa bo še naprej omogočala stransko udeležbo v primerih presoje, ali gre za izjemo od absolutno prostega dostopa, oziroma presoje, ali je javni interes razkritja močnejši od njegovega interesa. Ker menimo, da predlagana novela ustrezno naslavlja težave pri zagotavljanju pravice do dostopa do informacij javnega značaja in utrjuje visok standard izvajanja pravice, bomo v Poslanski skupini SMC novelo zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je transparentnost oziroma preglednost delovanja javnega sektorja in dostopnost teh informacij novinarjem vsekakor treba zagotavljati, poudarjamo pa, da je to treba zagotavljati na način, ki ne bo predstavljal posega v pravice drugega. Menimo tudi, da je treba upoštevati sorazmernost, kadar gre za pravice drugih oseb, ki bi lahko nastopile kot stranski udeleženci. Vsekakor na tem mestu poudarjam, da predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Opozarjamo pa na pomisleke, ki so ustavnopravne narave in na katere je opozorila tudi že Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju. Sodelovanje stranskih udeležencev v postopku je ustavno procesno jamstvo, je odraz temeljne človekove pravice in temeljne svoboščine enakega varstva pravic, ki je zagotovljena v 22. členu Ustave Republike Slovenije. 23. člen Ustave Republike Slovenije pa zagotavlja učinkovito sodno varstvo, kar bi bilo s predlagano dopolnitvijo zakona vprašljivo. Tukaj naj poudarim, da razumemo predloge novinarskih združenj, vendar še enkrat opozarjamo, da mora biti zakon tako definiran, da ne posega v z ustavo zagotovljene človekove pravice. Z amandmajem, ki je bil sprejet na odboru za notranje zadeve, po našem mnenju niso bili v celoti odpravljeni pomisleki oziroma pripombe, vezane na ustavnopravno naravo. Na to je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba, zato bi bilo treba razmisliti, ali se tako zastavljen zakon oziroma koncept zakona dejansko sprejme. Vsekakor je na področju dostopa do informacij javnega značaja treba zagotavljati visoke standarde. Na to opozarjamo vedno znova v Slovenski demokratski stranki in bomo to tudi vedno zagovarjali. Zato bomo skrbno spremljali izvajanje novele zakona z vidika uresničevanja že zgoraj omenjenih ustavnih pravic in temeljnih svoboščin, torej enakega varstva pravic ter učinkovitega sodnega varstva. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, predstavnica Ministrstva za javno upravo, spoštovani kolegice in kolegi, lep pozdrav! S predlogom dopolnitve Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, katerega podpisniki smo tudi poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus, želimo presekati vozel, ki je nastal med varstvom osebnih podatkov, informacijami javnega značaja in procesnimi pravili upravnega postopka. Takšna praksa je namreč izničila standarde dostopa do informacij javnega značaja in tudi samega namena krovnega zakona, s tem pa je bilo v veliki meri onemogočeno delo novinarjev. Novinarji namreč od septembra lani opozarjajo na problem, ki ga v praksi predstavlja institut stranske udeležbe v postopkih dostopa do informacij javnega značaja. Prišlo je namreč do situacij, ko so novinarji od organov, od katerih so zahtevali posredovanje informacij javnega značaja, prejemali račune za plačilo stroškov odvetnikov, ki so zastopali osebe, na katere so se nanašali zahtevani podatki. Nesporno je, da mora biti dostop do informacij po mednarodnih standardih enostaven, hiter in brezplačen oziroma povezan z nizkimi stroški, a žal se, kot že rečeno, v praksi soočajo z velikimi težavami, saj pridobitev teh podatkov traja tudi več let, s tem pa so povezani visoki stroški. Zato smo se poslanke in poslanci na pobudo novinarskih organizacij odločili vložiti novelo krovnega zakona, s katero te težave odpravljamo. Tako s predlogom določamo, da je v postopku z zahtevo za dostop do informacij javnega značaja stranka postopka samo prosilec, če je predmet odločanja dostop do podatkov, za katere je v zakonu določeno, da so javni. V Poslanski skupini Desus nas veseli, da imajo obravnavane dopolnitve široko podporo, tako s strani informacijske pooblaščenke, Državnega sveta, Vlade, novinarjev kot seveda poslank in poslancev, na kar je jasno pokazalo že glasovanje na matičnem delovnem telesu. Predlog je bil namreč soglasno sprejet. Poslanke in poslanci smo torej prepoznali problem vključevanja stranskih udeležencev in zaračunavanja stroškov njihovih odvetnikov, s katerim se srečujejo prosilci dostopa do informacij javnega značaja, na katere so opozarjali v Društvu novinarjev Slovenije, Transparency International Slovenija, Združenju novinarjev in publicistov ter Sindikatu novinarjev Slovenije. Predvsem pa je prevladalo dejstvo, da le preprost, učinkovit in stroškovno ugoden ter hiter dostop do informacij javnega značaja bistveno prispeva k demokratičnosti, transparentnosti delovanja države in državnih organov. Predlog bomo v Poslanski skupini Desus seveda podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Informacija javnega značaja predstavlja kategorijo, ki pomeni temelj javnega delovanja državnih institucij in drugih organov, ki v okviru svojega delovanja razpolagajo s podatki. Prevladuje torej javni interes kot najvišja oblika sodelovanja državljanov pri ugotavljanju javnih zadev. Gre za ustavno kategorijo, ki z nekaterimi izjemami dopušča pridobitev takšne informacije. Ta mora biti prosto dostopna, prav tako tudi njena ponovna uporaba. Tehtanje javnega interesa in interesa organa, ki razpolaga s posameznimi informacijami, vedno predstavlja tanko ločnico, zato ne sme biti prepuščeno subjektivni presoji tistih, ki odločajo o tem, ali gre za informacijo javnega značaja oziroma za podatke, ki so absolutno javni in jih kot takšne določa sam zakon. Gre torej za tehtanje sorazmernosti, ali je javni interes zvedeti za določene podatke, ki so sicer javni, večji od pravice drugih oseb, da bi v postopku lahko nastopile kot stranski udeleženci in s tem varovale svoje pravne koristi. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je predlog današnje novele zakona vprašljiv z vidika pravne varnosti stranskih udeležencev. Gre za vprašanje poseganja v temeljno človekovo pravico, ki je varovana z ustavo. Če se postavimo v vlogo stranskega udeleženca, ki mu ustava zagotavlja pravico do enakega varstva pravic, potem mu zakon te pravice ne more vzeti. Prav tako o tej pravici v primeru dvoma ne more odločati organ, ki vodi postopek po tem zakonu. V naši državi je res nekaj hudo narobe. Vlada nas prepričuje, kako ima Slovenija visoke standarde na področju dostopa do informacij javnega značaja – ali to res drži? Krščanski demokrati zagovarjamo dostop tudi glede informacij, ki se nanašajo na bančne podatke, glede katerih pa prosilci velikokrat ne dobijo zadostnih informacij, čeprav se le-te nanašajo na širši javni interes, in čeprav zadnja sprememba Zakona o bančništvu omogoča preiskovalni komisiji o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu, da pridobi bančne dokumente, se to ne zgodi. Predvsem naša največja banka, ki je v lasti države, krši zakon. Bančnih dokumentov ne želi izročiti, in to kljub temu da gre za velik javni interes, interes vseh državljanov, ki so morali in smo morali sanirati že drugo bančno luknjo. Tukaj vidimo, da gre za velik razkorak med navidezno enakostjo pred zakonom, med pravico javnosti do informacij javnega značaja na eni strani ter pravico drugih oseb, na katere se ti javni podatki nanašajo. Ali drugače povedano, prevečkrat se zgodi, da kljub širšemu javnemu interesu državljani ali celo preiskovalne komisije ne dobijo zadostnih in pravih informacij. In to kljub temu da jim to pravico daje zakon. Očitno pa je žal tukaj situacija obrnjena. Zaradi prevelikega interesa posameznikov, da se ohranja status quo, državljani ostajamo brez pravih informacij. Zadeve ostajajo nedorečene in povzročitelji nekaznovani, to pa zagotovo ni v interesu tistih slovenskih državljanov, ki želimo pravično delovanje vseh državnih organov in institucij. V Novi Sloveniji predlogu za dopolnitve Zakona o dostopu do informacij javnega značaja ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretarki, kolegice in kolegi! Naj kar v uvodu povem, da sem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov predlagano novelo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja sopodpisala. Tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo obravnavani predlog soglasno podprli. Sopodpisniki ne skrivamo, da smo se z vložitvijo novele predloga zakona praktično odzvali pobudi Društva novinarjev Slovenije, Sindikata novinarjev Slovenije, Združenja novinarjev in publicistov ter Transparency International z namenom, da se prepreči zloraba instituta stranske udeležbe v pravnem postopku, prek katerega se ovira pravica do dostopa do informacij javnega značaja. Naj ponovno poudarim, da gre za informacijo, ki je po zakonu javno dostopna. Predlog sta podprla tudi informacijska pooblaščenka in Državni svet. V tem delu predstavitve stališča poslanske skupine mi dovolite izpostaviti še eno dejstvo. V obdobju hitrega razvoja pravzaprav lahko rečemo, da gre za vsakodnevni napredek informacijske tehnologije in vpeljevanja le-te v vse sfere našega življenja in se čedalje več vprašanj nanaša tudi na varovanje osebnih podatkov. Tej temi bomo v bližnji prihodnosti zagotovo morali nameniti vse več pozornosti. Varovanje osebnih podatkov in dostop do informacij javnega značaja gresta nekako z roko v roki. Na eni strani podatke varujemo, na drugi strani pa so informacije oziroma podatki, ki prispevajo k transparentnosti in odgovornemu ravnanju pri upravljanju z javnimi sredstvi tistih poslovnih subjektov pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava. Osnovni namen pravice do dostopa do informacij javnega značaja pa omogoča državljankam in državljanom, da nadzirajo, kako se ta javna sredstva porabljajo. Predlagatelji se zavedamo, da predlagana rešitev ne rešuje vseh problemov, s katerimi se srečujejo pri svojem delu novinarji, vendar upamo, da bo ta predlog, ki ga imamo danes na mizi, sprejet in da bo v samem izvajanju prinesel pričakovane rešitve, kot so poenostavitev postopkov in, ključno, tudi zmanjševanje stroškov. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem! Predlog za spremembo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja je prišel s strani civilne družbe. Na probleme, s katerimi se soočajo pri pridobivanju informacij javnega značaja, so tokrat opozorili novinarji. To sicer ni prvo opozorilo, očitno je le predvolilni čas obdobje, v katerem je koalicija pripravljena prisluhniti tovrstnim pozivom. Na poziv smo se odzvali tudi v Levici, a naš predlog na žalost ni bil deležen podpore koalicije, tako kot niso bili deležni podpore naši drugi predlogi na področju transparentnosti in demokratičnosti delovanja državnih organov. Ne gre pozabiti, da je ravno ta vlada med prvimi ukrepi poskrbela za ukinitev magnetogramov in zvočnih zapisov sej Vlade. Razlog za to pa so bili ravno pozivi javnosti in novinarjev po razkritju ozadja za nekatere sporne odločitve Vlade v preteklosti. Da vladi in koaliciji ne gre za transparentno delovanje, se kaže tudi na številnih drugih primerih. Po več kot dveh letih so na primer pod oznako tajnosti še vedno skriti vsi podatki o nakupu in postavitvi rezilne žice na meji. Prav tako je pod oznako tajnosti skrit sporazum z Madžarsko glede izgradnje drugega tira. Še posebej podatek o tem, kaj smo Madžarski sploh ponudili v zameno. V tajnosti vlada pripravlja nov zakon o Sovi, ki tudi že nekaj časa napol tajno stavka. Še posebej pa ne gre pozabiti tega, da sta vlada in ta koalicija informacije javnega značaja želeli pred kratkim opredeliti kot tržno blago. A danes se je ta plošča obrnila. S predlogom sta podprli predlog novinarjev, ki jih nekateri državni organi in podjetja želijo od zahtev po razkritju podatkov odvrniti na tak način, da jim zaračunavajo vse možne stroške postopka, vključno z zaračunavanjem stroškov odvetnikov stranskih udeležencev, ki jih ti organi vključijo v postopek. Vse to jim seveda koristi tudi za podaljševanje teh postopkov. Tovrstnih praks se v Levici dobro zavedamo. Pogosto jih bodisi Vlada bodisi kakšno pristojno ministrstvo uporabi tudi, ko mi od njih zahtevamo kakšne informacije. Ravno to je razlog, da imamo do predloga koalicije mešane občutke. Vsekakor se strinjamo, da je treba tovrstne prakse preprečiti in ustaviti, težave pa imamo s tem, kako se ta problem rešuje. Zakonodajno-pravna služba je podala obsežno pisno mnenje in iz tega mnenja jasno izhaja, da je predlagana rešitev najverjetneje protiustavna. Smo torej v situaciji, ko bo Vlada oziroma koalicija, ki sama sicer nikakor noče razkriti za javnost pomembnih informacij, sprejela rešitev, ki bo sicer olajšala dostop do takšnih informacij, a skoraj zagotovo na protiustaven način. Povsem na mestu je torej vprašanje, ali se to počne namerno. Ali Vladi in koaliciji trenutno stanje pravzaprav ustreza, ker želi še naprej tudi sama skrivati podatke o svojih spornih poslih, in je zato na mizi rešitev, ki v praksi tako ali tako ne bo zaživela, ker jo bo razveljavilo Ustavno sodišče? To so vprašanja, ki so odprta in prinašajo tudi resne posledice za to, kako bo ta zakon deloval. Glede na to, da smo v Levici pripravili kompromisni predlog, ki bi prinesel povsem enak končni rezultat, enake rešitve, a na ustavnoskladen način, menimo, da je odgovor na vsa prej zastavljena vprašanja pritrdilen. Zato v Levici tega zakona ne moremo podpreti.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 2. točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZDELKIH IZ PLEMENITIH KOVIN, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospe Evi Štravs Podlogar.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Dovolite, da vam predstavim cilje in rešitve nove novele Zakona o izdelkih iz plemenitih kovin, o katerih boste danes odločali. Ocenjujemo, da je stanje na področju izdelkov iz plemenitih kovin stabilno. Zakon o izdelkih iz plemenitih kovin zagotavlja nadzor države nad ustrezno kakovostjo izdelkov iz plemenitih kovin v prometu. Potrošnik ima tako zagotovilo, da kupuje izdelke iz zlata ali srebra pri registriranem dobavitelju in da so bili ti izdelki predhodno ustrezno preizkušeni pri Uradu Republike Slovenije za meroslovje, ki deluje v okviru našega ministrstva. Kljub temu pa so potrebne manjše prilagoditve zakona, in sicer predvsem v delu, ki se nanaša na višino glob in njihovo izrekanje v hitrem postopku. To je tudi glavni namen novele zakona. Višina predpisanih glob se za večino prekrškov ni spremenila vse od leta 2000, prav tako so vse globe v Zakonu o izdelkih iz plemenitih kovin določene v slovenskih tolarjih in se zato preračunavajo v evre. Hkrati lahko trenutno inšpektorji izrekajo kazni le na spodnji meji, torej res v najnižjih, včasih smešnih zneskih. Glede na to, da se zbirajo podatki o dobaviteljih izdelkov iz plemenitih kovin, je potrebna tudi uskladitev določb zakona z določbami zakonodaje na področju varstva osebnih podatkov. V praksi se je tudi pokazalo, da je potrebna deregulacija za tuje kovance, ki so plačilno sredstvo v tujini oziroma so izdani v zbirateljske namene. Ugotovili smo namreč, da gre za določeno podvajanje že izvedenih tovrstnih nadzornih postopkov v tujini. Spoštovani, dovolite, da sklenem to kratko predstavitev. Prepričana sem, da novela zakona prinaša dobre in utemeljene rešitve, ki bodo prispevale k boljšemu in preglednejšemu poslovnemu okolju, višji stopnji zaupanja potrošnikov v delovanje sistema nadzora nad izdelki iz plemenitih kovin v prometu in preprečevanju nelojalne konkurence. Zato predlagam, da novelo sprejmete. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Marku Ferlugi.
Hvala za besedo. Pozdrav državni sekretarki in vsem ostalim v Državnem zboru! Odbor za gospodarstvo je na 31. seji 12. 1. 2018 obravnaval omenjeni predlog zakona. Odboru je bilo poleg predloga zakona posredovano še naslednje gradivo: mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance in opredelitev Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo do mnenja Zakonodajno-pravne službe. Amandmaje k predlogu zakona so vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD. Članicam in članom odbora je bil na seji predložen predlog amandmaja odbora poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 6. členu, o katerem je odbor glasoval in ga sprejel. Sprejeti amandma je razviden iz poročila odbora. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v dopolnilni obrazložitvi pojasnila, da so nekatere pripombe službe upoštevane z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, glede ostalih pripomb pa je ministrstvo podalo dodatna pojasnila. Glede amandmaja k 6. členu je opozorila, da ga je treba spremeniti, zato se je služba strinjala s predlogom odbora k amandmaju k 6. členu. Podana je bila tudi pripomba glede umeščenosti Urada Republike Slovenije za meroslovje. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Državnega sveta, ki je pojasnil, da Komisija Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance predlagani zakon podpira. Članice in člani odbora so o rešitvah predlaganega zakona razpravljali, in kot rečeno je bil na odboru s 131. členom Poslovnika državnega zbora sprejet amandma odbora k 6. členu. Odbor je obravnaval in sprejel tudi amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD, in sicer k 2., 3. in 4. členu, k naslovu Končna odločba in za novi 11.a člen. Brezpredmeten je postal amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 6. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni in sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del poročila omenjenega odbora. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Franc Breznik.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je torej zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o izdelkih iz plemenitih kovin. Naj povem, da smo z Zakonom o izdelkih iz plemenitih kovin, ki je začel veljati že davnega leta 2000, odstopili od relativnega, togega državnega nadzora nad izdelki iz plemenitih kovin. Novi zakon je takrat namreč omogočil dobaviteljem izdelkov iz plemenitih kovin, da z vzdrževanjem predpisane tehnične dokumentacije samostojno zagotavljajo skladnost svojih izdelkov s predpisi. Rad bi tudi spomnil, da področje izdelkov iz plemenitih kovin v okviru Evropske unije v bistvu ni usklajeno. Večina držav članic Evropske unije ima vzpostavljen tako imenovani sistem obveznega preizkušanja in potrjevanja skladnosti izdelkov iz plemenitih kovin. Med te države spadajo, vključno s Slovenijo, Ciper, Češka, Danska, Estonija, Finska, Hrvaška, Irska, Latvija, Litva, Madžarska, Nizozemska, Poljska, Portugalska, Slovaška, Španija, Švedska in Velika Britanija. V državah članicah Evropske unije, kot so na primer Avstrija, Italija, Nemčija, pa zagotavljanje ustrezne kakovosti izdelkov iz plemenitih kovin sicer ni predpisano, se pa v praksi izvaja predvsem s preizkušanjem izdelkov na podlagi kemijskih analiz. Kaj nam prinaša in kateri so cilji predlaganega zakona? Prvi cilj, ki je, lahko rečemo, samoumeven, je cilj uskladiti znesek glob z inflacijo. Do zdaj imamo celo cene v tolarjih. Naj povem, da je predlagano zvišanje zneskov glob, ki so nespremenjene že od leta 2000, in sicer 58,5 %, kolikor je po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije znašala tudi sama inflacija. V zadnjih letih smo torej tu dobili celo nek manko v državnem proračunu zaradi nepobranih glob, ki je bil posledica neusklajevanja z inflacijo. Drugi cilj zakona je omogočiti izrekanje glob v razponu v hitrem postopku, kar se nam zdi v Slovenski demokratski stranki vmesno. Potem celovito sfunkcionirati nedovoljeno dajanje izdelkov iz plemenitih kovin v promet, urediti varstvo osebnih podatkov v evidenci o dobavitelju izdelkov iz plemenitih kovin, predvsem pa, kar se nam zdi v Slovenski demokratski pomembno in k čemur stremi tudi naša kompletna politika, deregulacija nadzora nad tujimi kovanci iz plemenitih kovin. V zadnji zadevi, ki je prav tako samoumevna, gre za dopolnjenje osnovnega zakona z določbo o vzajemnem priznavanju, vključno s sklicem na Direktivo Evropske unije 2015/1535 od notifikaciji neharmoniziranih predpisov. Naj zaključim, spoštovani kolegice in kolegi, ravno zaradi tega, kar sem naštel, bo Slovenska demokratska stranka predlog zakona podprla. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav vsem! Predlog zakona prinaša popravek nekaterih določb, s katerimi bo slovenska zakonodaja sledila evropskim pravilom nad izdelki iz plemenitih kovin, ki so v skupnem prometu. Zakon predvsem zagotavlja ustrezen nadzor nad kakovostjo izdelkov iz plemenitih kovin. Poleg tega gre za nekatere manj zahtevne prilagoditve oziroma, bolje rečeno, nadgradnjo veljavne ureditve. Tako se bodo kazni prilagodile veljavni valuti in bodo po novem nekoliko višje, večji bo nadzor nad dobavitelji tovrstnih izdelkov, njihove evidence pa se bodo prilagodile zakonodaji na področju varstva podatkov. Prav tako se odpravlja nepotrebno podvajanje posameznih aktivnosti na področju preverjanja, kar posledično pripelje tudi do deregulacije nadzora nad tujimi kovanci iz plemenitih kovin. Spremembe ocenjujemo kot potrebne, kot smiselne in zato bomo v naši poslanski skupini predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo mag. Matej Tonin.
Dragi poslanke in poslanci, dober dan! Zakon o izdelkih iz plemenitih kovin, ki je danes pred nami, prinaša 2 ključni spremembi. Ena je drugačno in strožje kaznovanje predvsem dobaviteljev plemenitih kovin, ki svoje izdelke še naprej dajejo v promet, in to kljub temu da jim je že bila izrečena prepoved. In druga stvar, deregulacija nadzora nad tujimi kovanci, ki so bili uradno priznani kot plačilno sredstvo ali izdani v zbirateljske namene. K temu je treba dodati tudi plemenite kovine v obliki palic ali ploščic iz kovnic s statusom standarda good delivery londonskega združenja za določanje kakovosti zlata in srebra. Ocena Poslanske skupine Nove Slovenije je, da je treba poštene ljudi zaščititi pred goljufi, prevarante, ki s plemenitimi kovinami goljufajo, je treba kaznovati. Da bi se ti postopki karseda hitro odvili, podpiramo tudi uveljavitev hitrega prekrškovnega postopka, ki je predviden v tem zakonu. Hkrati v Poslanski skupini Nove Slovenije zagovarjamo tudi načelo, naj država z regulacijo ne posega v področje, kjer to ni potrebno. Zagotovo ni potrebe, da bi Slovenija regulirala kovance, ki jih je priznala že neka druga država. Prav tako pa ni smiselno, da ne bi zaupali standardu londonskega združenja, ki določa kakovost zlata in srebra. Zaradi teh dveh temeljnih stvari, to je deregulacija nadzora in strožje kaznovanje goljufov – s tema dvema predlogoma se Poslanska skupina Nove Slovenije strinja in bo ta zakon podprla.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Ivan Škodnik.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi poslanci! Zakon, ki je pred nami, določa tehnične zahteve, ki jih morajo izpolnjevati izdelki iz plemenitih kovin v prometu, postopke ugotavljanja in potrjevanja skladnosti izdelkov, označevanje izdelkov, promet izdelkov in nadzorstvo nad izdelki. Določbe tega zakona se nanašajo tudi na surovce in polizdelke iz plemenitih kovin, kot so granule, palice, ploščice, lističi, žice, trakovi in podobno. Urad Republike Slovenije za meroslovje je nacionalna institucija, ki deluje v skladu z določbami zakona, ki je pred nami, in je odgovorna za sistemsko urejanje področja plemenitih kovin. Izvaja nadzor v določenem obsegu pa tudi preizkušanje in označevanje izdelkov iz plemenitih kovin. Proizvajalci in uvozniki imajo možnost, da ob izpolnjevanju predpisanih pogojev sami deklarirajo skladnost izdelkov, pri čemer jih nadzira Urad Republike Slovenije za meroslovje. Glavni namen predlaganega zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izdelkih iz plemenitih kovin je uskladitev glob za prekrške z inflacijo. Dejstvo je namreč, da so globe nespremenjene vse od leta 2000 oziroma 2005 in so izražene še v slovenskih tolarjih. Sedaj veljavni Zakon o izdelkih iz plemenitih kovin omogoča inšpektorjem le izrekanje glob na spodnji meji, torej v najnižjih predpisanih zneskih, zato je predlagana dopolnitev zakona, po kateri bodo lahko inšpektorji v hitrih postopkih izrekli globe v razponu. Ta določba bo predvsem omogočila strožje kaznovanje dobaviteljev, ki kljub že izrečenim globam ponovno kršijo določbe zakona. Predlagana je tudi opustitev obveznega preizkušanja in potrjevanja skladnosti za tuje kovance iz plemenitih kovin, ki so bodisi plačilno sredstvo v tujini bodisi so bili izdani v zbirateljske namene. Praksa je namreč pokazala, da gre za določeno podvajanje preizkusov, ki so bili že izvedeni v tujini. Nadalje je primerjalna analiza zakonodaje drugih držav na področju izdelkov iz plemenitih kovin pokazala, da drugod podobnega obveznega preizkušanja tudi kovancev ne poznajo. Predlagana je tudi dopolnitev sedaj veljavnega Zakona o izdelkih iz plemenitih kovin na področju varstva osebnih podatkov. Gre za določbo, ki predpisuje vodenje evidence dobaviteljev izdelkov iz plemenitih kovin. Predlaga se dopolnitev s klavzulo po vzajemnem priznavanju. To pomeni, da se določbe tega zakona ne bodo uporabljale za proizvode, ki se v skladu z domačo zakonodajo, ki zagotavlja enakovredno raven varovanja javnega interesa, kot je določena v zakonodaji Republike Slovenije, zakonito proizvajajo oziroma tržijo v drugih državah članicah Evropske unije in v Turčiji ali proizvajajo v državah Evropskega združenja za prosto trgovino, EFTA, ki so hkrati podpisnice Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru. Ker gre pri zakonu za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, se ta sprejema po skrajšanem postopku. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izdelkih iz plemenitih kovin podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 3. točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O EVIDENTIRANJU NEPREMIČNIN PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije je predlagala sprejetje zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o evidentiranju nepremičnin, katerega cilj je ureditev evidentiranja in spreminjanja podatkov o zemljiščih, stavbah in delih stavb v zemljiškem katastru, katastru stavb in registru nepremičnin, ki se je zaznala, kot pomanjkljiva ali neustrezna, zlasti z vidika izvajanja sistema množičnega vrednotenja nepremičnin. Poglavitne predlagane spremembe in dopolnitve lahko strnemo v naslednje točke. Ureditev zemljiškega katastra je nadgrajena s pravili vodenja in usklajevanja podatkov o dejanski rabi zemljišč in z geodetsko storitvijo lokacijska izboljšava podatkov zemljiškega katastra. Ureditev katastra stavb je nadgrajena s postopkom ukrepanja v primerih, ko stavba še eni vpisana ali niso vpisane spremembe podatkov že vpisanih stavb, z določitvijo pravil vpisa podatkov o lastnikih delov stavb in z omejitvijo delitev stanovanjskih stavb, ki so zgrajene po 1. januarju 2003. Ureditev registra nepremičnin je nadgrajena zlasti z natančno določitvijo podatkov in pravilnih podlag za vodenje teh podatkov v registru nepremičnin ter s pravili za prevzemanje podatkov in vpisa podatkov, ki se vodijo v registru nepremičnin. Nadalje so spremembe in dopolnitve usmerjene k zagotavljanju sistema obveščanja lastnikov nepremičnin, prekrškovne določbe pa bodo z določitvijo širših pooblastil geodetskega inšpektorja zagotavljale učinkovitejši nadzor nad izvajanjem zakona. Dosedanja ureditev se torej nadgradi z dodatnimi ukrepi in aktivnostmi, ki bodo zagotovili, da se bodo podatki v zemljiškem katastru, katastru stavb in registru nepremičnin v letih 2018, 2019 izboljšali tako, da bodo zagotovljene bolj primerne podlage za kakovostnejše množično vrednotenje nepremičnin. Vlada Republike Slovenije meni, da predstavlja predlog zakona pomemben korak k celoviti prenovi zakonodaje s področja evidentiranja nepremičnin, ki jo bo predstavljal novi zakon o katastru nepremičnin. Ta bo prilagojen skladno z načrtovano dinamiko izvedbe projekta Program projektov eProstor. Predlog zakona tako seveda ne pomeni konca iskanja možnih rešitev za boljše in učinkovitejše evidentiranje nepremičnin v Republiki Sloveniji. Spoštovani poslanke in poslanci, upam, da boste predlagane rešitve podprli in s tem omogočili, da bo spremenjena in dopolnjena ureditev evidentiranja nepremičnin dosegla svoj namen in izkazala rezultate. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani ministrica, kolegice, kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 36. seji 10. 1. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o evidentiranju nepremičnin, ki ga je Državnemu zboru po skrajšanem postopku predložila Vlada. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je 9. 1. 2018, torej dan pred obravnavo na odboru, na odbor naslovila predlog za izvedbo javne predstavitve mnenj o predlogu zakona, zato je odbor pred začetkom druge obravnave najprej odločal o tem predlogu. Predlog na glasovanju ni dobil večinske podpore, zato je odbor nadaljeval z drugo obravnavo predloga zakona. V dopolnilni obrazložitvi je v mnenju predlagatelja ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen izmed predlaganih sprememb izpostavila ureditev zemljiškega katastra, ki se nadgrajuje s pravili vodenja in usklajevanja podatkov o dejanski rabi zemljišč ter z lokacijsko izboljšavo podatkov zemljiškega katastra kot novo geodetsko storitvijo. Spremembe so predvidene tudi na področju ureditve katastra stavb, ki se nadgrajuje s postopkom ukrepanja v primerih nevpisanih stavb in nevpisanih sprememb podatkov vpisanih stavb, s pravili vpisa podatkov o lastnikih delov stavb v kataster stavb, ki se uskladijo s pravilom vpisovanja lastnikov stavb in delov stavb v zemljiško knjigo, ter z določitvijo načina evidentiranja podatka o lastniku dela stavbe v katastru stavb, če na stavbi ni vzpostavljena etažna lastnina ali ni ustanovljena stavbna pravica. Delitev stavb, ki so zgrajene po 1. januarju 2003, na več delov stavbe se omeji in je evidentiranje stavbe z več deli stavbe dovoljeno le, če je izdano gradbeno dovoljenje za večstanovanjsko stavbo. Izpostavljena je bila tudi ureditev registra nepremičnin, ki se nadgradi. Določajo se torej tudi pravila za prevzemanje podatkov in določajo se pravila vpisa podatkov, ki se vodijo v registru nepremičnin. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da so k predlogu zakona pripravili pisno mnenje, podali nekatere pripombe, ki jih je predlagatelj upošteval v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, v zvezi z mnenjem k 2. členu pa podal dodatna pisna pojasnila. Izpostavila je tudi, da ostaja pripomba k 5. členu predloga zakona, in sicer v zvezi z vsebino predlaganega četrtega odstavka novega 61.a člena, ki po mnenju Zakonodajno-pravne službe preširoko opredeljuje aktivno legitimacijo oseb, ki lahko zahtevajo lokacijsko izboljšavo. Predlog zakona je obravnavala tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki zakon podpira in nanj nima pripomb. V zvezi z vsebino predloga zakona je bila razprava poslancev v bistveni meri osredotočena na 5. člen, ki uvaja novi 61.a člen, s katerim se predvideva uvedba izboljšave lokacijskih podatkov zemljiškega katastra kot nove in samostojne geodetske storitve. Izpostavljen je bil pomislek Zakonodajno-pravne službe, in sicer v zvezi z vsebino predlaganega četrtega odstavka, posledično je bil sprejet tudi amandma odbora, po katerem se izvedba evidentiranja lokacijsko izboljšanih podatkov omeji na izvedbo po uradni dolžnosti in na vse osebe, ki za to izkažejo pravni interes. V zvezi z vsebino določb in s pojasnili predlagatelja, zlasti k 5. členu, nekateri poslanci niso bili zadovoljni, predlagali so, da se nadaljevanje razprave in odločanje o predlogu zakona preloži, kar ni bilo izglasovano. Po razpravi je odbor sprejel vse vložene amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, na podlagi 131. člena Poslovnika državnega zbora še svoj amandma k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 5. členu. Glasoval je tudi o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavcem, spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je sprememba Zakona o evidentiranju nepremičnin, s katero naj bi se uredilo evidentiranje in spreminjanje podatkov zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin. Dosedanja ureditev se je namreč izkazala kot pomanjkljiva, še posebej z vidika množičnega vrednotenja nepremičnin. S sprejetjem te novele pa naj bi se podatki v letih 2018 in 2019 toliko izboljšali, da bodo predstavljali ustreznejšo podlago za kakovostnejše množično vrednotenje, ko oziroma če si bo katera od prihodnjih vlad sploh upala ugrizniti v to kislo jabolko. Na samem matičnem delovnem telesu se je največ debate odvijalo glede nove geodetske storitve. Gre za storitev lokacijske izboljšave, kar pomeni, da gre za tehnično spremembo podatkov o mejah parcel in zemljišč pod stavbo, s katero se bo izboljšala njihova lokacijska natančnost. Pomembno je poudariti, da na terenu ne bo prišlo do sprememb, temveč se bo grafični zajem podatkov o parcelah uskladil glede na prostorske akte ali zračne posnetke. Tako izboljšavo bo lahko zahtevala Geodetska uprava po uradni dolžnosti ali pa posameznik s pravnim interesom, stroške pa bo nosil tisti, ki bo izboljšavo tudi zahteval. To torej pomeni, da če bo Geodetska uprava zahtevala izboljšavo, ne bo mogla naložiti stroškov lastniku zemljišča, kot je bilo slišati pomisleke v razpravi na delovnem telesu. Na seji odbora smo slišali, da tudi Skupnost občin Slovenije podpira predlagane rešitve, saj menijo, da je čas, da se evidence uredijo in podatki poenotijo, saj to pomeni, da bodo občine lahko bolj kvalitetno upravljale s prostorom in pripravljale boljše prostorske načrte. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani kolegice in kolegi! Cilj predloga zakona naj bi bile ustrezne dopolnitve oziroma preureditve Zakona o evidentiranju nepremičnin, da se zagotovijo bolj kakovostni in popolni podatki v zemljiškem katastru, katastru stavb in registru nepremičnin. Vse te aktivnosti naj bi potekale v letošnjem in prihodnjem letu. Ti podatki bodo podlaga za izvajanje Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin, ki pa je zasnovan kot kot odmerni davek na nepremičnine. V Poslanski skupini Nove Slovenije se sprašujemo, če imamo v Sloveniji sploh dovolj usposobljenih ljudi in geodetov za izpeljavo tega zastavljenega cilja. Za odmero davka na nepremičnine potrebujemo natančne evidence, da se ne bo ponovila odločitev Ustavnega sodišča, ki bi ponovno lahko razveljavila zakon, kot se nam je to že zgodilo leta 2014. Velik del stavb, predvsem družinskih hiš, ki so zgrajene pred letom 2013, ni vpisanih v kataster stavb, ker takšnega vpisa na osnovi geodetskega elaborata država oziroma veljavna zakonodaja ni zahtevala. Podatke, ki služijo posplošeni tržni vrednosti v registru nepremičnin, so lastniki na podlagi vprašalnika sami sporočali in jih lahko tudi poljubno spreminjali. S predlogom današnje novele se bodo podatki o dejanski rabi in površini, stanovanjskih in nestanovanjskih, lahko spremenili samo na podlagi elaborata geodetskega podjetja. Predvidena cena izdelave takega elaborata je približno 300 evrov in je ravno toliko, kot je zagrožena najnižja kazen za nevpis v kataster stavb. S takim načinom, pravi Vlada, da želi spodbuditi vpis v kataster stavb. Ali se bo to res začelo dogajati in izvajati? V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da se je Vlada lotila priprave vseh teh novel, ki so podlaga za izvajanje Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin, povsem napačno. Je že res, da je treba urediti vse evidence, jih združiti in poenotiti, ampak ključnega vprašanja pa še vedno nismo rešili, legalizacije črnih gradenj. Tega se vlada Mira Cerarja izogiba, in vprašanje je, kdo ima tukaj interes. Nova gradbena in prostorska zakonodaja, ki je bila sprejeta pred meseci in se bo pričela uporabljati letos junija, tega problema ne rešuje celovito. Pravično pa je, da smo državljani vsi enaki in imamo vsi iste dolžnosti in pravice. V Poslanski skupini Nove Slovenije vidimo rešitev predvsem v zakonu o legalizaciji nedovoljenih gradenj po vzoru sosednje Hrvaške. S tem bi lahko enostavno rešili težavo legalizacije, občine bi v svoje proračune prejele dodatna denarna sredstva iz komunalnih prispevkov in pozneje iz davka na nepremičnine. Na Hrvaškem so zadeve rešili na zelo enostaven, pa vendarle uporaben način. Zakon o legalizaciji nedovoljenih gradenj bi po našem prepričanju poskrbel, da bomo pridobili točne podatke v vseh evidencah. Na tak način bi pridobili tudi podlago in podatke za odmero davka na nepremičnine, ki ga lahko vzpostavimo samo s predpostavko, da imamo urejene vse evidence, torej kataster stavb, zemljiški kataster, zemljiško knjigo. Ker predlog novele problema ne rešuje celovito, v Poslanski skupini Nove Slovenije Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o evidentiranju nepremičnin ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Franc Trček.
Lep pozdrav vsem skupaj! Hvala za besedo, predsedujoči. Stališče. Obravnavani zakon bi potencialno omogočil kakovostnejše zbiranje podatkov za zagotavljanje množičnega vrednotenja nepremičnin. V osnovi gre za neke tehnične popravke, ki so na pol poti, ki naj bi v končni fazi pripomogli k odvedbi davka na nepremičnine, ki se ga nekako otepamo. Davek na nepremičnine v Sloveniji potrebujemo. Če bi izbrali več denarja z davki na visoke dohodke, dohodke od kapitala, od premoženja visokih vrednosti, bi lahko ljudje plačevali nižji DDV in trošarine – mimogrede, v Evropskem parlamentu ravno poteka razprava o davčnih politikah. Kaj to pomeni? Pomeni, da bi lahko progresivno obdavčevanje nepremičnin, do katerega bi lahko pripeljal ta zakon oziroma še en drugi zakon zraven, pripomoglo k nižjim regresivnim davkom, ki najbolj prizadenejo revnejše državljanke in državljane. To bi bilo nujno. Zakaj? Danes se velik del premoženja nahaja v obliki nepremičnin, premoženjske razlike med prebivalci pa so ogromne in še naraščajo. Ko se mi pogovarjamo o socialnih transferjih, se običajno ne pogovarjamo o tem. Relativno sveži podatki: najbogatejših 10 % slovenskih državljank in državljanov je imelo lani v lasti 34 % celotne vrednosti nepremičnin, 20 % najbogatejših je imelo v lasti več kot 50 % celotne vrednosti nepremičnin v Sloveniji, najrevnejša desetina državljank in državljanov pa je imela v lasti samo 3,4 promila celotne vrednosti nepremičnin. Skratka dobrega 0,3 %. Kaj nam to pove? To nam pove, da je koncentracija lastništva nepremičnin, zlasti tistih vrednih nepremičnin, zelo visoka. Zato je treba uvesti davek, ki bo ciljal na tistih 20 % najbogatejših, vseh ostalih pa ne bo dodatno obremenil ali bistveno obremenil. Mi moramo razmišljati tudi, kako pa smo prišli do teh nepremičnin, zlasti pri revnejših, zaradi tega ker od začetka obstoja Slovenije nimamo ustrezne stanovanjske politike. Da bo zdaj to naredila Super Hik vlada Mira Cerarja seveda nismo pričakovali. Toliko v Levici nismo naivni. Novela Zakona o evidentiranju nepremičnin, ki jo danes obravnavamo, takšne obdavčitve ne uvaja. Gre, kot sem že prej rekel, predvsem za tehnične popravke zakona, ki bodo omogočili zbiranje podatkov o nepremičninah, da bo končni davek na nepremičnine lahko bolj pošten. Že pri nedavni obravnavi Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin smo povedali, da so sedanje evidence vrednosti nepremičnin skrajno pomanjkljive, in dokler bo tako, bomo vedno lahko poslušali očitke, da nekdo zlorablja socialne prejemke, čeprav ima veliko premoženja. Predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, bo stanje teh evidenc nekoliko izboljšal, zato mu ne bomo nasprotovali. Vendar pa gre pri tem zakonu tako kot pri nedavni noveli Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin za neke parcialne rešitve, ki gredo v pravo smer, a seveda si Vlada pred koncem tega mandata ne upa sprejeti tega, kar sem prej omenjal. Ni jasno niti, kako naj bi bil oblikovan ta davek, niti, kako ga vidi koalicija. Glede na vse ostale politike te vlade in koalicije ter ob dejstvu, da niti ne vemo, kakšna bo sestava naslednje koalicije in vlade, v Levici seveda ne moremo dati neke bianko menice državnemu aparatu za uvedbo izhodišča nečesa, za kar sploh ne vemo, kaj bo. Dejstvo je, da bi ta zakon moral biti del večjega paketa, ki bi ga spremljal tudi vsaj resen osnutek zakona o davku na nepremičnine, a tega še vedno ni. Zato bomo ne glede na tehnične izboljšave, ki jih zakon prinaša, v Levici pri glasovanju o tem vzdržani. Ker imam še nekaj časa, bi se dotaknil še legalizacije in spremembe gradbeno-prostorske zakonodaje. Ob tem, kar tuli del političnega spektra, dajmo se zgledovati po hrvaški legalizaciji, ja ali ne, se moramo mi vprašati, zakaj smo pa imeli toliko črnih gradenj pri nas. Mi gotovo potrebujemo tudi nek zakon o arhitekturi. Ob sprejemanju tistega trojčka smo pa zelo jasno povedali, da potrebujemo vključevanje vseh strok, ki to področje obvladamo, ampak je žal prevladala samovšečnost SMC in izpostavljenost zgolj dela arhitektov versus vsi ostali. Upam, da bomo tudi ta trojček v naslednjem sklicu novelirali. Hvala za besedo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Pred nami je predlog zakona o evidentiranju nepremičnin. Seveda gre za tehnični zakon, ki je potreben, vendar nadaljevanje tega pa je obdavčenje nepremičnin. Zaradi navedenega bomo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev zakon podprli do te mere, da ne bomo nasprotovali tem rešitvam. Je pa prav, da izpostavimo probleme. Čas, v katerem zakon prihaja, na koncu mandata – kaj je delala Vlada do sedaj? Vtis daje seveda, da Vlada dela, je bolj piarovski projekt. Že to, da je postopek skrajšan, kaže na to, da se zelo mudi. Vlada se je izognila tistemu, kar pa je potrebno, in sicer ključnemu delu, to je obdavčitev nepremičnin, ki mora biti poštena, ustrezna in da se obdavči predvsem tisto, kar je bilo v času tranzicije netransparentno pridobljeno. Nekateri so enormno obogateli. Kako in na kakšen način bomo to obdavčili? Kaj pa je potrebno? Potreben je celoten okvir in celotna davčna politika. Tega pa Vlada ni storila. Se pravi, potrebovali bi celoten pristop, ne pa samo parcialno neke tehnične rešitve. Kaj bi takšen davčni sistem prinesel? Prerazporeditev davkov, prinesel bi razbremenitev obdavčitve dela, kar je, kot vidimo, s strani gospodarstva še kako zaželeno in potrebno, prinesel bi ureditev trga nepremičnin, tako najem kot prodajo, in pa seveda tudi ustrezno stanovanjsko politiko. Te se ne da delati brez ustreznih davčnih politik in ustrezne obdavčitve. Kaj se dogaja? Tisto, kar vseskozi opozarjamo. Vlada je s tem problem davčne politike, obdavčitev nepremičnin, prevalila na naslednjo vlado, enako kot tudi prodajo NLB, kot tudi zdravstveno reformo in ostale reforme. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Danilo Anton Ranc.
Dober dan, spoštovani predsednik, spoštovani ministrica, kolegice in kolegi! Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o evidentiranju nepremičnin so potrebne predvsem za zagotovitev bolj popolnih, pravilnih in kakovostnih ukrepov o nepremičninah. Rešitve zakona so usmerjene k doseganju temeljnega namena zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin z namenom, da bodo zagotovljene primerne zakonodajno-pravne podlage za kakovostnejše in množično vrednotenje nepremičnin. Z zakonom se ureja zemljiški kataster na način, da se nadgradi z bolj jasnimi pravili vodenja in usklajevanja podatkov o dejanski rabi zemljišč, ureja se vzpostavitev skupnega sloja dejanske rabe zemljišč, prav tako se uvaja nova geodetska storitev, tako imenovana lokacijska izboljšava podatkov zemljiškega katastra. Ureditev katastra stavb se nadgrajuje s postopkom ukrepanja v primerih nevpisanih stavb in v primerih nevpisanih sprememb podatkov vpisanih stavb, delitev stavbe na več delov stavbe se za stanovanjske stavbe, ki so zgrajene po 1. januarju 2003, omeji in je evidentiranje stavbe z več deli stavbe dovoljeno le, če je izdano gradbeno dovoljenje za večstanovanjsko stavbo. Novost je tudi, da se bodo bistveni podatki o stavbah in delih stavb lahko spreminjali le z elaboratom geodetskega podjetja ali projektanta, kar vključuje predvsem spreminjanje površine in dejanskih rab delov stavb. Zakon prav tako jasno določa način vpisa in spreminjanja podatkov o osebi, ki se kot lastnik nepremičnine vodi v registru nepremičnin. Zaradi zagotovitve povezave med mejami parcel in mejami občin pa se določa postopek začetne uskladitve podatkov mej občin z mejami parcel. Urejeno je sistemsko obveščanje lastnikov nepremičnin o vpisu novih in spremenjenih podatkov z letnim obvestilom. V zakonu so prav tako preoblikovane prekrškovne določbe z namenom, da se zagotovi učinkovitejši nadzor nad izvajanjem zakona, ter se določajo širše in dejansko jasnejše možnosti ukrepanja geodetskega inšpektorja v primerih, ko je to potrebno. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da so spremembe in dopolnitve zakona potrebne in primerne, saj zagotavljajo primerno pravno podlago za množično vrednotenje nepremičnin. Rešitve so usmerjene k doseganju temeljnega namena zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin in hkrati uvajajo številne novosti in izboljšave z namenom zagotovitve kakovostnega sistema evidentiranja in vodenja podatkov o katastrih in registru nepremičnin, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem ostalim prisotnim! Pred nami je zakon o evidentiranju nepremičnin, ki se ponovno sprejema po skrajšanem postopku, kar je za nas v poslanski skupini nesprejemljivo. Gre za zakon, ki ponovno vpliva praktično na vsakega državljana te države. Mi smo predlagali, da se opravi javna predstavitev mnenj, pa ta predlog ni bil podprt. Na drugi obravnavi na odboru je gospa ministrica rekla, citiram: »Dosedanja ureditev se nadgradi z dodatnimi ukrepi in aktivnostmi, ki bodo zagotovile, da se bodo podatki v zemljiškem katastru, katastru stavb in v registru nepremičnin v letih 2018, 2019 izboljšali tako, da bodo zagotovljene bolj primerne podlage za kakovostnejše množično vrednotenje nepremičnin.« Se pravi, ta zakon bo vplival dejansko na vsakega občana, ki ima nepremičnino, in zato je bilo na odboru kar precej razprave, predvsem o določenih členih, ki so z vidika tudi pravnega varstva vseh vpletenih sporne in problematične. Gre za lokacijsko izboljšavo. Veliko smo razpravljali o tem na odboru, tudi stališče, mnenje pripravljavcev je bilo nedorečeno oziroma zmedeno. Glede na to, da je bila tudi odločitev, da se seja ne prekine, praktično izenačena, sedem : sedem, smo vsi, ki smo prisotni na tem odboru, pričakovali, da se bo ta člen amandmiral in dopolnil in da se bo upoštevalo razmišljanje in pripombe, ki so bile na odboru podane. Vendar se to ni zgodilo. Še vedno imamo člen, ki je po mojem mnenju neustaven, zato ker ne ščiti vseh strank v postopku, ki se bodo na osnovi tega člena odvijale. Veliko poslancev pravi, »saj ta zakon je tako ali tako tehnični, ne vpliva na nič«, ampak če preberemo mnenje ministrstva, ki govori, da je to neka podlaga za vrednotenje nepremičnin, na drugi strani pa pogledamo, kaj ta lokacijska izboljšava pomeni v praksi in kdo jo dejansko izvaja in na kakšen način se stvari evidentirajo, je zadeva najmanj sporna in bo verjetno tudi na ustavni presoji padla. Mi smo na odboru predlagali, da če je že to neka tehnična izboljšava in postopek, ki se naredi po nekem ključu in po neki matematični formuli in ne vpliva na nič, potem je to samo v primeru, da gre za interes po uradni dolžnosti. V primeru, ko vključimo posamezno osebo, ki da predlog za neko izboljšavo, neizogibno pomeni, da mora v tem postopku sodelovati tudi tisti, ki na to mejno parcelo tangira. To se vidi tudi iz naslednjih alinej v tem 5. členu, ki govorijo o tem, da se lokacijsko izboljšanje podatkov lahko tudi zavrne. Se pravi, da to ima nek vpliv. V nasprotnem primeru Geodetska uprava ne bi imela neke diskrecijske pravice, da neko stvar zavrne. Zavrne jo zato, ker je do neke mere neustrezna. In tudi je nedopustno, da ta sedma alineja govori o tem, da Geodetska uprava o evidentiranju lokacijsko izboljšanih podatkov obvesti vlagatelja zahteve, se pravi samo to osebo, ki to zahteva za svojo parcelo, lokacijsko izboljšani podatki, ki neizogibno tangirajo tudi vse ostale parcele okrog te, za katero se nekdo izkaže kot neka pravna legitimiteta, pa se objavijo samo na spletu. S tem postavljamo vse druge osebe, ki so v ta postopek lahko vključene, v, bi rekel, neprimeren položaj, da se še drugače ne izrazim. Zato je bilo tudi opozorilo na odboru zelo vmesno. Mislim, da je kar nekaj poslancev ugotovilo, da je stvar nedorečena, in gre ponovno za nek zakon, ki se, kot sem rekel, dotika praktično vseh v tej državi, sprejema se po skrajšanem postopku brez neke resne razprave, in tudi ko se opozori na nedodelanost, vsi mižimo in rečemo, saj tako ali tako ne vpliva na nič. Če zakon ne vpliva na nič, zakona ne rabimo. Prosim, da poslanci počasi začnete s svojo glavo razmišljati. Ta argumentacija, da saj to je samo matematični popravek nečesa – za to ne potrebujemo zakona. To lahko Geodetska uprava naredi brez zakona. V imenu naše poslanske skupine povem, da tega zakona absolutno ne bomo podprli, zato ker je nedorečen, škodljiv in bo verjetno v nadaljevanju povzročil tudi kakšne hujše posledice.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 4. točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INTERVENTNIH UKREPIH ZA ODPRAVO POSLEDIC VREMENSKE UJME MED 11. IN 12. DECEMBROM 2017. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina devetnajstih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina devetnajstih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Branku Grimsu.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Ujme si kar sledijo v Sloveniji v zadnjih letih. Mesec dni nazaj, natančneje 11., 12. decembra, je ujma prizadela zelo velike predele Slovenije. Na Gorenjskem še posebej območje Preddvora in Jezerskega ter Bohinja, potem pa tudi Kočevsko, Koroško, Idrijsko in še nekatere druge predele. Škoda, ki je bila povzročena, je večkratna. Škoda je na infrastrukturi, prizadete so bile ceste, podrti daljnovodi, električna napeljava, in pa to, kar se je zgodilo v gozdovih, kjer je po nekaterih ocenah okrog milijon, po nekaterih še več kubičnih metrov podrtega drevja, odpira še nadaljnje možnosti za škodo, kajti lubadar že itak vemo, da je v zadnjih letih izjemno pereč problem. Tovrstno drevje, ki ga je izjemno težko odstraniti, tudi zelo nevarno, predstavlja seveda idealno gojišče za to, da se škoda še poveča. Zato smo v SDS pripravili poseben predlog zakona, ki je delno podoben ostalim rešitvam, zgleduje se pravzaprav po zakonu, ki je bil pri žledu. Takrat je recimo na Kočevskem bilo močno prizadeto, pa je bila ocena, da je škoda sedaj celo večja, kot je bila takrat po žledu na tistem območju. Ta zakon predvideva naslednje rešitve. Prvič, hitrejšo odpravo posledic, hitrejše izplačilo odškodnin, uveljavitev nekaterih mehanizmov, ki to potem omogočajo, davčne olajšave za prizadete, tudi prepolovitev katastrskega dohodka, hitrejšo popolno obnovo cest in daljnovodov. Poleg tega pa zakon predvideva še nekaj. Vsi vemo, kdo vedno nosi prvo težo posegov, ko pride do naravnih nesreč, in to so gasilci. Vedno znova slišimo zahvale, tudi tokrat je bilo tako, gasilcem, ko je treba storiti konkretne korake, pa se enostavno za to ne najde politične volje. Tokrat smo to vključili kar v ta zakon, rešitve, o katerih smo velikokrat že govorili, pa žal vladajoča koalicija nikoli zanje ni imela posluha. Upam, da bo zdaj, ko so se ti ljudje tako izkazali pri odpravljanju posledic – ne samo v Sloveniji, pomagali so tudi v Avstriji, kjer je bila škoda še večja – vendarle drugače in da se bo temu prisluhnilo in se sprejelo rešitve, ki za proračun Republike Slovenije ne pomenijo veliko, pomenijo pa veliko ljudem, ki svoje zdravje, svoje življenje izpostavljajo, zato da bi pomagali drugim. Za prostovoljne gasilce ta zakon predvideva, da bi država zagotavljala sredstva za zavarovanje operativnih prostovoljnih gasilcev, zagotavljala sredstva za preventivne zdravstvene preglede gasilcev, da bi zagotovila prostovoljnim gasilcem financiranje dodatnega zdravstvenega zavarovanja in za vsak dan izvajanja javne gasilske službe tudi dodatno pokojninsko zavarovanje. Vsi dobro veste, da imajo za razliko od prejšnjega sistema, zdaj ko je seveda sistem drugačen, mnogokrat gasilci tudi težave z delodajalci. Kajti če je nekdo na delovnem mestu, ki je izpostavljeno, od katerega je odvisen nek proces, si težko delodajalec privošči, da ga vedno znova spusti za dan, dva ali celo teden ali več na opravljanje dolžnosti. Zaradi tega ta zakon predvideva, da bi se stimuliralo zaposlovanje gasilcev tako, da bi se delodajalcem znižale zavarovalne premije in da bi imeli še dodatne davčne olajšave. To so modeli, ki jih poznajo tudi nekatere druge države z območja nekdanje Avstro-Ogrske, kjer je prostovoljno gasilstvo uveljavljeno in je neka zgodovinska in kulturna in varnostna pridobitev. Zaradi tega predlagamo, da se to tudi v Sloveniji uveljavi. Nekatere od teh stvari so bile doslej prepuščene občinam, mislim, da je edino pravilno, da odgovornost za to sprejme država. Še enkrat povem, gre za izredno majhne vsote, gledano z vidika državnega proračuna, toda pomoč, ki jo dajejo, je velika, je neprecenljiva in ti ljudje si zagotovo to tudi zaslužijo. Gasilci in gasilstvo kot tako so nekaj, kar mora biti vrednota ne samo v besedah, ampak tudi v dejanjih. Danes je priložnost.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci! Uvodoma moram poudariti, da je odprava posledic naravnih nesreč na sistemski ravni urejena z Zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč, interventni ukrepi pa se ob naravnih nesrečah izvajajo na podlagi predpisov, ki urejajo varstvo pred naravnimi nesrečami. Tako je Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje pričela s postopki za ocenjevanje nastale škode zaradi posledic poplav in močnega vetra med 11. in 13. decembrom 2017. Šele ocenjena nastala škoda je lahko podlaga za sprejetje in izvajanje ustreznih ukrepov za odpravo nastalih posledic na podlagi veljavne zakonodaje. Predlagatelj zakona ugotavlja, da zakon o odpravi posledic naravnih nesreč ne omogoča ustrezne izvedbe vseh potrebnih ukrepov za saniranje objektov ter za povračilo škode vsem oškodovancem, pri čemer pa ne pojasni, v čem je pomanjkljivost sistemske ureditve, in ne pojasni potrebe po posebni ureditvi. Moram tudi pojasniti, da Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč ni primarno namenjen izplačilu odškodnin, temveč dodelitvi javnofinančnih sredstev državnega proračuna za pomoč pri izvajanju obnovitvenih del. Izjema je kmetijska pridelava, kjer ni mogoče izvesti obnove poškodovanih kmetijskih kultur, kot jih povzroči suša. Predlagani zakon je interventne narave in se nanaša na konkretno situacijo. V nasprotju z njegovim namenom in ciljem pa določa in opredeljuje vsebine, katerih namen je reševanje problematike, ki bi nastala ob podobnih bodočih vremenskih pojavih, in tudi vsebine, ki ne sodijo v interventno zakonodajo, na primer reševanje statusa prostovoljnih gasilcev, zagotavljanje sredstev za zavarovanje operativnih gasilcev, preventive, zdravstvene preglede in financiranja dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Sočasno predlagani zakon med viri sredstev opredeljuje tudi sredstva Solidarnostnega sklada Evropske unije, za kar pa Državni zbor Republike Slovenije ni pristojen. Po drugi strani predlog zakona ne opredeljuje obsega sredstev proračuna Republike Slovenije, ki naj bi se s tem interventnim zakonom zagotovil, tako ne zneskovno kot tudi ne relativno, na primer v deležu nastale škode. Posebno pozornost je treba nameniti področju javnega naročanja, saj uvaja odstopanja od veljavne zakonodaje na tem področju, pri čemer predvideva nerealne roke za izvedbo, predvsem v delu, ki se nanaša na pravno varstvo ponudnikov in revizijo. Upoštevajoč navedeno, predloga zakona Vlada Republike Slovenije ne more podpreti. Vlada meni, da kot tak zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo v Državnem zboru Republike Slovenije. Hvala.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana ministrica, spoštovani tudi državni sekretar, poslanke in poslanci! Slovenijo vsako leto znova pretresajo naravne nesreče, in kot kaže, se njihova moč in pogostost z leti tudi stopnjuje. Najbolj so nas v preteklosti zaznamovale suše, poplave, neurja, žled, viharji, zemeljski in snežni plazovi pa tudi potresi. Dejstvo je, da posledice teh naravnih nesreč najbolj občutijo ravno kmetje na kmetijskih površinah in gozdovih. Strinjamo se, da je večina teh naravnih nesreč tudi zaradi klimatskih sprememb, ki pa jih lahko v veliki meri pripišemo človeku in njegovemu neodgovornemu ravnanju z naravo. Človek je namreč z uporabo fosilnih goriv in z izsekavanjem gozdov močno preobremenil krajino ter nehote povzročil velik delež naravnih katastrof, ki jih kljub napredni tehnologiji ne moremo preprečiti. Ena izmed naravnih ujm, ki nas je prizadela konec preteklega leta, je bil močan veter. V Sloveniji se vsaj že desetletje srečujemo tudi z naraščanjem vodotokov, močnim vetrom, ki pa nas je najbolj prizadel ravno med 11. in 12. decembrom. Prizadetost posameznih krajev je bila tako velika, da je ohromila praktično celotno Slovenijo. Veliko gospodinjstev je bilo več dni brez elektrike, ohromljen je bil cestni in železniški projekt, nekatere šole so bile tudi zaprte. Ceste so bile več dni neprevozne zaradi podrtih dreves in nanosa zemljine na cestišče. Najslabše jo je tokrat odnesel zahodni del Slovenije. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da sta pri naravnih nesrečah hitro ukrepanje in pomoč po nesreči ravno tako pomembna kot pomoč med samo nesrečo. Kar 101 občina je prijavila škodo zaradi decembrske ujme, kar predstavlja skoraj polovico vseh slovenskih občin. Z Zavoda za gozdove Slovenije so sporočili, da je po njihovi grobi oceni poškodovanih za več kot 1,3 milijona kubičnih metrov drevja. Gre za najhujše poškodbe gozdov zaradi vetra v zadnjih 20 letih. Posek poškodovanih iglavcev ter spravilo lesa iz gozda v lupljenje ali predelavo morata biti zaključena najkasneje do sredine maja, da se preprečijo dodatne škode zaradi namnožitve podlubnikov na poškodovanem drevju. Ali smo ponovno priča nevarnosti, ki bo pospešila in povzročila še dodatno uničenje naših gozdov, našega naravnega bogastva zaradi lubadarja? Zato nas v Novi Sloveniji zanima in želimo tukaj tudi odgovor, ali bomo končno razmislili o ukinitvi prevoznic ali bomo še dodatno obremenili posek in spravilo lesa iz gozdov. V proračunu so za reševanje naravnih nesreč planirane varnostne rezerve v višini 5 milijonov evrov, ki se lahko porabijo samo v letu, v katerem je nastala škoda. Ta škoda pa je bila narejena 11. in 12. decembra, tako da bo treba v tem letu in tudi v kasnejših letih načrtovati v proračunu višje varnostne rezerve. Interventni zakon posega na več področij in posledično v več zakonov. Z vsemi predlogi se ne moremo strinjati, vseeno pa menimo, da je hitro ukrepanje in dobra organizacija ključ do najhitrejše sanacije škode, ki je nastala pri tej ujmi. V Sloveniji je preveč naravnih nesreč, na katere se prepozno odzovemo. Poslanska skupina Nove Slovenije bo zakon o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme med 11. in 12. decembrom 2017 podprla.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Odpravo posledic naravnih nesreč ureja zakon s takistim imenom na splošni, torej na sistemski ravni, če želite, medtem ko se predlagani zakon, vsaj deklarativno, ukvarja z interventnim posegom zaradi izredne ujme. To deklarativnost težko v celoti sledimo skozi predlagani zakon, ker slednji v bistvenem delu posega v vprašanja, ki bi jih moral urejati sistemski zakon oziroma jih ureja področna zakonodaja, ki tega vprašanja ne ureja. Zato je temeljno vprašanje ob obravnavi tega zakona, ali ni bolj modro, da se posamične rešitve uredijo tam, kamor tudi sodijo, in da se s tem ne povzroča zakonodajne zmede, da se ne ustvarjajo nejasne pravne podlage in strukture. Razumemo lahko namen predlagatelja, da uredi položaj gasilcev, da se omogočijo za bodoče in za naprej boljši interventni pogoji, vendar to gotovo ne sodi v zakon, ki ureja neko obdobje, ki je že mimo. Rešitve, ki delujejo za naprej, ne morejo biti zapisane v zakonu, ki se nanaša na točno določeno obdobje, ki je že za nami, zato tega predloga zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, še enkrat. Preden začnem s stališčem, ki bo nekoliko daljše od stališč predhodnikov, bi rekel takole, če bi imel več glasbenega posluha, bi zapel tisto od Leonarda Cohena Hallelujah. Ampak ni razlogov za veselje. Zakaj, sledi. Preden spregovorim o samem zakonu, ne morem mimo orisa stanja, v katerem se ta zakon sprejema. Pogostost, intenzivnost ekstremnih vremenskih pojavov se povečuje, kar je neposredna posledica podnebnih sprememb, ki jih zlasti z izpuščanjem toplogrednih plinov v ozračje povzroča kapitalistični globalni sistem, kot ga imamo, z izkoriščanjem ljudi in naravnih virov. Sistem nebrzdani potrebi po rasti povsod in za vsako ceno predstavlja vedno bolj eksistenčno grožnjo tako človeku kot marsikaterim živalskim, rastlinskim vrstam, ki so bile, nekatere, zaradi te sle po večni ekspanziji že zradirane z obličja zemlje ali pa so ogrožene. Vsega tega se politika zelo dobro zaveda, zato je ravno v času tega našega mandata prišlo do podpisa pariškega podnebnega sporazuma, s katerim so se države podpisnice zavezale obdržati raven globalnega segrevanja pod dvema stopinjama Celzija. Ironično je, da je predsednik Vlade Miro Cerar v času, ko je Slovenijo prizadelo to decembrsko neurje, o katerem govorimo, ravno bil v Parizu na podnebnem vrhu ob drugi obletnici podpisa pariškega sporazuma in govoril o tem. Še toliko bolj ironično in neodgovorno je, ker je ob tistem trenutku tudi sam pripisal silovitost neurja podnebnim spremembam, hkrati pa je ravno njegova vlada in ta koalicija tista, ki že cel mandat kategorično zavrača predloge Levice o povečanju naporov za zmanjšanje toplogrednih plinov in za prilagajanje na podnebne spremembe. Ta vlada je šla celo tako daleč, da je v Bruslju zagovarjala stališče do predloga evropske direktive o uresničevanju pariškega sporazuma, ki je bil v nasprotju s stališčem, ki ga je na predlog Levice in dveh poslancev iz SMC, dajmo biti odkriti, izglasoval Državni zbor. Stališče, ki bi ga po zakonu o sodelovanju vlade in državnega zbora morala resorna ministrica zagovarjati. Vlada se problema loteva neresno, Slovenija je pa vse bolj na udaru zaradi posledic podnebnih sprememb. In še nekaj. Pretekli teden je bila razprava in sklepi v Evropskem parlamentu, ki gredo ravno v smeri tega, kar je Levica predlagala, da se do leta 2030 targetira dvakrat 35 %. 35 % obnovljivi viri energije in 35 % izboljšav na področju energetske učinkovitosti, kjer znotraj EU Slovenija zelo zaostaja. Po spomladanski pozebi in poletni suši je decembra Slovenijo prizadelo še močno neurje. Že takoj po neurju je bilo jasno, da je škoda zelo obsežna in da bo pomoč države nujna. Tri dni po koncu neurja, ko so bile vse pristojne službe močno aktivne z odpravljanjem posledic na terenu, je Poslanska skupina SDS že imela pripravljen zakon o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme. Že hiter pregled zakona pove, da gre le za izbor nekaterih ukrepov, ki jih je SDS predlagal že v preteklosti, le da je zdaj delno izgovor zanje vremenska ujma. Prevoznice, zmanjšanje katastrskega dohodka, prostovoljni gasilci in tako naprej. Skratka, neke SDS zimzelene teme, zapakirane kot interventni zakon za odpravo posledic vremenske ujme. V Levici seveda ne nasprotujemo državni pomoči vsem, ki jih je vremenska ujma prizadela. Evo, malo delam reklamo za Večer, ravno sem bral: zgolj Elektro Maribor je imel v tistem času na omrežju za štiri milijone škode. Mi imamo pa, kot je nekdo prej omenil, pet milijonov rezerviranih v državnem proračunu za tovrstne zadeve. Vendar pa imamo za te primere že veljavni Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, na podlagi katerega se ta pomoč lahko izvede. Tako ta kot tudi nekatere druge naravne nesreče bi se morale prvenstveno urejati v tem zakonu, vendar pa se zdi, da se večkrat raje sprejme poseben zakon. Tako smo že dvakrat v tem mandatu obravnavali posebna zakona za odpravo posledic spomladanske pozebe, v obravnavi pa sta trenutno še zakon o dodatnih ukrepih za odpravo posledic podlubnikov in ta interventni zakon. Lahko bi uporabljali Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, če je neustrezen, ga moramo seveda ustrezno novelirati, in glede na naraščajoče število ujm je to seveda nujno. Vendar potem se ne bi mogli ministri, Vlada, konkretno danes SDS, v drugem primeru kdo drug postavljati in proslavljati kot rešitelji in s tem nabirati političnih točk. SDS to kombinatoriko nabiranja političnih točk zelo dobro obvlada. Po eni strani predlagajo interventni zakon, ki je posledica podnebnih sprememb, in v zakonu dajejo celo citat premiera, ki to potrjuje, po drugi strani pa prvopodpisani predlagatelj, razlagalec zakona gospod mag. Branko Grims na primer v parlamentu na 44. izredni seji Državnega zbora pravi, citiram: »Vse, kar je v zvezi s tem silnim globalnim segrevanjem, je samo marketing, nič drugega. Zato da se preusmeri pozornost od resnih tem, od propadanja civilizacije, od vseh drugih smeri, se potem riše enega hudiča na steno, ki pravzaprav ne more biti ključen, daleč od tega. Ampak nekateri s tem fino služijo.« Konec citata. Skratka, nekdo, ki je tukaj prvi človek podnebnega skepticizma v Sloveniji, zdaj predlaga interventni zakon. Če ni to višek tragikomedije, ne vem, kaj je. Seveda, sedaj bodo pa še bolj služili tisti, ki bodo lahko iz vseh bolj pogostih in uničujočih vremenskih pojavov vedno znova vlagali interventne zakone, izkazovali skrb za narod, hkrati pa bodo s svojimi stališči in politikami prispevali k temu, da se bo ozračje še naprej segrevalo. Dejstvo je, da lahko takšen interventni zakon pripravi predvsem Vlada, ki ima na razpolago službe, ki lahko izvedejo aktivnosti ugotavljanja višine intervencijskih sredstev, ocenijo škodo na stvareh zaradi posledic poplav, močnega vetra in tako naprej. Na podlagi teh ocen se potem izvedejo aktivnosti za odpravo posledic po sistemskem Zakonu za odpravo posledic naravnih nesreč ali pa, če je zelo nujno, se sprejme potreben zakon. Predlagatelj zakona, ki ga obravnavamo, tega seveda ni storil in v tako kratkem času kljub kilometrini te stranke tega niti ni bil zmožen narediti, zato so tudi ukrepi, ki jih zakon predlaga, predvsem nabirka preteklih manjših predlogov, posegov SDS v različne zakone. Zato v Levici zakona ne bomo podprli. Ne vem, kaj me kot poslanca bolj žalosti, ta predlog ali tri leta in pol te koalicije. Tri leta smo poslušali, kako bodo našli sistemske ne vem kaj. Meni osebno je bilo že zelo hitro jasno, lahko povem, že po tistih kratkih pogajanjih z gospodom Cerarjem, da ta ekipa sistemskosti ne bo našla. Mi res potrebujemo tudi sistemsko ureditev področja gasilstva, zlasti prostovoljnega. Tukaj se delno strinjam s tem, kar je predlagatelj povedal, tudi če ne bi bil potomec začetnikov gasilstva v Sloveniji. Mi nujno potrebujemo premislek civilne zaščite znotraj MORS, tudi v okviru kadrovske politike, recimo prezaposlitve vojakov, ko dosežejo določeno starost, v civilnozaščitni del. Mi, izhajajoč iz vse te zgodbe, nujno potrebujemo tudi druge in drugačne rezervacije sredstev za ujme v državnih proračunih. Ampak niti Vlada niti resorno ministrstvo niti ta predlog ne gredo v tej smeri. Bo pa seveda moral naslednji sklic državnega zbora iti v tej smeri. Rekel bom, tovrstne parcialnosti, kot jih ta zakon tukaj uvaja – ali smo se iz Zujfa in iz zazujfanja kaj naučili, kaj pomeni, če se vrže nekaj, kar preči en mali milijon zakonskih področij? In namesto tiste šlamastike od predloga zakona o kriznem stanju ali kriznih razmerah, ki ga je ta vlada poskušala uveljaviti – kjer so meni rekli, da bi ga moral jaz in Levica podpreti, ker so to pripravili ljudje na FDV; če si do koga kritičen, moraš biti najbolj kritičen do svojih, če se tako izrazim – bi se ukvarjali s tem, kar sem tukaj poskušal povedati. Ta predlog se s tem ne ukvarja. To ministrstvo se s tem ne ukvarja. Se bomo pa seveda morali začeti resno s tem ukvarjati. Tu se lahko strinjam, da potem to pade na občine in na nekaj ljudi, ki poskušajo zadeve reševati. Kdor je kadarkoli holcal ali delal v gmajni, ve, da je to lahko nevarno početje, če nisi primerno zaščiten in če zadev ne obvladaš. Potem pridemo spet do teh »šumijo gozdovi domači«, kar pa je spet neka šlamastika sama po sebi, o kateri smo imeli izredno sejo. Mi tega ne moremo podpreti. Se pa zavedamo, da moramo cel niz zadev, ki sem jih tu nanizal, nujno začeti reševati, da nas bodoče ujme, ki pridejo, ne bodo presenetile, kot nas vedno znova presenečajo. Hvala.
Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Zakon po navedbah predlagatelja določa nujne interventne sanacijske in preventivne ukrepe za odpravo posledic vremenske ujme, ki je območje Slovenije zajela med 11. in 12. decembrom 2017. Tako so v predlogu določeni pogoji in način sanacije prometne in energetske infrastrukture, pogoji in način povrnitve škode, ki je nastala zaradi posledic močnega vetra, vetroloma, hitrega taljenja snega in dežja. Predlagatelj ocenjuje, da pojav naravnih nesreč, vremenskih ujm terja hitre in poenostavljene postopke, ki na eni strani omogočajo hitro vrnitev v prejšnje stanje in ublažitev posledic škodnih dogodkov, vendar pa interventni zakon obravnavamo mesec dni in pol po naravni nesreči, kar potrjuje, da je reševanje nastale situacije na način sprejemanja zakona po rednem postopku neprimerno. Za razliko od predlagatelja zakona je Vlada ukrepala po ustaljenih postopkih, kot jih predvidijo že sedaj veljavni predpisi, ki urejajo varstvo pred naravnimi nesrečami. Ukrepanje v takšnih primerih je namreč primarno v pristojnosti Vlade in ne Državnega zbora. Ta se je s prvimi informacijami o posledicah nesreče zaradi padavin in močnega vetra seznanila že 13. decembra, praktično takoj ko so bile znane prve konkretne informacije s terena, in je takoj tudi ukrepala. Nemudoma je pozvala vsa pristojna ministrstva, da v skladu s svojimi pristojnostmi izvedejo vse potrebne aktivnosti. Glede nastale škode pa se informacije zbirajo postopno glede na okoliščine, ko je to tudi zaradi razmer in torej povsem objektivnih dejstev izvedljivo. Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje od 19. 12. 2017 zbira podatke od ministrstev, same Uprave Republike Slovenije za zaščito in reševanje ter od občin o izvedenih aktivnostih in ocene višine intervencijskih stroškov, nastalih ob ukrepanju zaradi navedenih vremenskih ujm. Zbrani podatki do 19. 1. 2018 bodo vključeni v poročilo za Vlado Republike Slovenije o intervencijskih stroških. Prav tako je bil že kmalu po naravni nesreči, to je 21. 12. 2017, izdan sklep o pričetku ocenjevanja škode na stvareh zaradi poplav in močnega vetra. Glede posameznih predlaganih rešitev menimo, da je le-te treba proučiti tudi z zakonodajnopravnega vidika, saj so določene rešitve lahko tudi v nasprotju z veljavno zakonodajo in ustavo. Tako na primer zakon predvideva pripravo programa brez predhodno izdelane in potrjene ocene nastale škode, opredeljuje sredstva za sanacijo, ki se nanašajo tudi na sredstva Solidarnostnega sklada Evropske unije, za katera Državni zbor ni pristojen, dovoljuje izjeme v postopkih javnega naročanja, kar je sporno tako z vidika transparentnosti kot tudi z vidika izbire najugodnejšega izvajalca, in vse našteto lahko stvari prej poslabša, kot pa normalizira. Treba je tudi omeniti, da je Državni zbor leta 2003 sprejel Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, s katerim je sistemsko urejeno področje odprave posledic naravnih nesreč. Skladno s tem zakonom mora Vlada pri odločanju o uporabi sredstev za odpravo posledic nesreč upoštevati, da se sredstva državnega proračuna lahko uporabijo za odpravo posledic naravne nesreče, za katero je ocena neposredne škode na stvareh večja od 0,3 promila načrtovanih prihodkov državnega proračuna, kar predstavlja okoli 2,5 milijona evrov. Zato lahko Vlada šele po seznanitvi z višino nastale neposredne škode ugotovi, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo sredstev državnega proračuna, in v tem primeru lahko naloži pristojnim ministrstvom pripravo programa odprave posledic nastale škode na stvareh in v gospodarstvu. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj bi lahko časovno še podaljšal ukrepe za odpravo posledic škode. Odziv Vlade je bil namreč takojšen, usmerjen v oceno stanja takoj po dogodku in je omogočil normalizacijo razmer na gospodarskem in družbenem področju oziroma je ublažil posledice škodnega dogodka, aktivnosti za oceno škode pa še potekajo po vnaprej predvidenih postopkih in bodo zaključene veliko prej, kot bi bile v primeru, če bi danes za izvedbo sanacije sprejemali nov zakon. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, lep pozdrav ministrici! Pred nami je predlog interventnega zakona o odpravi posledic vremenske ujme, ki se je zgodila med 11. in 12. decembrom. Kot je videti iz gradiva, je bilo to vloženo takoj po tej ujmi, ravno zato da bi se stvari hitreje reševale. Jasno je, da je procedura v Državnem zboru pač taka, da se to umesti na sejo takrat, kot je odločitev na Kolegiju predsednika Državnega zbora, in je stvar v tem primeru toliko kasneje, vendar je zakon dobronameren in poskuša opozoriti na stvari, ki jih krovni Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč pač ne vsebuje. Poskuša pa tudi skozi določene ukrepe, ki so predvideni v zakonu, stvari definitivno pospešiti. Ukrepi se nanašajo na celo paleto stvari, ki jih je povzročila ta vremenska ujma, ne samo na tisto neposredno odpravo konkretne škode, ki je po navadi v tistih prvih interventnih ukrepih sanirana, gre tudi za dolgoročne posledice, ki jih imajo tako gospodarske družbe kot tudi lokalne skupnosti. Zakon opozarja tudi na nekatere nedorečenosti ali pa neurejenosti v krovnem Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč. Veliko je bilo govora o tem, da se naravne nesreče pojavljalo vse bolj pogosto, kar je jasno tudi posledica vseh sprememb v okolju, zato se mora tudi Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč na nek način temu prilagajati. Recimo v krovnem zakonu vetroloma ni omenjenega, tudi zato je predlog v tem zakonu, da se to dopolni v osnovnem Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč. Krovni zakon tudi ne upošteva v veliki meri gospodarskih družb, ki imajo pri takih dogodkih bistveno večjo škodo kot pri normalnem poslovanju, zato so v zakonu predvidene rešitve za pomoč gospodarskim družbam, predvsem elektrogospodarstvu, ki je v določenem delu utrpelo večjo škodo, in pomeni, da ima določena gospodarska družba v primerjavi s primerljivo bistveno večje stroške na nekem območju. Sam zakon vpeljuje tudi rešitve, ki se pojavljajo vsakič, ko so neki izredni dogodki in ko se v veliki meri usmeri vsa pozornost v službe za zaščito in reševanje, predvsem v gasilce, ki pa na drugi strani niso deležni podpore takrat, ko se stvari v prostoru ne dogajajo. Zato je tudi predlog, da se gasilcem omogočijo določene bonitete, predvsem na področju odhoda z dela, s tem da se delodajalcem, ki zaposlujejo večje število gasilcev, omogoči znižanje nekaterih dajatev, ki jih nalaga država. Mislim, da so to ukrepi, ki so že uveljavljeni v Evropski uniji predvsem v tistih državah, ki imajo veliko prostovoljnih gasilcev, in na tem bazira tudi številnost te organizacije. Se pravi omogočiti delodajalcem neko dodatno boniteto iz naslova, da zaposluje in da ima v svoji gospodarski družbi večje število gasilcev, ki so na razpolago takrat, ko nastopajo take izredne razmere. Enako je tudi predlog, ki ga interventni zakon naslavlja, da se zagotovijo sredstva za zavarovanje gasilcev operativcev, predvsem prostovoljcev, in enako tudi za preventivne zdravstvene preglede, ki so sedaj v breme predvsem lokalnim skupnostim, niso pa sistemsko rešene. V primerih, ko se pojavljajo naravne nesreče, so običajno določene lokalne skupnosti bistveno bolj obremenjene že iz naslova drugih operativnih nalog, ki jih imajo. S tem predlogom bi se vsaj ta osnovna zaščita gasilcev porazporedila na enak način. Enako je tudi predlog, da se vgradi možnost dodatnega zdravstvenega zavarovanja gasilcem, ki so operativno v reševalnih aktivnostih, za vsak dan, ko izvajajo to gasilsko službo, in s tem tudi na nek način dodatno zavaruje tudi v smislu pokojninskega zavarovanja. Kajti v primerih naravnih nesreč je dostikrat izpostavljenost teh ljudi bistveno večja in tudi nevarnost, ki se ji izpostavljajo, zelo očitna. Res gre za poseben zakon, vendar če bi bil v proceduri takrat, ko je bil vložen, v decembru lansko leto, bi mogoče tudi v koaliciji drugače razmišljali. Bolj ko se oddaljuje čas za sprejemanje tega zakona, v večji meri določene stvari rešuje krovni zakon, vendar to ne odpravlja vseh problemov, ki na tem področju še vedno ostajajo odprti, in ravno te naslavlja tudi predlog zakona. V naši poslanski skupini bomo seveda ta zakon podprli in s tem omogočili, da se mogoče kakšna stvar razreši tudi v tako imenovanem mirnodobnem času, ne pa da se obljublja in govori o reševanju statusa gasilcev samo takrat, ko so v intervenciji. Takrat so praktično deležni vseh obljub, ko intervencija mine, pa nihče ne želi niti približno slišati o problemih, ki jih ta organizacija ima.
Gospod Primož Hainz bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav, gospa Irena Majcen, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine Desus glede Predloga zakona o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme med 11. in 12. decembrom 2017. Naša država je v zadnjih nekaj letih utrpela nekaj velikih naravnih nesreč, ki so za seboj pustile precejšnje uničenje na področju kmetijstva in gozdarstva. Seveda ni nobenega dvoma, da gre za posledico ne le slučajnosti, ampak gre za posledico velikih podnebnih sprememb. Doletele so nas že skoraj vse možne oblike – od poplav do zmrzali in seveda do žleda, ki nas je še posebej prizadel. Zaradi žleda smo leta 2014 morali celo dopolniti Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, saj žled zaradi redkosti pojava ni bil vključen med naravne nesreče. Zadnja takšna naravna nesreča je večji del države doletela v mesecu decembru 2017, ko je orkanski veter povzročil izgube in poškodbe v naravnem okolju in gospodarstvu. Obseg poškodb v slovenskih gozdovih je izjemno velik, saj je na nekaterih področjih, na primer na Kočevskem, poškodovana kar polovica dreves. Po enem mesecu od te naravne nesreče se je celo pokazalo, da so bile prve ocene škode prenizke in da je škoda pravzaprav veliko večja, kot se je domnevalo ob prvih pregledih. Dokončnih ocen seveda še ni, saj se bo pravi obseg poškodb pokazal še dosti kasneje, predvsem na področju, kjer so bili poškodovani iglavci. Tam se bodo gozdarji in lastniki gozdov verjetno spet borili s prekomerno naloženostjo podlubnikov, če padla drevesa ne bodo pospravljena pravočasno, torej nekako do maja. Zaradi teh obilnih poškodb v Poslanski skupini Desus razumemo in podpiramo intenco predlagatelja zakona o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme, vendar pa menimo, da je Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, ki je sistemski zakon, tisti, ki že ureja ustrezne pravne podlage za pomoč prizadetim v omenjeni ujmi. Predlagatelj je v besedilo predloga vključil kar nekaj rešitev, ki po oceni naše poslanske skupine v takšen zakon ne spadajo, če naravne nesreče ne bi urejal že prej omenjeni zakon. Eni takih, ki se urejajo v drugi zakonodaji, so reševanje statusa prostovoljnih gasilcev, zagotavljanje sredstev za delovanje operativnih gasilcev, preventivne zdravstvene preglede in financiranje dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Predlog predvideva tudi dopolnitev Zakona o financiranju občin, pri čemer pa je sprememba zapisana na način, da gre za trajno in sistemsko spremembo Zakona o financiranju občin. Po naši oceni s takim predlogom, kot je pred nami, ne gre za reševanje konkretne problematike v konkretnem dogodku, kakor sicer izhaja iz namena zakona. Prav tako se ne strinjamo z rešitvami, ki jih predlog zakona prinaša na področju zagotavljanja sistema sledljivosti prometa z gozdnimi lesnimi sortimenti. Po mnenju naše poslanske skupine je namreč veljavna zakonodaja ustrezno urejena, lastniki gozdov in udeleženi poslovni subjekti pa so administrativno obremenjeni v najmanjši možni meri, zato menimo, da ni smiselno spreminjati veljavnih določb. Predlog prinaša še en odstop od veljavne zakonodaje, in sicer od predvidene ureditve javnega naročanja. Novela bi namreč omogočila uporabo postopka s pogajanji brez predhodne objave za postopke pravnega varstva, predvideva prioritetno obravnavo vloženih zahtevkov za revizijo s strani pristojnega organa in izjemno kratek čas za njihovo presojo. Veljavna ureditev, po kateri mora naročnik po Zakonu o javnem naročanju dobavitelje blaga in izvajalce storitev ali gradenj praviloma izbirati v postopku javnega naročanja, po našem mnenju zagotavlja transparentnost pri izbiri izvajalca storitev, obenem pa omogoča izbiro najugodnejšega izvajalca. Zaradi naštetih pomislekov poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus ocenjujemo, da predlog zakona navkljub možnim dobrim namenom predlagatelja ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa za pozornost.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Pred tem pa dobi besedo še predstavnik predlagatelja mag. Branko Grims.
Hvala še enkrat za besedo. Moram reči, da je bilo tole izredno zanimivo poslušati. Tako kot je že rekel kolega, verjetno bi bilo tole precej drugače slišati, če bi se govorilo o tem pred novim letom. To se pravi nekaj tednov nazaj. Takrat so bile te stvari v zavesti žive, dejansko pa se je v tem času pokazalo to, kar je korektno povedal celo predstavnik vladajoče koalicije iz Desusa, namreč da je škoda bistveno bistveno večja, kot pa se je prvotno ocenjevalo. Prvotne ocene so šle v rang približno pol milijona kubikov podrtega drevja, zdaj se govori o več kot milijonu, po nekaterih ocenah je v resnici škoda še nekajkrat večja. Dejansko se stvari seveda šele pregledujejo, nekateri deli so nedostopni zaradi velikih količin snega in tako naprej. Skratka, škoda je bila velika in zaradi tega je vsekakor utemeljeno, da se to ureja s posebnim zakonom. To Slovenija že pozna, taki primeri so že bili in ta zakon ni nič drugega kot ustrezno noveliran zakon iz tistega obdobja. Tako da govoriti, da to ne vem kako odstopa od do sedaj uveljavljenih rešitev, je seveda vrhunsko sprenevedanje. Gre za nekaj drugega. Zakon, tak kot je, omogoča, da bi se škoda hitro uredila, omogoča odstranitev nekaterih nepotrebnih birokratskih ovir in omogoča, da ljudje hitro pridejo bodisi do odškodnine bodisi do tistih rešitev, ki jim omogočajo normalno življenje. Zaradi tega so predvidene v zakonu rešitve, ki jih tudi zdaj dosedanji pravni red v Sloveniji pozna, to se pravi, da se hitro izplačajo odškodnine, da so v zakonu predvidene posebne davčne olajšave za prizadete, znižan katastrski dohodek in tako naprej, omogočena je bistveno hitrejša obnova cest, daljnovodov, vse infrastrukture, skratka vsega tistega, kar ljudem omogoča normalno življenje. Seveda so najbolj prizadeti deli daleč od Ljubljane, daleč od oči in očitno žal tudi daleč od srca koalicije, če parafraziramo tisti znani slovenski pregovor. Najbolj žalostno je bilo pa poslušati besede, ki ste jih namenili prostovoljnim gasilcem. Oprostite, to je pa eno samo sprenevedanje. »Ja, veste, to bi bilo dobro urediti, no ampak to bi morali v enem drugem zakonu, no, ob enem drugem času, karkoli že, samo danes tega pa ne bomo.« Kdaj pa, gospe in gospodje? O vseh teh predlogih smo v taki ali drugačni obliki že govorili, niti eden do zdaj ni bil sprejet. In zdaj poglejmo konkretno ravnanje koalicije, ko je šlo za to naravno ujmo v luči tega dogajanja. Prvo, kar je, je predsednik Vlade, potem ko se mu je avion pokvaril, tekel malo slikat se na Jezersko pa v Bohinj, potem smo slišali velikanske besede zahvale za prostovoljne gasilce pa za vse druge, ki so tukaj priskočili na pomoč, ampak ko je pa treba nekaj konkretnega narediti za te ljudi, »a ne, to pa ne, to pa bomo enkrat, veste, s sistemskim zakonom, tam enkrat v svetli bodočnosti«, če parafraziram levičarje, potem ko bo že komunizem, skratka ob svetem nikoli, ker tega nikoli ne bo, hvala bogu. Za gasilce je treba storiti nekaj tu in zdaj. Tako, kot so te stvari urejene v naši državi, je neprimerno, in to vsi dobro veste. Ti ljudje se dejansko angažirajo ob vsaki ujmi, ob vsaki nesreči, vsakokrat, ko je potrebna pomoč, prostovoljno gasilstvo je pojem v Sloveniji, je vrednota. In teh ljudi je več kot 40 tisoč. Ne gre za peščico ljudi, ampak gre za izjemno dobro organizacijo, ki ima korenine še v nekdanji Avstro-Ogrski ureditvi in se je ohranila kot neko kulturno izročilo do današnjega dne. Kulturno izročilo z največjim nabojem tistega najbolj pozitivnega, kar je v človeku, torej želje pomagati svojemu bližnjemu. Ampak zanje nikoli ni denarja, zanje se vedno najde samo zahvala. Ti ljudje dejansko tvegajo svoje zdravje in življenje. Tudi zdajle je prišlo do nesreče, ne veste tega, bilo je kar nekaj poškodb, na srečo ne hujših. Ampak samo nekaj let nazaj, da vam osvežim spomin, je prav v občini Cerklje, ki je bila tudi prizadeta v tej ujmi, takrat ko je šlo za poplave, eden od prostovoljnih gasilcev z življenjem plačal svojo željo, odločenost, da bi pomagal svojim bližnjim. Plačal je najvišjo ceno. In to ni edini tak primer v zgodovini Slovenije, gospe in gospodje. So tudi primeri, ko imajo ljudje trajne posledice, in zaradi tega bi bilo treba to enkrat za vselej sistemsko urediti. Zdajle je priložnost. Ne govoriti, da urejamo s tem zakonom nekaj, kar bi pač morali v enih drugih zakonih. Veste, to govori tista koalicija, ki je to počela v tem mandatu najmanj petdesetkrat. Najmanj petdesetkrat ste z enim zakonom posegali v druge zakone. Zdaj pa, ko bi lahko nekaj storili za te ljudi, ki želijo samo nesebično pomagati in za to ne dobijo ničesar, pa najdete tisoč in en razlog, da tega ne bi storili. Kaj smo predlagali? Rešitve, ki so edine logične, ki so primerljive tudi s sosednjimi državami, in rešitve, o katerih smo že večkrat govorili. Če jih še enkrat naštejem: da bi zagotovili sredstva za zavarovanje operativnih gasilcev, sredstva za preventivne zdravstvene preglede operativnih gasilcev in da bi prostovoljnim operativnim gasilcem financirala država dodatno zdravstveno zavarovanje in za vsak dan izvajanja javne gasilske službe – to se pravi, ko bi se odzvali klicu na pomoč – tudi dodatno pokojninsko zavarovanje, kar je edino fer in pošteno, gospe in gospodje. Očitno beseda poštenost pri vas žal ni ravno vrednota. Pa še nekaj je treba vedeti. Danes se prostovoljni gasilci velikokrat srečajo s težavami v službi, s takšnim ali drugačnim šikaniranjem, ali pa s težavami, ko jih je treba zaposliti. Delodajalci se neradi odločajo, da jih dajejo na ključna delovna mesta, posebej kadar gre za kakšne bolj kompleksne procese, zaradi tega ker, seveda, kadarkoli se zgodi kakšna ujma, neka nesreča, ta človek mora iti, se odzove klicu na pomoč in potem trpi zaradi tega podjetje oziroma proces proizvodnje v podjetju. Zaradi tega je predvideno s tem zakonom, da bi tudi stimulirali zaposlovanje prostovoljnih gasilcev, in sicer tako, da bi delodajalcu znižali zavarovalne premije in dali dodatne davčne olajšave. Kar je, znova rečem, edino pošteno do enih in do drugih. Kakšen strošek je to? Ob tem, ko smo poslušali več kot eno uro samo razloge, zakaj tega ne, to je ranga nekaj 10 tisoč evrov vsega skupaj – ali veste, kakšen primerljiv znesek je to? Toliko je stal en Ahmad Shamieh tole državo v času, ko je tukaj in opravlja delo na črno. In se ga pripelje v parlament kot največjo dragotino te države – na protizakoniti način, mimogrede, za kar bi moral kdo odgovarjati. Ampak za Ahmada Shamieha vse, za prostovoljne gasilce pa ne. To pa ne. Bomo pa v koaliciji vedno našli tisoč in en izgovor, da ne bomo zanje naredili tistega, kar bi v normalni državi bilo edino samoumevno. Danes so v enem delu teh stvari, tako kot ste sami ugotavljali, odvisni od občin. Ampak tukaj oni opravljajo naloge, ki so poslanstvo, ki je širše od občine, ki zadeva širšo skupnost, ki je v temelju tisto, kar mora in je dolžna ustrezno urejati država, zato je tudi edino pravilno, da država za to zagotovi sredstva. Vse to smo predlagali s tem zakonom in zaradi tega ta zakon tudi podpiramo. Ta zakon je še kako upravičen in bi ga bilo zelo dobro sprejeti. Ne, tako kot ste rekli tukaj, ker ima to notri, kar ne paše, prav zaradi tega in zaradi tega, da se tistim, ki so bili prizadeti v zadnji ujmi, pomaga na najhitrejši možen način. Ker je samo tista pomoč, ki pride hitro, prava pomoč. In ta pomoč ne more biti samo v zahvalah in v tem, da se gre kdo slikat tja. Ta pomoč mora biti v konkretnih dejanjih, v zakonu, ki da pravno osnovo, da potem Vlada in vse druge službe, če želite, lahko hitreje na terenu ustrezno odreagirajo, in to je temelj tega zakona. Govoriti, da ni notri predvidenih sredstev, da ni natančne ocene – ja seveda je ni, zato ker je to s tem zakonom prepuščeno Vladi, da naprej naredi. Da pa pravno osnovo, zato da se ene stvari pospešijo in da se hitro uredijo stvari na terenu, da se odpravi škoda, da se ljudem pomaga, da se omogoči normalno življenje. To je prva in temeljna naloga, ki bi morala biti naloga vseh nas. Zato teh razlogov, ki so bili danes tukaj, preprosto ne morem razumeti, in jih v celoti zavračam.
Besedo ima gospa Iva Dimic. Pripravita naj se dr. Franc Trček in gospod Ljubo Žnidar. Izvolite, gospa Iva Dimic.
Spoštovani! Na današnji seji, spoštovana ministrica Majcen, lahko rečem, da ste v svojem mandatu ministrovanja izkusili vse škode, oblike naravnih nesreč zelo dobro. Še v dobrem spominu imam naravno nesrečo poplave. Takrat ste bili, bom rekla, na tnalu, kaj boste naredili. Pol Slovenije vas je praktično držalo, da ste tisto, kar ste tisto noč, tisti večer obljubili, da boste premaknili stvari na bolje, naredili. Tukaj gredo z moje strani čestitke. Res je, vodotoki v Sloveniji so se uredili. Seveda so se uredili tako in v takem obsegu, kolikor je bilo za to sredstev namenjenih. Prepričana sem, da jih je še vedno premalo za urejanje vodotokov, da ne bi prihajalo do naravnih katastrof, tudi kar se tiče poplav. Seveda pa je zdaj na vas, da uredite tudi ostale naravne nesreče in da se uredi tudi infrastruktura in se jo prilagodi naravnim nesrečam, katerim smo vsi priča. Eno leto imamo žled, drugo leto imamo vetrolom oziroma orkanske burje, tretje leto imamo suše, četrto leto imamo poplave, če pa imamo »srečo«, imamo pa lahko vse skupaj v enem letu, pri čemer se potem najbolj kaže, kakšna in kako vzdrževana je infrastruktura v Sloveniji. Sama lahko rečem, da sem mogoče od urejanja infrastrukture že po žledolomu pričakovala več. Železniška infrastruktura je bila skoraj 1 leto mrtva, kar pomeni, da vlak ni od Ljubljane do Kopra vozil skoraj 1 leto. Če je to uspešnost, se mi zdi, da se moramo zamisliti, kakšno infrastrukturo in kaj smo zmožni sami narediti. Tukaj bi bilo treba razumeti, da je treba določene dele mogoče celo kako drugače elektrificirati oziroma ne nazadnje pri vsej škodi, ki je nastala v električni infrastrukturi ali kakorkoli se gleda s tega vidika, bi pričakovala, da se bomo vendarle v Sloveniji odločili za bolj sodoben način obnovitve elektrovodov, da bi šla zadeva v polaganje v tla. Bilo je veliko govora o tem, ampak ponovno smo se znašli tam – nimamo sredstev. Kdaj bomo imeli v Sloveniji dovolj sredstev, da bomo lahko delali stvari tako dobro, da nam bodo ob naravnih nesrečah tudi služile? To se je pokazalo tudi ob naravni nesreči 11. in 12. decembra. Ponovno je bil mrk. Pri vsej tej stvari mogoče ne bi bilo toliko težav, če bi potem Vlada hitro odreagirala in sprejela določene interventne ukrepe, ampak jih ni bilo zaznati. Pa vseeno, spoštovana ministrica Majcen, jaz sem prepričana, da ste vi naredili več za odpravo interventnih nesreč, kakor je naredil na svojem področju minister Židan. Tam se še vedno pregovarjamo, ali je bil žledolom taka naravna nesreča, ki je potem povzročila množičen porast lubadarja, ali ne. Zdaj smo spet pred isto zadevo, mi pa imamo še vedno zloglasne prevoznice, ki ne vem, kako bodo pospešile spravilo sečnje, ki pa je seveda predpisana, nekje do maja naj bi bile zadeve sanirane. In da se dotaknem nazadnje še tistih, katerih članica sem tudi sama in sem na to ponosna, gasilcev. Koliko let že govorimo, da jim bomo uredili status? Vsako leto znova. Če ne bi občine napraskale tistih denarcev in pomagale vzpostaviti nekega normalnega stanja in opremljenosti gasilcev, jaz ne vem, mi bi šli s fračami nad naravne nesreče. Še tako so mnoga društva podhranjena, imajo zastarelo opremo. In potem se zbirajo neke donacije in ne vem, kaj še vse, pa potem še uvajajo davčne blagajne pa še nepremičninski davki tudi za gasilske domove. Ali ni nam vsem cilj, da smo vsi vključeni in da vsi delujemo humanitarno, tudi na področju gasilstva? Ker smo vsi k temu poklicani. Ne moreš doma čakati, da bo nekdo prišel, ampak moraš ti biti tisti, ki boš šel. Ta zakon govori, da je pomembno reševati in pomagati v naravni nesreči takoj in zelo hitro, ker ne pomaga čez en mesec vprašati nekoga, če ima elektriko ali pa če ima vse osnovne potrebe zagotovljene. Sama bom predlog zakona podprla. Upam, da vendarle lahko stopimo skupaj in da vendarle naredimo nekaj na tem področju.
Besedo ima dr. Franc Trček, pripravita naj se gospod Ljubo Žnidar in gospa Ljudmila Novak.
Hvala za besedo, še enkrat. Preden se kdorkoli oglasi o gasilcih, bi bilo lepo, da pove, jaz sem ta pa ta, v politiki sem toliko pa toliko časa, ker od vseh teh, ki zdaj o gasilcih govorite, sem jaz najmanj časa v politiki. Pa ko vas poslušam, kot najstnik sem kdaj že gasil kakšen gozdni požar v starem sistemu, gospod Grims, brez opreme, kot je zdaj, pa dobro vem, kaj pomeni, ko ti pride ogenj za hrbet pa si mulec, star trinajst, štirinajst let, kaj to dogaja. Gospod Grims in jaz se verjetno nikoli ne bova srečala glede podnebnih sprememb, tudi zaradi tega ker Brane gleda kot izhodiščno geolog v neki daljši vertikali časa, pa se ne hecam. Kar pa ne pomeni, da ni odgovornost vseh nas 90, ki smo tukaj ali ki bodo tukaj, da se s tem resno ukvarjamo. Imamo naravne nesreče? Imamo. Se te spreminjajo, se stopnjujejo? Se. Ali imamo to področje primerno urejeno? Nimamo. Zdaj ne bom našteval 25 let, kdo je kriv, kdo ni kriv. Ali je gasilstvo vrednota? Je. Verjetno je to ena redkih zadev, o kateri se ta sklic nekako strinja. Veste, rekel bom to, kar že večkrat rečem, mi moramo misliti in-in. Jaz vsak vloženi zakonodajni predlog jemljem dobronamerno. So kakšne zadeve, ki so čiste politične bučke, to vsi počnemo. Iz te dobronamernosti v tem predlogu je kar nekaj dobrih zadev, to moram odkrito priznati. Če kdo, bi Vlada in tisti, ki pokrivajo ta resor, morali reči, pogledati, ali mi zdaj potrebujemo interventni zakon ali ne. Če ga potrebujemo, bi morali ali to zagrabiti ali priti s svojim interventnim zakonom. Z vsem dolžnim spoštovanjem do SDS, verjetno imajo Vlada, resorna ministrstva več informacij, kaj se dogaja. Čeprav jih imamo vsi, ki ne hodimo zaprtih oči okrog. Jaz sem bil prejšnji vikend na Koroškem, me srce boli, koliko je tam enega lesa pa celih hribov poraziranih, razmetanih. Malo časa imam [[…]] Veste, če se pogovarjamo o gasilstvu in o bonitetah, se moramo pogovarjati tudi o izobraževanju, ker se nam zgodi, da koga pošljemo, pa bo spet kakšna smrtna žrtev. Moramo se pogovarjati o opremi. Tukaj se strinjam, treba je sistemsko urediti sofinanciranje nabave tega. Ne moremo ob teh ujmah, ne vem, opreme nabavljati na gasilskih veselicah, pa ko bo inšpektor tam telovadil, če mi nekdo ne bo izdal računa, ker sem špricar spil, po domače povedano. In seveda tudi o nadomestilih, ki so bila tukaj omenjena. Veste, Ahmad, Neahmad [[…]]Ahmad bi tudi lahko bil prostovoljni gasilec, če že morate privleči zgodbo do Ahmada. Taki ste. Moramo se tudi pogovarjati o tem, kako bomo v bodoče gradili od kurnika do infrastrukture, zavedajoč se ujm. Morali bi se pogovarjati – pa jaz resno nisem človek, ki se veliko ukvarja z obrambnimi pa s temi zadevami – tudi resno, ali je bolj pomembna zaveza, kot vi rečete, do Nata, da bomo imeli motoriziran bataljon pa bomo imeli novo afero Patria, ali bomo mogoče mi potrebovali, izhajajoč iz ujm, eno helikoptersko eskadriljo. Jaz mislim, da bi potrebovali helikopterje, pa ne zaradi tega, da se bo, kdorkoli bo minister ali predsednik Vlade, s helikopterjem pripeljal pa se ustrezno nezaščiten poslikal pa bo njegova piarovka potem to dala na Instagram. Če pa končam s tem, to zgodbo GG-jev, ker so eni res nesramno dobro služili, smo nekam drugam zapeljali, kar bi lahko postalo v redu, pa ni, ker je določena politika, ki sedi tukaj ob meni, to vzela. Ampak obstajajo pa ljudje – ko smo imeli tisto sejo, ko so mi esemese pošiljali, da so brez šihtov ostali – ki znajo v gozdu delati, znaj varno v gozdu delati. Kako bo država sistemsko zagrabila te ljudi, jim dala šiht, jim dala možnost delati? In veste, ves les pospraviti pa ga tujcem prodati pod ceno, ni ravno blazno pametno. Tukaj pa pridemo do pametne specializacije, kaj bomo s tem lesom počeli. Če je kdo bukov, se opravičujem, če bo kdo užaljen, je bukov ta parlament. Upam, da bo naslednji sklic dosti pametnejši. Hvala.
Besedo ima gospod Ljubo Žnidar. Pripravita naj se gospod Žan Mahnič in gospod Bojan Podkrajšek. Gospod Žnidar, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Kar se tiče naravnih nesreč, bi jaz naravne nesreče opredelil v 2 kategoriji. Ene so naravne nesreče, na katere ima človek vpliv, druga vrsta naravnih nesreč so pa tiste naravne nesreče, na katere kot človek ne moremo vplivati. Lahko vplivamo na naravne nesreče, kot so poplave. Glavnina poplav v Republiki Sloveniji je posledica slabega gospodarjenja z vodami, jaz to zelo dobro poznam, stanujem ob reki Savinji. Reka Savinja je imela brežine pred 30, 40 leti vzorno urejene, obložene s kamenjem, s kamnitimi zložbami, vzorno zasajenimi drevesi, ki so s koreninami držala zgornji del brežine. Poglejmo si te brežine danes, 30 let brez kakršnegakoli vzdrževanja oziroma na določenih odsekih in tako naprej. In zelo dobro vem še iz tistih časov, kaj je bil rečni nadzornik. Z usnjeno torbo je hodil, dvakrat na leto se je sprehodil po obeh brežinah gor in dol. Skratka, to je naravna nesreča, na katero ima človek zelo velik vpliv. Druga naravna nesreča, kjer ima človek zelo velik vpliv, je pozeba. Pozeba se zadnje čase dogaja vsako leto. Ali je ministrstvo za kmetijstvo naredilo vse? Je sprejelo določene ukrepe s subvencijami in tako naprej? Kajti pred pozebo se da zaščititi. Ali smo naredili na tem segmentu dovolj? Nismo. To se pravi zopet naravna nesreča, kjer je možnost, da človek to naravno nesrečno omili ali jo reši. Imamo pa potem drugo kategorijo naravnih nesreč, na katere pa res človek nima vpliva. Ne moremo vplivati na potres, ne moremo vplivati na žledolom, ki se je zgodil 2 leti nazaj, in tudi ne moremo vplivati na vetrolom, ki se je zgodil 11. in 12. decembra preteklega leta. Res je, da imamo sprejet Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, ki je krovni zakon, ki naj bi urejal in reševal vso to problematiko, ampak v tem krovnem zakonu ni notri navedene dikcije, ali gre za vetrolom oziroma posledice izjemnega orkanskega močnega vetra. Tega v tem krovnem zakonu seveda ni. Predlog, ki smo ga podali v Poslanski skupini SDS za interventno odpravo posledic vetroloma, ki je bil v kar precejšnjem delu Slovenije, predvsem v zahodnem delu Slovenije – sam zelo dobro poznam v savinjskem delu, Zgornja Savinjska dolina, Ljubno, Solčavsko, Logarska dolina, kjer je bil vetrolom, katastrofalne posledice je pustil v tem predelu in tam je količina polomljenega in podrtega drevja enormno velika. Mislim, da je v tem momentu tudi zelo težko realno oceniti, za kakšno širino in za kakšen obseg tega polomljenega in prevrnjenega drevja dejansko gre. In kdo so tisti, ki so najbolj na udaru, ki morajo to reševati? To so lokalne skupnosti. Te so prve, ki so na udaru, ki morajo poskrbeti za svoje prebivalce, ki v določenih predelih, območjih niti v tistem času in še tudi kar nekaj dni po tem dejansko niso mogli niti priti do svojega doma. Tudi več dni, več tednov je trajalo, da se je vzpostavila prevoznost tako lokalnih kategoriziranih cest kot tudi cest državnega, regionalnega pomena. Občine to seveda stane. Občine to stane. Najprej, ker so občine tiste, ki poskrbijo za tisto prvo interventno reševanje posledic vetroloma, ki se je zgodil decembra, seveda s službami. Predvsem so tu v prvi meri prostovoljna gasilska društva, pri katerih ne gre samo za prostovoljno delo, ki ga opravijo tako rekoč brezplačno, ampak gre tudi za vse ostale stroške, ki so povezani z odpravo te posledice. S tem našim predlogom, s tem interventnim zakonom želimo opozoriti na ta segment, ki je dejansko izključno namenski za odpravo posledic tega vetroloma. Vemo, da so tudi občine deležne, ampak tisto je zelo mali delež, v skladu z Zakonom o financiranju občin, kjer skupaj z Zavodom za gozdove vsako leto določijo nek prioritetni plan za ureditev infrastrukture v gozdnatih področjih. Tudi to je možno, na tak način občinam pomagati, da skupaj z Zavodom za gozdove ocenijo škodo na infrastrukturi in da se s tem interventnim zakonom občinam povrnejo stroški, ki jih je občina imela pri odpravi posledic tega vetroloma. Tako da tu je dejansko možnosti več. Ta interventni zakon opozarja na pomanjkljivosti, ki jih ima krovni Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, in je strogo namenski v tem delu. Ali se te pomanjkljivosti, ki so sedaj predlagane v tem interventnem zakonu, vnesejo v krovni zakon? Seveda, tudi to je dobrodošlo, da res ne sprejemamo za vsako vrsto naravne nesreče svojega interventnega zakona. Na to v tem delu opozarjamo; da se osnovni interventni zakon dopolni s temi pomanjkljivosti in da se pomaga lokalnim skupnostim in vsem organizacijam, ki so imele pri odpravi posledic tega lesoloma velike velike stroške. Predlagam, da se ta interventni zakon sprejme in se na ta način vsaj deloma omili in pomaga tistim, ki so imeli s to naravno nesrečo v decembru veliko veliko škodo.
Besedo ima gospod Žan Mahnič, pripravi naj se gospod Bojan Podkrajšek.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani gospa ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Ko se pogovarjamo o naravnih pa tudi drugih nesrečah, lahko zagotovo same ukrepe, tako priprave kot tudi potem izvajanje le-teh, ko do določene nesreče pride, v grobem razdelimo na dva dela. En del je preventivni, drugi del je kurativni. Tudi za preventivni del lahko nekako rečemo, da če govorimo o pripravah na nesrečo, lahko govorimo na eni strani o pripravah pred samo nesrečo, ki imajo vpliv in namen predvsem zmanjšati posledice nesreče, ko do nje pride, in na drugi strani, da se pripravimo na način, ko bo do nesreče prišlo, da bo čim lažje odpravljanje posledic. Če se najprej dotaknem samo te preventive, v tem mandatu glede na to, da je bilo v koalicijski pogodbi pod poglavjem Varnost in obramba napisano, kaj vse se bo tukaj naredilo, žal nismo naredili nekega koraka, kljub temu da gre priznanje bivšemu obrambnemu ministru gospodu Janku Vebru, da je vsaj nekako vzpostavil enote za hitro posredovanje, če pride do naravne nesreče. Kmalu po nastopu vlade je bila ravno huda naravna nesreča, oktobra 2014, ko je prišlo, vemo, do katastrofalnih poplav. Tisto je bila že druga velika nesreča v letu 2014, če pogledamo še mesec februar, ko je bil žledolom. Ravno po tem žledolomu smo tudi v Slovenski demokratski stranki takrat, potem ko so bile predčasne parlamentarne volitve, leta 2014 pripravili program na področju obrambe in predvsem veliko stavili na to preventivo, potem ko do nesreče že pride. Bom citiral iz našega programa, kaj smo takrat zapisali, pod poglavjem Obramba, podpoglavje Izboljšanje upravljanja in vodenja, citiram: »Sistem zaščite in reševanja ter obrambni sistem sta del ministrstva za obrambo, hkrati pa gre za dva ločena podsistema nacionalnovarnostnega sistema, organizirana sta na popolnoma različnih temeljih. Slovenska vojska je profesionalizirana, centralizirana in z državnega nivoja enovito upravljana struktura. Na drugi strani je zaščita in reševanje decentraliziran sistem, ki v velikem obsegu temelji na načelu prostovoljnosti, razdeljen pa je na tri nivoje, lokalni, regionalni in državni. Praksa ter primeri zadnjih večjih naravnih in drugih nesreč v Sloveniji kažejo na to, da je potrebno preurediti sistem upravljanja in vodenja na državni ravni, ga optimizirati in centralizirati. Odločitev za angažiranje Slovenske vojske v teh primerih ne more biti odvisna od pobud lokalne skupnosti, temveč je to ob mnenju Sveta za nacionalno varnost odločitev Vlade. Hkrati bomo upravljanje sistema zaščite in reševanja uskladili in poenotili tudi s konceptom kriznega upravljanja in vodenja.« In kar je pomembno predvsem za odpravljanje posledic naravnih in drugih nesreč, smo v podpoglavju pri izvedbi optimizacij in racionalizacije stroškov napisali naslednje: »Prihranjena finančna sredstva,« ne bom vsega bral, kje bi to prihranili, »bomo nato uporabili za zagotovitev dodatnih operativnih zmogljivosti, namenjenih soočanju z naravnimi in drugimi nesrečami. Večji del finančnih prihrankov iz teh optimizacij in racionalizacij bomo namenili dodatnemu finančnemu stimuliranju prostovoljcev ter investiranju v opremo, zaščitna sredstva in tehniko, namenjeno gasilcem ter drugim prostovoljnim in reševalnim zmogljivostim, ki spadajo pod pristojnost zaščite in reševanja. Drugi del finančnih prihrankov bomo usmerili v nakup zaščitne opreme in sredstev za Slovensko vojsko, ki bo uporabna tudi v primeru naravnih in drugih nesreč.« Skratka, vprašanje, ki ga je postavil prej dr. Franc Trček, ko govorimo o modernizaciji Slovenske vojske, ali denar vložiti v motorizirano bataljonsko bojno skupino ali denar vložiti v neko eskadriljo helikopterjev, zagotovo je z vidika sistema zaščite in reševanja eskadrilja helikopterjev oziroma kakršenkoli helikopter pomemben, vendar pa se je treba zavedati in se spomniti, kaj se je dogajalo leta 2014, ko je bil žledolom. Mislim, da so ravno z Jezerskega domačine v službo vozili z valuki 6x6, skratka tudi vozila recimo srednje bataljonske bojne skupine, kolesniki 8x8, so v primeru naravnih in drugih nesreč uporabni, se jih lahko uporabi za namen zaščite in reševanja, kar je bilo že dokazano. Strinjam pa se – in tudi v letu 2015, ko smo imeli izredno sejo Državnega zbora o stanju v Slovenski vojski, kjer je svoje mnenje povedal tudi predsednik države gospod Borut Pahor – helikopterjem, ki jih imamo trenutno in so namenjeni tudi za sistem zaščite in reševanja, bo kmalu potekel rok trajanja. Mislim, da večinoma potečejo med letoma 2019, 2021, tako da bo treba razmišljati v tej smeri, da se gre v nakup oziroma posodobitev. Če sem prav seznanjen, pa ravno urad Republike Slovenije za zaščito in reševanje v letošnjem letu namerava kupiti svoj prvi helikopter, da ga bo imel za svoje potrebe, za zaščito in reševanje, za prenos ponesrečencev, za reševanje v gorah in tako naprej, kar bo seveda lažje predvsem z vidika efektivnosti in koordinacije. Ko govorimo o tej preventivi, stvareh, ki sem jih tukaj notri omenjal, dejansko bi morali kupiti opremo, ko gledamo recimo modernizacijo Slovenske vojske, ki bi jo potem vojska lahko uporabljala tudi v primeru naravnih in drugih nesreč. Že na začetku mandata je bilo govora o tem, da bi se morali v Slovenski vojski vse pripadnice in pripadniki ravno zaradi tega recimo intenzivno udeleževati tečaja rokovanja z motorno žago. Mi smo videli recimo v Sovodnju pa gori, ko je bil žled februarja 2014, domačini so drevesa odstranjevali, tisto, kar je bilo podrto in polomljeno, z motorkami, vojaki pa z navadnimi žagami. Po dva sta žagala, ker od teh, ki so bili iz Slovenske vojske, ni bilo kadra, ki bi imel opravljen izpit za rokovanje z motorno žago. Zaradi tega to ni bilo mogoče oziroma ni bilo izvedljivo. Ne vem pa, kako je stvar potem sledila, ko je takratni minister gospod Veber vzpostavil enoto za hitro posredovanje. Tudi 48 ur, kolikor je meja oziroma odzivni čas teh pripadnic in pripadnikov, predvidevam, da bi se dalo skrajšati. Drugi del preventive pa je zagotovo tisto, kar lahko naredimo – če sem sedaj govoril o tem, da je čim večja efektivnost po nesreči, potem ko do nesreče že pride, pa je na drugi strani zagotovo – ukrep oziroma množica ukrepov, ki jih storimo, da bi nesrečo čim bolj ublažili. Tukaj zopet primer iz lokalnega okolja, že večkrat so bile na tistem področju poplave, spomnite se leta 2007, katastrofalne poplave v Železnikih, žal tudi smrtne žrtve, leta 2010, potem tudi 2014, skratka, mi o stoletnih vodah govorimo praktično na vsaki dve leti. Edina stvar, ki jo lahko tukaj kot preventivo naredimo, je, vsaj kar se poplav tiče, učinkovito, celovito urejanje vodotokov. Na tem mestu moram reči in dati zahvalo ministrici za okolje in prostor za protipoplavno urejanje Poljanske doline, v Poljanah je bilo v tem mandatu namenjenih 2,5 milijona evrov. Ukrepi se že začenjajo, tako da je to edini učinkovit način, kako se lotiti te zadeve. Ampak seveda, potem imamo spet nezadovoljstvo na drugi strani. Sam sem dobil kar nekaj pripomb s strani ribičev. Vodna gospodarstva zadeve urejajo, kakor urejajo. Zdaj vidimo, vodotoki, praktično se vse od A do Ž betonira, kar je pa seveda slabo za habitat, za ribe, in tukaj notri je seveda treba iskati neke kompromise med živimi bitji, in kar je zagotovo na prvem mestu, med varovanjem ljudi in njihovega premoženja. Prav tako bi si želel, gospa ministrica, ker ste ravno tukaj in ker je to področni zakon, da bi se hitreje odvijalo, kar se Železnikov tiče. Takrat oktobra sva imela razpravo o tem, o sami protipoplavni varnosti, o ukrepih, in glede na to, da je minilo že 10 let od tiste naravne nesreče, bi zagotovo stvar lahko finiširali z malo povečanim tempom, kajti to je neka druga točka pod to preventivo, da se potem ne soočamo s takšnimi posledicami, kot smo se soočali leta 2007, 2010, 2014 in tako naprej. Kar se pa druge strani tiče, to pa je po nesreči neka kurativa. Zagotovo to lahko storimo samo z zakoni oziroma na način, kot se ga je v tem primeru lotila Slovenska demokratska stranka. Jaz bom seveda ta zakon podprl. 14 dni po tem, ko se je to zgodilo, sem bil v Kočevju, v kočevskih gozdovih, in lahko rečem, da je bilo opustošenje resnično katastrofalno. Spominjalo me je na žled leta 2014, ko sem videl, kaj je takrat storilo gori v mojih koncih. Zagotovo je določena pomoč države nujna, je tudi upravičena. Predvsem smo v Slovenski demokratski stranki s tem zakonom želeli, da se uredijo določena področja in da se na nek način rešujejo statusi tistih, ki v teh nesrečah pomagajo in odpravljajo posledice. V 4. členu je jasno navedena vsebina programa odprave posledic vremenske ujme. Če si boste pogledali podobne zakone, ki so se sprejemali v Državnem zboru, kadar je prišlo do kakšnih hudih naravnih in drugih nesreč, je pač to člen, ki nekako opredeljuje program. Zagotovo pa je to zakon, ki glede na besedilo, ki ga predlagamo, daje Vladi zelo proste roke, da sama s svojimi programi, s svojo vizijo, kako bo te nesreče oziroma v tem primeru to konkretno nesrečo, vetrolom, odpravila, da se tudi sama odloči, kako bo to storila. Velikokrat smo že govorili o statusu prostovoljnega gasilca. Praktično vsak obljublja, da se bo ta status uredil, kadarkoli se potem to poskuša, predlog žal ne gre skozi. Posebej pomemben za tiste, ki so decembra pomagali odpravljati to naravno nesrečo, je 14. člen, dopolnitve Zakona o gasilstvu, in sicer da država zagotovi prostovoljnim operativnim gasilcem financiranje dodatnega zdravstvenega zavarovanja in za vsak dan izvajanja gasilske javne službe tudi dodatno pokojninsko zavarovanje. Lahko rečemo, da je to predlog v tem zakonu, ki je naravnan na eno nesrečo, ampak je to zadeva, ki gre širše, ki bo seveda veljala – ker se spreminja področni zakon – tudi za primer naravnih nesreč, ki bodo, kakor vsi skupaj ugotavljamo, ne prišle enkrat na sto let, ampak smo jim priča zelo pogosto. Kar se tiče katastrskega dohodka in davka na nepremičnine, kar se tiče tudi Zakona o financiranju občin, pa gre za ukrepe, ki so edini primerni, logični, razumni za tiste, ki jih je doletela ta škoda. Imate področja, kjer je potolklo praktično cel gozd, na terenu je stanje še hujše, kot pa je, če gledaš po poročilih ali na slikah. Že je bilo omenjeno, da bo lahko prišlo do tega, do česar prihaja tudi po letu 2014, da se pojavlja – in bo to zagotovo samo še sprožilo, da se bo pojavil – lubadar. Tudi po letu 2014 žal še ni vse počiščeno, še ni vse sanirano, ker so drevesa podrta na takih nedostopnih območjih, kjer zadeve že trhlenijo, in seveda je razumno, da se tega sanirati ne da. Lahko pa gremo v smeri, da zadevo čim bolj omilimo oziroma da se pripravimo na prihodnje naravne nesreče, da na eni strani pripravljamo službe, ki bodo posredovale v primeru takšnih nesreč, naravnih in drugih, da bodo imele ustrezno znanje, ustrezno usposobljenost, ustrezno opremo, da Slovenski vojski kupujemo takšno opremo, ki bo uporabna tudi za zaščito in reševanje, da posegamo v naravo na način, da čim bolj omilimo te nesreče, in pa ko govorimo o kurativi, da čim manjkrat pride do takšnih zakonov, ampak da že sedaj pripravljamo zakone, ki bodo potem imeli neko podlago za reševanje kriz. Sem eden od zagovornikov tega, da bi morali imeti posebni zakon o kriznem upravljanju in vodenju, ker sedaj je to po več zakonih, tudi kar se tiče Zakona o obrambi, potem je nekaj v zakonih, ki so na področju kmetijstva, zakonih ki so na področju okolja in prostora, skratka potrebujemo zakon, ki bi bolj definiral sam potek zaščite in reševanja, kljub temu da imamo dober sistem, da imamo sistem, ki deluje, da imamo sistem, ki nam ga lahko marsikdo iz tujine zavida, da imamo že sedaj predvsem prostovoljna gasilska društva, ki imajo odlično opremo, za kar gre zahvala najprej požrtvovalnosti teh prostovoljcev, potem vsem državljankam in državljanom, ki to opremo financirajo s prostovoljnimi prispevki, in pa kot tretje tudi občinam, ki vlagajo in spodbujajo ta prostovoljna društva, predvsem gasilska. Bi si pa želel, da bi tudi Državni zbor pokazal, sama država, Vlada, da podpira ta sistem. Preteklo leto, ko smo sprejemali proračun, smo imeli odlično priložnost, da bi dali dodatna dva milijona evrov, tako za leto 2018 kot tudi za leto 2017, za sistem zaščite in reševanja, za gasilsko opremo, ampak smo bili predlagatelji v Slovenski demokratski stranki žal za tri glasove prekratki, takrat je bilo – si bom zapomnil to glasovanje – 39 proti, 36 za. In če bi takrat uspeli, bi imeli v dveh letih 4 milijone evrov več za gasilsko opremo. To pa je tista kurativa, ne samo s takšnimi ukrepi, ampak predvsem v zakonih definirati področje in narediti sistem zaščite in reševanja ter ostale sisteme, ki sodelujejo v primeru, da pride do naravne nesreče, še bolj učinkovite. Sam, kot že rečeno, bom ta zakon podprl.
Besedo ima gospod Marijan Pojbič, pripravita naj se gospa ministrica in spoštovani državni sekretar. Gospod Pojbič, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica! Uvodoma moram povedati, da bom seveda ta zakon, ki smo ga vložili v Slovenski demokratski stranki, podprl, in to iz razloga, da je Vlada imela dovolj časa do tega trenutka, tudi koalicija dovolj časa, da bi sprejela določene ukrepe, ki so še kako potrebni in bi jih bilo treba sprejeti, da bi se pri stvareh, o katerih danes govorimo, pravočasno ukrepalo. Ampak ker temu ni bilo tako, smo v Slovenski demokratski stranki seveda vložili interventni zakon, sedaj pa poslušam koalicijo, potem bom tudi ministrico slišal, zdajle pa naenkrat nič ni prav, nič ni v redu, vse, kar predlagamo, ne gre v pravo smer in tako dalje in tako dalje, kakorkoli. Mislim, ko poslušam te diskusije, moram reči, da sem zelo razočaran. Se pravi na eni strani Vlada in koalicija, ki ima vse instrumente v svojih rokah, ne naredi nič ali pa zelo malo, potem pa, ko opozicijska stranka, Slovenska demokratska stranka, pride s pravim predlogom v Državni zbor, pa naenkrat tisoč in en izgovor, kako onemogočiti, da bi ta interventni, kot smo ga mi pripravili, šel v nadaljnjo obravnavo oziroma bil potrjen. Je pa še kako potreben. Mislim, da se moramo vsi še kako zavedati, da so naravne nesreče postale stalnica današnjega časa. Da ne govorimo o vetrolomih, žledu, poplavah, zmrzali in tako dalje, tega smo v zadnjih nekaj letih vsi skupaj doživeli bistveno preveč. Ampak sam sem prepričan in tudi v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da Vlada v tem trenutku pa v tem času, kolikor časa je na oblasti, ni sledila tem problemom na tak način, kot bi bilo to potrebno. Ker če bi bilo temu tako, nam v Slovenski demokratski stranki tega interventnega zakona sedaj ne bi bilo treba vložiti. Ugotovili smo tudi skupaj danes, da je krovni zakon pomanjkljiv, in če je krovni zakon pomanjkljiv, ima vse vajeti v rokah koalicija in Vlada. Naj te pomanjkljivosti odpravi. Zakaj ne prinese spremembe tega zakona, da bomo lahko v nekih zadevah, ko gre za te naravne nesreče bistveno bolj operativni, bistveno bolj konkretni in da bodo stvari tekle bistveno hitreje? Jaz sem – na kar sem tudi ponosen, da sem sam gasilec – tudi sodeloval, ko je poplavljala reka Pesnica, pomagal sem graditi zidove s polnimi vrečami peska in sem videl, kako je pomembno, da si ob pravem času na pravem mestu. Vendar pa moraš imeti za to ustrezne pogoje. Mi danes v tem zakonu, seveda tudi v 14. členu, govorimo o gasilcih. Vsi tisti, ki smo gasilci, ne vem, koliko nas je tukaj v Državnem zboru – jaz sem, jaz vem, kakšne pomanjkljivosti so v gasilskih društvih, kaj gasilska društva, ki tako ali tako vse delajo brezplačno, potrebujejo. Tudi ko smo sprejemali proračun, smo v Slovenski demokratski stranki vložili amandma, s katerim bi povečali sredstva za gasilsko opremo, je koalicija to zavrnila. Gasilce rabimo samo takrat, ko je problem pred nami; ko pa je treba zagotoviti, da lahko v težkih pogojih svoje delo opravljajo tudi na tak način, da so tudi oni zavarovani, ker svoje življenje izpostavljajo, da so tudi oni zavarovani z vsemi tehničnimi sredstvi in vsem tistim, kar je potrebno, da lahko svoje delo opravljajo kakovostno in varno; že tako ali tako, kot sem rekel, delajo zastonj. In ko gre za gasilce, pač vedno zmanjka denarja. Tega ne razumem. Veste, koliko je bilo v letošnjem letu problemov s tem, da je treba gasilcem, nekaterim strukturam dvigniti za nekaj procentov plače ali pa za nekaj razredov. Koliko je bilo prelitega črnila, koliko je bilo različnih diskusij, preden je prišlo sploh do kakršnegakoli koraka naprej. Nimamo pa problema Jankoviću odpisati 16 milijonov evrov, s tem pa nimamo problema. In zato pravim, kje mi v tej državi živimo. Tistim, ki nam rešujejo naše premoženje in naša življenja, za njih denarja ni; za lopove, za take, ki pa so sposobni, pa se jim odpisujejo taki in taki dolgovi, tam pa ni problema. Tam pa ni problema milijonov; 100 milijonov, 50 milijonov, 200, 300, 500. Spoštovani gospodje, če ste včeraj, predvčerajšnjem brali na Twitterju, iz te države je v letu 2017 odtekla v oaze milijarda 270 milijonov evrov, leto prej blizu milijarde, leto nazaj še malo manj kot milijarda; in to vse v času vodenja države te koalicije in te vlade. Pa se nič ne vprašate, pa se nikomur nič ne zgodi. A za gasilce, za tisto, kar pa mi tukaj s tem interventnim zakonom želimo doseči, tu pa delate vse, da se ne bi nič spremenilo. Bomo videli, koliko poslank in poslancev bo ta interventni zakon podprlo. Mi smo v 14. členu, pa vas sprašujem, če je s tem kaj narobe, v 14. členu smo zapisali naslednje: Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o gasilstvu: V Zakonu o gasilstvu (Uradni list RS št. 113/05 – uradno prečiščeno besedilo) se v 4. točki 5. člena za prvim stavkom doda stavek, ki se glasi: »Status operativnega prostovoljnega gasilca je odnos med delodajalcem in gasilcem, s katerim se stimulira zaposlovanje gasilcev tako, da se delodajalcu znižajo zavarovalne premije in imajo davčne olajšave.« Kolegice in kolegi v koaliciji, vas sprašujem, kaj je s tem narobe? Kaj je s tem predlogom narobe? Potem v nadaljevanju: »Za 2. točko prvega odstavka 8. člena se dodata novi 3. in 4. točka, ki se glasita: 3. točka – zagotavlja sredstva za zavarovanje operativnih gasilcev; in 4. točka – zagotavlja sredstva za preventivne zdravstvene preglede operativnih gasilcev.« Sprašujem vas, spoštovana koalicija, spoštovana vlada, kaj je s tem narobe. Pojasnite, da bojo gasilke in gasilci vedeli, ali ste na njihovi strani ali niste; in danes imate priložnost, da ta zakon podprete, tako vlada kot koalicija. Če pa ugotavljate, da je treba še karkoli vnesti, karkoli spremeniti, karkoli dodati, pa, prosim, izvolite. V Slovenski demokratski stranki smo vam dali predlog, ki ga lahko skupaj še izboljšamo; in nimamo s tem nobenih težav, pa se vsi med sabo povežemo, ne levi, ne desni, ne rumeni, rdeči ali črni, vsi. Jaz sem prepričan, da tukaj moramo imeti skupni interes, ker takrat, ko pa gasilce rabimo, pa imamo skupni interes, takrat pa ni problema. In v nadaljevanju: »Dosedanja tretja do šesta točka postanejo četrta do sedma točka. V 26. členu se doda novi osmi odstavek, ki se glasi: (8) Država zagotovi prostovoljnim operativnim gasilcem financiranje dodatnega zdravstvenega zavarovanja in za vsak dan izvajanja javne gasilske službe tudi dodatno pokojninsko zavarovanje.« Spoštovani kolegice in kolegi, sprašujem vas, kaj je s tem narobe. Zakaj gledate vsi v tla? In pričakujem danes, da bom na ta vprašanja s strani vlade in tudi ostalih poslanskih skupin slišal kakšno razpravo; da vidim, da smo mi v Slovenski demokratski stranki problem, ki želimo pomagati gasilskim društvom, da bodo lahko normalno funkcionirala, da bodo lahko kvalitetno zagotavljala tiste storitve, za katere so poklicana. So tako ali tako prostovoljna gasilska društva, delajo prostovoljno. In najmanj, kar jim moramo zagotoviti, je, da jim zagotovimo opremo, da bodo svoje delo lahko opravljali tudi na tak način, da bodo zavarovali tudi sebe. In mi smo dolžni, na vsak način smo dolžni za njih poskrbeti v tej smeri. In jaz ne vidim nič v tem 14. členu, kar bi bilo narobe, kar bi si nekdo izmislil. Vsi vemo, če boste vprašati kogarkoli od gasilcev, gasilskih društev, bodo povedali – da, bravo, to je to. To potrebujemo, to je najmanj, kar nam država dolguje. Ampak očitno bomo tudi tokrat ostali na suhem, ali samo zato, ker je Slovenska demokratska stranka tista, ki je ta zakon vložila, drugače pa nekih normalnih, racionalnih argumentov, da bi glasovali proti temu, do tega trenutka še nisem slišal. Nekaj časa sem bil tukaj, nekaj časa sem bil v pisarni, ampak sem poslušal vse poslanske skupine, njihove razprave; nekih racionalnih argumentov ni bilo. Če vemo, da je zakon, o katerem smo govorili, in to je krovni zakon, pomanjkljiv, sem rekel, da ima ta vlada in koalicija vse možnosti, da ta zakon popravi. To bi že zdavnaj morala narediti. Lansko leto in predlansko leto je bila v Slovenskih goricah, od koder prihajam, zmrzal. Dvakrat zaporedoma je skoraj vse zmrznilo. In kakšna sredstva so dobili povrnjena in koliko časa so čakali na to tisti vinarji, ki imajo velike vinograde, ker veste, da je tam dobro vinorodno območje? Pojdite vprašati, vam bodo ljudje povedali. Veste, kaj rečejo – ti birokrati v naši družbi, v naši državi ste zmešani, vsi po vrsti, od prvega do zadnjega. Od prvega do zadnjega. Mi smo imeli problem takoj, nam se je to danes zgodilo, čez noč smo ostali brez vsega. Saj smo potem neke majhne rešitve sprejeli, da so se stvari malo ublažile, ampak povrnitev delčka stroškov so pa dobili ne vem čez koliko časa. Ne razumem tega. In v takih okoliščinah, ko so naravne ujme, ko se zgodi tako, kot se je sedaj zgodilo, vetrolomi, bi morala država ukrepati takoj, ne čez eno leto, ne čez pol leta. Takoj, ker mi lahko sprejmemo tak zakon, da je to možno takoj narediti. To ni res. Mi ga lahko sprejmemo, Državni zbor lahko sprejme interventni zakon za vsako zadevo; in to takoj. Vsi lahko kimate z glavo, da to ni možno. Jaz vem, da Državni zbor lahko to naredi. Če vlada predlaga pravočasno, to so krizne situacije, kjer se lahko vlada sestane tudi ponoči, če je treba, Državni zbor tudi ponoči. In ni nobenega problema sprejeti določene rešitve, ki so za tako situacijo pač potrebne. Zdaj je morda tudi kakšna stvar, ki je povezana z zakonodajo Evropske unije. Saj za to vem, sem zdaj razumel, kaj ste hoteli povedati, ampak mi smo v Sloveniji. Najprej bo treba pomagati svojim ljudem. Se bomo pa pač pred Evropsko unijo zagovarjali pa bomo rekli, da smo nekaj naredili zaradi tega, ker smo želeli lastnim državljankam in državljanom pomagati, da lahko preživijo; smo pač to naredil. To je politika, za katero jaz prevzemam odgovornost in jo tudi upam pred kompletno evropsko javnostjo zagovarjati, brez vsakega problema. Brez vsakega problema, ker ne naredimo nič napačnega, nič slabega, ampak delamo v interesu in skrbimo za slovenske državljanke in državljane. In v Evropski uniji so zame prvo slovenski državljanke in državljanki. Prvo so oni, potem pa je Evropska unija, verjemite mi. In jaz sem se za svoje ljudi pripravljen izpostaviti takoj, danes, ne jutri, ko je lahko že marsikdaj prepozno. In tudi po teh ujmah, ki se zgodijo, veste, kakšna nepopravljiva škoda se zgodi potem, če to traja; tudi sanacija in cele te zgodbe trajajo predolgo časa. Takrat se povzroča še dodatna škoda kot sicer. Če bi takoj ukrepali, bi jo lahko tudi takoj rešili in ne bi prišlo do dodatne škode, dodatnih problemov. Ker sem tudi sam gasilec, ker sem pomagal v teh zadevah, vem, kako je pomembno in kako so ljudje veseli, ko si v pravem času tam; ne da prideš čez štirinajst dni ali pa čez mesec, dva, tri, štiri, ko je prepozno, ko mu je že pol hiše odneslo ali mu je vrglo streho iz hiše. Sem bil zraven, sem pomagal in sem ponosen na to, hvala bogu, zato tudi zagovarjam vse tisto, kar je vezano v kateremkoli zakonu na gasilstvo, zaščito in reševanje. Vsi se zavedamo. Jaz vem, da se vsi zavedamo. In potem sam ne delam nič drugega, kot pa prosim vse poslanske skupine, da enkrat glede tega najdemo neko ustrezno rešitev in uredimo ta status prostovoljnega gasilca na način, ki bo dostojen in dostojanstven. In to si zaslužijo. Še enkrat, jaz bom ta zakon podprl. Hvala lepa.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Predlagani zakon – v današnji razpravi smo velikokrat veliko stvari omenili – predstavlja odstop od sistemske ureditve odprave posledic naravnih nesreč, z namenom urediti konkretno situacijo oziroma konkretni dogodek; in ga tudi v 1. členu opredeljuje, torej dogodek 11. in 12. decembra 2017. Jaz se zahvaljujem vsem tistim, ni jih bilo malo, kar nekaj je bilo poslancev, ki so izjavljali, ki so posredovali svoje mnenje in razvijali znanje o tem, da imamo v resnici v Sloveniji te stvari res dobro urejene in ko se zgodi kakršenkoli nepredviden dogodek, intervencijske skupine hitro reagirajo. Še posebej na lokalni ravni, vemo, Štab za civilno zaščito, ja; ampak prvi gredo na teren gasilci. Prav gotovo se tudi jaz v imenu vlade zahvaljujem za njihovo prizadevnost in delovanje. Prvi interventni del sega v področje Uprave Republike Slovenije za zaščito in reševanje, ki je takrat, ob tem dogajanju reagirala, sedaj pa tudi po sklepu Vlade začela zbirati podatke o višini intervencijskih stroškov, torej stroškov, ki so nastali ob samem delu, ko je bilo treba sprostiti ceste ali pomagati ljudem pri zaščiti strešne kritine. Tudi ta uprava je izdala sklep o pričetku ocenjevanja škode. Ta škoda pa se seveda popisuje, vsi vemo, vsi smo danes to povedali, da je bila škoda na mnogih površinah, na velikem območju, ta škoda se vpisuje v program Ajda. Je pa na nek način popis škode omejen na komisije na občinah, torej lokalnim skupnostim. In vemo, da je, razen podjetij, potreben nek skupen nivo, kaj in kako ocenjevati, te komisije imajo te natančne podatke. Odprava posledic naravnih nesreč je, zdaj pa gremo v drugo fazo, na sistemski ravni urejena z Zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč, ki je pod pokroviteljstvom Ministrstva za okolje in prostor. Mi iz ministrstva ne vidimo navedb predlagatelja, da bi bilo s tem zakonom karkoli narobe; je pa res, da 13. člen prav tega zakona govori o tem, da bi bilo treba dodati še – ob neugodnih vremenskih ujmah. O tem govori 4. člen, neugodne vremenske razmere, kjer nekaj navaja, ampak prav »neugodne vremenske razmere« je tisti osnovni pojem, ki opredeljuje, da je ta orkanski veter tista neugodna vremenska razmera, ki je povzročila škodo. In seveda ni nobenih ovir, da je ne bi tudi sprocesirali. Drugega v tem zakonu, prav o predlogih za spremembo zakona o odpravi posledic naravnih nesreč ni. Je pa res, da se v 5. členu govori o nadzoru. Nadzor nad izvajanjem del bi se po zakonu določil družbi DRI, sicer po načelu in-house, kar pa je v javnonaročniški terminologiji sicer znan in uporabljen kontekst, vendar zajema javno naročanje med osebami v javnem sektorju. Vse navedbe, ki jih je kasneje vlada predložila, torej gre o dodelitvi izključne pravice za nadzor, je v nasprotju s sicer predvideno ureditvijo javnega naročanja. Ko sicer govorimo politično, koliko je težav z javnim naročanjem, sedaj vpeljujemo tako izjemo. Če govorim po pripravi in pridobitvi sredstev za odpravo nesreč na Ministrstvu za okolje in prostor, vsem prijavljenim omogočimo, da se ali z ustreznimi programi ali z dokazili o finančnih sredstvih to izvede. Tudi ta del je že do sedaj ustrezno urejen. Javna korist v 7. členu, gradnja prometne infrastrukture in vzpostavitev služnosti. O služnostih veliko govorimo, mnogi vedo, da je treba za služnost pridobiti soglasje lastnika. Če je interventno, je za intervencijski postopek nemogoče pridobivati služnosti, kasneje pa je za sanacijo teh poškodb služnost pri lastniku še vedno treba pridobiti. V 8. členu imamo spet poseg v Zakon o javnem naročanju, ki mu vlada nasprotuje. V 9. členu govorite predlagatelji o spremembi Zakona o gozdovih. Državni sekretar gospod Marjan Podgoršek iz Ministrstva za kmetijstvo vam bo ta del obrazložil, ker je poznavalec teh predpisov, sama nisem. Za katastrski dohodek po vložitvi prijav v sistem Ajda, ti podatki se prekvalificirajo in se uporabljajo tudi za znižanje katastrskega dohodka. Odstopanje od sicer urejenih zakonskih določil je po našem mnenju nepotrebno, nekaj težav imam sama z 11. členom davka na nepremičnine, ampak bom to prešla. 12. člen posega v Zakon o financiranju občin, ki ga je prav gotovo lahko ali pa možno vnesti v sam Zakon o financiranju občin, lahko pa tak interventen ukrep poruši kakršnekoli sicer določitve v tem zakonu. O Zakonu o odpravi posledic naravnih nesreč sem povedala, ni nobenih ovir, da ne bi tega dogodka sprocesirali. In sedaj na predzadnji člen, torej ta člen, ki govori o dopolnitvi Zakona o gasilstvu, ki je na vsak način za gasilce izredno pomemben. Vlada meni, da je treba to urediti v ustreznem zakonu; v takem zakonu, ki bo sistemsko uredil to tematiko. Še enkrat ponavljam, da v 1. členu govorimo samo o odpravi posledic vremenske ujme 11. in 12. decembra 2017 in potem s številnimi členi posegamo v sistemske zakone. Predlagamo, da se to uredi, če je treba, jaz se še vedno strinjam s tistimi, ki so povedali, da je v Sloveniji ta tematika relativno dobro urejena. Če pa menite, da kaj ni dobro urejeno, pa je treba v sistemskih zakonih spremeniti. Sedaj pa prosim državnega sekretarja, da me dopolni. Hvala.
Gospod državni sekretar mag. Marjan Podgoršek, izvolite, imate besedo.
Hvala, podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana ministrica! Tematika listin za spremljavo, ki jih določa evropska uredba o lesu oziroma natančneje Uredba (EU) št. 995/2010, ni nova tema pred spoštovanim Državnim zborom. Bila je že urejana s tako imenovanimi prevoznicami leta 2013, potem smo sprejeli novelo v letu 2016, ki je uvedla knjigovodske listine oziroma poenostavitev tega postopka. Sedanji postopek je zato z vidika enostavnosti in izvedljivosti optimalen, saj združuje celoten proces v eni listini. Predlagana rešitev, kot je v zakonu, ki ga obravnavamo, bi namreč uvedla nazaj dodatno listino, saj določa v 2. členu, da se jo izda v roku treh dni; predpogoj za delovanje sistema sledljivosti pa je, da je listina na razpolago takoj ob odpremi. Zato ta rešitev z vidika uredbe o sledljivosti ne bi delovala in bi s tega vidika pomenila podvajanje, zato mi menimo, da je obstoječa rešitev bolj ustrezna in bolj enostavna. Na tem mestu , ker obravnavamo tematiko o žledolomu, bi mogoče podal nekaj informacij kot predstavnik resornega ministrstva, ki pokriva gozdarstvo. Po načrtih Zavoda za gozdove bodo sanacijski načrti končani 12. 2. in bodo v okviru zakonsko predpisanih rokov. Dela na terenu so zaradi vremenskih razmer pa tudi ostalih specifik, ki so povezane s tipom vremenske ujme, precej zahtevna in tudi nevarna. Po zadnjih informacijah, ki so že zelo blizu zaključnim informacijam, je poškodovanih za 2 milijona 191 tisoč kubičnih metrov gozdov. Največ škode je na Kočevskem, sledi Postojnsko in nekatere koroške regije. Glede tega dela na operativnem nivoju za zdaj ni videti takšnih težav, ki bi potrebovale nujno zakonsko ukrepanje. Poglavitna težava, ki se kaže, je, da se bo potrebovalo zelo velik obseg strojne sečnje. V Sloveniji ni zadostnih kapacitet, ker je delo s takšnim polomljenim drevjem precej nevarno, drevesa so prepletena in je za ročno delo nevarno. Glede aktivnosti, ki se jih načrtuje, so nekateri postopki, s katerimi bomo povečali najem strojnih izvajalcev, tudi iz tujine, da bo to delo potekalo čim bolj varno. O tem je sicer bilo že več govora na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. V zvezi s tem bo pomagalo tudi državno gozdarsko podjetje, pa tudi še kdo drug bo vabljen v tem kontekstu. Načrtuje pa se tudi, da bi nekatere ukrepe, ki jih je vlada že predložila v zakonu o odpravljanju posledic prenamnožitve podlubnikov, uporabili tudi v tem kontekstu. Zato v zvezi s tistim načrtujemo amandma, ki bi potem dosegel to, da bodo tisti ukrepi, ki so predloženi tam, ker so nekateri od njih zelo ustrezni tudi za ta namen, uporabljeni tudi za reševanje nekaterih specifičnih vprašanj, ki bodo povezana z odpravo posledic na tem področju. Toliko z naše strani. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica gospa Irena Majcen, spoštovani državni sekretar gospod Podgoršek ter seveda kolegice in kolegi! Moja razprava bo mogoče malo drugačna. Bo kdo rekel, da je bolj dolgoročno usmerjena, ampak vem, da je moj način razmišljanja tak; da se zopet in zopet dotikamo teh okoljskih problemov, da živimo v času, ko so te okoljske spremembe zelo pereče in zelo očitne. Poglejmo sneg v Alpah. To sneženje v Ameriki, te velike klimatske spremembe, dobesedno se mogoče na Zemlji ne zavedamo dovolj, da imamo le en planet in da ga je treba na nek način ohraniti in se obnašati tako, da bomo tu lahko še dolgo živeli. Govorimo o globalnem segrevanju ozračja, planet postaja topla greda. Imamo CO2-obroč okrog nas in dobesedno se bomo nekoč tu spražili, verjetno, če bo šlo tako naprej. Posledice tu najbolj čutimo. Omenil sem že sneg. V Davosu so se komaj sestali. So take velike spremembe, ki nam tako ali drugače kažejo na to, da je treba ukrepati. Ali je to pozimi sneg ali suša, toča, žledolomi, vetrolomi – s tem pač živimo. Na to se je treba ustrezno odzvati in v našem okolju delovati tako, da bi bili vzor tudi drugim, ne da preko luže dobesedno delajo drugače. V bistvu hočejo celo neke ukrepe omiliti in oklestiti ter živeti naprej. Peljimo se, dajmo gas, kolikor že gre. To je zelo kratkoviden pogled na okolje, na družbo in tako dalje. S tega vidika podpiram vsa prizadevanja ministrstva in vseh, da spodbujamo krožno gospodarstvo, uporabo naravnih virov, materialov, gozd predstavlja naša pljuča, pa ne samo Slovenije, tudi planeta. Vsrkava ogljikov dioksid, veže ogljikov dioksid v les, ki je zelo uporaben material. Zakaj to govorim? Ker moramo globalno, sistemsko vplivati na to, da se nam to toplogredno ogrevanje ozračja ne bo dogajalo in da ne bo teh ujm, da ne bo treba potem sprejemati zakonov, intervencijskih ali takšnih, ki so v bistvu intervencijske akcije. Ne rečem, da se ne smemo odzivati, ampak mi moramo delovati na dolgi rok, da iz te zgodbe pridemo nekoč ven. Sam sem pristaš nizkoogljične družbe, vzpostavljanja industrij, ki znižujejo emisije toplogrednih plinov. In spet smo pri zgodbi, ki jo ves čas ponavljam – to pa so naši gozdovi, lesna industrija, krožno gospodarstvo in v zvezi s tem zmanjšanje porabe energije. Že sam sem omenil, da je ta zakon sam po sebi interventen in rešuje neko posledico zgrešene okoljske politike – svetovne, ne samo naše – v zadnjih 100 letih. Moje razmišljanje gre v tej smeri, da to generira poplavo nekih zakonov, ki rešujejo neke posledice, ki bi jih lahko preprečili z učinkovitejšim dolgoročnim delovanjem v prid okolja. Zdaj se bom pa vrnil na to zgodbo. Ta zakon se sam po sebi dotika več področij, med drugim tudi gozdarstva in posledično lesne predelave. Rad bi nazorno nakazal, kako smo zaciklani v nek krog, iz katerega ne pridemo. V tej ujmi je padlo recimo milijon 300 tisoč kubikov lesa, to je skoraj tretjina etata. Podobne ujme smo imeli že nekaj let nazaj, žledolom, in nam se dogaja še ta zgodba z lubadarjem in ta les ostaja nekje v gozdu in smo v nekem začaranem krogu. Iz tega pa nikakor ne izidemo. Nam se ta škoda zgodi večkrat. Prvič se les uniči, ko ga vetrolom ali žledolom polomi, potem pa veliko tega lesa, ker nimamo dovolj kapacitet predelave tega lesa, ostane v gozdu in ta zgodba se ponavlja. Iz tega kroga ne izstopimo, čeprav imamo tu neke priložnosti. Na kaj še kažejo te zadeve? Da mi posekamo 6 milijonov kubikov lesa, izvozimo 4 milijone, po mojih ocenah pa okoli 2 milijona ostaneta v gozdu, kjer generira te katastrofe. Enkrat na tak, drugič na drugačen način. Na daljši rok gre za ukrep, da ta les, ki ostane v gozdu, predelamo v izdelke, ki zmanjšujejo emisije toplogrednih plinov. To pa pomeni to. Če bi s to politiko nadaljevali ne samo v Sloveniji, ampak globalno, bi zmanjšali emisije toplogrednih plinov. Mi pa zdaj izdelujemo izdelke iz aluminija, stekla, plastike, ki so sami po sebi veliki potrošniki energije, generirajo emisije CO2, po drugi strani pa nam les ostaja v gozdu in ga ne izkoristimo. Tu bi poudaril, da smo se v tem državnem zboru lotili tega problema z zakonom o gospodarjenju z državnimi gozdovi, kjer smo namenili določene finančne vire. Govorim o 40 milijonih evrov za vzpostavljanje centra za zbiranje in predelavo lesa. Zdaj se je pojavil še dobiček, tako da imamo možnost 50 milijonov evrov razporediti ravno v ta poslovni model, o katerem zdaj govorim – namesto da les izvažamo, ga predelamo v izdelke z višjo dodano vrednostjo in s tem, prvič, ustvarimo potrošnike lesa v Sloveniji, da nam ne bo ostajal v gozdu; s tem dolgoročno prispevamo k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov; zagotovimo delavna mesta. To je tisti ukrep, ki deluje na dolgi rok. Gospod državni sekretar je že povedal, da so ti gozdovi locirani različno po Sloveniji. Recimo na Koroškem je bilo 300 tisoč kubikov padlega lesa, kar pomeni enoletno porabo lesa v nekem takem obratu, ki tak les predeluje. Jaz bi v tej razpravi rekel, da smo v Državnem zboru sprejeli nekaj zakonov, ki bi jih morali izvajati, da bi prišli do sistemskih reševanj teh dolgoročnih okoljskih problemov, ujm in tako dalje. Tu vidim odlično priložnost, da v Sloveniji vzpostavimo štiri take centre, enega na Koroškem, in da vsakemu centru namenimo 10 milijonov evrov. In s tem sledimo tudi besedam predsednika Vlade, ki je dejal, da bo dal pobudo, da Slovenija postane center krožnega gospodarstva v Evropski uniji. To je odlična priložnost, da zakon, ki ga imamo, izvajamo. Kar se pa tiče tega zakona, ki je interventni; mislim, da je sprožil razpravo o tem, ampak mislim, da so že podobni zakoni, ki to urejajo. Če neka škoda naraste preko neke meje, je možno iz evropskih virov tudi pridobiti kakšna sredstva. S tega vidika jemljem pobudo za ta zakon na nek način pozitivno, da je odprla razprave, ki nakazujejo na rešitve in izvajanje zakonov, ki jih imamo; in bodo na dolgi rok indirektno preprečili takšne katastrofe. Bo kdo rekel, da razpravljam preveč futuristično, ampak gre za drobec dobre prakse, ki izkorišča našo naravno danost – gozd in les. Mi bi lahko bili vzročni primer v Evropski uniji, kako na tak način prispevamo k zmanjšanju toplogrednih plinov ter zmanjšanju takšnih ali drugačnih katastrof. Tudi sam sem si ogledal, ko se včasih sprehajam po gozdu, za vikend ostane kakšna ura za sprehod, tudi na Uršljo goro sem šel, to je bila katastrofa. Čas je, da se odzovemo na tak način, da uporabimo zakone, ki so v veljavi, da za škode, ki so nastale, če presežejo te meje po evropskih merilih in kriterijih, da tudi iz proračuna namenjamo nekaj sredstev za to. Predvsem pa bi se osredotočil na to, da tudi zakon o gospodarjenju z državnimi gozdovi izvajamo in s tem tudi prispevamo k zmanjšanju negativnih vplivov emisij toplogrednih plinov. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Pripravi naj se gospod Janko Veber in dr. Mitja Horvat. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Rada bi ponovila, kaj je pravzaprav cilj tega zakona. Vsekakor je to izvedba obnove gospodarske infrastrukture, gozdov, posledic poplav, plazov ter čimprejšnja povrnitev škode upravičencem. Gre za neke konkretne rešitve, gre za to, da bi na podlagi tega, kaj predlog zakona obravnava in kaj se z njim predlaga, pričakovala mnogo širšo razpravo v tem državnem zboru. Žal temu ni tako in bi si res želela eno konstruktivno razpravo, ker gre za prvo branje. Na nek način bi lahko tudi s konstruktivno, širšo razpravo pripomogli k temu, da se ugotovijo še dodatne morebitne potrebe po tovrstnih ukrepih. Naj vas na začetku spomnim na besede predsednika Vlade ob obisku enega od področij, ko je bilo močno prizadeto. Dejal je, da so se angažirali mnogi prostovoljci in da vse to pokaže na to, da ko nam narava pokaže svojo moč, se pokaže tudi moč v ljudeh. Naša moč, spoštovani v tem državnem zboru, naša moč je v tem, da spreminjamo zakonodajo tako, da bodo ukrepi učinkoviti in čimprejšnji. Lahko se strinjam, da kadar se v Sloveniji zgodi kakršnakoli katastrofa, je hitrost ukrepanja izjemno hitra, tudi zato, ker imamo izjemno požrtvovalne ljudi in prostovoljce, ki priskočijo takoj na pomoč, in se pomaga v tistih najhujših trenutkih. Drugače pa je kasneje, ko se prvi val ustavi in uredi, ko je potrebno neko področje sanacij in obnov. Tam se pa zadeve ustavijo. Tam se pa zadeve ustavijo. Marsikje leta in leta ne pride do rešitev; eno takšnih bom tudi izpostavila. Ta zakon je zelo konkreten v posameznih področjih. Seveda se moramo vsi prilagoditi, da bomo danes in v prihodnosti še večkrat deležni surovih podnebnih razmer in da se bomo v prihodnje verjetno soočali z različnimi katastrofami, povezanimi s podnebjem, tudi z naravo. Seveda je pri tem zelo pomembno, katere države so se sposobne z ukrepi čim bolj prilagoditi na to in vzpostaviti takšne razmere, da bodo ranljivosti in škoda čim manjša. Govorimo tudi o ranljivosti. V Sloveniji smo pod to vlado sprejeli zakonsko spremembo, kjer je izračun katastrskega dohodka tudi za desetkrat višji, ko gre za gozdove, od na primer katastrskega dohodka kmetijskih zemljišč. Čeprav vemo, da na drugi strani vse te ujme, nesreče, žledolomi in tako naprej uničujejo gozdove, o škodi smo že nekaj slišali. Ali je to pameten ukrep glede na situacijo, ki jo poznamo v državi in s katero se bomo verjetno v prihodnosti še srečevali. V tem predlogu zakona mi predlagamo, da se izračun katastrskega dohodka na dan 30. junij 2016 zmanjša za 50 %. To je eden od konkretnih ukrepov, takšne rešitve trenutna zakonodaja ne pozna; bi bila pa zelo dobrodošla za tiste, ki se neposredno srečujejo s tem problemom. Tukaj ne gre za ne vem kako velik finančni odhodek države, je pa ta prihodek na drugi strani za tiste, ki res potrebujejo pomoč ob takšnih katastrofah, več kot dobrodošel. Omenjeno je bilo že prej gasilstvo, boste lahko rekli, da pač gasilci niso poleg, ta trenutek govorim o prostovoljnih gasilcih, tudi o operativnih gasilcih. Boste rekli, da oni niso pomagali samo ob tej nesreči; seveda ne. Ravno v tem je problem, vedno so prisotni, vedno so med prvimi, ki pridejo na kraj nesreč, takrat smo vsi hvaležni in pravimo, kako dobro mrežo imamo organizirano po Sloveniji. Potem ko gre za zakonske rešitve, pa se to pozabi in so ponovno prepuščeni zbiranju sredstev preko raznih dogodkov, ki jih organizirajo. Največkrat, vsi poznamo, skoraj v vsaki občini ali vasi poteka kakšna gasilska veselica, kjer zbirajo denar za opremo in izboljšanje delovanja. Ampak ali je to res pravi in edini način, ki smo ga v tej državi sposobni? Jaz menim, da ne. Tukaj je ena konkretna rešitev, ki finančno zopet državo ne oškoduje toliko, kot prinaša na drugi strani. Podatek, v Sloveniji imamo tisoč 295 prostovoljnih gasilskih društev, spoštovani. Imamo 68 prostovoljnih industrijskih gasilskih društev, imamo preko 130 tisoč ljudi, ki sodelujejo v teh asociacijah, 130 tisoč ljudi. Tukaj lahko vidimo, koliko so naši sodržavljani in sodržavljanke pripravljeni storiti glede na to, da gre dejansko za delo dobrega, izključno za delovanje v dobrobit posameznika in države. Mi smo v tem zakonu pripravili povsem konkretne predloge za zavarovanje operativnih gasilcev, za preventivne zdravstvene preglede gasilcev in za plačilo dodatnega zdravstvenega zavarovanja ter da se jim za tisti čas, ko so na samem delovanju, omogoči tudi pokojninsko zavarovanje. Tako zelo konkretne stvari. In mi zopet iščemo način, kako to ne spada v nek zakon, kako bi to moralo biti v drugem zakonu. To je iskanje nekih lukenj. Dejstvo je, da ta država potrebuje ureditev tudi na tem področju. Ob tem interventnem zakonu smo mi izpostavili tudi to. In predstavljajte si, da vsi ti gasilci enkrat rečejo: Dovolj je! Zakaj naše zdravje?! In na drugi strani, zahvala je seveda zelo pomembna; ampak nam država ne odškrtne niti tistega minimalnega. Prav tako v teh ukrepih predlagamo, da se omogoči boljše zaposlovanje te kategorije ljudi, da se delodajalcem na nek način zmanjšajo zavarovalne premije in davčne olajšave, da bi ti ljudje tudi na nek način bili tukaj opaženi in ena prioriteta v državi. Da pa je problematika, ko gre za različne naravne katastrofe, in da smo v Sloveniji zelo šibki, ko gre za prilagajanja na ta področja, tudi v prihodnje, kaže dolgotrajnost obnove po različnih katastrofah. Izpostavila bom samo en primer. Pa ne zato, da je to edini, tega je še ogromno v Sloveniji, ampak se mi zdi pomembno, ker sem pri nekaterih predlogih sodelovala tudi sama. V Šentjerneju je bil v času tistih hudih poplav leta 2014 podrt most skozi Mršečo vas. Gre za most, ki na nek način razdeli prebivalce in je dostopnost toliko težja oziroma praktično onemogočena. Takrat je Ministrstvo za obrambo res pohitelo in je bila tista prva pomoč na mestu, dobili so nadomestni vojaški most. Danes smo na začetku leta 2018. Jaz sem že nekaj let nazaj, kmalu po tisti nesreči, predlagala spremembo v proračunu, da se vendarle občini pomaga, kajti milijon evrov sami niso sposobni zbrati, toliko naj bi stala obnova. Takrat ni bilo posluha. Enako se občina, lokalna skupnost obrača na ministrstvo, sploh še ni odgovora. To je bilo leta 2014, zdaj smo pa leta 2018. Nadomestni most je še vedno tam, vendar pa Ministrstvo za obrambo pritiska v smislu, naj povedo, kako se bodo lotili končne rešitve. Kako, če občina sama tega ne zmore?! Gre pa za eno od poplavnih področij in dejstvo je, da je pri gradnji treba slediti temu, da bo res dolgotrajna, da ne bo zopet prva katastrofa – bog ne daj, da pride do nje – odnesla tisto, kar bo postavljeno. Mi imamo na tem področju izjemne težave. In ta primer našega interventnega zakona je, da se dajo res pravne podlage že na tistih področjih, kjer vemo, da smo šibki, in da se potem omogoča hitrejša izvedba sanacij. Res mi je žal, spoštovani, da je ta razprava danes zelo omejena. Večinoma govorimo predvsem poslanci Slovenske demokratske stranke. Vesela sem za vse tiste druge, ki ste govorili in ste še prijavljeni za razpravo. Ampak res bi si želela en doprinos k temu, da poiščemo skupaj način in rešitve za področja, in to je, ki ne bodo ostala samo danes. In niso problem samo včerajšnje katastrofe, če rečem na pamet včerajšnje; gre za to, da se bomo s temi pojavi srečevali v prihodnje. Na to nas opozarjajo vsi strokovnjaki, ki se ukvarjajo s podnebnimi spremembami. In na ta del bi morali biti še kako pozorni, tudi zato, ker lahko preprečujemo nekatere stvari, da se preprečevati, predvsem pa da so sanacije hitrejše. Trdim, da je tista prva pomoč izjemno dobra, da se organizira, da so tukaj res bile rešitve, ki so pripomogle k temu, ampak potem pa stvari ostanejo. In mine pol leta, mine eno leto, ljudje že pozabijo, kaj je bilo. Tisti, ki pa se soočajo s to problematiko, pa v njej ostanejo sami. Zato težko sprejmem mnenje državnega sekretarja, ki je rekel, da se mu tovrstna ujma, nesreča ne zdi tako problematična, da bi potrebovali kakšne dodatne ukrepe. Nasprotno, potrebuje jih, pa še kakšen ukrep bi potrebovali za tiste nezgode, ki so bile v preteklosti, ker niso sanirane. Stvari ne moremo pustiti samo lokalnim skupnostim in posameznikom.
Besedo ima gospod Janko Veber. Pripravi naj se dr. Mitja Horvat in gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite, gospod Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Stalnica pri obvladovanju naravnih nesreč in odpravljanju posledic vremenskih ujm je, da imamo zelo učinkovito organizirano mrežo prostovoljnih gasilcev, ki izjemno uspešno in pravočasno odreagirajo ter preprečijo še hujšo škodo in zaščitijo življenje. Enako velja za poklicne gasilce. Nekoliko manj smo lahko zadovoljni – recimo ravno v tem primeru, ko je šlo za ujmo, ki je povzročila veliko škodo v gozdovih in zaprla številne prometnice – z organiziranostjo državnega podjetja Slovenski državni gozdovi, ki sploh ni usposobljeno za to, da bi lahko učinkovito odreagiralo in takoj odprlo prometnice do vasi, naselij, šol ter tudi do območij v gozdu, ki jih je treba sanirati. Vse to je bilo nadgrajeno tudi z ustanovitvijo modularne enote v Slovenski vojski, ki združuje vse te kapacitete, povezuje v še učinkovitejšo ekipo. No, pa tudi tega se ne nadgrajuje, tako da to so neke pomanjkljivosti, ki se kažejo v tem trenutku. V tistem delu, ko pa se pogovarjamo o odpravi posledic sanacije škode, pa pride do izraza predvsem neučinkovita centralistično organizirana izvedba. Stalnica pri tej centralistični organiziranosti je izgovor: pomanjkanje; mora biti sistemski ukrep; ni usklajeno s predpisi Evropske unije in podobno. Vsaka naravna nesreča pa je zelo konkretna in ni prav nič sistemska, je zelo konkretna tam, kjer se zgodi. In prav nič ni povezana s tem, kaj Evropska komisija misli o tem. Ljudem je treba pomagati in gospodarstvu je treba pomagati takoj, da se usposobi infrastruktura in da se sanacija izvede čim hitreje. Edini učinkovit ukrep, da premostimo vso to neučinkovitost zaradi teh tako imenovanih centralističnih sistemskih pristopov, je, da v Sloveniji ustanovimo regionalne občine. Povsod tam, kjer je sedež upravne enote, se ustanovi regionalna občina, v katero se združita občina, ki je v tistem prostoru, in tudi upravna enota. Pristojnosti ministrstva za okolje in prostor se prenesejo na te regionalne občine, sredstva; ravno tako Ministrstva za kmetijstvo, ravno tako Ministrstva za gospodarstvo, Ministrstva za infrastrukturo, v velikem delu ministrstva, odgovornega za varnost pri urejanju in zaščiti življenj in varnosti v naravi. Samo ta prenos na regionalne občine bo odpravil centralistično razmišljanje, kako je treba vse skupaj peljati na čim daljše obdobje, da se zamaknejo izplačila, da se odmaknejo problemi, ki so nastali. Kajti ljudje se potem sami samoorganizirajo, ampak to ni tisto, kar pričakujejo od države. In res ni dobro, da dobivamo recimo tudi takšna opozorila, kot smo jih dobili tudi s strani Solčavanov. Solčavsko je bilo odrezano od sveta in sami so ogromno postorili, da so si sploh omogočili dostop do šol in vrtcev, da so lahko prišli v svet in da je tudi pomoč lahko prihajala do njih. In danes ugotavljajo, da praktično nimajo več lastnih sredstev, da bi lahko recimo obvladovali eno od prihodnjih ujm, ki se lahko zgodi v kratkem. To je tisto, kar še kako močno utemeljuje potrebo po tem, da imamo regionalne občine, na katere prenesemo vse te pristojnosti, ki jih imamo danes po številnih ministrstvih. Preden se le-ta med sabo uskladijo, nastopi že druga ujma, preden rešijo prejšnjo.
Besedo ima dr. Mitja Horvat. Pripravi naj se gospod Bojan Podkrajšek in gospod Jože Tanko. Izvolite, dr. Horvat.
Najlepša hvala, predsedujoči, za dano besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana ministrica, spoštovani državni sekretar! Če nadaljujem, kjer je pred menoj končala gospa Anja Bah Žibert, ki jo zdaj žal pogrešam, ker bi z veseljem, kot je rekla sama, sodeloval v tej razpravi. Upam, da me kje drugje spremlja in da bo morda tudi kakšnemu delu mojega nastopa prisluhnila. Tudi sam pogrešam, se strinjam, danes je dvorana ves dan precej prazna, zelo malo nas je začelo današnjo sejo in trenutno nas je tudi bolj malo v dvorani. Strinjam se v tem delu. Mislim, da gre za vprašanja, ki so še kako pomembna, in me tudi čudi, da je tako malo interesa. Bom v tem delu rekel, da morda pogrešam predstavnika še kakšnega ministrstva glede na tematiko, ki jo imamo danes pred seboj, glede na predlog, ki je nekako tudi dvoplasten, kot je v maniri Slovenske demokratske stranke. In če se malo usmerim v ta del, kaj je tisto, na kar je opozorila tudi vlada in kar je umanjkalo, najverjetneje ne namenoma, tudi pri tem, ko je gospa Anja Bah Žibert govorila o odzivu predsednika Vlade dr. Mira Cerarja. Ni se zahvalil samo posameznikom, ni govoril samo o solidarnosti. Seveda se je zahvalil v prvi vrsti tudi gasilcem in predstavnikom Civilne zaščite, ki so priskočili in takoj začeli s pregledovanjem in v največji možni meri tudi odpravi posledic te ujme, o kateri govorimo danes. Zaradi tega, ker se predlog zakona imenuje Predlog zakona o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme med 11. in 12. decembrom 2017. Pravi sprožilec, in strinjam se v tem delu, da moramo biti kot družba in tudi mi v Državnem zboru pozorni na spremembe, ki se nam dogajajo ter so izven vpliva, kajti gre za naravo. Gre pa za vprašanje, kako se bomo odzvali. Po eni strani zaradi tega, ker se ti dogodki kar vrstijo, kot je bilo lepo povedano v razpravi, tudi poslanec Veber pred menoj je govoril o tem. Vemo, da se kar naprej vrstijo najrazličnejše naravne nesreče in da smo tudi v tem mandatu nanje vselej odreagirali ter sprejeli tudi nekaj interventnih ukrepov, da se sanira škoda. Ampak če je bilo danes malo širše razpravljano, je prav, da se na podlagi tega, o čemer danes govorimo, ozremo na to, kako gledamo na vprašanja podnebnih in klimatskih sprememb ter iz tega izvirajoče škode, ki se nam nenehno pojavlja. Lahko rečem, da v tem delu cenim napore Ministrstva za kmetijstvo in razumem tudi očitke, ki prihajajo iz naših vrst, da morda ne storimo dovolj. Ali zajamemo vse? Ali zajamemo vse tiste, ki jih doleti škoda zaradi vremenskih razmer in zaradi najrazličnejših izrednih dogodkov? Ali smo nanje dovolj dobro pripravljeni? Ali je pravi odgovor zavarovanje; ali moramo vsi skupaj storiti več? Danes sem vesel, da je bilo govora tudi o tem, da je treba v širšem smislu področju okolja nameniti več pozornosti in da moramo predvsem ukrepati, ne samo da se zavedamo, da obstaja; in da je večni izgovor – Žal, ni denarja, ne moremo storiti ničesar. Zato bom nekje približno tam, kjer je gospod Ljubo Žnidar lepo govoril o Zgornji Savinski dolini in o ureditvi struge Savinje v tem delu pred recimo 30 leti, ko so tudi že bili, kar se poplav tiče, zaznani določeni problemi, ker ljudje ne upoštevajo spoznanj in znanja na področju vodarstva. Čeprav so vodarji opozarjali, da gre za – sicer redkeje, pa vendarle – poplavna območja, so želeli zgraditi svoje hiše. Mimogrede, pri prejšnji točki smo se ukvarjali z evidentiranjem nepremičnin, s črnimi gradnjami in tako naprej. Seveda je veliko izzivov tudi v tem delu, v kolikšni meri človek tudi sam prispeva k temu, da prihaja do nastanka škode pri tovrstnih vremenskih pojavih, tudi po volji samih ljudi, ki ne sledijo opozorilom stroke. Vprašanje je, morda tudi za aktualno ministrstvo, aktualno vlado, za poslanke in poslance, lahko postavljamo vprašanje tudi pred vse, ali je bilo naše ravnanje pred dobrega četrt stoletja pravilno, ko smo vodnogospodarska podjetja preformirali v druge oblike in imamo danes takšne težave, kot jih pač imamo. Morda kakšen namig, zanimivo, da česa takšnega predlagatelj Slovenska demokratska stranka ni predložil v ta zakon, ki ima potem celo vrsto instrumentov, s katerimi bi lahko vnaprej odpravljali posledice škode vremenskih razmer 11. in 12. decembra 2017. Upam, da ne verjamete zares in vsaj iz razprave doslej, če je bila želja po argumentirani razpravi o tem predlogu zakona, da je bila vaša namera res takšna. Kajti iz razprave doslej sem razumel predvsem, da gre za vprašanje ureditve statusa prostovoljnih gasilcev. Kar se tega tiče, mislim, da zakon o interventnih ukrepih za odpravo posledic ni primerno mesto, kjer bi urejali ta položaj; je pa primerno mesto, da na njihov položaj opozorimo. Za ta del smo hvaležni in zagotovo bomo v nadaljevanju tudi razmišljali o tem, kako izboljšati njihov položaj. Kot rečeno že uvodoma, ko gre tudi za to, da je tudi predsednik Vlade izrazil zahvalo za njihova prizadevanja, za njihovo požrtvovalnost in stalno pripravljenost na to, da ljudem priskočijo na pomoč v teh in drugih primerih. Ali je primeren način, da nadzor nad izvajanjem del na energetski in prometni infrastrukturi opravi družba DRI upravljanje investicij, d. o. o., ali ne? Zanimiv predlog, vreden premisleka in neke samostojne razprave, ne samo v zvezi z vremenskimi ujmami med 11. in 12. decembrom, ampak tudi širše. Zagotovo je zanimivo pogledati tudi, kako je z določbami o javnem naročanju. Verjamem, da ste si prebrali, ne bom na tem mestu ponavljal, da gre za tolikšen odstop od pravil o javnem naročanju, da skozi interventni ukrep za vse prihodnje primere poseči v pravila, ki veljajo v evropskem prostoru in zavezujejo Republiko Slovenijo ter tudi v naši zakonodaji. Nenehno imamo na programu, obravnavamo predloge sprememb Zakona o javnem naročanju, zato verjamem, da to lahko opravimo tudi v razpravi. Morda nekaj takega, kar danes predlagate s tem zakonom, predlagate kot amandma takrat, ko bo odprt Zakon o javnem naročanju. Ali na način, kot ga predlagate, s spremembami Zakona o gozdovih? Prejle smo v razpravi slišali, vse oči so uprte v Slovenske državne gozdove. Slovenski državni gozdovi ne upravljajo s celotnim gozdom v Republiki Sloveniji, zato je morda tukaj treba razmišljati tudi malo širše. Vsekakor pa sem vesel, da je z nami državni sekretar, in najverjetneje bo to prenesel na ministrstvo in bo ministrstvo razmišljalo o tem, kaj lahko tudi z Zakonom o gozdovih storimo v primerih, ko pride do ujme. Škodi, ki posledično sledi, na kar je opozoril tudi poslanski kolega Danilo Anton Ranc, če ne bomo posledic 11. in 12. decembra sanirali v dovolj hitrem času, nam sledi spet druga škoda, ki bo povzročena s strani napada podlubnikov. Gre za zelo kompleksna vprašanja in najverjetneje tako enostavno, kot predlagate s predlogom tega zakona, ne bo šlo. Zagotovo je potrebna akcija in zagotovo je lahko nekaj, čemur sledim tudi sam – na kompleksna vprašanja včasih pač ni preprostih rešitev, ampak moramo za določena kompleksna vprašanja najti tudi ustrezne kompleksne rešitve, vsekakor utemeljene na znanju in vsekakor s tem, da strnemo vrste in da medresorsko odgovorimo na tovrstna vprašanja. Premalo je po posameznih področjih, izoliran vsak v svojem vrtičku, vsako ministrstvo samo iz svojega zornega kota. V tem smislu, še enkrat poudarjam, pogrešam morda še druga ministrstva na tej seji, ki bi lahko danes dobila kakšne zanimive ideje, vzgibe, izzive in bi morda lahko že na tej seji razmišljali o tem, da je treba k tem kompleksnim problemom pristopiti na ta način, da se drugače kot doslej ministrstva povežejo med seboj in da skupaj najdejo ustrezne rešitve. In da za tisto, kar danes ponujate s svojim predlogom zakona, da za ta vprašanja najdemo ustrezne odgovore in da vsi skupaj ravnamo glede na to, kar vemo, da se nam dogaja; in da ozavestimo tudi tisti del, da smo naravo dobili od naših prednikov in da jo bomo predali tudi našim zanamcem. Zato je treba odgovorno ravnati, kar se tega tiče, ne moremo slediti samo drobnim trenutnim koristim in se ne ozirati na to, da nam z našim poseganjem in z našim delovanjem v okolju nastajajo tovrstni problemi. Zato vas moram razočarati v tem delu, da zakon takšen, kot je, s tem namenom, s takšnim naslovom in predvsem z rešitvami na nekaterih področjih, ni primeren inštitut oziroma ni primerna pot po mojem mnenju, da bi odgovorili na vsa velika vprašanja, ki se v zvezi s tem pojavljajo. Mislim, da bo treba iskati širše rešitve in predvsem tako, kot sem že rekel, z interdisciplinarnim pristopom, malo tudi s posluhom na to, na kar nas opozarjajo posamezni strokovnjaki, jih imamo tudi v našem prostoru; in da bi jih v večji možni meri tudi slišali in ravnali skladno z njihovimi dognanji in tudi predlogi za ravnanje v prihodnje. Verjamem tudi, da sami ne bomo dovolj in da je treba glede teh vprašanj poiskati odgovore in se medsebojno dogovoriti tudi v širšem prostoru, zato neodgovorna ravnanja posameznih, tudi pomembnih voditeljev v svetu niso sprejemljiva. Na tem mestu moram izraziti svoje obžalovanje, če se vidni predstavniki ne zavedajo in ne ravnajo tako, kot bi recimo z enim kratkim izrazom ocenil družbeno odgovorno, pa ne samo znotraj države, ampak tudi širše. Cenim pobudo in napore Slovenske demokratske stranke, da je danes do te razprave prišlo, z veseljem sem se je tudi udeležil, tudi sam izražam obžalovanje, da ni bolj živahna, saj je odprla kar nekaj vprašanj, na katere moramo poiskati skupne rešitve. Žal pa moram ugotoviti, da s takšnim zakonom, kot je predlagan, ne in tudi ne z njegovim amandmiranjem. V tem primeru bom moral reči, da se zahvaljujem, da ste nas spodbudili k razmišljanju; in da bomo na načine, kot so pri nas predvideni, zagotovo poiskali rešitve. V tem delu pozivam tudi pristojna ministrstva, da resno razmišljajo o tem, kaj in kako ravnati vnaprej; da boste slišali in našli rešitve na izzive, ki jih imamo. Če sredstev ni dovolj, da moramo ta sredstva najti in jih razporediti tudi za tovrstne projekte in jih imeti na voljo. In če je tega čedalje več, če se nam to čedalje pogosteje dogaja, potem bo treba premisliti, v kakšni meri, na kakšen način spremeniti tudi zakone na posameznih področjih in tudi v širšem smislu pri prizadevanjih gledati na stvari globalno. Ni se vse zgodilo 11. 12., ogledal sem si po Sloveniji in resnično je stanje slabo. Ko človek pogleda podrta drevesa, ko pogleda, kakšno škodo je tudi voda povzročila, kakšne težave imajo ljudje; danes smo dobili, nihče ni omenil, morda na tem mestu tudi Solčavsko, odrezano od sveta, otroci, ki so morali ostati v šolah. To so pomembna vprašanja in zelo pomembno je, da pogledamo, kje in kakšne rešitve moramo najti, kako se odgovorno obnašati glede naših posegov in kaj lahko storimo, da v največji možni meri preprečimo tovrstno škodo, ki nastaja ljudem. Trenutek, v katerem se moramo ozreti tudi v sebe in se vprašati, kaj lahko storim za to, da do tovrstnih posledic ne bi prihajalo. In kot v vseh primerih, če želimo spremembe, moramo vedno začeti pri sebi. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek. Pripravita naj se gospoda Jože Tanko in Danijel Krivec.
Spoštovani predsednik tega zbora, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Če bi včeraj in danes deževalo, dva dni skupaj, bi prav gotovo ta razprava v tem državnem zboru bila bolj konkretna od nekaterih pa bolj odgovorna. Predlagatelj kolega Grims je na začetku te točke ta predlog zakona o interventnih ukrepih predstavil tako jasno, da prav gotovo lahko razumejo vsi v Sloveniji, ki spremljajo to sejo. Zdi pa se mi, da tega ne razumemo mi, ki sedimo v teh klopeh. Pa se bom na začetku dotaknil neke druge točke, da me boste razumeli vsi, ki spremljate tukaj in tudi zunaj, kaj hočem povedati. Če bi bila naša rokometna reprezentanca v finalu evropskega prvenstva, mislim, da ni take obveznosti predsednika Vlade ali pa še kakšnega ministra, da si ne bi ogledal tega finala in mahal s slovensko zastavo, kar je pozitivno, da ne bom narobe razumljen. Ko pa je to prvenstvo mimo, vsi pozabimo na šport. Zdaj pa naj se navežem na današnjo točko. Ko se zgodi, ko narava pokaže svoje zobe, za kar smo največkrat odgovorni mi, ki živimo na tem delu sveta, seveda ne od včeraj, ampak že mnogo let, prav gotovo je bilo v preteklosti storjenih mnogo napak, tisti teden, ko se to zgodi in ko to spremljajo kamere, so vse službe prisotne. In na veliko predvsem tistim, ki so ogroženi, gasilcem in gasilcem, vsem prostovoljcem na veliko razlagamo, kaj vse bomo postorili v prihodnje, da do tega ne bo več prišlo. Ampak to govorimo zgolj tisti teden, ko nas vsi spremljajo. Ko je to mimo, na to pozabimo, in ko se zgodi naslednja naravna nesreča, se zopet sami na to spomnimo, predvsem pa nas to spomnijo oškodovanci. Približno tako danes na momente izgleda ta razprava. Danes je bilo velikokrat povedano, kakšna je namera Slovenske demokratske stranke, da je ta predlog pripravila. Mislim, da je to vprašanje tistih, ki so to postavljali, neodgovorno. 11. in 12. december ni tako dolgo nazaj. Eni so nam celo povedali, da žal nas pač morate razočarati. Osebno naj povem, da ko poslušam, sem žalosten. Razočarali ste vse tiste zunaj tega državnega zbora, ki so bili že mnogokrat oškodovani, razočarali boste z vašo razpravo gasilce, gasilke pa vse prostovoljce s pritiskom na gumb pri glasovanju. Nikoli nisem trdil, da pri zakonih, ki jih predlaga Slovenska demokratska stranka, ni moč še česa dodati; nikoli v tem mandatu. Ampak govoriti pa dvomiti v namero, kjer narava vsako leto kaže močnejše zobe, se mi zdi neodgovorno. Kdaj predsednik države, predsednik Vlade ali minister sprejme gasilca, ko prinese iz vode človeka, ki mu je rešil življenje. Ali se sploh zavedamo, da tudi med današnjo točko pa sejo na tisoče gasilcev hodi vedno po nitki, ko rešujejo življenja. Zato sem razočaran, da danes pri tej točki ne najdemo skupne poti, kako bi lahko bili na tem segmentu boljši, uspešnejši, predvsem pa da bi se danes dotaknili tistih, ki jih venomer potrebujemo. Ni največji problem, da ni dovolj poslank in poslancev v dvorani, so pa zunaj, prihajajo pa spremljajo to sejo, v to ne dvomim. Večji problem se mi zdi na drugi strani, pri predstavnikih Vlade. To pa prav gotovo jasno pokaže odnos do današnje točke pa do tematike, ki nas bremeni iz preteklosti in nas bo bremenila tudi v prihodnosti. Današnja točka je tudi pokazatelj, ne samo to, ker smo to predlagali v Slovenski demokratski stranki, to je tudi odnos do te tematike. Naj zaključim tako, kot sem začel, če bi včeraj pa danes deževalo, bi se do te točke, ki smo jo predlagali v Slovenski demokratski stranki, ki jo je uvodoma predstavil kolega Grims tako, da jo lahko razumejo vsi izven tega parlamenta, drugače obnašali. Spoštovana ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Jaz bi si iskreno želel, da narava ne kaže več zob, ampak to so zgolj pobožne želje. Namera Slovenske demokratske stranke je iskrena, dobrobit tistih, ki jih je že doletela naravna ujma, je dobra namena vseh tistih, ki se spopadajo s to naravno ujmo; in je dobra namera za vse ujme, glede katerih pa bi si iskreno želel, da bi jih bilo čim manj tudi v prihodnje. Hvala.
Besedo ima gospod Jože Tanko. Pripravi naj se še gospod Danijel Krivec, potem pa prehajamo v sklepni del splošne razprave.
Hvala lepa za besedo. Najprej mogoče kakšen stavek na to, kar smo slišali v dosedanji razpravi, pa tudi komentar tistega, kar je povedala ministrica. V Državni zbor, kadar mi predlagamo kakšno rešitev ali zakon, prihajajo vedno mnenja. Niti eno od mnenj v tem mandatu, ki ga je pripravila Vlada, ni bilo tako, da bi podprlo predlog rešitev, ki jih je predlagala Slovenska demokratska stranka. Niti eno mnenje v tem mandatu še ni bilo tako. Tu je na mestu vprašanje, ali mislite, da je največja opozicijska stranka v tem mandatu – in istočasno tudi stranka, ki je dvakrat vodila vlado – tako nesposobna, da ne zna pripraviti zakona, ki je primeren za obravnavo v Državnem zboru in ki zadeve ureja na primeren način. Ob to se je spotaknila v uvodni razpravi tudi ministrica in jo javno sprašujem, ali je ta zakon res tako slab, da si ne zasluži vladne podpore; in ali so v tem zakonu rešitve, ki so do sedaj že urejene v drugih zakonih. Gospa ministrica je rekla, da naš zakon ni sistemski. Interventni zakon, ki odpravlja nek problem, najbrž sistemsko rešuje zadevo, ki se nanaša na tisti problem. Zanima pa me, zakaj vlada in ministrica, ki je že cel mandat ministrica, ni do sedaj pripravila sistemskega zakona, ki bi zajel vse te stvari, ki jih mi dodatno predlagamo ob tej elementarni nesreči, ujmi, ki je bila? Sprašujem tudi poslance koalicije, predvsem Stranke modernega centra, ki berejo iz teh poročil Vlade, zakaj tega oni do sedaj niso pripravili. Nam tega potem ne bi bilo treba predlagati. Mislim, da stvari niso take, kot govori ministrica, kot govorijo ostali ministri pri kakšnih drugih primerih. Jutri bomo imeli dva primera, ko se bo ponovno zgodilo enako, da bi bili naši zakoni vsebinsko slabi. Problem je, da imamo slabo vlado; in edina obramba slabe vlade in slabe koalicije je v tem, da poskuša nasprotnika ponižati z nekimi floskulami, in to doživljamo že cel mandat. Če bi imela vlada in ministrica karkoli resnega na tem področju za popraviti ali izboljšati, bi lahko predlagala tudi amandmaje na rešitev, ki smo jo predlagali, z lahkoto. Če ne štima datum 11., 12. december, potem napišite 13. ali 14. december, če je bilo to takrat, ker se to nanaša na ta problem. Če je treba datum črtati, da bo veljalo bolj splošno, potem predlagajte amandma in bomo to odpravili v 1. členu tega zakona, noben problem. Saj ni naša želja, da bomo tekmovali z nekom, ampak da bomo naredili dober zakon, ki bo stal in bo pil vodo. Ampak ne, vlada ni niti toliko, da bi predlagala korekture v tem in tem členu, na tak in tak način. Nič. Samo napiše dve strani obrazložitve in napiše, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Samo to naredi. Nobenega drugega miselnega napora ne opravijo v tej vladi in v tej koaliciji. To je že simptomatično. Mislim, da se na tak način ne more odgovorno in resno pristopiti ne k vodenju vlade ne k reševanju problemov, pa vzemite katerokoli področje. Nekaj je hudo narobe z vlado, ki ni sposobna prisluhniti problemom, ki so prej v Državnem zboru, ali pobudam, predlogom, ki jih predlagajo poslanske skupine, posamezniki. Zanimivo je, da takrat, kadar kakšen nesistemski zakon predlaga Vlada, ki ima več pripomb Zakonodajno-pravne službe in amandmajev, kot je členov zakona, je zadeva v redu. Takrat ni problema ne s sistemskostjo, ne s celovitostjo, ne z ne vem kom. Kadar poslanci koalicije, očitno v dogovoru z vlado, predlagajo kakšne rešitve, zato da se pred iztekom mandata malo popularizirajo in pokažejo, tudi takrat ni nobenega problema. Vlada ne nasprotuje, kar pomeni, da je dala tiho podporo rešitvi, ki jo predlagajo koalicijski poslanci. Celo več, najbrž je ta zakon nastal celo v vladnih uradih. Celo v vladnih uradih. Ne bi bil to prvi primer v tem mandatu. Možnosti imate veliko. V tem času, ko smo mi vložili ta interventni zakon, bi lahko vložili svoje besedilo zakona po nujnem postopku, kjer bi te stvari rešili, ki jih mi predlagamo. Ampak tudi tega ne. Skratka, ni kakšne želje v tej vladi, da bi se karkoli dobrega sprejemalo, ampak samo tisto, za kar vlada misli, da je prav in zveličavno. Interventni ukrepi iz našega zakona stanejo približno toliko, kot so stroški šotorišč, ki ste jih imeli rezervirane za eventualne migrante. Nič večji niso, približno 3–5 milijonov evrov, toliko pa so stroški zasilnih šotorišč, ki ste jih imeli postavljene po Sloveniji in so bila prazni v tem času, ko ni bilo migrantskega vala. Tam ste lahko našli denar za preventivni ukrep; tu ne morete najti in zagotoviti denarja za poplačilo stroškov in nekatere preventivne ukrepe, ki jih tudi predlagamo v tem zakonu. Kot ste že sami povedali in tudi v obrazložitvi piše, so največje škode nastale v predelu Ribniškega, Kočevskega in še nekaterih drugih predelih Slovenije. Mislim, da so predlogi, s katerimi želimo pomagati tistim, ki so to ujmo doživeli in so lastniki kmetijskih zemljišč, racionalni in logični, povsem logični. Predlog, da se zniža za 50 % katastrski dohodek tistim, ki so doživeli to ujmo in jim je podrlo polovico gozda ali nekaterim celo več, je najbrž utemeljen, je smiseln. Zakaj pustiti ljudem plačevanje polnih davkov, če so utrpeli očitno gospodarsko škodo. Obnova tega gozda traja 50, 70 ali 80 let. To lahko povedo tisti, ki so se nekoliko ukvarjali z gozdom in lesom. Posledice so nepopravljive, ekonomsko izkoriščanje gozda, kjer je najprej po lubadarju, zdaj pa je nastal na nek način, in bo treba speljati, golosek, to je najbrž nepopravljiva škoda. Ampak kmetu, ki je doživel te stroške in to nesrečo, tega ne priznate. Pridete z novim zakonom o evidentiranju nepremičnin in nepremičninskim zakonom, tu pa ni nobenega problema, da bi tem ljudem zamejili vse in jih dodatno obremenili, tam ni problem. V primerih, ko gre za očitno škodo, ki je dokazljiva, pa tega ukrepa ne podpirate; s tem ko zakon zavračate. Prav tako je problem, da se s tem nepremičninskim paketom, kot sem prej omenil, tudi tam ne prizna popolnoma ničesar. Nobene olajšave, nobene bonitete. Hitro boste našli tam nekoga iz katerekoli sfere, ki je blizu koaliciji, ki ga bo treba dodatno financirati ali pa mu dati za kakšen neroden projekt kakšna velika sredstva, da bo predstavljal neko alternativno kulturo in se morda iz koga norčeval. Tam ni problem dati 700 tisoč, 500 tisoč, 300 tisoč, omogočiti razstave v tujini in tako naprej; v primerih, ko gre pa za resne težave kmetijskih gospodarstev, pa tega ni. Nobenega posluha za to in nobene olajšave za to. Da v tem primeru, ko sicer ni tukaj ministra za kmetijstvo, to je nerazumna odločitev vlade in koalicije. Niti tega ukrepa pri tistih, ko gre za evidentne škode in posledice, ki ne bodo obnovljive v desetletjih, vlada ne prizna nobene bonitete oziroma nobene olajšave. To je neobičajno, nenormalno, to je kruto do ljudi, ki tej državi plačujejo davke; in celo takrat, ko doživijo nesrečo, ne naletijo na posluh vlade, ne naletijo. Nekaterim obljubite plačo, povišano za 30, 40 %, pa si je ne zaslužijo, ker imajo že tako previsoko, in tam ni problema; v teh primerih pa popolna blokada in nerazumevanje. Prav tako se mi zdi, da je treba na nek način urediti te stvari, povezane z gasilstvom in prostovoljnimi gasilci. Mi nimamo samo profesionalne strukture, ampak imamo tudi neprofesionalno, prostovoljno strukturo. Veliko breme v takih primerih prevzamejo predvsem prostovoljne strukture po vaseh, manjših krajih in tako naprej. Moram reči, da je velika večina delodajalcev do teh ljudi razumna in ne komplicira, ampak imamo primere, ko pride recimo ob taki nesreči do angažmaja tudi 5, 10 % zaposlenih v neki firmi ali celo več. Zagotovo pride do izpadov proizvodnje, pride do težav v proizvodnji, v načrtovanju in najbrž je neke minimalne stvari tudi v teh primerih treba omogočiti, tudi delodajalcem, in sicer v znižanju raznih premij oziroma davčnih olajšav. In tudi za prostovoljne gasilce bi lahko ta vlada poskrbela. Mi v primeru tega predloga govorimo o bistveno nižjih stroških, kot bi jih vi bili pripravljeni nameniti za ilegalne migrante, bistveno nižjih stroških, tu gre za nekaj evrov. Ta zakon vse skupaj prinaša za okoli 5 milijonov evrov stroškov, ki niti ne bi nastopili takoj, ampak sukcesivno. Niti za to ni nobene možnosti. Predlagam koaliciji in vladi, da resno razmisli o tem, da podpre ta zakon, da ga damo v naslednjo obravnavo; in da morebitne izboljšave zakona, ne poslabšanje, ampak izboljšave zakona na celovit sistemski način pripravi vlada. V situaciji, ko se nekatere stvari urejajo po določenih nesrečah, ni možno reševati s tem, da bi vložil pet zakonov; zato je interventni zakon. Tudi vsako spremembo proračuna se ne ureja s 120 zakoni, ampak z zakonom o izvrševanju proračuna se uredi izvajanje vseh ostalih zakonov. Neko podobno vlogo na tem področju ima ob elementarnih nesrečah tudi interventni zakon. Jaz mislim, da bi bilo modro, čeprav tej vladi to ni ravno odlika, da se zakon podpre in se ga spusti v nadaljnji postopek. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Danijel Krivec. Potem pa preidemo v sklepni del razprave, kjer dobita besedo še Vlada in predstavnik predlagatelja.
Hvala za besedo še enkrat. Že v uvodnem mnenju sem povedal, da bomo ta zakon podprli. Glavni očitek, ki se je ponavljal skozi celotno današnjo razpravo, je, da je to na nek način nesistemski pristop in da se poskuša reševati na nek parcialni način. Vendar dejstvo je, da tudi naravne nesreče niso sistemska zadeva, in že v preteklosti so se skozi posamezne naravne nesreče izboljševala ukrepanja ter tudi zakonske podlage za reševanje posamezne naravne nesreče. In v našem predlogu interventnega zakona je kar nekaj nastavkov, ki so lahko vključeni v sistemske zakone; in tak je tudi predlog. Že s tega vidika bi bilo smiselno ta zakon tudi s strani vseh poslancev podpreti in za nek naslednji primer, ko bo prišlo do večjega vetroloma, bodo nekatere stvari urejene. Vedno se pojavlja tudi dilema o tem, ali so vse te službe, ki ob naravnih nesrečah ukrepajo, na primeren način umeščene v zakonodajo; ali so vsi inštrumenti, ki jim omogočajo primerno delovanje, na razpolago. V tem našem predlogu so tudi vsi ukrepi, o katerih je bilo govora tudi že v preteklosti, bili so tudi že zakonski predlogi, na kar tudi opozarjate, da je treba v nekem posebnem zakonu reševati. Vendar do zdaj ni bilo nekega posluha, da se vsaj na področju prostovoljnega gasilstva uzakoni določene bonitete, ki naj bi jih imeli tisti, ki neposredno intervenirajo na posamezni naravni nesreči ali kakšnem drugem izrednem dogodku, ter tudi delovne organizacije, gospodarski subjekti, ki zaposlujejo te operativne prostovoljne gasilce. Dalo se je več primerov iz primerljivih držav iz Evropske unije, ki imajo te stvari urejene. Enako napotuje tudi naš interventni zakon. Instrumentarij, ki je bil uporabljen, je usklajen in je tudi primerljiv z evropsko zakonodajo. Vendar če ni želje, da se neka stvar spremeni, je čisto vseeno, ali govorimo o interventnem zakonu, ali govorimo o sistemskem zakonu. Če nekdo ne želi videti vsebine, je težko opraviti tudi resno razpravo in tudi odločati v korist tistih, katerim je zakon namenjen. Jaz upam, da bo v nadaljevanju, preden pridemo do odločanja, mogoče še kakšen dodaten razmislek, da se vseeno podpre nekatere stvari, ki jih ta interventni zakon prinaša in so dobrodošle. Je še možnost, kot je bilo nakazano, da se v nadaljevanju, v drugem branju in tudi v tretji obravnavi še izboljša zakon; vendar pa bo zelo težko, če ni volje po tem, da se stvari na tem področju izboljšujejo. V tem predlogu zakona je tudi predlog, da se vetrolov kot neka naravna nesreča umesti v krovni zakon o odpravljanju posledic naravnih nesreč; in je to tudi neka izboljšava te materije. Če se boste spomnili, tudi plazovi niso bili v tem zakonu opredeljeni in so se kasneje, z novelacijo umestili v Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč. Prej tega ni bilo. Nesreče, ki se pojavljajo in ki so večje, kot so bile v preteklosti, je treba v nadaljevanju tudi sistemsko obravnavati. Vsi nastavki, da je to mogoče, so tudi v tem predlogu našega interventnega zakona. Odločitev pa je na vseh poslancih, ki bodo o tem glasovali. Naš predlog je dobronameren in rešuje vse te probleme, ki bi se lahko, to se strinjamo, reševali tudi v nekih sistemskih zakonih. V preteklosti so bili vsi ti poskusi, ki so bili vloženi tudi z naše strani, zavrnjeni, zato je bil tudi ta zadnji poskus, da se v primeru neke izredne situacije poskuša zadevo razreševati tudi z interventnim zakonom.
Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnica Vlade in predstavnik predlagatelja. Najprej ima besedo predstavnica Vlade, ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Sicer priznam, nisem imela namena imeti tak nastop, ampak spoštovani poslanec gospod Tanko, bom zdaj malo po štajersko rekla, je meni jokal, kako vlada ne podpre nobenega predloga zakona Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Jaz pa lahko njemu malo ali pa fejst zajokam, saj tudi Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke ni zadovoljna z ničemer, kar prinese ministrica za okolje in prostor; oziroma se mi pove, da so pripombe tudi na zakone, ki jih niti nisem sama pripravila. Tako jokanje pač kaže na to, da se je včasih vseeno dobro usesti pa kaj skupaj urediti, sicer stvari dlje časa niso urejene ali pa traja, da so urejene. Jaz bi se ponovno vrnila na naš zakon, to je Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč. Da, strinjam se, kadar ga bo treba popraviti oziroma ko se bomo uskladili, kaj v tem zakonu popraviti. Ni problem, da se pod neugodne vremenske razmere napiše še ta veter ali pa ne. Sem prepričana, da tudi tisti, ki še nimajo nekih šol končanih, dobro vedo, da je tak veter, kot se nam je dogajal v lanskem decembru, naravna nesreča kot neugodne vremenske razmere. Ponovno se samo na kratko obrnem na to, vsaj jaz sem tako danes razumela, pa ni nujno, da sem prav razumela, ker tudi to se meni velikokrat pove, kako nič ne razumem. Ampak jaz razumem, da bi bilo treba prostovoljne gasilce in njihov status kot rešitev obravnavati v Zakonu o gasilstvu, še posebej zaradi tega, ker sem prepričana, da ga ni med nami junaka, ki bi rekel, da niso gasilska društva najpomembnejše nevladne organizacije v Sloveniji z najdaljšo tradicijo in največ naredijo. Jaz sem vesela, da so gasilci tako zdravega duha, da jih tudi ta naša razprava ne bo razdelila. Pri njih je pomembno, ko so pozvani, da gredo v akcijo in naredijo tisto, kar se jim naroči oziroma kar se od njih pričakuje. Imamo pa v Sloveniji letos oziroma tudi še lani kar nekaj malega sreče. Če pogledamo malo preko naših meja, vidimo, da se te naravne nesreče pojavljajo v vseh okoljih. In to, da s takimi interventnimi zakoni posegamo za vsako tako naravno nesrečo, vsaj sama ne vidim v tem smislu, res je treba sistemsko rešiti. Je pa prav, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke velikokrat opozarja, tudi mene, zakaj toliko zakonov, treba je zmanjšati število zakonov, da je preglednost tistega, kar je zapisano v neki sistemski rešitvi, zadostna. Mislim, da smo tudi za gledalce oziroma za tiste, ki nas spremljajo, povedali, v čem je težava vlade, da bi podprla ta zakon. Ponavljamo, torej v 1. členu zakon govori o ureditvi odprave posledic naravne nesreče za dogodek 11. in 12. decembra. Vlada oziroma Uprava za zaščito in reševanje je izvedla vse aktivnosti in pripravila gradivo za poplačilo višine intervencijskih stroškov, nastalih ob ukrepanju zaradi navedenih vremenskih ujm. Prav tako je bil 21. 12., torej res hitro po dogodku, izdan sklep o pričetku ocenjevanja škode; res pa je, da je škoda na tako velikih površinah, da občinske komisije pa tudi podjetja s popisom še niso zaključila. To zaključno poročilo Uprava za zaščito in reševanje pripravi za vlado in potem tudi na našem ministrstvu pripravimo program odprave posledic z zagotovljenimi finančnimi sredstvi. Dejstvo pa je, kot je povedal tudi državni sekretar gospod Podgoršek, da sanacije na terenu že potekajo. Hvala lepa.
Besedo ima predstavnik predlagatelja mag. Branko Grims.
Še enkrat vsem prav lep pozdrav! Dobrodelnost, pomoč, pomagati bližnjemu se ne odraža v besedah, gospe in gospodje, ampak v dejanjih. In to velja tudi za Državni zbor Republike Slovenije. Danes iz besed velikanske večine tukaj prisotnih očitno sledi, da so bile besede zelo visoke; dejanj pa ne bo. Tako je mogoče razumeti to, da nikakor ne želite obravnavati tega predloga zakona v vseh fazah. Eden od poslancev je uporabil izraz, da gre za drobne stvari. Škoda, ki je ogromna, konkretna življenja ljudi, ogrožena življenja ljudi – če so to drobne stvari, so to tiste drobne stvari, s katerimi smo se mi dolžni ukvarjati; ne samo da je prav, da se ukvarjamo. Tako razumevanje zavračam v celoti. Primerjava s tisto najbolj razvpito ujmo, ki je prizadela Slovenijo, z žledom, pokaže, da nismo prav zelo daleč od okoliščin in da gre za ujmo, ki je zelo velika po svojem obsegu. Prve ocene, ki sem jih tudi sam navedel, so se takrat gibale okoli pol milijona, milijona, tudi čez. No, zdaj je gospod državni sekretar povedal, da je uradna ocena že 2 milijona in 100 tisoč kubikov podrtega drevja in da še ni dokončna. Po tem, kar slišim od strokovnjakov na tem področju, bo končna še bistveno večja. Pri žledu pa je bilo na koncu treba posekati približno 9,3 milijona kubičnih metrov drevja, kolikor je moj spomin čisto okej na tem področju. To se pravi, da so stvari že počasi primerljive, kar pomeni, da je upravičeno v tem primeru posegati po dodatnih možnostih, ki jih kot zakonodajalec imamo. In zato je tudi predlog zakona, ki je pred vami, s tega vidika zagotovo upravičen. Kaj ta predlog zakona pomeni? Njegovo sprejetje bi omogočilo, da bi se hitreje odpravilo posledice, in to v celoti, da bi hitreje prišlo do izplačila odškodnin, da bi se uveljavilo tudi davčne olajšave za prizadete, da bi se hitreje zagotovila popolna obnova cest in daljnovodov ter da se za vse tisto, česar ni mogoče v tem trenutku zagotoviti, dodatno s strani Državnega zbora kot zakonodajalca pooblasti Vlado Republike Slovenije. Poleg hitrejše odprave škode, in to v celoti, tudi s tem, da se izogneš nekaterim v danem primeru nepotrebnim dodatnim zavlačevanjem, ki jih pozna naš birokratski sistem, žal ste nekateri ravno to posebej hvalili, pa je v tem zakonu še en člen, ki je, zanimivo, sprožil izjemno veliko razprave, da bi ga morali urediti drugje. Gre za člen, ki pomeni priznanje tistim, ki so prvi priskočili na pomoč. Ne prvič, vedno ko gre za ujme, so gasilci tisti, ki prvi priskočijo na pomoč; in tako bodo tudi vedno storili. Gasilstvo je v Sloveniji vrednota, je pojem, je sestavni del slovenske kulture in je tudi izjemno pomembna oblika družbenega življenja, zlasti na podeželju. V celoti po uradnih podatkih združuje 133 tisoč gasilcev oziroma članov gasilskih društev; od tega je dobrih 40 tisoč operativnih gasilcev, tistih, ki so dejansko kot prostovoljni gasilci pripravljeni in usposobljeni vsak trenutek priskočiti na pomoč. Samo toliko, da se zavedamo, kako pomemben del družbe je to. Če bo zakon sprejet, v njem predlagamo rešitve, o katerih smo se že večkrat pogovarjali, pa nikoli ni bilo volje, žal, da bi se sprejelo. Ni bilo volje. Ne razumem, zakaj ne. Predlagamo samo to, da bi država zagotovila sredstva za zavarovanje operativnih prostovoljnih gasilcev, da bi zagotovila sredstva za preventivne zdravstvene preglede gasilcev, da bi zagotovila prostovoljnim operativnim gasilcem financiranje dodatnega zdravstvenega zavarovanja in za vsak dan izvajanja javne gasilske službe tudi dodatno pokojninsko zavarovanje. Edino pošteno in korektno do ljudi, ki za pomoč drugim izpostavljajo svoje zdravje in življenje. Naj ponovno povem, ne gre samo za hipotetično, tudi v zadnjem dogodku, zadnji ujmi je prišlo do nekaterih poškodb, na srečo ne hujših, ampak se dobro spominjam, da je samo nekaj let nazaj prav v Cerkljah na Gorenjskem, v mojem okraju, prišlo do smrtne žrtve med gasilci, ko je bilo močno deževje, poplave, poskušali so reševati hišo in prišlo je do udara elektrike visoke napetosti. Ne gre za nekaj, kar bi bilo teoretično, ampak žal zelo praktično. In to niso majhne stvari, spoštovani kolegi in kolegice iz koalicije. Poleg tega pa se prostovoljni gasilci vse bolj srečujejo tudi s težavami, ko gre za njihovo zaposlovanje. V nekaterih podjetjih so na izpostavljenih mestih, ponekod je tudi po več prostovoljnih gasilcev, in ko gre za en dan nepričakovane odsotnosti ali pa celo za več dni, kadar gre za hujšo ujmo, pride do motenj v proizvodnji, pride do motenj v delovanju podjetja. Marsikje so se že srečali s problemi šikaniranja, celo z grožnjami z odpuščanjem, ponekod se izogibajo, da bi takšne ljudi zaposlovali. Zato predvidevamo, da bi država stimulirala zaposlovanje prostovoljnih gasilcev tako, da bi se delodajalcu znižale zavarovalne premije in bi imeli dodatne davčne olajšave. To so vse rešitve, ki jih poznajo nekatere primerljive države, ki imajo podobno zgodovino, ki imajo podobno gasilsko kulturo, izročilo še iz časov Avstro-Ogrske. Ne gre za neke posebne rešitve, gre za korekten odnos, da se država tudi na ta način oddolži tistim, ki zanjo pač dajejo na kocko svoje zdravje in življenje. Gospe in gospodje, v politiki ne štejejo besede, štejejo dejanja. Šteje to, kdo bo za takšno rešitev pritisnil na gumb. Vsi ste dejali, da to podpirate, ampak bi vi to enkrat uredili v nekem sistemskem zakonu. Gospe in gospodje, izteka se vaš mandat, zakaj pa niste tega uredili v enem sistemskem zakonu?! Potem tega predloga danes tukaj ne bi bilo. To se pravi, ko se ponudi rešitev, takrat ni pravi trenutek pa ni pravi zakon. Pred tem pa imate oblast tri leta in pol in nič ne naredite na tem področju. Vaš mandat se je začel z letom, ko so bile zelo močne ujme v Sloveniji. To se pravi, da ne gre za nekaj, kar bi se šele zdaj posebnega pojavilo. Da bi to zameglili, kar je nepošteno do gasilcev, da jih vedno znova vržete pod mizo in jim rečete, da naj čakajo na boljše čase, ste to zameglili z vsemi mogočimi razpravami. Ogromno sem danes poslušal spet o segrevanju zemlje in vremenskem dogajanju ter podobno. Jaz ne bi rad, da bi bil komu to šok, ampak, gospe in gospodje, zmeraj so bile ujme. Tudi mnogokrat v zgodovini, če resno pogledate daljša časovna obdobja, so bile ujme, ki so mnogo hujše, kot so te, ki smo jim izpostavljeni v zadnjem obdobju. Bile so mnogokrat v zelo kratkem časovnem zaporedju, tako da bi lahko rekli, da je bilo mnogo hujše obdobje, kar se tiče ujem, kot so zdaj. In to silno famo o segrevanju, ki smo jo danes spet poslušali, ker ste s tem poskušali zamegliti temo, ki jo imamo danes tukaj. Če gremo po vrsti, pred 150, 200 leti je bila manjša ledena doba, kot se je temu neuradno reklo, in mi smo zdaj pravzaprav v neki fazi segrevanja zemlje. Okoli 300 let nazaj je bilo bistveno bolj toplo, kot je zdaj, pa ni nihče govoril o globalnem segrevanju pa da smo ljudje ne vem kaj naredili. Še ne dva tisoč let nazaj pa je bilo tako toplo, da je bilo tukaj subtropsko okolje, da ste imeli leve, tigre, nosoroge; zato je črni panter še danes karantanski simbol ter v grbih in simbolih tudi najdemo na tleh države Slovenije, ker so ta bitja živela tukaj, ker je bilo bistveno bolj toplo, preden so izumrla. Pred 10 tisoč leti pa je bila spet ledena doba in tako naprej. Zakaj? Tudi človek nekaj vpliva, ampak vpliv človeka je proti tisti pečici na nebu, ki ji rečemo Sonce, zanemarljiv. Sonce neskončno bolj vpliva s svojo aktivnostjo kot pa človek s svojo, če izvzamemo smetenje in podobne stvari, to je drugo. Ko pa gre za segrevanje, pa je tam mehanizem, ki je mnogo močnejši. Tudi Zemlja ima nekatere druge mehanizme, recimo oceane, ki potem to kompenzirajo. Zato o tem razpravljati in temu posvečati milijarde denarja, to je v resnici samo piar in v korist enim, ponavadi pa je zadaj tudi dober biznis, ker nekateri s tem služijo. Ampak ta razprava danes v tem delu je bila očitno samo z enim namenom, da nas odvede stran od teme, ki je danes pred nami. Gre za preprosto vprašanje, ali bomo po svojih močeh kot zakonodajalci pomagali ljudem, ki so bili prizadeti z naravno ujmo, in ali se bomo kot zakonodajalci tudi oddolžili tistim, ki so priskočili na pomoč in ki bodo zagotovo znova priskočili na pomoč. Samo to je v resnici dilema, vse ostalo je balast te razprave. In žal je večina med vami rekla, da tega zakona ne nameravate podpreti. Verjetno bi ta razprava zvenela drugače, če bi ta zakon bistveno hitreje prišel na dnevni red; vložil sem ga samo dva dni potem, ko se je ujma že zgodila. Ko sem šel lahko šele prvi dan pogledat, kakšna je v resnici škoda, saj to je moj konec, Preddvor, Jezersko. Verjemite, da so tam območja, ki so zgledala, kot da bi padla jedrska bomba, tega si ne predstavljate, če ne pogledate sami. Ja, res, ob cestah že čistijo, ampak kakšna pa je škoda višje gor po gozdovih, to je pa povsem druga zgodba. Treba se je tudi zavedati, da čiščenje tega ni običajna sečnja, na to je tudi državni sekretar korektno opozoril. To je izjemno nevarno početje, kdor je to kdaj od blizu videl, jaz sem to videl, verjemite, ko eno deblo pade čez drugo, če tega res vrhunsko ne obvladaš pa še moraš imeti malo sreče, ko se to prežaga, to se sproži s tako silo, da ne moreš verjeti. In gorje, če se zgodi kakršnakoli nesreča. Nesreče se žal dogajajo, so se tudi pri čiščenju ostankov žledoloma, tudi več smrtnih žrtev je bilo. Zagotovo se bo tudi tokrat dogajalo podobno. Temu se je možno izogniti s stroji, ampak strojev je, prvič, premalo, drugič, ne moreš z njimi čisto na vsak teren. Če pa te stvari tam ostanejo, so pa slovenski gozdovi izjemno prizadeti že z lubadarjem, zlasti na Gorenjskem, so ponekod take sušice, da ko pogledaš gor proti hribom, ti je kar hudo, ker so cele zaplate gozda, ki se sušijo. In kaj bo zdaj, ko bo dobil še dodaten zagon zaradi tega drevja, ki je podrto, če se ga takoj in v celoti ne odstrani. Zato pa je treba najprej urediti vso infrastrukturo, ceste, mostove, postaviti tudi nekatere nove in tako naprej. To je povezano z veliko dela in stroški. Kaj to pomeni za gozdove, če se vse to pravočasno ne uredi, pa si najbrž tudi sami težko predstavljate. Slovenija ima to naravno danost, da ima zelo veliko gozdov, ampak če bo z njimi tako ravnala, kot žal ravna zadnjih nekaj let, se to ne bo dobro končalo. Storiti bi morali vse, da se te stvari odpravijo v najkrajšem možnem roku in tako, da ne bo trajnih posledic. To smo dolžni ljudem, dolžni smo ljudem, ki živijo na vseh teh prizadetih območjih, jaz pač govorim o tistem koncu, ki ga najbolje poznam, o Gorenjski, pa je bila recimo Kočevska še bistveno bolj prizadeta, le malo bolj je odmaknjena od oči. Tukaj gre za vprašanje ljudi, ki tam živijo, pa tudi za odgovornost tega, kar ste tudi sami nekateri rekli – kaj mi zapuščamo tistim za nami. Res se lahko gre po običajnih, birokratsko ustaljenih postopkih ter se stvari počasi pelje in rešuje en problem za drugim in morda se bo počasi tudi vse to uredilo. Vendar je tukaj še ta možnost, da se to pospeši, da se da zakonski okvir, ki pač nekatere stvari olajša, pospeši, da dodatna pooblastila vladi in pristojnim službam; ter po drugi strani, ki dodatno, bistveno olajša tudi življenje vsem prizadetim. To pa je zakon, ki je danes pred vami. Zato bi bilo vredno in zato bi bilo dobro in zato bi bilo edino pošteno, korektno do teh ljudi ta zakon sprejeti. Drugi razlog sem pa navedel, tisti, ki vas tako izjemno moti, gre tudi za odgovornost do gasilstva, do gasilcev, za priznanje tem ljudem, ki so izjemno dobro organizirani, ki predstavljajo sestavni del slovenske kulture. Ne vem, če se vsi tega dobro zavedate. Gasilstvo je v Sloveniji vrednota in naj ostane vrednota. Ampak gre za to, da jim to tudi priznamo s konkretnim dejanjem, s konkretno pomočjo, ki je v okviru naših zakonskih pooblastil. Kot poslanci imamo vso pravico, da to sprejmemo. Jaz pa trdim, da imamo tudi moralno dolžnost, da to sprejmemo, ker gre za odgovornost do ljudi, ki so ne samo že pomagali, ampak s svojim dejanjem, s svojo pomočjo tudi žrtvujejo, dajejo pod vprašaj, izpostavljajo svoje zdravje, svoje življenje. To pa je veliko, to je največ, kar lahko storijo za svojega bližnjega. Zato gre za to, da tem ljudem konkretno tudi priznamo vse tisto, kar so storili, izrazimo to priznanje za pomoč, ampak da je ta konkretna, ne samo v besedah. Vsi vedno rečemo – hvala, ampak gre za vprašanje, ali bomo potem končno tudi nekaj storili, za vprašanje dejanj. V politiki štejejo samo dejanja in vedno bi morala šteti samo dejanja. Danes je možnost, da pritisnemo na gumb »za«. V Slovenski demokratski stranki in sam osebno bomo to z veseljem storili, da podpremo ta zakon, ki bi omogočil hitrejšo odpravo škode, ki bi omogočil, da bi ljudje na vseh prizadetih območjih znova polno zaživeli v najkrajšem možnem času; in ki bi hkrati tudi konkretno izrazil tisto priznanje gasilstvu in gasilcem, ki si ga za svoje plemenito poslanstvo zagotovo tudi zaslužijo. Če pa tega ne boste storili, potem pa boste dokazali s tem samo to, da kolega Žan, ki je prej govoril, ni imel prav, ko je rekel, da sta leta 2014 bili dve naravni ujmi, ki sta imeli posledice; najprej žled, potem pa jeseni še poplave. Potem boste dokazali, da so bile naravne ujme tri, da je bila prva žled, druga vzpostavitev sedanje vlade in koalicije ter tretja jesenske poplave. Najbrž je vsakomur jasno, katera bo imela najhujše posledice v tem primeru.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Če se bosta k razpravi prijavila tudi predstavnik predlagatelja predloga zakona mag. Branko Grims ter predstavnica Vlade, dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnica Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Ujma je naravni pojav, torej je pojav v naravi, ki povzroča, povzroči veliko škodo. Imamo zelo različne vrste ujm. In pozdravljam današnjo razpravo, kjer tudi sam pričakujem, da bi tukaj moralo grmeti, morale bi udarjati strele, seveda z besedami. Besede bi morale grmeti in besede bi morale biti strele, ker naše edino orodje v tej dvorani so besede, je govor, je razprava. Obžalujem, da je vlada, vsaj tako ocenjujem, s čim manj energije zavrnila ta predlog zakona. Moja razprava bo šla v širši smeri, ne bom se osredotočil samo na vremensko ujmo, ki je bila med 11. in 12. decembrom lansko leto, ampak širše. Zakaj? Ker pomembnih vprašanj tukaj enostavno nimamo rešenih. Ne kažem s prstom samo na to vlado, ampak na vse vlade, ki bi dejansko to vprašanje že morale rešiti. Mi smo v teh dneh dobili pomemben dokument, Strategijo razvoja Slovenije 2030, ki ga je sprejela Vlada. Moto te strategije je – Slovenija, država kakovostnega življenja za vse. Nekatere zadeve so dobro napisane, seveda smo lahko tudi do kakšnega poglavja kritični. Najprej pohvalim, so dobro zapisane. Če bi želeli uresničiti to, kar je tam zapisano, potem bi morala ta vlada že zdaj, v tem mandatu ukrepati in iti po smereh te strategije. Zakaj? Ker Slovenija 2030 bo že jutri. To je bližnja prihodnost. In premalo razmišljamo srednjeročno in dolgoročno. Premalo. In tudi premalo se zavedamo, da imamo podnebne spremembe, ki povzročajo vse pogostejše in vse bolj katastrofalne ujme. Ker je dr. Mitja Horvat nekako dovolil, da se v tej razpravi dotaknemo tudi prostovoljnih gasilcev, bom razpravo nadaljeval na tem področju. Res je, prostovoljni gasilci so tisti, ki najbolj razumejo, kaj pomeni ljubezen do bližnjega in ljubezen do narave, ker so tisti, ki rešujejo človeška življenja in premoženje. Čeprav je regija, iz katere prihajam, najmanj razvita regija; kar se pa gasilstva tiče, pa lahko rečem, da smo zelo razviti. Ko je bilo Prekmurje leta 1919 priključeno matici Sloveniji, in kot so ljudje takrat rekli, da je nastopila svoboda, takrat so se začela masovno ustanavljati tudi prostovoljna gasilska društva. In najbolj sem vesel, da danes mladi želijo biti člani prostovoljnih gasilskih društev, da želijo biti člani operativnih enot in da pomeni mladim biti gasilec, da je to statusni simbol. Zdaj pa poglejmo, kako ta vlada gleda na gasilce. Seveda, vsakdo jim čestita, se jim gre prikloniti, se slika, ker je to za piar predsednika Vlade ali ministra zelo prikladno. In potem jim obrne hrbet in gre. In ko je veliko gasilcev na kupu, pride ministrica, ki bi nekako morala biti zaščitnica prostovoljnih in drugih gasilcev, in pravi: Status vseh prostovoljcev, ki so vključeni v gasilstvu, želimo izboljšati s spremembo Zakona o gasilstvu. To je bilo 4. februarja lansko leto. Sem pogledal, kje je zdaj ta zakon o gasilstvu; če dobro vidim, dobro berem, potem se je nekje ustavil v javni obravnavi, ker so združenja občin, skupnosti občin pozvale občine, ki so pri prostovoljnem gasilstvu zelo pomembne, da dajo svoje pripombe. In zdaj smo na koncu mandata, mandat je praktično zaključen in izgleda, da iz tega zakona o gasilstvu ne bo nič. Ostale bodo samo fotografije premiera, ministrov, ministric s prostovoljnimi gasilci. Gospe in gospodje, to je premalo. To je delanje norca iz prostovoljstva, na katerega je pa Slovenija res lahko ponosna. Zaključujem s tem, da napovedujem, da bo Nova Slovenija, verjetno že danes, vložila zahtevo za sklic nujne seje pristojnih odborov, kjer bomo govorili o suši – kako se ubraniti pred sušo, ki je prav tako tudi ujma. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ivan Škodnik.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Danes govorimo o zakonu o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme, ki je Slovenijo prizadela 11. in 12. decembra. Veliko se je govorilo, kaj vse bi morali narediti. Ta zakon je predlagala največja opozicijska stranka. Gospod Grims je veliko govoril o kurativi. Nekako je bil kar jezen, če je kdo omenjal preventivo, in je hotel reči, da hočemo zamegliti to stvar. Ne, jaz se bom ustavil pri preventivi, ker me skrbi prihodnost, skrbi me naslednje obdobje, kaj bomo pustili našim zanamcem. Te velike okoljske spremembe so nenavadne. Ko sem bil mlad, sem se soočal s poplavami in točo, pozebe so bile, ampak bistveno drugačne. Vetra, ki je najhujši sovražnik gozdov, se pa vsekakor ne spomnim in tudi ostali govorijo, da tega ni bilo. O temperaturah, da so se gibale ali pa da so zdaj take, da se je segrevalo tudi že pred sto leti, o tem ne bom govoril, ker tega ne poznam toliko. Vem pa, da so okoljske spremembe oziroma če negativno vplivamo na okolje, da nam to narava vrača. Treba bo ta odnos do okolja dolgoročno spremeniti. Treba ga bo, pa čeprav kdo reče, da je Slovenija premajhna, tu je še Evropa pa svet. Zakaj pa ne bi v Sloveniji začeli? Mogoče nam bo sledila Evropa, mi običajno Evropi sledimo, Evropi pa bo mogoče sledil ves svet. Treba bo, če ne bomo samo razmišljali iz danes na jutri. V čem vidim te stvari? Pa ne mislim, da bi nekatere proizvodnje, ki so škodljive za okolje, ukinjali, pa bi se spet kdo ustavil pa rekel, da spet ukinjate delavna mesta. Ne. Tista proizvodnja, ki negativno vpliva na okolje, ki oddaja preveč CO2 v okolje, bo pač drugače obdavčena, bo pač morala več plačati. Ne bom zdaj govoril o betonu in cementu; vemo, kakšna je proizvodnja cementa. Ko danes tehtamo investicije, velikokrat pred lesom prevlada betonska konstrukcija ali pa gradnja; mi pa vemo, da ima les zelo dobre lastnosti. Poleg tega je les čudovito okolje in je bivanje v lesenih gradnjah bistveno drugačno kot v betonu ali kakšnem drugem materialu. Les oddaja v okolje CO2 samo takrat, kadar ga kurimo. Nam je cilj, da ga ne kurimo, ampak da ga vgradimo v čim več objektov, lesene konstrukcije. Kot sem omenil prej, betonske konstrukcije so 20–25 % cenejše od lesenih. Če bi to zadevo regulirali z ustreznimi davki, na tiste, ki negativno vplivajo na okolje, bi bile lesene konstrukcije bistveno cenejše in mislim, da bi gradili samo še z lesom. To je tak ukrep, za katerega mislim, da ga bomo dolgoročno morali spremeniti. Seveda pa se bom v nekaj trenutkih osredotočil na situacijo, ki je zdaj v gozdovih. Mislim, da se vsi trudijo v gozdovih. Prvi dan so se vključila civilna društva in tudi gasilci, da so uredili poti, da smo se lahko sploh normalno vračali in vozili po cestah. Jaz o gasilcih ne bi govoril, imam zelo dober odnos in mišljenje o njih, ampak mislim, da danes ni čas za to. Vse sile bomo morali usmeriti v odstranjevanje in da bi ta les čim prej spravili iz gozda. Vem, da je tu delovne sile premalo, da jo bo treba poiskati tudi drugje, ampak mislim, da se bo tudi to rešilo, da bomo to posekali pred napadom podlubnikov, kot pogosto rečemo lubadarju. Treba bo najti tudi neke kompromise z občinami, da bi takrat, ko je vendarle možno, lahko tudi odvažali to hlodovino po lokalnih cestah, saj konec koncev občine dobijo določen procent od prodanega lesa. Ne mislim, da takrat, ko je kritično, ko se odtaja, ko zmrzal popušča, normalno, takrat ceste uničujemo; če pa je mogoče, pa bi morali takrat tudi ob določenih dnevnih vendarle to omogočati. Vsekakor pa se bom ustavil pri lesnih centrih. Rešitev, da bo les ostal doma, da ne bo šel v tujino, so prav gotovo lesni centri v Sloveniji. Mislim, da tudi k temu je vlada že pristopila. Hvala.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, predsednik. Primerjati rezultate demokratičnih volitev z naravnimi nesrečami je zelo korajžna zadeva za tako pomemben status, kot so poslanci. Priznam, da si sama nikoli ne bi drznila iz naravnih nesreč briti norca, predvsem zaradi tega ne, ker nas spremljajo skozi naše življenje in tudi skozi rodove. Dejstvo pa je, da vlado izvolijo na demokratičnih volitvah volivci. Na tak način odvračati pozornost ali pa jim odrekati pravico, da izvolijo tistega, kateremu zaupajo, res ni dobro. Jaz si želim, da bi bilo naravnih nesreč manj. Priznam, da kolikor sem imela tudi kontakta z gasilci, predvsem še v prejšnji funkciji, na občini imaš kontakt z mnogo gasilskimi društvi, ki so v Sloveniji organizirani skoraj v vsaki krajevni skupnosti ali ponekod tudi vasi; da naj imajo čim manj dela. Kot občina, treba je zagotavljati finančna sredstva, da so ustrezno opremljeni, da imajo tudi gasilske domove ustrezne, ampak res naj imajo čim manj dela. Dejstvo je, da tudi gasilci opravljajo izobraževanje in se angažirajo na vseh tistih področjih, za kar so poklicani. Te naravne nesreče, ki se nam dogajajo, niso primerljive z vlado, za katero mislim, da je v tem mandatu vseeno veliko postorila, tudi vsi kazalci pričajo o tem. Ni pa v smislu tega izvajanja dobro, da se predlagatelj norčuje iz lastnega zakona. Zato sem se oglasila, da povem tudi širši slovenski javnosti, da se vlada zaveda resnosti naravnih in drugih nesreč, da jih rešuje, da v treh letih in pol se vsega ne bo dalo rešiti, tudi tega se zavedamo; si bomo pa prizadevali v prihodnje takim vsebinam nameniti več pozornosti. Hvala.
Zaključujem splošno razpravo. Niste bili prijavljeni. Za čisto vse je ista prijava, ne se hecati. Da ne bo postopkovnih, ker jih bom v nasprotnem primeru sigurno dobil. Zadnji hoče imeti besedo mag. Branko Grims.
Hvala. Kar se tiče tega, kdo se iz koga dela norca; jaz se bojim, da se je koalicija danes v veliki meri delala norca iz prizadetih v ujmi in iz ljudi. Dejstvo je, da se občine že angažirajo, da se že odpravljajo posledice in da pri tem sodelujejo tudi nekatere državne službe. Toda vse to bi lahko potekalo hitreje in z mnogo manj problemov, če bi se sprejelo zato ustrezen zakon. Zakon, ki ga jemljemo zelo resno, spoštovana gospa ministrica; žal ga vaša koalicija ne jemlje resno. Ker ga jemljemo resno iz odgovornosti do ljudi, vseh tistih, ki jih je ujma prizadela, in vseh tistih, ki so pri odpravljanju posledic ujme kot gasilci prvi priskočili na pomoč. Tega, da kdo od nas ne jemlje naravnih nesreč dovolj resno, gospa ministrica, pa res ne boste mogli tako uveljaviti, ker tega vam enostavno nihče ne bo verjel. Problem, s katerim se soočamo, je seveda drug; da se vsak predlog, pa če je še tako dobronameren, odkrito povem, da malo sem pa le upal, da bo ta zakon sprejet, ker je posnet po podobni zakonodaji, sprejet je ob drugih ujmah v preteklem obdobju. Ne gre za nič posebno novega, ta sistem se je že izkazal kot učinkovit. In po drugi strani, ker zajema tudi gasilce, ker zajema tiste, ki jim vsi v besedah dolgujemo veliko; ko pa gre za dejanja, sami smo svoja dejanja v okviru svojih pristojnosti uresničili, ko smo tak predlog dali in ga bomo tudi podprli, ampak na vladni strani, na strani koalicije pa teh dejanj ni. Odlagati problem, da bo nekoč nek sistemski zakon, ki ga boste [[…]]Poslušajte, vsi vemo, koliko je ura; poleg tega se izteka čas sedanjega mandata in sedanje koalicije. Kolikor vem, sta samo še dva meseca, ko po napovedih Državni zbor deluje, potem je te zgodbe že konec. In za redno sprejemanje sistemskih zakonov – in sistemske zakone, sami pravite, je treba sprejemati po rednem postopku – je že zmanjkalo časa. To, kar govorite, kako bo nek sistemski zakon, ki bi po vsej logiki moral iti po rednem zakonu, zanj že ni več časa. S tem ste z drugimi besedami rekli, da vse tiste, ki so pomagali, nekaj gleda in da to prelagate na naslednji mandat, kdorkoli že tam bo; vas ne bo, mimogrede. In sem zelo žalosten, da je to tako. Včasih se rad malo pošalim, ampak, gospa ministrica, ko ste govorili o nastanku te vlade, vas moram spomniti, da ta vlada ni nastala po čisto običajnem postopku, kajti zadnje volitve so bile res nekaj posebnega. Tik pred volitvami se je zaprlo v zapor vodjo opozicije, se pravi, da bi lahko rekli, da je šlo za volilno prevaro, na osnovi katere je nastala ta vaša vlada. In iz tega potem lahko res dobimo tisto, ob takem odnosu in ob takih prioritetah, kot sem jih prej prikazal, pa so vas tako zelo motile, da 123 milijonov za ilegalne migrante ni problem; 50 tisoč ali pa vsega skupaj 3 milijone za odpravo škode v najbolj nujnih primerih, to pa je problem. Pri nekem zakonu, pri takih prioritetah, oprostite, je to skregano z ustavnostjo, z neko občečloveško kulturo, z odnosom in z vrednotami, vsaj tistimi, ki jih jaz razumem kot vrednote. To enostavno ne funkcionira, to ne bi smelo tako biti, ni prav. In zato ne zamerite, če vam rečem, da so leta 2014 očitno prizadele to ubogo Slovenijo tri ujme – prva je žled, tretja so jesenske poplave, vmes pa z volilno prevaro postavljena Vlada Republike Slovenije; tista ujma, ki še danes traja. Žal mi je, da je tako.
Zaključujem splošno razpravo o naravnih in drugih nesrečah. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 12. točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina enajstih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Mateju Toninu.
Dragi poslanke in poslanci, dober dan! Pred nami je popravek Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 2, ki prinaša tri splošno sprejemljive in pomembne rešitve. Prva rešitev je, da upokojencem daje možnost stoodstotne pokojnine in jim omogoča nadaljnje delo. Druga rešitev je, da delodajalcem omogoči zavarovanje odgovornosti v primeru nesreč. In tretja rešitev je, da uredi krivice prostovoljnim vplačevalcem tudi po 31. decembru 2012. To so torej tri ključne rešitve, ki jih predlaga Nova Slovenija kot popravek Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 2. Naj nekoliko bolj podrobno pojasnim vsako od predlaganih rešitev. Najprej glede prve rešitve, da upokojencem omogočimo prejemanje stoodstotne pokojnine in nadaljnje delo. Naše načelo je, da ko državljan izpolni pogoje za upokojitev, potem mu pokojnina pripada v polni višini, to je v stoodstotni višini. Kar si je nekdo zaslužil, mora tudi dobiti. Drugo načelo je, da če nekdo želi delati naprej, čeprav dobiva polno pokojnino, mora plačevati polne prispevke, tako kot vsi ostali zaposleni; kar pomeni, da morebitni upokojenci, ki delajo, niso v boljšem položaju na trgu dela kot vsi ostali zaposleni. Vlada je pred časom uveljavila rešitev, da če nekdo, eden od obrtnikov dela naprej, potem mu pripada zgolj 20-odstotna pokojnina. Posledica te odločitve je bila, da se je kar tisoč 942 obrtnikov izpisalo iz registra, torej zaprlo svoje dejavnosti, vsaj na papirju. S tem je seveda država ogromno izgubila, ker ni bilo več vplačil v pokojninsko in zdravstveno blagajno. Glede na naše trenutne demografske trende je vsekakor zaželeno, da imamo čim več vplačil v pokojninsko blagajno. Če bi bila naša rešitev uveljavljena, bi to zagotovo pomenilo več vplačil v pokojninsko blagajno kot danes. Kdo podpira to rešitev? Obrtna zbornica Slovenije. To je že njihova dolgoletna zahteva. In ne pozabimo, da o tem piše in govori tudi Bela knjiga o pokojninah, ki je ni izdala Nova Slovenija, ampak Vlada Republike Slovenije. Ne pozabite. Naslednja rešitev, omejitev povračil Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Delodajalec, ki ima danes zaposlenega delavca in se ta delavec poškoduje in inšpekcija ugotovi, da so bili zagotovljeni prenizki standardi varnosti pri delu, lahko ZZZS zahteva povračilo stroškov zdravljenja. Pojavljajo se primeri, da se od nekega manjšega podjetja zahteva tudi 70 tisoč evrov za povračilo zdravljenja. Teh 70 tisoč evrov seveda to podjetje potopi. Kaj mi predlagamo? Mi predlagamo naslednje; če bi šlo za naklepno dejanje, da nekdo ne zagotovi ustreznih varnostnih zahtev, potem mora stroške zdravljenja pokriti v celoti. Če pa gre za večjo malomarnost, postavljamo omejitev, da se lahko terja povračilo zdravljenja v višini 15 tisoč evrov. Stvar debate, ali je to primerna višina. S postavitvijo omejitve omogočimo obrtnikom, da to odgovornost in te primere ustrezno zavarujejo. Zadnja rešitev, ki jo predlagamo, to je tretja, da končno uredimo vse krivice, ki so se pojavile prostovoljnim vplačevalcem v pokojninsko blagajno. S preteklimi zakoni smo te krivice uredili za tiste, ki so prostovoljno vplačali v pokojninsko blagajno do 31. 12. 2012; naša rešitev pa predlaga, da se tem prostovoljnim vplačevalcem v pokojninsko blagajno stvari priznajo tudi po tem datumu. To so torej tri ključne rešitve in iskreno bi vas prosil, da te rešitve tudi podprete.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospodu Petru Pogačarju.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije je na vsebinsko podoben predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kot ga je v proceduro vložila Poslanska skupina Nove Slovenije in je danes pred vami, že podala svoje stališče. Vlada Republike Slovenije je proučila tudi tokratni predlog sprememb pokojninskega zakona, glede navedb predlagatelja in predvsem utemeljitev, ter sprejela sklep, da zakona ne podpira iz naslednjih razlogov. S predlogom zakona se predlagajo naslednje spremembe: spremembe ureditve izplačila 20-odstotne pokojnine tistim, ki kljub izpolnitvi prvih pogojev za upokojitev ostanejo zaposleni. Drugi sklop sprememb, ureditev odgovornosti posameznika za škodo zavodu, odgovornosti delodajalca za škodo zavodu ter sprememba načina upoštevanja obdobja prostovoljnega vstopa v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Velja poudariti uvodoma, da je ureditev dvojnega statusa samostojnih podjetnikov – to, kar je predlog – ter odškodninskih zahtevkov zoper Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje do delodajalcev trenutno predmet ustavnosodne presoje, pri čemer Ustavno sodišče Republike Slovenije o zahtevah za oceno ustavnosti teh določb Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju še ni presodilo. Vlada zato meni, da bi bilo smiselno z nadaljnjimi odločitvami o spreminjanju zakonodaje počakati do odločitve Ustavnega sodišča o ustavnosti trenutne ureditve. Vendar tudi v primeru morebitnega spreminjanja zakonodaje, ki ureja tako imenovani dvojni status upokojencev, Vlada meni, da je treba ravnati preudarno ter predvsem – in to je tisto, kar manjka temu predlogu – uveljaviti ureditev, ki bo vse zavarovance obravnavala na enak način. Vlada poudarja, da je za takšno ureditev dvojnega statusa, kot je predviden tudi v izhodiščih za prenovo pokojninskega sistema, v tako imenovani Beli knjigi, potrebna sistemska rešitev v okviru nove zakonodaje, saj te problematike, tega izziva ne moremo rešiti zgolj s spremembo enega člena; še posebej pa ne na način, kot se predlaga, saj je ta način sam s seboj v nasprotju, predvsem pa ne upošteva načel pokojninskega sistema. Hkrati je v nasprotju z mnogimi drugimi določbami tega zakona. Vlada prav tako ugotavlja, da predlog zakona ne vsebuje ustrezne presoje finančnih posledic, saj zgolj pavšalno ocenjuje pozitivne učinke z vidika povišanja prejemkov iz naslova plačevanja prispevkov tistih samostojnih podjetnikov, ki bodo imeli dvojni status; ne predvidi pa, koliko bo samostojnih podjetnikov, ki bodo zaradi sprememb uveljavljali pokojnino, kar bo pomenilo odhodke zavoda. Ne oceni, kakšne naj bi bile finančne posledice ukinitve izplačevanja 20 % predčasne ali starostne pokojnine za vse ostale kategorije zavarovancev, razen za samostojne podjetnike; predvsem pa ne upošteva povišanih odhodkov iz naslova spremembe načina upoštevanja prostovoljne vključitve v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje tudi po 1. 1. 2013. Naj vam povem, da vladna ocena izdatkov samo glede upoštevanja prostovoljne vključitve v tako imenovano pokojninsko dobo brez dokupa presega 16 milijonov evrov na letni ravni. Vlada torej ne podpira predloga zakona, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev, saj predlog zakona nasprotuje pravilom odškodninske odgovornosti delodajalcev, pravilom varstva in zdravja pri delu ter obveznostim, ki jih delodajalcem nalagajo predpisi s področja delovnega prava. Poleg tega pa je tudi predlagana ureditev tako imenovanega dvojnega statusa upokojencev in samostojnih podjetnikov nesistemska in pomanjkljiva. Vlada Republike Slovenije tudi ne podpira predloga nove ureditve pokojninske dobe brez dokupa, saj je v nasprotju z osnovnimi, temeljnimi načeli pogojev za upokojitev, ki so bili sprejeti z zadnjo pokojninsko reformo, ki je bila sprejeta v soglasju socialnih partnerjev in tudi z veliko večino v Državnem zboru. Hvala.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospa Marija Bačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Ponovno imamo v obravnavi zakon, ki smo ga v malo spremenjenih verzijah že dvakrat zavrnili. Mogoče predlagatelj zaupa v rek, da gre v tretje rado, pa se je odločil poskusiti še enkrat. S spremembami in dopolnitvami zakona se predlaga, da se omogoči dvojni status upokojencem, kar pomeni, da bi vsak zavarovanec imel možnost nadaljevati svojo dejavnost, espe ali ustanoviti in ob tem prejemati polno starostno pokojnino, do katere je upravičen. Predlagana je tudi rešitev odškodninske odgovornosti delodajalca, če delodajalec krši predpise namenoma ali iz velike malomarnosti; v primerih, ko je vzrok za poškodbo na strani delavca, v primerih manjše malomarnosti pa ne. Oboje smo že slišali in tudi zavrnili. V tem predlogu pa je tudi nov predlog upoštevanja dobe, pridobljene s prostovoljno vključitvijo v prostovoljno pokojninsko zavarovanje na dan 31. 12. 2012; in po njem se predlaga upoštevanje te dobe kot pokojninske dobe brez dokupa. Predlagatelj ponovno sledi predlogom Obrtne zbornice in enostransko, mimo dogovorov, saj predlaga nov način urejanja odškodninskih zahtevkov na način, da se omeji odškodninska odgovornost delodajalcev. Odveza delodajalcev za odgovornost, ko iz lastne malomarnosti ne izvedejo predvidenih ukrepov za varnost in zdravje pri delu, zaradi česar nastane nesreča pri delu, je napaka. In to napako Nova Slovenija ponavlja že tretjič. Enkrat smo že povedali in bomo očitno morali še enkrat, ko bomo dopustili, da se iz naslova konkurenčnosti dovoljuje malomarnost ali načrtno opuščanje zagotavljanja standardov varnosti pri delu, bomo najprej udarili po tistih delodajalcih, po tistih dobrih podjetjih, ki danes vse te standarde zagotavljajo, ki si ne dovolijo malomarnega ravnanja s svojimi zaposlenimi in jih iz lastnega nevestnega dela ne želijo in nočejo postavljati v situacijo, kjer bi lahko prišlo do ogrožanja njihovega zdravja ali tudi ogrožanja življenja. Regresni zahtevki so kot taki instrument, s katerim se skuša to preprečiti in hkrati dosegati dvig splošne ravni varnosti in zdravja pri delu. Dopuščanje kršitev tega koncepta nas vrača v neko drugo dobo. Kar pa se tiče dvojnega statusa, ponovno ugotavljamo, da upokojitev kot taka ni obvezna. Zanjo se odloči vsak sam, lahko pa se odloči tudi, da bo svoje delo opravljal še naprej. Dejstvo pa je, da nekdo ne more biti hkrati upokojenec, prejemati pokojnino in biti hkrati še zaposlen, imeti espe, opravljati poslovodne funkcije v gospodarski družbi in tako naprej. Zakaj? Ker upokojitev sama po sebi pomeni, da so nastali pogoji, ko nekdo iz starostnih ali drugih razlogov ni več sposoben ali zmožen delati. Dejstvo pa je, da nekateri želijo iz takšnih ali drugačnih razlogov delati še naprej. Zato je odprt tudi pogovor in razprava o Beli knjigi o pokojninski reformi oziroma posodobitvah pokojninskega sistema. Tretja stvar, nova v tem poskusu, pa se veže na nedavno sprejet popravek zakona, s katerim smo zagotovili, da se tista doba, ki so jo ljudje pridobili s prostovoljnim plačevanjem prispevkov in se je po starem zakonu štela za delovno dobo tudi pri izpolnjevanju pogojev, tudi po novi zakonodaji ponovno šteje v pokojninsko dobo brez dokupa. Ljudje, ki so plačevali prostovoljne prispevke po starem zakonu, so vplačevali zato, ker so verjeli, da se jim bo to enkrat štelo v delovno dobo in pogoj 40 let delovne dobe za upokojitev. Res pa je, da smo uredili samo vprašanje tiste dobe, ki je bila vplačana po starem zakonu; tiste, ki je bila po novem zakonu, pa ne, saj ljudje, ki prostovoljno vplačujejo po novem zakonu, danes vedo, da se ta doba ne bo štela v pogoj 40 let pokojninske dobe brez dokupa, ki omogoča upokojitev pri nižji starosti brez znižanja. Če strnemo; v naši poslanski skupini imamo določene pomisleke o vseh treh predlaganih elementih v noveli, zato bomo tokrat glasovali po svoji vesti. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, v njenem imenu Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Danes že tretjič obravnavamo predlog Nove Slovenije, kot je bilo povedano, za zmanjšanje odškodninske odgovornosti delodajalcev za poškodbe pri delu ter tudi predlog za izplačevanje polnih pokojnin tistim zavarovancem, ki delo po upokojitvi še naprej opravljajo preko statusa samostojnega podjetnika. Splošna ocena Levice je, da bi prvi predlog, torej tisti glede odgovornosti delodajalcev za poškodbe pri delu, zmanjšal varnost pri delu; pri drugem, torej pri pokojninah, pa obstaja tveganje socialnega dampinga in da napačno ocenjuje naš pokojninski sistem. Če se najprej dotaknem predlagane rešitve za uvedbo dvojnega statusa pri pokojnini. Predlagana je možnost, da bi samostojni podjetnik, ki doseže pogoje za starostno pokojnino, začel prejemati polno pokojnino, ampak ob tem opravljal dejavnost še naprej v polnem obsegu, torej obsegu, ki ustreza polnemu delovnemu času. V Levici takemu predlogu nasprotujemo. Po trenutni ureditvi je namreč pokojnina namenjena tistim ljudem, ki se ne morejo več preživljati s plačanim delom. Delavec, ki izpolni pogoje za upokojitev, ampak se še ne bi upokojil in ima še možnost, željo in sposobnost delati naprej, lahko dela. Lahko se upokoji delno, v tem primeru je upravičen do delne pokojnine. Če se upokoji v celoti, lahko opravlja občasno delo. Po trenutni ureditvi imajo espeji in zaposleni, ki so izpolnili pogoje, še vedno pravico do izplačila 20 % pokojnine. Lahko so espeji, ko dosežejo pokojninsko starost in si začnejo izplačevati pokojnino, tudi prokuristi svojih podjetij in tako naprej. Če nekdo, ki izpolni pogoje za upokojitev in želi še vedno delati, je to seveda hvalevredno in trenutna ureditev mu omogoča precej možnosti, da to počne. V Levici se zato ne strinjamo z ureditvijo, ki jo je predlagala Nova Slovenija. Pokojnina v našem sistemu namreč ni neka renta, ki bi jo ljudje dobili za varčevanje v preteklosti. Zavod za pokojninsko zavarovanje ni ta komercialna zavarovalnica, ki bi izbirala premije, potem pa ljudem na stara leta izplačevala rento. Zaposleni in samozaposleni nismo varčevalci, ki bi prostovoljno varčevali, ampak imamo, tako kot v večini drugih modernih držav, solidarnosten, pretočni sistem, v katerem se tekoči prispevki porabijo za tekoče pokojnine. Ker tekoči prispevki ne zadostujejo za izplačilo pokojnin, moramo to zagotavljati iz proračuna – in temu rečemo medgeneracijska solidarnost. Predlog Nove Slovenije zato ocenjujemo kot nesolidaren. Prvi razlog je ta, da bi omogočil nelojalno konkurenco. Če ilustriram, obrtnik, odvetnik ali novinar, torej samozaposleni, ki bi prejemali polno pokojnino, hkrati pa še naprej delali, bi lahko delali po nižjih cenah od mlajših kolegov, ki pokojnine ne prejemajo. Z vidika drugih odvetnikov, novinarjev, obrtnikov bi bila to nelojalna konkurenca, ker ima tisti, ki bi se lahko preživljal že iz pokojnine, neupravičeno prednost pred drugimi. Drugi samozaposleni pa se preživljajo izključno od prihodka od svoje dejavnosti in bi to za njih pomenilo nelojalno konkurenco in socialni damping. To je prvi razlog, zakaj vidimo tak predlog kot nesolidaren. Drugi razlog za nesolidarnost je, da bi najverjetneje upočasnil zaposlovanje mladih. Predlagatelj nas prepričuje, da je bolje, če upokojena oseba ostane na trgu in še naprej plačuje prispevke; ampak pri tem pozablja, da je skupno število delovnih mest tisto, ki je ključno. Ko se recimo nek espe upokoji ali pa umre, ga na trgu nadomesti nek drug subjekt – to je lahko drug družinski član, ki prevzame podjetje, to je lahko drug espe, ki prevzame njegov tržni delež, to je konec koncev lahko neka firma, ki zaposli delavca, ki opravlja tiste dejavnosti, ki jih je prej opravljal omenjeni espe. Izpad prispevkov od zaprtega espeja v pokojninsko blagajno torej nadomestijo novi subjekti na trgu, zato se z izplačevanjem pokojnin ljudem, ki še naprej opravljajo dejavnost, prihodki zavoda ne bodo povečali; ampak bodo nastali, če se izrazim ekonomistično, oportunitetni stroški pri tistih, ki se ne bodo na novo zaposlili. Hkrati pa bo s podaljšanjem delovne dobe samozaposlenih upočasnjeno zaposlovanje mlajših generacij, ki, kot vemo, imajo že danes probleme s tem, da si najdejo ustrezne zaposlitve. Tretji razlog, zakaj nasprotujemo predlogu, pa so stroški. Navedba predlagateljev, da bo imel predlog pozitivne posledice za proračun, ni ustrezna. Že zdaj namreč vse več ljudi dobiva teh zakonsko določenih 20 % pokojnine in lani so bili stroški s tega naslova 7 milijonov evrov. Če bi bili upravičeni do polnega zneska, bi se izdatki zavoda povečali za petkrat, kasneje pa še za več, ker bi ta oblika postala privlačnejša. To so trije glavni razlogi, zakaj prvega predloga Nove Slovenije ne moremo podpreti. Naslednja kritika pa leti na predlog Nove Slovenije, da bi zmanjšali odškodninsko odgovornost delodajalcev za poškodbe pri delu. Tukaj moram reči, da nas preseneča, da Nova Slovenija ta predlog predlaga že tretjič. Mislim, da je bilo s strani vseh zelo jasno rečeno, kaj si mislimo o takem predlogu. Pa bom prebral še enkrat. Podatki delovne inšpekcije za leto 2016 pravijo takole: »Podobno kot za leto 2015 in nekatera pretekla leta tudi za leto 2016 inšpektorat ocenjuje, da se razmere na področju varnosti in zdravja pri delu v Sloveniji niso izboljšale in jih ocenjujemo kot nespodbudne, saj ne zasledimo napredka glede zagotavljanja varnosti in zdravja delavcev na delovnih mestih. Število kršitev na področju varnosti in zdravja pri delu se je tudi v letu 2016 povišalo. Prvo občutenje zvišanja kršitev smo zabeležili v letu 2013, trend pa se je nadaljeval še v letih 2014, 2015 in 2016, ko je bilo ugotovljenih daleč največ kršitev do zdaj. V primerjavi z letom 2013 se je število kršitev povečalo za 19 %.« Tako pravijo ugotovitve delovne inšpekcije. Skratka, število nesreč pri delu se povečuje, Inšpektorat za delo pravi, da so razmere na področju varnosti neprimerne. Krščanski demokrati, ne razumem, so iz tega izpeljali sklep, da je treba omejiti in delno odpraviti odškodninsko odgovornost delodajalcev za nesreče pri delu. Ne vem, kako ostali gledate na to, ampak v Levici smo iz istih dejstev izpeljali nasproten sklep, torej da je treba delodajalce z novimi ukrepi prisiliti v spoštovanje ukrepov za zdravje in varnost pri delu. Zato smo že ničkolikokrat predlagali povečanje sredstev in nove zaposlitve na Inšpektoratu Republike Slovenije za delo. Po podatkih Ajpesa je bilo namreč konec prejšnjega leta v Sloveniji registriranih več kot 200 tisoč pravnih subjektov, na inšpektoratu pa na področju zdravja in varnosti pri delu dela samo 32 inšpektorjev. To pomeni, da na enega inšpektorja odpade 6 tisoč 441 poslovnih subjektov oziroma več kot 25 tisoč delavcev. Zato nadzor ne more biti temeljit in ni čudno, da se varnost pri delu ne izboljšuje, ampak se širi nezakonito izkoriščanje delavcev in s tem povezane tudi nesreče pri delu. Iz poročil inšpektorata lahko prav tako razberemo tudi strukturo delodajalcev, pri katerih se je zgodilo največ nesreč s smrtnim izidom. Ti podatki kažejo, da je varnost najbolj ogrožena prav pri majhnih podjetjih, torej prav v tisti kategoriji podjetij, ki naj bi na predlog krščanskih demokratov bila zaščitena z omejitvijo odškodninske odgovornosti. Predlagatelj sicer ves čas ponavlja, da predlog ne spreminja varnostnih standardov. Res je, jih ne spreminja; ampak zmanjšuje pa prisilo, da bodo delodajalci te varnostne standarde v resnici uveljavljali v praksi. Ne vem, kako lahko pričakujete, da bodo razni ipiesi v Kopru ali pa čistilni servisi po vsej državi, ki poslujejo po napol mafijskih principih, izvajali varnostne ukrepe. Zagotovo ne iz dobrote, ampak kvečjemu zato, ker se bojijo kazni in odškodninskih zahtevkov. In če omejite odškodnino, boste zmanjšali to prisilo in bomo imeli vse več poškodb pri delu, delovnih nesreč, tudi takih s smrtim izidom. Kolega Lah iz Nove Slovenije je na 29. redni seji aprila lani odkrito povedal, v čem je problem: »Imamo vrsto del, kjer enostavno ne moreš biti konkurenčen, če upoštevaš vse varnostne ukrepe.« In Nova Slovenija zato predlaga, naj se cel sistem zdaj prilagodi točno tem firmam, ki ogrožajo varnost svojih zaposlenih. Resno?! Oprostite, v Levici tega ne moremo razumeti drugače, kot da je to legaliziran varnostni damping. Državni zbor se ne sme igrati z zdravjem in življenji delavcev, zato pričakujemo, da bo Obrtna zbornica in njeni parlamentarni zastopniki nehali s temi provokacijami; od koalicije pa, da bo take poskuse dosledno zavrnila. Zaradi naštetih vsebinskih razlogov v Levici nasprotujemo prvemu in drugemu ukrepu, navkljub temu pa izražamo podporo tretjemu delu paketa, ki ga predlaga Nova Slovenija, in sicer vključitev tistih ljudi, ki so se v obvezno zavarovanje vključili po starem zakonu in nepretrgoma plačevali socialne prispevke tudi po uveljavitvi novega zakona, da se jim v pokojninsko dobo šteje tudi doba po 31. 1. 2012. V Levici smo tak predlog predlagali na matičnem delovnem odboru tudi sami in računali na socialni čut poslancev. Večinoma je namreč šlo za prekarne delavce, ki so se preživljali le s honorarji, oziroma za dolgotrajno brezposelne prebivalce, ki so se preživljali z dohodki svojih družinskih članov. Kljub hudi socialni stiski pa so oboji sredstva prispevali za izplačilo pokojnin; Državni zbor pa jim je takrat soglasno s tako imenovanim Vizjakovim zakonom, podprla ga je tudi takratna opozicija, odvzel bistveni element pravice, zaradi katere so se vključili v zavarovanje; in to retroaktivno. To je seveda nepravično. Naš predlog takrat ni bil sprejet, zato nas veseli, da je v obravnavi ponovno; in to podpiramo. Ampak kot rečeno, zaradi ostalih dveh predlogov, ki sta za nas nesprejemljiva, ne moremo podpreti paketa. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospod Saša Tabaković.
Spoštovani predsedujoči, ministrstvo, kolegice in kolegi. V tem mandatu smo spremembe, ki zadevajo regresne zahtevke in dvojni status upokojencev, obravnavali že večkrat. Zakaj se nam v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlagane spremembe ne zdijo primerne, smo že pojasnjevali in jih bom samo na kratko povzel. Kar zadeva dvojni status upokojencev, poudarjam, da je ureditev dvojnega statusa samostojnih podjetnikov predmet ustavne presoje, o čemer pa Ustavno sodišče še ni presodilo. V zvezi z regresnimi zahtevki pa naj izpostavim, da se izdatki iz pokojninske in invalidske blagajne, ki nimajo kritja v plačilih, krijejo s sredstvi iz državnega proračuna; ožanje odgovornosti in predlagana omejitev zneska odškodnine navzgor pa poleg moralnega imperativa pomenita breme za druge zavarovance. Naše stališče se do teh zakonskih predlogov, kot rečeno, ni spremenilo in jih ne podpiramo. V novembru 2017 pa smo poslanci sprejeli spremembe zakona, ki se v enem delu nanašajo na upoštevanje obdobja prostovoljne vključitve v pokojninsko in invalidsko zavarovanje pri ugotavljanju izpolnjevanja pogojev za starostno pokojnino, pod pogoji 60 let starosti in 40 let pokojninske dobe brez dokupa pred letom 2013. S tem smo odpravili anomalijo, ki se je v praksi pokazala v času izvajanja zakona, za katerega je leta 2012 med drugimi glasovala tudi Nova Slovenija. Ob takratni obravnavi novele so poslanci Poslanske skupine Stranke modernega centra izpostavili določene dileme. Ob zavedanju, da s predlaganimi spremembami morda ne rešujemo položaja vseh, ki so bili s sprejetjem ZPIZ-2 na kakršenkoli način oškodovani, na kar so opozarjali naši poslanci in tudi poslanci opozicije, smo predlog zakona vseeno podprli. S sprejetjem predlaganih sprememb smo sprožili učinek snežne kepe, rezultat katerega je tudi predlog Nove Slovenije v zvezi s prizadevanjem za priznanje te pokojninske dobe. Predlaga se, da se brezposelni osebi, ki je bila na dan 31. decembra 2012 prostovoljno vključena v obvezno zavarovanje in je bila z uveljavitvijo ZPIZ-2 še naprej vključena v prostovoljno obvezno zavarovanje, ta zavarovana doba do izpolnitve pogojev za upokojitev šteje kot pokojninska doba brez dokupa. V zvezi s priznavanjem obdobja prostovoljne vključitve v pokojninsko in invalidsko zavarovanje kot pokojninsko dobo brez dokupa je sicer že odločalo Ustavno sodišče in odločilo, da je uveljavitev pogoja pokojninske dobe brez dokupa skladna s ZPIZ-2 in ni v neskladju z Ustavo. Vendar pa se je s sprejetjem novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v lanskem novembru zgodilo ravno tisto, na kar danes marsikdo rad opozarja. Rešitev je bila parcialna in ni odpravila vseh tako imenovanih krivic. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo v prvem branju predlog zakona podprli, želimo pa ponovno poudariti, da se nam predlagani rešitvi v zvezi z regresnimi zahtevki in dvojnim statusom upokojencev ne zdita primerni. Vsekakor pa menimo, da je sprememba, ki zadeva pokojninsko dobo, vredna premisleka. Ker želimo, da se razprava o tej rešitvi nadaljuje na matičnem odboru, menimo, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Gospod Marijan Pojbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Nova Slovenija vložila v zakonodajni postopek. Zakon predlaga dve rešitvi. Prvič; predlog o ureditvi dvojnega statusa zavarovancev za pokojninsko in invalidsko zavarovanje na način, da ima vsak zavarovanec možnost nadaljevati svojo dejavnost in prejemati polno starostno pokojnino, ko za to izpolni pogoje, ali pa med prejemanjem pokojnine ustanovi novo dejavnost, ne da bi se mu že pridobljena pokojnina znižala. Drugič. Predlaga se, da bi bila odškodninska odgovornost delodajalca, ki jo uveljavlja Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, sprejemljiva, če delodajalec krši predpise namenoma ali iz velike malomarnosti. V primerih, ko je pa vzrok za poškodbo na strani delavca ali v primerih manjše malomarnosti, pa ne. Poleg tega se zakonsko omejuje odškodninska odgovornost delodajalca, in sicer na 20-kratnik najnižje pokojninske osnove, kar v Novi Sloveniji ocenjujejo kot sorazmerno višino za primere, ko škoda ni bila povzročena namenoma. Zakon bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke v prvem branju podprli iz naslednjih razlogov. Strinjamo se, da je pokojnina pravica, ki se jo pridobi ob izpolnjenih pogojih na podlagi vplačanih prispevkov. Iz tega sledi, da ima vsak ne glede na dejavnost, ki jo opravlja, pravico do pokojnine, ko za le-to izpolni pogoje. Če prejemnik pokojnine še naprej opravlja dejavnost, to pomeni samo dodatna vplačila v pokojninsko in invalidsko blagajno ter dodatno vrednost za družbeni proizvod. Veliko prejemnikov pokojnine se ne odloči za opravljanje dejavnosti ali pa dejavnost opravlja na črno ravno zato, ker bi se jim pokojnina nesorazmerno znižala glede na to, koliko dela bi morali opraviti, da bi izpad pokojne nadomestili. Sedanja ureditev pomeni tudi možnost zlorabe pravice do delne pokojnine, saj je izplačilo delne pokojnine odvisno od opravljenega števila ur in ne od dejanskega plačila za opravljeno dejavnost. Predlagana rešitev si po našem mnenju zasluži nadaljnjo zakonsko obravnavo, predvsem da se preverijo njeni finančni učinki, ki bi po izkušnjah iz drugih držav Evropske unije morali biti celo pozitivni. Menimo pa, da se opravljanje dela po upokojitvi ne bi smelo omejiti samo na opravljanje dejavnosti, kot to predlagajo v Novi Sloveniji, temveč tudi na opravljanje drugega dela. Druga rešitev, ki se predlaga s tem zakonom, pa je bila že večkrat obravnavana v tem državnem zboru in ni naletela na zadostno podporo. Gre za to, da bi se delodajalca razbremenilo regresnega zahtevka s strani Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v primeru, ko nastane škoda delavcu zaradi manjše malomarnosti delodajalca. Povsem se zavedamo, da so s širitvijo odškodninske odgovornosti prizadeti predvsem manjši obrtniki in manjši zasebni delodajalci, katerim lahko takšen regresni zahtevek zavoda pomeni tudi zaprtje dejavnosti. Rešitev je za nas delno sprejemljiva, vendar le v primeru, ko se na drugi strani jasno določi, da bo delavec z naslova invalidskega ali drugega zavarovanja v vsakem primeru dobil povrnitev tudi za škodo z naslova manjše malomarnosti delodajalca pri poškodbi v delovnem procesu. V nadaljevanju zakonodajnega postopka bi bilo mogoče iskati boljše rešitve, tudi v sodelovanju s socialnimi partnerji, in sicer rešitve, da delavec ne bi bil v ničemer prikrajšan zaradi malomarnosti delodajalca; delodajalec pa ne zaradi tistih majhnih malomarnih napak, ki se pripetijo v vsakem delovnem procesu, saj se že tako ali tako vplačuje prispevke za invalidsko in zdravstveno zavarovanje. Nova Slovenija predlaga tudi tretjo rešitev, da bi se upoštevala doba, pridobljena s prostovoljnim pokojninskim zavarovanjem do dneva 31. december 2012, vendar je bila ta rešitev že podprta z naše strani in sprejeta na novembrski seji Državnega zbora ter ni več aktualna; oziroma bi ponovno spreminjanje zakona v tem delu vneslo še dodatno zmedo med pokojninske upravičence in zavarovance. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo predlagali tudi spremembo pokojninske zakonodaje, da bi se poleg prostovoljnega zavarovanja enako upošteval tudi dokup pokojninske dobe. S predlogom zasledujemo načelo enakosti, saj menimo, da so z upoštevanjem prostovoljne pokojninske dobe sedaj v neenakem položaju tisti, ki so pokojninsko dobo dokupili. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke upamo, da bodo druge poslanske skupine podprle našo rešitev, ki odpravlja novonastalo diskriminacijo. Ostale poslanske skupine ponovno pozivam, da podprejo nadaljnji zakonodajni postopek zakona, ki je pred nami, da v drugi obravnavi poskušamo skupaj najti rešitve, ki bodo sprejemljive za vse, delavce in delodajalce, ter tiste, ki želijo s svojo dejavnostjo ali opravljanjem dela nadaljevati tudi po izpolnitvi pogojev za starostno pokojnino.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu mag. Julijana Bizjak Mlakar. Izvolite, gospa Mlakar.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep dober dan vsem, ki spremljate sejo! Moja predpostavljena ugotovitev ob predstavitvi stališča Poslanske skupine Desus o noveli Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju stranke Nove Slovenije, ki smo jo obravnavali na 30. redni seji Državnega zbora v mesecu maju minulega leta in ki je imela skoraj identično vsebino kot današnja novela istega zakona, se je seveda pričakovano uresničila. Takrat sem namreč napovedala, da bo po tretjem poskusu verjetno prišel čas še za četrti poskus. Tako imamo danes resnično na mizi že četrti predlog novele pokojninskega zakona, ki tako kot že prejšnje tri novele poskuša uveljaviti sprejetje rešitev, ki so bile za večino poslancev in poslank Državnega zbora ter tudi koalicije že trikrat nesprejemljive. Trikrat vložena novela in že tudi trikrat zavrnjena. Vztrajnost je sicer pozitivna vrlina, ampak samo takrat, ko želimo doseči dobre stvari. V Poslanski skupini Desus pa menimo in že četrtič ponavljamo, da pri tej spremembi pokojninskega zakona ne gre za spremembe na bolje. Četrti poskus z isto vsebino, ki preferira samostojne podjetnike glede pokojnin in glede odškodninske odgovornosti pri regresnih zahtevkih Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, vsebinsko na novo dodaja še predlog za upoštevanje časa, prebitega ob prostovoljnem zavarovanju kot pokojninske dobe brez dokupa. Poslanke in poslanci Desusa nismo spremenili stališča. Predloga novele ZPIZ-2 ne bomo podprli. Za nas spremembe pokojninskega zakona, ki jih predlagajo poslanke in poslanci Nove Slovenije, niso primerne in zato niso sprejemljive. Dvojni status upokojencev, kar pomeni uživanje pokojnine ob nadaljevanju delovne aktivnosti, je po presoji Poslanske skupine Desus primerno urejen samo tako, da bi imeli vsi upokojenci enake možnosti; po predlogu Nove Slovenije pa jih nimajo. Po veljavni ureditvi so sedaj po možnostih in pravicah izenačene vse kategorije zavarovancev oziroma upokojencev. Tako imajo vsi – ne samo samostojni podjetniki, ampak tudi delavci iz delovnega razmerja – možnost ostati polno delovno aktivni tudi po upokojitvi in hkrati prejemati 20 % pokojnine. Enake obravnave so deležni tudi vsi upokojeni, če se delno upokojijo oziroma če se po upokojitvi ponovno reaktivirajo. To, kar poskuša uveljaviti Nova Slovenija, pa je nepravično, saj predlagajo možnost uživanja polne pokojnine samo in zgolj tistim zavarovancem oziroma upokojencem, ki opravljajo samostojno dejavnost. Kakršnakoli druga možnost, kombinacija polnega zavarovanja z naslova drugih zavarovalnih podlag in prejemanje pokojnine pa je onemogočena. Torej če delavec po izpolnitvi pogojev za upokojitev želi še delati, bo to sicer lahko storil, vendar ne bo prejemal niti 20 % pokojnine, medtem ko bo podjetnik ob polnem izvajanju svoje dejavnosti in pridobivanju dohodka lahko poleg polne plače prejemal še polno pokojnino. V želji, da bi Nova Slovenija ugodila peščici oseb, je pripravljena povoziti interese ostalih, pa četudi na račun enakopravnosti vseh drugih. Prepričani smo tudi, da bi omenjenemu predlogu, ki ga poslancem že četrtič ponuja Nova Slovenija, zagotovo nasprotovalo tudi Ustavno sodišče, ki mora skrbeti za enako obravnavo vseh državljanov. Če pa bi se takšna možnost, ki se jo ponuja le peščici državljanov, ponudila vsem državljanom, tudi javnemu sektorju, bi bile zagotovo vprašljive finančne posledice za proračun, saj le-te zagotovo ne bi bile zanemarljive. Kar se tiče regresnih zahtevkov Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, smo prav tako v naših preteklih stališčih že izrazili mnenje, da je predlog tudi v tem delu nesprejemljiv, saj se preveč postavlja na stran delodajalcev, med katerimi so žal tudi slabi in ki so v razmerju do delavca tako ali tako močnejša stranka. Predlog Nove Slovenije se postavlja v bran le ekonomskim interesom delodajalcev, česar pa poslanke in poslanci Desusa pač ne moremo podpirati. Prav tako smo kritični do predloga zmanjšanja odgovornosti in odškodninskega zneska, ker se s takim predlogom izniči preventivna vloga sistema zagotavljanja varnosti in zdravja pri delu, saj je bistvo preprečevanja poškodb zaposlenih ravno v tem, da se z grožnjo plačila odškodnine odvrača od morebitnih kršitev predpisov o varnosti in zdravju pri delu. Predlog je v tem delu skregan tudi z logiko odškodninskopravnih razmerij, ki ima splošna načela že od nekdaj postavljena tako, da se za osebe, ki opravljajo dejavnost in so delodajalci, zahteva višja skrbnost kot za laične osebe oziroma posameznike. Zadnji argument proti predlagani ureditvi pa je, da bi zaradi predlagane spremembe prišlo do izpada sredstev, saj predlagatelj novele zakona ni predlagal novega vira sredstev, s katerimi naj bi se kril izpad sredstev v pokojninski blagajni. Kritje stroška, ki bi ga moral pokriti delodajalec, bi bilo torej treba kriti solidarnostno, kar pa pomeni, da bi razliko oziroma manko v pokojninski blagajni morali pokriti vsi zavarovanci ter državi proračun. Se pa v Poslanski skupini Desus strinjamo, da je področje bolezni in poškodb na delu še premalo domišljeno in urejeno; česar pa novela pokojninskega zakona Nove Slovenije ne rešuje. Nasprotno, bistvene težave – to je nezadostnega varovanja zaposlenih pred posledicami poškodb in poklicnih bolezni, kar posledično lahko privede do delne ali stoodstotne invalidnosti delavca – sploh ne rešuje, temveč ta problem še poglablja. Podobna je situacija pri zdravstveni blagajni, saj pristojno ministrstvo za zdravje še do danes ni poskrbelo za seznam poklicnih bolezni. Prav tako še ni ustrezno naslovljena odgovornost delodajalcev in njihove finančne obveznosti do zaposlenih, kadar pride do invalidnosti zaposlenih kot posledice poškodb na delu ali kot posledice poklicnih bolezni. Nova Slovenija torej želi delodajalce razbremeniti dela regresnih zahtevkov pokojninske blagajne, tudi kadar so njihovi zaposleni utrpeli poškodbe, poklicne bolezni oziroma invalidnost zaradi malomarnosti. Upoštevala naj bi se le velika malomarnost in tista, ki je povzročena namenoma. Kako je z dokazovanjem namena v naši zakonodaji, pa tako vemo. Naj opozorim, da so stroški delodajalcev za povzročeno škodo, ki bi jih Nova Slovenija naprtila solidarnosti vseh nas, še vedno zanemarljivi proti stroškom, ki bi jih morali delodajalci nositi, če bi bila v Sloveniji ustrezno urejena tudi odgovornost delodajalca proti zaposlenim za poškodbe pri delu, za poklicne bolezni zaposlenih oziroma za invalidnost zaposlenih zaradi poškodb na delu ali poklicnih bolezni. Namen tovrstne regulacije ne bi bila le finančna preskrbljenost zaposlenih in njihovih družin, ki so bili poškodovani na delu ali trpijo posledice trajne invalidnosti zaradi poškodb pri delu ali poklicnih bolezni, temveč tudi možnost rehabilitacije in vrnitve na primerno delo, če so za delo še zmožni. Hkrati pa bi se v primeru večje odgovornosti delodajalcev nasproti poškodovanim ali obolelim zaposlenim bistveno spremenil tudi odnos delodajalcev do zaposlenih. Zaradi tega bi se po vsej verjetnosti znižal tudi absentizem, tudi prezentizem in mobing nad zaposlenimi; znižalo pa bi se tudi število poškodb na delu, smrti ter poklicnih bolezni. Seveda ne gre metati vseh delodajalcev v isti koš in prav zato bi se moralo to področje bolje urediti. Z realizacijo predlogov iz obravnavane novele pokojninskega zakona pa se ne bi prispevalo k bolj etičnemu in bolj človeškemu ravnanju tistih delodajalcev do zaposlenih, ki z zaposlenimi ne ravnajo odgovorno in spoštljivo, prej nasprotno. Gre pa tudi za večni pritisk Nove Slovenije po zniževanju davkov in prispevkov, tokrat prispevkov nekaterih delodajalcev; ne da bi se hkrati poskrbelo za nadomestitev javnih sredstev, ki bi po predlogih te stranke izpadla iz pokojninske blagajne. Pri iskanju ustreznih rešitev oziroma odgovorov v povezavi s spremembo davčnega sistema so pomembne tudi mednarodne primerjave obremenitev z davki in prispevki. Republika Slovenija je na eni strani po podatkih Evropske komisije, Davčni trendi 1, po obremenitvi z davki in prispevki pod povprečjem Evropske unije, ki znaša 38,7 % bruto domačega proizvoda za leto 2015. V Sloveniji je ta obremenitev 36,8 %. Vendar pa je iz podatkov o ekonomski strukturi davkov in prispevkov – pri tem mislimo davke na delo, davke na potrošnjo, davke na kapital in davke na premoženje – razvidno, da Slovenija odstopa od povprečja evropskih držav zaradi nadpovprečne obremenitve dela s prispevki za socialno varnost. Naj tu izpostavim še prenizko obremenitev delodajalcev s pokojninskimi prispevki glede na obremenitev zaposlenih. Prav tako je nadpovprečna obremenitev potrošnje; podpovprečno pa so obremenjeni najbolj premožni. Naj omenim nizke obremenitve kapitala in premoženja. Ravno slednje pa je pomembno tudi z vidika presojanja obremenitev, saj je treba gledati celovito in ne samo z vidika enega davka ali ene skupine davkov. Tudi po obremenitvi dela v letu 2016 pri samski osebi s povprečno plačo je Slovenija dosegla 10. mesto. So pa pred nami razvite države, kot so Švedska, Finska, Avstrija, Nemčija, Francija, Belgija in tako dalje, ki jim želimo biti podobni. Davki so namenjeni za dobro delovanje javnih sistemov – šolstva, zdravstva, kulture, policije, sodstva, vojske, javne uprave, pokojninskega ter socialnega sistema in tako dalje. Vsi upravičeno pričakujemo dobre javne sisteme, ki odločilno vplivajo na kakovost našega življenja, ki pa brez denarja ne morejo delovati. Kam nas pripelje le preferiranje elit, si lahko pogledamo pri stavkovnem valu, ki ga je sprožilo nerazumno visoko povišanje plač zdravnikom in drugim elitam glede na plače ostalih zaposlenih. Da mora država odločneje zavarovati ljudi z najnižjimi plačami, pa izhaja tudi iz ravnanj nekaterih delodajalcev, ki so si lansko leto skupaj prisvojili 3,2 milijarde evrov dobička, pri tem pa niso pripravljeni dodane vrednosti deliti z zaposlenimi, čeprav so jo večino ustvarili prav zaposleni. Tudi 25 evrov, s katerimi bi se minimalne plače povišale malo nad prag revščine, se jim zdi prevelika žrtev. Tudi povprečne plače v državi ne dohajajo inflacije, da ne govorimo o povprečni starostni pokojnini, ki ni od leta 2010 zrasla niti za 1 %. Da ne omenjam, da so si ljudje odtegovali od ust za šolanje zdravnikov, danes pa nekateri od njih pričakujejo realizacijo svojih podjetniških idej z zdravstvenim turizmom na javni zdravstveni infrastrukturi in opremi; skupaj z delom politike zagovarjajo komercializacijo javnega zdravstva in dvoživkarsko delo zdravnikov, nimajo pa dovolj posluha za zdravstvene potrebe običajnih ljudi, sicer ne bi imeli čakalnih dob, ki ogrožajo zdravje in življenja ljudi. To so realni problemi, ki bi jih lahko politiki rešili z malce posluha, tudi za večino prebivalcev, ki ne sodijo med gospodarsko, politično ali drugo elito. Naj ob tem povem, da Poslanska skupina Desus zagovarja zdravo podjetništvo, saj si prizadeva tudi za dostojne pogoje dela, dostojne plače in za dostojne pokojnine. Zato je za vrnitev pokojnin na raven brez preteklih zamrznitev, s čimer se prepreči prikrajšanje upokojenih pri prihodnjih pokojninah, vsebina zakona, ki ga je naša poslanska skupina vložila decembra. In še glede tretje vsebinske točke tega predloga. Pokojninska reforma iz leta 2012 je sledila cilju podaljšanja delovne aktivnosti in vzpostavitvi tako imenovane polne pokojnine, ki je odraz celotne delovne aktivnosti. Sodeč temu sta takratna vlada in državni zbor ob soglasju s sindikati sprejela nove rešitve tudi glede načina upoštevanja dobe prostovoljnega zavarovanja za pokojninsko in invalidsko varstvo. S predlogom zadnjih sprememb zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju smo uveljavili novo ureditev upoštevanja dobe, pridobljene s prostovoljno vključitvijo v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Pokojninska doba, ki so jo zavarovanci pridobili na podlagi prostovoljnega vstopa v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje do vključno 31. decembra 2012, se pri uveljavljanju pravic po novem zakonu do uveljavitve pred tem veljavnega zakona upošteva kot pokojninska doba brez dokupa. Z omenjenim zakonom se je reševalo samo vprašanje tiste dobe, ki je bila vplača po zakonu pred uveljavitvijo zakona z dne 1. januarja 2013. S spremembo prejšnjega zakona se je torej sledilo zagotavljanju načela varstva pričakovanih pravic. Situacija od 1. januarja 2013 in plačila za vključitev v prostovoljno pokojninsko zavarovanje od tega dne dalje pa so del povsem druge zgodbe, saj ne gre za to, da bi se z zadnjo novelo zakona spremenile pravice, ki so veljale z zakonom iz leta 2012, za zneske, ki so bili vplačani po 1. januarja 2013. V tem smislu je torej zgodba, ki jo naslavlja novela zakona, ki jo danes obravnavamo, povsem zgrešila svoj cilj, saj se obeh situacij, tiste z zadnjo sprejeto novelo pokojninskega zakona in te, ki jo danes obravnavana novela naslavlja, sploh ne da primerjati. V tem drugem primeru torej sploh ne moremo utemeljevati predloga novele, ki jo danes obravnavamo, z zagotavljanjem načela varstva pričakovanih pravic, saj je bilo od 1. januarja 2013 z zakonom povsem jasno določeno, kakšne bodo pravice za tiste zneske, ki se jih bo od tedaj dalje vplačevalo. Zaradi vseh prej naštetih razlogov v Poslanski skupini Desus predlagane novele zakona ne bomo podprli. Hvala lepa za pozornost.
Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Nova Slovenija je izrazito proevropska stranka. Mi razumemo, kaj smo zapisali v deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije, ampak zapisali smo, da razumemo, da članstvo Republike Slovenije v Evropski uniji pomeni naš temeljni politični in vrednostni okvir. Govorimo torej o politiki in o vrednotah. Zato si Nova Slovenija v svojem temeljnem programu zavzema za vključitev evropskih standardov v našo delovno zakonodajo v zvezi z zagotavljanjem delovnih razmer, delovnega časa, dopustov, varstva pri delu, pogojev za zaposlitev oziroma za prenehanje zaposlitve. Urejanje delovnih razmer, ki presegajo te standarde, pa mora potekati v socialnem dialogu med delodajalci in delavci oziroma njihovimi združenji ali sindikati. Država mora več sredstev vložiti v promocijo zdravja na delovnem mestu, za ozaveščanje ter informiranje delodajalcev in delavcev. Rezultat tega bi moral biti manj nesreč in posledično manj stroškov za zdravljenje oziroma plačilo dajatev iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Včasih imamo namreč občutek, ko govorimo o delovnih razmerjih, o razmerjih med delodajalcem in delavcem, da se v Evropski uniji vse da in da se v Sloveniji ne da skoraj nič. Upam, kolegice in kolegi, da bo današnja razprava postregla tudi z odgovorom na vprašanje, kje vzeti dodatno milijardo evrov, kar je zahteva javnega sektorja oziroma njihovih sindikalistov, in kako zajeziti eksodus mladih. Vemo, da vsako leto iz naše domovine in države odide okrog 8 tisoč izobraženih mladih. Upam, da se bomo v razpravi dotaknili tudi tega. Seveda mi v Novi Sloveniji pričakujemo vaš razmislek, drage kolegice in kolegi. Z nekaterimi razmisleki smo zadovoljni in hvaležni, da smo končno prišli do neke točke, ko se lahko srečamo in razpravljamo o rešitvah. Nekoliko bolj pa smo razočarani, ko je naš predlog dejansko zavržen brez razmisleka, in to je najslabše za parlamentarno demokracijo. Mi seveda podpiramo novelo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki smo jo ponovno vložili v parlamentarno obravnavo. Bistvene rešitve, ki jih novela prinaša, želim povzeti tudi sam. Prvič, ureditev področja regresnih zahtevkov Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje tako, da delodajalec nosi odškodninsko odgovornost le, če krši predpise s področja varnosti in zdravja pri delu namenoma ali iz velike malomarnosti, ko je vzrok za poškodbo na strani delavca oziroma v primerih manjše malomarnosti, pa ne. Mi ne dajemo delodajalcu nobene odveze za njegovo odgovornost – kazen predpisujemo. Ko je vzrok za poškodbo na strani delavcev oziroma v primerih manjše malomarnosti, to ne bremeni delodajalca. Zakonsko se omeji višina zneskov odškodnine, in sicer na največ dvajsetkratnik najnižje pokojninske osnove, razen v primeru naklepa. Druga rešitev: ureditev dvojnega statusa. Slovenke in Slovenci gremo v povprečju dve leti hitreje oziroma dve leti mlajši iz proizvodnje v pokoj, kot je to na ravni EU. Se pravi, mi delamo dve leti manj. Zdaj ne govorim o tem, koliko in kako delamo, mislim na učinkovitost. Tretja rešitev: prostovoljno plačane prispevke v pokojninsko in invalidsko zavarovanje priznava za pokojninsko dobo brez dokupa tudi tistim, ki so te prispevke prostovoljno plačevali določeno obdobje tudi po 31. 12. 2012. Regresni zahtevek Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje do delodajalcev je urejen v Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ZPIZ-2. Ureditev je podobna kot ureditev regresnih zahtevkov Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije do delodajalcev. O njih smo že razpravljali in takrat žal predlog Nove Slovenije ni bil sprejet. Težava s področja previsokih in nepredvidljivih regresnih zahtevkov ni od včeraj. Obrtniki in mali podjetniki že leta opozarjajo nanje. Dejstvo je, da je trenutno zakonska ureditev in praksa takšna, da ima lahko konkretni delodajalec vzorno urejene interne akte, pravila in izobraževanja delavcev s področja varnosti in zdravja pri delu. Tudi delavci so lahko dobro poučeni o vseh teh pravilih, pa se lahko zgodi zaradi nespoštovanja navodil, neuporabe varnostne opreme ali česa drugega delovna nezgoda, in v najslabšem primeru lahko malega delodajalca, ki je praviloma ekonomsko šibkejši, doleti tako visok regresni zahtev Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da je ogrožen njegov obstoj in eksistenca njegove družine. Naj posebej opozorimo, da v primeru zaprtja obrti oziroma podjetja ostanejo brez dela in prihodkov vsi, tako delodajalec kot delavci. V primeru samostojnih podjetnikov, ki odgovarjajo z vsem svojim premoženjem, pa so lahko ogrožene cele družine. Drugi bistveni razlog Nove Slovenije za sprejetje zakona pa je dejstvo, da z omejitvijo regresnih zahtevkov na največ dvajsetkratnik najnižje pokojninske osnove ureja podlago za to, da bodo komercialne zavarovalnice motivirane oblikovati zavarovalne produkte. Trenutno namreč obrtniki in podjetniki ne morejo zavarovati tveganja za regresne zahtevke pri komercialnih zavarovalnicah. In to je problem. Glede ureditve tega dvojnega statusa Nova Slovenija meni, da je sedanja rešitev krivična in je povzročila neenakost pred zakonom. Po našem mnenju mora imeti vsak zavarovanec možnost nadaljevati svojo dejavnost kot espe ali jo ustanoviti, ob tem pa prejemati polno starostno pokojnino, do katere je upravičen. Pokojnina je pravica. Zakaj bi država onemogočala, prepovedovala delati državljanu, ki bi si to želel tudi po upokojitvi? Ali si kdo upa reči to, kar pravzaprav tukaj govori, da je v Sloveniji delo prepovedno, ko si enkrat v penziji. Saj to je noro! To ni v skladu z evropskimi standardi. Ocenjujemo, da je za pokojninsko blagajno to lahko samo dobro, saj bodo polni prispevki teh zavarovancev dodatni priliv, ki se mu je z vladno novelo država odpovedala. Prav tako ocenjujemo, da je takšen način reševanja dvojnega statusa primernejši od tistega, ki ga je pred kratkim uvedla Vlada Republike Slovenije, saj spodbuja zavarovance, ki bi želeli ostati delovno aktivni tudi po izpolnitvi pogojev za starostno ali predčasno pokojnino, da to počnejo na legalen način. V Novi Sloveniji podpiramo tudi predlog, da se prostovoljnim vplačevalcem v pokojninsko in invalidsko zavarovanje tudi obdobje po 31. 12. 2012 prizna za pokojninsko dobo brez dokupa. Med njimi je veliko žensk, ki spadajo v najbolj ranljivo skupino ljudi, ki so bili 31. 12. 2012 prijavljeni na zavodu za zaposlovanje in vključeni v prostovoljno pokojninsko zavarovanje ter so si še naprej po novi zakonodaji plačevali v prostovoljno pokojninsko zavarovanje do izpolnitve pogojev za upokojitev. Po ZPIZ-2 ta kategorija nima pravice do znižanja starostne meje za delo pred 18. letom, nima pravice uveljavljati otrok za znižanje starostne meje in prav tako ne more uveljavljati znižanja za čas služenja vojaškega roka. Na pokojnino pa moramo čakati do starosti 65 let, kar je skoraj 6 let več od starosti, pri kateri se trenutno upokoji večina drugih državljank. Če bi se upokojile predčasno, pa bi imele na že tako nizko pokojnino še do 18 % odbitka. Poslanci Nove Slovenije bomo, razumljivo, predlog novele zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Kot prvi dobi besedo predstavnik predlagatelja mag. Matej Tonin. Izvolite.
Po predstavitvah stališč poslanskih skupin sem zadovoljen, ker če preštejem glasove poslanskih skupin, ki so napovedale podporo temu zakonu, pridemo do številke 60 glasov, kar je skoraj dvotretjinska podpora. Mi bomo ta zakon podprli. Podporo so napovedali tudi v SMC in v SDS in obema poslanskima skupinama se iskreno zahvaljujemo. Upam, da bo to v teh zadnjih mesecih tega mandata vendarle en znak, da ne bomo pri vsaki stvari vztrajali na trdih opozicijsko-koalicijskih okopih, ampak če se v zakonu najdejo tudi rešitve, ki so vsesplošno dobre in sprejemljive, potem take zakone podpremo. Zdaj pa glede posameznih komentarjev oziroma problemov, težav, ki ste jih imeli z našim zakonom. Kot je bilo danes v razpravi že večkrat povedano, ta naš popravek ZPIZ-2, torej pokojninskega zakona, predlaga tri različne rešitve. Pa se bom najprej dotaknil te, ki odpravlja krivice tistim, ki so tudi po 31. decembru 2012 prostovoljno vplačevali v pokojninsko blagajno. Mislim, da je tukaj zadeva takšna, da če smo šli v odpravo krivic za tiste, ki so to počeli pred 31. 12. 2012, potem je treba to urediti tudi za tiste, ki so to počeli po tem. Mislim, da gre tukaj za vprašanje enakopravnosti, če smo za ene že uredili, potem je treba urediti tudi za preostale. Tukaj sem razumel tudi ključno podporo s strani SMC. Moram priznati, da nisem čisto natančno razumel, kje so imeli v SDS s to našo predlagano rešitvijo probleme. Najverjetneje bodo potem še v razpravi to svoje stališče dopolnili. Ker nikomur nič ne jemljemo s to rešitvijo, zgolj če smo eni skupini državljanom v preteklosti to omogočili, zdaj s tem zakonom omogočamo še drugi skupini državljanov. Tako da tukaj zadeva, kar se nas tiče in kot kaže tudi večine v tem parlamentu, ni sporna, da končno za vse to zadevo uredimo. Naslednja stvar: predvidljiv poslovni okvir. Tudi mi smo že malo utrujeni od stalnega ponavljanja, ker imamo občutek, da nas nekateri namenoma ne želite slišati in vztrajate na svojih ideoloških predpostavkah. Tukaj moram odgovoriti na stališče Socialnih demokratov, ki so dejali, da mi s to našo rešitvijo odvezujemo odgovornost delodajalcem. Ni res! Ni res! In prosil bi, da bi se končno začeli poslušati. Mislim, da se je tokrat prvič v zgodovini pri vseh teh obravnavah zgodilo, da je tudi poslanec Mesec priznal, končno je priznal, da ta naš predlog ne zmanjšuje standardov varnosti pri delu. Naredili smo vendarle en korak naprej. Če tudi Združena levica ugotavlja, da naš predlog ne zmanjšuje standardov pri delu – kaj pa potem predlagamo? Mi še vedno predlagamo, da delodajalci, ki naklepno ne zagotovijo ustreznih varnostnih standardov, morajo v celoti plačati stroške zdravljenja. In prosim, ne kriviti Nove Slovenije, če je inšpekcija tukaj neučinkovita, to ni stvar Nove Slovenije, to je stvar organizacije inšpekcije, pa ministrstva, ki nad temi zadevami bdi. Ampak po tem našem predlogu tisti, ki naklepno ne zagotovijo varnostnih standardov, stroške delavca plačajo v celoti. Potem imamo pa, kjer se dogodi večja malomarnost. Do zdaj je v primeru nesreč in pa zdravljenja delavcev v primeru večje malomarnosti ta znesek neomejen. Imamo primere, konkretni primer iz okraja poslanca Škoberneta, kjer je delodajalec dobil od Zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije zahtevek, da plača 70 tisoč evrov za zdravljenje svojega delavca. Za neko malo podjetje teh 70 tisoč evrov pomeni propad tega podjetja in izgubo vseh delovnih mest, ki so zbrana okrog tega podjetja. Kaj torej mi predlagamo? Da vendarle postavimo neko omejitev. Mi – kot so recimo v Levici razpravljali, pa mislim da tudi v Desusu, pa pri Socialnih demokratih – ne odvezujemo delodajalcev odgovornosti. Mi postavljamo mejo, da če se zgodi nesreča in če niso zagotovili ustreznih varnostnih standardov, še vedno plačajo 15 tisoč evrov za stroške zdravljenja tega delavca. Plačajo oni, ne imaginarno nekdo drug. Plačajo delodajalci. Zakaj je omejitev pomembna? Omejitev je pomembna zato, da delodajalci lahko to potencialno odgovornost zavarujejo pri zavarovalnicah. Plačajo mesečno neko premijo in če se jim zgodi tovrstna nesreča, v celoti plača to zdravljenje zavarovalnica. V tem je poanta. Če si recimo, ne vem, Levica, ki ni naklonjena podjetništvu pa gospodarstvu, predstavlja, da je kazen 15 tisoč evrov prenizka, se ta znesek lahko tudi v nadaljnji obravnavi, v drugi obravnavi dvigne. Po pogovorih, ki smo jih imeli z nekaterimi, so pripravljeni tudi na dvakrat višji znesek, tudi na 30 tisoč evrov, ampak bistveno je, da se nekje postavi omejitev, ker nobena zavarovalnica pa te odgovornosti ne želi zavarovati, če ni postavljena omejitev. Torejs tem predlogom mi želimo zgolj vzpostaviti neko bolj predvidljivo poslovno okolje in nikakor ne odvezujemo podjetnikov od odgovornosti, da za potencialno nesrečo ne odgovarjajo. Ključno pa je – in to bi prosil, da zlasti v Desusu zelo dobro poslušajo – delavci niso v ničemer na slabšem. Zaradi tega našega predloga delavci dobijo vse, od bolniške, do vsega zdravljenja, servisov, vse. Ta naš predlog v ničemer ne posega v pravice delavcev, ampak ureja samo način, kako se zdravljenje teh delavcev ureja. To je vsa poanta tega zakona. Pošteno bi bilo, da tisti, ki zgolj iz nekih ideoloških razlogov te rešitve zavračate, poveste, kako bi to stvar ustrezno rešili. A se vam zdi smiselno, da recimo 5, 6 delovnih mest propade, ker so ti stroški zdravljenja lahko tako izrazito visoki, ali je boljše, da postavimo neko omejitev, za katero se plača? To je seveda ključno vprašanje. In ne smemo pozabiti tudi ob tem, da nas pa delodajalci opozarjajo, da se pa vsak mesec pri plačah delavcev plačuje določen znesek, ki je prav temu namenjen, torej poškodbam pri delu, in da se iz tega naslova zbere okrog 70 milijonov evrov, ki pa se porabijo nenamensko. Mislim, da sem tukaj vse stvari pojasnil in vesel sem zgolj tega, da se je v tej današnji razpravi vendarle uporabljalo nekoliko manj te demagogije oziroma lažnih zavajanj, kot se je v preteklosti. Zdaj pa še glede dvojnega statusa. Nekdo, ki je izpolnil pogoje za pokojnino, mora to pokojnino dobiti. In to je osnova, ki bi jo morali razumeti tudi v Desusu. Po stališču njihove poslanske skupine je razumeti, da oni niso za to, da če nek delavec, nek obrtnik izpolni pogoje za penzijo, da lahko to penzijo v celoti dobi. To je bilo njihovo stališče. Naše stališče v Novi Sloveniji je, da če nekdo izpolni pogoje za starostno penzijo, jo lahko v celoti 100-procentno dobi, če pa želi, naj pa dela naprej. Kakšna pa je posledica današnje ureditve? Če nekdo želi delati naprej, dobi zgolj 20 % pokojnine. Seveda nihče na to ne pristane. In prav zato, ker se obrtniki niso strinjali, da jim daste zgolj petino penzije, so svoje dejavnosti zaprli. Statistični podatki obstajajo in pravijo, da se je leta 2016 zaradi te ureditve kar tisoč 942, torej skoraj 2 tisoč podjetnikov in obrtnikov je formalno zaprlo svojo dejavnost. Ko pa greš po terenu in se pogovarjaš, pa vam rečejo: »Veste kaj, če nam država ne dovoli in ne omogoča, da dobimo polno penzijo in delamo naprej, ja, glejte, potem formalno svoje dejavnosti zapremo, da dobimo 100-procentno pokojnino, isto pa delamo naprej.« Na nek način se tovrstne ljudi sili, da delajo na črno, da delajo v takem sivem območju, in to se nam ne zdi prav. Potem je tukaj še ena ideološka floskula, ki jo je uporabljala zlasti v Levici in v Desusu, pravijo: »Ti bogati obrtniki ne samo da imajo dobre plače pa da dobro zaslužijo, zdaj si želijo še 100-procentno penzijo.« Prosim vas, no! Če greste pogledat socialno-ekonomske podatke, kdo so bili predvsem ti ljudje, ki so dobili, ki so si želeli 100-procentno penzijo in delati naprej, to so bili predvsem tisti obrtniki, ki so imeli izjemno nizke dohodke, , torej izjemno nizke penzije, in so si s tem, da so si še kaj zraven delali, izboljševali svoje položaj. Mislim, da ste tudi vi kot poslanci dobili kar nekaj mailov, v katerih so nas zlasti čevljarji in šivilje opozarjali, da je njihova penzija tako nizka in tako mizerna, da če ne delajo zraven, ne morejo preživeti. In z vašo ureditvijo jih zdaj silite k delu na črno, z našo ureditvijo bi pa te stvari legalizirali, tako da bi tudi pokojninska blagajna dobila določene prispevke. Gre pri tej stvari tudi za to, da dobimo čim več vplačil v pokojninsko blagajno. Teh tisoč 942 ljudi, ki je zaprlo svoje dejavnosti, danes ne plačuje nič v pokojninsko blagajno. Če bi bila uveljavljena naša rešitev, bi najverjetneje prihodki v pokojninsko blagajno bili. Glede na naš demografski položaj je jasno, da potrebujemo čim več vplačil v pokojninsko blagajno. In še ena stvar, tisti ki pravite, da se zavzemate za enakopravnost, zlasti ta levi del bi prosil, da pozorno posluša, dajte razložiti, kako je možno, da zlasti zdravniki pa profesorji lahko dobijo polno pokojnino in delajo naprej, obrtnikom pa to ni dovoljeno. Razložite, zakaj ta razlika. Zakaj bi mi šli po nekih vaših razpravah izven ustavnih okvirjev, če bi uveljavili zgolj to, kar imajo danes možnost zdravniki in obrtniki? Zelo preprosto razložite to. S tem našim predlogom na nek način uvajamo tudi enakopravnost. Če zaključim s tem, ne vem, verjetno si Levica da raje strel v koleno, kot da bi podprla nek predlog Nove Slovenije. Četudi se z njim strinja. Tako nekako je bilo razumeti poslanca Meseca, da oni se sicer strinjajo s tem, da je treba tiste, ki so prostovoljno vplačevali v pokojninsko blagajno urediti, ampak najverjetneje ker smo to predlagali mi, tega ne bodo storili. Se pravi, da je ta ideološki naboj in okvir strašansko trd. Potem pridemo do slavnega Desusa. Poslušam poslanko, ki predstavlja s stališča poslanske skupine, oni se za vse zavzemajo, oni bi vse rešili, ampak ko pa pride do konkretnih dejanj, pa njihovi prsti otrpnejo. Tako da dajte se vprašati, če je ta vaš pristop pravi, ker naj bi se zavzemali za upokojence. Vsaj tako je slišati iz javnih razprav. Dajte vi upokojencem razložiti, ker pravite, da ste bolj domači pri upokojencih, dajte jim razložiti, zakaj upokojenci ne smejo dobiti 100-procentne penzije, če so si jo zaslužili. Zakaj? Zelo preprosto vprašanje. Odgovorite na to vprašanje. Nekdo, ki je delal 40 let, izpolnil pogoje za penzijo, zakaj tak upokojenec ne sme dobiti 100-procentno penzijo, če želi poleg tega delati še naprej. Razložite tudi to, zakaj ste proti temu, da bi se povečala vplačila v pokojninsko blagajno. Danes se je zgodil velik premik naprej, celo poslanec Mesec je priznal, da je treba zaradi teh primanjkljajev iz državnega proračuna vplačevati v pokojninsko blagajno. Torej vsak državljan, ki ga pridobimo, da plačuje v pokojninsko blagajno, je to super stvar za pokojninsko blagajno. Povedal sem pa uradno statistiko – tisoč 942 ljudi ste izgubili, ki vplačujejo v pokojninsko blagajno. In tudi razložite, to pa nisem čisto vaše poslanke Julijane Bizjak Mlakar razumel, zakaj vi ne podprete tega, da tudi se tistim, ki so prostovoljno vplačevali v pokojninsko blagajno tudi po 31. 12. 2012, odpravi krivica, tako kot se tistim, ki so to počeli pred tem datumom? Te stvari bi bilo dobro še malo razložiti. Kot pa sem dejal, jaz sem vesel, da bo ta zakon danes šel naprej, da bo šel v drugo obravnavo. Zakon je sestavljen iz treh različnih rešitev. Bomo videli, katere rešitve bodo potem imele večinsko podporo v drugo obravnavi. Ampak je pa vseeno pozitiven znak. Ta pozitivni znak je, da ste se vsaj nekateri v tem parlamentu pripravljeni vsaj pogovarjati in iskati neke rešitve. To pa je pozitiven znak. Ne vem, ali je to zaradi bližine volitev ali se je kaj drugega spremenilo, ampak to je treba povedati, da je pozitiven znak. Še kakšen mesec nazaj karkoli je prišlo iz opozicije, je bila najbrž večja verjetnost zadeti na sedmici, kot pa spraviti nek opozicijski zakon skozi proceduro. Tako da hvala lepa še enkrat vsem tistim, ki boste ta zakon danes podprli.
Besedo ima gospa Ljudmila Novak, pripravita naj se gospod Saša Tabaković in gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! V Novi Sloveniji smo na strani delavnih ljudi in ni pomembno, ali je nekdo delavec, zaposlen v javni upravi, samostojni podjetnik, obrtnik, menedžer, zdravnik ali kdorkoli. Tisti, ki pošteno delajo, naj imajo pošteno plačilo. Smo proti nepoštenim praksam v kateremkoli poklicu. Prav tako ne moremo upokojence deliti na tiste poštene, v redu, ki si zaslužijo pokojnine, in na upokojence obrtnike, ki jih ne zaslužijo. Če je nekdo delal polno delavno dobo in zaslužil s tem pokojnino, je prav, da tisto pokojnino tudi uživa. Če je nekdo samostojni podjetnik in želi delati naprej in plačuje vse prispevke – zakaj bi mu pri tem celo pokojnino vzeli, če pa jo je zaslužil z vplačevanjem prispevkov in s preteklim delom? Zakaj kategoriziramo ljudi na navadne delavce, podjetnike, te, one, tretje, zdravnike, profesorje, ki pa lahko imajo polno pokojnino in še preko avtorske pogodbe nadaljujejo s svojim delom, pa so imeli verjetno prej boljše plače, kot so se jih lahko izplačevali obrtniki ali pa samostojni podjetniki? Seveda so med njimi tudi lumpi. Saj so tudi zaposleni lahko lumpi, ko dobi polno plačo, pa hvata krivine, kot temu pravimo, in ne dela na delovnem mestu ali pa odlaga svoje naloge. Zato me pa to zelo moti, če kategoriziramo samostojne podjetnike kot nebodigatreba, ki naj delajo, pa še plačujejo davke, pa še dodatno delajo, in tiste uboge, ki so garali, pa so upravičeni do vsega. Seveda, kdor je delal, mora biti pošteno in odgovorno plačan. Sem proti vsem slabim praksam, ki se pojavljajo na različnih poklicih in različnih mestih. S tem ko je nekdo samostojni podjetnik in zaposluje tudi druge – saj vplačujejo tudi ti v vse državne blagajne oziroma v vse blagajne, v katere se pač vplačujejo prispevki in pa tudi davki. Če bo nekdo zaprl svoje podjetje zaradi tega, ker se mu zdi neumno, da je 40 let delal, ima polno delovno dobo, pa ne sme prejemati polne pokojnine, pa bo raje zaprl podjetje, je s tem zaprl lahko tudi nekaj delavnih mest, in je državna blagajna tudi dodatno oškodovana za vse prispevke, davke, pa še morda bo imela več brezposelnih, pa bo morala tudi te plačevati. Zato ne delajmo takšnih razlik med enimi, drugimi, tretjimi, saj vendarle vsi želimo tej državi in tem državljanom najboljše in jih ne moremo kategorizirati na takšne in drugačne – eni so samo pošteni, drugi pa samo grdi, ker delajo, pa hočejo še naprej delati in biti plačani. To je nedopustno. Ko govorimo prav o teh odškodninah zaradi poškodb pri delu, mi ne zagovarjamo zniževanja varnostnih standardov pri delu. Nikakor ne. Nikakor ne. Vsak delodajalec mora izpolniti tisto, kar mora po zakonu narediti. Vemo pa, da prihaja do nesreč nehote. Ravno sama, me danes kar malo tišči v želodcu, sem izvedela za smrtno nesrečo svojega soseda, delavnega kmeta, pa se mu je to zgodilo. In pogosto to slišimo, ko pravijo podjetniki: »Jaz se bojim zaposliti ljudi, ker – kaj če se kaj zgodi?« A mislite, da to namerno hočejo? Seveda so tudi taki, ampak tisti so lumpi. Tisti naj bodo drugače kaznovani, nadzorovani. Tisti naj odpravijo te napake. Ampak nesreča nikoli ne počiva. In mi govorimo o takih primerih. Ker se ne morejo za take primere zavarovati, pa že plačujejo tudi v Sklad za poškodbe pri delu. Enostavno ni pravično, da je nekdo lahko ob osebno premoženje, ob svojo hišo, ob vse svoje premoženje zaradi tega, ker bo moral plačati odškodnine, ki niso omejene navzgor. Ne more se pa za to zavarovati. A mi to privoščimo ljudem, da bi prišli v tako stisko? Ne. Zakaj mi ta zakon predlagamo že četrtič? Ker te probleme srečujemo, o teh problemih nam ljudje govorijo, ker smo poslanci zato tukaj, da pomagamo pri stvareh, ki žulijo ljudi, ki so nepravične. Me veseli, da nekateri, čeprav tudi v prejšnjih branjih sem večkrat slišala, »ja, saj predlagate v redu stvari, ampak mi bomo to uredili bolje«. Zelo malo časa v tem mandatu še imamo, da to uredimo bolje. Uredimo zdaj, ko je priložnost, ker gre za konkretne ljudi in konkretne probleme. Zato bom zelo vesela, če bo šel zakon v prvem branju naprej in lahko skupaj potem vidimo, kaj pa morda še manjka, kaj lahko uredimo bolje, in da imamo vsi skupaj v zavesti to, da delamo za ljudi.
Besedo ima gospod Saša Tabaković, pripravi naj se gospa Iva Dimic in gospod Andrej Čuš.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Ja, res je, kot je povedal že marsikdo prej, pa tudi sedaj kolegica Ljudmila Novak, danes res že četrtič v tem cenjenjem državnem zboru obravnavamo predloge Nove Slovenije, ki se dotikajo razmerja med delodajalci in delavci. Jaz se sicer ne strinjam s to njihovo tezo, da je popolnoma vseeno, ali je posameznik delavec ali delodajalec, mislim, da neke razlike vseeno so, temu je tudi primerna zakonodaja, ampak kakorkoli. Tokrat obravnavamo predlog zakona, ki predvideva rešitev na način spremembe razumevanja odškodninske odgovornosti delodajalca, ko pride do poškodbe delavca pri delu zaradi neupoštevanja predpisov s področja varnosti in zdravja pri delu, tako da bi bila ta odškodninska odgovornost samo takrat, ko bi delodajalec kršil predpise namenoma ali iz velike malomarnosti. Če se pogovarjamo o neki namernosti, seveda s tem se lahko strinjam, ne morem pa se strinjati, da to besedo malomarnost, ali je velika, manjša, da to besedo oziroma ta pojem nategujemo kot neko gumico neskončno v vesolje. Mislim, da je obligacijski zakon glede tega zelo jasen. Ta zahteva od povzročitelja škode, da izkaže, da je pri zagotavljanju delovnega procesa ravnal skrbno in z vso odgovornostjo, namreč zavod tako ali tako potem o vsakem primeru posebej, individualno ugotavlja, kakšno je dejansko stanje in kakšne so bile okoliščine samega škodnega dogodka. Iz tega potem sledi tudi ugotavljanje dejanske krivde, naj si bo to na strani delavca ali pa tudi na strani delodajalca. Tako da mislim, da kršitve predpisov s področja varnosti in zdravja enostavno ne gre tolerirati. Da ne bo nesporazuma, meni ne gre na živce, da določena politična opcija, kot mi je bilo že enkrat v razpravi očitano na prejšnji plenarni seji, ko smo pravzaprav isti predlog, če lahko tako rečem, obravnavali, to vprašanje nekako popolnoma legalno odpira v Državnem zboru in tudi predstavlja svoj program, svoje poglede na to temo. S tem seveda nimam nobenih težav. Je pa res, da ob obilici medijskih objav, ki smo jim priča na področju kršenja delavskega prava, da pa takšne pobude v očeh marsikoga izpadejo nespodobno. To se pa moramo strinjati. Tako da rešitve, ki jo v Novi Sloveniji glede tega ponujajo, so nekako v nasprotju s konceptom politike Stranke modernega centra in zato jim tudi nasprotujemo. Kar se tiče dvojnega statusa, to vprašanje v tem trenutku obravnava Ustavno sodišče, ki še ni dokončno odločilo, kaj si o tem misli, zato je vsakršna sprememba zakonodaje v tem trenutku neprimerna. Lahko pa povem, kaj si mislim jaz. Pobuda, da se o tem pogovarjamo, je zagotovo razumna, je pa res, da odpira marsikatero vprašanje, ki pod zagato postavlja predvsem sam koncept pokojninskega zavarovanja, kot ga razumemo pri nas. Sam koncept upokojitve ali pokojnino razumemo kot nek sistemski, solidaren način varčevanja za starost, za tisti čas, ko posameznik ni zmožen za delo, ali to pač razumemo kot neko postavko malo bolj specifičnega varčevanja, ki je potem vezano na izpolnjena leta in potem se na podlagi različnih meril, pravil vsak posameznik odloči, kdaj in na kakšen način bo potem te pravice tudi kasneje unovčil. Kot rečeno, to je zagotovo odvisno od nekega družbenega soglasja, nekega družbenega konsenza. Če se bo razprava tudi po odločitvi Ustavnega sodišča glede tega vprašanja odprla tudi na družbeni ravni, si jaz osebno ne želim, da bi ta koncept šel v smeri neke popolne individualizacije računa vsakega posameznika, ki je vplačal prispevke, ker se mi zdi, da bi se potem lahko v prihodnosti zelo hitro obrisali pod nosom, kar se tiče solidarnosti. Druga stvar je pa tudi to, da je treba, če se bo to pojavilo po odločitvi Ustavnega sodišča, če bo odločitev takšna, kakršna bo, da bi moral tudi dvojni status prenesti test enakosti pred zakonom. Ker ne razumem, zakaj bi potem veljal samo za espe, zakaj ne bi mogel veljati potem tudi za vse ostale, ki so zaposleni, tudi v končni fazi za javne uslužbence. Kot rečeno, to so pomisleki na temo, s katero se že ukvarja Ustavno sodišče. Zdaj kar se tiče pa dokupa, je tu treba poudariti, da smo ob zadnji novelaciji ZPIZ zagotovo odprli vrata tudi ostalim upravičencem, ki zagotovo zahtevajo odpravo tako imenovanih krivic oziroma jih oni sami razumejo kot krivične. Na to so že ob zadnji razpravi novelacije ZPIZ opozarjali tako naši poslanci kot tudi poslanci opozicije, tudi Levice, zato mislim, da je prav, da se ta vrzel nekako odpravi, po možnosti tudi nadgradi, zaobjame mogoče širše razumevanje množice, ki jo pojmujemo kot ranljivo skupino. Jaz upam, verjamem, želim si, da se bo na samem odboru, če bo danes šel zakon naprej v drugo obravnavo, da se bo našla neka rešitev, morda tudi neka ponujena roka s strani ministrstva, da bomo tem zgodbam, ki smo jim v resnici priča ob različnim pokojninskim reformam in anomalijam, ki so se takrat pojavile, znali v končni fazi tudi postaviti piko. Kot rečeno, bom izključno zaradi tega razloga glasoval, da je novela zakona primerna za nadaljnjo obravnavo. Toliko za enkrat. Hvala lepa.
Besedo ima predstavnik predlagatelja, mag. Matej Tonin.
Poslancu Tabakoviću sem hvaležen za korektno razpravo in da bo dovolil, da ta zakon nadaljuje pot v drugo obravnavo. Kljub vsemu pa mislim, da je treba o določenih stvareh še dodatno razpravljati, ker se stvari ne kažejo takšne, kot jih vi v vaših razpravah predstavljate. Najprej glede tega našega predloga, da bi vzpostavili predvidljiv poslovni okvir. Dejali ste, da je morda glede na to, kar se dogaja izven te hiše pa po Sloveniji, ta naš predlog morda celo nespodoben. To so bile vaše besede. Iz te vaše razprave se da razumeti – ali to namenoma počnete ali ne namenoma, jaz ne vem – da poskušate ustvariti sliko, vtis, da Nova Slovenija podpira barabe, tiste, ki izkoriščajo delavce. To ni res, to je daleč od tega. Ne znižujemo standardov varnosti pri delu in ne odvezujemo delodajalcev za stroške zdravljenja njihovih delavcev. Če smo pošteni pri razpravah, potem je treba povedati, da v predlogu Nove Slovenije jasno piše notri, ko gre za naklep – in te številne medijske zgodbe, ki so se pojavljale po televiziji, po časopisih, to so bila naklepna dejanja, ker delodajalci naklepno, namenoma, ker so izkoriščali delavstvo, ker je bilo praktično to novodobno suženjstvo, niso izpolnjevali vseh standardov varnosti pri dela – mi v Novi Sloveniji nimamo nikakršne milosti do takšnih delodajalcev, in je prav, da pokrijejo vse stroške zdravljenja. Poleg teh barab, ki jih mi ne podpiramo, pa obstajajo tudi pošteni delavni ljudje, ki se vsak dan znova trudijo za to, da dajo ljudem kruh, da jim dajo plače. In tem ljudem se lahko zgodi tudi kakšna napaka, da niso zagotovili ustrezne varnosti pri delu. In mi zdaj te varnosti, teh standardov ne znižujemo. Torej temeljno vprašanje, o katerem se moramo v drugi obravnavi pogovarjati, je, koliko smo mi pripravljeni kaznovati delodajalce, ki niso zagotovili ustreznih pogojev dela. To je temeljno vprašanje. Naš predlog je, da bi to kazen omejili na 15 tisoč evrov. Vaš predlog oziroma vaša razprava je, da je ta kazen praktično neomejena. Kar bi v Novi Sloveniji radi dosegli, je vsaj neka resna razprava, da poveste, kakšna je ta kazen, ki si jo ti delodajalci zaslužijo. Jaz verjamem, da v Združeni levici bodo predlagali, da mora biti ta kazen 100 tisoč evrov ali celo več, se pravi, da lahko podjetje kar zapremo. Ampak vsi tisti, ki imamo pa neko čut do gospodarstva, do ustvarjanja ustreznih poslovnih okolij, je pa to debata na mestu – kakšna naj bo ta kazen? Če se vam zdi v SMC 15 tisoč evrov prenizka, povejte, kakšna se vam zdi ustrezna. Ker poanta postavljanja limita je je zgolj v tem, da se lahko ta odgovornost zavaruje. Če boste rekli 50 tisoč evrov, je ta kazen zame še vedno boljša, kot je danes, ko je neomejena. Ampak o teh stvareh se je treba pogovarjati. Glede tega dvojnega statusa. Test enakopravnosti ste dejali. Danes žal državljani niso enakopravni, ker nek obrtnik, ki ima čevljarno ali pa šiviljstvo in bo imel slabo penzijo, in če hoče dobiti polno penzijo, ne more te svoje dejavnosti opravljati naprej. Medtem ko pa recimo določeni poklici, kot so zdravniki, profesorji, lahko z avtorskimi pogodbami te zadeve delajo naprej, ker to je možno z avtorskimi pogodbami, in dobijo polno penzijo. Se pravi, da v tehničnem smislu te skupine ljudi niso enakopravne. In to, kar mi želimo, je, da nekdo, ki je izpolnil pogoje za penzijo, da to penzijo tudi dobi. Jaz pa mislim, poslanec Tabaković, da obstaja razlika med javnim in realnim sektorjem. Javni sektor, v katerem smo tudi mi, ki svoje plače dobivamo od davkov, ki so pobrani po državi. Realni sektor pa to vrednost, ta zaslužek, te prihodke ustvarja sam na trgu. In to je bistvena razlika. Zato jaz nimam problema, da ljudje, ki delajo in ustvarjajo neko vrednost na trgu, delajo tudi potem, če želijo in če zmorejo, ko izpolnijo pogoje za upokojitev. Nisem pa za to, da to delajo javni uslužbenci. In tukaj je bistvena razlika, ki jo je treba upoštevati. Tudi pravo govori, da je enake okoliščine treba obravnavati enako, različne okoliščine pa različno. O teh stvareh se bomo najverjetneje lahko še podrobneje pozabavali v drugi obravnavi. Še enkrat pa rečem, da čutim napredek v tem smislu, da pa vendarle je zdaj nekoliko bolj realna razprava in ne tako vsesplošno obtoževanje. Stvari, ki jih mi predlagamo, eni pravite, da ne vem kolikokrat že. Ja, mislim, če ne bi teh pozivov konstantno slišali s terena med ljudmi, okrog katerih hodimo, potem zagotovo teh stvari ne bi predlagali. Se mi pa zdi, a veste kaj, poslanka SD Bačič je bila v neki skupini, kjer so podjetniki opozorili, da to je pa res nezaslišano, da so ti regresni zahtevki tako visoki, da lahko podjetje potopijo, pa je rekla, da to je pa treba urediti. Danes bere tukaj za govornico to stališče in je mnenje drugačno. Kaj si naj človek misli?
Replika, gospod Tabaković.
Hvala lepa. Zelo kratko bom repliciral. Jaz osebno sicer za razliko od vas se strinjam, da gospodarstvo zelo veliko doprinese k državi, ampak vseeno ne moremo reči, da pa javni sektor morda nima neke druge dodane vrednosti, ki jo naša družbo zagotovo potrebuje. Kar se tiče pa omejevanja odškodnin. Jaz nisem posameznik oziroma človek, ki bi lahko, ker se je zaradi nespoštovanja obligacijskega zakonika zgodila neka delovna nesreča, omejeval stroške zdravljenja. Kako pa mi vemo, kakšna nesreča se bo zgodila? Kako pa mi lahko rečemo, omejimo to na 50 tisoč? Življenje je lahko zelo zelo različno. In mislim, da če delodajalec, kot pravite vi sami, ni baraba, zagotovo zelo dobro pazi, da se nesreča ne bo zgodila, in da bo tudi zelo korektno spoštoval obligacijski zakonik, ker ti normativi so tam z nekim namenom. Tako da, žal, se o tem z vami ne morem strinjati.
Predstavnik predlagatelja, mag. Matej Tonin, imate besedo. Izvolite.
Glede teh omenitev, poslanec Tabaković, poznamo. Obrtna zbornica je predstavila konkretni primer iz volilnega okraja Jana Škoberneta, poslanca SD, ko je podjetje zaradi nesreče nekega delavca od Zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije dobilo zahtevek, da povrne stroške zdravljenja v višini 70 tisoč evrov. Pa to ni šlo za barabinsko podjetje, to ni šlo za podjetje, ki ne bi plačevalo prispevkov svojemu delavcu, to ni šlo za podjetje, ki ne bi zagotavljalo varnosti svojim delavcem, ampak je šlo verjetno za tipično slovensko podjetje, ki se jim lahko v določenih okoliščinah zgodi, da so kaj zgrešili, da so naredili napako, da niso zagotovili vseh ustreznih varnostnih standardov. In mi tukaj ne govorimo, da jih te odgovornosti opravičimo. Mi govorimo tukaj samo o tem, da se dogovorimo za nek maksimalni limit, ki ga je treba postaviti, da lahko to odgovornost zavarujejo. Kje pa postaviti ta limit? Lahko nekdo zdravljenje stane 15 tisoč evrov, lahko neko tudi 100, 150. Ampak tukaj je treba upoštevati tudi neko sorazmernost. Zaradi neke napake ni v igri samo, ali bo to zdravljenje plačano, ampak tudi koliko bo izgubljenih delovnih mest. Če bomo naprtili nekemu malemu podjetju stroške zdravljenja 100 tisoč evrov, bo to podjetje propadlo in za seboj odneslo še kakšnih pet, deset delovnih mest. Vsa ta delovna mesta vplačujejo v pokojninsko in zdravstveno blagajno. Za to gre. Mislim, da se je upravičeno o teh omejitvah pogovarjati, ker delodajalci vsak mesec plačujejo pri plačah tudi poseben delež, ko plačujemo v pokojninsko, zdravstveno blagajno tudi za poškodbe in nesreče pri delu. Dejstvo je, da se iz tega naslova zbere 70 milijonov evrov. Naša poanta je, da postavimo omejitev, do te omejitve plačajo delodajalci sami, nad to omejitvijo se pa vklopi ta solidarnost in se plačuje iz tistega denarja, ki ga vsi pri plačah plačujemo. Gre za čisto nek normalen zahodnoevropski koncept. Če se trezno pogovarjamo o teh stvareh, potem so te stvari jasne. Če pa tukaj pripeljemo zraven raznorazno ideološko navlako, potem pa so zgodbe lahko fantastične.
Besedo ima gospa Iva Dimic, pripravita naj se gospod Andrej Čuš in gospod Jernej Vrtovec. Izvolite, gospa Dimic.
Najprej bi želela povedati ali pa odgovoriti na zadevo, zakaj smo ponovno, in to že četrtič vložili zakon v obravnavo. Pa bom povedala z neko priliko ali kar že lahko rečem temu. V neki župniji so ves čas opozarjali duhovnika, da ima vsako nedelje iste pridige. In veste, kaj jim je odgovoril? Ali ste že vse naredili, kar je bilo treba, kar sem govoril? To je pa prav tako. Zakaj smo mi ponovno vložili? Zato ker zadeve niso odpravljene. Ker zadeve ali ne slišite ali pa jih dejansko tudi zaradi kakšne žlehtnobe ne odpravite. Pa vendarle naj povem, da je še predsednik države gospod Pahor na Brdu letos novembra, ko je bila razglasitev obrtnika in podjetnika leta 2017, ravno to izpostavil, kar mi danes vlagamo, kaj je treba popraviti v zakonu in kaj je tisto, kar teži obrtnike in podjetnike. In to so regresni zahtevki oziroma odškodnine poškodb pri delu, dvojni status upokojencev. Pa se zadeve ne premaknejo. Pa sem bila jaz tam, pa bili so tudi poslanci iz SMC, gospod Ranc, gospod Škodnik, bila je tudi gospa Bratuškova, bil je celo gospod Trček in še tudi ostali poslanci morda, ampak mi smo se več ali manj skupaj peljali tja. Vsi smo to isto slišali. Zanimivo. V avtu smo se vsi strinjali, kaj bi bilo treba narediti, da bi vendarle premaknili zadeve naprej. Vsi smo razumeli težnje, zakaj si želijo obrtniki in podjetniki te zadeve urediti. Ko pa pridemo v poslanske klopi, pa se zadeve ponovijo z istimi razlogi in z istimi bojaznimi. Jaz lahko rečem, da še nisem srečala nobenega delodajalca, pa naj bo to podjetnik, naj bo to obrtnik, ki bi bil vesel, da mu gre delavec na bolniško zaradi poškodbe. Jaz ga še nisem srečala. Vsak delavec je s svojim znanjem zelo pomemben v vsakem delovnem procesu pri vsakem delodajalcu. Se mi pa zdi, za tisto, kar smo mi poklicani v ta državni zbor, da je država do vseh in za vse pravična in ima enake kriterije. Ne pa nekomu, ker ima espe, ker je samostojni podjetnik, ne dati možnosti, da bi si lahko zavaroval za odškodnine. Jaz mislim, da smo tukaj zato, da to odpravimo in da zadeve naredimo tako, da bodo lahko koristili zavarovalne produkte, da bodo lahko enakovredni, da bomo lahko govorili, da smo naredili za vseh tistih skoraj 60 tisoč samostojnih podjetnikov in obrtnikov državo pravično. Država mora biti za vse pravična, da imajo ljudje občutek, da so enakovredni. Zato tudi naš predlog že četrtič. Sem vesela, kar sem zasledila, da naj bi šli zakoni v prvem branju skozi, da se bodo potem seveda z vašo pomočjo dopolnili, pa vendar jaz upam, da bomo zasledovali isti cilj, cilj, da bomo ljudi čim dlje lahko obdržali delovno aktivne. To je resolucija o dolgoživi družbi. Govori o tem, da je treba zagotoviti vse standarde, vse kriterije, da bodo ljudje čim dlje časa ostali delovno aktivni. Mi z dvojnim statusom upokojencem na tak način delamo ravno nasprotno. Če želimo, da bo zagotovljeno tudi potrebi po delovni sili, in če želimo, da se bodo blagajne, tako zdravstvena, pokojninska in tudi davčna polnile, potem moramo mi narediti pogoje, da bodo ljudje delali. Veste, kako pa pravijo? Zastonj se še mačke ne gonijo. Ja, tako je. Vsak mora nekaj od tega imeti, da lahko preživi in da nekaj od tega ima.
Besedo ima gospod Jernej Vrtovec. Pripravita naj se gospa Jelka Godec in gospod Jožef Horvat. Izvolite, gospod Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi, lep dober dan. Izboljšanje poslovnega okolja je zgodba, ki nikoli ni končana, zlasti za nas zakonodajalce. Mi smo tisti, ki imamo škarje in platno v svojih rokah, in mi smo tisti, ki lahko naredimo Slovenijo podjetnikom, podjetjem, obrtnikom, espejem ali pa tujim velikim investitorjem prijazno ali pa ne. V preteklosti smo videli, kako je imela tudi Vlada kar veliko posluha do nekaterih velikih investitorjev, ki so želeli priti v državo in tukaj investirati. V Novi Sloveniji pa imamo na očeh tudi male obrtnike, družinska podjetja, ki so res tista prava dodana vrednost. Če kaj, potem je lahko Slovenija priložnost za družinska podjetja in za njihov razvoj. Ta trenutek imamo dobre, pozitivne gospodarske kazalce. Tudi dodana vrednost, ki jo ustvarjajo družinska podjetja, obrtniki, je danes zelo visoka. Ampak kaj smo naredili skozi mandat, da bi to dodano vrednost ohranili tudi v času krize, ki je, kot lahko spremljamo tudi tuje medije, pred vrati? V Novi Sloveniji prav zaradi tega predlagamo ta zakon, ki vsebuje tri ključne segmente. Ampak za uvod, ta ideološka razprava, na eni strani gospodarstvo, na drugi strani javni sektor. Glejte, nihče nima pravice poštenih podjetnikov in obrtnikov zmerjati z ultrakapitalisti, neoliberalci, s tistimi, ki izkoriščajo delavce in ki gledajo samo za svoj lasten kapital in dobiček. Ne. Biti danes podjetnik, zlasti podjetnik, ki zaposluje ljudi, je izredno plemenito dejanje. In tudi zelo tvegano dejanje, ampak hkrati zelo plemenito. Ne skrbiš le zase, ampak tudi za družbo, za okolje. Če imaš zaposlene ljudi, skrbiš za družine zaposlenih, plačuješ tudi prispevke in skrbiš za celotno javno upravo. Zaradi tega govoriti, kaj je bilo prej – kura ali jajce, kaj je bolj pomembno – gospodarsko, realni sektor ali javni sektor [[…]]Glejte, brez dobro delujočega gospodarstva bodo tudi naše plače v javnem sektorju, pogoji za delo javnega sektorja ne bodo takšni, kot bi si danes tudi javni sektor želel. Zaradi tega je prvi pogoj ta, da omogočimo pozitivno poslovno okolje. Najprej dvojni status. Kaj Nova Slovenija predlaga? Mi predlagamo zgolj in samo več pravičnosti na tem področju, in sicer da kdor želi delati, ima možnost delati. Zdaj pa vas jaz vprašam: ali je pokojnina pravica iz dela? Se pravi, nekdo je delal 40 let, pošteno plačeval svoje prispevke in si zasluži polno pokojnino – da ali ne? Vsi mi boste odgovorili: »Da, si jo zasluži.« Kaj pa je zdaj narobe? Da tisti, ki pa zraven želi še delati in dodatno plačevati v našo pokojninsko blagajno, ta pa ne sme prejemati polne pokojnine. Recimo, da je v tujini to mogoče, pri nas pa se bojimo imeti delovnoaktivno prebivalstvo, več delovnoaktivnega prebivalstva in več denarja v pokojninski blagajni. Zlasti pa je to pomembno zaradi tega, ker omogočamo tistim, ki imajo zaposlene, da nadaljujejo s svojim poslom naprej. Več denarja v blagajni in tudi nadaljevanje podjetništva, da ni treba podjetnikom zapirati podjetij, odpustiti delavcev. Tega si tudi te podjetniki niso zaslužili. Ne razumem države, ki reče, da tistemu, ki si želi delati še naprej, neka pravica ne pripada. Naša dolžnost kot zakonodajalca pa je, da zadostimo temu elementu pravičnosti tudi napram drugih poklicev, kot so profesorji, zdravniki in tako dalje, ki dobivajo polno pokojnino in tudi lahko delajo. Če je v nas kaj pravičnosti, potem je naša naloga ta, da zakon spustimo v nadaljnjo proceduro in ga tudi dokončno sprejmemo. Posledice, kot sem že dejal, so lahko zapiranje podjetij. In ravno to se je zgodilo, več kot tisoč podjetij se je zaprlo. To se ne sme več v bodoče dogajati. Druga stvar, ki jo mi predlagamo, druga rešitev so regresni zahtevki. V našem zakonu imamo v mislih zlasti podjetja, ki jih lahko že malce višji regresni zahtevek popolnoma uniči. Ko pride več deset tisoč evrov kazni na ta naslov, ko na drugi strani nimamo zavarovalnic, ker ta omejitev navzgor ni določena, se lahko zgodijo družinske tragedije, in je tudi celotna tradicija podjetništva kar naenkrat prekinjena. Ne nazadnje tudi delavci so odpuščeni. Predlagamozgolj in samo boljšo urejenost tega področja, da tudi zavarovalnice, ki sedaj niso pripravljene zavarovati te škode zaradi poškodbe pri delu, vstopijo na ta trg. Samo to je naš predlog, naša podpora podjetništvu za izboljšanje poslovnega okolja. Strinjamo se, da je treba okrepiti inšpekcijo, če prihaja pri nekaterih podjetjih do zlorabe, ampak tukaj govorimo o čisto drugi stvari, čisto drugi zgodbi – o inšpektoratu. In če se dogajajo zlorabe, naj inšpekcija tam urgira in naj kaznuje tiste, ki zlorabljajo to področje, ampak dopustimo pa tistim poštenim delodajalcem, poštenim podjetnikom, obrtnikom, da opravljajo svoje delo, da jim zagotovimo možnosti dobrega poslovanja. Glejte, pri nas je delodajalec odgovoren skoraj da za vsako, tudi manjšo poškodbo, če delavcu spodrsne na luži v tovarni. In tudi taki primeri so že bili. Nihče pa se ne povpraša na drugi strani, kako bi se lahko drugače poplačala ta škoda, ki je nastala. In ni pravično do obrtnikov in podjetnikov, ki na letni ravni zberejo 80 milijonov evrov denarja iz tega naslova, na koncu pa nimajo možnosti, da bi se lahko iz tega denarja povrnili ti stroški. Naš zakon, naši ukrepi so samo namenjeni temu, da se zadosti elementom pravičnosti in da naredimo v tej državi bolj pozitivno poslovno okolje za razvoj malega in srednje velikega podjetništva.
Prebral bom še dva prijavljena razpravljavca. Kot prvi dobi besedo gospod Jožef Horvat in kot drugi oziroma zadnji dr. Mitja Horvat. Izvolite, gospod Jožef Horvat, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Rad bi samo spomnil na to, da vendarle v Republiki Sloveniji le moramo sprejeti neke evropske standarde in spoštovati konkurenčnost slovenskega gospodarstva, ker drugače bomo zaostali. Mi poznamo 82. člen Ustave. Nekdo nam je očital, da smo mi predstavniki Obrtno-podjetniške zbornice. Ne, nismo. Smo pa tukaj predstavniki obrtnikov in podjetnikov, če hočete, podjetniškega sektorja. Po 82. členu Ustave smo poslanci predstavniki vsega ljudstva, torej tudi malih podjetnikov, ki tvorijo hrbtenico slovenskega gospodarstva. Vsi smo bili kdaj na obrtni zbornici pa na mednarodnem obrtnem sejmu in smo si domov vzeli Zahteve slovenske obrti in podjetništva 2017, stara zgodba. Kot prvo zahtevo so obrtniki pred nas zakonodajalce postavili drugačno ureditev povračila škode delodajalcev v primeru nesreče pri delu. To je približno to, o čemer danes govorimo. Dajmo to rešiti, dajmo to rešiti! Morda je prav zdaj, ko smo proti koncu mandata, priložnost. Razum v roke!
Dr. Mitja Horvat, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala, predsedujoči za dano besedo. Majčkeno moram odreagirati, spoštovani mag. Tonin, na tisto, kar ste takoj potem, ko so bila predstavljena stališča, povedali. Nenasprotovanje zakonu še ne pomeni ravno podporo zakonu. Tako da bom vesel, če boste kdaj tudi aktivno in dejansko podprli kakšne predloge, za katere boste šteli, da so dobri. Z naše strani zagotovo ne gre vprašanje ideološkosti, ampak gre za to, da uredimo statuse. Če smo bili pri obravnavi, ki je bila danes večkrat omenjena, oktobra, novembra pri prvih spremembah Zakona o pokojninsko-invalidskem zavarovanju v eni situaciji, kjer smo opozorili, da gre za dva temeljna cilja. Po eni strani za popravo ali odpravo določenih krivic, za katere ni bilo težav in je v glavnem vladalo soglasje v Državnem zboru. Smo pa bili nekoliko različnih stališč glede drugega cilja, kjer je šlo za eno drugo vprašanje, in to iz delovnopravne zakonodaje, kjer smo imeli kar precej živahno in burno razpravo. Ne bom je danes obnavljal, želel sem samo opozoriti, ker iz tega lahko danes vidimo, da imamo pa kar tri cilje, ki bi jih želeli hkrati rešiti. Na podlagi te razprave, ki smo jo imeli danes, in argumentov, ki ste jih navedli, o njih bom razmislil in si bom vzel čas, da jih pretehtam, ker je malo širša slika potrebna, ne glede na politično pripadnost in tu nikakor ne gre za ideološko vprašanje, ampak enostavno za vprašanje, kaj je s tem in morda malo v premislek, ker je bilo tudi izraženo posebej, kaj je v beli knjigi. Gre seveda za vprašanja starajoče družbe, kako bomo odgovorili na izzive, s katerimi se aktualno srečujemo v naši družbi. In ni nujno, sem pa pripravljen še naprej zlasti na delovnem telesu razmišljati in argumentirati v tej smeri, ali to naslavlja isti problem, isti izziv, na katerega je v osnovi odgovorjeno z belo knjigo. Vsekakor se bomo s tem izzivom morali ukvarjati, tako kot smo se že v tem, tudi v naslednjem mandatu. In niti približno ne gre za enostavno vprašanje. Jaz sem seveda vesel za vsakega, ki je pripravljen še naprej delati tudi po tem, ko izpolni pogoje za upokojitev. Sem pa malo zadržan do argumentov, ki ste jih v vaši poslanski skupini navajali v zvezi s tem in bi želel opozoriti, da so ljudje kaj različnega življenja v tej dobi, ko napolnijo tudi pogoje za upokojitev. Če mi je dovoljeno, upam, da mi ne boste zamerili, bi v tem delu rekel, da razumem vaše napore, da bi pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kakršnega imamo danes na podlagi solidarnosti, vzajemnosti, utemeljene v našem sistemu, v naši družbi, razumem ta premik ali pa razmišljanje o tem, da bi imeli princip zavarovanja tistega temeljnega zavarovanja. Verjamem, da se o tem velja še pogovarjati in tudi ugotoviti, ali v družbi obstaja konsenz, da gremo od obstoječega sistema na zavarovalni princip, kjer bi vsi vaši argumenti vzdržali. Tako da jim ne nasprotujem v osnovi, sprašujem se samo, ali smo v našem prostoru, v našem sistemu pripravljeni nanj. Glede drugega temeljnega cilja, ki ga zasledujete s tem predlogom, se sprašujem, ali je res nujno, da se to ureja preko pravil Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ali bi morda veljalo premisliti, da bi na kakšnem drugem področju razmišljali o tem vprašanju. Tudi moram reči, da ne vidim čisto direktno za mnogo tega, kar ste danes povedali v svojih razpravah, ali se res nanaša na rešitev, kakršno predlagate tudi z zakonom o pokojninsko-invalidskem zavarovanju. Pri tem delu mislim, da obstajajo tudi druge poti, da ni nič zaprto. Princip zavarovanja, ki ga pri prvem cilju zasledujete, verjamem, da je absolutno uporaben in možen pri drugem cilju, zato verjamem, da boste lahko razumeli, da ne gre za ideološko ali kakršnokoli drugo nasprotovanje, ampak enostavno za razmišljanje o tem, ali in koliko, kaj, katera vprašanja urediti in ali res ta vprašanja v tem zakonu, katerega spremembo predlagate, urediti. Zato boste lahko razumeli, da vztrajamo na stališčih, ki so bila predstavljena do sedaj. Tudi drugi predstavniki koalicijskih strank so z enakimi argumenti, torej da gre za enaka in podobna razmišljanja, ki so že bila zavrnjena, da glede tega imamo bistveno več argumentov, kakor za tretji cilj, ki ga zasledujete s predlogom zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Tudi tukaj vas bom samo spomnil na to, da sem si kar kakšne pol ure vzel pri obravnavi prejšnjih sprememb in dopolnitev zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zato na tem mestu tega ne bi ponavljal. Bi pa opozoril, in to je nekaj, kar vam kar iskreno v naprej povem, ob tej krivici, na katero opozarjate in katere odpravo predlagate in je bila kar precej široko, kar vam je tudi malo dalo krila, da bi poskusili, ali lahko greste še malo dlje pri tem. Tako da v tem delu dajte razumeti, da v tem delu gre za to, da štejemo, da je kar nekaj zanimivih vprašanj in zlasti ta tretji cilj, ki ga zasledujete, tudi za mene osebno in za Poslansko skupino Stranke modernega centra zelo zanimiv. Je pa tista sprememba, na katero sem opozarjal tudi prejšnje predlagatelje in je tudi tukaj ne vidim, vsaj ne tako eksplicitno, ko smo razmišljali pri spremembah oktobra in novembra in ko so nam tudi predstavniki tako Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in tudi direktor Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje razlagali, da gre tukaj za manjšo skupino ljudi, da ne gre za velike posledice in da se odpravljajo pomembne krivice. Kot veste, je tudi naša poslanska skupina podprla te spremembe, zato štejemo, da je prav, če nadaljujemo v istem slogu. Če smo začeli s popravljanjem krivic manjšega obsega, je prav, da s tem procesom nadaljujemo. Tukaj vas pozivam, če boste lahko razumeli in pristopili tudi k temu, da se skupaj dogovorimo in najdemo rešitve za najbolj ranljive skupine ljudi. Tukaj mi boste morali oprostiti, tukaj se ne bom ukvarjal z ljudmi, ki imajo, in jih tudi sam spoštujem, to voljo in sposobnost, da so sami podjetniki, da zaposlujejo druge. S tem, kot veste, nimam nobenih težav. Ampak če mi boste oprostili in če lahko malo plediram tudi na vas, da premislite tudi v smeri, da bi podprli kakšne rešitve, ki se bodo nanašale na posebej ranljive skupine ljudi. Zelo hitro bom pri njih. Skozi ves mandat poslušam in ko prebiram podatke, ki jih predstavlja tudi Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, se odpira vprašanje, da smo na vrhu lestvice med evropskimi državami z dolgotrajno brezposelnimi osebami, ki so starejše od 55 let. Še zlasti se sprašujem, in tukaj bom recimo plediral tudi na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, da premisli o tem vprašanju še enkrat, kljub temu da smo danes slišali spoštovanega državnega sekretarja, ki temu predlogu, ki ste ga podali, nasprotuje in da vsi skupaj razmišljamo, kaj je s tistimi ekscesnimi primeri, na katere smo opozarjali že pri razpravi oktobra in novembra ter pri sprejetju novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju-2. Gre za ljudi, ki niso nujno izpolnjevali pogojev, ki so bili določeni v prehodnem obdobju. Se pravi, jaz sem vesel, da ste odprli 394. člen. Moj poziv ali če drugače rečem, vas povabim k premisleku o tem, ali nismo v tisti razpravi zaznali nekatere primere, kjer se je nekaterim posebej ranljivim ekstremno podaljšal čas, ko se bodo lahko upokojili. Gre za ljudi in zdaj ne bom, da ne bo v tej danes sicer krajši razpravi, ampak vendarle z nekoliko bolj umirjenimi toni, brez kakšnega večjega nasprotovanja, brez ideološke razprave, ali nismo med njimi našli tudi invalide, invalide druge in tretje kategorije, ki so se po svojih močeh trudili. Tako kot ste danes tudi vi govorili o ljudeh, ki delajo, ki pošteno delajo, ki se trudijo, da bi poskrbeli tudi zase, da bi bili koristni v tej družbi, pa so morda bili v tistem zelo skopo odmerjenem prehodnem obdobju zaposleni. Niso bili na zavodu za zaposlovanje, niso uveljavljali kakšnih drugih pravic, ampak so se enostavno trudili in so delali. In ravno zaradi tega ker vas vabim k razmisleku in k temu, da pogledamo, bom seveda zelo vesel, če bo konstruktivno sodelovalo tudi Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, kakšni so podatki za to posebej ranljivo skupino ljudi. Iskreno bom priznal, da so se nekateri obrnili name. Imam nekaj komunikacije, tudi nekateri člani Poslanske skupine Stranke modernega centra so jih sprejeli na pogovor, zato da so nam predstavili situacijo, v kateri so. Ni enovita, precej različne situacije so. In kar plediram tukaj, je, da pri tistih, ki so jih zadele negativne posledice, ker niso ravnali ozko po določilih zakona in se jim je zaradi tega podaljšala doba do njihove upokojitve, moj edini namen danes je bil, ker smo pri splošni razpravi, da vas vse skupaj povabim k premisleku o tem, da malo pogledamo številke, malo pogledamo te različne situacije, o katerih je bilo govora. Pri nekaterih smo ugotovili, da se jim tja do – ekstremni primer – 12 let podaljša doba, v kateri se bodo lahko upokojili. Jaz verjamem, da tega ni veliko. Jaz verjamem, ko bomo dali na tehnico pluse in minuse, ko bomo na eni strani pogledali, kakšne so finančne posledice, da bomo najverjetneje, to je moje ugibanje po podatkih, ki so mi dostopni v skladu z vsemi elementi, ki jih upoštevam pri tem predlogu, in napovedujem, da bomo s strani naše poslanske skupine šli tudi v predlog amandmaja za odprte člene, če bo to potrebno, da pogledamo realno na situacijo in da imamo pred očmi, da gre za ljudi, ki so posebej ranljiva skupina. Ne nazadnje, pa nočem danes, ker danes smo bili malo bolj pri trdih argumentih, argumentih sodobnega sveta, podjetništva in nevarnosti za podjetnike, ali bodo propadli, če bodo odškodnine, ki jih morajo plačati, previsoke in tako naprej. Spoštujem in nimam nobenih težav, da pogledamo tudi na te interese in vidimo, ali in kakšne rešitve lahko sprejmemo. Zato seveda tudi pozdravljam vaš poziv. Če je 15 tisoč premalo, se lahko pogovarjamo o drugi številki. Zadeve po splošni razpravi so odprte, morajo ostati odprte in verjamem, da lahko v nekem konstruktivnem in umirjenem dialogu lahko pridemo do najboljših rešitev, pri čemer smo povedali, da verjamemo, da ni nujno prek zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Ampak ne zapiram možnosti, puščam razpravo odprto, sam je ne bi želel s čem zapirati. Ampak dajmo na drugi strani pogledati na ljudi, ki, trdno verjamem, da ne po svoji krivdi so v posebni skupini, je zanje ugotovljeno, tudi te postopke vsaj malo poznam, in vsi tisti, ki poznate postopke za ugotovitev invalidnosti druge in tretje kategorije, veste, kakšni so ti postopki, pod kakšnimi pogoji, kako ti ljudje, ki so posebej ranljivi in ki so potrebni posebne obravnave in našega razumevanja, vzajemnosti, spoštovanja in, kot sem omenil na koncu, tudi solidarnosti, sočutja. Toliko v tem trenutku in upam, da boste lahko razumeli. Ne gre za to, da bi s figo v žepu dajali podporo za predlog zakona, smo pa tudi povedali, kje in koliko smo odprti v razpravi in kaj pričakujemo. Ne potrebujemo in ne želimo, bomo zavrnili kakršenkoli očitek, če bi nam kdo želel očitati, da smo kaj s figo v žepu počeli. Vedno znova smo in v tistem delu, kjer sem odreagiral, ko sem rekel, mogoče ste majčkeno dobili krila, ste malo poleteli in ste želeli že kar danes na splošni razpravi doseči več, kot je potrebno ali mogoče v tej splošni razpravi. Poslanska skupina Stranke modernega centra je takoj na začetku mandata povedala, da si želi sodelovanja v Državnem zboru in po najboljših možnih močeh to tudi počnemo. Ne glede na to, iz katerekoli smeri, če prihajajo dobri predlogi, z veseljem prisluhnemo, sodelujemo in skupaj iščemo najboljše možne rešitve. Najlepša hvala.
Predstavnik predlagatelja, mag. Matej Tonin, izvolite, imate besedo.
Kar dobro sem poslušal razpravo in se zavedam, da ni bila vsesplošna podpora temu zakonu, ampak posameznim rešitvam. Vi pa tudi poznate sam postopek in veste, da če danes ta zakon ubijete, potem ne bo nobene razprave in bo postopek končan. Če ga spustite v drugo obravnavo, so možnosti odprte. Lahko od treh rešitev izglasujete samo eno, lahko dve, lahko tri, kakorkoli. Skratka, vse je še možno spreminjati in dodeljevati. To se mi zdi bistvena poanta, kar praksa v preteklosti ni bila. Ko ste dejali, da je bil SMC vedno pripravljen na sodelovanje [[…]]V začetku mandata ja, vmes malo ne, zdaj se pripravljenost spet malo veča, kar je v redu stvar. Glejte, tudi mi smo več kot zainteresirani, da se popravijo krivice najširšemu krogu in da se da pri tem, kar smo predlagali, narediti še en korak naprej. S tem se strinjam, in to je stvar za drugo obravnavo. Glede ostalih dveh rešitev, jaz se bom, me pa tudi razumite, trudil se bom še naprej predstavljati te argumente, ker vendarle mislim, da so argumenti na naši strani, da jih pa marsikdo noče razumeti. Verjamem, da vi mislite drugače. Ampak vsaj danes je bil pri teh regresnih zahtevkih narejen premik naprej v tem smislu, da se je razprava vendarle osredotočala bolj na to, v kakšni višini jih določamo, ne pa, da je bilo to vsesplošno klofutanje, da gre za odpravljanje standardov varnosti pri delu. To pa je korak naprej. Bomo videli, kako se bodo stvari razvijale.
Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo, če želita, ponovno predstavnik predlagatelja in predstavnik Vlade. Predstavnik predlagatelja, mag. Matej Tonin, imate besedo, izvolite.
Ob zaključku razprave bi se iskreno želel zahvaliti za korektno razpravo, ki je tokrat minila v takih umirjenih tonih in se je dotikala predvsem konkretnih dejstev. Hvaležni smo vsem tistim, ki ste danes napovedali, da boste ta zakon podprli, da bo lahko nadaljeval svojo pot. Že danes pa napovedujem, da smo se tudi s tistimi, ki ste bili danes nekoliko trši in ste dejali, da sicer podpirate posamezne rešitve, da pa kljub vsemu zakona ne boste podprli, pripravljeni pogovarjati, če bi vendarle našli najmanjši skupni imenovalec, da določene stvari premaknemo naprej. Ne pozabite, da nimamo več ogromno časa, da bo tega mandata praktično aprila konec in da se nam, kar se tiče same parlamentarne procedure, že relativno mudi. Mi bomo vložili vse napore. Kot je videti, ima veliko možnost tisti del, ki govori o ljudeh, ki so tudi po 31. 12. 2012 prostovoljno vplačevali v pokojninsko blagajno, vsaj po razpravi sodeč je bilo razumeti, da ta del zakona ima največjo podporo. Bomo pa vložili maksimalni napor, da bi vendarle pri teh regresnih zahtevkih oziroma pri oblikovanju bolj predvidljivega podjetniškega okvira naredili zadeve bolj jasne in pregledne. Ta številka 15 tisoč je bila vzeta iz avtomobilskih zgodb, iz avtomobilskih odškodnin in sem rekel, da je stvar debate. Lahko se tudi dvigne, bistveno pa je, da se postavi neka omejitev, da se te nevarnosti in odškodninske zahteve lahko zavarujejo. Pri dvojnem statusu pa tudi upam, da bodo še kakšni argumenti zalegli, da tudi tukaj naredimo korak naprej. Hvala lepa danes vsem.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam 9. točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVANVO PREDLOGA ZAKONA O PLAČILNIH STORITVAH, STORITVAH IZDAJANJA ELEKTRONSKEGA DENARJA IN PLAČILNIH SISTEMIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer državni sekretarki na Ministrstvu za finance mag. Saši Jazbec.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Državni zbor danes razpravlja o Predlogu zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru posredovala Vlada Republike Slovenije. Glavni namen predloga zakona je v slovensko zakonodajo prenesti direktivo o plačilnih storitvah na notranjem trgu. Za navedeno direktivo velja načelo popolne harmonizacije, kar pomeni, da države članice ne smejo predpisati dodatnih ali drugačnih zahtev v zvezi z vsebinami, ki jih ureja direktiva. Predlog zakona bo nadomestil sedanji zakon o plačilnih storitvah in sistemih. Osnovna struktura in vsebina Zakona o plačilnih storitvah in sistemih se je ohranila tudi v predlogu novega zakona, ki poleg tega ureja tudi nekatera nova področja. Prav tako predlog dopolnjuje oziroma spreminja določbe veljavnega zakona tako z vidika prenosa določb prej omenjene direktive kot tudi v delih, kjer se je pri izvajanju zakona to pokazalo za potrebno. Glavna sprememba, ki jo prenaša predlog zakona je povezana s prinosom direktive o plačilnih storitvah na notranjem trgu, in sicer se razširjajo dejavnosti, ki se štejejo za plačilne storitve. Tako sta med plačilne storitve dodatno vključeni dve novi obliki, ki se izvajata preko interneta, to sta storitev odreditve plačil in storitev zagotavljanja informacij o računih. Storitve odreditve plačil omogočajo plačevanje v okviru e-trgovine z vzpostavitvijo programske povezave med spletnim mestom trgovca in spletno bančno platformo plačnikovega ponudnika plačilnih storitev, ki vodi plačnikov plačilni račun. S tehnološkim razvojem se je v zadnjih letih pojavila tudi vrsta dopolnilnih storitev, kot so storitve zagotavljanja informacij o računih. S temi storitvami se uporabniku plačilnih storitev zagotavljajo spletne informacije v zbirni obliki o enem ali več plačilnih računih, ki jih ima pri enem ali več drugih ponudnikih plačilnih storitev in so dostopne prek spletnih vmesnikov ponudnika plačilnih storitev, ki vodi račune. Z vidika odnosa med uporabnikom in ponudnikom plačilnih storitev predlog zakona določena nekatere dodatne informacije, ki jih mora zajemati okvirna pogodba o opravljanju plačilnih storitev. V zvezi z uporabnikovo odpovedjo okvirne pogodbe pa določa, da ponudnik plačilnih storitev ne sme zaračunati uporabniku posebnih nadomestil zaradi odpovedi pogodbe, če upravnik odpove okvirno pogodbo po izteku šestih mesecev od sklenitve, in ne več po izteku dvanajstih mesecev, kot je to veljalo v trenutnem zakonu. Predlog zakona tudi predvideva, da v primeru uporabnikove odgovornosti za neodobrene plačilne transakcije uporabnik krije izgubo zneskov do največ 50 evrov, če je bila plačilna transakcija izvedena kot posledica uporabe ukradenega ali izgubljenega plačilnega instrumenta ali zlorabe plačilnega instrumenta. V skladu s sedanjo ureditvijo uporabnik namreč krije znesek do 150 evrov. Novost je tudi, da morajo ponudniki plačilnih storitev vzpostaviti in uporabljati ustrezne in učinkovite postopke za reševanje pritožb uporabnikov plačilnih storitev, ki med drugim vključuje tudi zahtevo, da morajo na pritožbo odgovoriti v 15 delovnih dneh od prejema. Predlog zakona zainteresiranim strankam, vključno z združenji potrošnikov tudi omogoča, da pri Banki Slovenije vložijo pritožbo v zvezi z domnevnimi kršitvami tega zakona s strani ponudnikov plačilnih storitev. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada predlaga, da Državni zbor sprejme predlagano besedilo Zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročil odbora dajem besedo podpredsednici gospe Vojki Šergan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Poročilo o Predlogu zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih. Odbor za finance in monetarno politiko je na 46. seji 11. januarja 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih, ki ga je v Državni zbor v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Odbor je poleg predloga zakona prejel tudi mnenje Zakonodajno-pravno službe in mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona k posameznim členom vložile poslanske skupine koalicije. Seje odbora so se udeležili predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravna služba in Banke Slovenije. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državni sekretar na Ministrstvu za finance pojasnil cilje in namen predloga zakona ter predstavil poglavitne rešitve, ki se nanašajo predvsem na prenos direktive, na nadomeščanje že sprejetega zakona, hkrati pa predlog zakona ureja tudi nova področja ter razširja dejavnosti, ki se štejejo za plačilne storitve. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je glede pripomb iz pisnega mnenja poudarila, da so nekatere pripombe upoštevane z vloženimi amandmaji ter opozorila na kratke vsebinske obrazložitve posameznih amandmajev. Opozorila je tudi na neenotnost izrazoslovja in togo sledenje direktivi, ki se prenaša. Predstavila je tudi pripombe k posameznim členom. Uvodoma je predstavnik Državnega sveta predstavil pisno mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance in povedal, da Državni svet predlog zakona podpira. V razpravi je bilo opozorjeno na mnenje Zakonodajno-pravne službe glede izrazoslovja in kompatibilnosti predloga zakona z direktivo o notranjem trgu, izpostavljena je bila višina ustanovnega kapitala ter omenjena vloga Banke Slovenije kot prekrškovnega organa in njena vključenost v pripravo predloga zakona. Izpostavljeno je bilo tudi vprašanje glede ureditve v zvezi z fiduciarnimi računi in glede definicij posameznih kategorij, kot so električni denar, kriptovaluta in Bitcoin ter možnost zlorab, vprašanje nadzora nad omenjenimi valutami in vprašanje izjem. Povedano je bilo, da predlog zakona prinaša pozitivne učinke, saj zmanjšuje stroške in cene za uporabnike plačilnih storitev. Med razpravo so državni sekretar z Ministrstva za finance ter predstavnica Banke Slovenije odgovorili na zastavljena vprašanja in podali dodatna pojasnila. Odbor je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora obravnaval vložene amandmaje poslanskih skupin koalicije in jih sprejel skupaj z predlaganimi spremembami. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, in lep pozdrav. Glede na zmedo zadnjič na odboru, bom na začetku povedal za državljane, ki nas spremljajo, da se zakon, ki ga obravnavamo, ne nanaša na kriptovalute, ampak elektronski denar, o katerem govorimo, so kreditne kartice, razni pripomočki za plačevanje z mobiteli, kot so Moneta in pripomočki za plačevanje na internetu, kot je PayPal. Zakon vsebuje nekaj pozitivnih rešitev za potrošnike, žal pa je nekoliko nedosleden in hkrati s pravicami za potrošnike širi tudi liberalizacijo trga in omogoča nekatere koristi multinacionalkam, kot je že omenjeni PayPall. V Levici se strinjamo s tistimi ukrepi, ki povečujejo varnost potrošnikov, ki kupujejo po spletu, plačujejo z mobitelom in podobno. Strinjamo se z rešitvijo, da imetnik kartice ali drugega plačilnega sredstva, ki mu kartico ukradejo in z njo nakupujejo, ne krije celotnega stroška zlorabe, ampak maksimalno 50 evrov. Prav tako se strinjamo s tem, da mora podjetje, ki uvaja plačilne storitve, omogočiti pošteno obravnavo pritožb. Enako je pomembno, da se lahko potrošnik, ki je bil oškodovan oziroma združenje potrošnikov pritoži direktno na Banko Slovenije. Dobrodošla je tudi prepoved zaračunavanja provizij za plačevanje s karticami, problem pa je, da bodo nekatere multinacionalke, recimo PayPall, kljub temu zakonu še vedno zaračunavale provizije. To je eden od razlogov, zakaj pravim, da je ta zakon nedosleden. Naposled moram pa opozoriti še na člen, ki se nanaša na fiduciarne račune, torej na račune, ki jih nekdo v svojem imenu vodi za neko drugo osebo ali podjetje. Fiduciarni računi so vrsta, ki jo je treba vsekakor omejiti, ker se pogosto za njimi skrivajo dejanski lastniki iz takšnih ali drugačnih namenov. Recimo znano je, da različni tuji skladi skrivajo delnice Petrola na fiduciarnih računih tujih bank. V takih primerih je to absolutno treba prepovedati. Strinjamo se, da lahko fiduciarne ali skrbniške plačilne račune načeloma lahko vodijo samo odvetniki ali notarji. Opozarjamo pa, da imajo po veljavni zakonodaji fiduciarne račune tudi nekatere delavske organizacije, recimo 21 jih imajo odprtih sindikati, 151 pa zadruge. Te račune bodo morali v roku treh let v glavnem zapreti, zato na tem mestu, preden zaključim stališče, odgovorne pozivam, naj postopke vodijo tako, da bodo tudi te organizacije in zadruge lahko normalno delovale. V Levici se bomo na podlagi povedanega pri glasovanju o tem zakonu vzdržali.
Hvala lepa. Gospa Andreja Potočnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegi in kolegice! Glavna sprememba, ki jo prinaša Predlog zakona o plačilnih storitvah, storitvah in izdajanju elektronskega denarja in plačilnih storitvah, je razširitev dejavnosti, ki se štejejo za plačilne storitve. Plačilne storitve zajemajo aktivnosti, ki omogočajo polog gotovine na plačilni račun, in vse aktivnosti, ki so potrebne za upravljanje tega računa; aktivnosti, ki omogočajo dvig gotovine s plačilnega računa, in vse aktivnosti, ki so potrebne za upravljanje tega računa; aktivnosti, ki omogočajo izvrševanje plačilnih transakcij v breme in dobro plačilnega računa pri pobudniku plačilnih storitev, ki vodi plačilni račun, ali pa pri drugem ponudniku plačilnih storitev. Poleg tega sta med plačilne storitve dodani tudi dve novi obliki, to sta storitev odreditve plačil in storitev zagotavljanja informacij o računih. Storitev odreditve plačil je storitev za odreditev plačilnega naloga na zahtevo uporabnika plačilnih storitev v zvezi s plačilni računom, odprtim pri drugem ponudniku plačilnih storitev. Storitev zagotavljanja informacij o računih pa je interna storitev za zagotavljanje konsolidiranih informacij v enem plačilnem računu ali več plačilnih računih, ki jih ima uporabnik plačilnih storitev pri drugem ponudniku plačilnih storitev ali pa pri več kot enemu ponudniku teh storitev. Namen predloga je potrošnikom in trgovcem omogočiti v celoti izkoristek notranjega trga plačilnih storitev v primerjavi z veljavnim zakonom zlasti na področju e-trgovine. Za dosego tega cilja in spodbuditev večje konkurence, učinkovitosti in inovacij na področju elektronskih plačil predlog zagotavlja pravno jasnost in enake konkurenčne pogoje, kar naj bi prineslo znižanje stroškov in cen za uporabnike plačilnih storitev ter večjo izbiro in preglednost pri samih storitvah, spodbujanje inovativnih storitev ter zagotavljanje varnih in preglednih plačilnih storitev. Predlog zakona bo vplival tudi na ponudnike plačilnih storitev v delu, kjer se določajo drugačne ali dodatne zahteve, predvsem pa bo vplival na ponudnike storitev odreditev plačil in ponudnike storitev zagotavljanje informacij o računih. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina SMC podprla Predlog zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi! Zakon o plačilnih storitvah in storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih predvideva prenos evropske direktive v nacionalno zakonodajo. Poleg ciljev, ki so povezani s prenosom direktive Evropske unije, se s predlogom zakona odpravljajo tudi nekatere druge pomanjkljivosti veljavnega obstoječega zakona, ki so se pokazale pri njegovem izvajanju v praksi. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da so spremembe in dopolnitve tega zakona naravnane v pozitivno smer, gre za prenos evropske direktive, zato mu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Gospa Marija Antonija Kovačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! V Poslanski skupini Desus bomo predlog zakona soglasno podprli. Ta v slovensko zakonodajo prenaša evropsko direktivo o plačilnih storitvah na notranjem trgu, za katero velja načelo popolne harmonizacije, kar pomeni, da države članice ne smejo spreminjati vsebine, ki jih direktiva ureja. Z njim pa bomo nadomestili tudi dosedanji zakon o plačilnih storitvah in sistemih. Razširjajo se dejavnosti, ki štejejo za plačilne storitve, med katere sta dodatno vključeni dve novi obliki, ki se izvajata preko interneta, in sicer storitev odreditve plačilnih storitev in storitev zagotavljanja informacij o računih. Storitve odreditve plačil omogočajo plačevanje v okviru e-trgovine z vzpostavitvijo programske povezave med spletnim mestom trgovca in spletno bančno platformo plačnikovega ponudnika plačilnih storitev, ki vodi plačnikov plačni račun. Poleg tega določa nekatere dodatne informacije, ki jih mora zajemati okvirna pogodba o opravljanju plačilnih storitev. Poleg tega ponudnik plačilnih storitev ne bo smel zaračunavati uporabniku posebnih nadomestil zaradi odpovedi pogodbe, če bo uporabnik odpovedal okvirno pogodbo po izteku šestih mesecev od sklenitve pogodbe in ne v dvanajstih mesecih kot do sedaj. V primeru uporabnikove odgovornosti za neodobrene plačilne transakcije bo uporabnik kril izgubo zneskov do največ 50 evrov, če je bila plačilna transakcija izvedena kot posledica uporabe ukradenega ali izgubljenega plačilnega instrumenta ali zlorabe plačilnega instrumenta. Do sedaj je veljalo, da se krije znesek do 150 evrov. Odprtje fiduciarnih računov bo dopuščeno le tistim, v zvezi s katerimi obstoji nek širši interes, ki opravičuje v njihovem imenu odprt fiduciarni račun. V Poslanski skupini Desus to podpiramo, saj fiduciarni računi vse prevečkrat popačijo realno sliko o premoženju oseb. Naj na koncu še poudarim, da v Poslanski skupini Desus podpiramo predlagano prepoved zaračunavanja provizije pri plačilu s kartico pri skorajda vseh transakcijah. Zaradi vsega naštetega bomo v Poslanski skupini Desus predlog podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih v slovenski pravni red prinaša več različnih sprememb. Nekatere spremembe ocenjujemo kot dobrodošle, to je na primer določba, da mora ponudnik plačilnih storitev prejemniku omogočiti razpolaganje z denarnimi sredstvi na njegovem plačilnem računu takoj, ko je znesek plačilne transakcije odobren, ter tudi določba, da mora ponudnik plačilnih storitev brezplačno zagotoviti, da ga uporabnik ob vsakem času obvesti o morebitni izgubi, kraji ali zlorabi. Predlog zakona pa obravnavamo ravno v obdobju razmaha razvoja tako imenovanih kriptovalut. Tehnologija na področju elektronskega denarja in plačilnega prometa se razvija skorajda s svetlobno hitrostjo. Različne oblike elektronskega bančništva in elektronskega plačevanja so danes že dejstvo. Kot običajno so tudi na tem področju inovativnost, stroka in trg dva koraka pred zakonodajalcem. Storitve izdajanja elektronskega denarja lahko v skladu s predlogom tega zakona v Sloveniji opravljajo izključno le banke, družbe za izdajo elektronskega denarja, družbe za izdajo elektronskega denarja z opustitvijo, Banka Slovenije in Uprava Republike Slovenije za javna plačila. Področje elektronskega bančništva in elektronskega poslovanja je zelo razvejano, zato je pomembno, kako zakon definira posamezne pojme. Predlog zakona je elektronski denar definiral kot shranjeno denarno vrednost v obliki terjatve imetnika elektronskega denarja do izdajatelja elektronskega denarja, ki je v elektronski obliki in jo izda izdajatelj elektronskega denarja na podlagi prejema denarnih sredstev za namen izvrševanja plačilnih transakcij ter jo kot plačilno sredstvo sprejme oseba, ki ni izdajatelj elektronskega denarja. Imetnik elektronskega denarja lahko kadarkoli zahteva, da mu izdajatelj elektronskega denarja unovči protivrednost izdanega elektronskega denarja, ki ni porabljena. Lahko bi ugotovili, da je ta definicija zelo splošna ter lahko zajema zelo široko področje elektronskega plačevanja, vključno s kriptovalutami. Na drugi strani pa Vlada pravi, da kriptovalute v tej definiciji niso zajete. Bojimo se, da bi lahko na tem področju nastala precej velika zmeda ter nejasnost. Svet gre naprej. V Novi Sloveniji bi si želeli, da zakonodajalec z realnim dogajanjem na področju tehnologije in trga ne bi vedno zaostajal za dva ali celo tri korake. Pri tem je zanimiva tudi predlagana ureditev, ki regulira družbe za izdajo elektronskega denarja. Te družbe morajo pridobiti dovoljenje Banke Slovenije za upravljanje storitve izdajanja elektronskega denarja. Ko pravno osebo zaprosi za dovoljenje Banke Slovenije, mora imeti ustanovni kapital vsaj v višini 350 tisoč evrov. Pri tem se nam v povezavi z ustavno pravico do svobodne gospodarske pobude postavlja vprašanje, zakaj Vlada predlaga ravno takšno višino. Ta višina ustanovnega kapitala se nam zdi relativno visoka oziroma previsoka. Zaradi številnih nejavnosti tega predloga zakona v Poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo podprli.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik [[..]]Državni sekretar! Zakon o plačilnih storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih bo v celoti nadomestil veljavni zakon o plačilnih storitvah in sistemih. Zakon v slovenski pravni red prinaša evropsko direktivo in zagotavlja sodelovanje med nacionalnimi trgi ter enake konkurenčne pogoje za vse ponudnike plačilnih storitev na področju unije, ki je za plačilne storitve enoten notranji trg. Že danes namreč ni redkost, da imajo državljani povsem legalne in pregledne račune pri raznih ponudnikih plačilnih storitev, ki delujejo v tujini. Takšne storitve postajajo nepogrešljive. Ne le za določene poslovne sektorje, temveč tudi za povsem navadne ljudi in vsakodnevne opravke. Zato pomemben del zakona določa pravice in obveznosti uporabnikov in ponudnikov plačilnih storitev ter namenja pozornost izboljševanju zaščite potrošnikov pred goljufijami. Tudi zato bo verjetno najbolj opažena posledica sprejetja tega zakona, da izvajalci plačilnih storitev, na primer kartični posredniki ali spletne finančne platforme, ne bodo več mogli zaračunavati provizij za plačila kupcem, kar bo, hvala bogu, znižalo njihove stroške. Hkrati se s tem predlogom zakona urejajo tudi drugi pogoji za opravljanje plačilnih storitev in določajo pogoji za vstop na trg za ponudnike plačilnih storitev, vključno z novimi oblikami ponudnikov plačilnih storitev. Predpisujejo pa se tudi pogoji za ustanovitev, poslovanje, nadzor in prenehanje klirinških družb. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo ta predlog podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso vloženi, zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. O predlogu zakona bomo glasovali danes v okviru glasovanj, to je pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA DEKLARACIJE O NEOBSTOJU PREHODA DRUŽBENE LASTNINE V DRŽAVNO. Predlog deklaracije je v obravnavo zboru predložil poslanec gospod Janko Veber. V zvezi s tem predlogom deklaracije Odbor za finance in monetarno politiko predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog deklaracije ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem podpredsednici odbora Vojki Šergan za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani sekretar, kolegice in kolegi, še enkrat! Poročilu k Predlogu deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno. Odbor za finance in monetarno politiko je na 46. seji 11. januarja 2018 obravnaval Predlog deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno, ki jo je Državnemu zboru v obravnavo predložil poslanec Janko Veber. Odbor je poleg predloga deklaracije prejel še mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 22. december 2017, mnenje Vlade Republike Slovenije z dne 11. januar 2018 in odgovor na mnenje Zakonodajno-pravne službe s strani skupine državljanov s podporniki, ki ga je odbor prejel na klop. V poslovniškem roku ni bilo vloženih amandmajev s strani kvalificiranih predlagateljev. Na seji odbora so bili prisotni predlagatelj, predstavniki Ministrstva za finance ter Zakonodajno-pravna služba. Uvodno dopolnilno obrazložitev k predlogu deklaracije je kot predlagatelj podal poslanec Janko Veber. Ob tem je izpostavil, da Državni zbor Republike Slovenije in Vlada Republike Slovenije nimata nikakršnega pravno veljavnega dokazila, da so se državljanke in državljani na kakršenkoli način odpovedali družbeni lastnini na ustavni ali mednarodni pravni ravni. Ni bilo ponujeno referendumskega ali drugega pravnoveljavnega primerjalnega posvetovanja z državljani kot lastniki. Družba ni skupina nekih imaginarni in neimenovanih oseb, temveč smo to državljani z imeni in priimki. Tako so lastniki znani od prvega do zadnjega. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je opozorila, da je položaj družbene lastnine v pravnem sistemu pri sprejemu svojih odločitev analiziralo tudi Ustavno sodišče. Najbolj decidirano stališče, ki je relevantno tudi za vsebino predlagane deklaracije, je zavzelo v odločbi UI77/93 z dne 6. julija 1995 v 19. točki, kjer je zapisalo amandma XCX k prejšnji ustavi, Uradni list Republike Slovenije št. 7/91, ki je predvidel preoblikovanje družbene lastnine v javno in v druge oblike lastnine z zakonom. V sedanji ustavni ureditvi, v kateri amandmaji k prejšnji ustavi seveda ne veljajo več, je zakonodajalec ustavno podlago za sprejem ZLPP imel v prvem členu Ustavnega zakona za izvedbo Ustave, po katerem je bilo treba vso zakonodajo uskladiti z novo ustavo, torej tudi zakonsko urediti način prenehanja družbene lastnine oziroma njenega preoblikovanja v pravo lastnino. Nova ustava kategorije družbene lastnine ne pozna več, zato ta tudi ne uživa ustavnega varstva. V prehodnem obdobju do njenega preoblikovanja jo varuje prejšnja zakonodaja, kolikor še velja, ter nova zakonodaja, ki ureja njeno preoblikovanje in varstvo. Ne glede na način nastanka družbene lastnine je bila naloga zakonodajalca, da družbeno lastnino preoblikuje v pravo lastnino in da določi kriterije za določitev znanih lastnikov. Pri tem je bil zakonodajalec vezan na ustavo, vendar ustava družbene lastnine kot take ne varuje. Poleg ustavnosodne judikature tudi iz stališč pravne teorije nesporno izhaja, da je bila v novem pravnem in ekonomskem sistemu družbena lastnina preoblikovana in ne obstaja več. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe je navedena stališča, ki izhajajo iz Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Ustave, Ustavnega zakona za izvedbo Ustave Republike Slovenije, pravne teorije, ustavnosodne prakse in iz zakonodajnih postopkov predlogov zakonov, ki so določili lastninjenje družbene lastnine, treba upoštevati pri odločanju o primernosti predlagane deklaracije. Državni sekretar Ministrstva za finance deli mnenje z Zakonodajno-pravno službo ter sporoča mnenje Vlade, da besedilo in obrazložitev predlagane deklaracije nista pravno utemeljena in zato njenemu sprejetju nasprotuje. V razpravi je bilo s strani nekaterih članov opozorjeno na časovno distanco vsebine tega predloga deklaracije ter da se vzbuja vtis po nekih predvolilnih aktivnostih, kar pa predlagatelj deklaracije zavrača, saj je njegova pobuda prisotna že od leta 2016, ko je prvič opozoril na vsebino predlaganega akta. Nekateri člani so pohvalili mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki naj bi bilo konkretno in dobro strukturirano ter se z njim strinjajo. Odbor za finance in monetarno politiko je po končani razpravi in glede na mnenje Vlade ter Zakonodajno-pravne službe na podlagi drugega odstavka 128. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel sklep, da Predlog deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predlagatelju predloga deklaracije Janku Vebru za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa. Izvolite, gospod Janko Veber.
Spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko s takšnim sklepom onemogoča ljudstvu, da spregovori v Državnem zboru, hramu demokracije, in sicer spregovoril bi o naši skupni lastnini, ki so jo ustvarjale generacije in generacije in je temeljnega pomena za naš obstoj. Deklaracijo sem vložil, ker se je skupina državljanov obrnila name in sem jim prisluhnil. Želim tudi opozoriti, da ima deklaracija podporo 5 tisoč osebnih podpisnikov in organizacij, ki združujejo 300 tisoč članov. Tukaj se postavlja vprašanje, na kakšni podlagi lahko odbor prepreči ljudstvu, ki ima po 3. členu Ustave oblast, da ne sme spregovoriti o temeljnem vprašanju za naš obstoj v hramu demokracije. Citiram del drugega odstavka 3. člena Ustave: »V Sloveniji ima oblast ljudstvo. Državljanke in državljani jo izvršujejo neposredno in z volitvami.« Iz tega izhaja, spoštovani, da so oblast in država državljani. Državni zbor Republike Slovenije in Vlada Republike Slovenije sta le službi državljanom. Spoštovani! Ko smo bili izvoljeni s strani ljudstva, nismo dobili njihovega soglasja, da lahko podržavimo in uničujemo ali preprodajamo njihovo skupno lastnino. Družbeno lastnino bi lahko podržavili samo v simbolnem smislu, da jo varujemo. Na plebiscitu smo se odločili za samostojno in neodvisno državo zato, da ohranimo našo samobitnost. Svoje državo nismo ustanovili zato, da lahko peščica političnih izbrancev razprodaja našo skupno lastnino. Za to početje jim nismo nikoli dali soglasja, ne na referendumu ali v kakršnikoli drugi obliki izjasnjevanja. S sprejetjem deklaracije kot razglasom temeljnega pomena za državljanke in državljane Državni zbor sporoči Vladi Republike Slovenije, tudi Slovenskemu državnemu holdingu, tudi slabi banki in drugim državnim inštitucijam, da državljanke in državljani nismo bili nikoli povprašani za to razprodajo in nikoli nismo dali soglasja, da se razproda druga največja banka, Nova Kreditna banka Maribor, ki smo jo državljanke in državljani dokapitalizirali s petkratnikom pridobljene kupnine; nikoli nismo dali soglasja za razprodaja jeklarske industrije; nismo dali soglasja za razprodajo živilskopredelovalne industrije, na čelu z Žitom; nismo dali soglasja za razprodajo osrednjega trgovinskega sistema; in za razprodajo vrste ostalih proizvodnih podjetij, ki so temelj za delovna mesta in razvoj znanosti in tehnologij. In ne nazadnje danes se srečujemo z dobesedno napadom na Luko Koper. Z zavrnitvijo sklepa odbora se omogoči, da o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno kot vprašanju temeljnega pomena za državljanke in državljane predstavi svoje stališče predsednik Republike Slovenije. Predsednik Vlade Republike Slovenije bo lahko predstavil vladno rešitev, ki jo je podal v mnenju Vlade k deklaraciji in jo vidi v ustavnem zakonu. Na javni predstavitvi mnenj lahko tudi strokovnjaki in vsi drugi državljani predstavijo svoje stališče in koristne informacije o naši skupni zasebni lastnini, ki nam je bila odvzeta brez našega soglasja, torej nezakonito. Spoštovani! Zato sem vam tudi posredoval poziv skupine državljank in državljanov k zavrnitvi sklepa odbora in predlagam, da ga upoštevate. Hvala.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku Vlade Gorazdu Renčelju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Poslanec Janko Veber je Državnemu zboru predlagal sprejetje deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno, s katero bi Državni zbor sporočil vsem državnim institucijam, državljanom, državljankam, da Ustava Republike Slovenije ni nikoli določila načina preoblikovanja družbene lastnine v državno. Vlada je predlog te deklaracije preučila in ugotovila, da deklaracija ni primerna za nadaljnjo obravnavo. Najprej je treba poudariti, da se predlagana deklaracija nanaša na vprašanja ustavne ureditve in da deklaracija s formalnega vidika niti ni ustrezen akt, s katerim bi lahko posegali v veljavno ustavno ureditev. Z vidika vsebine Vlada ugotavlja, da predlagana deklaracija ni pravno utemeljena, saj ne upošteva 99. ustavnega amandmaja k prejšnji ustavi, sprejetega 20. februarja 1991, s katerim je že bilo urejeno preoblikovanje družbene lastnine v javno in v druge oblike lastnine. Ta ustavni amandma je namreč pooblastil zakonodajalca za preoblikovanje družbene lastnine v druge oblike lastnine, s tem pa tudi, da lahko država sebe določi za lastnika. To pomeni, da je država kot zakonodajalec dobila in ima ustavno podlago za preobrazbo družbene lastnine v državno lastnino. Zato je v zvezi s poslančevo navedbo, da ustava ne pozna pojma državne lastnine, treba pojasniti, da je od nove ustave naprej, ki je ob upoštevanju ustavnih amandmajev k prejšnji ustavi družbeno in s tem tudi lastninsko ureditev postavila na nove temelje, zato ni več potrebe, da bi se pojem državne lastnine posebej poudarjal v ustavi. Na koncu velja v zvezi z navedbo poslanca o samovoljnem odvzemu in preoblikovanju družbene lastnine z zakoni o lastninskem preoblikovanju še poudariti, da so volitve leta 1990 pomenile bistveno spremembo družbenega in ekonomskega sistema, da je ustavni amandma k prejšnji ustavi v začetku leta 1991 že uredil vprašanje preoblikovanja družbene lastnine in da je te spremembe družbene in lastninske ureditve konec leta 1991 dokončno pravno utrdila nova ustava. Zaradi tega ni mogoče trditi, da gre ob sprejetju zakonodaje o lastninskem preoblikovanju za samovoljno ravnanje ali za nedovoljeno poseganje v lastništva družbene lastnine. Vlada zato ugotavlja in sporoča Državnemu zboru, da besedilo in obrazložitev predlagane deklaracije nista pravno utemeljeni in zato njenemu sprejetju nasprotuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, državni sekretar, en lep večer! Predlagatelj deklaracije meni, da naj Državni zbor sprejme deklaracijo o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno. Poslanec predlaga, da bi Državni zbor s to deklaracijo kot razglasom temeljnega pomena za državljane Republike Slovenije sporočil vsem državnim institucijam in državljanom in državljankam, da Ustava Republike Slovenije ni nikoli določila načina preoblikovanja družbene lastnine v državno. Družbena lastnina je tako v okviru 4. člena ustavnega zakona z dne 25. junija 1991 varovana enako kot zasebna in zato uživa posebno varstvo po ustavi in mednarodnih konvencijah. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se s predlagano deklaracijo ne moremo strinjati. Podpiramo mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je pojasnila, da je prehod iz družbenolastninskega v klasičen civilnopravni sistem potekal tako, da je že ustavni amandma k Ustavi Republike Slovenije, ki ga je razglasila Skupščina Republike Slovenije 20. februarja 1991, v 3. točki določal, da se razveljavijo določbe Ustave Republike Slovenije, ki določajo lastninski maksimum na kmetijskih in gozdnih zemljiščih, in določbe, ki izključujejo lastninsko pravico na stavbnih zemljiščih v mestih in naseljih mestnega značaja. Ustavni amandma je določil, da preoblikovanje družbene lastnine v javno in druge oblike lastnine ureja zakon. Ustavni amandma je s tem postavil neposredno ustavnopravno podlago za preoblikovanje družbene lastnine. Zakonodajalec je sistemsko najprej uredil lastninjenje družbenega kapitala z zakonodajo o lastninskem preoblikovanju pravnih oseb. S temi zakoni se je lastninsko preoblikoval družbeni kapital in sredstva, vendar ta zakonodaja ni v celoti lastninila tudi nepremičnin, ki so spadale med sredstva lastninsko preoblikovanih podjetij, temveč je to vprašanje urejalo več področnih zakonov, večinoma med prehodnimi določbami, in sicer različno glede na tip in namen premoženja v družbeni lastnini. Predpisov, ki so urejali lastninjenje nekdanjih družbenih nepremičnin, je bilo več. V teh zakonih se je pravica uporabe na družbeni lastnini preoblikovala v lastnino Republike Slovenije ali občine ali drugih subjektov, ki so imeli pravico uporabe na družbeni lastnini. Splošen predpis o lastninjenju nepremičnin v družbeni lastnini je bil Zakon o lastninskem preoblikovanju nepremičnin v družbeni lastnini, ki je uredil lastninjenje stavb in zemljišč v družbeni lastnini, ki niso bili predmet lastninjenja po drugih zakonih. S preoblikovanjem družbene lastnine na podlagi ustavnopravnih aktov in zakonov je prenehala družbena lastnina in poseben pravni režim varstva tega premoženja. Zaradi navedenega bomo v Poslanski skupini SMC podprli sklep, da Predlog deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predloga deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno nismo podprli. Poslanci in poslanke so na Odboru za finance in monetarno politiko glasovali proti. Glede na to, da ta deklaracija govori tudi o upravljanju državnega premoženja, bi v nadaljevanju nekaj besed posvetil le-temu. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je upravljanje državnega premoženja pod to vlado in pa pod to koalicijo Stranke modernega centra, Desusa in pa Socialnih demokratov najslabše v zgodovini Slovenije. Zaskrbljeni smo zaradi dogodkov okrog Nove Ljubljanske banke. V Slovenski demokratski stranki smo večkrat opozarjali na pasti in na neustrezen način prodaje Nove Ljubljanske banke. Danes pa nekako med vrsticami in pa neuradno celo lahko zasledimo, da bo Evropska komisija zahtevala povrnitev denarja, ki je bil vložen v Novo Ljubljansko banko, kar po mnenju Slovenske demokratske stranke pomeni tudi verjetno kolaps za javne finance. Večkrat smo opozarjali, da je upravljanje z državnim premoženjem pod to vlado neustrezno, neučinkovito in da dejansko prevladujejo parcialni osebni interesi. Vlada oziroma Ministrstvo za finance je moralo Slovenski državni holding dokapitalizirati v višini 200 milijonov evrov ob koncu leta 2016, prepričani smo, da zaradi neustrezne strategije upravljanja državnega premoženja. Vidimo, da je uprava Slovenskega državnega holdinga še vedno nepopolna, nepopoln je bil tudi nadzorni svet. Pred kratkim smo spremljali burlesko okrog plač predsednice uprave Slovenskega državnega holdinga in članice uprave Slovenskega državnega holdinga. Številna podjetja, ki jih upravlja SDH, so neustrezno kadrovana, nekateri so tudi brez članov uprave in brez popolnega nadzornega sveta. Podobna zgodba se dogaja z družbo za upravljaje terjatev bank, tako imenovano slabo banko. Pričakuje se sedaj poročilo Računskega sodišča o upravljanju te družbe. Po nekaterih informacij iz medijev smo lahko zasledili, da je osnutek tega poročila katastrofalen. Pozivamo še enkrat to vlado in to koalicijo, da se zresni in da začne resno in pa učinkovito upravljati slovensko državno premoženje, premoženje vseh državljank in državljanov Republike, kajti v nasprotnem primeru se bojimo, da bo to neučinkovito in neuspešno upravljanje državnega premoženja v obdobju štirih let vlade Mira Cerarja imelo nepopravljive posledice predvsem za slovensko gospodarstvo, za slovenski proračun in pa javne finance.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Drage kolegice, dragi koleg! Dejstvo je, da deklaracija, ki jo danes obravnavamo, je nastala kot reakcija nezadovoljstva ljudi zaradi upravljanje državnega premoženja. Tudi mi v Desusu smo mnogokrat kritični, upravičeno kritični, in tudi predlagamo rešitve, takšne in drugačne, pa mnogokrat tudi nismo uslišani. Vsesplošni očitki gredo v smeri netransparentnosti in neodgovornega ravnanja v postopkih privatizacije in dokapitalizacije bank. Nezadovoljstvu ljudstva tukaj, pa ne samo tukaj, tudi sicer ne gre oporekati. O tem bi se lahko na dolgo in široko pogovarjali in razpravljali, a pred seboj imamo predlog deklaracije, ki je na prvi pogled seveda všečen, a pravno gledano žal ne pije vode. Na to je v svojem mnenju opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Predlagatelj pri trditvah v deklaraciji izhaja iz prepričanja, da je bila nekdanja družbena lastnina vseh državljanov in da se to po ustanovitvi samostojne slovenske države na ustavni ravni ni uredilo. V tem pogledu drži, da v slovenski ustavi družbena lastnina sploh ni omenjena. Prehod iz družbenolastninskega v klasični civilnopravni sistem je namreč potekal tako, da je že ustavni amandma k ustavi prejšnje socialistične Republike Slovenije, ki ga je razglasila Skupščina Republike Slovenije leta 1991, določil, da se razveljavijo določbe Ustave Republike Slovenije, ki določajo lastninski maksimum na kmetijskih in gozdnih zemljiščih, in določbe, ki izključujejo lastninsko pravico na stavbnih zemljiščih v mestih in naseljih mestnega značaja. Še bolj bistveno pa je, da je ustavni amandma tudi določil, da preoblikovanje družbene lastnine v javno in druge oblike lastnine ureja zakon. S tem je ustavni amandma že postavil neposredno ustavnopravno podlago za preoblikovanje družbene lastnine. Družbena lastnina je obstajala le v prejšnji Jugoslaviji, vendar je bila njena pravniška definicija precej zamegljena. Vsekakor pa lahko rečemo, ni bila pojmovana kot zasebna lastnina vsakega državljana posebej, vsaj ne v smislu, da jo lahko prodaja in kupuje po svoji mili volji. Praktično je bila to neke vrste državna lastnina, o kateri se je bolj formalno kot ne, samoupravno odločalo ali pa soodločalo, če hočete. Iz tega je torej nemogoče povleči sklep, da je vsak državljan lastnik družbene lastnine, ker to ni bilo drugače urejeno v novi ustavi oziroma v ustavnem zakonu. To je bila velika poenostavitev, ki je morda komu politično všečna, zlasti v sedanjem času, ko so pred pragom oziroma pred vrati bližajoče se volite, a kot rečeno, je to pravno nevzdržno. Ne nazadnje je od sprejetja ustave minilo 26 let, zatorej bi sprejetje predlagateljeve teze lahko pomenilo poseganje v pravna razmerja za nazaj, kar pa ni skladno z duhom prava. Dejstvo je, da nova ustava kategorije družbene lastnine ne pozna več, zato ta tudi ne uživa ustavnega varstva. Poleg ustavnosodne judikature in tudi iz stališč pravne teorije pa nesporno izhaja, da je bila v novem pravnem in ekonomskem sistemu družbena lastnina preoblikovana in, če hočete, na žalost v oklepaju ali pa kakorkoli drugače, ne obstaja več. V Poslanski skupini Desus se med drugim sprašujemo, kaj bi lahko sprejetje takšne deklaracije sploh prineslo. Deklaracija ni pravnozavezujoč akt, pač pa predstavlja politična stališča in politično usmeritev za nadaljnje ukrepe in delovanje državnih, lokalnih in drugih nosilcev oblasti v državi. Seveda pa se bomo mi v Desusu in v naši poslanski skupini še naprej zavzemali za pravične ukrepe, ki bodo preprečili, da bi ljudje plačevali ceno nepravilne, nepremišljene, nekorektne, napačne odločitve oziroma odločitev upravljavcev. Na to dejstvo opozarjamo vseskozi in vedno znova, da ne gre prodajati državnega premoženja kar tako čez palec, brez resnih in tehtnih argumentov. S tem premoženjem je še kako potrebno ravnati skrbno, poudarjam skrbno, in previdno. Ne smemo si dovoliti njegovega nepremišljenega odtekanja. Kot dober primer premišljene akumulacije državne lastnine za potrebe tako sedanjih, še posebej pa bodočih generacij, bo prav gotovo novoustanovljeni demografski sklad, za katerega upam ali pa sem prepričan, da ga boste vsi v tem Državnem zboru podprli prav v interesu bodočih generacij. Ampak to je seveda že druga tema. Kot rečeno, iz vsega navedenega kar sem v tej kratki predstavitvi stališča Poslanske skupine Desus povedal, takšnega predloga deklaracije ne podpiramo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, drage kolegice in kolegi! Obstoj zasebne lastnine je eden od ključnih pogojev za vzpostavitev normalne družbe in normalnega gospodarstva. V Novi Sloveniji ne zagovarjamo prenosa državne lastnine v tako imenovano družbeno lastnino. Družbena lastnina je pojem, ki v praksi ne more obstajati. Z družbeno lastnino še vedno opravlja država, z državo pa upravlja politika. Vzpostavitev družbene lastnine v končni fazi vedno prinaša vpletanje politike v gospodarstvo, kar se je v dosedanji dolgoletni zgodovini samostojne Slovenije izkazalo kot izjemno negativen pojav. V Novi Sloveniji bolj kot v državo zaupamo v človeka. Prepričani smo, da so ljudje pri ravnanju s svojo lastnino veliko bolj odgovorni in kompetentni kot država. Ljudje pri razpolaganju s svojo lastnino veliko bolj učinkovito razvijajo svoje sposobnosti ter posledično preko razumno odmerjenih davkov prispevajo tudi državi. Od tega ima največ tako posameznik kot tudi država. V Novi Sloveniji nasprotujemo vračanju h konceptom prejšnje socialistične družbene ureditve, ki je brutalno propadla. Zagovarjamo socialno tržno gospodarstvo. Gre za preizkušeno in uspešno povezavo med načeli tržnega gospodarstva in prizadevanji socialne politike za dosego socialnega ravnovesja. Socialno tržno gospodarstvo ni zgolj nek gospodarski sistem, marveč družbeni koncept, ki je nezdružljiv s socialističnim konceptom. V socialnem tržnem gospodarstvu svoboda in odgovornost ter konkurenca in solidarnost sestavljajo celoto. Pa dovolite, da ponovim. V socialno tržnem gospodarstvu svoboda in odgovornost ter konkurenca in solidarnost sestavljajo celoto. V Novi Sloveniji zavračamo totalitarizem, socialni inženiring ter intrumentalizacijo posameznikov za cilje centrov moči in politike. Za nas so pomembni posamezniki, njihova svoboda in suverenost. Politike ne razumemo kot igre podrejanja državi, ampak kot upravljanje z državo, ki naj ljudem zagotovi okvir za varno ter urejeno življenje in gospodarjenje. Od tu naprej ljudje znajo in zmorejo sami brez uvajanja družbene lastnine. Slovenija je še vedno ena od držav z najvišjo vpletenostjo države v gospodarstvo. Obstoječa leva vladna koalicija je praktično zaustavila postopke umika vpletenosti države v gospodarstvu. Pri tem celo krši svoje zaveze do Evropske komisije in tvega visoke kazni. Tukaj mislim še posebej na Novo Ljubljansko banko. Nekaj ur so stare informacije o nezaupanju Evropske komisije o učinkovitost slovenskih ukrepov. Tisti, ki ste rekli ne prodaji Nove Ljubljanske banke kljub slovenskim zavezam leta 2013, ste rekli ne vladavini prava, ste rekli ne slovenskemu razvoju in ste rekli ne blaginji slovenskih družin in posameznikov. Slovensko ekonomijo obvladujejo podjetja, ki so posredno ali pa neposredno v lasti države. Gre za podjetja, s katerimi lahko preko lastniške strukture upravlja politika. Lastniški prepleti med temi podjetji in vertikalne povezave z drugimi sektorji, v katerih upravljavsko dominira politika, tvorijo ekonomijo, ki je bližje korporativizmu in nekakšni sprevrženi obliki socializma kot pa svobodnemu trgu. V teh okoliščinah, ko politika omejuje lastninsko pravico nad podjetji, žal ne moremo govoriti o pravem tržnem mehanizmu. Ponovna vzpostavitev družbene lastnine bi vse navedeno le še poglobila ter stanje še bolj zameglila. Ker se v Novi Sloveniji nikakor ne želimo vračati v čase prejšnje socialistične ureditve, bomo predlogu deklaracije seveda nasprotovali in tako smo ravnali tudi na odboru.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav še zadnjič danes! Poslanci Levice se strinjamo z duhom deklaracije, katere pobudnik je Rastko Plohl iz Neodvisnih sindikatov Slovenije s somišljeniki. Zato bomo pri glasovanju o sklepu, ki ga je predlagala koalicija, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, glasovali proti. Izhodišče te deklaracije je protest državljanov proti razlastitvi, ki je bila podlaga za obnovo kapitalizma v Sloveniji. Pobudniki deklaracije pravilno ugotavljajo, da so procesi lastninjenja, privatizacije in denacionalizacije potekali brez soglasja državljanov in da so bili državljani v tem procesu oškodovani. Družbena lastnina, ki je bila prej skupna lastnina vseh, je bila pretvorjena najprej v državno, potem pa v privatno lastnino, ki se je koncentrirala v rokah ozkega sloja novih kapitalistov – od pidovskih baronov do tajkunov. Zaposleni, ki so prej imeli pravico do samoupravljanja z družbeno lastnino, so bili degradirani na navadne mezdne delavce, danes pa je vse več zaposlenih, posebno mladih, ki niti nimajo več pravic delavca, ampak so brezpravni prekarci. Razlastitev je poleg tega uničila podjetja, kot sta TAM in Iskra in s tem uničila ogromen gospodarski potencial, nekoč cvetoče industrijske kraje, tipična primera sta Maribor ali pa Kranj, pa obsodila na trajno socialno nazadovanje. Vse skupaj je pripeljalo do točke, ko ima 10 % najbogatejših prebivalcev Slovenije v lasti skoraj polovico vsega premoženja, najrevnejših 20 % državljanov pa si lasti samo pol odstotka vsega premoženja. Ta deklaracija je zato v prvi vrsti sporočilo, da je bilo razlaščanja dovolj. Drugi razlog, zakaj bomo deklaracijo podprli, pa je, da zahteva drugačno upravljanje skupnega premoženja, ki je še ostalo v lasti države in občin. Vlada in občine niso lastniki državnega premoženja, ampak so zastopniki dejanskih lastnikov – državljanov. Ker so samo zastopniki državljanov, nimajo pravice razprodajati tega skupnega premoženja in nimajo pravice, da bi izvajali finančne malverzacije. To velja tudi za to vlado. Cerarjeva vlada sicer ni kriva za afero TEŠ 6 ali za oškodovanje državljanov pri sanaciji bank, je pa odgovorna za to, čeprav je od tega minilo že več kot pet oziroma v nekem primeru že skoraj deset let, da se te zadeve v tem mandatu še vedno ne bodo razčistile. Hkrati ta vlada nadaljuje privatizacijo. Ne samo da je prodala Novo Kreditno banko Maribor, in to po stečajni vrednosti, vlada namerava prodati tudi Novo Ljubljansko banko in Abanko, torej zadnji banki v javni lasti. Na seznamu za privatizacijo v letu 2018 najdemo še Hit, Geoplin in Unior Zreče. Delno bo privatizirano tudi podjetje Slovenske železnice – Tovorni promet, hkrati pa Vlada skuša pripustiti Madžarsko v lastništvo drugega tira proge Divača–Koper. Vprašanje je, če ima za vse to soglasje in mandat državljanov. Po naši oceni in po oceni predlagateljev deklaracije ga nima. Zato v Levici podpiramo duh te deklaracije, ki pravi, da je bila denacionalizacija v devetdesetih razlastitev, da Vlada ni lastnik državnega premoženja, da SDH ni sklad zasebnega kapitala in da brez mandata državljanov ne more in ne sme nadaljevati s postopki privatizacije in razlaščanja. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog deklaracije ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam 14. točko dnevnega reda in 37. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanjem ob 18.30. Čez pol ure. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 2., 3., 4., 12., 9., 5. in 14. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o dostopu do informacij javnega značaja po skrajšanem postopku Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 2. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izdelkih iz plemenitih kovin po skrajšanem postopku Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 3. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o evidentiranju nepremičnin po skrajšanem postopku Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, predsednik. Mi tega zakona o evidentiranju nepremičnin ne bomo podprli. Dejstvo je, da smo predlagali, da se pri tako pomembnem zakonu, ki se dotika vsakega državljana, opravi postopek po redni proceduri. V nadaljevanju smo predlagali tudi javno predstavitev mnenj in vse to se je izkazalo kot zelo potrebno, kajti že na odboru smo ugotovili, da nekateri členi niso usklajeni. Koalicija je predlagala, da bo za tretjo obravnavo pripravila amandmaje, vendar amandmajev danes na seji nismo obravnavali, zato je kar nekaj členov, ki so zelo vprašljivi, najmanj pa 5. člen, ki v bistvu je verjetno v skrajnem primeru tudi ustavno sporen. V samem postopku legitimira samo naročnika lokacijske izboljšave, ne zagotavlja pa nobenega pravnega varstva vsem udeležencem v tem postopku. Že na odboru je bil ta predlog akceptiran in bil je celo predlog, da se seja prekine, nadaljuje na eni od naslednjih sej delovnega telesa, vendar je bila na glasovanju večina za to, da se nadaljuje oziroma bil je neodločen izid, kar je pomenilo, da sklep ni bil sprejet. Glede na to, da amandmaja koalicija oziroma Vlada ni pripravila, je ta člen še vedno neusklajen. Moram reči, da je bil na odboru zelo konkreten predlog, ki bi reševal tudi to zadevo, se pravi, da se vsi postopki izvajajo v smeri, da so po uradni dolžnosti, v primeru, da pa se legitimira samo ena stranka v postopku, so pa ostali v neenakopravnem položaju, zato bo ta zakon romal na Ustavno sodišče in bo verjetno v tem delu tudi razveljavljen. Mislim, da je nedopustno, da si tik pred koncem mandata delamo take težave z zakonom, ki v bistvu ne rešuje nobene stvari, pripravljen je na hitro in nedopustno je, da ob vsem zavedanju, ki ste ga poslanci na odboru in tudi v nekih neformalnih razpravah dali vedeti, da se strinjate, da je zadeva neusklajena, da bi tak zakon spustili skozi proceduro. Predlagam, da tudi ostali razmislite in, da zakon ustavimo in, da Vlada oziroma ministrstvo pripravi konsistenten zakon.
Še kakšna obrazložitev? Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti pa 21. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 4. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme med 11. in 12. decembrom 2017. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o interventnih ukrepih za odpravo posledic vremenske ujme med 11. in 12. decembrom 2017 je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, mag. Branko Grims.
Spoštovani! 11. in 12. decembra je huda ujma zajela tako Gorenjsko, zlasti področje Jezerskega, Preddvora, Bohinja pa tudi Notranjsko, Idrijo, Kočevsko, Koroško in še nekatere druge dele Slovenije. Škoda, ki je nastala, je glede na podatke, ki jih je danes predstavil tudi državni sekretar, ki je govoril o že do sedaj ocenjeni škodi preko 2 milijonov kubičnih metrov podrtih gozdov, že primerljiva s tisto, ko je bil razvpiti žled leta 2014. To se pravi, da je zagotovo upravičeno predlagati ustrezen zakon, in v SDS smo to tudi storili, iz odgovornosti do ljudi, kajti s tem zakonom bi omogočili, da se vsem prizadetim hitreje izplačajo odškodnine, da se uvedejo davčne olajšave za vse, ki jih je ujma prizadela, da se hitro in popolnoma obnovijo ceste, daljnovodi in vsa druga infrastruktura, vse tisto kar je bilo v ujmi prizadeto, brez nepotrebnih birokratskih zapletov. Rešitve, ki jih predlagamo, ne odstopajo od podobnih rešitev pri večjih naravnih ujmah v preteklosti, ki smo jih prav tako urejali s posebnim zakonom. Poleg tega pa v tem zakonu predlagamo še nekaj, da ne samo v besedah, ampak tudi v dejanjih dokažemo, da spoštujemo plemenito poslanstvo gasilcev. V tem zakonu predlagamo, da država prevzame ustrezno odgovornost in uvede državne spodbude za prostovoljne gasilce in davčne stimulacije za njihovo zaposlovanje, in sicer tako, da zagotavlja sredstva za zavarovanje operativnih prostovoljnih gasilcev, da zagotavlja sredstva za preventivne zdravstvene preglede operativnih gasilcev, da zagotovi prostovoljnim operativnim gasilcem financiranje dodatnega zdravstvenega zavarovanja in za vsak dan izvajanja javne službe tudi dodatno pokojninsko zavarovanje. Poleg tega pa, ker vemo, da se prostovoljni gasilci srečujejo s težavami pri svojem zaposlovanju, kajti njihova odsotnost lahko resno zmoti poslovni proces v vsakem podjetju, zlasti če jih je več v podjetju, predlagamo, da država poslej stimulira tudi zaposlovanje gasilcev tako, da delodajalcu, ki zaposluje prostovoljnega gasilca, zniža zavarovalne premije in uvede tudi dodatne davčne olajšave delodajalcu. S tem bomo dokazali, da ne samo v besedah, ko izražamo vsi hvaležnost gasilcem, to dokazujemo tudi v dejanjih. Prenašati to na nek imaginarni sistemski zakon, ki se sprejema nekaj mesecev po rednem postopku, je v luči tega, da bo aprila zadnja seja, čisto navaden prozoren izgovor. V SDS bomo zato svojo odgovornost dokazali in glasovali za zakon.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra, gospa Vojka Šergan.
Hvala. Za odpravo posledic naravnih nesreč že obstaja sistemski zakon, ki se v praksi in na terenu že izvaja, zato tega zakona ne bomo podprli in ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 45. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem 12. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Desus, Uroš Prikl.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! V Poslanski skupini Desus bomo podprli predlog tega zakona. Ocenjujemo, da ni idealen, ni najboljši v tem trenutku, ampak računamo, da ga bomo v naslednjih fazah nekoliko izboljšali, popravili, vse pa v interesu upokojenk in upokojencev. Pričakujemo pa, to moram v isti sapi povedati, da boste vsi tisti, ki boste danes bodisi za bodisi proti temu zakonu, podprli tudi predlog našega zakona, ki govori o popravi krivic upokojencev in upokojenk, ki so se jim zgodile v minulem obdobju. Zakaj? Nedopustno je, da upokojenci so in še plačujejo najvišjo ceno tranzicije, najvišjo ceno finančne in ekonomske krize. Odrekajo se in pri tem prihajajo na rob svojega eksistenčnega minimuma. Po 40 in več letih odrekanja, prizadevanj za izgradnjo našega sistema se ne sme zgoditi to, da se pod vprašaj postavlja njihovo dostojno življenje. Mi prav tako podpiramo tudi prizadevanja vseh zaposlenih, da za pošteno delo dobijo pošteno plačilo. Le na tak način omogočamo vsem ljudem dostojno življenje. Dobrih 8 % neusklajevanj, ki jih želimo v naslednjem triletnem obdobju nekako povrniti upokojencem, kar predstavlja nekaj več kot 300 milijonov, pač ne sme biti za državo, ki zlahka zviša plače direktorjem, zlahka zviša plačo za nekaj deset odstotkov predsednici SDH, za to državo ne sme biti prevelik zalogaj. In da zaključim, ker v dvorani vlada precej nemira in predsednik tega ne zna ustrezno sankcionirati. Četudi pomanjkljiv korak pri tem zakonu, pa ga vendarle ocenjujemo kot verjetno korak v pravo smer, zato bo v tej fazi deležen podpore Desusa. Verjamem in prepričan sem, kot sem že povedal, da bo, ko pride na dnevni red, naš zakon, ki smo ga pripravili v Poslanski skupini Desus in pomeni popravo krivice upokojencev iz preteklosti, prav tako deležen široke podpore. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev glasu? Najprej sprašujem, če je še kakšna obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, Luka Mesec.
Hvala za besedo. Kot sem v stališču poslanske skupine že prej povedal, v Levici absolutno nasprotujemo dvema ukrepoma iz tega zakona, in sicer je prvi zmanjšanje odškodninske odgovornosti delodajalcev, ker to pač pomeni, da ne bo več mogoče sploh izvajati učinkovite zaščite varnosti delavcev pri delu; druga stvar, ki ji popolnoma nasprotujemo, je dvojni status pri pokojninah. Razloge sem prej naštel, tako da jih ne bi ponavljal. Se bomo pa pri glasovanju vzdržali, in sicer z razlogom, da je v zakonu vsebovan tudi tretji del, s katerim se pa strinjamo in smo ga tudi sami predlagali že novembra lani na seji matičnega odbora. Ta pa je, da se ljudem, ki so se v obvezno zavarovanje vključili po starem ZPIZ-u in potem nepretrgoma vplačevali socialne prispevke tudi po uveljavitvi tako imenovanega Vizjakovega zakona, ki jim je pravico vzel, da se jim pač ta krivica popravi in da se jim v pokojninsko dobo všteje doba vključitve v zavarovanje tudi po 31. 1. 2012. Z upanjem, da problematične dele tega zakona v drugem branju izločimo in da se ohrani ta del, se bomo v tem primeru v Levici v prvem branju vzdržali, v drugem pa, če se ne bomo uspeli dogovoriti, tako kot sem zdajle nakazal, bomo glasovali proti, v nasprotnem primeru pa bomo zakon seveda podprli. Mogoče samo še ena opomba. V Levici smo glede ljudi, ki jim je bila za nazaj vzeta ta pravica glede obveznega zavarovanja, že predlagali formulacijo na seji matičnega delovnega telesa, ki je bila po našem mnenju ustreznejša od te, ki je v zakonu, tako da predlagatelju, če gre zakon skozi, predlagamo, da si pogleda tudi tisto formulacijo. Hvala.
Še kakšna obrazložitev? Takšna, kot je bila ta, ne takšna, kot je bila prejšnja, ki ni bila obrazložitev. Obrazložitev glasu v lastnem imenu Marinka Levičar.
Hvala lepa za besedo. Jaz sem se odločila, da bom za ta zakon glasovala predvsem zaradi njegovega predloga za dvojni status. Jaz se načeloma za dvojni status samo za obrtnike ne strinjam, ampak ker je ta zakon v prvi obravnavi in bo deležen še druge obravnave, če bo danes sprejet, bomo lahko uveljavili dvojni status za vse. In jaz se zavzemam za dvojni status za vse. Torej da bo lahko nekdo, ki izpolnjuje pogoje za upokojitev, dobil pokojnino in še naprej ostal v delovnem razmerju ali pa da se bo tudi ponovno aktiviral. Spremembe na trgu delovne sile so se bistveno spremenile, delovne sile je premalo, to vsi vemo. Kateri so deficitarni poklici, tako v teh poklicnih skupinah, krovci, kleparji, ne vem kdo še vse, pa tudi zdravniki in znanstveniki in vsi drugi različni profili v teh skupinah. Zato bom ta zakon podprla predvsem s tem namenom, da bomo dvojni status lahko uveljavili v naslednji fazi sprejemanja, torej za vse upokojence, in tudi za vse tiste, ki so danes še v delovnem razmerju, pa izpolnjujejo pogoje za upokojitev, da bodo lahko imeli pokojnino in bodo ostali še v delovnem razmerju, če se bo delodajalec s tem strinjal. Hvala.
Še kakšna obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Malo ste me sprovocirali. Mogoče bom tudi jaz enkrat penzionist, preden me bo kap zadela. Ne, ni smešno. Glejte, jaz načeloma sam do tega, kar vi imenujete dvojni status, da nekdo dela, nimam problema, če je z neko ustrezno obdavčitvijo. Imam pa problem z ideološkim ozadjem tega. Človek ima tudi pravico do penzije navsezadnje. In naša politika, mi tukaj ali pa naslednji sklic mora ljudem omogočiti to možnost, ne pa, da bodo rintali do konca svojega življenja. In to je naloga sistemskih zakonov o zdravju in zdravstvu in strategije pametne specializacije in izobraževanja, da ne nadaljujem. Da stranka, ki zastopa upokojence 20 let v vseh vladah, tega ne vidi, je malo žalostno. Jaz bom tu vzdržan, upam pa, da bo ta zgodba šla naprej v neki smeri vseh sedanjih upokojencev in tudi navsezadnje nas, ki upam, da bomo to dočakali, čeprav če bodo take politike, kot jih Cerar pelje in sorodne vlade, pa rahlo dvomim, da bomo mi penzion dočakali. Hvala za besedo.
Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, 5 pa jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem 9. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih v okviru rednega postopka. Ker v drugi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, eden pa je bil proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 5. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to z obravnavo Predloga deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog deklaracije o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Glasoval bom proti sklepu Odbora za finance, da deklaracija o neobstoju prehoda družbene lastnine v državno ni primerna za nadaljnjo obravnavo. Proti bom glasoval iz razloga, ker sem deklaracijo vložil na željo državljank in državljanov ob podpori 5 tisoč podpisnikov k tej deklaraciji in ob skupinski podpori organizacij, ki združujejo 300 tisoč državljank in državljanov. Glede na to, da 3. člen Ustave v drugem odstavku zelo jasno govori, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo, je s sklepom Odbora za finance onemogočeno ljudstvu, da spregovori v Državnem zboru. Ampak državljani imajo oblast. Odbor jim to preprečuje. Na kakšni podlagi? Trdim, da ni pravne podlage, da nekdo, ki ima oblast, ne more govoriti v hramu demokracije. In ne nazadnje gre za skupno zasebno lastnino. Ko govorimo o skupni zasebni lastnini, pomeni, da smo vsi kapitalisti in vsak mora imeti zagotovljen donos iz te skupne lastnine, ne pa samo izbrana peščica ljudi, ki imajo zaslombo v političnih strankah. In poglejte, politične stranke nimajo oblast v Sloveniji, ima oblast ljudstvo. In tudi ljudstvo vam je posredovalo poziv, da nasprotujete temu sklepu. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Tudi jaz bom kot cela Poslanska skupina Levice glasovala proti sklepu, da ta predlog deklaracije ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Kot rečeno, podpisalo je več kot 300 tisoč državljanov. In če ima ljudstvo oblast, potem je nujno prisluhniti njihovemu glasu. Predolgo so molčali, to je dejstvo, kajti nikoli, nikoli nismo dali oblastnikom karte bianko, da razprodajajo tisto, kar so naši starši in stari starši pridelali s svojim udarniškim delom, s svojimi nadurami, s svojim brezplačnim delom. Zakaj? Zato da bi mi živeli bolje. In ko ste restavrirali kapitalizem, smo dobili – kaj? Odpuščanje delavcev, prodaje uspešnih tovarn, tajkunizacijo, profite, ki so se selili v davčne oaze, ljudje pa so na cesti. Toliko brezdomcev, kot jih imamo danes, toliko brezposelnih, toliko zaposlenih revnih, je nedopustno. Ta glas podpisnikov je tudi jasen znak, da je dovolj tega izkoriščanja in da želimo drugačen, pravičnejši družbeni sistem. Nikoli nismo dali dovoljenja za prehod družbene lastnine v državno, kaj šele v zasebno, v zasebne žepe posameznikov. Danes imamo 10 % najbogatejših, ki imajo v lasti polovico vsega, vsi drugi pa smo brezpravna raja. Tudi ta vlada je privatizirala, kot vemo, od Letališča Brnik, Mercatorja, Telekom so hoteli, pa smo ga nekako ustavili. Nikoli, nikoli državljani nismo dali za to svojega glasu. Zato bomo glasovali proti sklepu, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Prepričani smo, da se o tem moramo še kako pogovarjati. Delu čst in oblast!
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Glejte, letošnji bob leta je dobil nek osamosvojitelj, ki je tvegal življenje tam na Šentilju in je rekel, da se veterani niso borili za to, kam je ta lepa kokoška prišla v četrt stoletja. Jaz pripadam generaciji, ki je še imela čast, da je poslušala na tistem FSPN, tudi poslanec Janša je verjetno to poslušal, legendarnega Stanka Južniča, ki nam je predaval zgodovino civilizacij, novejšo zgodovino, kolonizacijo, dekolonizacijo. Ni to smešno, kolegi, ki se smejete. In tam bi lahko zvedeli, da ko se dogaja tranzicija, vam jo bo nekdo vedno ukradel. Tisti ta stari si bodo malo zamenjali reklc, nek poslanec, ki sedi tukaj blizu mene, je v magnetogram rekel: »Ah, saj smo vse uničili, kar se je uničiti dalo.« Čisto vse ne, dosti pa ste. In temu se potem pridružijo še selekcionirani novi, pa kdo po diktatu tujine, če si pustiš odvzeti suverenost. In potem dobiš, kar dobiš. Če parafraziram film Gremo mi po svoje, je nekdo v četrt stoletja zlorabil. Jaz četrt stoletja tukaj noter nisem sedel, so pa določeni ljudje tukaj sedeli. In kaj je najbolj grozno, določene te ljudi vedno znova izvolimo, kar jaz kot sociolog razumem, na osebni ravni pa navsezadnje tudi kot oče ali skrbnik petih otrok pa ne. Ta deklaracija prihaja dvajset let pozno, ampak v bistvu ne prepozno. Kako pa si Cerarjeva vlada in Miro Cerar to predstavlja, jaz imam v spominu zelo hitro, ko je Cerar začel voditi to vlado, je nam razložil, da to državno lastnino si mi ludeki malo narobe razlagamo, da to bolj pripada njemu, ne pa nam. Tukaj se bom ustavil. Glasoval bom proti.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti pa 6. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je postopek obravnave predloga deklaracije končan. S tem zaključujem 14. točko dnevnega reda. Prekinjam 37. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.