Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 9. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Tanja Cink, gospa Irena Grošelj Košnik, gospod Marjan Dolinšek in gospod Roberto Battelli. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednika Republike Slovenije gospoda Boruta Pahorja ter predsednika Sodnega sveta k 23. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 9. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 8. junija 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda seje. Poslanska skupina Združena levica predlaga Državnemu zboru, da se z dnevnega reda 9. seje Državnega zbora umakne 11. točka, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini, druga obravnava. Predlog za umik ste prejeli in je objavljen na e-klopi. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika? Besedo ima Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V Združeni levici predlagamo, da se na podlagi tretjega odstavka 64. člena Poslovnika Državnega zbora z dnevnega reda 9. redne seje umakne Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini. Naj na kratko obrazložim to zahtevo. Dodatna deregulacija za trgovino tipičnih delovnih mest je škodljiva za zaposlene, potrošnike ter manjša in srednja podjetja. Poklica prodajalca in poslovodje sta deregulirana že zdaj, saj je zanju predpisana samo minimalna stopnja izobrazbe, ni pa določena specifična smer izobrazbe, kar zagotavlja kakovost trgovinskih storitev in vsaj določeno stopnjo varnosti za zaposlene. Obravnava predloga o dodatni deregulaciji trgovskega poklica na matičnem delovnem telesu v Državnem zboru je pokazala široko nasprotovanje tej deregulaciji, saj so ji nasprotovali tako rekoč vsi – sindikati, mali in srednji trgovci, obrtna zbornica, Državni svet; pri obravnavi na Ekonomsko-socialnem svetu pa ji je nasprotovalo tudi Ministrstvo za izobraževanje. Se pravi, da tudi Vlada sama očitno ni usklajena v tej zadevi. Poleg tega pa lahko iz besed ministra za gospodarstvo Zdravka Počivalška sklepamo, da tudi sam minister ni dovolj seznanjen o vsebini tega zakona. Na matičnem odboru je namreč trdil, da ko govorimo o četrti in peti stopnji izobrazbe, ki še vedno ostaja, govoriti o popolnem neizobraževalnem pristopu na tem področju je, ne vem, neustrezno. To je citat. Minister Počivalšek je na tem odboru zastopal stališče, da četrta in peta zahtevana stopnja izobrazbe ostajata po tem predlogu, ampak ravno to je bistvo predloga, da se tudi te kriterije izvzema iz zahtevanih za trgovski poklic. Poleg tega deregulacija na trgu delovne sile prinaša slabši položaj za zaposlene, saj jih postavlja v zaostren konkurenčni položaj, kar pomeni, da bodo prisiljeni delati več za manjše plačilo in pristati na manjše socialne pravice. Zato v Združeni levici predlagamo umik zadeve z dnevnega reda, saj Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini ni dovolj premišljen, je neusklajen s socialnimi partnerji, poleg tega pa je očitno tudi sama Vlada mestoma neusklajena, mestoma pa ne ve točno, kaj piše v tem zakonu, ki je bil pripravljen na pobudo Trgovinske zbornice. Hvala.
Želi besedo predstavnik Vlade? Minister Zdravko Počivalšek, prosim.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Predlagam, da obravnava Predloga zakona o spremembah Zakona o trgovini ostane na dnevnem redu seje Državnega zbora. Ključni cilj novele Zakona o trgovini je deregulacija poklicev prodajalec in trgovski poslovodja. Utemeljitev – izobrazbeni pogoj je eden od pogojev za upravljanje trgovine, posledica deregulacije bo poenostavitev poslovnega okolja, večja možnost zaposlovanja in samozaposlovanja ter pozitiven vpliv na socialno podjetništvo. Predlagana sprememba bo izenačila pogoje za opravljanje trgovinske dejavnosti v okviru Evropske unije, saj nobena država članica za poklic prodajalec in trgovski poslovodja nima predpisane minimalne izobrazbe. Ponavljam – nobena od 27 poleg nas nima predpisanega izobrazbenega pogoja za ta dva poklica. Izdelana je bila analiza učinkov sprememb predpisa na gospodarstvo, predvsem na mala in srednja podjetja. Ključna ugotovitev je, da spremembe sledijo ciljem vzpostavitve poslovnega okolja, ki spodbuja razvoj podjetništva in konkurenčnosti. Za zaposlene bo povečana fleksibilnost pri iskanju zaposlitve, možnost napredovanja in samozaposlitve, izboljšalo se bo poslovno okolje za družinska podjetja, za delodajalce. Eden izmed glavnih učinkov predlagane ureditve – fleksibilnost pri novih zaposlitvah in razporejanju delavcev. Podpisniki kolektivne pogodbe za dejavnost trgovine so se strinjali, da se področje izobrazbe za nekatera tipična delovna mesta uredijo v kolektivni pogodbi, kolektivno pogodbo so sprejeli marca 2014. Ministrstvo je sledilo temu usklajenemu pristopu, v katerem so se socialni partnerji dogovorili, da v primeru deregulacije sprejmejo ureditev iz kolektivne pogodbe. Trenutno zakon celo omogoča fleksibilnost, ki so jo dogovorili s socialnimi partnerji. Deregulacija dejavnosti in poklicev je 10 strateški projekt Vlade Republike Slovenije in tudi vključena v akcijski program Vlade Republike Slovenije za odpravo administrativnih ovir in izboljšanje zakonodaje. Slovenija ima 242 reguliranih poklicev, rekorderja sta Češka s 396, Poljska 347, najmanj jih ima Švedska z 88. Čehi in Poljaki bodo deregulirali 50 % poklicev; naš načrt je 20 %. Hvala.
Želite najprej besedo predstavniki poslanskih skupin? Najprej Luka Mesec, Poslanska skupina Združene levice.
Hvala. Želel sem samo opozoriti, da to ni prostor za vsebinsko razpravo, ampak smo predlagali umik točke z dnevnega reda iz dveh drugih razlogov. Prvi razlog je, da je zakon neusklajen s socialnimi partnerji in znotraj vlade. Drugi razlog pa je, da je bil na odboru s tistim citatom gospoda ministra, da se ne umika zahtev po minimalni izobrazbi, očitno prezentiran na napačen način oziroma z napačnimi podatki. In zato še enkrat predlagamo, da se točko umakne in se jo ponovno vrne v razpravo, ker je zakon neusklajen in ker očitno tudi tisti, ki so ga predlagali, ne razpolagajo s pravimi podatki o tem zakonu.
Besedo ima mag. Margareta Guček Zakošek, Poslanska skupina Stranke modernega centra.
Hvala, predsednik. Poslanska skupina SMC bo glasovala proti umiku točke, in sicer zato, ker je bil zakon usklajen s socialnimi partnerji; in sicer med podpisniki kolektivne pogodbe dejavnosti trgovine 1. maja 2014, kjer je v 14. členu jasno določeno, da mora biti vsaka oseba, ki prodaja blago, ne glede na izobrazbo, delovne izkušnje ali znanja, razvrščena v 4. tarifni razred; in vsaka oseba, ki opravlja delo poslovodje, v 5. Tukaj argumentov ne vidimo, torej ne gre za možnost izkoriščanja delavcev. Zakon je bil tudi v popolnosti medresorsko usklajen tudi z Ministrstvom za izobraževanje. Rada bi poudarila, da predlog novele temelji na načelu svobodne gospodarske pobude in generalno gledano zagotavlja večje zaposlitvene možnosti, povečanje konkurenčnosti tega dela gospodarstva, ki je izrazito v zapostavljenem položaju na področju Evropske unije, ker smo edini, ki reguliramo ta poklic na ta način. Gre pa tudi za korak pri odpravi administrativnih ovir, ki tudi sega na trg dela. Rada bi poudarila, da gre za lažji zagon, za lažji dostop do dejavnosti, in sicer predvsem nezaposlenim, mladim, samozaposlitve. Potem gre za lažje karierno napredovanje ljudi, ki so že danes motivirani in imajo kompetence, pa zaradi regulacije poslovodje ne morejo napredovati. Torej gre tudi za zagotavljanje mobilnosti znotraj te dejavnosti in gre za vse subjekte, ki danes ne morejo prodajati blaga zaradi tega regulacije. Posebej bi omenila kmetije, obrtnike, mikro-, mala podjetja, družinska podjetja, socialna podjetja, ki danes ne morejo odpreti te dejavnosti. Skratka, gre res za korak v podporo gospodarstvu, zato bo Poslanska skupina SMC, še enkrat ponavljam, glasovala proti umiku te točke.
Še kakšen predstavnik poslanskih skupin? Ne. Želi besedo predlagatelj umika? Tudi ne. Potem zaključujem predstavitev stališč o predlogu za umik. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za umik 11. točke z dnevnega reda seje. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 56. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 56.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. seje določen. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Že večkrat sem na Kolegiju opozoril, nisem sicer tega storil na zadnjem kolegiju, da se opozicijske točke, predvsem predlogi SDS, uvrščajo na tiste dneve pri sejah Državnega zbora, ko ni glasovanj. Tudi v tem primeru se je zgodilo isto. Glasujemo v torek, glasujemo v sredo, glasujemo v četrtek, glasujemo v ponedeljek, vendar dve naši točki, ki smo jih predlagali, da so uvrščene za dnevni red, so na dnevnem redu v petek. Mislim, da razvrščanje predlogov SDS na tak način kaže na to, da predlagatelji nismo v enakopravnem položaju. Če lahko o paketu volilne zakonodaje razpravljamo in glasujemo v sredo, bi lahko tudi o našem zakonu o državnem tožilstvu razpravljali in glasovali v petek; ali pa bi ta dva naša predloga uvrstili na tiste dni obravnave sej, ko se opravijo tudi glasovanja. Skratka, noben predlog, ki sem ga dal v tem mandatu glede načina uvrščanja točk SDS na dnevni red sej, ni bil praktično upoštevan. In moram reči, da v poslanski skupini čutimo, da nismo enakopravno obravnavani partner, kar zadeva razvrščanja točk na dnevni red sej Državnega zbora. Gospod predsednik, apeliram na vas, da poskušate to pomanjkljivost ali to napako, ki se nam zgodi praktično na vsaki seji Državnega zbora, odpraviti in da imamo tudi naše točke takrat na dnevnem redu, ko se opravi glasovanje. Tokrat imamo dve točki. Obe sta na dan, ko ni glasovanj. Prejšnjikrat je bilo podobno, pred prejšnjikrat praktično enako. Upam, da se v prihodnje ta praksa ne bo več ponavljala. Hvala lepa.
Glede določanja vrstnega reda imam res pristojnosti. Običajno upoštevam vse želje, ki mi jih dajo poslanske skupine in tudi ministrstva; skušam upoštevati. Ničesar drugega ne morem ta trenutek narediti glede določanja tega vrstnega reda za to sejo, kot da vztrajam pri njem. Vendar pa bom v prihodnje štel, da ste to eksplicitno povedali. Bom štel kot sistemsko zahtevo, ki jo bom upošteval pri določanju vrstnega reda naslednje seje Državnega zbora. Prehajamo na 22.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ZAHTEVO SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VODAH OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 30. seji 8. junija 2015 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah obravnava po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 21 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom 10. junija 2015 zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Besedo dajem predstavniku vlagatelja zahteve gospodu Danijelu Krivicu za predstavitev stališča. Krivcu, pardon.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, predstavniki Vlade, spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini SDS predlagamo, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah obravnava po rednem postopku; in ne po skrajšanem postopku, kot je odločitev Kolegija predsednika Državnega zbora. Ponovno se namreč srečujemo s prakso, da se pomemben sistemski zakon, ki ureja področje voda, predlaga v obravnavo na neobičajen način. Mogoče bi bilo to še upravičeno, če bi se to zgodilo takoj po poplavah, ko bi bilo nujno nekatere pereče probleme urediti tudi na zakonodajni ravni. V tem trenutku pa ni nobene potrebe, da se s temi rešitvami po skrajšanem postopku uveljavlja spremembe brez potrebne širše razprave vseh vpletenih. Izkušnje iz preteklosti pri sprejemanju primerljive zakonodaje na tak način dajejo prav našim pomislekom, saj so problemi zaradi slabo domišljenih rešitev kasneje velika ovira za izvajanje zakona v praksi, nemalokrat pa hvaležen material za vlaganje zahtev za pravno varstvo in ustavno presojo. Predlog zakona po skrajšanem postopku ni v skladu z določili Poslovnika Državnega zbora in Vlade, ki natančno urejata, kateri zakoni in kdaj se lahko predlagajo po skrajšanem postopku. Ta postopek je dopusten takrat, ko gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona. Iz predlaganih sprememb je jasno, da gre za večje spremembe in nove sistemske rešitve, ki se ne morejo obravnavati po skrajšanem postopku. V tem primeru ne gre za prenehanje veljavnosti posameznega člena zakona ali njegovih posameznih določb. Tudi ne gre za manj zahtevne uskladitve z drugimi zakoni ali s pravom Evropske unije. Vsebina obrazložitve predloga spremembe zakona s strani predlagatelja to tudi potrjuje. Obstoječe stanje na področju izvajanja nalog upravljanja voda z vidika organiziranosti ocenjuje kot nezadovoljivo, kar se je posebej izkazalo v vrsti poplavnih dogodkov v letu 2014. Zato predlaga reorganizacijo na področju upravljanja z vodami, kar bi se izvedlo z združitvijo upravljavskih nalog na področju voda ter s prenosom določenih pristojnosti na ministrstvo oziroma na Direkcijo Republike Slovenije za vode kot organ v sestavi ministrstva. Skladno s prenosom pristojnosti bo ministrstvo oziroma organ v sestavi ministrstva prevzelo uslužbence Inštituta za vode. To nikakor niso manjše spremembe. S predlagano rešitvijo podaljšanja prehodnega obdobja glede plačevanja za rabo vode za leti 2014–2015 se plačevanje podaljšuje iz razloga, ker še vedno niso podeljeni vsi koncesijski akti, prav tako pa ni bila sprejeta uredba o plačilu za vodno pravico, ki se podeli z vodnim dovoljenjem. V tem primeru gre res samo za podaljšanje pravic, ki jih zakon že določa; in je to sprememba, ki rešuje večje število gospodarskih subjektov, ki bi jim bilo ogroženo poslovanje. Po drugi strani pa se je treba vprašati, zakaj niso bile izvedene vse aktivnosti in sprejete uredbe, ki jih že sedanji zakon predpisuje. V postopku medresorskega usklajevanja Zakona o ukrepih za uravnoteženje javnih financ občin je osnutek predvidel neodplačnost pridobivanja služnosti in stavbnih pravic na vodnih ter priobalnih zemljiščih, s čimer so se strinjali tudi predstavniki lokalnih skupnosti. Ministrstvo pa je zagovarjalo stališče, da je na sistemski ravni treba urediti odplačnost vodnih in priobalnih zemljišč. Smiselno pa je, da se za objekte, ki prečkajo vodotoke, služnosti in stavbna pravica zaračunavata simbolično. V predlaganih spremembah zakona se zagotavlja pravna podlaga za izvedbo, obenem pa ministrstvo pripravi pravilnik za določanje nadomestila za služnosti in stavbne pravice na vodnih in priobalnih zemljiščih. V pravilniku naj bi bila predpisana izjema, ki je bila dogovorjena s predstavniki lokalnih skupnosti, da se za poseg za gradnjo objektov lokalne infrastrukture višina nadomestila določi v višini 5 % višine siceršnjega nadomestila. Tudi v tem primeru ne gre samo za manjše popravke v zakonu. Zakon o vodah ureja naloge države v primeru škodljivega delovanja voda in sanacijo posledic. Glede intervencije določa samo nekaj načelnih določb glede varstva voda in predvideva sprejem navodila, s katerim naj se določijo konkretni intervencijski ukrepi. Način njihove izvedbe in delovanje javne službe, ki ga v soglasju sprejmeta minister, pristojen za okolje in obrambo. To navodilo še ni sprejeto. Ne v Zakonu o vodah ne v Zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami pa ni urejeno obdobje po zaključku intervencije. V predlagani spremembi zakona se ureja obdobje po zaključeni intervenciji po Zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami. Tudi v tem primeru ne gre za manjše popravke, ampak za sistemsko ureditev. V preteklosti je Komisija za preprečevanje korupcije že večkrat opozorila na neprimerno sprejemanje zakonodaje po skrajšanem in nujnem postopku. To mnenje govori o tem, da je pri teh spremembah zakonov potrebno posvetiti še posebno pozornost vsem deležnikom, predvsem z vidika načela gospodarnosti, javnosti, transparentnosti, pravne varnosti in obvladovanja korupcijskih tveganj. Upravljanje z vodami ima namreč prostorski, infrastrukturni in okoljski vidik. Tedanja organiziranost tega področja pa je bolj podrejena okoljskemu vidiku, infrastrukturni pa je izrazito neučinkovit. Zato je še pomembneje, da zakone iz tega področja sprejemamo premišljeno. Spoštovani kolegice in kolegi! Naj poudarim, da spremembam Zakona o vodah ne nasprotujemo. Nasprotno, nove rešitve so nujne, vendar v naši poslanski skupini predlagamo, da se zakon ne obravnava po skrajšanem postopku, in da se potrdi sprejem po normalni proceduri. Zaradi številnih vsebinskih razlogov, ki sem jih navedel, predlagam, da to podprete.
Prehajamo na odločanje. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika zbora Državni zbor o odločitvi Kolegija odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa:Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, 24 pa jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Prehajamo na 22.B TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ZAHTEVO SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O JAVNIH SKLADIH OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 30. seji 8. junija 2015 sklenil, da se Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o javnih skladih obravnava po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 21 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom 10. junija 2015 zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Besedo dajem predstavniku vlagatelja zahteve gospodu Jožetu Tanku za predstavitev stališča.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! V približno dveh letih se drugič srečujemo z novelo Zakona o javnih skladih. Tudi v tem primeru je predlagatelj isti. Tu je treba tudi opozoriti, da pri tem predlogu zakona ne gre v nobenem primeru za manjše spremembe zakona, kajti zakon prinaša rešitev, da bi se dosedanja dopustnost zadolžitve sklada, ki znaša 10 % premoženja kapitala sklada, sedaj s tem zakonom povečala lahko na 50 % zadolžitve; oziroma v primeru, da se dobi kredit, ki je daljši od 30 let in ugodnejši od 2 %, bi bila ta dopustna zadolžitev celo 70-odstotna. Zakon pri teh pogojih prinaša hude finančne posledice. Gre za približno 650 milijonov evrov. To je približno ena polovica dovoljenega letnega primanjkljaja pri proračunu Republike Slovenije. Toliko je ta finančna posledica in če pač tisti, ki se s tem področjem ukvarjate, to razumete, potem zagotovo ne morete pritrditi temu, da gre tu za majhno spremembo tega zakona. Ta zakon se več ali manj nanaša samo na dve mestni občini, na Mestno občino Ljubljana in Mestno občino Maribor, ki imata relativno velika stanovanjska sklada. Če bo ta novela sprejeta in če bo po tem postopku šla čez, bo to tema dvema občinama omogočilo na nek način prikrito dodatno zadolževanje. Kaj se dogaja s proračuni mestnih občin? Predvsem v Ljubljani smo videli, že na nekaterih drugih primerih, recimo na primeru Stožice, kjer je po tem postopku prišlo do tega, da se je to breme enostavno prelilo v javni dolg. To se pravi, da se je projekt Mestne občine Ljubljana razdelil na vse državljane Republike Slovenije, ker ga občina ni bila v stanju financirati; kljub temu, da je dobila evropska sredstva. V tem primeru, ko gre za projekt oziroma za cilj, da se dodatno sprosti zadolževanje Stanovanjskega sklada Mestne občine Ljubljana, to na nek način lahko pomeni tudi prikrito zadolževanje Mestne občine Ljubljana. Posledica bo pa enaka – prikrito zadolževanje in porazdelitev tega bremena preko javnega dolga na vse državljane Republike Slovenije. Ker se Ministrstvo za finance in tudi vlada na ta predlog zakona nista odzvala, predlagam, da se ta zakon obravnava po rednem postopku, da se v miru pretehtajo vsi ti razlogi, ki so predlagatelja navedli, da je ta zakon sploh predlagal; in seveda naši zadržki, pomisleki, da na ta način ne damo tako velike možnosti nobeni izmed mestnih občin, da na tak visok, neprimeren način vpliva tudi na stanje javnih financ. Kot rečeno, mislim, da je potreben tehten razmislek o tem, ali bo koalicija oziroma tudi vlada dopustila, da se bosta dva mestna sklada zadolžila lahko celo v enem letu za polovico dovoljene zadolžitve oziroma primanjkljaja, ki ga ima proračun Republike Slovenije. Mislim, da so te številke bistveno previsoke, da je rešitev zakona finančno nevzdržna in da prinaša za državljane Republike Slovenije in Republiko Slovenijo preveliko potencialno nevarnost, da bi ta zakon obravnavali po skrajšanem postopku. Zato predlagam, da našemu predlogu pritrdite in da glasujete proti predlogu sklepa. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika zbora Državni zbor o odločitvi Kolegija odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Na glasovanje dejem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o dopolnitvi zakona o javnih skladih se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 26. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 49 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslank in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne mora pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo odgovoril odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili:gospod Gorazd Žmavc, minister, pristojen za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu; gospa Irena Majcen, ministrica za okolje in prostor; mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje ter mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Kot prva mu bo poslansko vprašanje zastavila mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala in lep pozdrav vsem! Na predlog Poslanske skupine Zavezništva smo skupaj s poslanskimi skupinami Socialnih demokratov, Desusa in Združene levice predlagali zapis pravice do pitne vode v Ustavo. Predlog smo sicer vložili že v prejšnjem mandatu, a do obravnave in glasovanja zaradi predčasnih državnozborskih volitev ni prišlo oziroma je bila opravljena samo javna predstavitev mnenj. Predlagana sprememba Ustave določa univerzalno pravico do pitne vode vsem prebivalcem Slovenije pod enakimi pogoji in ima namen preprečiti kakršnokoli privatizacijo oskrbe s pitno vodo. Tudi zato, ker izkušnje s privatizacijo pitne vode, kot jo imajo nekatere države in evropska mesta, niso dobre. Rada bi spomnila na izkušnje držav Evropske unije, kjer je prišlo do privatizacije upravljanja vodovodnega sistema. Na začetku je bila privatizacija mišljena kot orodje za bolj racionalno upravljanje in boljšo kvaliteto vode, a je monopolni položaj zasebnikov privedel do tega, da se je oskrba poslabšala, cene pa so se zvišale, tako da mnoge države sedaj odkupujejo ali prekinjajo koncesijske pogodbe. Poleg tega smo bili deležni obširne razprave na ravni Evropske unije o Direktivi o podeljevanju koncesijskih pogodb, ki bi velikim tujim podjetjem omogočile, da na podlagi razpisov pridobijo koncesijo za upravljanje z nekaterimi našimi vodnimi viri. Zbranih je bilo več kot milijon in pol podpisov državljank in državljanov Evropske unije zoper to uredbo in Komisiji ni preostalo nič drugega, kot da to področje umakne iz direktive. Z vpisom vode v Ustavo kot univerzalne in temeljne pravice bomo to preprečili na najvišji ravni in dali signal Evropski komisiji, da v Sloveniji vodooskrba s pitno vodo ne bo namenjena pridobivanju dobička. Voda je javna dobrina in mora biti dostopna vsem pod enakimi pogoji. Preden ste postali predsednik Vlade, ste v svoji kolumni marca 2014 z naslovom Voda – slovenska življenjska in strateška dobrina zapisali, da je ta predlog nadvse dobrodošel, saj bo odprl ustavno razpravo o eni najpomembnejših slovenskih naravnih dobrin ter omogočil njeno dodatno varstvo; in da gre še za eno izjemno pomembno nalogo za slovenske vlado. Zapisali ste tudi, da če je že vlada – soglasje k direktivi je dala Janševa vlada – naredila veliko napako in podpisala sporno direktivo, si podobne napake v prihodnje nikakor več ne sme privoščiti ne vlada ne Slovenija. Zatorej vas sprašujem: Ali boste sedaj kot predsednik Vlade predlog za spremembo ustave [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]vode kot dobrine za vse v ustavo podprli?
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka Alenka Bratušek. V ničemer ne razmišljam drugače, kot sem takrat, ko sem pisal kolumno, ki ste jo omenili. Še vedno sem prepričan, da je voda tako pomembna vitalna človeška dobrina, tako pomemben del naravnega bogastva naše dežele in države in tako pomembna strateška dobrina za Slovenijo in Slovence, da moramo storiti vse, da jo zavarujemo pred kakršnokoli privatizacijo in pred kakršnimikoli drugimi posegi v to samo dobrino, ki bi bistveno poslabšali njeno kvaliteto ali pa dostopnost državljanov do vode. Osebno sem zelo vesel in naklonjen temu, da se je začela ustavna razprava na to temo. Podpiram to ustavno razpravo, vendar pa pričakujem zdaj v tej fazi tudi tisto, kar je običajno v tej razpravi – mnenje stroke, ustavnopravne stroke, ki bo opozorila na posamezne vidike te predlagane spremembe. Naj samo omenim, da pravica do pitne vode, ki jo osebno lahko kot državljan samo podprem, sproža določena ustavnopravna vprašanja, kajti gre za to, da je treba potem ugotoviti, kakšne pravne posledice to prinese za seboj; kaj pomeni enakopravnost pri dostopu do pitne vode in drugih virov. Mislim, da moramo tu zdaj počakati – zadeva je že vložena in to je dobro – na mnenje ustavnopravne stroke. Če bo to mnenje podprlo te spremembe kot smiselne na ustavni ravni, kot koristne, pomembne, nujne, v kar upam in si želim, si bom vsekakor prizadeval, da to podpre tudi vlada. Vlada bo to posebej obravnavala in takrat, upam, sprejela tudi v tej smeri pozitivno stališče. Naj še omenim, da je zelo pomembno tudi to, da se zavedamo, da po načelu primarnosti evropske tako imenovane zakonodaje včasih tudi ustavna norma ni dovolj, da zavarujemo tisto, kar Ustava določa; kajti vemo, da ima lahko v nekem primeru neka norma Evropske unije – torej pravna, zakonodajna direktiva, uredba ali kaj podobnega – po načelu primarnosti in po načelu neposrednosti prioriteto v veljavi. Zato bo še posebej pomembno to, kar ste opozorili, da vlada, parlament ter vsi dejavniki v družbi – in tu bomo hvaležni tudi vedno civilni družbi, če bo na to še nadalje pozorna, spremlja, kaj se dogaja na tem področju, nas opozarja, da ne bi ponovno prišlo do tega, da bi se na ravni EU zavezali h kakšnemu nepremišljenemu ukrepu, ki bi morebiti lahko privedel do kakšne prikrite ali celo odkrite privatizacije z upravljanjem nad vodami ali celo do voda. V vsakem primeru torej podpiram osebno že sedaj to ustavno razpravo, to, da je bila sprožena. Bo pa po tem dodatnem premisleku, ko bo še stroka povedala svoje, tudi čas, da se o njej izrečemo vsi – tiste stranke v Državnem zboru, ki ta hip še niso dale izrecne podpore, pa jo bodo verjetno kasneje dale, ter tudi vlada. To bi bil zaenkrat moj odgovor. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek ima besedo, da zahteva dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik! Moje vprašanje je bilo danes zastavljeno zato, ker je iz vaše stranke, Stranke modernega centra prihajal drugačen signal. Signal, da pripravljate svoj predlog za spremembo Ustave. Verjamem, da kot ustavni pravnik veste, da se v enem mandatu iste vsebine ne da reševati dvakrat. Zahvaljujem se vam za odgovor. Se vam zahvaljujem za podporo. Upam pa, da boste tudi svoje poslance uspeli prepričati v pomembnost te ustavne spremembe.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar, da odgovori na to, kar je bilo prej povedano.
V tej vaši, kako bi rekel, trditvi ali ugotovitvi je bilo implicitno tudi vprašanje, na katerega želim odgovoriti. Poslanska skupina SMC, s katero sem v tesni povezavi, normalno, ni nenaklonjena ustavni spremembi, ki bi okrepila zaščito pitne vode in razpolaganja z vodnimi viri, ki naj ostane v slovenskih rokah. Poslanska skupina SMC ima samo predloge za izboljšave, ki jih želi preveriti v tem postopku. Tako je treba razumeti to njeno intenco, da pride s svojim predlogom, ne z novim predlogom, ker bi bilo to verjetno res v koliziji s tem, kar ste rekli. Je pa treba razumeti, da se zavedamo v SMC, in to smo podrobno proučili, toliko moram govoriti v vlogi tudi predsednika stranke, da gre za zelo zahteven projekt. Pravica do pitne vode, poudarjam – s tem sem se celo primerjalno ukvarjal, ko sem bil v Ameriki – izjemno kompleksna pravica, ki jo je zelo težko vpeljati tako, da ne povzroča številnih odprtih vprašanj. Hkrati se zavedamo v SMC, da obstaja že zakonodaja, ki zaenkrat ustrezno ureja koncesijski režim in podobno, se pa tudi hkrati zavedamo, da je zakonodaja bolj ranljiva stvar, da je zato Ustava morda tisto mesto, kjer je ta diskusija in nek izid verjetno smiseln. Vsekakor vam pa zagotavljam, da bo stranka SMC v parlamentu ter tudi kot del vlade o tem zelo odgovorno razpravljala in bo vsak sprejemljiv, dober, koristen predlog v tem smeri podprla. Hvala.
Kot drugi bo vprašanje zastavil gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Leta 2003 in 2004 so prišli na dan podatki o koruptivnih dejanjih v Telekomu, o poceni prodaji Sistemske tehnike Viator & Vektorju ter 300 milijonsko pismo o nameri za nabavo osemkolesnikov s Pavčnikovo Sistemsko tehniko. Vpletene so bile znane osebe in družbe iz omrežja tedanje Liberalne demokracije, na primer Golobič, Ultra, Kocijančič in še vrsta drugih imen. Temu je sledil piarovski manever Ropove vlade. Ustanovila je Komisijo za preprečevanje korupcije, Drago Kos je postal njen predsednik. A Kosova komisija ni preiskovala korupcije v Telekomu ali pri prodaji Sistemske tehnike, ne vpletenih v ta javno očitana koruptivna dejanja, ampak je vso aktivnost usmerjala v Patrio, ki ji je sledil proces proti Janezu Janši. Šlo je za večletno nategovanje javnosti, ko so nedolžni postali krivi; krivih pri Telekomu pa se ni niti omenjalo, kaj šele preiskovalo. Epilog z odločbami Ustavnega sodišča pa poznate. Sedaj je situacija podobna. Na dan prihajajo podatki o korupciji, kaznivih dejanjih in političnih povezavah pri nastajanju bančne luknje ter pri trošenju denarja v TEŠ. Spet se omenjajo nekatera ista imena kot pri Telekomu, na primer Golobič, Ultra in drugi, ki so sodelovali pri tej bančni luknji. Čeprav se s tovrstnimi kaznivimi dejanji ukvarjajo NPU, Specializirano državno tožilstvo, Furs; imamo pa tudi preiskovalko v Državnem zboru. Vaša vlada predlaga zakon, po katerem bi vlada bančno luknjo in TEŠ preiskovala s svojima preiskovalnima komisijama, kar pomeni, da bi prevzela preiskavo NPU, Specializiranemu državnemu tožilstvu in Državnemu zboru. Gre za podoben pristop kot pri ustanovitvi KPK in zdi se, da tudi za tem vladnim projektom stojijo isti akterji, iste sive eminence kot pred desetletjem, in da je tudi cilj isti – najti alternativne krivce za bančno luknjo in TEŠ. Najbrž sta za to kljub številnim pomislekom dva od bivših iz KPK, Praprotnik in Kos, že preventivno angažirana v Novi Ljubljanski banki, največji bančni luknji, da bosta pravilno pripravila dosjeje in usmerjala preiskave. Spoštovani predsednik Vlade: Zakaj se je Vlada odločila, da bo ob Nacionalnem preiskovalnem uradu, Specializiranem državnem tožilstvu, Finančni upravi ustanovila še lastne preiskovalne komisije? V čem je smisel tega pristopa? Ali je morda kakšna politična stranka ta zakon funkcionarju vlade, ki ga je pripravil, posebej priporočila [[izklop mikrofona]]
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod poslanec Jože Tanko, hvala za to vprašanje. Vlada se je na začetku mandata zavezala, da bo skušala v bistveno večji meri praktično uveljaviti načelo pravne države v vseh njegovih segmentih, seveda tudi tam, kjer je treba na zakonodajni ravni narediti spremembe, ki bodo to omogočile. Odločali smo se tudi, in to je zapisano v koalicijskem sporazumu, da bomo preiskali nekatere zadeve, recimo, da bo tu opravljena revizija, revizija TEŠ 6. In imate prav, zavezani smo temu, da preiščemo takšne nepravilnosti, kot ste jih omenjali, kot so tudi bančne luknje in podobno, pri čemer smo ugotovili, da je lahko edina pot v tej smeri normalno zakonita, takšna, ki gre v skladu z Ustavo in zakoni, v skladu s pravno državo; pri čemer pa dosedanje poti, denimo različne preiskovalne komisije, različni postopki državnih organov, ki so delovali morda preveč nepovezano vsak zase, niso, kot ste sami ugotovili, prinesli zadosti uspeha oziroma ponekod ni bilo uspeha praktično nobenega. Zato smo se odločili, da predlagamo Državnemu zboru poseben zakon o sistemskih preiskavah projektov državnega pomena, ki bo omogočal hitro, koncentrirano in celovito izvedbo neodvisne preiskave oziroma nadzora velikih projektov, kot je recimo projekt TEŠ 6 ali nastanek bančnih lukenj in podobno. Naj takoj povem, da ne bo dvoma, nobena stranka ne stoji zadaj za tem zakonom kot sama, to podpira vlada kot celota, koalicija kot celota. Mislim, da je ta zaveza nesporna tudi v luči pravne države. Tudi če bi jo predlagal kdo drug, poseben, bi bili lahko tega vsi zelo veseli. Naj povem, da za tem ne stojijo nobeni drugi akterji, nobeni ljudje iz ozadja, nobene sile, ki ste jih omenili. In še posebej ta vlada ne bo podpirala, nasprotno, nasprotovala bo temu, da bi se iskali neki alternativni krivci, da bi se politična pozornost preusmerjala od pravih problemov in tistih pravih afer, ki jih je treba raziskati. Predlog zakona, ki sem ga omenil, je prvi poskus v zgodovini samostojne Slovenije, ki po uspešnem zgledu drugih držav, recimo Islandije, Irske in Avstrije, prinaša pravno podlago za sistemske preiskave nepravilnosti pri izvedbi večjih investicijskih projektov, ki smo jih financirali vsi davkoplačevalci. V preteklosti smo bili praktično pri vseh investicijah državnega pomena priča številnim odmevnim poročanjem medijev o različnih sumih, kot ste rekli, potem pa se marsikje ni dogodilo to, da bi prišlo do pravnega epiloga v obliki neki konsistentne in celovite slike o vzrokih, dejavnikih in razlogih za te nepravilnosti. In še manj v obliki – s kakšnimi izjemami seveda, to so bile, tudi neke hvalevredne izjeme – s kakšnimi sodnimi epilogi. Predlog daje zdaj pravno podlago za ustanovitev posebnih preiskovalnih komisij, ki bodo izvedle osredotočene sistemske preiskave oziroma revizije vseh faz načrtovanja ter izvedbe projektov državnega pomena. Komisije bodo sestavljene iz predstavnikov ključnih nadzorstvenih institucij in z njimi bodo dolžni sodelovati vsi, ki so kakorkoli poslovno sodelovali pri preiskovanem projektu. Tudi njihove ugotovitve bodo predstavljene javnosti, in to zelo transparentno v obliki poročila. Gre za to, da tisto, česar ne more opraviti neka preiskovalna komisija na ravni Državnega zbora zaradi svojih pristojnosti in narave svojega delovanja, ali pa morda ne en sam organ v sistemu države, denimo bodisi samo policija bodisi Računsko sodišče in podobno, da se to ustrezno poveže, da se na ravni države s pomočjo tega, kar vlada predlaga, vzpostavijo te komisije, ki bodo imele povezane kompetence in dejavnosti. Potem bodo zadevo iskale in preiskovale na način, kot je omenjen v samem zakonu. Naj samo še to povem, poglavitna rešitev zakona je omogočiti celovito in v relativno kratkem času izvedeno preiskavo priprave in izvajanja projekta državnega pomena, pri kateri se pojavi resen dvom o pravilnosti, gospodarnosti oziroma smotrnosti neke investicije ali poroštva. Toliko. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko ima besedo, da zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Odgovor je nedosleden. Vi ste oziroma minister Klemenčič je 28. oktobra dobil od stranke Zares pismo, s katerim poziva ministra, da pripravi točno tak zakon, kot ga je sprejela vlada, 28. oktober. Prej nisem brez razloga naštel tiste, ki so bili vpleteni v razne afere. Eden izmed tistih, ki je globoko v teh zgodbah – pri Telekomu, pri bančni luknji in še kje –, poziva vlado, da ustanovi preiskovalno komisijo. Namen je spet, da se zadeva preusmeri, da se poišče žrtve in potem krivdo prevali na tretje osebe. Kar zadeva pa NPU in ostale institucije. Mi imamo v državi Nacionalni preiskovalni urad, ki je specializirana kriminalistična preiskovalna enota na državni ravni za odkrivanje in preiskovanje zahtevnih kaznivih dejanj, zlasti s področja gospodarske in finančne kriminalitete ter korupcije. V določenih primerih pa tudi s področja organiziranege kriminalitete, kriminalitete, povezane z novimi informacijskimi tehnologijami, ter zahtevnejših oblik klasične kriminalitete. Poleg tega imamo Specializirano državno tožilstvo, na nacionalni ravni imamo torej vse, kar bi omogočilo izvedbo korektne in konkretne preiskave. Ne rabimo nobenih ad hoc vladnih komisij. In ker predlagate, da bi mnogi nekdanji funkcionarji, ki so bili v teh institucijah, kot so Računsko sodišče, Ustavno sodišče, bili vrhovni državni tožilci, člani KPK in tako naprej, vršili ta dejanja, se postavlja vprašanje, zakaj tega ne počnejo, ko so v redni službi. V institucijah, v katerih so zaposleni [[…]] [[znak za konec razprave]] Gospod predsednik, menim, da to, česar se je lotila vlada, pomeni samo deplasiranje, preusmeritev pozornosti od realnih projektov k namišljenim.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Gospod Tanko, nekako ne razumem te vaše zaskrbljenosti, upam, da ne celo strahu pred tem, da bomo ustanovili še nek bolj učinkovit organ oziroma telo, ki bo razširil in maksimalno izkoristil že obstoječe mehanizme nadzora, da bi končno prišli do tega, kar v marsičem nismo uspeli prej, da bi dejansko razkrili ljudi, ki so odgovorni za številne afere, ki so oškodovale državljane za stotine milijonov evrov. Mislim, da bi se morali veseliti tega, da bomo lahko to naredili in opravili, ampak prepuščam to parlamentarni diskusiji, kajti, kot veste, zakon je zdaj v Državnem zboru. Naj samo rečem, da ne poznam nobenega pisma, ki bi ga stranka Zares poslala gospodu ministru Klemenčiču. Jaz samo vem to, da sem jaz osebno lansko leto poklical ministra k sebi na razgovor in ga prosil, da v najkrajšem možnem roku pripravi delovni predlog tega zakona, ker se tu ne sme čakati, da to opravi s pomočjo strokovnjakov s področja javne uprave ter tudi zunanjih strokovnjakov in drugih institucij. Jaz vem samo to, da nas je k temu zavezala delno že koalicijska pogodba, na splošno tudi v tem, da se zavzemamo za pravno državo; konkretno v tem, da moramo opraviti ali spodbuditi revizijo TEŠ 6; predvsem pa sem se, kot veste, sam nenehno zavzemal za to, da bomo izboljšali našo pravno državo, jo resnično razvili, da bo takšna, kot si jo želimo; in v tej smeri že delujemo. Bilo je predlaganih že kar nekaj zakonskih sprememb oziroma prihajajo v Državni zbor. Treba bo še izboljšati marsikaj v sistemu pravosodja in tudi državne uprave ter še marsikaj v tem smislu. Predvsem pa vidim ravno v tem, in s tem končujem, kar mi tu predlagamo, en dodaten element, ko se skuša vsaj tiste kapacitete, ki jih imamo, združiti, povezati, da bomo končno prišli do tega, kdo je odgovoren za določene, te hude škandale, ki so ljudi, kot sem rekel, škodovali za stotine milijonov ali celo milijardo evrov; in kar je tudi eden od razlogov, zakaj smo danes v tako globoki, še vedno neki finančni krizi, iz katere pa, hvala bogu, se počasi in uspešno končno prebijamo ven. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa za besedo. Nad odgovorom predsednika vlade sem zaskrbljen. Če predsednik Vlade ugotovi, da Nacionalni preiskovalni urad, Specializirano državno tožilstvo, Finančna uprava Republike Slovenije, Urad za preprečevanje pranja denarja, Komisija za preprečevanje korupcije in še kaj – in to so inštitucije, ki jih v tej državi imamo – ne delujejo, potem je primarna naloga predsednika Vlade, da ukrepa: ali s spremembo pooblastil, ali jim naloži, da se drugače organizirajo in povežejo, ali pa enostavno predlaga spremembe v teh institucijah. To je naloga vlade, ki pač naj bi bdela nad temi zadevami. Če vi predlagate ustanovitev vladne preiskovalne komisije, v kateri bodo na primer nekdanji ustavni sodnik ali ustavna sodnica, recimo, da je to gospod Ribičič; ali pa je recimo nekdanji vrhovni sodnik ali vrhovna sodnica, recimo da je to gospod Polič; ali da bo v tej komisiji nekdanji član senata Komisije za preprečevanje korupcije, prej sem dva že omenil, gospoda Praprotnika, ki je preventivno v banki, in gospoda Kosa, ki je tam pogodbeno preventivno v banki, in študirata dosjeje; potem od te preiskovalne komisije ne bo nič, ker smo že prej ugotovili, da je bila ustanovljena KPK že leta 2004 izključno zato, da je preusmerila pozornost in poiskala tarčo tam, kjer se korupcija in kazniva dejanja niso dogajala. To vam je dalo odgovor Ustavno sodišče. In če mislite vi te stvari tako voditi, potem se ve, da je na obzorju naslednja tarča. Kar zadeva pa pismo. Gospod predsednik, jaz vam bom izročil pismo stranke Zares iz 28. oktobra, ki je naslovljeno na bivšega predsednika Senata za preprečevanje korupcije in vašega ministra gospoda Klemenčiča, kjer predlagajo ravno to. Leta 2004 je bil še v funkciji, ki je lahko predlagal Komisijo za preprečevanje korupcije; zdaj je v funkciji, ko lahko da pobudo nekdanjemu strankarskemu kolegu, da ustanovi neko ad hoc vladno preiskovalno komisijo, ki se bo ukvarjala z vsem drugim, samo ne s preiskavo dejanskih kaznivih dejanj v bančni luknji. Gospod Klemenčič je takrat, ko je bil član senata KPK, pregledoval bančno luknjo, govoril o sivih eminencah, imen pa enostavno ni hotel povedati ne preiskovalni komisiji in ne ne vem komu drugemu. Skratka, gospod predsednik, predajam vam to pismo stranke Zares. Čeprav imamo že splošno razpravo o zakonu, predlagam, da na naslednji seji opravimo tudi odgovor predsednika Vlade na postavljeno poslansko vprašanje.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Kot tretji bo predsedniku Vlade zastavil vprašanje Luka Mesec.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik Vlade! Vaše ključne obljube pred volitvami so bile premišljena privatizacija, skupaj z učinkovitim in transparentnim upravljanjem z državnim premoženjem. To ste celo zapisali v koalicijsko pogodbo in oboje umestili med "prioritetne politične vsebine prihodnega razvoja". Pred volitvami ste bili jasni tudi glede konkretnega postopanja v konkretnih postopkih privatizacije. V intervjuju za tednik Mladina, objavljenemu dober mesec pred volitvami, 6. junija 2014, ste dejali, da ste "izrazito zadržani do prodaje Telekoma", mednarodna tiskovna agencija Reuters pa je mesec kasneje, 2. julija, na podlagi vaše izjave poročala, da vaša stranka "nasprotuje prodaji Telekoma Slovenije in Aerodroma Ljubljana". Dan kasneje, 3. julija je tudi trenutni predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez za spletni portal MMC RTV Slovenija potrdil, da se privatizacije Telekoma naša stranka ne bi lotila na način, kot se ga je zdajšnja, se pravi vlada Alenke Bratušek, saj "nasprotujemo prodaji strateške infrastrukture". Vi ste bili še 12. januarja letos, ko ste bili že praktično nekaj mesecev na funkciji predsednika Vlade, jasni tudi na prvem programu RTV Slovenija, ko ste sami priznali zgrešenost tistega nesrečnega privatizacijskega seznama 15 podjetij. Dejali ste: "Dejstvo je, to moramo priznati, da je bilo teh 15 podjetij dano na spisek dokaj nestrateško, bi rekel nesistematično, brez čvrste logike, ampak to je pač preteklost." Vendar pa to zdaj za vas ni več preteklost. Prejšnji teden, 10. junija je tudi na vašo pobudo, pred sejo ste namreč tudi sami pozvali nadzornike, kako naj glasujejo, SDH potrdil prodajo Telekoma britanskemu skladu Cinven, čeprav so v tej prodaji zadnje tedne v javnost pronicale zelo problematične informacije. Ogromno je bilo zaskrbljenosti, od pomislekov o ekonomski upravičenosti in razvojni škodljivosti prodaje, do tega, da naj bi bila cena glede na vrednost primerljivih Telekomov po Evropi vsaj enkrat prenizka, do tega, da obstajajo indici, ki so jih potrdili tudi nekateri člani Vlade, da naj bi se Cinven in Deutsche Telekom nelegalno dogovarjala o prevzemu. Ampak, če gremo po vrsti. Najprej me zanima: Zakaj ste prelomili svoje predvolilne obljube, da Telekoma ne boste prodajali? Ali menite, da imate kljub temu demokratični mandat za prodajo, glede na to, da 72 % javnosti nasprotuje privatizaciji Telekoma in da ste tudi sami v bistvu volivce nagovarjali s protiprivatizacijskimi stališči pred volitvami? Kako si razlagate avtonomijo SDH, glede na to, da ste javno pozivali SDH, da je treba Telekom prodati? Ali se vam zdi cena ekonomsko upravičena? Hvala.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani poslanec Luka Mesec, hvala za vprašanja. Kot prvi odgovor bi rekel, res je, bil sem izrazito zadržan do prodaje Telekoma, preden sem vstopil v to vlogo. In to je bil nek čas, ko je bil Telekom še v nekoliko drugačni situaciji; pri čemer pa je že takrat veljal sklep Državnega zbora, ki je bil sprejet leta 2013, o tem, da se začne privatizacija 15 podjetij, ki so bila dana na spisek, ki ga je Državni zbor določil. To je bila zaveza Državnega zbora, ki še drži, ki jo je tudi prejšnja vlada tudi po nekaterih pomislekih ponovno potrdila na ravni vlade in koalicije v Državnem zboru. Državni zbor je sprejel to odločitev. Prvič, nisem prelomil nobene predvolilne obljube, ker nisem nikoli rekel, da bom zaustavil privatizacijo Telekoma; bil pa sem do tega zadržan, kot ste rekli, skeptičen. Vi morate vedeti, da Telekom z vsakim mesecem propada tudi zaradi številnih dejanj politikov, ki mu znižujejo ceno, in zaradi številnih pijavk, ki so nam prisesane, zaradi številnih slabih praks in zaradi številnih drugih dejavnikov – premalo vlaganja v prihodnost in drugo. Vse to se je dogajalo. Postopek prodaje je že nekaj časa v teku, več kot leto in pol se s tem ukvarjamo. Jaz sem že v predvolilnem času rekel, če bo situacija takšna, da bo možno kaj prekiniti, bomo; vendar sklep Državnega zbora je zavezujoč. Hkrati so bili postopki v teku, bil bi ogrožen ugled Slovenije, bili bi pravi postopki, vse bi bilo narobe; torej privatizacija je nekaj, kar to vlado absolutno zavezuje, ko govorimo o 15 podjetjih. Nobene predvolilne obljube v tem smislu nisem dal. Sem pa zato kot predsednik Vlade zelo spodbudil in hkrati s koalicijskimi partnerji smo sprejeli predlog strategije upravljanja z državnimi naložbami. Tukaj smo se zavzeli za to, k čemur se nobena prejšnja vlada ni; da smo zelo jasno opredelili, katere so strateške družbe v Sloveniji, katerih je 24 strateških družb, ki jih Slovenija želi zadržati kot takšna v svoji lasti – več kot 51-procentni lasti, torej najmanj 51-procentni lasti. Ko govorimo o energetiki, govorimo o Luki Koper, železnicah, Darsu, o vsem tem, kar je strateškega pomena za našo državo, in to je naša vlada opredelila tako, opredelila je tudi jasne kriterije za nadaljnje upravljanje z državnim premoženjem, česar do zdaj nismo imeli. Mislim, da to dovolj jasno izkazuje našo skrb k temu, da želimo upravljati in pomagati pri upravljanju te države kot spodbujevalec dobrega gospodarjenja. Vi veste, da prebivalstvo ta hip, ljudje, državljani in državljanke, ki nasprotujejo ali podpirajo privatizacijo, nimajo ustreznih podatkov. Oni so obveščeni s strani različnih medijev, vas, političnih dejavnikov o tem ali onem, tu se manipulira, govori se o nekih cenah, dvojnih, trojnih, ogromno je neresnic, ogromno je podatkov, ki so popolnoma izmišljeni. Zadeva se skrajno politizira. Ravno zato je bil ustanovljen SDH, Slovenki državni holding, da se končno politika umakne iz tega procesa. In zato sem tudi sam izrazil vso podporo SDH, da avtonomno dokonča že začeti postopek; kakorkoli ga bo. In očitki, ki so leteli z vaše in še kakšne strani na vlado ali na mene, da sem kakorkoli izvajal prisilo nad holdingom, so popolni nesmisel. Očitek leti na vas in na še nekatere druge politike in politične stranke, ki so javno več tednov izvajale pritisk na Slovenski državnih holding, naj se Telekom proda ali ne proda. Moja intervencija je bila ta – ne popuščajte pritiskom, vi ste avtonomen organ, ste strokovnjaki, izpeljite postopek, kot se je vlada, kot skupščina zavzela v svojem stališču; in ne popuščajte grožnjam. Žal so bile tudi grožnje. Zavzemam se za to, da se postopek vodi tam naprej. Telekom ni prodan, postopek še vedno traja in prepustimo SDH, da ga izpelje v skladu s postopki tako, kot je treba. Je pa vlada, kot veste, umaknila tiste pomisleke oziroma odpravila pomisleke, za katere je prosil SDH; in kjer je vlada lahko v skladu s svojimi pristojnostmi to storila. Morda še v nadaljevanju. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Če začnem od zadaj, glede SDH bi odgovoril tako. Mislim, da je bilo tukaj jasno stališče vseh političnih strank, vključno z vašo, kakšna odločitev se od nadzornikov pričakuje. In odločitev, ki so jo sprejeli, jaz nikakor ne bi vzel, kot da niso popustili pritiskom; ampak mislim, da so popustili pritiskom, namreč vladnim pritiskom in pritiskom še nekaterih drugih političnih akterjev, ki so zahtevali oziroma ki so želeli, da nadzorni svet sprejme prodajo. V tem se vidi že temeljni problem samega SDH. Take odločitve, kot je Telekom oziroma prodaja Telekoma pa še tistih podjetjih, ki bodo sedaj v strategiji, so namreč najpomembnejše odločitve verjetno ne samo vaše vlade, ampak za naslednjih nekaj let, če ne celo desetletij. In takih odločitev ne more sprejemati nek kvazitehnokratski neodvisen organ, ampak bodo vedno politične na koncu dneva. Vedno se bo okrog njih vršila politična razprava, pa če to hočemo ali ne. In jaz tega ne bi imenoval pritiski, kvečjemu bi imenoval demokracija. Druga zadeva, ko pravite, da niste prelomili obljub. Izjave, ki sem jih prej prebral, sem prebral z namenom, da pokažem, da ste bili eksplicitni tudi glede Telekoma, da ga ne boste prodajali. Telekom je bil že takrat na seznamu petnajstih podjetij, to ste vedeli in zato me zanima: Zakaj ste spremenili stališče do prodaje Telekoma, pa tudi do Aerodroma po tem, ko ste postali mandatar? Bi vas pa prosil, če odgovorite še na drugi dve vprašanji: Ali mislite, da imate demokratični mandat za to? Če ste pred volitvami obljubljali, da ne boste prodali, potem ste spremenili stališče, javnost se s tem ne strinja, ali mislite, da imate kljub temu demokratični mandat za to? Ali se vam zdi cena, ki ste jo iztržili, ekonomsko upravičena?
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala. Naj najprej nadaljujem s tem zadnjim, kar ste me vprašali že prej. Glede cene prepuščam odločitev SDH. Postopek je v teku. V to se resnično vlada ne sme, in jaz še manj, mešati. Bi vam pa nekaj rekel, pišete – jasno je, da je privatizacija podjetij, kot je Telekom, družbeno-razvojno škodljiva. Poslušajte, to so te manipulacije, ki jih dajete ljudem, in potem so ljudje vsi zmedeni. To je popolnoma izmišljeno. V Evropi imate številne Telekome. V največjih in najboljših, najbolje delujočih državah – od Švedske, Nemčije, Avstrije, Španije –, kjer so ti Telekomi večinsko v zasebni lasti, pa odlično delujejo. Druga stvar. Nikoli nisem rekel, sedaj pa res ne razumem tega, najdite mi izjavo, da bom preprečil prodajo Telekoma. To je pa čista izmišljotina. Vedno sem rekel, da sem kot državljan zadržan do tega, morda proti, da pa bo treba zadevo preučiti, če dobimo volitve, če pridemo do mesta odločanja, kako in kaj naprej. Vedno. Niti enkrat nisem tega rekel, da bom preprečil prodajo Telekoma. Rekel sem, da bo takrat treba o tem razmišljati v skladu z dano situacijo. Situacija je bila pač takšna, kot je bila. Državni zbor je sprejel ponovno sklep poleti, potrdil ga je potem, ko je bil nekaj časa nek pridržek. Potrdili so ga tudi tisti, ki sedaj vehementno nasprotujejo prodaji, kar je seveda sprenevedanje do konca. Resnično mislim, da sem bil v vsem tem popolnoma transparenten. Ne boste našli izjave, kjer bi rekel, preprečil [[nerazumljivo]]prodajo Telekoma. Te izjave ni. Dobro sem se že takrat zavedal, da bo situacija nepredvidljiva, ker je že takrat veljal sklep Državnega zbora in so bili nekateri postopki že napovedani. In še enkrat, predlagam, da pustimo odločanje tukaj SDH. Verjamem, kljub temu, da imate delno prav, da bo politika vedno imela svoja mnenja, in je prav, da jih ima, da jih tudi izraža, ampak verjamem, da morajo biti člani SDH – in so – toliko zrele in odgovorne osebe, kot so denimo sodniki ali drugi, da kljub tem pritiskom iz javnosti odločajo v skladu s svojo funkcijo. In zato je treba tja imenovati – in to bo vlada v prihodnje naredila, do konca meseca bomo imeli že neki zbor, tudi nove nadzornike, kar moramo sedaj storiti, ki bodo, upam, uspešno to nalogo opravljali naprej. In zato si vseeno želim depolitizacijo tega odločanja, kajti politizacija tega v zadnjih letih je pripeljala Slovenijo v tako globoko krizo, iz katere se sedaj končno pobiramo. Hvala lepa.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Najprej moram še čisto na kratko odgovoriti. Najprej se bom postavil v obrambo svojega stališča oziroma našega stališča, da je privatizacija Telekoma razvojno škodljiva. Res je, kar pravite, da so nekateri Telekomi po Evropi tudi v zasebni lasti, ampak malo je pa takih, ki bi bili v tuji zasebni lasti, še manj pa takih, ki bi bili v lasti tujih špekulativnih skladov, kakršen je Cinven. Tukaj se ne moremo primerjati z nemškim Telekomom ali avstrijskim; ampak se lahko s prodajo, kakršno je sklenil SDH, pač s sugeriranjem naše vlade, kvečjemu primerjamo s hrvaškim ali črnogorskim Telekomom. In če primerjamo naš razvoj z razvojem teh dveh Telekomov, bo stvar postala zelo jasna. Sicer pa predlagam, da na naslednji seji obravnavamo to točko, ker premier ni dal jasnih odgovorov na vprašanja. Bom še enkrat prebral citat, ki jasno kaže, nisem trdil, da ste rekli. da boste preprečili prodajo, ste pa bili jasni. "Naša stranka nasprotuje prodaji Telekoma in Aerodroma Ljubljana." Ta izjava se po moje ne more v očeh nekega volivca brati drugače, kot da pač v vašem mandatu do prodaje teh dveh podjetij ne bo prišlo. Zato tukaj vztrajam, da ste se kot stranka, in tudi vi osebno, pred volitvami državljanom in državljankam zavezali, da do teh prodaj ne bo prišlo. Predlagam razpravo, v kateri bi se pogovorili o mandatu za taka dejanja in, drugič, o upravičenosti le-njih. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Kot četrti bo predsedniku Vlade vprašanje zastavil gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, ministrice in ministri, prisotni! Aktualno dogajanje v zvezi potezo Družbe za upravljanje terjatev bank glede prevzema 41 hotelov terja, po moji oceni, resen razmislek o tem, ali ta institucija, katere ustanoviteljica je Republika Slovenija, resno in odgovorno izvaja svoje pristojnosti ter tako izvaja poslanstvo, ki ji je bilo zaupano s strani naše države. Menim, da predstavlja turizem dolgoročno eno redkih preostalih in pomembnih razvojnih možnosti za ekonomsko in gospodarsko rast Slovenije. Temu le delno sledi Strategija upravljanja kapitalskih naložb države, ki je pred sprejetjem v Državnem zboru in ki na ne povsem jasen način razvršča turistična podjetja v posamezne kategorije, od strateških do pomembnih in portfeljskih. Ob aktualnih dogodkih v zvezi s potezo DUTB, ki prevzema oziroma želi prevzeti 41 hotelov, kar je kar ena tretjina nastanitvenih kapacitet v Sloveniji, se odpira vprašanje vloge in pomena turizma za dolgoročni razvoj Slovenije ter tudi vloge Družbe za upravljanje terjatev bank, ki lahko s takšno potezo državni interes dobesedno postavi na glavo. Spoštovani predsednik: Ali menite, da turizem predstavlja za Slovenijo strateško dejavnost in bi jo kot takšno morali jasno opredeliti v Strategiji? Ali ocenjujete, da DUTB odgovorno in v skladu z namenom in cilji izvaja svoje pristojnosti, zaradi katerih je bil ustanovljen? Kakšna je vaša ocena učinkovitosti delovanja te družbe? Hvala.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod poslanec Tomaž Gantar! Turizem nedvomno predstavlja strateško dejavnost in področje Slovenije. Vemo, da ustvari kar 12 % BDP, ki je tudi pomembna izvozna dejavnost, ki v plačilni bilanci Slovenije zajema dobrih 8 % celotnega izvoza in več kot 40 % izvoza storitev. Slovenci smo in moramo ostati zavezani turizmu. In zato moramo tudi gospodarsko dejavnost, vsako, pa tudi, jaz bi rekel, ravnanje slehernika, vsakogar od nas prilagajati tudi temu. Naj izkoristim to priložnost, da povem, da turizem niso samo hoteli, lokali, kulturna dediščina in še marsikaj, ampak tudi vsak od nas. Vsak od nas, ki varuje zdravo, čisto okolje. Vsak od nas, ki ima prijazen nasmeh za tujca, ki z njim spregovori, mu pomaga, ki varuje naravo in podobno, je del turizma. Toda kljub temu, da je turizem strateška dejavnost, to ne pomeni, da morajo biti vse naložbe v turizmu opredeljene kot strateške naložbe države. Pravilno ste ugotovili, da so nekatere opredeljene kot portfeljske, pomembne in tako naprej, ali strateške. Tu je treba gledati na kriterije pri vsakem hotelu ali neki drugi naložbi, kateri kriteriji so izpolnjeni. Verjetno je razlika med eno in drugo naložbo, med neko naložbo na neki elitni turistični lokaciji, ki je nenadomestljiva, recimo ob slovenskem morju ali pa na neki drugi lokaciji, ki je nekoliko drugačna ali ima nek drug pomen za turizem. Tu menim, da smo v strategiji zelo jasno s kriteriji prišli do tega, kam smo klasificirali posamezne naložbe. Kot veste, je pa to zdaj v pristojnosti Državnega zbora, da se do tega opredeli. Upam, da bo ta razprava konstruktivna. Turizem podpiramo, ni dvoma, storili bomo, upam, vsi skupaj to, da bo živel in zaživel še veliko bolj, kot je v preteklih letih, Tudi vlada, kot veste, je nekaj korakov na tem področju že naredila, ne nazadnje z osamosvojitvijo Slovenske turistične agencije, ki bo zdaj ponovno kot samostojen dejavnik še posebej promovirala turizem. Glede Družbe za upravljanje s terjatvami bank, DUTB, pa je bila ta odločitev dejansko zelo radikalna, presenetila je vse, ko se je odločila prevzeti, če pač poenostavim, te hotele v svoje razpolaganje in v neko sanacijo. Glede na stanje zadev pravim, dobro je, da se zadeve najprej pravno razčistijo, treba je ugotoviti, ali je bilo vse zakonito in v skladu z zakoni. Tukaj je zdaj postopek stekel, zadeva ja začasno ustavljena in to je dobro. Tukaj zdaj prepustimo pravosodnim organom in drugim, da opravijo svojo dolžnost. Vi veste, da je bila vlada kritična do delovanja DUTB. Vlada najprej ni sprejela, je zavrnila poročilo DUTB za 2013, zgrozili smo se nad nenormalno visokimi prejemki in neorganiziranim ali slabo organiziranim, celo spornim poslovanjem. Vlada se je potem odločila, ko je sprejela popravljeno poročilo, da ne da razrešnice upravi DUTB. Vlada je zamenjala neizvršne direktorje DUTB, to je prvi korak, ki ga je storila, da je lahko vplivala na izboljšanje delovanja. Vlada je, kot veste, kar radikalno znižala prejemke članov uprave oziroma direktorjev, s čimer je pokazala, da ji je mar za to, da se ta zadeva spravi v red. Vlada pripravlja oziroma ima pripravljene predloge zakonskih sprememb, kot veste. Je pa res, da DUTB tudi izboljšuje svojo dejavnost. V letu 2014 pa tisti, ki so bližje temu delovanju, ki ga ocenjujejo neposredno in mi prinašajo informacije, prihaja do nas ocena, da je delovanje bistveno izboljšano. Dober primer takšnega delovanja in sodelovanja tudi z vlado tam, kjer je to dopustno in možno, je primer Cimosa. To je bil dober primer, kako lahko DUTB z nekimi elementi tudi prestrukturirajo. Kombinacija vseh dejavnosti omogoči nekemu podjetju, da dobro preživi, da ohrani večino zaposlitev in podobno. Zdaj čakamo, kakšna bo ocena za to delovanje DUTB. Ampak kot ste rekli, prav je, da smo kritični. Vlada pripravlja spremembe, nekatere je že izvedla. Kar se pa tiče teh hotelov, naj pa še omenim, da zadeva ni enoplastna. Lansko leto, to so podatki od včeraj, predvčerajšnjim, smo imeli večji turistični obisk, pa so hoteli poslovali na splošno z izgubo. To tudi pove nekaj o tem, kako poslujemo v turizmu. Morda je v tem kar nekaj razloga, zakaj se je DUTB odločila za nek korak – ali bo ta radikalen [[izklop mikrofona]]
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 8. seji Državnega zbora. Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič bi moral odgovoriti na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s postopki Ministrstva za pravosodje po objavi poročila Komisije za preprečevanje korupcije, vezanega na koruptivno ravnanje generalnega državnega tožilca; ter gospe Ksenije Korenak Kramar v zvezi z zasegom premoženja nezakonitega izvora; vendar je danes odsoten zaradi udeležbe na zasedanju Sveta za pravosodje in notranje zadeve v Luksemburgu. Poslanca sprašujem, če vztrajata pri ustnem odgovoru, ali morda želita pisni odgovor ministra? Potem bo minister gospodu Gorenaku ustno odgovoril na naslednjem zasedanju Državnega zbora. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek bo odgovoril na vprašanje gospoda Marijana Pojbiča v zvezi z zahtevami slovenske obrti in podjetništva. Prosim, minister.
Spoštovani predsednik, poslanke, poslanci, gospod poslanec Pojbič! Ustno poslansko vprašanje se nanaša na zahteve slovenske obrti in podjetništva. Moj odgovor: Obrtno-podjetniška zbornica vsako leto pripravi zahteve slovenske obrti in podjetništva, ki jih Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo prouči z vso skrbnostjo in resnostjo, saj smo si na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo zadali nalogo, da bomo v okviru vlade zastopnik gospodarstva in se zavzemali za to, da bodo pogoji za podjetništvo boljši, kot so bili do zdaj, in da ne bo prišlo do novih dodatnih obremenitev gospodarstva. Ker pa je Obrtna zbornica Slovenije predstavila svojih 10 naj zahtev slovenske obrti in podjetništva, v nadaljevanju podajam kratke odgovore na vseh 10. Prvič, drugačna umestitev davčnih blagajn. Predlog zakona je v pripravi na Ministrstvu za finance, skladno s predlogom zakona bodo davčne blagajne morali imeti vsi, ki poslujejo z gotovino, od začetka prihodnjega leta, in sicer od 2. 1. 2016. V okviru Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo smo si vseskozi prizadevali za to, da se ta uvedba naredi čim manj obremenjujoča za gospodarstvo, ne samo za obrtnike, in sicer na obeh področjih, v investicijskem smislu. Še bolj pomembno pa je, da se nam skozi sam sistem ne prikrade vzdrževalni strošek tega sistema, ki bi še dodatno obremenil gospodarstvo. Bojimo se, da bi prišlo do zajema samo tistih, ki so že zdaj zajeti v ta sistem, in da bi tisti, ki sploh niso v tem sistemu, še naprej izpadli iz tega. In na to smo opozorili Ministrstvo za finance, čeprav ugotavljamo, po njihovem predlogu, da bi se naj dodatno zajelo 50 do 100 milijonov evrov skozi davčne blagajne. Druga točka, drugačna ureditev povračila škode delodajalcev v primeru nesreč pri delu. Obrtna zbornica predlaga, da se črtajo oziroma bistveno spremenijo določbe o povračilu škode v primeru nesreč pri delu, kjer so delodajalci pravzaprav obsojeni na regresni zahtevek, saj tveganje za poškodbe pri delu vedno obstajajo, tudi če so izpolnjeni vsi predpisani ali odrejeni ukrepi za varno delo. Na sestanku Sveta za obrt in podjetništvo je bilo zato dogovorjeno, da se v okviru gospodarskega ministrstva, se pravi pri nas, ustanovi posebna skupina iz vrst predstavnikov ministrstva in zbornice, ki bo čim prej poiskala rešitve za to problematiko, ki je bila izpostavljena tudi na letošnjem Vrhu malega gospodarstva oziroma srečanja Obrtne zbornice Slovenije na Bledu pred nekaj dnevi. Tretjič, ustrezna obdavčitev nepremičnin z davkom za nepremičnine. Vlada Republike Slovenije je v začetku februarja 2015 ustanovila projektni svet, ki koordinira in usmerja pripravo nove sistemske ureditve obdavčitve nepremičnin. Nov sistem obdavčitve naj bi bil posodobljen dosedanji sistem z nadomestilom za uporabo stavbnega zemljišča, nov sistem obdavčitve naj zajame v obremenitev vse nepremičnine, razen kadar je primerno določiti oprostitve iz posebej utemeljenih razlogov. Obseg ocenjenih prihodkov posodobljenega sistema obdavčitve nepremičnin, ki so bile že do zdaj vključene v obdavčitev, naj v skupni višini bistveno ne bi odstopal od obsega prihodkov dajatev, ki jih bomo nadomestili. Se pravi, v povprečju nov sistem ne bi bistveno odstopal od nadomestila za sklad stavbnih zemljišč. V povprečju Slovenije bodo razlike minimalne na posameznih področjih, kjer so nekateri že zdaj višji od povprečja, drugi nižji. Četrta zadeva, razbremenitev stroškov dela. Načeloma se razbremenitev dela z dohodnino v Sloveniji znižuje že od leta 2005 naprej; z ukrepom razbremenitve stroškov dela se je vlada zavezala tudi s podpisom socialnega sporazuma. Dodatno smo se zavezali k proučitvi možnosti za preoblikovanje dohodninske lestvice za razbremenitev plač visoko kvalificirane delovne sile. Resno delamo na Predlogu zakona o nagrajevanju delavcev iz dobička, ki bo dodatno razbremenil stroške dela, vendar v tem primeru so [[…]] [[znak za konec razprave]] ki so v sistemu dobička. Petič, znižanje stroškov omrežnin. Zagovarjamo sistem, da je smiselno upoštevati samo predloge, ki so v smeri, da se upošteva tudi [[izklop mikrofona]]
Gospod Marijan Pojbič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, zelo mi je žal, da po tem, kar ste doslej povedali, nisem mogel slišati tistega, kar sem od vas pričakoval. Želel sem, da odgovorite na vseh teh 10 postavljenih zahtev. Niste odgovorili niti na tri, začeli ste komaj s četrto. Mislim, da bi bilo prav, da imate še to možnost in to poveste, ker sicer je brezpredmetno, da vas poslanci sprašujemo na eni strani, na drugi strani ne moremo dobiti tistega odgovora, ki je bil pričakovan. Hkrati bi pa rad, gospod minister, povedal naslednje. Danes ste v vseh treh zadevah, ki ste jih razlagali, uporabil tęrmin – bomo ustanovili komisijo, smo se dogovorili, da bomo ustanovili komisijo, bomo ustanovili projektni svet in tako dalje. Enostavno ne razumem, kako dolgo bomo še v tej državi ustanavljali komisije, projektne svete, ne vem kaj še vse, da bo prišlo do nekih konkretnih rešitev, ki jih podjetništvo in malo gospodarstvo še kako potrebuje. Potrebujejo ne samo podjetniki in obrtniki, potrebuje tudi ta država. Mislim, da z ustanavljanjem novih komisij, projektnih svetov in ne vem česarkoli ne bomo prišli korak naprej, razen da bomo še bolj zbirokratizirali zbirokratizirano slovensko državo. Gospod minister, vi prihajate iz gospodarstva. Jaz bi absolutno najmanj pričakoval, da boste s trdo roko, kot ste tukaj na začetku povedali, ko ste govorili o tem, kaj so vaši cilji na tem ministrskem mestu, da boste s trdo roko šli po poti rehabilitacije slovenskega gospodarstva. Ampak očitno temu ni tako, očitno stvari ne gredo v pravi smeri. Spet se poskuša zaobiti tisto, kar je ključno, in na tak način, ko ste sedaj povedali, ustanavljate neke komisije in tako dalje, čisto birokratske rešitve, ki nimajo nobene zveze s konkretnimi rešitvami. Zato predlagam, da se o tem glasuje na naslednji seji Državnega zbora.
Ta je še prehitra. Najprej mora še odgovoriti minister, potem boste lahko to zahtevali. Zdaj ima besedo minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek.
Prišel sem do pete točke od desetih. Ena komisija je ustanovljena, ki bo rešila ta problem in dela na tem. Drugič, čisto konkreten zakon je v pripravi za znižanje obremenitev stroškov dela. Šestič, spremembe Zakona o delovnih razmerjih. Odprta je tema, kjer se zavedamo, da moramo narediti korak naprej v smeri prožnega zaposlovanja in odpuščanja ter v smeri rešitev na področju sezonske delovne sile. Ministrstvo za delo bo skupaj z nami na tem področju odprlo to temo. Seveda pa moramo doseči konsenz, predno odpremo to problematiko. Sedmič, učinkovita izvršba in urejena insolvenčna zakonodaja. Kljub vrsti ukrepov in sprememb Zakona o izvršbi in zavarovanju, s katerim smo želeli prispevati k pospešitvi postopkov in njihovi učinkovitosti, se zavedamo, da se podjetja še vedno soočajo s težavami, ki jih povzroča plačilna nedisciplina. Vendar je tu del odgovornosti tudi na podjetjih, ali morajo na začetku posla vedeti, s kom sklepajo posle. Osmič, celovita prenova javnega naročanja. Nov zakon je v pripravi. Tudi ta zakon ne more apotekarsko natančno rešiti teh problemov. Tukaj smatram, da mora pomemben del odgovornosti prevzeti naročnik tega posla, ki lahko že v obstoječi zakonodaji najde določene rešitve, seveda pa ne vseh. Ključ problema ni samo v najnižji ceni, ampak je v sistemski pripravi zadev, da pridemo do tega, da lahko na korekten način javni sektor izvaja javna naročila. Težava je v tem, da imamo v enem in istem zakonu naročanje jabolk za vrtec in 20 ali 30 milijonsko investicijo v gradbenem smislu, konkretno neke bolnice. Devetič, učinkovito črpanje evropskih sredstev. Danes se je zgodil pomemben dogodek, da smo prišli do zadnje točke, ko pridemo do strategije pametne specializacije. Že sedaj imamo v okviru ministrstva tri inštitucije, s katerimi podpiramo investicije, malo in srednje gospodarstvo, pa tudi veliko, Slovenski podjetniški sklad, Razvojni sklad iz Ribnice in SID banko. Na našem ministrstvu pa imamo rezerviranih 276 milijonov za raziskave in razvoj do leta 2020 ter 526 milijonov za mala in srednja podjetja. In zaključek, desetič, učinkovitejši sistem poklicnega izobraževanja, deregulacija poklicev. Nameravamo deregulirati 20 % od 242 [[…]] [[znak za konec razprave]] Prva dva pa smo že dali v obtok.
Gospod Marijan Pojbič, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Tako je, spoštovani gospod predsednik. Ker ste me prej zavedli s tistim vašim usmerjanjem, ko ste povedali, zato sem mislil, da ne bom imel več možnosti govoriti. Želel sem pa, da je minister imel to možnost, da je povedal tisto, kar je pač povedal. Mislim, da s tem, kar je minister povedal, podjetniki in obrtniki zagotovo ne morejo biti zadovoljni. Ker eno so besede, in spet je bila uporabljena beseda – nameravamo. Ja, poglejte, ustanavljamo, nameravamo, tega ima slovenski narod čez glavo. In je čisto vseeno, kdo izmed ministrov tukaj govori, vedno znova in znova poslušamo to. Konkretnih ukrepov in rešitev pa ni; razen tega, da imamo, kot ste, gospod minister, sami tudi ocenili, davčne blagajne – da, ampak nikakor ne v skladu s tistim, kar so predlagali obrtniki in podjetniki. Ni v skladu s tistim. Čakam in pričakujem od vlade zelo konkretno, da ne samo se pogovarjamo, ampak da se tudi slišimo in enkrat začnemo uvajati ustrezne ukrepe, ki bodo v resnici šli na roko obrtnikom in podjetnikom ter na tak način tudi preko tega zagotavljali nova delovna mesta, boljša delovna mesta z višjo dodano vrednostjo in tako naprej. To je edina pot v tej Sloveniji, mi se lahko pogovarjamo, karkoli drugega hočemo; če ne bomo po tej poti šli in tukaj naredili tisto, kar je nujno potrebno, ni za pričakovati, da bi se Slovenija izkopala iz sedanje krize. Ti pozitivni učinki, ki so sedaj trenutno na vidiku in ki se dogajajo, zagotovo niso posledica ukrepov na tem področju sedanje vlade, zagotovo ne. Ve se točno, posledica česa so – posledica leta dni Janševe vlade, ki je sprejela nekaj ključnih reformnih rešitev. Rad bi, da ta vlada ne samo sedi na svojih sedežih, ampak čisto konkretno predlaga rešitve, ki bodo. Ker če bi ta vlada predlagala konkretne rešitve, podjetniki in obrtniki tega ne bi pisali. Oni ne pišejo tega za hec. Oni pišejo to, da bi vas opozorili, kje so tisti ključni problemi in zanke, ki jih je treba rešiti na ravni vlade. Vlada ima škarje in platno v rokah, da bodo oni lahko normalno funkcionirali in zagotavljali vse tisto, kar je potrebno, in zaposlovali, gospod minister. Še ena stvar. Veliko govorimo o zelo problematični situaciji, ko govorimo o ljudeh z minimalno plačo. Zakaj ne bi vlada predlagala, kot na primer v Avstriji, kjer tisoč 300 evrov ni obdavčenih. Pri nas pa je že nekaj med 500 ali 600 evrov, ki so že obdavčenih. Tu bi bilo treba narediti spremembe in umakniti obdavčitve na te minimalne plače.
To bomo šteli kot predlog za splošno razpravo, zato bo o vašem predlogu Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Naslednja bo ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc odgovorila na vprašanje gospe Ive Dimic v zvezi z reorganizacijo službe nujne medicinske pomoči.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Gospa Dimic, hvala za vprašanje. Kot je bilo že večkrat povedano, je bil predlog pravilnika dan v javno razpravo. Posredovan je bil z namenom pridobiti pripombe zainteresirane javnosti ter tudi dodatne stroke z novim konceptom nujne medicinske pomoči. Kot sem že večkrat dejala, bomo na ministrstvu vse pripombe in argumente skrbno proučili in seveda vse tiste, ki so upravičeni in vsebinsko utemeljeni, tudi v končnem predlogu pravilnika upoštevali. Naj pa omenim, kaj dejansko je tekom razprave, po katerem se je v celotni Sloveniji opravljala razprava, da bodo v končni obliki pravilnika sprejete pripombe o zagotavljanju 24-urnega zdravstvenega varstva in predlog pravilnika vse do nadaljnjega sistema izvajanja dežurne službe ne bo spreminjal. Hkrati se podaljšuje tudi za eno leto prehodno obdobje, tako da do konca marca leta 2019 sprememb v dežurni službi, tako kot je sedaj delovala, ne bo. Nadalje, ministrstvo načrtuje tudi redno opravljanje vseh analiz podatkov, ki bodo pridobljeni s postavitvijo dispečerske službe zdravstva. To nam bo dalo podatke o dejanski obremenjenosti v času izvajanja dežurne službe. Na osnovi teh dejanskih podatkov in tudi na osnovi rednih in izrednih nadzorov nad delovanjem enot nujne medicinske pomoči bodo opravljene relevantne analize. Na podlagi teh analiz pa bo mogoče modificirati mrežo izvajalcev službe nujne medicinske pomoči. Zato seveda obstaja možnost, da bo lahko tudi v Cerknici vzpostavljen satelitski urgentni center, če bodo ti podatki upravičeno pokazali, da je takšen center v Cerknici potreben. Hvala.
Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica! Veliko je bilo besed glede ureditve nujnih medicinskih pomoči po Sloveniji, satelitskih urgentnih centrov, imeli smo sejo odbora, tudi izredno sejo parlamenta. Jaz upam, da smo vam uspeli tako z mojimi kolegi, župani ali kakorkoli, predstaviti kakšne težave pestijo področje Cerknice oziroma Notranjske. Zato je moje nadaljevanje šlo v smeri, če bi razmisli o možnosti ugotovitve upravičenosti tudi izgradnje satelitskega centra v Cerknici. Dejali ste, da boste o tem razmislili na podlagi argumentov. V teh dneh sem tudi sama prejela pobudo s strani Gasilske zveze iz Cerknice, ki ravno tako v bistvu stremijo k temu, da bi se to le zagotovilo tudi v Cerknici. Ne nazadnje jaz če samo današnjo noč pogledam, kako je bila črna, kako so gasilci bili aktivirani, bili sta dve prometni nesreči med Postojno in Logatcem, mislim, da Cerknica igra zelo pomembno vlogo na tem območju tudi časovno. Ker pa gre za reševanje življenj in zagotovitev neke zdravstvene varnosti, kar vsekakor je tudi za nas pomembno, pa mislim, da boste to tudi upoštevali. Hvala lepa za odgovor.
Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Da se ne bi ponavljala, še enkrat povem, da dejansko glede na podaljšanje prehodnega obdobja in glede na to, da bo v pravilniku do nadaljnjega ostal sistem izvajanja dežurne službe tako, kot je danes, ne vidim nikakršne bojazni ali strahu, da bi bili lahko državljani kakorkoli zaskrbljeni da bo ta nujna pomoč slabša. Kvečjemu boljše bo. In naj še enkrat poudarim, ja, dejansko po vseh analizah in dejanskih meritvah, če se bodo pokazali argumenti, se lahko tudi že znotraj prehodnega obdobja ta mreža satelitskih centrov spremeni.
Sedaj bo ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc odgovarjala gospodu Ivanu Hršaku v zvezi z zlorabami programa substitucijskega zdravljenja odvisnosti od prepovedanih drog.
Hvala za besedo. Doktrino zdravljenja odvisnosti je 6. aprila leta 1994 potrdil Zdravstveni svet in jo nato ponovno obravnaval in potrdil leta 2000. Za zdravljenje se po merilih Zdravstvenega sveta šteje tudi vzdrževanje z metadonom in ostalimi substitucijskimi sredstvi. Ambulantno obravnavo uživalcev prepovednih drog izvajajo v Sloveniji centri za preprečevanje in zdravljenje odvisnosti od drog. V Sloveniji imamo 18 takih centrov, ki so v letu 2013 obravnavali 4 tisoč 21 pacientov. Od teh je bilo v program zdravljenja s substitucijskimi zdravili vključenih 3 tisoč 436 pacientov. Za izvajanje programa v teh 18 centrih je Zavod za zdravstveno zavarovanje v letu 2014 namenil 2 milijona 530 tisoč 837 evrov. Kakšni pa so učinki tega vzdrževanja substitucijskega metadonskega zdravljenja, kot sprašuje cenjeni poslanec? Prvi učinek tega zdravljenja je zmanjšanje uporabe opiatov in tveganja nalezljivih bolezni. Drugi zelo pomemben učinek pa je preprečevanje smrti zaradi prevelikega odmerka. Vzdrževalno substitucijsko zdravljenje z metadonom zmanjšuje prepovedano uporabi opiatov. Raziskave namreč kažejo, da je upad prepovedane uporabe tega povezan s trajanjem vključenosti v zdravljenje. Po enem letu vključenosti v ta način zdravljenja kažejo analize urina zmanjšanje uporabe heroina pri 80 do 90 % zdravljenih pacientov. Posledica dolgotrajnejše vključenosti v ta način zdravljenja pa so tudi zmanjšanje ali prenehanje dodatne uporabe drugih psihotropnih snovi. Vzdrževalno substitucijsko zdravljenje z metadonom in buprenorfinom zmanjšuje tudi tvegano vedenje, ki je povezano s prenašanjem HIV, hepatitisa C in drugih nalezljivih bolezni. Zaradi tega ta način zdravljenja močno zmanjšuje škodo zaradi drog tako na individualno kot na javnozdravstveni ravni predvsem zaradi tveganja prenosa okužb. Zaradi tega v Sloveniji v zadnjih petnajstih letih zasledimo le 6 novih registriranih primerov okužbe s HIV. Za primerjavo naj povem, recimo v Grčiji zaradi varčevanje z denarjem v teh letih so se celo povečale za 10-krat te okužbe s HIV, ker so opustili te načine zdravljenja. Naslednji pomemben učinek pa je tudi preprečevanje smrti zaradi prevelikega odmerka, in sicer je bilo v Sloveniji zaradi tega registriranih samo 28, v narekovajih, 28 smrti zaradi zastrupitve z drogami, medtem ko je bilo v prejšnjih letih teh primerov več. Se pravi, da je pomemben učinek tudi na beleženju upada smrti zaradi zastrupitve z drogami. In če še pogledamo, kakšna je stroškovna učinkovitost tega načina zdravljenja. V Sloveniji je bila opravljena študija v letu 2007. Pripravil jo je nizozemski inštitut za duševno zdravje in odvisnost, ki je skupaj s Fakulteto za socialno delo Univerze v Ljubljani pripravilo to evalvacijo Praksa predpisovanja vzdrževalnega substitucijskega zdravljenja. Ugotovilo je, da je Slovenija v tem delu zelo uspešna in je na visoki ravni v primerjavi z drugimi državami. Hvala.
Gospod Ivan Hršak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala za odgovor, ministrica, ampak en del mojega vprašanja je bil tudi, da se v praksi dogajajo zlorabe, kako je ministrstvo okrog teh zlorab reagiralo, če je sploh reagiralo. Hvala.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala. Za te namene smo v letošnjem letu na ministrstvu imenovali Komisijo za nadzor nad delom centrov za preprečevanje in zdravljenje odvisnosti od prepovedanih drog. Komisija bo v prihodnjih mesecih opravila temeljite nadzore nad delom vseh teh centrov in ugotovila, ali delujejo v skladu z Zakonom o preprečevanju uporabe prepovedanih drog in ob ugotovitvah te nadzorne komisije, da se v centrih dogajajo zlorabe, tako kot jih vi navajate, bo ministrstvo ustrezno ukrepalo. Ob tem pa se moramo zavedati, da so pacienti, ki so vključeni v ta sistem terapije, v bistvu bolniki, ki zahtevajo predvsem zdravstveno obravnavo in ne toliko represivne obravnave. Gre pa za to, da tudi ugotovimo, ali ti centri delujejo v skladu z zakonodajo.
Zdaj bo ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc odgovarjala gospodu Jožetu Tanku v zvezi s pravilnikom o nujni medicinski pomoči.
Hvala. Ne bi se rada ponavljala, mogoče samo nekaj dodatnih poudarkov. Široka javna razprava in obiski po vseh regijah na območju Slovenije na osnovi predloga pravilnika, ki smo ga dali v javno razpravo, smo dobili pripombe, dopolnitve tudi različna priporočila, ki tako kot sem že omenila, jih temeljito proučujemo, z vsebinskega vidika pregledamo in jih bomo ustrezno vključili v končni predlog pravilnika. Kot pa sem že dejala, lahko ugotovimo, da bo končna verzija pravilnika vsebovala nekatere spremembe in dopolnitve. Že omenjeno podaljšanje prehodnega obdobja, da bi se dejansko lahko vsi zdravstveni domovi in enote nujne medicinske pomoči postopoma prilagodili na novo metodologijo in na nov način dela, nadalje da bomo pridobili čas, ko bomo z vzpostavitvijo dispečerskega centra zdravstva lahko imeli in merili podatke o dejanski odzivnosti v posameznih primerih, ko gre za življenjsko ogrožajoče stanje. Jaz moram res še enkrat poudariti, potem ko se je večkrat v javnosti slišalo o tem, da se podaljšujejo dostopni časi predvsem za ruralna območja, da bomo v novem predlogu dejansko izenačili normativ za dejansko dostopne čase tako za mestne regije kot tudi za ruralna območja. Bi pa vseeno povedala glede zdaj dostopnih časov, o katerih se v javnosti govori, da dejansko v obstoječem sistemu nimamo praktično nobenih meril glede dostopnosti. Ti dostopni časi so določeni subjektivno, in sicer so časi, ki jih dejansko vpisujejo zdravniki po tem, ko dobijo klic na pomoč. Zaradi tega se v praksi dogaja, da so posamezni primeri, ko se ti vpisani in dejansko dostopni časi razlikujejo, zato ker nimamo dejanskih in objektivnih meril. Temu v prihodnje ne bo tako, ker bo dispečerska služba na osnovni snemanja lahko zelo jasno in dejansko pokazala, kaj bo pravi odzivni čas. To je ena izmed pomembnih pridobitev, ki jo bo dal novi pravilnik, da se bomo lahko spreminjali in prilagajali potrebno mrežo nujne medicinske pomoči na osnovi dejanskih dostopnih časov. Ta mreža se bo prilagajala, zaradi tega daje možnost oziroma bo možnost, da tam, kjer se bo ugotovilo, da se dejansko potrebuje – vemo, da bomo naredili še tudi urgentni center Ptuj –, ampak tudi tam, kjer se bo izkazalo, da je zaradi potreb treba imeti tudi satelitski urgentni center, ki bo izpolnjeval te kriterije, da se bo ta mreža tudi tekom tega prihodnjega obdobja prilagajala. Vendar, kot sem dejala, na osnovi dejanskih argumentiranih podatkov in potreb prebivalcev. Hvala.
Gospod Jože Tanko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. No, saj takšne spremembe, ki se predlagajo, tudi če je opravljena javna predstavitev po terenu, pač naletijo na odpor, zato ker – tako kot ste dejansko ugotovili – nimamo na mizi primerjav, realnih primerjav med časi intervencije na posameznih območjih. Glede na to, kar je bilo predloženo z novo ureditvijo in tistim zemljevidom glede mreže takšnih ali drugačnih centrov, je razvidno, da se pri nekaterih oziroma na nekaterih območjih poslabšuje dostopnost, ker je tudi način intervencije ali pa način pokrivanja drugačen, iz drugega centra narejen. To zagotovo vpliva na velik revolt in tudi odziv. Ključni problem tukaj so dejansko, kot je bilo ugotovljeno in tudi sam sem to predstavil, ruralna območja. To se pravi, to so velike površine Slovenije, relativno redko poseljene, relativno slabo preskrbljene s telekomunikacijami in tudi soočene z odlivanjem ljudi v večje urbane centre. Zato tisti, ki živijo na teh območjih in plačujejo pravzaprav vse enake davščine kot vsi ostali državljani, nimajo nobenega bonusa zaradi tega. Pričakujejo vsaj, ker drugje tega ni več, vsaj na področju nujne medicinske oskrbe, varnosti in možnosti preživetja vsaj približno enake pogoje, kot so jih imeli, če ne boljše. Zdaj, če se bo to udejanjilo, kar pravi gospa ministrica, to se pravi, da bodo pogoji na teh območjih najmanj ostali ali se izboljšali, potem najbrž tudi pri sprejemanju in podpori za takšne stvari [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]Težko upamo, da se bo to zgodilo, ker nimamo na razpolago nobenih komunikacijskih poti, nobenih časov in to bi pričakoval tudi v nadaljevanju pri izvedbi tega projekta.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Dejansko je bil namen nove metodologije in tega predloga pravilnika prav to, da vsem Slovenkam in Slovencem zagotovimo enako dostopnost takrat, kadar je njihovo življenje ogroženo. Da pa hkrati nikakor ne poslabšujemo dostopnost in oskrbo tudi takrat za tistih 640 tisoč Slovenk in Slovencev, ki v času dežurne službe iščejo pomoč pri družinskem zdravniku. Prav obratno, namen je bil tudi ta, da dejansko družinske zdravnike v enem delu, torej delu nujne medicinske pomoči, razbremenimo tega dela in to prepustimo posebnim specialistom, ki so za to izobraženi in imajo za to ustrezne izkušnje, da pa zdravnikom družinske pomoči damo več možnosti, da več časa porabijo za svoje ljudi v ambulantah in da tudi konec koncev ne bi prišlo več do situacije, ko se je moral odločiti, ko je dobil klic na pomoč, recimo v dveh primerih, ali bo še na pomoč enemu ali drugemu bolniku, ki sta bila oba v kritičnem stanju. Kar pomeni, da bo dejansko vedno nekdo 24 ur na razpolago in da tudi vrata zdravstvenega doma ne bodo nikoli zaprta.
Ministrica za zdravje Marija Milojki Kolar Celarc bo odgovorila na vprašanje gospoda Jožeta Horvata v zvezi z vzpostavitvijo satelitskega urgentnega centra v Lendavi. Izvolite, ministrica.
Hvala za vprašanje, spoštovani gospod Horvat! Mreža izvajalcev službe nujne medicinske pomoči v predlogu pravilnika o NMP je bila pripravljena na podlagi dostopnih podatkov o izvajanju službe nujne medicinske pomoči in na osnovi dejanskih podatkov tako Zavoda za zdravstveno zavarovanje – takrat, ko se evidentiramo z našo zdravstveno kartico – pa tudi ob upoštevanju dejanskih podatkov, ki so nam jih poslali in ki jih poročajo zdravstveni domovi. Je pa res, da so tisti podatki, ki so jih očitno pošiljali posamezni zdravstveni domovi, bili ali zaradi pomanjkljivega evidentiranja ali pa je zaradi, ne vem, nekoliko nerodno opredeljenih podatkov prišlo do situacije, da potem ko smo opravili javno razpravo, smo pač na terenu dobili, kakor da nekateri podatki ne ustrezajo čisto dejanskemu stanju. Vendar bi vseeno rada poudarila, da smo izhajali iz vseh možnih dejanskih podatkov, ki jih Slovenija na področju NMP ta trenutek ima, pa na kakršenkoli način so bili pridobljeni. Kot sem že dejala, smo obiskali tudi vaše območje. Mi smo dobili tudi s tega območja kar nekaj pripomb, vse bomo proučili in jih argumentirano vključili v pravilnik, če seveda nakazujejo, da so nekatera dejstva drugačna, kakor so bila prvotno zastavljena oziroma predlagana. Še enkrat naj poudarim, da bo za področje neprekinjenega zdravstvenega varstva ustrezno dopolnjena priloga pravilnika, kjer bo s tem, kar pravim sedaj, da tam, kjer delujejo dežurne službe, do nadaljnjega ne bo sprememb, zaradi tega bo tudi ta priloga pravilnika s tem ustrezno korigirana in popravljena. Do nadaljnjega do sprememb na območju Lendave, kar zadeva dosedanjo dežurno službo, ne bo prišlo. Da se ne ponavljam več naprej, glede na osnovi dispečerskega centra in analize podatkov bomo pač preverili in ugotovili, ali je Lendava eventualno – to, kar vi sprašujete –, upravičena tudi do satelitskega urgentnega centra. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa ministrica za zdravje! Iskreno se vam zahvaljujem za to komunikacijo in se tudi tukaj javno zahvaljujem za vaš obisk vas in vaše ekipe v Bolnišnici Rakičan, kjer ste slišali tudi kar nekaj argumentov prav za to, da bi Lendava morala postati satelitski urgentni center. Pravzaprav nisem pričakoval, da boste eksplicitno in matematično eksaktno odgovorili na moje vprašanje, ali bo Lendava satelitski urgentni center ali ne. Vidim – in za to sem tudi hvaležen –, da vlagate z vašo ekipo dodatne napore, da proučujete prave podatke in da nekako, kot razumem, bi lahko zadeva šla v tej smeri, da bi Lendava dobila v končni fazi satelitski urgentni center. Gre namreč za res specifično geografsko lego, gre za to, da ne smemo pozabiti, da tam živi tudi madžarska samoupravna narodna skupnost, torej prebivalci, ki govorimo slovensko in madžarsko. To je gotovo tudi dodatni razlog za vzpostavitev satelitskega urgentnega centra. Ne želim, gospa ministrica, da ko govorimo o pravilniku, da imamo tukaj neke politične spopade – bog ne daj! Gotovo smo tukaj, ko gre za urgentno medicino, ki je perspektivni projekt, tukaj moramo biti na isti strani, na skupni strani, v iskanju nekih dobrih, optimalnih rešitev v okviru naših možnosti. Zato bom tudi zadovoljen, če nas boste naprej poslance, vse poslance, poslušali in da boste poslušali tudi argumente, ki prihajajo s terena. V temu kontekstu seveda tudi pričakujem nadaljnji razvoj dogodkov oziroma adaptacijo spreminjanja pravilnika o nujni medicinski pomoči, za katerega seveda želim, da bi dejansko Lendava bila za pisana kot satelitski urgentni center. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo ministrica? Izvolite, ministrica Marija Milojka Kolar Celarc.
Saj mislim, da temu ni kaj dodati. Mislim, da smo vsi na isti strani, to je na strani bolnikov, takrat ko rabimo to pomoč. Saj to je bil tudi namen pravilnika in tudi naš namen, zakaj smo si vzeli več časa in, bi rekla, šli po Sloveniji predstavljati ne samo rešitve, nov pristop, ampak da smo hkrati čisto z lokalnih nivojev od vseh tistih deležnikov, ki delajo v temu sistemu, dobili tudi povratne informacije in težave in to bomo delali tudi naprej pri vseh delih spreminjanja zdravstvenega sistema. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc bo odgovorila na vprašanje gospa Dušana Radiča v zvezi s pravilnikom nujne medicinske pomoči. Izvolite, ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, beseda je vaša.
Hvala. V času javne razprave Predloga pravilnika o službi nujne medicinske pomoči je ministrstvo organiziralo regijske posvete, na katerih so bili vabljeni vsi direktorji regijskih bolnišnic, direktorji zdravstvenih domov kot tudi predstavniki lokalnih skupnosti in prebivalci oziroma široka druga javnost. Namen teh posvetov je bilo, kot sem že dejala, pojasnitev novosti, ki jih prinaša pravilnik, vendar so imeli seveda udeleženci možnost tudi postavljati vprašanja, dajati pripombe, na katere smo skušali po naših najboljših močeh tudi strokovno odgovoriti. Na posvetu v Splošni bolnišnici Ptuj, ki je potekal 9. maja letos, je po predstavitvi predvidenih novosti, ki jih opredeljuje pravilnik, stekla razprava med drugim tudi o problematiki Občine Ormož. S strani predstavnikov ministrstva je bilo pojasnjeno, da pravilnik določa prehodno obdobje, ki je vezano predvsem na izgradnjo temeljnih gradnikov novega sistema NMP, in sicer urgentnega centra Ptuj. Kot vemo, je iz meni neznanih razlogov izpadel že iz osnovne mreže graditve ta center. Do takrat se na temu območju, ki ga bo organizacijsko pokrival bodoči urgentni center Ptuj, organizacija službe nuje medicinske pomoči ne bo spremenila v ničemer. Ministrstvo in jaz osebno si bom prizadevala, da bomo čim prej zagotovili proračunska sredstva, da pa bodo v bolnišnici Ptuj tudi pravočasno pripravili projektno dokumentacijo, zato da bo lahko ta projekt uvrščen na nacionalni razvojni program. Kajti, brez tega tudi nam denar ne bo nič pomagal, ker ne bomo mogli začeti z izgradnjo. Tako kot sem že omenila, bo med tem časom vzpostavljena tudi enotna dispečerska služba zdravstva, ki nam bo omogočilo pridobiti realne in verodostojne podatke o številu intervencij za posamezno območje ter tudi podatke o dejanski obremenjenosti v času izvajanja dežurne službe. Do sedaj, kot sem že omenila, smo te podatke pridobili na osnovi samih enot z lokalnega nivoja. Na podlagi tako pridobljenih podatkov kot tudi opravljenih nadzorov bomo mrežo izvajalcev nujne medicinske pomoči revidirali, jo tudi spreminjali in, tako kot sem že dejala, se lahko Ormož uvrsti tudi v mrežo kot satelitski urgentni center. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnite odgovora? Izvolite.
Spoštovana gospa ministrica, hvala lepa za vaš odgovor. Želim pa vam tudi veliko uspeha pri uveljavljanju projekta nujne medicinske pomoči.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanje poslank in poslancev. Vprašanje bo postavil gospod mag. Marko Pogačnik ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu. Izvolite, gospod Pogačnik.
Hvala. Zdaj minister za zunanje zadeve Karl Viktor Erjavec ni napisan, da je odsoten, ni ga pa tukaj, tako da predlagam, da Vlada zagotovi prisotnost ministra.
Obveščena sem, da je je na poti, da prihaja. Lahko prekinemo sejo sicer za nekaj minutk, če vam to ustreza. Za 5 minut prekinjam sejo. Sejo nadaljujemo 14.18.
Nadaljujemo z 9. redno sejo Državnega zbora. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Gospod mag. Marko Pogačnik bo postavil vprašanje magistru za zunanje zadeve, gospodu Karlu Viktorju Erjavcu. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za zunanje zadeve! Veliko se govori o Sloveniji, o veleposlaništvih v tujini. Mi vemo, da bi slovenska veleposlaništva morala biti tista, ki bi na nek način bila ne samo podpora slovenskim državljankam in državljanom v državah, kjer se nahajajo, predvsem pa neka podpora gospodarstvu. V zadnjih letih smo veliko poslušali, kako Republika Slovenija planira odprtje veleposlaništva na Bližnjem vzhodu in zanima me: Kako daleč je s tem projektom in kdaj bo zaživelo slovensko veleposlaništvo na Bližnjem vzhodu? Vsi vemo, da je Bližnji vzhod ogromna priložnost predvsem za slovenska podjetja. Vemo, da Bližnji vzhod je verjetno predel, kjer je tudi svetovno gledano največ uvoza. Bližnjevzhodne države se pač posvečajo tistemu, kar obdelujejo, tistemu, kar imajo, vse ostale zadeve pa uvažajo. Prepričan sem, da dokler Slovenija ne bo imela odprtega veleposlaništva na območju Bližnjega vzhoda, da bo to velik hendikep za slovensko gospodarstvo. Zanima me: V kakšni fazi ta projekt je? Ali se sploh resno namerava z odprtjem tega veleposlaništva? V primeru, da se: Kdaj je ta okvirni rok, okvirni cilj, ki ste ga postavili, da bi bilo to veleposlaništvo tudi odprto? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Hvala tudi za vprašanje. Lep pozdrav vsem! Kar se tiče diplomatske mreže, moram reči, da je v javnosti različna percepcija. Nekateri so mnenja, da je slovenska diplomatska mreža preširoka glede na ekonomsko situacijo, glede na proračunske možnosti, vendar sem pa prepričan, da večji del javnosti in stroke in tudi politike podpira, da bi okrepili diplomatsko mrežo. Kar se tiče Bližnjega vzhoda in verjetno Zaliva, lahko rečem, da v Izraelu je veleposlaništvo in predstavništvo imamo v Ramali, ki je v okviru Palestine. Kar se tiče Zaliva, naj povem, da sem imel konec maja konferenco EU in zalivskih držav in v sklopu tega smo imeli tudi bilateralna srečanja in da je izražen tudi s strani ministrov za zunanje zadeve zalivskih držav. Srečal sem se z zunanjim ministrom Kuvajta, potem Združenih arabskih emiratov in Katarja. Problem, ki se pojavlja, je seveda denar, finančna sredstva. V proračunu, ki velja za leto 2015, teh sredstev ni. Upam, da bomo zagotovili v naslednjem letu ustrezna proračunska sredstva, ker dejansko Zaliv je tista perspektiva, to je eden od finančnih centrov, tako da tukaj bi bilo nujno, da bi Slovenija čim prej dobila svoje predstavništvo. Naj povem, da smo tudi opravili analizo in da po tej analizi kaže, da bi bile najbolj primerni celo dve lokaciji. Najbolje bi bilo, da bi imeli v Kraljevini Savdski Arabiji in Združenih arabskih emiratih. Lahko pa povem, da je Katar ponudil prostore za dve leti brezplačno, vendar da so tukaj nekateri zakonski problemi, ker pač država ne more sprejeti takšnih uslug brezplačno; ampak ne glede na to, mi proučujemo to alternativno možnost, da bi odprli v Katarju, glede na to, da nam tam nudijo brezplačne prostore, zlasti pa tudi zato, ker je tam močna slovenska skupnost. Srečal sem se s Slovenci, ki delujejo v Katarju in tudi v Zalivu samem. Gre za 50 Slovencev, zelo uspešnih, in otvoritev takšnega predstavništva bi jim zlasti zelo olajšalo tudi poslovanje. Tako zaenkrat lahko samo to rečem, da glavna ovira pri odpiranju diplomatsko-konzularnih predstavništev so omejena finančna sredstva. Pri tem pa naj opozorim, da ne gre samo za Zaliv, da tukaj so potrebe tudi v Srednji Aziji. Vemo, da je okrepljeno sodelovanje z Azerbajdžanom, Turkmenistanom in še z nekaterimi državami s tega območja. Potem Južna Koreja, izjemno pomembna država, zlasti z vidika Luke Koper in potem tržišča, ki se odpira v Srednji Evropi za Južno Korejo. Tudi tam ocenjujem, da bi nujno potrebovali diplomatsko-konzularno predstavništvo. V Afriki moram reči, da pokrivamo zgolj iz Egipta. Tukaj moram reči, da tudi računamo, da bomo nekatere nepremičnine dobili iz naslova premoženjske bilance diplomatskih objektov iz naslova nekdanje države. Iran se kaže, zlasti če bo uspešno sklenjen sporazum glede jedrskega programa. Poslovneži že opozarjajo, da so v Iranu izjemne možnosti. Tako v zvezi s tem predlagam, da Državni zbor pomaga, ko bomo obravnavali proračun za leto 2016 in 2017, da se nameni nekaj več sredstev tudi za te namene. Treba pa je vedeti, da v letu 2012 smo pa pet diplomatskih konzularnih predstavništev zaprli zaradi finančne krize in zaradi omejenih proračunskih sredstev, ampak se je izkazalo, da so ti prihranki minimalni [[znak za konec razprave]] za 500 tisoč evrov povprečno na predstavništvo.
Gospod mag. Marko Pogačnik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani zunanji minister, mislim, da imate škarje in platno v svojih rokah. Prepričan sem glede na svojo politično kariero in politične sposobnosti, ki jih imate, da bi lahko zlobirali v okviru Vlade, da se odpre veleposlaništvo na Bližnjem vzhodu oziroma v državah Zaliva. Osebno sem prepričan, da ta strošek, ki bi bil, bi bil minimalen v primerjavi s tistim, kar bi se slovenskemu gospodarstvu odpiralo. Danes je nekako izvoza v ter države s strani Slovenije malo več kot 45 milijonov evrov. Ta znesek bi lahko mi podeseterili ali pa celo več naredili. Vsi pišejo o tem, kakšne potencialne možnosti se vsem odpirajo. Ni vladne delegacije doslej, v kateri, spoštovani zunanji minister, niste sodelovali in niste obiskali teh zalivskih držav. Bili ste v Katarju, Združenih arabskih emiratih, bili ste v Kuvajtu, vabite jih sem. Ne nazadnje ste tudi v strategiji upravljanja državnih podjetij. Turizem predstavlja eno izmed kot strateških panog za Slovenijo. Na kakšen način bomo lahko mi, če ne z veleposlaništvom, te zadeve pojačali? Danes je najbližje predstavništvo za države Zalive v Egiptu. Na kakšen način bomo mi te turiste privabili sem? Zdraviliški turizem, zdravstveni turizem, da ne govorim o vseh potencialih. Zalivske države edino, kar omejujejo, zavarovalništvo in bančništvo, ne smejo biti prisotni tujci. Spoštovani zunanji minister, apeliram na vas, da zagotovite sredstva v proračunu za otvoritev tega veleposlaništva. Ne nazadnje ste verjetno tudi vi za to odgovorni.
Hvala lepa. Želi minister še dodatno obrazložiti? Minister, izvolite, beseda je vaša.
Zahvalil bi se za to podporo in upam, da se bodo našla ta sredstva, da odpremo čim prej eno veleposlaništvo tudi v Zalivu.
Hvala lepa. Vprašanje bo postavil tovariš Miha Kordiš ministrici za kulturo mag. Julijani – se opravičujem. Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica! Našo medijsko krajino trenutno prežemajo precej veliki tektonski premiki. Kot izgleda, napovedana so menjava lastništva, ustanavljali naj bi se neki novi mediji in zapolnjevali slovenski medijski prostor. To pa, kot že kdaj poprej, odpira številna vprašanja in ta vprašanja so v glavnem vezana na medijske lastnike in njihove strategije upravljanja. Vemo, da je tu problem, da so zelo pogosto ogroženi, pardon, da je zelo pogosto ogrožen obstoj samih medijev kot delovnih mest. Tudi v zvezi s tem smo imeli v preteklosti strašno slabe izkušnje s prevzemi medijev, pa najsi gre za neke domače lastnike ali pa za vpletenost špekulativnega finančnega kapitala iz drugih gospodarskih panog. En tak primer na primer je Pivovarna Laško, ki se je izkazala kot zelo slaba, neodgovorna, zelo mačehovska lastnica Dela in Slovenskih novic. Tudi še v kakšnem drugem primeru se je pogosto izkazalo,da je lastnike vodil bodisi uničujoč pohlep po denarju bodisi nek čisto partikularen političen interes. Imeli smo tu celo ero nekih brezplačnikov, ki so imeli neko zelo jasno profilirano politično ozadje, imeli smo primer Žurnala, ki ga je zaradi finančnih težav praktično čez noč ukinila avstrijska družba Styria Media Group, zadnji tak primer na primer je bil Večer, ko je šlo za politično motiviran nakup s popolnoma netransparentno finančno konstrukcijo. V zadnjih dveh tednih pa se je ta krajina spet na novo razburkala. Podjetje FMR Stojana Petriča, ki velja za enega najboljših razvojnih dobaviteljev evropske avtomobilske industrije, je za 7,2 milijona evrov kupilo Delo, Janez Janša je napovedal nek nov medijsko-političen projekt, Bojan Požar se je pa znašel sredi nakupa štiriinštiridesetih blagovnih znamk Dela Revij, ki mu jih prodaja NKBM za 4 milijone evrov. Tu se seveda zelo logično pojavlja skrb, da smo soočeni z nekimi starimi zgodbami oziroma da se ponavljajo neke stare zgodbe. Strokovnjaki že opozarjajo, da so finančne konstrukcije sila vprašljive ali pa politično motivirane. Če opremljen s to podlago preidem na moja vprašanja: Kakšen je vaš pogled na dejstvo, da po podatkih Media Transparency v Sloveniji netransparentno delujeta dve tretjini slovenskih medijev? Kako in kdaj se boste soočili s problemom netransparentnega delovanja medijev? Ali načrtujete kakšne ukrepe, s katerimi bi izboljšali finančno transparentnost delovanja medijev in transparentnost finančnih ozadij njihovih lastnikov? Tu je v igri tudi medijska zakonodaja. Kako nameravate poseči v medijski prostor, da se vrne dostojanstvo novinarskemu poklicu in uredi delovnopravni in socialni položaj medijskih delavcev, ki je po [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Miha Kordiš. Lepo pozdravljam tudi vse ostale prisotne. Najprej naj se vam opravičim, ker vam moram hrbet kazati zaradi tega, ker je mikrofon spredaj, vendar pa važen je odgovor na vprašanje. Spoštovani! Vsaka netransparentnost pri posegih zasebne sfere, to je zasebnih družb in zasebnikov, v področje javnega interesa in uveljavljanje zasebnih interesov na račun javnega je nedvomno zaskrbljujoča. Ministrstvo za kulturo na podlagi Zakona o medijih vodi register medijev, v katerem se vodijo predpisani podatki o medijih, med drugim podatki o odgovornih osebah, virih in načinih financiranja ter podatki o osebah, ki imajo najmanj 5 % lastniški ali upravljavski delež oziroma delež glasovalnih pravic v premoženju izdajatelja splošnoinformativnega tiskanega dnevnika in tednika ter radijskega in televizijskega programa. Glede na to, da so podatki iz razvida medijev dostopni zainteresirani javnosti preko spletne strani ministrstva, po našem mnenju ne bi mogli govoriti o popolni netransparentnost delovanja medijev. Tudi razvid medijev, ki ga vodi Ministrstvo za kulturo, je javno dostopen. Treba pa se je zavedati, da so ovire za ne dovolj transparentno delovanje zasebne sfere. Popolne oziroma potrebne transparentnosti namreč ni mogoče oziroma dopustno doseči, saj so vsi mediji, razen Radiotelevizije Slovenije, po pravnoorganizacijski obliki zasebne gospodarske družbe, katerih podatki po Zakonu o gospodarskih družbah niso v celoti javno dostopni. Za pridobitev podatkov o gospodarskih družbah bi bili torej potrebni posegi v navedeni zakon, ki pa ni v pristojnosti Ministrstva za kulturo, oziroma tudi v doslej varovane podatke zasebnih družb oziroma v doslej varovane podatke o premoženju zasebnikov. Kot morda veste, pa so nasprotno premoženjski podatki socialno podpiranih v celoti razgaljeni. V določeni meri je zagotovljena transparentnost tudi v primeru lastniških prevzemov oziroma nakupov medijev, strinjam pa se, da premalo. Ministrstvo za kulturo namreč v postopku izdaje soglasja po 58. členu Zakona o medijih od potencialnega kupca in Agencije za trg vrednostnih papirjev pridobi med drugim relevantne podatke o lastništvu, vključno s povezanimi osebami. Omenjeni postopek se sicer v preteklosti ni izkazal za najbolj učinkovit, zato bomo v okviru priprave celovitih sprememb Zakona o medijih ta vidik nedvomno podrobno proučili. Pozornosti pri prenovljeni medijski zakonodaji bo vsekakor deležno tudi področje novinarske avtonomije, čeprav menimo, da je ta že sedaj, kar se tiče zakonske ureditve, dokaj zgledno urejena. Zakon o medijih namreč zagotavlja novinarjem oziroma uredništvom vrsto pravic; od pravice do podaje mnenja pri imenovanju ali razrešitvi odgovornega urednika ter pred temeljno spremembo ali bistveno dopolnitvijo programske zasnove do tega, da se novinarju ne sme odpovedati delovnega razmerja ali prekiniti sklenjene pogodbe z njim, mu zmanjšati plače, spremeniti status v uredništvu ali kako drugače poslabšati njegovega položaja zaradi izražanja mnenj in stališč, ki so v skladu s programsko zasnovo ter s profesionalnimi pravili, merili in standardi. Zakon o medijih tudi eksplicitno poudarja načelo uredniške neodvisnosti oziroma novinarske avtonomije, saj določa, da so uredništvo, uredniki, novinarji in avtorji drugih prispevkov v okviru programske zasnove in v skladu s temeljnim pravnim aktom izdajatelja pri svojem delu neodvisni in samostojni. Politika, po mojem mnenju, po zgledu drugih držav ne bi smela urejati kakovosti vsebine medijev, lahko pa spodbuja kakovost medijev na način, da kakovost ocenjuje in regulira stroka sama. Z delom Novinarskega častnega razsodišča, ki vpliva na izboljšanje kakovosti medijev, smo lahko delno že zadovoljni, seveda pa je problem, če urednik na prigovarjanje lastnika ali politike slabo delo dopušča. Vsekakor je po mojem mnenju med novinarji tudi precej dobrih in strokovnih novinarjev. Več pa v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa. Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo in najlepša hvala gospe ministrici za njen odgovor. Se bom samo še enkrat sprehodil čez vprašanja, ki sem jih postavil. Od gospe ministrice bi rad slišal nek komentar, subjektiven, če ne gre drugače, kakšen je njen pogled na dejstvo, da po podatkih Media Transparecy netransparentno deluje dve tretjini slovenskih medijev. Finančne transparentnosti se je gospa ministrica v svojem odgovoru sicer do neke mere dotaknila, ampak glede na to, da imajo mediji ogromen vpliv na slovensko javno mnenje, da celo krojijo politike, lahko odstavljajo in nastavljajo predsednike vlade, si mislim, da se ne smemo zadovoljiti z nekim odgovorom, da na tem področju pač ne vlada popolna transparentnost, še manj pa se ne moremo zadovoljiti z odgovorom, da so mediji neke zasebne družbe, ki delujejo po kapitalističnih principih in da to ni v pristojnosti Ministrstva za kulturo, ker gre pa vendarle za tako pomembne družbene faktorje, da jih je treba regulirati, je treba vanje posegati, ne glede na to, ali gre za pravnoformalno zasebne družbe ali ne. Dodatno bi rad opozoril, da delovnopravni položaj je lahko sicer normativno urejen in je normativno zagotovljena avtonomija novinarskega dela, ampak v strukturnem položaju pa v času, ko so novinarji oziroma medijski delavci prekerci, ko so strašno odvisni za svoje preživetje od tega, ali bodo naklofali v izjemno kratkem času nek članek – prvega do enajstih in drugega do enih popoldne in tretjega do treh popoldne –, da pač strukturno ta položaj ni urejen in se ga je treba dotakniti in zagotoviti dejansko, ne samo normativno avtonomijo. Tretja stvar, s katero imamo opravka pri zagotavljanju tako delovnopravnega položaja kot avtonomije, je pa demokratizacija in politika odprtih knjig znotraj medijskih hiš, ki bi bistveno prispevala tudi k finančni transparentnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar. Izvolite.
Kot sem vam odgovorila, so potrebni večji posegi, da se lahko tiste podatke, ki so trenutno tajni, tudi odpre kot javne podatke. Seveda tedaj bo mogoča tudi popolna transparentnost. To, gre pa tudi za zakone, ki niso povsem v naši pristojnosti. Govorili ste tudi o slabem delovnopravnem in socialnem položaju novinarjev, s čimer se strinjam, to je vsekakor težava za učinkovito izvrševanje novinarske avtonomije, kar je Ministrstvo za kulturo oziroma Državni zbor prepoznal tudi v Resoluciji o nacionalnem programu za kulturo. Menimo, da bi izboljšanje stanja na tem področju in izvedbo potrebnih ukrepov nujno potrebovalo tudi sodelovanje drugih resorjev na področju socialne politike, sodelovanja Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter na področju davčnega statusa Ministrstvo za finance. Na prekarnost dela, ki je prisotno tudi med novinarji, naše ministrstvo žal nima velikega vpliva tudi zato, ker je prekarnost splošen problem naše družbe. Prekarnost bi se zato morala reševati celovito skozi pogajanja, v okviru Ekonomsko-socialnega sveta, s katerimi je po mojem treba prekarnim zaposlenim zagotoviti dostojne pogoje za delo. Kolikor je v moči Ministrstva za kulturo, rešujemo vprašanje samozaposlenih v kulturi tudi preko naše zakonodaje. Vse navedeno pa seveda terja celovito prenovo področne zakonodaje. Sprejetje novega zakona o medijih je, tako kot to določa Resolucija o nacionalnem programu za kulturo, predvideno po sprejetju Strategije Republike Slovenije na področju medijev. Ta strategija bo na podlagi analize obstoječega stanja do konca leta 2015 podala smernice za razvoj medijske krajine v Republiki Sloveniji. Ob tem naj poudarim, da je prav, da so nekatere relativno majhne spremembe osnutka Zakona o medijih trenutno v javni razpravi do 22. junija in da bo tudi ta razprava na nek način indikator družbe o možnostih ureditve medijskega prostora po vzoru demokratičnih držav. Ne vem namreč, če vam je znano, da doslej v več kot 10 letih ni bilo mogoče v tem medijskem zakonu popraviti [[…]] [[znak za konec razprave]] Hvala lepa.
Hvala lepa. Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o vašem odgovoru. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo in ponovno najlepša hvala gospe ministrici za dopolnitev njenega odgovora. Zakaj predlagam, da se pa kljub temu opravi v Državnem zboru, o ministričinem odgovoru? Ni zaradi tega, ker bi bil nezadovoljen z nekimi informacijami, s katerimi je postregla, ampak zato ker nisem zaznal odklonilnega stališča do tega, kar imamo v Združeni levici na področju medijev za predlagati. Nisem zaznal odklonilnega stališča do tega, da se poveča finančna transparentnost, niti nismo slišali ničesar odklonilnega do demokratizacije ali do izboljšanja delovnopravnega položaja zaposlenih. Smo pa vendarle slišali, da je ministrstvo za to področje – pardon Ministrstvo za kulturo ni popolnoma pristojno za urejanje vseh teh področij in da potrebuje sodelovanje vseh ostalih resorjev. Glede na to, da so mediji ogromen faktor, ki vplivajo na slovensko javno mnenje, se mi zdi vsekakor smiselno o teh perspektivah opraviti razpravo v Državnem zboru. Vemo, da obstajajo v tem trenutku pri teh tektonskih premikih, ki se dogajajo na področju medijskega polja, zelo velika nevarnost, da se bo slovenska medijska krajina še bistveno poslabšala. Že ne nazadnje Media Transparency opozarja, da že v tem trenutku 2/3 slovenskih medijev deluje netransparentno. Na kratko, zreli smo pač za medijsko reformo v smeri demokratizacije medijev, v smeri zagotavljanja javnega interesa, v smeri zagotavljanja stabilnega delovnopravnega položaja zaposlenih in ministrica zgleda zainteresirana za delovanje v tej smeri, zakaj je ne bi Državni zbor pri tem podprl, opravil razpravo, pa da vidimo, kam pridemo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Ivan Škodnik, ki bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač. Pripravi naj se gospod mag. Anže Logar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča! Spoštovane ministrice, gospod minister, kolegice in kolegi poslanci, seveda posebej pozdravljam ministrico gospo dr. Anjo Kopač Mrak, za katero imam poslansko vprašanje. Projekt Podjetno v svet podjetništva je namenjeno spodbujanju podjetništva med mladimi brezposelnimi z višjo in visoko stopnjo izobrazbe ter spodbujanju odpiranja novih delovnih mest. Temeljna ideja operacije je ponuditi udeležencem, izbranim na javnih razpisih, strokovno pomoč in dodatna usposabljanja, ki jih potrebujejo pri razvoju podjetniške ideje v delujoče podjetje. V zvezi s tem projektom so se name obrnili mladi iz Koroške regije, ki so bili udeleženi v operaciji Podjetno v svet podjetništva v letu 2013 in so po zaključku projekta odprli vsak svoj espe, pri čemer menijo, da so bili v primerjavi z udeleženci skupin v naslednjem letu deležni neenake obravnave. Njihovo mnenje delijo tudi udeleženci projekta iz ostalih regij, ki so ustanovili svoja podjetja. Ne glede na to, da je bil projekt uspešno zaključen in so se udeleženi po projektu samozaposlili, niso bili upravičeni do delitve subvencije. Res je sicer, da v pogodbi o zaposlitvi nagrada ni bila definirana, kljub temu pa udeleženci niso vedeli, da niso upravičeni do subvencije za odprtje espeja s strani Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, ki se je do leta 2013 podeljevala ob registraciji podjetja. Udeleženci naj bi tekom izvajanja programa dobili v roke celo uradni dokument, ki je bil izdan s strani ministrstva in poslan na Zavod za zaposlovanje, kjer piše, da nagrade bodo. Znan naj bi bil celo znesek, ki se je izračunaval, za koliko oseb bo teh nagrad. Čeprav je od registracije njihovih podjetij minilo že več kot leto dni, še vedno upajo na pravično razrešitev nastale situacije in se trudijo za obstanek. Omenjena nagrada bi jim omogočila stabilnejše poslovanje in možnost uresničevanja njihovih poslovnih idej, saj brez zagonskega kapitala težko uresničujejo svojo vizijo. V zvezi s tem na vas kot pristojno ministrico naslavljam naslednje vprašanje: Kakšne so oziroma so bile okoliščine podeljevanja subvencij za udeležence projekta Podjetno v svet podjetništva? Ali imajo udeleženci na razpolago še kakšno dodatno možnost pridobiti subvencijo, ki bi jim olajšala podjetniško pot? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Gospod Škodnik, hvala za vprašanje. Program Podjetno v svet podjetništva iz leta 2013 je ponujal mladim usposabljanje za samostojno podjetništvo. V času petmesečnega usposabljanja so bili mladi zaposleni pri regionalnih razvojnih agencijah, kjer so ob pomoči tako notranjih kot zunanjih mentorjev razvijali svojo podjetniško idejo, pripravili poslovni načrt, pridobili najrazličnejša znanja s področja podjetništva. Strošek tega njihovega usposabljanje je bil 12 tisoč 784 evrov na osebo. Mladi so se poleg usposabljanja v okviru RRA udeleževali tudi drugih specifičnih usposabljanj. V povprečju so ti stroški znašali tisoč 927 evrov. Torej vse skupaj je bilo na posameznika zagotovljenih 14 tisoč 711 evrov. Končni cilj programa Podjetno v svet podjetništva 2013 je bil usposobiti udeležence, da se samozaposlijo oziroma zaposlijo. Vzporedno v okviru aktivne politike zaposlovanja pa se je izvajal program Samozaposlovanje 2010, ki je omogočal subvencijo za samozaposlitev v višini 5 tisoč evrov. Tisti, ki so pridobili subvencijo, pa so bili upravičeni tudi petdnevnih priprav za samozaposlovanje, kar je v povprečju znašalo 43 evrov. V času izvajanja programa Podjetno v svet podjetništva 2013 so se nekateri udeleženci obrnili na Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje z namenom pridobitve spodbude za samozaposlitev v okviru programa Samozaposlovanje 2010. Pri preverjanju smiselnosti vključitvi udeležencev iz tega programa Podjetno v svet podjetništva iz leta 2013 v Samozaposlovanje 2010 smo presodili, da udeleženci posredno že prejemajo pomoč, ki pomeni spodbudo za samostojno podjetniško pot, in bi to pomenilo, da cilj programa Podjetno v svet podjetništva ni bil dosežen. Prav tako je strošek, ki je bil namenjen za udeležence v Podjetno v svet podjetništva, bistveno višji kot za program Samozaposlovanje 2010. Dodelitev dodatne spodbude v obliki subvencije bi zato pomenila dvojno spodbudo za udeležence v programu Podjetno v svet podjetništva, kar pa bi bilo diskriminatorno do drugih brezposelnih, ki niso imeli možnosti vključitve v programu Podjetno v svet podjetništva. Ne glede na vse to smo se v letu 2013 vseeno odločili za spremembo programa, ki je vključevala nagrado za udeležence, ki bi v roku šest mesecev po zaključku usposabljanja ustanovili lastno podjetje oziroma se zaposlili kot samostojni podjetniki. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki je bil tedaj v vlogi organa upravljanja in pristojno za upravljanje evropskih sredstev, smo posredovali predlog programa za leto 2014, ki je sprva vseboval nagrado tako za udeležence iz programa 2013 kot tudi za prihodnje leto 2014. Upravni organ je obvestil ministrstvo, da iz programa izločimo nagrado za udeležence iz obdobja 2013, zato smo naknadno posredovali še vlogo za spremembo. Na našo uradno prošnjo glede vloge za spremembo programa Podjetno v svet podjetništva 2013 nam je organ upravljanja odgovoril z dopisom, kjer so navedli, da bi uvrstitev nagrad med upravičene stroške pomenile nakladno spreminjanje javnih povabil za vključitev oseb v usposabljanje, ki je že preteklo, in tako neenako obravnavo. Imeli smo nekaj dopisovanja, ampak glede na to, da smo dopis prejeli prepočasi in torej niso več mogoče kakršne koli spremembe, zaradi tega ker ni več obdobja upravičenih stroškov, novih ukrepov v zvezi s tem ni mogoče izvesti. Ministrstvo za delo ne razpolaga s sredstvi za zagonski kapital, zato smo udeležence napotili na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki spodbuja podjetništvo v okviru svojih spodbud. Ampak, za konec bi vseeno dodala, da je bilo vloženo iz sredstev, namenjenih za tiste, ki so se vključevali v Podjetno v svet podjetništva, bistveno več, če primerjamo s kakršnimi koli udeleženci različnih drugih ukrepov aktivne politike zaposlovanja, in ne glede na to, da niso pridobili subvencije ali nagrade, je uspešnost relativno visoka in primerljiva tudi z drugi oblikami, na primer pri samozaposlovanju, kakšni so izhodi, če pogledamo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Škodnik imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za besedo in seveda tudi hvala za vaš odgovor, gospa ministrica. Ampak vendarle bi se dotaknil tudi tistega dokumenta, ki sem ga prej omenil, da je nekako tem mladim bilo obljubljeno, in sicer s strani Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je z dnem 11. 10. 2013 bil poslan dopis Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje, mag. Zlatki Srdoč Majer, generalni direktorici, Rožna dolina, Cesta [[…]]Ker je to malo daljše, bi samo tretji odstavek, ker se mi zdi najbolj pomemben, citiral: "Kljub vsemu upravičenec ugotavlja, da bi po končanem petmesečnem usposabljanju udeleženci lažje in hitreje odprli espe, če bi prejeli nagrado za uspešen zaključek usposabljanja in odprtje lastnega espeja. Udeleženci v času usposabljanja prejemajo teoretično in praktično znanje, vendar pa za dejansko odprtje espeja potrebujejo tudi finančna sredstva. Zato smo se na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti skupaj z upravičencem odločili, da udeležencem programa v primeru uspešnega zaključka programa in odprtja lastnega espeja v roku šest mesecev po zaključku programa podarimo nagrado v višini 3 tisoč 500 evrov." Tu je podpisana, tudi zadaj je štampiljka, Damjana Košir, generalna direktorica. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala. Sem že pojasnila, pa bom morda še enkrat, malce bolj. Res je, daje bila ocena, da bi vseeno poskušali s to nagrado v letu 2013 za nazaj, vendar smo dobili, tako kot sem povedala, s strani organa upravljanja, ki je tisti, ki verificira, če tako rečem, sredstva, dopis, da to ni mogočem, ker bi šlo za nazaj in da je to v neskladju s takratnimi razpisnimi pogoji in denarjem, ki je bil podeljen. Zato ni bilo mogoče te spremembe izvesti za leto 2013, ne glede na željo v dopisu izraženo, ki ste jo prebrali. Na žalost tudi ni več možnosti sprememb za obdobje 2013, zaradi tega ker se je finančna perspektiva zaključila. Verjamem, da bi bilo, če bi bila dodatna sredstva, lažje, vendar tudi povem, da so bila sredstva, ki so bila namenjena za te udeležence Podjetno v svet podjetništva, primerjalno gledano bistveno večja kot za druge udeležence v primerljivih ukrepih aktivne politike zaposlovanja. Ministrstvo je iskalo možnosti za rešitev tega problema za udeležence v letu 2013, vendar ni bilo mogoče najti in pozitivno rešiti to, da bi tudi ti dobili nagrado, ne glede na to, kaj je bilo zapisano v dopisu. Hvala.
Hvala lepa ministrici. Besedo ima gospod mag. Anže Logar, ki bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve Karlu Viktorju Erjavcu. Pripravi naj se gospa Iva Dimic.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani minister! Evropska unija je kot faktor miru v odnosih z Rusko federacijo od invazije in nezakonite aneksije Krima k Ruski federaciji v precej napetih odnosih. Evropska unija vseskozi poudarja potrebo po iskanju dialoga, po iskanju takšnih dogovorov, ki bodo obema stranema omogočili dosego dogovora za skupno rešitev problema vojaških spopadov na vzhodnem delu Ukrajine. V ta namen so se posamezni predsedniki vlad članic Evropske unije aktivno angažirali v okviru "normandijskega formata", da so dosegli dogovor iz Minska in na ta način postavili neke osnove za iskanje mirovne rešitve, ki bo vsem stranem dolgoročno prinesel ugodno rešitev. Potem pa se je zgodilo [[…]]Namreč, v začetku junija je finska televizija YLE objavila informacijo o tem, da je Ruska federacija sprejela nek tajni akt, s katerim je 89 predstavnikom držav članic Evropske unije prepovedala prehod na rusko ozemlje. 17 držav oziroma posameznikov iz 17 držav članic je na tem seznamu. Gre za številne ugledne predstavnike tako civilne kot tudi politične sfere. Nemški zunanji minister gospod Steinmeier je v zvezi s tem dejal, da takšni seznami ne bodo pomagali v prizadevanjih za rešitev nevarnega konflikta, in mislil, da ni posebno pametno izrekati takšne prepovedi dostopa, ob tem pa je napovedal, da je zunanje ministrstvo že od Moskve zahtevalo dodatna pojasnila. Uradni Bruselj je bil prav tako kritičen. Dejal je, da gre za ukrep, ki je popolnoma samovoljen, neupravičen in netransparenten. Nizozemski premier gospod Rutte je dejal, da njegova vlada zavrača rusko potezo ter da seznam ni osnovan na mednarodnem pravu, ni transparenten in se mu ne da oporekati na sodišču. Številni vidnejši predstavniki držav članic Evropske unije so predstavili uradno stališče držav v zvezi s tem, zato mene zanima: Kakšno je uradno stališče Ministrstva za zunanje zadeve in tudi Vlade Republike Slovenije do tega seznama? Ali je kakorkoli po uradni diplomatski poti Ministrstvo za zunanje zadeve zahtevalo kakšno dodatno pojasnilo v zvezi s tem? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec. Izvolite.
Hvala lepa za vaše vprašanje. V zvezi s tem naj povem, da Vlada ni posebej obravnavala tega problema. Razlog je tudi v tem, da ni na tem seznamu nobenih slovenskih državljanov. Da so zahtevali dodatna pojasnila zlasti ministrstva za zunanje zadeve tistih držav, kjer imajo na seznamu svoje državljane. Rusija je ta ukrep sprejela kot protiukrep na omejevalne ukrepe, ki jih je sprejela Evropska unija v času, ko je prišlo do problemov v Ukrajini in tudi do nelegalne priključitve Krima k Ruski federaciji. Takrat veste, da je Evropska unija poleg nekaterih gospodarskih sankcij sprejela tudi seznam oseb ruskih državljanov in tudi ukrajinskih državljanov, ki nimajo pravice vstopa v območje Evropske unije in ki jim je zamrznjeno premoženje. Ruska stran je sprejela protiukrepe, kot veste tudi gospodarske sankcije, recimo, na področju uvoza kmetijskih pridelkov, in tudi tako imenovani seznam 89 oseb. Res pa je, da je bil ta seznam ves čas tajen in da je v javnosti prišel šele konec maja tudi na podlagi zaprosila Evropske unije. Naj posebej poudarjam, da kar se tiče seznama oseb, ki ga je sprejela Evropska unija, da imajo te osebe možnost pritožbe na Evropskem sodišču, medtem ko pač osebe, ki so na seznamu, ki ga je pripravila Ruska federacija, te možnosti nimajo. Tudi ni jasno, po kakšnih kriterijih je ruska stran sprejela seznam teh posameznikov, ki so uvrščeni na tej listi in velik problem je nastal, ko nekateri sploh niso vedeli, da so na tem seznamu in so pripotovali v Rusko federacijo, pa so bili zavrnjeni. Zadnji tak primer je poslanec nemškega Bundestaga. Gre za poslanca Karla-Georga Wellmanna. V zvezi s tem moram reči, da mi obžalujemo pač, da prihaja do takšnih seznamov. Mi menimo, da to ni rešitev in da ne bo to pripomoglo k graditvi in k obnovi zaupanja med EU in Rusijo. Tukaj se nam zdi izjemno pomembno, da bi dosegli čim večji napredek, kar se tiče implementacije minskega dogovora – to, kar ste že sami omenili v okviru normandijske skupine. Tako da kar se tiče tega seznama, mi seveda smatramo, da ne prispeva k urejanju odnosov, treba ga je pa razumeti kot protiukrep Moskve glede na omejevalne ukrepe, ki jih je sprejela pač Evropska unija. V zvezi s tem bi rad povedal, da bo Evropski svet v kratkem tudi odločal o tem, ali se nadaljujejo ti omejevalni ukrepi. Tukaj bosta pomembna dva kriterija, in sicer prvi, kako se implementira minski dogovor, in drugi kriterij – stanje na terenu. Tako bomo počakali in bomo videli, kaj bo odločil v zvezi s temi omejevalnimi ukrepi Evropski svet. Toliko morda zaenkrat.
Hvala lepa. Gospod mag. Anže Logar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Minister je dejal, da nekega uradnega stališča Vlada ni sprejela glede na to, da ni nobenega slovenskega državljana na seznamu in da gre v bistvu za nek protiukrep na omejevalne ukrepe. Želel bi opozoriti na določilo iz koalicijske pogodbe o zunanji politiki, ki govori o celoviti integraciji dimenzije EU v delovanje slovenske države. Na nek način naš splošni, notranji trg postaja zadeva vsebine Evropske unije. To je zagotovo tema z dnevnega reda Evropske unije. Da je to res, me prepričuje resolucija Evropskega parlamenta, za katero so glasovali tudi predstavniki držav, katerih posameznikov ni na tem seznamu, in sicer govori o tem pod naslovom Rusije ni več mogoče šteti za strateško partnerico. Podprlo jo je skoraj 500 evropskih poslancev in pravi pa: "Gre za kršitev mednarodnega prava in splošnih standardov ter ovira za transparentnost. To ravnanje je neproduktivno in škoduje že tako slabi komunikaciji med Evropsko unijo in Rusijo." Namreč, gre za način, kako je Ruska federacija ta seznam sprejela – na tajen način, brez da bi obvestila, za razliko od Evropske unije, ki je pač ustrezno po neki normalni diplomatski proceduri sprejela ukrepe. Še enkrat naj spomnim, da so ukrepi Evropske unije posledica posega Ruske federacije oziroma nezakonite aneksije Krima. Zato še enkrat sprašujem: Ali bo Vlada sprejela v zvezi s tem kakršnokoli uradno stališče oziroma ali se bo kakorkoli odzvalo zunanje ministrstvo po redni diplomatski poti? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec.
Hvala lepa. V zvezi s tem naj povem, da je uradno stališče Vlade, da se ne strinjamo s tem, da je bila priključena regija Krim k Ruski federaciji. Naše stališče je, da je treba zagovarjati suverenost in teritorialno nedotakljivost Ukrajine, ne bomo pa sprejemali posebnih sklepov glede seznama 89 oseb. Glede na to, da ni nobenega slovenskega državljana, tudi ne vem, zakaj bi od Moskve zahtevali kakšna dodatna pojasnila. Tiste države, kjer imajo svoje državljane na seznamu, so to zahtevale. Mislim pa, da je ključ rešitev implementacija minskega sporazuma. Tako v zvezi s tem ne nameravam predlagati Vladi kakšnih posebnih sklepov, ker sem mnenja, da v okviru generalnih sklepov, ki jih je Vlada sprejela, in stališč, da je naša politika v skladu s politiko Evropske unije – tu gre pa za zelo konkretno zadevo, kjer se tiste države, ki jih to zadeva, pač konkretno obravnava. Ne vidim posebnega razloga, zakaj bi morala Vlada v zvezi s tem seznamom sprejeti poseben sklep, zlasti zato ker generalni sklepi pokrivajo tudi tovrstno problematiko.
Hvala lepa. Gospod mag. Anže Logar imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o vašem odgovoru.
Hvala. Ravno zato, ker gre na nek način za vsebino, ki se dotika temeljnih vrednostnih podstatov Evropske unije, katere članica Slovenija je, in kot v koalicijski pogodbi Vlada napoveduje, bo tovrstne vrednostne sisteme integrirala v svoje delovanje. In še posebej zato, ker je o tem vprašanju, torej o seznamu 89 posameznikov, ki so bili nezakonito, brez kakršnegakoli obvestila uvrščeni na to črno listo, smo o tem opravili razpravo tudi na zasedanju COSAC prejšnji teden v Rigi. Naj omenim, da je resolucijo o tem vprašanju, ki govori ravno o tem netransparentnem postopku, o nezmožnosti posameznikov, da se predhodno izrečejo o tem, da gre za nesprejemljiv postopek, in o tem, da gre za stvar, ki škoduje dogovoru iz Minska 2, smo o tem opravili razpravo tudi na medparlamentarnem srečanju v okviru predsedstva. Lahko rečem, da je bila ta resolucija sprejeta soglasno z vsemi, tudi slovenskimi predstavniki – dva iz opozicije, dva iz koalicije. V tem pogledu menim, da če na mednarodni ravni zastopamo takšna stališča in sprejemamo in podpiramo tovrstne resolucije, da se o tem opravi širša razprava, predlagam, da to naredimo tudi doma; da z istim sporočilom kot v tujini nastopimo tudi doma, da se o tem opravi neka širša razprava in na podlagi tega se da tudi, ne vem, Vladi pooblastilo ali naznanilo, da v zvezi s tem ustrezno ukrepa. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Gospa Iva Dimic bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospe dr. Anji Kopač Mrak. Pripravi naj se gospa mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovana ministrica, ostali ministri, kolegice in kolegi! Normativna urejenost področja skrbništva v Republiki Sloveniji je zastarela, na kar strokovnjaki opozarjajo že vrsto let. Že večkrat se je obljubljalo,da se bo to področje uredilo, pri čemer pa ni bilo predvidenih sprememb niti v družinskem zakoniku niti ni bil predlagan poseben zakon, ki bi to področje urejal. Funkcija skrbništva je še vedno prostovoljna in častna, zaradi česar je vse manj oseb pripravljenih to nalogo sprejeti, posledično se povečuje število primerov, ko mora skrbniške naloge opravljati center za socialno delo. Na drugi strani tudi naloge začasnega skrbnika, predvsem v postopku odvzema poslovne sposobnosti osebi, opravlja center za socialno delo, kar predstavlja nasprotje interesov, ko je predlagatelj centra za socialno delo, bistveno kršitev postopka – se pravi sodna praksa. Vprašljivo je tudi, ali strokovni delavec na centru za socialno delo dolžan sprejeti funkcijo, ki je prostovoljna in častna in ni eksplicitno navedena v pogodbi o zaposlitvi. Poleg tega se institut skrbništva za poseben primer izrablja za vse primere, ko nekdo ni sposoben urediti določenih pravnih zadev, tudi sprejem v domove starejših in podobno. O stanju na področju skrbništva je bila v letu 2013 narejena raziskava na Inštitut za socialno varstvo, iz katere je moč razbrati razmere na tem področju, ki zagotovo zahtevajo čimprejšnjo ureditev. Ker do danes ni bilo zaslediti nobenih sprememb na tem področju, prosim za jasno navedbo: V kakšnem roku se predvideva nova ureditev tega področja, ki bo primerljiva z ureditvami v Evropski uniji? Ker trenutno to ni. Zanima me, zato sprašujem ministrico: Ali je predlog zakona že pripravljen? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, gospa Iva Dimic hvala za vprašanje, lep pozdrav tudi vsem ostalim prisotnim! Glede na veljavno zakonodajo so centri za socialno delo dolžni na nek način zagotoviti osebi, ki je potrebna varstva v obliki skrbništva, da bo to varstvo tudi dobila. Center za socialno delo mora takoj, ko dobi obvestilo, da nekdo potrebuje skrbništvo ali kakršno drugo obliko varstva, uvesti postopek za postavitev pod skrbništvo oziroma za postavitev skrbnika. Obenem mora center nemudoma ukreniti vse potrebno za varstvo njene osebnosti ter njenih premoženjskih pravic in koristi. Za skrbniški organ je pri odločanju o skrbniških zadevah glavno vodilo korist varovanca. Vsaka odločitev o imenovanju skrbnika za poseben primer mora izhajati iz ugotovljenega dejanskega stanja vsakega konkretnega primera, torej glede na ugotovljene koristi osebe, ki si ji imenuje skrbnika. Z navedbami o koliziji interesov pri delu centra za socialno delo se ne strinjamo. Naloga centra za socialno delo je namreč narediti vse potrebno za zaščito pravic in koristi osebe, ki takšno pomoč potrebuje. Skladno z veljavno zakonodajo se, če je mogoče in če to ni v nasprotju s koristmi varovanca, za skrbnika imenuje njegov sorodnik. Pri imenovanju skrbnika center za socialno delo upošteva želje varovanca, če jih je zmožen ta izraziti, ter želje njihovih bližnjih sorodnikov, če je to v koristi varovanca. Center za socialno delo se v določenih primerih lahko odloči, da bo sam opravljal dolžnost skrbnika, pri čemer je varovančev skrbnik v temu primeru center za socialno delo. Strokovni delavec, zaposlen na centru za socialno delo, zgolj opravlja naloge skrbnika in ni določen kot skrbnik. V primeru, da je strokovni delavec centra za socialno delo imenovan za skrbnika, pa mora tako kot vsi ostali skrbniki k imenovanju podati soglasje. V zvezi s plačljivostjo dela skrbnika je pravilna vaša navedba, da je dolžnost skrbnika prostovoljna in častna. Vendar pa ima skrbnik skladno z veljavno zakonodajo pravico do povračila upravičenih stroškov, ki jih je imel pri upravljanju svojih skrbniških dolžnosti, center za socialno delo pa mu lahko določi tudi ustrezno nagrado. Izdatki za izvajanje skrbstevnih ukrepov v korist varovanca se krijejo iz varovalčevih dohodkov, iz sredstev oseb, ki so dolžne varovanca preživljati, iz varovančevega premoženja in nazadnje iz proračuna Republike Slovenije. Naj spomnim, da je bilo v Družinskem zakoniku, sprejetem junija 2011, ki so ga nato marca 2012 na referendumu zavrnili volivke in volivci, področje skrbništva urejeno celovito. Po Družinskem zakoniku so imeli pristojnost odločanja o skrbniških zadevah centri za socialno delo in sodišča. Sodišče bi odločalo o skrbniških zadevah v primerih, ko odločajo o ukrepih za varstvo in koristi otrok ter pri postavitvi odrasle osebe pod skrbništvo. Torej tudi osebe, ki zaradi motnje v razvoju ali težav v duševnem zdravju ali drugega vzroka, ki vpliva na zmožnost razsojanja, same, brez škode zase, niso sposobne poskrbeti za svoje pravice in koristi, sodišče postavi pod skrbništvo in imenuje skrbnika. Ureditev v zakoniku je bila tudi skladna s Konvencijo o pravicah invalidov, po kateri države pogodbenice zagotovijo, da vsi ukrepi za uveljavljanje pravne sposobnosti predvidevajo primerne in učinkovite zaščitne ukrepe, da se preprečijo zlorabe v skladu z mednarodnim pravom o človekovih pravicah. V Družinskem zakoniku sta bila odpravljena instituta odvzema poslovne sposobnosti in podaljšanje roditeljske pravice. Kot ste navedli, je Inštitut Republike Slovenije za socialno varstvo leta 2013 med svojimi rednimi nalogami opravil tudi analizo instituta skrbništva s primerjavo ureditev Švedske in Hrvaške. Na podlagi rezultatov ocenjujemo, da je bilo področje skrbništva v Družinskem zakoniku pravno ustrezno urejeno, pri čemer predvidevamo v prihodnji družinski zakonodaji predvidene nekatere manjše dopolnitve. Predlog zakona o družinah je v planu načrta dela v letošnjem letu, nismo pa se še odločili, ali bomo pripravljali nov zakon ali bomo obstoječi zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih novelirali. Vsekakor je cilj v letošnjem letu, drugače pa v prihodnjih mesecih novega leta se zavedamo, da je tisti sklop ukrepov za zaščito otrok, ki ga je treba urediti, nujen za prenovo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Jana Jenko bo postavila vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celar, pripravi naj se gospa Jelka Godec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Vsem skupaj prav lep pozdrav, še posebej prisotnim ministricam! V Sloveniji je že več kot 32 tisoč bolnikov z demenco, za zdravljenje le-te pa je v javni zdravstveni mreži vsega skupaj okoli 20 usposobljenih zdravnikov. Prav tako Slovenija sodi med države, katerih prebivalstvo se stara najhitreje. Čez 15 let naj bi bila Slovenija na 8. mestu na svetu po številu prebivalcev, starejših od 65 let. Prav zaradi povečevanja števila obolelih za demenco se morata slovensko zdravstvo in tudi sociala še posebej posvetiti tej bolezni, saj bolezen ne prizadene samo obolelih, temveč tudi njihove svojce in bližnje. Demenca bistveno poslabša posameznikovo sposobnost samostojnega življenja, zato je za obolele za demenco poskrbljeno v domovih za starejše in drugih oblikah institucionalnega in izveninstitucionalnega varstva. Tej bolezni se je treba posvetiti celostno. Ker nimamo geriatrov, je medicinska obravnava prepuščena psihiatrom in nevrologom, ki pa jih v Sloveniji primanjkuje, zato je pri nas razmeroma nizko število odkritih primerov bolnikov v zelo zgodnjih fazah obolelosti. V Poslanski skupini Desus nam je znano, da je bila pod okriljem Ministrstva za zdravje že pred časom ustanovljena delovna skupina strokovnjakov in predstavnikov nevladnih organizacij, ki je sodelovala pri oblikovanju smernic za pripravo nacionalnega načrta oziroma strategije o demenci, smernice pa so bile sprejete leta 2013. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas: Kdaj lahko ta dokument pričakujemo v Državnem zboru? Po naši oceni je namreč zelo pomembno, da bi bila strategija sprejeta pred septembrom, ko bomo v Sloveniji gostili 25. mednarodno konferenco, katere tema bo demenca. Menimo, da bi morali biti kot država gostiteljica vzor drugim državam in imeti že sprejete temeljne smernice za boj proti tej bolezni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Zahvaljujem se spoštovani poslanki Jenko za postavljeno vprašanje. Res je, kot pravite, na Ministrstvu za zdravje je bilo na področju demence ustanovljena ne samo ena, temveč dve delovni skupini. Prva je z delom zaključila leta 2012 in je v svojem zaključnem poročilu predstavila posnetek stanja na področju demence v Sloveniji, hkrati pa opozorila tudi na slabosti ter na pomanjkanje relevantnih podatkov o številu oseb z demenco. Opozorila je tudi na ekonomski vidik celotne problematike in hkrati predlagala nadaljnje korake. Poudarila je v svojem zaključnem poročilu tudi nujnost sprejetja nacionalnega plana obvladovanja demence in drugih kognitivnih motenj. V to drugo delovno skupino, ki nadaljuje delo prve in pripravlja osnutek strategije obvladovanja demence do leta 2020, je ministrstvo imenovalo strokovnjake z različnih področij, tako strokovnjake družinske medicine, zdravnike družinske medicine, nevrologe, predstavnike socialnega varstva kot tudi uslužbence Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, pa tudi in ne nazadnje predstavnike nevladnih organizacij, med drugim naj omenim tudi predstavnike Spominčice kot slovenskega združenja za pomoč pri demenci, ki je najbolj dejavna na tem področju. Osnutek dokumenta je bil žal zaradi objektivnih okoliščin. Namreč, kot veste, je bilo to ministrstvo 9 mesecev brez resornega ministra in zaradi menjav vlade je zaradi tega ta osnutek dokumenta nekako zastal. Zato pa smo konec leta 2014 po vseh strokovnih razpravah o problematiki povečevanja števila obolelih za demenco zaradi staranja, potem o zmožnostih zgodnejšega odkrivanja in interdisciplinarne obravnave obolelih za demenco ter številnih drugih vprašanjih aktivno pristopili in je zato ta dokument, strateški dokument v zaključni fazi oblikovanja. S tem dokumentom želimo posebej poudariti pomen zgodnjega diagnosticiranja, ki je za obravnavo teh bolnikov zelo pomemben, potem enaka dostopnost do zdravljenja za vse bolnike z demenco, ozaveščanje obolelih in svojcev, področje izobraževanja in načrtovanja strokovnega kadra za obravnavo teh bolnikov ter nujnost interdisciplinarne obravnave teh bolnikov tako s strani zdravstvenih kot tudi socialnih služb. Pričakujem in zastavljam vso energijo za to, da bi ta dokument lahko poslali v javno razpravo v mesecu juliju, se prav pred parlamentarnimi počitnicami, in potem po uskladitvi mnenj v parlamentarno proceduro. Verjamem in upam, da bo potem ta dokument čim prej sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Jelka Godec, ki bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Pripravi naj se gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Najlepša hvala! Lep pozdrav ministrici! Moje vprašanje se nanaša na osrednjo zdravstveno ustanovo v Sloveniji, namreč na Univerzitetni Klinični center Ljubljana. Je v bistvu pomembna ustanova na področju zdravstva in nekako se mi zdi, da se v njenih težavah odraža tudi težava celotnega zdravstva pri nas. Moje vprašanje se nanaša v bistvu na problematiko, ki se dogaja v UKC Ljubljana. Namreč, kar nekaj področij je odprtih, tudi pojavljajo se v medijih, pa tudi Zdravniška zbornica opozarja na določene zadeve. Prva nepravilnost oziroma bom rekla tematika, ki se odpira, je Nevrološka klinika, primer Radan. Zelo odločno ste pozvali k odstopu v bistvu vodstvo UKC in tudi Nevrološke klinike. Ker se to seveda ni zgodilo, ste potem, kakor mi je znano iz medijev, tudi pozvali predsednika Sveta UKC, da začne postopek ugotavljanja odgovornosti vodstva. Potem je problematika otroške kardiokirurgije, kjer je pred letom dni bil že v bistvu strokovni nadzor izvršen, pa vendar nekako zaključkov še vedno nimamo oziroma nam niso znani. No, ne nazadnje kadrovske, prostorske težave, pomanjkanje opreme na Oddelku intenzivne terapije in danes zelo odmevna afera s podkupovanjem v zdravstvu, omenja se seveda tudi UKC. Zdravniki, ne bom jih imenovala sicer, ampak tudi to je ena izmed zelo perečih, če ne najbolj perečih tem. Zanima me, kakšni so vaši ukrepi oziroma kaj vi kot ministrica oziroma kot ministrstvo, ki je – torej, Republika Slovenija je ustanovitelj UKC Ljubljana. Kakšne so te vaše pristojnosti oziroma vaši ukrepi, ki bodo pripomogli k temu, da se ta osrednja zdravstvena ustanova v Sloveniji nekako izvleče iz vseh teh nepravilnosti in težav, ki jih ima? Vsekakor je eno izmed teh tudi verjetno izboljšanje stanja na področju vodilnih v tej ustanovi, torej generalnega direktorja UKC. Zanima me: Kakšni bodo vaši ukrepi na tem področju, da se stanje v tej zdravstveni ustanovi le vendarle izboljša?
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za vprašanja, spoštovana gospa poslanka! Zastavili ste kar nekaj vprašanj, ki se nanašajo na pretekla dogajanja in stanje, tako kot ste ugotovili, v naši največji bolnišnici, ki se ukvarja tudi s terciarno dejavnostjo, to je UKC Ljubljana. Pa naj začnem mogoče z odgovorom na tisto najbolj žgoče vprašanje oziroma na zadevo, ki je odgovor na dogodke, ki so se pojavljali v preteklosti, to je dogodek, povezan z dr. Radanom. Naj vam povem, da v skladu s pristojnostmi, ki jih imam kot ministrica, lahko uvedem, in to sem storila nemudoma, že 23. februarja letos, izredni upravni nadzor. Naj povem, da strokovni nadzor ima v skladu z zakonom in pooblastili Zdravniška zbornica Slovenije. Ta izredni upravni nadzor se je nanašal na pregled zakonitosti dela za obdobje od 1. decembra 2014 do 31. januarja 2015. To je za obdobje, v katerem je prišlo do tega neljubega dogodka s kalijem. In sicer se ta izredni upravni nadzor nanaša na Klinični oddelek za vaskularno nevrologijo in intenzivno nevrološko terapijo Nevrološke klinike. Zaradi spremembe časovne komponente izvedbe nadzora in glede na dosedanji potek izvedbe nadzornih dejanj, to je predvsem na pregled dokumentacije na izvedeni razgovor komisije z gospodom Radanom, sem razširila oziroma podpisala sklep, da se izredni upravni nadzor, in sicer to 29. maja letos, razširi še na obdobje od 1. februarja leta 2009 do 30. 6. 2015. Se pravi, razširili smo izredni upravni nadzor na celotno obdobje, ko naj bi se pojavljali ti neljubi dogodki. Do sedaj je komisija za izredni upravni nadzor s strani UKC pridobila obširno listinsko dokumentacijo, izvedla številne razgovore. Naj povem, da poleg razgovora z gospodom Radanom je bilo opravljenih še 19 drugih razgovorov z osebjem. Opravila je komisija tudi ogled ključnih prostorov Kliničnega oddelka za vaskularno nevrologijo in intenzivno nevrološko terapijo Nevrološke klinike. V naslednjih dneh bodo nadzorna dejanja zaključena in sestavljen bo zapisnik o teh dejanjih in poslan UKC v pripombe. Na podlagi morebitnih pripomb UKC se bo komisija odločila ali za izvedbo usklajevalnega sestanka ali pa bo po opravljenem nadzoru meni neposredno podala poročilo o svojih ugotovitvah. Predvidoma naj bi, če ne bo kakšnih dodatnih zapletov, to se zgodilo do konca julija letošnjega leta. V primeru pa, da bodo iz predmetnega poročila izhajale nepravilnosti, bom kot ministrica izdala odločbo o odpravi teh nepravilnosti in po potrebi obvestila tudi druge pristojne organe oziroma organizacije v Sloveniji. Glede na to, kot ste ugotovili, da je odgovornost za ta dogajanja tako na strani vodstva Nevrološke klinike kot tudi vodstva Univerzitetnega kliničnega centra, sem 21. maja pozvala obe vodstvi, da odstopita zaradi objektivne odgovornosti. Ker se to žal ni zgodilo, sem 26. 5. 2015 pisno pozvala predsednika Sveta UKC, da v sklopu svojih pristojnosti prične s postopki ugotavljanja odgovornosti.
Gospa Jelka Godec imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Res je, da sem izpostavila več tem, v bistvu več področij, ki se tičejo UKC Ljubljana. Namreč, zdi se mi, da so vse te povezane konec koncev z vodstvom UKC Ljubljana in tudi sami ugotavljate oziroma ste že pred mesecem ugotovili oziroma tudi pozvali samo vodstvo k odstopu. Dogaja se tudi, da ko poziva ministrstvo Zdravniško zbornico oziroma ko se da v mnenje potem določena poročila UKC, ugotavljajo, da do nepravilnosti ni prišlo, njihovi notranji nadzori ugotavljajo, da ni bilo nepravilnosti, tudi v primeru korupcij zdravniki niso oškodovali javnega zdravstva oziroma niti same bolnišnice, da so strokovno tako nenadomestljivi, da jih pač ne mislijo zamenjati. Mene vseeno zanima: Ali nameravate ostreje nastopiti proti vodstvu? Oziroma: Ali podpirate še vedno to vodstvo glede na to, da na vaš poziv je bil z njihove strani zelo odklonilen in zelo oster odziv, da ne nameravajo odstopiti? Kaj boste naredili v primeru, potem ko boste, kot sem razumela, obvestili tudi določene organe, če bo prihajalo do nepravilnosti? Kakšni bodo vaši ukrepi, če bo vodstvo vseeno vztrajalo na svojih stolčkih – lahko tako rečem?
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje. Kot ministrica sem to, kar je povezano z vodstvom UKC, nekako izčrpala, ker kot ministrica nimam pooblastil, da postavljam ali pa, če hočete, tudi odstavljam vodstvo UKC. Za to je pristojen Svet zavoda UKC, zato sem tudi pisno pozvala, da Svet zavoda v sklopu svojih pristojnosti začne s postopki ugotavljanja odgovornosti vodstva, in to subjektivne odgovornosti. Ti postopki so v začetni fazi in prepričana sem in verjamem, da bo Svet zavoda v skladu z ugotovitvami na koncu sprejel ustrezno odločitev. Mogoče pa še nekaj podatkov glede koruptivnih dejanj oziroma s tem dogajanjem, pisanjem v današnjem časopisu. Naj omenim, da smo na ministrstvu poleg skupnih javnih naročil za zdravila, ki je eden od inštrumentov, da bi sistemsko zajezili korupcijo, v nadaljevanju pristopili tudi k pripravi tehničnih normativov in meril za nabavo opreme, ker je to eden od najpomembnejših elementov, da ne bo mogoče sistemsko vgraditi korupcijo. Zakaj? Zaradi tega, ker če bomo imeli na nivoju države opredeljeno, kakšne so tehnične zahteve in normativi za posamezno opremo in inštrumente v zdravstvu, potem bo bistveno težje ali vsaj s sistemskega vidika onemogočeno, da se bi lahko prišlo do individualnih in posameznih dogovarjanj, katero in kakšno opremo se nabavlja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer, ki bo postavil vprašanje ministrici za kulturo gospe mag. Julijani Bizjak Mlakar. Pripravi naj se gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica Spoštovana ministrica, od samega začetka vašega mandata spremljamo, da v resnici na svoj način imate neke težave pri komuniciranju s strokovno javnostjo, zainteresirano javnostjo, mediji, občinami in sami poslanci ter z drugimi ministrstvi. Lahko bi rekli, da v resnici na nek način po 9 mesecih vašega ministrovanja imate svojevrsten, to ste zdaj že pokazali, nek svoj avtoritativni oziroma avtokratski način vladanja in vodenja ministrstva. Zadnji primer je vaša nova definicija slovenske glasbe, ki je doživela toliko argumentiranega zavračanja, da očitno v to definicijo verjamete samo še vi. Moram reči, da sem bil neverjetno presenečen, ko sem gledal zadnjo oddajo Studio City in predvsem vaš odnos, aroganten nastop do dveh strokovnjakov s tega področja, to je radijskega voditelja Andreja Karolija in prof. dr. Marka Milosavljevića, kjer ste oba tako rekoč pravzaprav zasuli z nespodobnimi žaljivkami. Javna tribuna, ki je bila prejšnji teden organizirana na Valu 202, praktično pred parimi dnevi, je v resnici s svojim naslovom povedala vse; to je Laibach, Slovenci v Londonu, tujci v Sloveniji. K temu pravzaprav ni kaj dodati. Ampak, tisto, kar je bistveno, pa je, da opažamo, da največkrat je problem to, da je z vašim prihodom tudi sam proračun na ministrstvu vedno manj ustrezen; še posebej ob problemih, ki nastajajo, ki so nerešeni, od Muzeja solinarstva do javnega zavoda Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija. Ne nazadnje gre pravzaprav za svojevrsten problem in alarm, ki nastaja, še posebej zato, ker nimate niti več pravega odnosa do Nacionalnega sveta za kulturo, ki je v resnici nek nebodigatreba, in na koncu še z društvom Asociacija, gre za nevladno organizacijo, kjer pa ste jim že tako in tako že dali vedeti, kam sodijo. Tisto, kar je za nas pomembno, pa je, da vidimo zadnje korake iz problematike porušitve Rakuševega mlina. Namreč, gre za izgubo upravnega spora na sodišču, ki več kot jasno pove, da bomo imeli še večji finančni problem. Zato vas sprašujem: Kaj boste storili, da bo glas stroke v javnosti v kulturi slišan in da bo Ministrstvo za kulturo na osnovi dialoga z vsemi deležniki v kulturi lahko v prihodnje sprejemalo kakovostne odločitve tako na vsebinski kot zakonodajni ravni? V tem trenutku smo namreč z vaše strani priča vse kaj drugemu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanec gospod Jani Möderndorfer, za vaša vprašanja se vam zelo zahvaljujem. Povedati vam moram, da vaša vrednostna ocena je morda oblikovana skozi prizmo vašega pogleda ali pogleda vaših svetovalcev, katere pa sama, ki ima vpogled v celovit nabor podatkov, tega ne morem potrditi. Ne glede na selektivno medijsko obravnavo marsikatere zadeve, ki je razumljiva in v smislu medijskega nadzora tudi pričakovana, vam namreč lahko zagotovim, da ravno na primeru slovenske glasbe, v zvezi s katero naj poudarim, da sicer ne postavlja nobene nove definicije, kot to napačno trdite vi, sprejemam številne izraze, ustne in pisne, podpore različnih javnosti in posameznikov. Podobno tudi glede drugih določb, ki so predlagane – tudi glede tistih navedb, o katerih ste govorili, ko gre za Muzej solinarstva, ki je v upravljanju drugega resorja, pod pristojnost drugega resorja. Hkrati rešujemo problematiko tudi centra, kar zadeva Idrijo, ker namreč, kot verjetno veste, da je v času vašega ministra bilo predlagano, da bi kulturno ministrstvo prevzemalo geološka in rudarske posle, za kar pa ni pristojno in tudi ne more prevzeti odgovornosti za to, da bi se z rudniki ustrezno upravljalo. Podobno seveda, kot rečeno, glede drugih določb, ki so predlagane. Kot rečeno, ne oblikujemo nobene nove definicije slovenske glasbe, pač pa osnutek predloga zakona, ki je kot izhodišče za oblikovanje zakona še vedno v javni razpravi, kjer se postavlja predlog, da se 20 % kvote glasbe v slovenskem jeziku predvaja med 6. in 22. uro. Kot morda veste, obstajajo trenutno številne zlorabe predvajanja kvote v nočnem času. Te zlorabe želimo preprečiti. S tem pa ni nikakor ukinjena možnost predvajanja preostale glasbe, to je glasbe v tujih jezikih, ki se lahko v dnevnem oddajnem času predvajajo v preostalih 80 % oddajnega časa, izven dnevnega oddajnega časa pa, recimo, pri komercialnih radijih kar v celoti. Vse to ostaja torej še vedno v presoji glasbenega urednika. Javna razprava, kot rečeno, traja do 22. 6. 2015 in prispele pripombe bomo, če bo to mogoče, predvsem v smeri večje jasnosti in nedvoumnega zapisanega, tudi upoštevali. Glede oddaje, ki jo omenjate, vašega očitka o utišanju seveda ne morem komentirati kako drugače, kot da navedem dejstva. Bila sem zgolj gostja oddaje, med tremi gosti, in voditelj je oddajo vodil v skladu s svojo novinarsko avtonomnostjo. Vsem argumentom, izraženim v javni razpravi, bomo v nasprotju z nekaterimi preteklimi praksami prisluhnili, jih skrbno proučili ter na koncu javne razprave pripravili besedilo predloga zakona, ki bo posredovan v nadaljnjo obravnavo. Vaša navedba, da je primer Rakuševega mlina posledica nesodelovanje ministrstva z lokalno skupnostjo in njenimi predstavniki, je najmanj prenagljena. Vaš sklep je vsekakor pretiran, ker mnenje o sodelovanju ministrstva z občinami gradite na eni točki, pa še to ne najbolj posrečeni, namreč na Rakuševem mlinu, ne da bi pri tem navedli, kako si prav v tem primeru predstavljate to sodelovanje. Ministrstvo ima namreč sicer dnevne intenzivne, dobre in redne stike z občinami, tudi s celjsko, saj sem to občino obiskala, tudi potem ko je občina že vložila upravni spor. Prav tako so dobri stiki ministrstva s strokovno javnostjo. Z zainteresirano javnostjo vodi ministrstvo reden dialog, spremlja problematiko in se odziva na tekoče probleme, kar se odraža tudi v vsebini osnutkov zakonov. Tudi s sindikati ima ministrstvo redne stike. Glede na podatke o problematiki Rakuševega mlina, s katerimi razpolagam, pa vam lahko pojasnim, da je v konkretnem primeru lastnica porušenega kulturnega spomenika sprožila upravni spor, ker se ni strinjala s kulturnovarstvenim soglasjem za raziskavo in odstranitev spomenika, s katerim je Ministrstvo za kulturo občini določilo plačilo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. No, saj dejstvo je, da v resnici vaši odgovori ne ustrezajo vsesplošnim znanim dejstvom, ki jih bom zdaj tudi navedel. Res pa je tudi, da kadar zmanjka argumentov, se začne z diskvalifikacijo, najbolj žalostno pa je, da to vedno se nekateri opirajo na svoje predhodnike. Pa nič zato, pojdimo k dejstvom, za razliko od vas. Dejstvo je, da je 27. 5. v zadevi Rakušev mlin razsodilo v prid Mestni občini Celje in razveljavilo odločbo Ministrstva za kulturo o njegovi odstranitvi ter plačilu odškodnine občini v višini 1,7 milijonov evra. 1,7 milijonov evra – če je to za vas nič posebnega. Ampak zdaj pa poglejmo, kaj je sodišče v resnici odločilo. Odločilo je, da se ministrstvo v celotnem postopku vodenja ni opredelilo do treh listin, ki jih je predložila Mestna občina Celje: ne do mnenja sodnega izvedenca za gradbeništvo, ne do poročila gasilcev in ne do poročila o stanju požara izpostavljenih objektov Rakušev mlin. Sodišče zato ugotavlja, citiram: "Ministrstvo je neutemeljeno zadevo vodilo po skrajšanem ugotovitvenem postopku, hkrati pa ni upoštevalo vseh relevantnih listin, ki jih je predložila Mestna občina Celje …", kar pomeni drugače povedano: Celja oziroma mestne občine niste vprašali popolnoma nič, ampak ste jim v samem postopku preprosto na koncu le poslali račun v višini 1,7 milijonov. Kar je najbolj zaskrbljujoče v tem postopku, ni to, da jaz branim Mestno občino Celje, daleč od tega, ampak me zanima: Kako bomo postavili, ker ste sami postavili s tem postopkom glede na same uzance, ki bodo seveda tudi sledile, pod vprašaj izvajanje 31. člena Zakona o varstvu kulturne dediščine, tako občutljivega, ki je bil do sedaj v praksi zelo jasen? Z novim načinom prakse uveljavljanja pa ste postavili pod vprašaj točno ta člen. Gospa ministrica, lepo vas prosim, ne iščite krivca v meni, ampak raje poglejte, kje ste naredili napako. Tudi to in ta način kaže, seveda, o tem komuniciranju, ki sem vam povedal na začetku.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Julijana Bizjak Mlakar, ministrica za kulturo.
Hvala lepa za besedo. V navedenem primeru, ki nam ga je sodišče iz procesnih razlogov vrnilo v ponovno obravnavanje, zato ga vsebinsko ne bom komentirala, je bilo treba na urgentno stanje zadeve, ki pa ni bila posledica kakršnegakoli pomanjkanja interesa za sodelovanje z občino na strani ministrstva, ukrepati v najkrajšem mogočem času. V ponovljenem postopku bomo seveda postopkovna navodila in usmeritve sodišča pri ponovni presoji vsekakor upoštevali. Mimogrede, ali naj si vaše navedbe glede Rakuševega mlina razlagam kot javno izraženo zahtevo, da bi moralo ministrstvo od postopka proti občini odstopiti? Glede 31. člena Zakona o varstvu kulturne dediščine so seveda tudi v tem primeru vaše navedbe brez resne osnove, ker namreč Upravno sodišče ni presojalo izvajanje 31. člena Zakona o varstvu kulturne dediščine, ampak je zadevo vrnilo ministrstvu v ponovni postopek iz procesnih razlogov. Tako je zaradi izgubljenega upravnega spora v zadevi Rakušev mlin glede na prej navedene razloge za odločitev Upravnega sodišča Republike Slovenije v predmetni zadevi o morebitno ogroženem izvajanju 31. člena Zakona o varstvu kulturne dediščine – vprašanje o tem smo prejeli tudi iz vaše politične stranke – seveda preuranjeno govoriti. Glede razvoja področja kulture pa dovolite, da navedem, da se tudi velik del strokovne javnosti z vami ne bi strinjal. Gre za ustavitev skokovitega trenda padanja proračunskih sredstev za kulturo iz zadnjih par let, kar je na mnogih področjih kulture razmere stabiliziralo, reševalo in predstavljalo dober obet tudi za prihodnje ukrepe v smeri urgentne zaščite najšibkejših skupin in najbolj ogroženega premoženja v kulturi. Na ministrstvu smo v teh nekaj mesecih, odkar sem ministrstvo prevzela, med drugim reševali težko zapuščino tistega, kar smo pač prejeli, poleg ustavitve skokovitega padca sredstev za kulturo smo preprečili tudi drastično zmanjšanje knjižničnega nadomestila avtorjem kot posledice ukrepov, ki so bili izvedeni v prejšnjem mandatu. Zadnji razvoj dogodkov v javnih razpravah o sedmih osnutkih predlogov zakonov, ki smo jih že posredovali v javnost, me utrjujejo v prepričanju, da razmišljam v pravi smeri, da smo identificirali nekatere najnujnejše točke po posameznih področjih, in glede na to, da je javna razprava živahna in plodna tudi na področju osnutka novele medijskega zakona, pričakujem izboljšanje besedila zakonskih predlogov za nadaljnjo obravnavo, kar je bil tudi namen te faze javne razprave [[znak za konec razprave]] [[…]]Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji pravi razprav o vašem odgovoru.
Hvala, podpredsednica. Točno to, vendar tisto, kar je bolj pomembno, je, da če to seveda vse drži, kar pravi gospa spoštovana ministrica, potem je več kot jasno, da se bo strinjala, da lahko o tem opravimo splošno razpravo in vidimo to strokovno podporo in, bom rekel, tako civilne družbe, ki bo vsa prišla in vam bo dala čast in priznanje za vse, kar ste do danes naredili. Vam pa predlagam, da vzpostavite čim prej zelo iskren pogovor, ne kot obrambo, ampak je vedno dobrodošla, posebej za vladajočo strukturo, zmerna stopnja kritike, zato da ne zaspite, predvsem pa tisto, kar je bolj pomembno, da ne delate napak. Danes sem govoril predvsem v obrambi 31. člena. To sem vam zelo jasno sporočil. Če tega niste razumeli, vam sporočam drugače: v skladu z 264. členom predlagam, da opravimo splošno razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko, ki bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku ter ministru za znanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu. Pripravi pa naj se gospod mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana ministra! Slovenija je po velikosti, bi lahko rekli, zelo majhna država in ravno zaradi tega je še toliko bolj pomembno za naše gospodarstvo, da imamo kot država vzpostavljene zelo dobre odnose s tujino, s tujimi trgi in da imamo narejeno prav vse, kar je mogoče, da jim omogočimo čim boljše medsebojno sodelovanje – na gospodarskem področju seveda mislim – tako glede internacionalizacije, kot glede izvoza, kot tudi investicij in ne nazadnje tudi spodbujanja turizma iz ciljnih trgov v Slovenijo. Da pa sploh lahko pride do boljšega medsebojnega sodelovanja s tujimi državami, tukaj mislim predvsem na države izven Evropske unije, je najprej potrebno dobro politično sodelovanje. Vzpostavitev in podpis vseh potrebnih sporazumov, ureditev vprašanja vizumov in tako naprej. Marsikdaj je nujno tudi diplomatsko predstavništvo v obliki veleposlaništva ali odprtje pisarne v tujini. Pri nas področje internacionalizacije spada pod Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, medtem ko gospodarska diplomacija spada pod Ministrstvo za zunanje zadeve. Zato, glede omenjenega področja sprašujem oba spoštovana ministra in resnično upam, da so cilji in strategija na tem področju enotni, usklajeni s strani obeh ministrstev. Lahko bi rekli, da gresta internacionalizacija in tudi gospodarska diplomacija nekako z roko v roki. Zato, spoštovana ministra, sprašujem: Na katerih tujih trgih oziroma v konkretnih državah vidite največje možnosti za povečanje gospodarskega sodelovanja v prihodnjih petih letih in zakaj na teh tujih trgih? Tukaj mislim zlasti na trge, kot sem že omenjala, izven Evropske unije. Po kakšnem ključu ste izbirali te ciljne trge? Kakšne so vaše strategije za dosego teh ciljev? Katere aktivnosti že izvajate za povečanje sodelovanja med temi državami v okviru vašega posameznega ministrstva? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, poslanke in poslanci! Poslanka Suzana Lep Šimenko, hvala za vprašanje. Slovenija ima sprejet Program spodbujanja internacionalizacije 2015–2020 in izvedbeni načrt Mednarodni izzivi 2015, 2016. 75 % gospodarske rasti Slovenije je generirano z izvoznim gospodarstvom, zato je naš program internacionalizacije v tem kontekstu zelo pomemben. Ciljni trgi so tuji trgi, ki so v dokumentu Mednarodni izzivi razdeljeni v tri skupine, in sicer imamo prioritetne trge, tradicionalne trge in perspektivne trge. Prioritetni trgi so ZDA, Japonska in Turčija. V to skupino smo uvrstili trge, ki so v svetovnem merilu zelo pomembni, slovenska podjetja pa tam še niso močno prisotna ali sploh niso prisotna, ocenjujemo pa, da imamo veliko rezerve na teh trgih. Tradicionalni trgi, v to skupino so vključeni trgi, kjer so slovenska podjetja tradicionalno prisotna in tam že poslujejo, ter države, ki so tradicionalno največje investitorice v Slovenijo. To je ta krog okoli Slovenije, z Nemčijo na čelu. In pa perspektivne regije, Kitajska, zalivske države: Katar, Združeni emirati, Savdska Arabija, Centralna Azija, Kazahstana, Turkmenistan, Iran, Indija. V teh regijah vidimo priložnost za slovensko gospodarstvo v prihodnosti. Po posameznih skupinah na trgu so načrtovane konkretne aktivnosti v letu 2015, 2016, seznam aktivnosti imamo pripravljen za vsako državo posebej. Poleg navedenega pa Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo podjetjem nudi ukrepe pri njihovi mednarodni poti, in sicer imamo javni razpis za individualne sejemske prireditve na mednarodnih sejmih v tujini, javni razpis za sofinanciranje poslovnih klubov v tujini, javni poziv za izvedbo skupinskih sejemskih predstavitev slovenskega gospodarstva na mednarodnih sejmih v tujini in javni poziv za usposabljanje podjetij za pripravo izvoznega načrta, javni razpis za sofinanciranje tržnih raziskav v tujini. Za celovito informacijo imamo na spletnih straneh Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo tudi program spodbujanja internacionalizacije, kot sem rekel, sprejet na Vladi za obdobje 2015–2020, in njegov akcijski načrt za naslednji dve leti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu.
Hvala lepa. Moram reči, da gospodarska diplomacija predstavlja eno od prioritet Ministrstva za zunanje zadeve. V preteklosti temu ni bilo tako, vendar moram reči, da je tukaj, tako kot ste že vi pravilno ugotovili, zelo pomembno dobro sodelovanje tudi z ministrstvom za gospodarstvo. Tukaj bi zlasti omenil tudi agencijo Spirit. Seveda moramo pa v to vključiti tudi Gospodarsko zbornico, Obrtno-podjetniško zbornico in Trgovinsko zbornico. Zato smo tudi ustanovili strateški svet za gospodarsko diplomacijo, kjer skušamo skupaj usklajevati, kako pomagati slovenskemu gospodarstvu, da bo čim lažje dostopalo na nove trge. Pravilno je bilo tudi ugotovljeno, da so pogoj za nove gospodarske odnose gotovo najprej dobri politični odnosi. V okviru tega potem potekajo različne meddržavne komisije za gospodarsko sodelovanje, kjer se navedejo projekti in konkretni posli, ki jih bi radi realizirali. V okviru tega bi rad povedal, da ta gospodarska diplomacija ni samo gospodarsko sodelovanje med državami. Tukaj ne gre samo za izvoz in uvoz, ampak gre tudi za to, da ima Slovenija izjemen geostrateški položaj, zlasti z Luko Koper, ki pomeni naravna vrata v Srednjo Evropo. Tukaj morate vedeti, da so zlasti države Srednje Evrope izjemno zainteresirane, da bi prišlo do modernizacije infrastrukture. Vemo, da je železniški tovorni promet potreben modernizacije. Naslednja stvar so investicije. Tukaj gre tudi za to, da skušamo skozi gospodarsko diplomacijo privabiti tuje investitorje. Jaz moram reči, da je odziv gospodarstva izjemno pozitiven na delo gospodarske diplomacije, vidimo pa potrebo, da bi se moralo slovensko gospodarstvo še bolj organizirati. Tako kot imamo avtomobilski grozd, IT grozd, bi bilo treba tudi na nekaterih drugih področjih organizirati slovensko gospodarstvo, da bi lahko nastopilo na tuje trge. Prosim še za kakšno dodatno vprašanje.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Zanima me: Ali ste pri določanju teh ciljnih trgov upoštevali, kakšne so želje gospodarstva? Kakšni so bili do sedaj uspehi gospodarske diplomacije na trgih, ki so bili izpostavljeni? In zanima me, gospod minister za zunanje zadeve: Ali se strinjate s ključnimi trgi, ki so bili izpostavljeni s strani ministra za gospodarstvo? Ali je ta dokument nastal usklajeno ali je bil ustvarjen bolj v domeni ministrstva za gospodarstvo? Ali nameravate v prihodnosti odpreti kakšno veleposlaništvo na teh trgih, ki so bili že izpostavljeni? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec.
Hvala lepa. Moram reči, da je dokument Mednarodni izzivi usklajen tudi z Ministrstvom za zunanje zadeve, seveda je pa usklajen tudi z ostalimi deležniki. Če povem o svojih občutkih kot minister za zunanje zadeve, lahko rečem, da imamo tukaj sosednje države, kjer naredimo največ izvoza, to se pravi Avstrija, Bavarska, Italija, Hrvaška in Madžarska. Z Avstrijo imamo okoli 4,5 milijarde, z Nemčijo 8,5 milijarde, s Hrvaško je približno 2,6 milijarde, z Madžarsko 1,7 milijarde, z Italijo 6 milijard. To poudarjam zato, ker je to tisti prvi krog, kjer naše gospodarstvo sklepa največ poslov. Treba je pa vedeti, da imamo že v tem krogu še velike rezerve. Naj povem primer. Kot sem povedal, blagovna izmenjava z Madžarsko je bila 1,7 milijarde v lanskem letu. Kot primer povem, da imata Slovaška in Madžarska 8 milijard blagovne izmenjave. Prepričan sem, da imamo tukaj rezervo, seveda bo pa pred tem treba čim prej modernizirati našo železnico, ker je to predpogoj, da bomo imeli še multiplikativne efekte. Kar se tiče Italije, vam lahko povem zelo odkrito, da so nekje do Milana slovenska podjetja prisotna, v Rimu pa boste težko srečali kakšno resno slovensko podjetje. To pomeni, da moramo tukaj še nekaj dodatnega narediti. Upam, da bo Expo dal neko pozitivno sinergijo in da bomo v tem prostoru bolj prodrli. Potem Kitajska. Veste, da je bil lansko leto podpredsednik kitajske vlade v Sloveniji z močno gospodarsko delegacijo in tudi z močno vladno ekipo. Jaz mislim, da je Kitajska gotovo pomemben strateški trg. Zlasti se Kitajci tudi zanimajo za to, kako bi preko Slovenije plasirali svoje produkte v Srednjo Evropo in nasploh v Evropi. Potem imamo Turčijo, kjer tudi še imamo rezerve. Tam imamo približno 450 milijonov evrov. Prepričan sem, da bi lahko s Turčijo imeli eno, dve ali pa tri milijarde evrov, je pa res predpogoj, da je treba utrditi našo konzularo, ker so problemi z vizami. Tukaj moram reči, da bomo šli na sistem, da bomo outsorsali te storitve, ker obstajajo agencije, ki to naredijo v imenu države proti plačilu, plača pa tako tisti, ki želi vizo. Tako da nas tukaj čaka še veliko dela skupaj z ministrom za gospodarstvo. In da imamo gospodarsko rast [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister! Ena izmed temeljnih vlog Ministrstva za finance in tudi ministra za finance je pobiranje dajatev in ustrezno vodenje davčne politike glede tega. Izhajam iz podatkov Ministrstva za finance, ki so zabeleženi tudi v Zakonu o davčnih blagajnah, kjer se, na primer, navaja, da je bilo v obdobju 2008–2014 pobranih dodatnih davkov, dodatne davčne obveznosti za 1,5 milijona evrov, hkrati pa so bile v tem obdobju izrečene globe v višini 3,3 milijona evrov. Skratka, enkrat več glob, enkrat več kazni kot davčne obveznosti. Verjetno gre tukaj za nesorazmerje glede na višino kazni, glede na samo davčno obveznost. V tej povezavi vas sprašujem: Kakšno politiko vodite preko vseh predpisov, ki to urejajo? To ureja Zakon o davčnem postopku, to urejajo posamezni zakoni, na primer Zakon o dohodnini, Zakon o davku na dodano vrednost, Zakon o finančni upravi in tako naprej. In v teh zakonih so enormne kazni. Tam so kazni predpisane. Na primer, v zakonu, ki bo urejal davčne blagajne, bo lahko posameznik, ki bo zapustil trgovino in ne bo imel računa v neposredni bližini poslovnega prostora, kar je odločitev davčnega inšpektorja, kaznovan s 400 evri, kar je enormno visoko glede na sam davčni prekršek. Ali pri takšnih davčnih globah ne gre za to, da se ljudem požene strah v kosti? Gre v bistvu za neko represivno davčno politiko, predvsem zaradi tega, da je ljudi strah. Jaz bi vam lahko, in mislim tudi v nadaljevanju, navedel nekatere kazni, ki so predpisane tudi v spremembah Zakona o davčnem postopku – ta zakon je na spletnih straneh Ministrstva za finance – in s povečanimi pooblastili davčnih inšpektorjev, ki gredo v to, da lahko uporabijo strelno orožje, lahko uporabijo pse, lahko uporabijo druga prisilna sredstva, po prostem preudarku finančne uprave. Moje vprašanje glede tega je: Ali nima finančno ministrstvo tako glede višine kazni kot glede pooblastil preveč represivnih ukrepov do davčnih zavezancev?
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec mag. Andrej Šircelj! Predlog novele Zakona o davčnem postopku, ta, ki je sedaj v javni obravnavi, ne zvišuje glob za prekrške, temveč jih, ravno obratno, celo znižuje, in sicer konkretno globe za prekrške, ki jih storijo davčni zavezanci pri elektronski obdelavi podatkov. Višina teh glob se usklajuje z višino glob za prekrške, storjene po predlogu zakona o davčnem potrjevanju računov, ki je v zakonodajnem postopku v Državnem zboru. Globo v razponu lahko prekrškovni organ v hitrem postopku o prekršku izreče le, če je to pooblastilo določeno v zakonu, ki določa prekršek. S predlagano spremembo se zato tudi za ta prekršek, prekršek pri elektronski obdelavi podatkov, določi pooblastilo za izrek globe v razponu in tako bo v predlogu spremembe izrek globe v razponu mogoč za vse prekrške, določene v Zakonu o davčnem postopku. Prekrškovni organ pa mora pri izreku globe v konkretnem postopku upoštevati splošna pravila glede določitve sankcije, kar pomeni, da ne smejo biti prekomerne. S predlogom novele Zakona o davčnem postopku pa se za posebno hude prekrške ob upoštevanju pogojev Zakona o prekrških predlaga tudi podaljšanje zastaralnega roka, in sicer z dveh na tri leta. Zdaj še dopolnjujem tisto, kar ste povedali, vendar je za to dobra obrazložitev. Predlog novele ne razširja in niti ne povečuje pooblastil uradnih oseb Finančne uprave Republike Slovenije, ker so pooblastila za uradne osebe sistemsko urejena z Zakonom o finančni upravi, na podlagi tega zakona in okvira pa podrobneje urejena s podzakonskimi akti, tako da se ta pooblastila ne povečujejo s temi spremembami.
Hvala lepa. Gospod Šircelj, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Tukaj bi pa res želel dopolnitev odgovora. Jaz sem, spoštovani minister, navedel številne zakone, kjer so prekrški navedeni. Eden je tudi Zakon o davčnih blagajnah. Še enkrat, Zakon o davčnih blagajnah, recimo, sankcionira pravno osebo z do 50 tisoč evri, če je številka računa, za katerega se izvaja postopek potrjevanja računa, sestavljena na nepredpisan način. Imamo tudi druge zakone, ki dejansko določajo kazni do 300 tisoč evrov, nekateri zakoni do milijon in pol evrov. Tukaj ima prosto presojo finančna uprava in lahko pripelje do tega, da podjetnik ali pravna oseba tega davka ne more plačati in jih to ubije. Tukaj se ne bi osredotočal samo na Zakon o davčnem postopku. Številni zakoni to urejajo, in tukaj gre tudi za to, da je zaradi tega celotna zadeva netransparentna. In še nekaj, Zakon o davčnem postopku na novo ureja tudi to, da če bo dobil davčni zavezanec neupravičeno vrnjeno dohodnino in jo bo finančna uprava napačno izračunala, in bo to kasneje ugotovljeno, bo moral za to plačati še obresti. Finančna uprava bo napačno izračunala vračilo dohodnine, davčni zavezanec bi moral to preveriti po vseh aksiomih, po vseh formulah, ki jih davčna uprava preverja, in če tega ne bo naredil, bo plačal še zamudne obresti. Mislim, da gredo te stvari, spoštovani minister, v napačno smer, tudi pri davčnih blagajnah. Potrošnika kaznovati z do 400 evri zato, ker nima računa, je prekomeren in nesorazmeren davčni ukrep.
Hvala lepa. Odgovor, dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Namen Zakona o davčnem postopku, zakaj smo sploh šli v spremembe, je poenostaviti davčne postopke za zavezance in jih narediti bolj prijazne. To je en del tistega paketa, ki ga želimo narediti z odpravo administrativnih ovir. Pri tem so določene spremembe, na katere vi opozarjate. Zakon je v javni razpravi. V javni razpravi se lahko da pripombe in bomo te pripombe proučili. Vendar bi še enkrat rad poudaril, da mora prekrškovni organ pri izreku globe v konkretnem postopku upoštevati splošna pravila glede določitve sankcij, ki morajo biti sorazmerne. Sankcija mora biti sorazmerna določenemu prekršku, ki je bil narejen. Pri tem, ko se pa sklicuje na zakon, ki je že v parlamentarnem postopku, o davčnem potrjevanju računov, in v zvezi z globo, ki se nanaša na tisti zakon, če nimaš računa, pa tu nismo nič posebnega. V Italiji imajo finančno policijo, ki preverja, ali pridete, recimo, ven iz picerije – mene so ustavili, ko sem prišel ven iz picerije, češ ali imam račun ali ga nimam. Jaz sem ga vrgel proč in sem plačal zelo visoko odškodnino, ne spomnim se točno zneska. Za kaj pravzaprav gre? Gre preprosto za to, da velikokrat tudi kupci sodelujejo s prodajalci in ne zahtevajo računa zato, da jim prodajalci dajo popust. Se pravi, v tem primeru niso tisti, ki se izogibajo davkom, samo prodajalci oziroma tisti, ki opravljajo storitve, ampak tudi tisti, ki take storitve prejemajo oziroma dobivajo tako blago. Tako da je taka globa popolnoma običajna, se v tujini tudi uporablja in destimulira tako kupca kot prodajalca, da bi se izogibala davkom.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana ministra, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Varčevalni ukrepi in proračun za leto 2015 ne zagotavljajo zadostnih sredstev za vzdrževalne in investicijske aktivnosti na državnih cestah. Slabo stanje cest, v prvi vrsti zaradi povečanega tveganja za poškodbe in nesreče, vpliva na zdravje in življenje ljudi, ne smemo pa zanemariti niti pomembnega dejstva, ki vpliva na gospodarstvo in ne nazadnje tudi daljše vozne čase. Vzdrževanje cestnega omrežja podaljšuje življenjsko dobo cestne infrastrukture ter je hkrati ekonomsko upravičeno, saj so tovrstni stroški vzdrževanja manjši od tako imenovanih investicij. Bolj kot se odlaša z vzdrževanjem, hitreje se stroški povečujejo, in s tem so zahtevana še višja finančna sredstva. Ne samo, da je ceneje, tudi za uporabnike cest je manj moteče ter bistveno varneje, če cesto redno dobro vzdržujemo. Vsak zamik pri rednih vzdrževanjih ali celo popolna prekinitev vzdrževanja pomeni, da bo pozneje za obnovo iste ceste treba odšteti nesorazmerno večji strošek. Vezano na povedano ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča sprašujem: Kakšni so načrti glede vzdrževanja regionalne ceste Ljubljana–Kranj oziroma natančneje nadvoza pri Medvodah? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovanemu poslancu mag. Dušanu Verbiču odgovarjam sledeče. Z vašo oceno razlogov za slabo stanje cestne infrastrukture in tudi posledicami le-tega se lahko le strinjam. Stanje državne cestne infrastrukture se je namreč zaradi premajhnih vlaganj v zadnjih letih opazno poslabšalo. Posledice takšnega ravnanja poleg prebivalcev občutijo tudi gospodarski subjekti. Če se bo trend preskromnega vzdrževanja državne cestne infrastrukture nadaljeval, bo stanje vozišč glavnih in regionalnih cest v letu 2020 povsem nesprejemljivo. Projekcija namreč kaže, da bo skoraj 85 % vseh vozišč v slabem ali zelo slabem stanju, kar pa zagotovo pomeni dodatne velike težave tako v mobilnosti prebivalstva kot tudi v delovanju gospodarskih subjektov, za katere je urejena cestna infrastruktura predpogoj za neko normalno delovanje. Poleg tega je treba izpostaviti tudi stanje premostitvenih objektov, ki je že na 20 lokacijah takšno, da zahteva različne omejitve, zlasti tovornega prometa. Zaradi navedenih razlogov je treba zagotoviti kontinuirano in po obsegu zadostno investicijsko vzdrževanje cestne in železniške infrastrukture, zato se zavzemam za formiranje posebnega infrastrukturnega sklada, ki bo zagotavljal stabilen vir sredstev v naslednjih letih. Obseg sredstev bo moral biti takšen, da bo možno načrtovati investicijska vlaganja v obstoječe omrežje z intenzivnostjo, ki bo večja od intenzivnosti propadanja te infrastrukture. Ocenjujemo, da bi za investicijsko vzdrževanje za področje državnih cest na letni ravni potrebovali približno 200 milijonov evrov in še nadaljnjih 150 milijonov evrov za področje železniške infrastrukture. S takim obsegom sredstev ocenjujemo, da bi v naslednjih petih do šestih letih sedanje stanje cestne infrastrukture, ki ga ocenjujemo, da je slabo v 70 % vozišč, spravili na približno 50 % vozišč oziroma bi se stanje slabih cestišč zmanjšalo na 50 %. Kar se tiče mostu v Mednem in prepusta tik pred njim v smeri Medvod, pa lahko povem, da je izdelana projektna dokumentacija. Prav tako je pripravljena tudi razpisna dokumentacija za celovito rekonstrukcijo obeh premostitvenih objektov. V času rekonstrukcije je predviden urejen dvosmerni obvoz ob obeh premostitvenih objektih. V pripravi je nov razpis, saj so zagotovljena dodatna sredstva za celovito rekonstrukcijo. Razpis za to celovito obnovo bo objavljen takoj po pravnomočnosti odločitve o ustavitvi razpisa za vgradnjo začasnega montažnega obvoznega mostu. Namreč, vemo, da je bilo na ta razpis kar nekaj pritožb, in glede na to, da so sedaj zagotovljena dodatna sredstva, bomo ta razpis ustavili in prešli v razpis za celovito rekonstrukcijo teh objektov. Toliko na kratko v zvezi s tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Tisti, ki ste tukaj že več kot en mandat, veste, da poskušam predstaviti tudi moja vprašanja v sistem delovanja gospodarskih sistemov najbolj razvitih držav. Večkrat opozarjam na tiste temeljne probleme, zakaj nismo konkurenčni kot država. Ne samo zaradi birokratskih ovir, zaradi nestimulativnega davčnega okolja. Gre predvsem za delno zgrešeno politiko šolskega, izobraževalnega sistema, predvsem v okviru tako imenovanega srednješolskega programa, predvsem v okviru poklicnega izobraževanja. Rad bi povedal, da je pred kratkim gospod Wolfram von Ohain, generalni direktor nemške skupine BSH, ki je bil eden izmed pobudnikov, dal vprašanje in pobudo Vladi Republike Slovenije, da nemudoma uvede tako imenovani dualni šolski sistem, ki je ravno Nemčijo nekako dvignil iz hude gospodarske krize pred nekaj leti. Lahko tudi povem, da so reforme na področju poklicnega izobraževanja nujne, je bilo opozorjeno tudi v anketi, ki so jo kasneje opravili in jo je med nemškimi delodajalci v Sloveniji naredila nemška gospodarska zbornica. S sedanjim sistemom poklicnega izobraževanja v Sloveniji je nezadovoljnih oziroma zelo nezadovoljnih 41 % anketiranih nemških podjetij, ki delujejo v Republiki Sloveniji. Ob tem bi veljalo prisluhniti predlogu po uvedbi dualnega sistema, kar so direktno konkretizirali. To pomeni, da mladi ob poklicnem izobraževanju opravijo praktično izobraževanje v podjetjih. Gre predvsem za triletne programe, s katerimi je podjetju zagotovljen ustrezno usposobljen kader, zaradi česar je Nemčiji, četudi je zelo drago, uspela konkurenčnost v svetu. Vse od leta 2010 se v tej državi zvišujejo realne plače, lani za 1,7 %. Medtem ko znaša povprečna bruto plača v Sloveniji tisoč 569 evrov, je v Nemčiji trenutno povprečna bruto plača 3 tisoč 541 evrov. Svoj dualni sistem poklicnega izobraževanja Nemci tudi uspešno propagirajo s ponudbo prakse dijakom iz drugih držav, med njimi tudi iz Slovenije. Evropska komisija lahko skupaj z zainteresiranimi podjetji financira izvedbo projekta mobilnosti Leonardo da Vinci in tako naprej. Moje vprašanje je: Kdaj boste uvedli reforme na področju poklicnega izobraževanja? Kako bo naslednjo jesen izgledal vpis na program gimnazije? Kakšen bo odstotek vpisa na poklicno izobraževanje in na morebitni dualni šolski sistem, če bo uveden v okviru neke reforme? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. V Sloveniji imamo že izkušnje glede dualnega sistema, in sicer iz zgodnjih 80. let, po tem, ko smo vključili ta del tudi v Zakon o usmerjenem izobraževanju, po tem pa z novelo zakona o poklicnem izobraževanju celo ukinili vajeništvo, to je v letu 2006. Ker se zelo širi pobuda Zvezne republike Nemčije glede dualnega sistema in predvsem izkustva, ki so ga pridobili s tem z vidika zaposljivosti mladih, kot veste, smo v letu 2013 že pristopili k tej pobudi, in sicer je bilo to junija 2013, prav z namenom, da znova razmislimo in proučimo, na kakšen način je možno uvajati vajeništvo. Dualni sistem ima lahko različne koncepte, vendar je smiselno, da v Sloveniji prav v duhu vašega vprašanja ne samo razmislimo, ampak tudi udejanjimo uvedbo tega vajeništva v sodobnem pomenu koncepta, ki zagotavlja in na drugi strani tudi spodbuja zaposljivost mladih. Uvedba vajeništva pomeni v temelju spremenjen odnos do poklicnega izobraževanja, to, kar ste tudi vi nakazovali v svojem vprašanju. Spremeni se temeljna odgovornost. Namreč, odgovornost za samega vajenca se prenaša s šole na delodajalca. Zato je zelo pomembno, da zmoremo tudi v okviru celotne Slovenije in v duhu poklicnega izobraževanja in sodelovanja z delodajalci najti ustrezen dialog, kako potem tudi soustvariti vse te odgovornosti, jih tudi ustrezno porazdeliti in zagotoviti uspešno poklicno uvajanje znotraj sistema vajeništva. Naj pojasnim, kje vse smo že s temi iniciativami in kje so aktivnosti Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport. Smo v pripravi osnutka zavezništva za vajeništvo. V njem se opredeljujejo: ključni cilji uvajanja vajeništva; modeli, to je način pridobivanja izobrazbe, izpopolnjevanje in specializacija; ciljne skupine, tako mladina kot odrasli; programska področja, predvsem osredotočanje na redke poklice, izbrana področja glede na interes delodajalcev; statusna vprašanja, že prej omenjeni status vajenca oziroma status zaposlenega glede na status dijaka; in to, kateri so vsi tisti nosilci aktivnosti, ki so potrebni za to, da se tovrstni sistem tudi uspešno uvede. Tukaj imamo v mislih tako podlago na ministrstvu kot med delodajalci in ostalimi deležniki, tudi sindikati in ostalimi izvajalskimi organizacijami. Na poklicni koordinaciji je bilo sprejeto stališče, da se oblikuje delovna skupina, ki pripravi tudi osnutek tega besedila. Besedilo se že pripravlja. Pravzaprav so že pripravljena delovna gradiva za tako imenovana izhodišča za pripravo izobraževalnih programov v srednjem poklicnem izobraževanju in izhodišča za pripravo višješolskih študijskih programov. Ti delovni skupini je imenovala že moja pred predhodnica. V obojih izhodiščih, ki jih sprejme Strokovni svet Republike Slovenije za poklicno in strokovno izobraževanje, bodo opredeljeni vsi ti elementi programske podlage za izvajanje poklicnega in strokovnega izobraževanja v vajeniškem modelu. Kaj se je aktualnega dogajalo prav v zadnjem mesecu? S spodbudo, da za naslednje šolsko leto, kot ste tudi že omenili, vendarle pridemo do prvih pilotnih poskusov uvedbe vajeništva, so bili naslednji dogodki. Gospodarska zbornica Slovenije je prejšnji teden organizirala posvet o vajeništvu z mednarodno udeležbo, kjer ste tudi slišali predstavnike Nemčije in tudi drugih držav, ki so izvajale neko obliko tovrstnega poklicnega oziroma srednješolskega usposabljanja. Tudi v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije tečejo razprave o vajeništvu. O tem so govorili tudi na zadnjem forumu na Bledu. Pomembno je, da zdaj vzpostavimo nek celovit dialog tudi med vsemi delodajalskimi organizacijami in da nadaljujemo s koordinacijo, tudi medresorsko. Namreč, ta koncept vajeništva mora vključevati ne le naše resorno ministrstvo, ampak tudi ministrstvo za delo, ministrstvo za gospodarstvo in tudi Ministrstvo za finance. Predlagali smo tudi že ustanovitev medresorske delovne skupine za pripravo zakona o vajeništvu. Samo, da še stavek zaključim in ulovim te sekunde. Do jeseni je že načrtovan javni razpis za financiranje uvedbe vajeništva, in sicer tako, da se najprej osredotočimo na redke poklice, potem na programe za izpopolnjevanje, in da začnemo razmišljati in ustvarjati to podlago tako, da se dogovorimo o individualni učni pogodbi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, zahteva za dopolnitev odgovora, izvolite.
Najlepša hvala. Govorili ste predvsem o tem, da se kažejo neki zametki nečesa. Prva zadeva, ki jo moram omeniti. Ker sem spremljal dualni šolski sistem, ki smo ga imeli, lahko povem odgovore najboljših delodajalcev. Prva zgodba je bila, da so v poklicih, kot so recimo zidarstvo in gradbeni poklici, dali vajence v uk, na prakso sredi zime, ko ni bilo nobene sezone. Rade volje bi jim pokazali takrat, ko niso imeli dela. Šlo je za določene institucije, ki so s timingi nagajale delodajalcem. Druga zadeva, ki je pomembna. Govorili ste o odgovornosti, da se odgovornost prenaša z neke institucije, nekega šolskega sistema na delodajalce. Kakšno odgovornost so imeli tisti, zaradi katerih imamo danes 20 tisoč mladih, ki so strukturno brezposelni? Kakšno odgovornost ima nekdo, da ve, da ne moremo zaposliti 500 filozofov, 3 tisoč ekonomistov, pa še naprej financira takšen sistem izobraževanja? Verjamem, da ne moremo vsega izobraževanja tehtati preko trga, preko tega, kar gospodarstvo rabi, da rabimo določene poklicne skupine, ki so pomembne za razvoj države, kulture in vsega ostalega. Ampak poglejte, mi smo čisto mimo. Mi imamo zaradi tega celo vrsto ljudi zaposlenih v javni upravi, ker jih gospodarstvo že 20 let ni moglo zaposliti, gospa ministrica. Mi imamo celo vrsto ljudi v državnih podjetjih. Primer je zdaj Telekom. To je največji problem, ki ga čutite v Vladi ravno zaradi tega, ker imamo umetno ustvarjena delovna mesta. Vse to zaradi tega, ker tega sistema nismo uvedli že pred desetletjem ali pa še več. Rezultati kažejo, da je pravi, rezultati kažejo, da tisti, ki gredo v uk ali pa v dualni šolski sistem, lahko v okviru vseživljenjskega učenja še vedno v Nemčiji nadaljujejo tudi do univerzitetne izobrazbe in do doktorata. Imamo celo vrsto dobrih primerov. Ravno nemška podjetja, recimo na področju avtomobilske industrije – v tem trenutku je Audi napovedal 25 milijard vlaganj v razvoj. To je tudi podatek za naše razvojne dobavitelje v tej verigi. Če ne bomo imeli kadrov, bomo razvojno zaostali, izvozno bomo zaostali, in iskali bodo dobavitelje izven [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala za vse te razmisleke. Zagotovo imamo vrsto strukturnih neskladij, vendar ta niso povezana samo s sistemom, celovito vertikalo izobraževanja, ampak tudi s strukturnim lovljenjem, kot temu rečemo, razvoja gospodarstva in posameznih segmentov v njem. Se pa povsem zavedamo, da v sistemu izobraževanja ne moremo čez noč spreminjati konceptov. To pomeni, da potrebujemo nekaj časa, da se uveljavi nov model, nov pristop, ki ga uvajamo. Zato se zdi smiselno, da ko govorimo o poklicnem in srednješolskem izobraževanju, tudi o mreži šol, res tehtno razmislimo, kateri so tisti poklici in tista strukturna izobraževanja, ki jih potrebujemo prav zato, da bi čim hitreje in čim uspešneje odgovorili na vaša zastavljena vprašanja. Potrebujemo pa nekaj časa. Vsakdo, ki je bodisi vajenec bodisi dijak, mora opraviti celoten program. Programa ne more opraviti v nekem kratkem obdobju, ampak je to neko daljše učno obdobje, in je zato lahko tudi zakasnel odziv na aktualna stanja v gospodarstvu. Zato je potrebno, da v tem strukturnem razmisleku stopenjsko uvajamo model vajeništva in tudi druge oblike praktičnih usposabljanj na način, da se čim bolj približamo dejanskim potrebam, ki jih gospodarstvo ima. Je pa tako, da so v tem trenutku nekatere potrebe gospodarstva zatečene potrebe. Vprašanje je, kakšne bodo te čez pet, deset let, in v tem smislu moramo gledati skozi celotno vertikalo šolstva oziroma izobraževanja ter skušati strukturno prilagajati tudi te programe, hkrati pa na drugi strani že iskati okvire za prihodnost. Zato je pomembno, da imajo tudi v poklicnem in srednješolskem izobraževanju dijaki neka temeljna znanja, hkrati pa prilagojenost v učnih okoljih, če je le mogoče, v fleksibilnih učnih okoljih, na to, da se lahko hitreje odzivajo na trg dela. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Franc Breznik, zahteva za razpravo.
Ja, spoštovani gospod podpredsednik, se zahvaljujem že za sugestijo. Rad bi to razpravo razširil. Na tej razpravi, če bi jo kolegi izglasovali na glasovanju, bi lahko tudi predstavil celo vrsto projektov, kjer to uspeva. To je cela vrsta potreb. V Slovenski demokratski stranki smo pripravili in zdaj že drugič vlagamo novelo zakona. Moram priznati, da so tisti, ki so si pogledali ta osnutek, presenečeni, da smo zajeli vse, da smo imeli pogovore z velikimi igralci na trgu, ki potrebujejo te stvari. Nenazadnje tudi, ne da je to največja stranka, imamo celo vrsto strokovnjakov s tega področja v strokovnih svetih. Želel bi si razpravo, želel bi si nek pravi dialog, tudi kritiko morda, da še kaj popravimo v tej fazi, če bo prišel zakon v proceduro, ker menim, da je to nujno potrebno. Čakati odgovor trga – poglejte, mi smo s šolskim sistemom v Sloveniji gluhi na odgovore trga. Prej sem govoril, da razumem, da so nekatere potrebe izven gospodarskih vidikov ali pa nekih trenutnih smeri, ki se nakazujejo, tudi potreb, ampak mi smo čisto zgrešili. Največji problem tudi vseh ostalih kadrov, ki jih trenutno proizvaja ne samo srednješolsko izobraževanje, ampak največkrat tudi visokošolsko izobraževanje, je ta, da teh ljudi, ki so strukturno brezposelni v Sloveniji in jih nihče ne zaposli, niti v Evropi noben ne more zaposliti. Cela vrsta najboljših mojstrov, ki so še, recimo, jih je srednje strokovno izobraževanje dalo na trg, je danes zaposlenih nekje v Avstriji, Nemčiji, orodjarji, ne vem kje vse, po celem svetu. Kadri, ki pa jih mi tukaj plasiramo v tem trenutku, pa ne morejo nikamor. Da ne govorim o tem, da nekateri, ki se kitijo z magisteriji in doktorati, v nadaljnjem izobraževanju ne znajo kvalitetno niti tujega jezika. To je velik problem. Problem je, da trg išče znanje, trg ne išče potrdil in diplom. In mi smo tu zgrešili. Za to seveda niste krivi vi – ne kritiziram vas, gospa ministrica, verjamem, da se trudite –,to je zgrešena politika te države, od osamosvojitve ali pa še pred osamosvojitvijo. Sam sem bil v tistem usmerjenem izobraževanju, in moram priznati, da so bili veliki problemi. Nismo imeli prakse, bili smo pripravljeni za nadaljnji študij. Nismo bili ne tič ne miš, bi lahko rekli temu. Želel bi to javno razpravo, zato na podlagi Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi temeljita razprava, da bi lahko razširili vprašanja in potem tudi nekatere odgovore na to, kako naprej. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 17. junija, v okviru glasovanj. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Zdravku Počivalšku.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovani drugi minister, spoštovane ministrice, spoštovani zbor! Na 29. redni seji 2. aprila je Vlada izdala Uredbo o spremembi Uredbe o določitvi obmejnih problemskih območij na osnovi Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki to opredeljuje v 22. in 24. členu. Ob tako imenovanem pomurskem zakonu ter teh 85 občinah, če sem jih pravilno štel, imamo definirana še tri razvojno problemska območja v Sloveniji – sicer se to delno prekriva –, Pokolpje, Zasavje ter Maribor z okolico. Gledano teritorialno gre za več kot polovico Slovenije. V zadnjem času veliko govorimo o turizmu – celo gospod premier je danes rekel Turizem podpiram – kot o tisti panogi, ki naj bi obrnila te razvojne cikle v pozitivno smer. Zato sprašujem resornega ministra in Vlado: Kaj počnete v sodelovanju z regionalnimi in lokalnimi deležniki omenjenih razvojno prikrajšanih območij na področju razvoja turizma kot neke panoge, upam si reči, znotraj bodoče strategije pametne specializacije? To sprašujem zaradi tega, ker ima človek občutek, da se ne počne kaj dosti. Živim v Mariboru, zapeljem se na Pohorje, hoteli so zaprti. Potemkinova vas. Dandanes sam premier reče Odločitev slabe banke o prevzemu hotelov je presenetila vse. Če se tega dotaknem nekoliko širše. Sem Belokranjec, se pogovarjam z županjama in županom v Beli krajini malo širše o gospodarstvu, pa mi razlagajo, recimo, kako imajo probleme na mejnem prehodu v Vinici, ker Hrvati spuščajo čez kamione do 30 ton nosilnosti. Pri nas je enkrat 3,5 tone, drugič je 7,5 tone. In še bi lahko nadaljeval. Ker prihajam iz Maribora, imamo sklep predhodne vlade Alenke Bratušek za 60 in nekaj milijonov, ki ni bil preklican. Nekaj malega tega denarja je prišlo v Maribor, tudi za turizem. Lahko bi debatirali, ali je bilo sporno ali ne, zakaj je bilo podeljeno. Zanima me tudi: Kaj bo s temi sredstvi? Ali jih bo Maribor videl oziroma ali bodo namenjena mariborskemu turizmu? Gospod, vem, da izvirate iz turizma, branžo dobro poznate, in padli ste v neko zatečeno stanje. Upam, da me bo vaš odgovor prepričal. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister Zdravko Počivalšek.
Spoštovani predsedujoči, poslanec gospod Trček, poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. V Sloveniji imamo štiri problemska območja z visoko brezposelnostjo. Za vsako od teh področij je pripravljen program spodbujanja konkurenčnosti, ki je nastal v sodelovanju lokalnih, regionalnih in vladnih deležnikov. Vsako območje ima tudi svoje prioritete, ki se odražajo v programu. Turizem ima vsekakor pomembno vlogo, in sicer je eksplicitno naveden v programu spodbujanja konkurenčnosti Pokolpja. Vsi javni razpisi za spodbujanje začetnih investicij podjetij in ustvarjanje novih delovnih mest v Pokolpju so deljeni na dva dela, in sicer je prvi del namenjen turizmu, drugi pa ostalim panogam. V letošnjem razpisu je bilo od enega milijona in pol sredstev za turizem namenjenih en milijon sredstev. Razpis je zaključen, izbrani so bili štirje projekti s področja turizma, ki bodo ustvarili 10 novih delovnih mest in 34 novih ležišč. Gre za štiri projekte, in sicer so podprti projekti pustolovski park Osilnica, počitniška hiša GAMS, vzpostavitev turističnega obrata – Grad Vinica in turistično rekreacijski park kamp Podzemelj. Tudi na ostalih problemskih območjih so v ospredje pri razpisih prišli projekti, povezani s turizmom. Turizem je tudi prioriteta vseh slovenskih regij v naslednji finančni perspektivi, kar je vidno tudi pri sprejemanju regionalnih razvojnih programov, ki smo jih sprejeli 14, in v okviru vseh teh 14 je turizem pomembno udeležen. Naše ministrstvo bo v naslednjem obdobju dalo turizmu še večjo težo obravnave na obmejnih problemskih območjih. Zato smo predvideli dve skupini ukrepov, in sicer pod A posebno kvoto sredstev za obmejna problemska območja pri izvajanju ukrepov: spodbujanje nastanka in delovanja podjetij, s posebnim poudarkom na start-up podjetjih; podpora raziskovalnim in razvojnim projektom v podjetjih; spodbujanje investicijskih vlaganj v mala in srednja podjetja; spodbujanje sodobnih oblik podpornih storitev za podjetja; in storitve podpornega okolja za podjetništvo. Pod B, ugodnejši pogoji in merila za projekte iz obmejnih problemskih območij pri izvajanju ukrepov, ki so sestavljeni iz petih ukrepov, in sicer: podpora izvoznemu potencialu slovenskih podjetij; podpora pri izboljševanju kakovosti procesov, povezovanju podjetij, uvajanju in/ali razvoju novih poslovnih modelov, podpora demo oziroma pilotnim projektom; udeležba podjetij na mednarodnih sejmih; spodbujanje tujih neposrednih investicij; in storitve podpornega okolja za mednarodno rast podjetij. V novi perspektivi imamo za spodbujanje internacionalizacije podjetij, razvoj novih produktov in storitev v turizmu skupaj 88 milijonov znotraj 526 pri podpori malih in srednjih podjetij, kjer smo sprejeli odločitev, da bomo vsa štiri problemska območja, tudi Pokolpje, ustrezno podprli na tem področju in tudi znotraj strategije pametne specializacije, ker se je danes zgodil pomemben dogodek v tem kontekstu, da lahko rečemo, da je kocka padla, da smo startali s koriščenjem nove finančne perspektive. Znotraj treh glavnih dejavnosti, pod 1 zdravo delovno okolje, pod 2 naravni in tradicionalni viri za prihodnost in pod 3 industrija 4.0, ter desetih domen področja uporabe turizem spada pod 2. Verjamemo, da bomo tudi turizmu na problemskih območjih, vključno s Pokopljem, namenili ustrezno težo. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala. Sliši se obetavno, z malo premalo penezov. Bomo videli, kako je. Omenili ste mednarodne sejme. Dopolnitev vprašanja – bom citiral: "Slovenski paviljon je med najslabšimi; vsebinsko je povsem nedorečen, napravljen amatersko, brez poznavalske pripadnosti in zavesti, da se na svetovni prireditvi s sto tisoč obiskovalci na dan predstavlja država s svojo bogato kulturno in naravno dediščino in temu ustrezno vsebino." Potem so razlogi, kaj je slabo, kako bi lahko bilo, in zaključek: "Vse zapusti vtis, kot da smo komaj shodili in še nismo prišli niti do otroškega vrtca! Diletantizem, da te kap!" Marijan Zlobec, Milano, Expo. Jaz sem v zvezi z Expom opozarjal. Tukaj ste bili nekako zatečeni, samo 16 podjetij se je prijavilo. Saj stavba na pogled izgleda zelo lepa, ampak jo je treba napolniti z vsebino. Podobna zgodba je tudi z našim Mariborom. Letalo bo nekaj časa vozilo, ampak če ne bomo imeli vsebine, bi kdo rekel, češ zakaj bi ljudje hodili v Maribor. Saj imamo veliko lepega v Mariboru, ampak malo več poudarka na tem. Vem, da ne smem dopolnjevati vprašanja, ampak bi vseeno rad slišal odgovor na vprašanje, ki sem ga že v poslanskem vprašanju postavljal: Kaj bomo z Expom in v navezavi na zavezo vlade Alenke Bratušek razvojni pomoči Mariboru? Pokolpje ste oddelali, moj domači kraj, moj sedanji domači kraj. Zanima me še: Kaj bo z razvojem turizma v Mariboru, ob navezavi na letalsko zvezo in ob dejstvu, da imamo trenutno zelo čudno situacijo z zaprtimi hoteli z nerazjasnjenim lastništvom? Sami ste delovali v turizmu in veste, kaj pomeni, če je infrastruktura pol leta zaprta. Res se je ne s seboj odnesti, če vas citiram, vendar me zanima: Kako boste skupaj z deležniki na lokalni ravni in s prepletom ministrstev razrešili to godljo, da se v Mariboru turistična sezona začne? Navsezadnje smo morali skoraj doktorat narediti, da smo bazen z vodo napolnili. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Najprej Expo. Expo je pozitivna zgodba, je dobra zgodba. Imamo enega lepših paviljonov, imamo vsebino v smislu opreme in imamo vsebino v smislu softvera, zato ker naše gospodarstvo intenzivno in dobro sodeluje. Vsak, ki ima pet minut časa, ima pravico dajati oceno Expa, ampak dogodke na Expu komentiram po dveh obiskih, komentiram po tedenskih poročilih obiska in po odzivih slovenskega gospodarstva, ki je tam udeleženo. Seveda ne moremo namesto tistih, ki sami niso uspešni, iskati tam poslovnih partnerjev, ampak država v dobrem, spodbudnem okolju omogoča vsem, ki imajo interes, pod maksimalno ugodnimi pogoji, da lahko iščejo svoje poslovne partnerje, da lahko predstavljajo svoje produkte. Expo je s planiranimi 20 milijoni obiskovalcev, od tega 14 milijonov Italijanov, 6 milijonov tujcev, prava priložnost za to, in verjamem, da ga naše gospodarstvo v tem trenutku dobro izkorišča in da bo do konca oktobra, ko se Expo zaključi, ta zgodba samo nadgrajena. Imam popolnoma drugačno oceno od te, ki ste jo vi citirali. Ima pa vsak pravico kritično oceniti to, kar se tam dogaja, in imeti svoje mnenje. Turizem je pomembna gospodarska panoga. V turizmu imamo to prednost, da imamo velik del infrastrukture izgrajen, in moramo narediti pomemben korak naprej k promociji države v tujini, zato da bomo lahko rast in razvoj vseh delov Slovenije, ki so aktivni na turističnem področju, razvijali. Ampak to je možno le na tujih trgih. Na domačem lahko samo živimo in životarimo. Turizem brez internacionalizacije v smislu lastništva in v smislu tujih gostov ne bo doživel razvoja, ki si ga vsi skupaj želimo. Znotraj tega je pa ključna zadeva, da bomo vložili več v promocijo, in podlaga temu je slovenska nacionalna turistična organizacija, ki bo v nadaljevanju dobila sistemske vire financiranja, zato da bomo naredili korenit korak naprej k spreminjanju naše podobe v tujini, ki bo vplivala na to, da bomo imeli več tujih gostov. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Trček.
Hvala za besedo. Izkoristil bom poslovnik in izrazil zahtevo po splošni razpravi. Navsezadnje gre za neko področje, o katerem malo paberkujemo na vsaki seji, pa malo na določenih odborih. Zdi se mi, da je skrajni čas, da se ji tematsko bolj resno posvetimo, tudi v okviru tega, kar je bilo prej povedano o tako imenovani gospodarski diplomaciji. Zdi se mi, da je tudi tu nek pomemben vidik. Kar zadeva kritike ali nekritike, je ta kritika kar ostra, in lahko odkrito povem, da sem šel preverjati verodostojnost tega vira, in so mi rekli, da gospod ponavadi, če se tako izrazim, ne naklada. Lahko razumem, če bi bil na vaši poziciji, ampak jaz vedno tudi iz najbolj hudih kritik, tudi ko me kdo kam pošilja, poskušam nekaj pozitivnega izluščiti. Nekako ni bilo odgovora glede mariborskega turizma. Verjetno bomo morali glede tega neko posebno sejo sklicati. Hvala za besedo.
Dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 17. junija. Hvala lepa. Gospod Danilo Anton Ranc bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Ker je ministrica odsotna, prosim, da se opredelite tudi do načina odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Pozdrav vsem ministricam in ministrom, poslankam in poslancem! Glede na to, da ministrice danes ni tukaj, bi želel, da se na naslednji seji poda ustni odgovor na moje vprašanje. Spregovoril bom o Eko skladu kot inštituciji, ki ima neko funkcijo, o neki zeleni deželi Sloveniji, ki naj bi na nek način to tudi podpirala, vendar pa mislim, da te svoje vloge ne odigra in tudi ne podpira okolju prijaznih tehnologij. Seveda so smernice Vlade na ravnanje v tej smeri, da naj bi Slovenija postala ekološko prijazna, da bi njena industrija in razvoj bazirala na nizkoogljični družbi, vendar ugotavljam, da temu ni tako. V zvezi s tem bi spoštovani ministrici postavil naslednja vprašanja: Kdaj boste končno ukinili sofinanciranje obnovljivih virov električne energije iz tako imenovanih kitajskih fotovoltaičnih panelov, ki jih uvažamo? Podpiramo delovna mesta na Kitajskem, našo deželo pa pačimo s temi produkti, ki bodo slej ko prej postali veliki onesnaževalci okolja, ko jih bo treba odstraniti. Drugo vprašanje se tiče vprašanja kurjenja lesa kot lesne biomase. Mislim, da je lesna biomasa žalitev za lesno surovino, ki jo lahko uporabimo v lesni industriji, in da s subvencioniranjem kurjenja lesne biomase, predvsem take, ki je uporabna za pridelavo v lesni industriji, povzročamo dodatne emisije drobnih delcev, ki so celo kancerogeni. Mislim, da je to treba slej ko prej prekiniti. Ponavljam vprašanje: Kdaj boste te subvencije ukinili, da Slovenija ne bo imela prizvoka v smislu, da je dežela največjih kurjačev v Evropski uniji? Naslednje vprašanje je povezano s tem drugim: Kdaj boste začeli subvencionirati izdelke iz lesa kot naravnega obnovljivega vira? Vemo namreč, da les veže CO2 in na tak način najbolje prispeva k zniževanju emisij. Prav tako sprašujem: Kdaj boste nehali financirati velike infrastrukturne projekte preko Eko sklada? Kdaj boste ta sredstva namenili v subvencioniranje lesne industrije in s tem pridobivanje delovnih mest, ki bodo bazirala na našem naravnem resursu – lesu? Gospe ministrici se zahvaljujem za odgovore na naslednji seji Državnega zbora.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani ministrice in ministri, spoštovani minister Koprivnikar! Ko govorimo o lokalni samoupravi, govorimo o ustavni kategoriji. Poudariti velja, da lokalna samouprava predstavlja tudi pomemben del parlamentarne demokracije. V to kategorijo sodijo tudi pokrajine, ki pa jih v Sloveniji še vedno nimamo. Decentralizacija je garant za politično in ekonomsko stabilnost. Decentralizacija je tudi rešitev za enakomernejši razvoj vseh delov Slovenije. Namreč, na tem področju so slovenski podatki zaskrbljujoči. Tako velike razvojne razlike med posameznimi deli Slovenije, kot so danes, so nedopustne. Pokrajine morajo zato zaživeti čim prej in začeti opravljati lokalne zadeve širšega pomena in z zakonom določene zadeve regionalnega pomena, kot določa Ustava Republike Slovenije. V vašo koalicijsko pogodbo ste zapisali, da Slovenija potrebuje strategijo nadaljnjega razvoja lokalne samouprave, ki bo odgovorila tudi na vprašanja ustanavljanja pokrajin. V glasilu združenja slovenskih občin sem prebrala, da je strategija v pripravi. To je bil pogovor z vami. Vaš odgovor na konkretno vprašanje glede ustanavljanja pokrajin pa je bil precej nedorečen, tudi nekako medel. Zato vas danes sprašujem: Kako daleč ste na ministrstvu, ki ga vodite, z uvedbo pokrajin? Kdaj lahko v Sloveniji pokrajine tudi zares pričakujemo? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar. Izvolite.
Spoštovani poslanci, kolegi in kolegice! Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje! Naj vas na začetku razočaram, da na ministrstvu nismo v neki fazi ustanavljanja pokrajin ta trenutek. Smo pa v fazi, ko, tako kot smo tudi v koalicijsko pogodbo zapisali, pripravljamo strategijo razvoja lokalne samouprave, ki je, kot se z vami absolutno strinjam, temeljni del ureditve te države in tudi ustavna kategorija, ki jo absolutno spoštujemo. Mislim tudi, da smo glede odnosa do občin in reševanja tega problema večkrat dokazali, da smatramo, da je to nedotakljivi del. Pa vendar gre za to, da so po ustavi pokrajine določene kot del politične ureditve države, ki pa v vseh dosedanjih letih samostojnosti še ni bil realiziran, čeprav je to eden ključnih elementov distribucije oblasti. Zato smo tudi v strategiji razvoja lokalne samouprave element ustanavljanja pokrajin, v kakšni obliki, kako in na kakšen način, direktno naslovili. Ugotavljamo namreč, da je ustavna ureditev, kot je veljala do tistih prvih poskusov in do zadnje uspele spremembe, temeljila na tem, da se pokrajine ustanovijo v soglasju med občinami in državo, kar bi to neenakost med posameznimi regijami, ki jo omenjate, lahko še bistveno povečalo, ker bi lahko prišli do tega, da se za določena področja Slovenije pokrajine ustanovijo, za določena pa ne. Potem je dejansko bila sprememba ustave sprejeta leta 2006 in je pokrajine opredelila kot politične entitete. Mi se v strategiji razvoja lokalne samouprave sprašujemo o možnostih, predvsem kakšna je učinkovita razdelitev oblasti. Če govorite, da je bil moj odgovor medel, ga bom še enkrat pojasnil. Govorimo o tem, da so pristojnosti in naloge med državo in lokalno samoupravo že danes razdeljene. Razdeljene so na tak način, da vse naloge nekdo izvaja. Če ustanovimo novo vejo oblasti, nov nivo oblasti, potem se moramo vprašati, katere naloge bodo prenesene na ta pokrajinski nivo, se pravi katere državne naloge, ki jih danes izvaja država, se bodo prenesle na ta pokrajinski nivo. Čeprav ustava tega ne predvideva, se moramo po mojem mnenju oziroma če gledamo na način, da so tudi naloge lokalne samouprave prenesene na lokalno samoupravo iz pristojnosti države, vprašati, katere naloge iz pristojnosti sedanjih občin bodo prenesene na nivo pokrajin. To je temeljni razmislek po tem, ko se vprašamo, kako pokrajine racionalno organizirati. Zelo me pa skrbi pristop k organiziranju pokrajin tako, kot je decidno zdaj zapisan v ustavi, če ga neposredno implementiramo brez razmisleka o prenosu nalog, ker bomo ustvarili še en nivo političnega odločanja. Torej, imeli bomo občine z vso svojo infrastrukturo, državo z vso svojo infrastrukturo in še pokrajine z vso svojo infrastrukturo in tudi ločenim financiranjem, brez da bi se vprašali, katere so tiste izvorne naloge, ki jih bodo pokrajine opravile. Na tak način bi prišli do enega izjemno neracionalnega organiziranja te države, in v smislu enakomernega razvoja in decentralizacije dvomilijonske države bomo ustanovili nov drag nivo izvajanja oblasti. S temi dilemami se soočamo tudi pri pripravi strategije razvoja lokalne samouprave. Možnosti, ki jih vidimo, so vprašanja, ali se pokrajine organizirajo striktno kot politični subjekt ali se pokrajine organizirajo kot nivo združevanja nalog, ki jih je mogoče bolj učinkovito izvajati na pokrajinskem nivoju, državnih nalog in nalog lokalne skupnosti. Obstaja pa tudi tretja možnost – da se vprašamo, ali država po sedanji ustavni ureditvi, glede na to, da v vsem dosedanjem času pokrajine niso bile v praksi realizirane, potrebuje pokrajine kot politično organiziranost, in je potem potreben tudi razmislek o sedanji ustavni ureditvi. Mi smo prepričani, da bomo v strategiji razvoja lokalne samouprave do tega opredelili jasna stališča, do sedaj pa v razpravi ugotavljamo, da si vsi predstavniki lokalnih oblasti želijo pokrajinskega sodelovanja, praktično nihče pa si ne predstavlja pokrajin kot samostojne politične organizacije v smislu pokrajinskega vodstva, parlamentov in financiranja. Kaj bo pa v končni fazi zapisano v strategiji razvoja lokalne samouprave, bo pa prinesla dokončna priprava, ki pa še teče. Hvala.
Gospa Anja Bah, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za ta del odgovora. S tem, kar ste povedali, niste razočarali mene, ampak ste predvsem razočarali državljane in državljanke. Če bomo res projekt pokrajin zreducirali na politična vprašanja, kdo bo tam gospodar v kurniku, če temu tako rečem, ali kje drugje, potem nismo naredili nič. Pomembno je, kaj bodo pokrajine prevzele, katere naloge od države. Dejstvo je, da se je v Sloveniji izkazalo, da je država slab gospodar v primerjavi z občinami. Pojdite se zapeljati malo po Sloveniji, pa boste videli, kaj vse so občine same uspešno naredile. V zadnjem času tudi s pomočjo evropskih sredstev. In to, da se vse naloge izvajajo, kar ste prej povedali, ni res. Izvajati bi se morale, pa se ne. Črpanje evropskih sredstev – prejšnja finančna perspektiva je pokazala, da nismo naredili vsega, in marsikatera občina je tudi na ta račun ostala brez sredstev. Če bi imeli pokrajine, bi se ta sredstva zagotovo uspešneje črpala. Zato vas pozivam, da več pozornosti namenite prenosu nalog na pokrajino in ne toliko samem političnem vprašanju, predvsem pa da se na vašem ministrstvu posvetite ustanavljanju pokrajin.
Hvala lepa. Besedo ima minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar.
Mene zelo veseli, da se v tem delu strinjamo, da se usmerimo predvsem na vprašanje, katere naloge prenesti na pokrajine. Ampak ravno na to opozarjam. Sedanja ustavna ureditev zahteva ustanovitev pokrajin kot politične entitete, kar pomeni, da bi imeli parlament, državni zbor, da bi imeli pokrajinski parlament, pokrajinske proračune in potem še občinske svete in občinske proračune. Po mojem mnenju bi s tem zelo razočarali naše državljane, ker bi ustvarili še en nivo odločanja, pa imamo že s sedanjim probleme. Se pa strinjam, da so se občine izkazale kot dober gospodar in so zelo učinkovito uporabile evropska sredstva, ob tem pa naj opozorim tudi na to, da so občine v tem času svoje proračune povečale za cca 9 %, državni se je pa skrčil za slabih 8 %. To pomeni, da je bilo to dobro gospodarjenje tudi kar konkretno financirano. Me pa veseli, da se je na občinskem nivoju veliko spremenilo. Ampak hkrati, če primerjamo občine in če govorite o enakosti ureditve, tudi ugotavljamo, da so med občinami izjemno velike razlike. In če isti princip prenesemo tudi na pokrajinski nivo, potem je logično pričakovati, da bomo na tak način razlike med posameznimi deli Slovenije samo povečali, ne pa zmanjšali. Če pa govorimo o učinkovitem črpanju evropskih sredstev, pa tudi z veseljem ugotavljam, da v zadnjem letu izgleda, da bomo pri črpanju dosegli zastavljeni cilj in praktično počrpali skorajda vsa sredstva, ki so nam na voljo, in nam kazalci v zadnjih mesecih kažejo izredno, izredno dobro. Mi bomo pa na vsak način na našem ministrstvu delovali naprej v smeri, katere naloge je bolj učinkovito, smiselno in racionalno izvajati na pokrajinskem nivoju v smislu povezovanja in učinkovitega dela. Imamo pa resne zadržke oziroma ne najdemo konkretne rešitve, kako bi upravičili racionalno organiziranost pokrajine kot politične kategorije, kar je osnovni namen tudi ustavnega zapisa. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa. Pravilno ugotavljate, čeprav že vnaprej vem, da bo verjetno moj predlog na seji, ko bo glasovanje, zavrnjen. Pa vendar, če smo res na podobni strani, se pravi, da nam je vsem v interesu tisto, kaj bodo pokrajine izvajale, in da ni prioriteta samo to, kakšen politični sistem bodo imele oziroma na kakšnem političnem sistemu bodo delovale, morate vedeti, da je v ustavi oboje omenjeno. Ne nazadnje govori tudi o zakonu, ki ga nimamo, in marsikaj se da tam tudi opredeliti. Menim, da bi bila takšna razprava koristna, ne samo za ta državni zbor, ampak predvsem za državljanke in državljane. Ne nazadnje ustanavljanje pokrajin podpirajo tudi občine. Prav bi bilo, da bi tudi v tem času, ko pripravljate strategijo, takšno razpravo v tem državnem zboru opravili. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Jožef Horvat, ki bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Pripravi naj se gospod Primož Hainz.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani ministrici, spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Poslansko vprašanje, ki ga postavljam ministrici dr. Anji Kopač Mrak, je nastalo na podlagi številnih telefonskih klicev študentov, elektronske pošte in obiskov v moji poslanski pisarni v Prekmurju, in sicer zaradi tega, ker so študentje ocenili, da se jim onemogoča oziroma da so prikrajšani, da bi se vključili v študentski program mobilnosti, bolj konkretno Erasmus+. Erasmus+ je novi program v Evropski uniji. Namenjen je za izobraževanje, usposabljanje, mlade in šport, za obdobje 2014–2020 zelo pomemben. Ima budget blizu 15 milijard evrov, kar je za okoli 40 % več kot podoben program v prejšnji večletni finančni perspektivi. Kako zadeva deluje? Deluje tako, da študent, ki ima pogoje in se želi vključiti v študentsko mobilnost oziroma Erasmus+ program, dobi za neko državo, recimo za Nemčijo, štipendijo 300 evrov in potem še dodatnih 150 evrov na podlagi razpisa Javnega sklada Republike Slovenije za razvoj kadrov in štipendije za študijske obiske študentov v okviru programa Erasmus. Glede tega drugega dela, teh 150 evrov, da sem konkreten, pa so študentje opozarjali, da naj tega ne bi bilo, ker naj Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ne bi objavilo omenjenega razpisa. Čeprav vem, spoštovana gospa ministrica, da ste se v zadnjih dneh s študentskimi organizacijami dogovarjali, upam, da tudi dogovorili, vas tukaj javno prosim, da slovenski javnosti, predvsem študirajoči mladini, jasno poveste, daste svojo zavezo, da bo slovenskim študentom, še posebej tistim, ki prihajajo iz periferije – konkretno, pa naj ne zveni lokalpatriotsko, iz Pomurja, kjer veste, gospa ministrica, kakšna je socialna slika, in najbrž imajo študentje iz Pomurja slabše možnosti za študentsko mobilnost. Gre pa za izjemno pomemben projekt. Tukaj gre ne nazadnje tudi za modernizacijo izobraževanja, in bi bilo res škoda, če bi opustili to možnost, ki nam jo Evropska unija daje. Gospa ministrica: Ali se bodo slovenski študentje v naslednjem študijskem letu lahko vključili v program Erasmus+? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala, spoštovana podpredsednica, za besedo. Gospod Horvat, hvala za vprašanje. Dragi poslanke in poslanci! Vsekakor je vaše vprašanje na mestu. Prejšnji teden smo glede tega imeli veliko usklajevanj in smo res s trudom iskali vse možne rezerve na ministrstvu po različnih proračunskih postavkah, da bi lahko zagotovili manjkajoča sredstva, in smo jih nekaj našli. Stvar bomo poskušali sanirati kolikor se le da, zaradi tega ker se zavedamo pomena, da omogočimo mladim, da gredo v tujino. S tem spodbujamo predvsem internacionalizacijo tudi našega šolskega prostora, skratka več ciljev hkrati, tako da sva z ministrico za izobraževanje iskali skupne možnosti. Na koncu smo našli manjkajoči denar na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ni pa enostavno, in vedno znova pridemo na žalost do vprašanja denarja, ki ga moramo zagotavljati znotraj svojih proračunskih postavk, in denarja, ki ga imamo odmerjenega. K sreči nam gre malce boljše glede brezposelnosti, torej število zaposlenih se povečuje, in zato imamo določen manever, da smo lahko to tudi zagotovili. Ampak če začnem od začetka. Ne ministrstvo za delo, ampak predvsem Javni sklad za razvoj kadrov in štipendije razpiše denar za dodatek k dotaciji Erasmus, katere namen je spodbujanje večjega števila študentov k prijavi in sodelovanju v programu Erasmus. Cilj je, da se zagotovi študentom iz socialno šibkejšega okolja, kot ste tudi v uvodu pri vprašanju povedali, ki zaradi nizke osnovne Erasmus dotacije, ki je dodeljena iz evropskih sredstev programa Erasmus, o mednarodni mobilnosti niso razmišljali. Novi program Erasmus+ omogoča, da države del razpoložljivih sredstev za mobilnost namenijo za poseben dodatek za študente iz socialno šibkejšega okolja. Slovenija se je odločila za to možnost in jo želi izkoristiti, in sicer bodo upravičeni tisti študenti, ki gredo na izmenjavo na študij in katerih ožji družinski člani prejemajo eno od štirih ključnih socialnih pravic. Ti so lahko v okviru Erasmus+ prejeli mesečno 150 evrov dodatka. Dejstvo je, da se zaradi tega znižajo razpoložljiva sredstva za mobilnost vseh študentov. Za financiranje mobilnosti v visokošolskem izobraževanju je v okviru razpisa programa Erasmus+ za leto 2015 na voljo preko 5 milijonov evrov. Za odobreno mobilnost tisoč 896 študentov je bilo institucijam skupaj dodeljenih, torej za mobilnost za študij, prakso in tudi za redne dotacije in za dodatek, 4 milijone 34 tisoč evrov, v povprečju torej 2 tisoč 128 evrov na študenta oziroma 426 evrov na mesec, ob upoštevanju povprečne mobilnosti po podatkih EU, ki traja en semester oziroma 5 mesecev. Povprečna Erasmus dotacija v Sloveniji se je v zadnjih letih malenkost povečala. Razlog je v tem, da je Evropska komisija določila višje minimalne zneske. Glede na državo, v katero odhaja študent, znaša Erasmus dotacija med 300 in 500 evri mesečno, pri čemer pa študent v času izmenjave obdrži tudi vse ostale zakonske štipendije, ki jih prejema, na primer Zoisovo, državno in druge. Žal se je delež študentov z drugimi finančnimi viri zmanjšal, torej da bi imeli, na primer, s strani podjetij kadrovsko štipendijo ali kako drugače. Ne glede na navedeno, na poseben dodatek za socialno šibke ostaja velika bojazen upada števila mobilnosti. Če ne bi bil podeljen dodatek 150 evrov, kljub temu, da se poskuša dati čim večjo osnovno vrednost, ima to določen vpliv na mobilnost. Stroški mednarodne mobilnosti so vedno višji, in zato se vedno več študentov vse težje odloča za to mednarodno mobilnost. Zato smo poskušali vsa ta sredstva najti na ministrstvu, tako da bomo v tem trenutku, kot kaže, uspeli zagotoviti 860 tisoč evrov za ta dodatek, vendar ta dodatek verjetno ne bo 150 evrov, ampak bo 100 evrov. Naš cilj je, da zagotovimo sredstva, da bodo lahko vsi ti mladi, ker je pričakovanje, da dobijo ta dodatni denar – vseeno na žalost verjetno ne bomo mogli najti vsega denarja, da bi za vse zagotovili 150 evrov. Zdi se nam pa prav, da ostanemo na isti številki, torej tisoč 800 in še nekaj študentov, in da je bolje, da zagotovimo vsaj nekaj kot da ne zagotovimo nič. Tako da mislim, da v tem trenutku [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]za ta dodatek.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Moram se vam zahvaliti, gospa ministrica, da ste vlagali napore, da ste našli teh 860 tisoč evrov, kar bo sicer pomenilo nekoliko zmanjšan dodatek, kot je bil doslej. Ampak ni mi jasno, kako je ministrstvo enostavno spregledalo to urno postavko. Moram reči, da smo jo očitno tudi poslanci ali pa je bil ta dodatek nekje skrit, da nanj nismo bili pozorni. Jaz osebno veliko pozornost posvečam prav tej študijski izmenjavi. Mlada študirajoča generacija je naš adut, je naša prihodnost. Še posebej tisti, ki želijo iz manj razvitih regij iti na študijsko izmenjavo in neka nova znanja prinesti v svojo regijo, gotovo pomenijo neko upanje tudi za razvoj te regije. Verjetno se oba strinjava, da je znanje edino, ki bo lahko Slovenijo in manj razvite regije še posebej dvignilo v razvojnem smislu. Glede na to, da smo praktično tik pred novimi proračunskimi razpravami za leti 2016 in 2017, me zanima tudi: Kako naprej načrtujete tovrstna sredstva? Zdi se mi namreč zelo pomembno, da jih v proračunu zagotovimo in da je to nek avtomatizem znotraj večletnega finančnega okvira, da se potem ne ukvarjamo na nek gasilski način z iskanjem teh sredstev. Hvala lepa tudi za ta odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Verjemite, da bo sprejemanje naslednjega proračuna, za obdobje 2016–2017, zelo zapletena naloga. Vi veste, da ko vlada sprejme razrez, se potem v Državnem zboru to sprejme, da smo vsi na žalost v določenih omejitvah, da poskušamo potem znotraj leta zagotavljati vsa sredstva, ki so potrebna. Pri nas na ministrstvu je to še toliko težje zaradi tega, ker vsaka proračunska postavka pomeni denar za ljudi in so vse pomembne za različne ciljne skupine, in je tehtanje in prestavljanje ter varčevanje na našem področju najbolj občutljivo. Verjamem, da bomo skupaj, da boste tudi vi pozorni na te proračunske postavke in da tudi mi tekom leta, ker imamo vseeno veliko denarja, malce nad milijardo 300 milijonov, vseeno poskušamo tudi s prerazporeditvami, tudi, če želite, z gasilskimi akcijami pomagati, če v razrezu ne dobimo toliko sredstev, kot bi si jih želeli. Je pa vsaka proračunska postavka res denar za ljudi in, se strinjam, za študente, za mobilnost. Morate se pa zavedati, da je bil to razpis Javnega sklada Republike Slovenije za razvoj kadrov in štipendije in da je področje mobilnosti v osnovi Ministrstva za izobraževanje, šolstvo in šport. Ko so se v preteklosti delila sredstva, ki so prešla na sklad, smo imeli za mednarodno mobilnost približno milijon 300 tisoč. Sedaj dajemo 4 milijone, medtem ko smo letos res želeli zagotoviti denar za deficitarne štipendije, pa vam povem, da sem od decembra do – mislim, da je pred 14 dnevi Vlada končno sprejela politiko štipendiranja in da bomo lahko razpisali deficitarne štipendije. Na koncu je vedno vprašanje, kaj je bolj pomembno, ali imamo denar za vse, tako da res niso lahke te razprave in niso lahke te odločitve. Jaz sem vesela, da smo vseeno našli ta denar in ga prerazporedili, da ga bomo lahko nemoteno tem študentom, ki so ta denar pričakovali, tudi zagotovili, sicer v nekoliko znižani vrednosti.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Mislim, da smo tukaj poslanci in tudi ministrstvo, ki konkretno v tem primeru skrbi za študijsko mobilnost, za študijsko izmenjavo, na isti strani oziroma moramo biti na isti strani. Kot sem omenil, smo praktično tik pred novimi proračunskimi razpravami. Mislim, da bi bilo dobro o odgovoru ministrice dr. Anje Kopač Mrak opraviti razpravo, da se tako vsi dodatno informiramo, kaj pomeni ta študijska izmenjava in kako pomembno je vlaganje, investiranje v znanje. Zato izkoriščam določbe 246. člena Poslovnika Državnega zbora in predlagam, da na naslednji seji opravimo razpravo o odgovoru ministrice oziroma o tem vprašanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Sedaj ima besedo gospod Primož Hainz, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani ministri in ministrice, kolegice in kolegi! Lipico Turizem je Vlada na podlagi preteklih odločitev Računskega sodišča na začetku tega leta prenesla v upravljanje v Slovenski državni holding. Kot je znano, je družba insolventna, zato je njena usoda zelo negotova. V februarju smo na skupni seji Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter Odbora za gospodarstvo sprejeli sklepe, s katerimi se je med drugimi Vladi predlagalo, naj v skladu z Zakonom o Kobilarni Lipica čim prej sprejme načrt upravljanja kobilarne za štiriletno obdobje ter da Vlada nemudoma pripravi dolgoročno strategijo razvoja Kobilarne Lipica tako z vidika izvajanja javne službe kot tržne turistične dejavnosti ter načrt aktivnosti za morebitno spremembo zakonodaje. SDH je že pripravil načrt finančnega in poslovnega prestrukturiranja Lipice Turizma in ga v skladu z rokom do konca marca posredoval Vladi. Do odločitve o načinu prestrukturiranja družbe njegove vsebine ne razkrivajo. Znano je, da v Lipici vladajo nevzdržne razmere, da zaposleni ne prejemajo rednih plač, da se je zaradi nelikvidnosti in neplačevanja računov ustavila dobava nekaterih materialov, nujnih za poslovanje Lipice, in ne nazadnje, da ima Lipica že tretje leto v.d. direktorja, kar nikakor ne more prispevati k uspešnemu delu in razvoju Lipice. Zbor delavcev Lipice Turizem je prav zaradi nevzdržnih razmer sklical problemsko konferenco, ki se bo odvijala 23. junija in na kateri se bo poskušalo najti odgovore na vprašanja, ki jih v nadaljevanju pristojnima ministroma zastavljam tudi sam. Glede na to, da sta minila že več kot dva meseca, odkar je SDH Vladi posredoval načrt finančnega in poslovnega prestrukturiranja, spoštovana gospoda ministra sprašujem: Kdaj lahko pričakujemo štiriletno načrtno upravljanje Kobilarne Lipica ter dolgoročno strategijo razvoja Kobilarne Lipica in odziv Vlade na SDH-jev načrt prestrukturiranja? Namreč, dejstvo je, da se zaradi razmer, ki trenutno vladajo v Lipici, in tudi zaradi izkoriščanja evropskih sredstev, resnično mudi tako z dolgoročno strategijo kot tudi s sprejetjem novega zakona o Lipici, ki naj bi pripomogla k temu, da se slovenskemu turističnemu biseru povrneta ugled in položaj, ki mu kot nacionalnemu spomeniku pripadata. Obenem me zanima: Katero ministrstvo naj bi bilo v bodoče odgovorno za razvoj Lipice? Dosedanje sodelovanje oziroma lahko rečem nesodelovanje med ministrstvoma se je namreč izkazalo kot neučinkovito, kar še dodatno poslabšuje možnost, da se Lipica kdaj spravi iz krize, ki jo doživlja že vrsto let. Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa. Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek.
Spoštovana predsedujoča, poslanec gospod Hainz, poslanke in poslanci! Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo se močno zaveda pomena Lipice za nadaljnji razvoj slovenskega turizma, zato je v letošnjem letu tudi podpisalo z vodstvom javnega zavoda Kobilarna Lipica pogodbo o vlaganju 5,6 milijona evrov evropskih sredstev za projekt Celostna ureditev območja Kobilarne Lipica – 3. faza, ki ga je po terminskem planu in po zagotovilih vodstva Kobilarne Lipica možno izvesti do jeseni 2015, ko se tudi izteče rok za koriščenje evropskih sredstev. Sama investicija se izvaja in ni odvisna od končne odločitve organizacijske oblike. O tem, da dela dobro tečejo, sem se prepričal tudi sam na obisku prejšnji teden. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je seznanjeno tudi s problemi poslovanja v družbi Lipica Turizem d. o. o., zato smo se v roku odzvali na poziv SDH in se opredelili do enega izmed načrtov finančnega in poslovnega prestrukturiranja Lipice Turizma. Vendar pa je pri končni odločitvi o nadaljnji organiziranosti treba upoštevati dejstvo, da je z vidika razvoja turizma in trženja destinacije Lipice treba zagotoviti celovitost in enoten pristop vodenja in upravljanja za celotno območje Lipice. Takšen princip vodenja in upravljanja na območju Lipice zagovarja Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo tudi v postopku priprave novega programa upravljanja zavarovanega območja Kobilarne Lipica, ki je v pripravi in ga pripravljajo upravljavci območja za Lipico. Ministrstvo pri tem sodeluje s predlogi iz naše pristojnosti, nimamo pa neposrednega vpliva na to, kdaj bo načrt upravljanja posredovan Vladi Republike Slovenije. Na ministrstvu smo seznanjeni tudi s pripravo problemske konference, ki bo 23. 6. v Lipici, in smo potrdili udeležbo, saj želimo aktivno sodelovati v vseh aktivnostih, ki lahko prispevajo k ureditvi razmer v Lipici. Verjamemo, da je Lipica zagotovo eden naših največjih turističnih biserov s svojim neizkoriščenim potencialom. Odločitev o tem, koliko in katero ministrstvo naj bo pristojno za Lipico, pa bo možno sprejeti šele po potrjeni bodoči organiziranosti turistične ali obeh dejavnosti, ki bo zagotavljala učinkovitejše upravljanje in poslovanje vseh dejavnosti, ki se odvijajo na območju Lipice. Hvala.
Hvala. Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala, predsedujoča. Lep pozdrav vsem poslankam in poslancem, ki ste prisotni! Glede na kratek čas bom skušal čim več odgovoriti, zelo jasno bi pa rad povedal, da se je treba zavedati, da imamo na lokaciji Lipice javni zavod Kobilarna Lipica, poleg javnega zavoda pa še Lipico Turizem, d. o. o., Casino Portorož, d. o. o., in dva espeja. Večino ledvičke, kakor se ta prostor imenuje, pokriva s svojo dejavnostjo javni zavod Kobilarna Lipica. To je javni zavod, ki deluje nemoteno. Treba se je zavedati, da je zagotovil tudi varnost lipicanca, tako genetsko kot tudi drugače. Poleg tega pa se podobno kakor večina drugih kobilarn rejskega programa ukvarja še z ogledi zavarovanega območja, ogledi programa klasične jahalne šole, treningi, šolo jahanja, turističnim jahanjem, vožnjo s kočijami, organiziranjem kulturnih in konjerejskih konjiških prireditev na zavarovanem področju in marsikaterih drugih dejavnosti, kar pomeni pomemben del tržne dejavnosti. Prav tako pa v tem trenutku javni zavod Kobilarna Lipica pelje verjetno v zgodovini Lipice največjih pet investicij, ki so namenjene obnovi objekta graščina, obnovi objektov in postavitvi muzeja kočij, kraške hiše, muzeja kulinarike, revitalizaciji kulturne dediščine, zunanjih površin, optiki, razsvetljavi, čistilni napravi in kanalizaciji. Mogoče naj vas tudi obvestim, da je nedolgo nazaj Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano za ta projekt zagotovilo dodatnih, mislim da, 230 tisoč evrov, tako da se lahko v celoti izpelje. Kar se tiče Kobilarne Lipica, je za ministrstvo konj najpomembnejša dejavnost, na tem področju potekajo stvari in niso ogroženi niti zaposleni. Kar se tiče Lipice Turizma, d. o. o. Verjamem, da je o tem sedaj govora, pa je treba povedati, da smo dobili, mislim da, v aprilu s strani SDH predlog variantnih rešitev. Na podlagi tega predloga variantnih rešitev, ki so zelo različne, od tega, da se ponovno vzpostavi stanje, ki je nekoč bilo prisotno, pa se je kazalo kot nemogoče in se je potem tudi z zakonom spremenilo, do nekaterih drugih. O tem, katero od alternativ bo Vlada prevzela, je treba povedati, da bo v kratkem času znano, ob tem pa imamo zelo jasno stališče zakonodajne službe Vlade, da Vlada v tem primeru ne sme prevzemati nase vloge, ki jo ima SDH. Tako da je SDH tudi tisti, ki v tem trenutku pelje postopek imenovanja direktorja. Hvala.
Gospod Primož Hainz, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Ker sem prepričan, da imata gospoda ministra, predvsem gospod Židan, še kakšno zanimivo informacijo, bom povedal naslednje. Gospod Marjan Batagelj, direktor Postojnske jame, nedvomno uspešen direktor, je v intervjuju, v katerem je govoril, kaj bi on naredil – ker so ga menda celo spraševali, ali bi on to prevzel –, rekel Prvo, kar bi naredil, če bi, je to, da bi moralo biti samo eno ministrstvo zadolženo za kompleks v Lipici. Zato sprašujem: Ali razmišljate kaj v tej smeri? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan. Prosim za tišino.
Najlepša hvala. Kakor ste verjetno razumeli, je največja dejavnost, ki se tam dogaja, povezana z dejavnostjo Kobilarne Lipica, čeprav je strokovno potrebnih več ministrstev, delo tukaj koordinira Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. In to je večina Lipice, o kateri govorimo. Dejstvo pa je, da mi ne rešujemo Kobilarne Lipica. To je tisto, kar je slovenski ponos. To je tudi tisto, kar je predmet obiska. Ampak to, o čemer se danes pogovarjamo, je, da rešujemo Lipico Turizem, d. o. o. Pri reševanju Lipice Turizma, d. o. o., pa se je treba zavedati še nečesa. Lipica Turizem, d. o. o., je imela različne organizacijske oblike. Nekatere so se izkazale kot neprimerne, poslovno neučinkovite, pogosto je bila država preko javnega denarja tista, ki je posredno financirala slabo delovanje hotela. Nekatere organizacijske oblike so – če beremo poročila in napotila Računskega sodišča – nemogoče. Sam verjamem, da lahko na tej lokaciji hotel živi, ampak na tej lokaciji hotel ne živi zaradi tega, ker je tam hotel, ampak zato, ker ima to veliko prednost, da je na lokaciji tudi kobilarna z vsemi svojimi dejavnostmi, ki tudi trži svoj del tako imenovanega tržnega dela. Bi pa rad povedal še nekaj. Meni je znano, da je v državi veliko idej, da bi se tudi sam konj dal na koncesijo. Ko pa se pogovarjamo s tujimi uspešnimi kobilarnami, pa marsikatera od teh kobilarn, ali je to kobilarna v Nemčiji, tudi v Avstriji in drugod, vedno znova poudarja, da je tam, kjer se gre za konja, kjer se gre za rejski program, dobro, da to ostane javna funkcija, ki jo ščiti tudi država. To je usmeritev ministrstva, ki je to ministrstvo nikoli ni skrivalo, je pa res, da so možne tudi drugačne rešitve. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo postavil vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospe Alenki Smerkolj.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav ministrom, kolegicam in kolegom ter spoštovani ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, Alenki Smerkolj! Vprašanje se nanaša na evropska sredstva. Verjetno se vsi strinjamo, da so bila evropska sredstva v preteklosti pomemben inštrument za razvoj naših območij in bodo tudi v prihodnje, še posebej pa na obmejnih območjih in manj razvitih območjih. Zato sprašujem, glede na to, da je v preteklem programskem obdobju država zagotavljala sofinanciranje projektov čezmejnih programov. Na ta način je spremljala izvajanje projektov in prispevala tudi k njihovemu uspešnemu zaključevanju. Vemo, da je bilo sofinanciranje razdeljeno, 85 % evropska sredstva, 10 % posamezno ministrstvo in 5 % prijavitelj, ki je bil največkrat občina ali nek drug subjekt. Kljub temu, da čezmejni programi za programsko obdobje 2014–2020 še niso potrjeni, pa so številni projekti že v pripravi. Med njimi so predvideni, vsaj v čezmejnem programu Italija–Slovenija, tudi strateški projekti, ki naj bi naslavljali posamezne resorne politike. V primeru, da nacionalnega sofinanciranja ne bi bilo, moram izpostaviti naslednje vprašanje: Kako bodo posamezna ministrstva oziroma organi v njihovi sestavi lahko aktivno sodelovali v teh projektih, če ne bodo zagotavljali finančnega prispevka? Govorimo v primerjavi s prejšnjo finančno perspektivo. Pomembno pa se je tudi zavedati tega, da bi bili v primeru, če nacionalnega sofinanciranja ne bi bilo v novi finančni perspektivi, številni potencialni nosilci projektov v težkem položaju, saj verjetno ne bi mogli niti prevzeti niti izvesti tako velikih projektov. Med nosilce projektov se namreč v veliki meri umeščajo predvsem razvojne agencije, druge javne institucije, občine in drugi javni subjekti, ki največkrat sami ne bi mogli zagotavljati zahtevanega sofinanciranja. To je bilo že do sedaj v določeni meri na plečih občin, v primeru, da država tega ne bi sofinancirala v 10-odstotnem deležu, pa bi se to še bolj poznalo. V primeru, da država tega sofinanciranja ne bi zagotavljala, bi se ta pritisk na lokalne skupnosti bistveno povečal. Ob tem, da se njihovi proračuni manjšajo, se bodo manjšale tudi možnosti za sofinanciranje evropskih projektov. Zato tudi drugo vprašanje: Kdo bo lahko izvajal te projekte v primeru, da tega sofinanciranja s strani ministrstev ne bo?
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica Alenka Smerkolj. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Res hvala za to vprašanje, zato ker verjetno tudi vsem vam ni vseeno, kaj se dogaja z evropskimi sredstvi. Veliko smo v tej dvorani že govorili o tem ključnem delu, kjer je res ogromno sredstev, o evropski kohezijski politiki in cilju ena, to je o naložbah v rast in delovna mesta. Nismo pa, vsaj odkar sem tukaj jaz, še govorili o Evropskem teritorialnem sodelovanju, ki je tudi ključen element kohezijske politike. Mogoče zato uvodoma samo povem, kje v tem trenutku stojimo z vsemi programi. Evropsko teritorialno sodelovanje se deli na tri velike sklope, na čezmejne programe, transnacionalne programe in medregionalne programe, se bom pa v tem trenutku, glede na to, da tudi vprašanje prihaja za čezmejne programe, osredotočila samo na ta del. Slovenija je tudi v novi finančni perspektivi za tri čezmejne programe organ upravljanja, to je za čezmejne programe Slovenija–Avstrija, Slovenija–Madžarska in Slovenija–Hrvaška. Vsi ti trije programi so bili že usklajeni s čezmejnimi partnerji, z državami in tudi posredovani na Evropsko komisijo. Princip je zelo podoben kot pri samem operativnem programu. Tam smo opredelili, katere osi bomo obravnavali prednostno. V tem trenutku smo s strani Evropske komisije za dva programa že dobili pripombe, za Avstrijo pa še čakamo. Predvidevamo, da bomo nekje do jeseni uspeli uskladiti te tri programe. Drugo usodo doživlja čezmejni program Slovenija–Italija, kjer Slovenija ni organ upravljanja, to je Furlanija-Julijska krajina, kjer smo sedaj dokončno uskladili vsebino, vendar pa je organ upravljanja relativno počasen v svojem izvajanju. Ampak kakorkoli, julija naj bi bil tudi ta program oddan. Zdaj pa kar se tiče sofinanciranja. V pretekli perspektivi, ste pravilno povedali, je 85 % šlo iz sklada za regionalni razvoj. Enako bo tudi v novi finančni perspektivi. Se pravi, govorimo o teh preostalih 15 %. Tu se bomo vsaj v okviru moje službe borili, da v proračunu za naslednje leto in naslednja leta zagotovimo tudi del sofinanciranja. Sofinanciranje bo urejeno v uredbi, ki bo sprejeta v začetku septembra, vsaj trenutno smo približno tako daleč. Ključen pa bo naš razgovor z Ministrstvom za finance in s proračunom. Jasno je, da bodo tako kot do sedaj ministrstva sama morala zagotavljati svoja sredstva, se pravi v okviru svojih lastnih proračunov. Glede tistih 5 %, ki so jih pa zagotavljale občine, pa si želimo, da bi se jih mogoče dalo pokriti tudi iz proračuna, saj se zavedamo, da bodo sploh manjše enote, čez mejo predvsem, kakšna mala društva, izredno težko prišle do teh 5 %. Ampak v vsakem primeru, ko bodo šli prvi javni razpisi ven, to bo pa predvidoma v novembru, bo do takrat v uredbi jasno določeno, s katere strani bo teh 15 % zahtevano. Res pa je, da Evropska komisija in tudi sama Evropska unija s svojo novo uredbo ne predvideva več, da države sofinancirajo teh 15 %, in vse ostaja na upravičencih, seveda pa so lahko tudi izjeme. Hvala za vprašanje.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Danijel Krivec, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala ministrici za odgovor. Mislim, da je bilo odgovorjeno, vendar je bil ta odgovor dokaj, kako bi rekel, še v oblakih, kajti verjetno je vse vezano na sprejetje proračunov za naslednji dve leti in tudi na pogajanja. Mislim pa, da je v tem trenutku to slab signal za vse, ki pripravljajo čezmejne projekte in tudi druge projekte, ki bodo črpali evropska sredstva, kajti pri pripravi teh projektov je treba jasno opredeliti, na kakšen način bo finančni del zagotovljen. Tako da se z vami strinjam, da bodo imele v veliki meri lokalne skupnosti, pa tudi javne agencije, ki se s tem ukvarjajo, velike težave pri sestavljanju finančne konstrukcije in s tem tudi možnostih za prijavo na ta sredstva. Mislim, da je to po svoje na nek način zelo slaba popotnica za naslednjo finančno perspektivo, kajti to bo omogočilo edino, da bodo bolj razvite občine, katerim ta sredstva prvenstveno niso namenjena, lahko črpale sredstva, vsi ostali pa bodo v tej zgodbi prikrajšani. V sklopu čezmejnega sodelovanja pa me zanima tudi pobuda, ki je bila v preteklosti z različnih strani podana, predvsem na relaciji Italija–Slovenija in tudi Avstrija–Slovenija. Sprašujem: Kako je s skladom majhnih projektov, ki bi manjšim obmejnim občinam omogočili lažji dostop do črpanja evropskih sredstev? Ali je bilo v tej finančni perspektivi to v razgovorih med Slovenijo in predvsem deželo Furlanijo-Julijsko krajino akceptirano? Če pa povem še mojo ugotovitev, se v tem primeru kaže manko, ki ga v Sloveniji imamo zaradi tega, ker nimamo ustanovljenih pokrajin [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]kajti vsi evropski projekti vežejo sofinanciranje na deželo oziroma pokrajine, pri nas je pa ta razkorak med občino in državo prevelik.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica Alenka Smerkolj. Izvolite.
Razgovori za proračun se bolj ali manj začenjajo v naslednjih tednih, tako da bo zelo kmalu tudi jasno, kakšen bo dogovor za uredbo. Mi smo tudi že začeli razgovore z Ministrstvom za finance, tako da verjamem, da preden bodo projekti dokončno pripravljeni tekom tega poletja, bo že zelo jasno, do kam bomo na tem področju prišli in kdo bo nosil teh 15 %. Kar se pa tiče čezmejnega programa Italija–Slovenija oziroma možnosti nekega sklada manjših projektov, do tega ni prišlo. Sedaj je med državama dogovorjeno, da bo možno del sredstev nameniti strateškim projektom, se pravi velikim projektom, ostali pa se bodo prijavili na razpisu. Se pravi, da bo možno z zelo majhnimi projekti, tako kot do sedaj, priti zraven. Ampak ključna pogajanja z italijansko stranjo so šla predvsem v to smer, da so oni v resnici želeli sredstva nameniti praktično samo strateškim projektom, kjer bi tudi sami določili strateške partnerje, kar bi bilo za Slovenijo res slabo. Zdaj smo prišli v popolnoma novo situacijo, te administracije ne bo, na njo nismo pristali, so bila pa ta pogajanja zelo trda. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi! Spet sem bila na terenu, tokrat Hrpelje–Kozina, in tam sem se srečala pretežno z mladimi kmeti iz Krasa in Brkinov, ki so mi predstavili nekatere težave, ki jih povzroča zaraščanje obdelovalnih površin. Zaradi brezperspektivnosti se dogaja izseljevanje mladih, kar povzroča gospodarsko in razvojno zaostalost regije. Območje Krasa in Brkinov je trenutno poraščeno kar 74 % in bo s trenutno stopnjo zaraščanja do leta 2023 doseglo 80 % zaraščenost. Povečevanje površin v zaraščanju omogoča širjenje in razmnoževanje divjadi, ki pritiska na preostale obdelovalne površine, tako njive kot sadovnjake, velike zveri pa ogrožajo črede drobnice in drugih domačih živalih. Dogaja pa se tudi zaradi zgrešene subvencijske politike, da pokošeno seno, ki bi bilo primerno za krmo, na primer v Kobilarni Lipica, kjer vemo, da imajo težave s prehrano konj, konča v grapah, ker je pomembnejša forma, torej pokošenost, videz urejenosti, kot pa vsebina, ki je zaokroženost snovnih tokov in smotrnega, okolju prijaznega gospodarjenja. Postavlja se vprašanje, ali je naše kmetijstvo agronomija ali "gerkonomija", saj se vsa strategija in pozornost stroke in uradništva namenja zgolj in samo površinam GERK – grafičnim enotam rabe kmetijskih zemljišč, za katere se dodeljuje evropske subvencije. Površine v zaraščanju za pridobivanje novih obdelovalnih zemljišč nas očitno ne zanimajo, četudi imamo najmanj kvadratnih metrov njiv na prebivalca v Evropski uniji. Seveda ni treba pridobivati zemljišč, katerih preurejanje bi stalo 50 tisoč evrov na hektar, kot ste pred kratkim izračunali, lahko pa se načrtno lotimo tistih, ki bi lahko bila z ustrezno kulturo – na primer z industrijsko konopljo ali pa z Miskantusom – lastnim donosom in primernim dobičkom zanimiva in privlačna za podjetne mlade in za zmanjševanje brezposelnosti. Zato vas sprašujem, kako nameravate spodbuditi pridobivanje novih obdelovalnih površin na trenutno zaraščenih, nekoč kmetijskih zemljiščih, da bi povečali obseg njiv na prebivalca in si tako zagotovili večjo prehransko varnost in samooskrbnost. Ali predvidevate dodatne stimulacije za tiste, ki želijo obdelovati zemljo in pridelovati hrano na območjih, kjer travinja ne prenese sedaj določene 0,5 glave velike živine na hektar in kakšne ukrepe načrtujete za preprečevanje ali za povračilo škode, ki jo povzročajo velike zveri? Vemo, da čvrste električne ograde pomenijo razmeroma veliko investicijo, ki pa se na daljši rok lahko povrne zaradi manjših odškodnin. Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala predsedujoči in hvala vam, gospa poslanka, za vprašanje. Kar se tiče prvega zaraščanja drži tole, da se v Sloveniji ne zarašča tam, kjer je kvalitetno kmetijsko zemljišče, ker tam je kmetijska pridelava zanimiva. Zarašča se tam, kjer je zelo težko strojno obdelovati in kjer je zelo nizek prihodek na hektar. Tukaj izvajamo oziroma bomo tudi v bodoče izvajali nekaj dodatnih ukrepov. Prvi ukrep se tiče stimulacije, kjer je treba vedeti, da ob tem, da po novi kmetijski politiki naraščajo plačila na travinje, to je tako imenovana delna konvergenca do leta 2019, prav tako pa izvajamo ukrepe financiranja OMD. Tega je skoraj 40 milijonov evrov na leto, torej financiranja kmetovanja tam, kjer po nekih drugih kriterijih ni v bistvu ekonomsko primerno. To izvajamo po kriterijih, ki so že relativno stari. To je 8 kriterijev, ki so del evropskega pravnega reda, nekje do leta 2017 pa bomo te kriterije ponovno preračunali. Tako gremo leta 2017, 2018 v Evropski uniji in tudi v Sloveniji na neko novo plačevanje po znanih kriterijih. Je pa treba vedeti, da smo že leta 2010 naredili dodaten obračun in tisti, ki kmetujejo tam, kjer je najtežje, to je gorsko, hribovsko, njim se je plačilo OMD na hektar povišalo. Tisto, kar je treba še dodatno povedati je, da so pri samem zaraščanju v bistvu neposredni ukrepi osnovne kmetijske politike hektarski ukrepi, razen tistih 400 proizvodnih vezav, kar jih imamo, tako da nekega neposrednega učinka kot takšnega ne dajo, da pa drugi steber, to je OMD in nekateri okoljski ukrepi, spominjajte se kakšnega posmeha do neke mere je bil deležen en ukrep in to je ročna košnja trave tam, kjer je naklon prevelik. Pa to v bistvu samo plačilo tistim, ki ne morejo enostavno s stroji kositi zato, ker je prevelik nagib, da se jim potem, ker to delajo ročno oziroma z manjšimi stroji, lahko doda neko manjše plačilo tudi zato, ker če se ne uporabljajo veliki stroji, je manj onesnaževanja narave in na ta način tudi varujemo okolje. Kar se tiče tega, ali lahko država dodatno kako pomaga ljudem, ki imajo opravka z zvermi, lahko v bistvu pomaga na nekaj načinov. Prvi način je ukrep iz Programa razvoja podeželja, to je varovanje čred z električno ograjo. Moram reči, da ta ukrep znese 119,9 evra na hektar, financira se vso 7 letno obdobje in za ta ukrep so se prijavili kmetje na površinah, ki zajemajo 595 hektarjev. Prav tako je možno varovati s psi črede ovac oziroma drugih živali in tudi ta ukrep, ki je mimogrede finančno ovrednoten na 107,6 evra na hektar, so se prijavili kmetje, ki s površinami pokrivajo 559 hektarjev. Imamo pa še tretji ukrep, to je investicijski ukrep, in s tem ukrepom tistim, ki prvič investirajo tudi v drage mreže, mreže, ki odženejo oziroma predstavljajo varovanje pred volkovi so namreč dosti dražje, kot recimo mreže, ki odganjajo medveda ali katero drugo žival, jo pa mi financiramo preko investicij. Kar se pa tiče izplačila odškodnin, ki so vezane na samo divjad, parkljarje recimo, se to vrši znotraj resorja Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, kjer so lovske družine, preko lovskih družin, to je del njihovega koncesijskega razmerja. Tam, kjer pa imamo posebna lovišča, pa preko Zavoda za gozdove. Ni pa Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pristojno za zveri. Tako da se to vrši preko ARSO, to je Agencije za okolje, ki pa je v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber. Se opravičujem, narobe sem razumel. Gospa Violeta Tomić, zahteva za dopolnitev vprašanja.
Hvala, minister, za odgovor. Jaz se strinjam z vami, da pridelava ni zanimiva na težje dostopnih površinah, vendar sta ministrstvo in Vlada tista, ki s svojimi subvencijskimi politikami nekako določata, kaj je bolj zaželeno in kaj ne. Niste mi odgovorili na moje vprašanje, kako nameravate spodbuditi pridobivanja novih obdelovalnih površin na trenutno zaraščenih kmetijskih zemljiščih, kajti mi si želimo biti bolj samooskrbni. Ves čas govorimo, da kupujmo slovensko in tako naprej, površine pa se nam zaraščajo in tukaj nismo ravno v skladu s tem, kar propagiramo. Tudi to, da vidimo na terenu, da je posekan vinograd subvencioniran, tisti kmet, ki pa pridela grozdje in ga skuša prodati, pa ne dobi plačila, ni dobra spodbuda za kmetijstvo. In ravno tako, če rečemo, da so v Lipici konji večkrat lačni, pustimo ob strani zakaj, v plastičnih balah pa plesni pokošeno seno, mislim, da to ni dobra spodbuda. Zato me zanima, kaj boste. Ali boste razmislili o teh subvencijah, kako bi spodbudili, da bi kmetijstvo napredovalo, kajti takšna politika kmetijstvo zavira? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala. Kot prvo, spoštovana poslanka, če imate kakršnekoli informacije, da so konji v Lipici lačni, bi dejansko prosil, da te informacije dostavite. To je v Sloveniji kaznivo, ravno te dni imamo prvi primer zaporne kazni zato, ker so pustili nekatere živali tudi umreti zaradi lakote. Pustiti živali lačne je kaznivo. Če imate informacije, jih prosim dostavite. Verjemite mi, da bo takoj to prevzela pristojna inšpekcijska služba. Kar se tiče neposrednih plačil. Večina neposrednih plačil je dejansko hektarskih. To so plačila, ki bi bila, če bi Slovenija sama zbirala, drugačna, bi bila proizvodno vezana, 15 % pa jih je proizvodno vezanih in tu bo tudi nek efekt. Kar se pa tiče vprašanja, se pa opravičujem, dali ste vprašanje, pa sem ga pred tem spregledal. V tem trenutku pripravljamo uredbo na podlagi denarja, ki se zbere iz spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča v neko drugo zemljišče. Tega denarja je načeloma na letni ravni na voljo milijon in pol do 2 milijona in to je denar, ki bo preko razpisa na voljo imetnikom. V tem trenutku se odločamo, da je bila stopnja subvencioniranja sofinanciranja 90 %, ne 100 %, ker mora nekdo tu nekaj svojega denarja vložiti, da se vidi, da ima res interes, in se bo sofinanciralo po pravilu de minimis. De minimis pravilo je 15 tisoč evrov. Dogovorili smo se tudi, da se bo upoštevalo tudi lastno delo, kar je edino prav. Seveda pa je od zadaj potem tudi takole. Če se z javnim, torej z našim denarjem financira ali sofinancira, da se iz izraščene površine vzpostavi površina, ki je ponovno primerna za kmetovanje, pa ima potem seveda država tudi pravico predpisati vsaj kako dolgo mora biti ta površina v funkciji kmetijske proizvodnje. Torej ne moremo mi nekaj financirati, pa potem čez 3 leta ponovno ugotovimo, da se zarašča. O tem, kako dolgo pa v bistvu lahko imamo nadzor, pa v tem trenutku poteka razprava. Moje osebno mnenje je, da je dobro, da je 10 let ali več. So pa tudi drugačna mnenja in to moramo sedaj uskladiti. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav, predvsem ministru za finance gospodu dr. Mramorju. Kreditno poslovanje bank je ključno za razvoj gospodarstva in posledično tudi za ustvarjanje gospodarske rasti, tudi za ustvarjanje bruto domačega proizvoda in posledično seveda tudi za zmanjšanje javnega dolga v Republiki Sloveniji. Sam sem v času, ko smo pristopili k reševanju posledic svetovne gospodarske in finančne krize, opozoril na to, da je postopek, za katerega se je odločila Slovenija, zelo neprimeren in je namenjen bolj temu, da se razproda Slovenijo, kot pa da se jo sanira. Družba za upravljanje terjatev bank, takrat sem dal izjavo, da je ta slaba banka pravzaprav legalizacija kraje zasebnega premoženja zasebnih podjetij in da je seveda tudi prenos premoženja države na Slovenski državni holding nacionalna izdaja, kajti v trenutku Slovenija ostane brez 17 milijard premoženja. Deloma se je to omililo, ker to premoženje ni bilo neposredno preneseno na holding, ampak naj bi z njim upravljal, ampak seveda so ti postopki, s katerimi se srečujemo, izjemno slabi, netransparentni in po mojem mnenju tudi škodljivi za državo. Ampak niti slučajno si pa nisem upal takrat, ko smo v Sloveniji pristopili k sanaciji posledic gospodarske in finančne krize, predstavljati, da bomo v trenutku, ko izdatno dokapitaliziramo svoje banke, prišli v situacijo, da naše banke v katere vložimo 5 milijard evrov – pri katerih mimogrede nikoli ne poskušamo oziroma pravzaprav ne uspemo dobiti odgovora, po kakšnih kriterijih je sploh do teh 5 milijard prišlo –, ampak še huje je, da potem te banke, ko imajo ogromno denarja, ne kreditirajo gospodarstva oziroma da se srečujemo celo s takšnimi informacijami, ki so bile zasledene v tedniku Mladina. Obstajali naj bi namreč odločbi Evropske komisije s konca leta 2013, številka SA.33229 (2012/C) in SA.35709 (2013/N), v katerih je določeno, da morajo naše banke ponujati neugodne in stroge pogoje kreditiranja za kreditojemalce. To je nekaj nezaslišanega, pravzaprav nepojmljivega in zato vas minister sprašujem, ali ste seznanjeni s tema dvema odločbama Evropske komisije in na kakšen način boste ukrepali, če obstajajo, da so te škodljive odločbe nevtralizirajo oziroma odpravijo. In sprašujem, ali ste mogoče seznanjeni, če obstaja kakšen podoben dokument sklenjen tudi s kanclerko Zvezne republike Nemčije vezano na Aerodrom in Telekom. Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister dr. Dušan Mramor.
Spoštovani poslanec gospod Janko Veber! Odločbi, ki jih omenjate v vašem vprašanju, se nanašata na odobritev državne pomoči bankama Nova Ljubljanska banka in Nova Kreditna banka Maribor. Kot vam je znano, je bil na osnovi izvedenih obremenitvenih testov v letu 2013 pri obeh bankah ugotovljen visok kapitalski primanjkljaj, zato je na tej podlagi Banka Slovenije obema bankama izdala izredni ukrep, s katerim je zahtevala dokapitalizacijo v višini 2,4 milijarde evrov. Obe banki je v letu 2013 dokapitalizirala država, za kar je po pravilih, ki urejajo državno pomoč, potrebno predhodno pisno soglasje Evropske komisije in to sta ta dva dokumenta. Z odločbami, ki ju navajate, je Evropska komisija državno pomoč bankama odobrila, pri čemer je Republika Slovenija sprejela zaveze, ki se nanašajo na poslovanje bank v obdobju nujnega prestrukturiranja. Gre za izravnalne ukrepe namenjene preprečevanju izkrivljanja konkurence, ki so jih morale sprejete vse države članice Evropske unije v primeru, da so hotele dokapitalizirati banke, in pri tem Slovenija ni bila izjema. Če Slovenija zavez glede poslovanja navedenih bank v obdobju prestrukturiranja ne bi sprejela, Evropska komisija ne bi ugotovila, da je državna pomoč skladna s pravili državnih pomoči in banki ne bi mogla dodeliti državne pomoči. Kaj bi to pomenilo za obe naši največji banki, pa je bilo s strani predstavnikov Banke Slovenije že večkrat jasno povedano. V vprašanju navajate, da morajo zaradi, po vašem mnenju, škodljivih odločb naše banke ponujati neugodne in stroge pogoje kreditiranja za kreditojemalce, ki tako posledično odhajajo k tujim bankam. Res se ena zaveza nanaša tudi na upravljanje banke s tveganji, zlasti z vidika izvajanja kreditne politike, vendar je njen namen ravno nasproten. Namen te zaveze je namreč v tem, da se prepreči ali vsaj v največji možni meri omeji kreditiranje podjetij z nezadostno boniteto in posledično minimalno možnostjo rednega odplačevanja obveznosti iz naslova prevzetih obveznosti. Ravno takšna politika kreditiranja bank, ki so bile deležne te državne pomoči, je namreč vodila do nastanka zadnje bančne krize, zato je namen te zaveze v izboljšanju upravljanja s kreditnim tveganjem, s čimer se bo kvaliteta kreditnega portfelja teh bank izboljšala. Zaveze se nanašajo tudi na umik države iz lastništva bank, ki so bile deležne državne pomoči. In mogoče samo še odgovor na to vprašanje. Jaz nisem seznanjen s kakršnimkoli dokumentom, ki bi bil podpisan s kanclerko Zvezne republike Nemčije. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Janko Veber, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala. Seveda želim dopolnitev odgovora. Hkrati se seveda tudi zahvaljujem, a v tem smislu, da tudi dr. Mramor priznava, da obstajata ta dva dokumenta. Seveda se pa postavlja vprašanje, kaj bomo naredili v Sloveniji, da bodo banke dejansko kreditirale gospodarstvo. Enostavna razlaga, da imamo v Sloveniji tako malo zainteresiranih podjetij, da so vsa podjetja, ki zaprosijo za kredite, pravzaprav tako kritična, da jim banke ne odobrijo kreditov, me pač ne zadovolji. Kajti dejstvo je, da tudi v nadzornem svetu Nove Ljubljanske banke nimamo izpopolnjene vse ekipe, s katero bi lahko pravzaprav udejanjili naš interes, če ta obstaja v Sloveniji. Če pa je interes dejansko ta, da banke skrčijo svoj okvir poslovanja, s tem seveda tudi zmanjšajo svojo vrednost in pripravljamo svoje banke na poceni prodajo. Nenazadnje je to tudi razvidno iz izjave predsednika uprave Nove Ljubljanske banke gospoda Janka Medje, ki pravi, da je banka pravzaprav pripravljena za prodajo. Še huje pa je, ko zasledimo v medijih, da se v tistem trenutku, ko mediji želijo poročati o tem problemu, tudi želi Nova Ljubljanska banka pravzaprav vtikati v uredniško politiko recimo častnika Dnevnik, kjer so korenito posegli v uredniško strukturo ravno zaradi tega pisanja. Torej, minister, ali menite, da ste naredili vse, da se te škodljive odločbe dejansko sanira na način, da denar, ki smo ga vložili v banke, dokončno pride tudi v gospodarstvo?
Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Mogoče bi najprej rekel, da je bilo v bistvu v zvezi s to sanacijo bank ključno, da se je prezadolženo slovensko gospodarstvo po vseh treh ključnih kazalcih zadolženosti, to je dolg v bruto domačem proizvodu, potem dolg gospodarstva v lastniškem kapitalu in dolg gospodarstva v tako imenovanem EBITDA, to je dobiček pred davki, obrestmi in amortizacijo, da bi se ta dolg znižal. Dokler se gospodarstvo ni razdolžilo, banke niso mogle dajati dodatnih kreditov in se je kreditiranje gospodarstva zmanjševalo. Vendar smo pri tem v letih od 2012 do leta 2014 naredili izjemno velik korak. Mi smo znižali zadolženost slovenskega gospodarstva pod zadolženost Evropske unije, še posebej evroobmočja. In posledica tega je, da zdaj vidimo, da se novo odobreni krediti bank povečujejo, da se sicer stanje kreditov ne zmanjšuje več, še ne povečuje, ampak na drugi strani povpraševanje po kreditih, predvsem velikih podjetij, zelo hitro raste, malih in srednjih podjetij pa še ne toliko, ker še niso tako zadolžena, čeprav povpraševanje v zadnjih treh mesecih zopet raste. Tako da jaz pričakujem, da bo to razdolževanje in boljše upravljanje bank prineslo novo kreditiranje, še posebej v letu 2016, mogoče že v zadnjem kvartalu letošnjega leta, ampak v 2016 pa menim, da bi se to moralo zagotovo zgoditi. Tako da ves ta postopek sanacije bančnega sistema, sanacije gospodarstva, razdolževanje, tudi skozi presežek plačilne bilance, je v Sloveniji pripeljal do tega stanja, kjer smo danes, kjer lahko pričakujemo v prihodnje povečevanje kreditiranja. Banke za to potencial imajo, likvidnost tudi imajo, tako da jaz pač pričakujem novo kreditiranje. Hvala.
Gospod Janko Veber, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Ja, v skladu z 246. členom Poslovnika zahtevam, da se opravi razprava o odgovoru dr. Mramorja. Dejstvo je, da vsi podatki kažejo, da slovenske banke, ki smo jih močno dokapitalizirali, ponujajo bistveno slabše kreditne pogoje kreditojemalcem kot pa tuje banke. In posledično odhajajo k tujim bankam tako podjetja kot tudi drugi komitenti in s tem se dejansko zmanjšuje obseg poslovanja naših bank, ki smo jih dokapitalizirali, resno in v zelo velikem obsegu, pa ponovno poudarjam, da do danes nismo dobili odgovora, zakaj je bil potreben tako velik obseg. Ocene so, da je bilo vsaj 2 milijardi preveč vloženega v dokapitalizacijo bank in dejstvo je, da tudi ko povprašaš recimo eminenco slovenskega bančništva dr. Ribnikarja, ali lahko dobi te podatke, celo takšna eminenca na področju bančništva ne uspe priti do teh podatkov. Zato menim, da bi bila razprava v Državnem zboru o tem vprašanju izjemno pomembna in potrebna, ker bi lahko dobili na vpogled tako ti dve odločbi, pri katerih boste, predsednik, če imata status tajnega dokumenta, verjetno takrat lahko tudi sejo zaprli za javnost, tako da se Državni zbor seznani s tema dvema odločbama. Hkrati pa morebiti iz teh dveh odločb vendarle dobimo tudi odgovor, zakaj smo morali po ocenah, ki obstajajo v Sloveniji, dati vsaj dve milijardi več v dokapitalizacijo bank, kot bi bilo potrebno. Gre torej za zelo resno vprašanje in zato predlagam, da Državni zbor odloči, da na naslednji seji opravimo razpravo o odgovoru gospoda Mramorja na moje vprašanje. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015 v okviru glasovanj. Zdaj bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje zastavil gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani gospod minister, spoštovani predsednik, lepo pozdravljeni! Vipavska hitra cesta je zaradi močne burje zaprta po več dni v letu. Vremenske razmere, značilne za Vipavsko dolino, tako onemogočajo polno funkcionalnost hitre ceste, ki je, kot sem že dejal, predvsem za tovorni promet, odvisno seveda od vrste tovornega prometa, zaprta po več dni v letu. Zaradi pogostega zapiranja hitre ceste je bila lokalnemu gospodarstvu vse od leta 2009, ko je bil odprt še zadnji odsek, in sicer odsek Podnanos–Razdrto, in je bila cesta v celoti prodana v promet, povzročena velika gospodarska škoda. Poleg tega je nenazadnje ob večjih sunkih burje ogrožena varnost tudi voznikov osebnih avtomobilov. Že ob samem načrtovanju trase te hitre ceste je bilo zagotovljeno da bodo zaradi močne burje ob cesti zgrajeni tako imenovani zeleni nasipi in o tem govori tudi uredba iz leta 1996, in sicer Uredba o lokacijskem načrtu za Primorski krak avtoceste na odseku hitre ceste Vipava–Selo. Predstavniki občin območne obrtne zbornice in območne gospodarske zbornice so sicer seznanjeni z zadnjimi zagotovili vašega ministrstva in Družbe za avtoceste Republike Slovenije, torej DARS, da naj bi se dela za postavitev tako imenovanih protivetrnih ograj pričela v letu 2016, letos jeseni pa naj bi bil že pripravljen javni razpis za izbiro izvajalca del. Projekt naj bi bil vključen tudi v koncesijsko pogodbo. Vsekakor je to dobra novica za nas, lokalne prebivalke in prebivalce, pa tudi za lokalno gospodarstvo. ampak smo zelo previdni glede na neizpolnjene obljube v zadnjih desetih letih glede na uredbo iz leta 1996 in uredbo iz leta 1999. Zato, spoštovani gospod minister, vas čisto konkretno sprašujem, kdaj bo končno prišlo do gradnje omenjenih protivetrnih ograj, postavitve in tudi same realizacije protivetrnih ograj na hitri cesti Rebrnice–Vrtojba oziroma Nanos–Vrtojba na izpostavljenih odsekih. Najlepša hvala.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, spoštovani predsednik za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Jerneju Vrtovcu za postavljeno vprašanje. Res je, kar ste navedli že v samem vprašanju, da je bilo v skladu z določili lokacijskega načrta predvideno, da se bo na tem odseku izvedla zaščita pred močnimi sunki vetra, kar pa do danes seveda v veliki meri še ni bilo realizirano. V določenih odsekih ta zaščita obstoji, v veliki meri pa jo je treba še narediti. Skratka, v skladu z določili tega lokacijskega načrta za gradnjo te hitre ceste je DARS v letu 2010 potem pričel z aktivnostmi z izvedbo te protivetrne zaščite na trasi te hitre ceste. Obstajali sta dve fazi izvedbe. Prva je bila pravzaprav že izvedena in je predstavljala samo analizo vpliva vetra na posamezno vrsto vozil in določitev teh mejnih vrednosti hitrosti vetra, pri katerih potem DARS sproža posamezne ukrepe, to je omejitev hitrosti vožnje ali pa potem zapiranje v celoti za posamezne vrste vozil. Drugi ključni ukrep pa je seveda načrtovanje in izvedba protivetrne zaščite. Nesporno dejstvo je, da se ta zaščita mora izvesti, saj je dni, kot ste že tudi sami navedli v svojem poslanskem vprašanju, , ko je ta hitra cesta zaradi burje zaprta za posamezne vrste vozil, enostavno preveč. Je pa seveda ob tem treba upoštevati tudi samo vrednost projekta, ki pa ni zanemarljiva. Ocenjena je namreč na približno 25 milijonov evrov in to seveda pomeni določeno oviro za hitrejšo realizacijo tega projekta. Glede na navedeno lahko povem, da je izdelava projekte dokumentacije dejansko v zaključni fazi in bo v skladu s terminskimi načrti zaključena do sredine letošnjega leta. Pogoj za samo izvedbo pa je seveda zagotovitev finančnih sredstev, zato je bilo v letu 2015 torej načrtovano to financiranje izdelave same projektne dokumentacije. Prva sredstva za samo izgradnjo te protivetrne zaščite na ravninskem delu trase pa je v skladu z načrtom izvajanja koncesijske pogodbe družbe DARS na voljo v letu 2016 in potem tudi v nadaljevanju v naslednjih letih, seveda skladno s finančnimi možnostmi družbe DARS. Vsekakor pa DARS in ministrstvo vse skozi sodelujeta tudi z odborom za spremljanje izvedbe projekta protivetrne zaščite in ga obveščata o vseh aktivnostih v zvezi s tem projektom. Lahko pa tudi povem, da je še v tem tednu predviden ponovni periodični sestanek, kjer bo predstavnikom odbora predstavljeno delo zadnjih šestih mesecev, kolikor je minilo od zadnjega sestanka. Skratka, dela potekajo, kot rečeno, projektiranje je predvideno, da bo zaključeno do sredine letošnjega leta. Zelo kmalu in v nadaljevanju pa torej sledi razpis in potem tudi izvedba prvih odsekov v naslednjem letu. Hvala.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod minister! Jaz sem v prvi vrsti vesel vašega odgovora, da se na tem projektu pospešeno dela. Informacije, ki smo jih lahko prejeli iz lokalnega območja, so torej točne. Zaradi tega, če sem vas prav razumel, informacije torej držijo, da se bo z deli na ravninskih odsekih začelo v letu 2016 in se lahko razpise pričakuje potemtakem letos jeseni. To torej drži. Tega smo Vipavci zelo veseli. Tudi leta 2010 je namreč med takratnim ministrom dr. Vlašičem, Darsom in takratno predsednico uprave, gospo Duhovnikovo, seveda tudi predstavniki politike in gospodarstva iz severne Primorske, potekali pogovori, da bo pripravljen akcijski načrt, ki bo predvidel dinamiko strokovno potrebnih del za postavitev te protivetrne ograje. Tukaj ne gre samo za Vipavsko dolino, tukaj gre za celoten tranzitni promet, ki gre v en del severne Italije pa nenazadnje za celotno Posočje, celotno Goriško regijo tudi, ne gre samo za Zgornjo Vipavsko dolino ali pa Vipavsko dolino. Ob tem pa še ena pomembnost, ki pa jo predvsem lokalni prebivalci izražajo, in sicer, da je ob sami postavitvi protivetrnih ograj to zelo priročno tudi glede omejitve hrupa na tem izpostavljenem odseku. O tem sicer nisem govoril, ampak samo poudarjam, dajte še o tem razmisliti, kajti tudi lokalni prebivalci, ki so severno od avtoceste oziroma hitre ceste, pridejo velikokrat v poslanske pisarne in govorijo, da se hitra cesta zelo sliši tudi v njihove domove. Zaradi tega naj ministrstvo oziroma DARS razmisli tudi o tem, kako bo omejili, kako bi omejili tudi hrup iz hitre ceste do bližnjih vasi, če že gradimo protivetrne ograje, saj so razdalje zelo majhne. Najlepša hvala za vaš odgovor.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala. Se popolnoma strinjam s tem, kar ste povedali tudi na koncu, da je te ukrepe možno združiti tudi pravzaprav z načrtovanjem protihrupne zaščite. Namreč, možna izvedba z zemeljskim nasipom učinkuje tako kot zaščita proti vetru tudi kot protihrupna zaščita in je to dvoje torej smiselno združiti, ne pa načrtovati še nekih dodatnih ukrepov, ki bi potem terjali še to protihrupno zaščito. Ker sama zaščita proti vetru je namreč lahko izvedena tudi z drugačnimi rešitvami teh protivetrnih ograj, ki veter oslabijo, preusmerjajo. Nenazadnje imamo tak primer tudi na samem viaduktu Črni Kal, kjer se hitrost vetra zmanjša na tako mero, da prometa ni treba zapirati. In tudi sicer je že na določenih odsekih možno videti določene lamele, kjer veter potem preusmerjajo in na ta način omogočajo vožnjo tudi v močnem vetru, ne služijo pa take protivetrne ograje za zaščito proti hrupu. Tako da tam, kjer je to potrebno, je seveda to potem smiselno združiti v obliki zemeljskih nasipov. Hvala.
Sedaj bo ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, ki je opravičeno odsotna, vprašanje zastavil gospod Franc Laj, ki ga ob tem sprašujem, da naj se izjasni, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade in vsi ostali prisotni, vse skupaj vas prav lepo pozdravljam! Takoj bom povedal, da se bom zadovoljil s pisnim odgovorom ministrice. Za nemoten razvoj lokalnih skupnosti je izrednega pomena, da le-ti v postopkih priprave in sprejemanja občinskih prostorskih načrtov v uradno določenih oziroma v nekih razumnih rokih pridobijo vsa potrebna soglasja od Agencije Republike Slovenije za okolje. Prav zaradi tega je pomembno, da je odziv agencije temu primeren, vendar pa praksa kaže povsem drugo sliko. Dovolite mi, da opišem enega od mnogih primerov. Občina Lendava je potrebovala kar nekaj let in veliko sredstev, da je v skladu z zahtevami agencije pripravila elaborat poplavne nevarnosti za potrebe izdelave OPN, ki ga je 22. 4. 2015 predala agenciji, ki občini do 4. 6. 2015 še ni poslala stališča, da bi le-ta lahko nadaljevala s potrebnimi postopki izdelave tega prostorskega načrta. Glede na to, da je potrebnih še kar nekaj korakov do pridobitve tega dokumenta, se lahko samo sprašujemo, kdaj bodo prišli do tega, za njih zelo pomembnega razvojnega dokumenta. Kaj lahko ima za posledico? Za posledico ima lahko zagotovo to, če se zavlačuje s temi postopki, da si bo marsikateri potencialni investitor lahko premislil in odstopil od namere za investiranje na temu območju, kar bo zagotovo še dodatno prizadelo tako gospodarsko prizadeto območje. Spoštovano ministrico sprašujem, ali pripravlja kakšne ukrepe za racionalizacijo teh postopkov in seveda za boljšo odzivnost agencije. Hvala za njen odgovor.
Sedaj bo ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu vprašanje zastavil gospod Bojan Podkrajšek.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala lepa za dano besedo. Cenjeni minister, kolegice in kolegi! Spoštovani minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, naj na vas naslovim vprašanje glede obnove vinogradov, predvsem na Štajerskem. Leta 2007 je bila sprejeta uredba, ki narekuje, da je treba imeti na štajerskem koncu vsaj 0,85 % hektara vinogradov, da greš lahko seveda z najmanj 0,10 hektarja v obnovo in se lahko prijaviš tudi za subvencije. Na terenu je slišati, da je to pozitivno, da je denarja za te obnove dovolj, da to ministrstvo seveda spodbuja, je pa težava v tem, ker je dosti manjših vinogradnikov na tem področju. Vinogradnikov, ki nimajo celega vinograda za svoje potrebe, ampak dajo tudi na tržišče. Seveda so vsi ti mali vinogradniki, ko jih združiš, veliki vinogradi. Zato sprašujem, spoštovani minister, kakšna je možnost, da bi se ta kvota, če jo lahko tako imenujem, za 0,85 % hektarja zmanjšala, kot je na primer v Halozah ali na Primorskem, torej pod 0,6 hektarja. Spoštovani minister, hvala za odgovor.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Dovolite, da povem na začetku nekaj osnovnih podatkov. Kot prvo, kar je pomembno, dejansko za ta ukrep letno namenjamo 4 do 4,5 milijona evrov. Če povem nekaj številk, ta ukrep izvajamo recimo leta 2010 180 hektarjev, to je 306 vlog, potem 170, 260, lansko leto 2014 346 vlog, kar je 202 hektarja. Tukaj gre za to, da se zamenjajo sorte, spremeni lokacija ali pa da se obnovi stari vinograd, ki mora biti starejši kot 10 hektarjev, mlajši pa, če je bil prizadet zaradi naravne nesreče. Hkrati pa imamo dejansko v bistvu nekatere kriterije kot je prestrukturiranje najmanj 0,1 hektarja, tam, kjer sodeluje skupaj s površino, ki je predmet prestrukturiranja, mora biti ta 0,85 ali, kakor ste sami povedali, 0,6 hektarja in izdano dovoljenje s strani upravne enote., Ker so se tovrstni ukrepi izkazali za dobre, so bili do sedaj dobro sprejeti in jih tudi nameravamo peljati naprej, torej financirati še naprej 4 do 5 milijonov evrov. Mi sicer za vinogradniški sektor ne financiramo samo tega, financiramo tudi prodor na tuje trge, kar mislim, da se vsaj v zadnjem obdobju kaže v pospešenem izvozu. Kaj pa pomeni sprememba mej, pa moram v bistvu povedati, da do tega trenutka, vsaj ne da bi se spomnil, do mene ni prišla uradna pobuda, da se zaradi teh in teh razlogov predlaga, da se meja zniža. Če takšna pobuda pride, jo bomo v vsakem primeru zelo resno obravnavali. Mi imamo namen, da vsako vrsto proizvodnje, če le obstaja nek javni interes – torej da se proizvaja nekaj zaradi preživetja, življenja, razvoja, izvoza, ne samo kot neke vrste lastna hobi proizvodnja –, želimo podpirati, ker vemo, da je kmetovanje v Sloveniji omejeno, in vsako možnost, ki je pač na voljo je potrebno izkoristiti. Torej, dovolite, da zaključim takole. Če bo prišlo do uradne pobude, da naj mejo znižamo, jo bomo v vsakem primeru zelo strokovno proučili, primerjali tudi z evropskim pravnim redom in poskušali najti rešitev, ki bo za naše vinogradnike najbolj primerna. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, res hvala za vaš odgovor. V celoti drži, tudi meni, ko sem bil na terenu, so mi povedali, kot ste povedali vi, da se namenja dosti denarja z obnovo. Seveda so predvsem zadovoljni vinogradniki, ki imajo več kot hektar vinogradov. Na tem področju ni nobenega dvoma. Seveda so pa v skrbi tisti manjši vinogradniki. Glede na to, da so to hribovite kmetije in hriboviti vinogradi, težje pridejo k tem obnovam, da bi se lahko vključili tudi v subvencije, zato apeliram na vas. Bom pa spodbudil pristojne službe, da seveda tudi naslovijo na vas strokovno obdelano prošnjo. Se vam najlepše zahvaljujem za vaš trud in vaš odgovor. Hvala.
Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan. [[Ne.]] Kot naslednji sprašuje ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča gospod Ljubo Žnidar.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod minister, ostali prisotni, prav lep pozdrav! Letališče Portorož je tretje mednarodno letališče v Republiki Sloveniji po svoji velikosti. Leta 2013 je bilo na to letališče pripeljanih rekordnih 26 tisoč potnikov. To je podatek, ki pove, da gre za pomemben tako gospodarski kot turistični segment v tem delu. Letališče je bilo zgrajeno leta 1971, ko ga je zgradila občina Piran, in od tega časa do danes praktično to letališče ni doživelo nobenega razvoja, nobene širitve, nobene gospodarske krepitve in tudi ne možnosti povečanega obsega z obiskom turističnih letal in seveda tudi s tem samih turistov. Tako občina Piran kot sam aerodrom sta praktično pred 10 leti začela prve korake glede spremembe državnega prostorskega načrta, z željo, da se podaljša vzletno-pristajalna steza iz tisoč 200 na tisoč 400 metrov. To je bistven segment, potreben za ustvarjanje pogojev, da se letališče Portorož razširi, poveča svojo kapaciteto ter poveča tudi možnost pristajanja samih večjih letal. In na osnovi te pobude občine in aerodroma, je Vlada v Republiki Sloveniji leta 2010 sprejela sklep v pripravi državnega prostorskega načrta za letališče Portorož. Spoštovani minister, sprašujem vas kakšna je časovna dinamika pri pripravi tega državnega prostorskega načrta za širitev letališča Portorož.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsednik, za besedo. Torej, moram reči, da sem bil zelo vesel dejstva, da je Vlada 4. junija letos sprejela sklep o pripravi državnega prostorskega načrta za letališče Portorož. Postopek priprave državnega prostorskega načrta bo potekal skladno z Zakonom o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, in sicer tak postopek tvorita dve glavni ključni fazi. Prva faza obsega načrtovanje variant in potrditev predloga najustreznejše variante, druga faza pa potem obsega načrtovanje potrjene variante in sprejem državnega prostorskega načrta z uredbo na Vladi. Glede na to, da je sam postopek ravnokar šele stekel, vam žal nekega natančnejšega terminskega načrta za sam nadaljnji postopek sprejemanja tega državnega prostorskega načrta še ne morem podati. Pravi naslov za to je pravzaprav Ministrstvo za okolje in prostor, ki tega samega terminskega načrta v tem času tudi še ni izoblikovalo. Lahko pa povem, da v praksi ta postopek sprejemanja, postopki sprejemanja državnih prostorskih načrtov običajno trajajo nekaj let. Če ni večjih zapletov, se lahko to zaključi v dveh do treh letih, lahko pa traja tudi 5 in več let, kot imamo izkušnje tudi iz lastne prakse. Jaz lahko s tem v zvezi zagotovim edino to, da bomo na Ministrstvu za infrastrukturo storili pravzaprav vse, kar je v naši moči, da bodo postopki v tem konkretnem primeru tekli kar se da hitro in učinkovito. Hvala lepa.
Besedo ima zopet gospod Ljubo Žnidar, da zahteva dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, hvala za odgovor. Nekako ne razumem, zakaj je Vlada letos, če je bil ta sklep na Vladi sprejet že v letu 2010, zakaj je prišlo do ponovnega sprejema dejansko tega sklepa o pripravi državnega prostorskega načrta za letališče Portorož. Tu bi prosil za ta odgovor. V letu 2010 je v Nacionalnem programu razvoja civilnega letalstva do leta 2020 aerodrom Portorož imenovan kot prometna infrastruktura strateškega pomena za državo. To se pravi, da gre za strateški projekt, ki je zelo pomemben tudi za razvoj gospodarstva, turizma in ostalih segmentov in tu je zelo pomemben vsakoletni tako turistični izpad kot izpad tudi drugih gospodarskih virov, kajti letališče Portorož omogoča tudi izgradnjo manjših hangarjev za manjša in srednja letala, ki jih na trgu dejansko v tem okolju primanjkuje, tako da je tudi tu priložnost. Jaz vem, da umeščanje v prostor ni enostaven postopek, zahteva tudi določen svoj čas, seveda pa si ne morem predstavljati, da bi 200 metrov trase umeščali tako dolgo kot nek avtocestni odsek. Zaradi tega si predstavljam, da bo ta državni prostorski načrt narejen v čim krajšem času. Vemo tudi dejstvo, da tu niso bistvena sredstva, kajti pri izdelavi prostorskega umeščanja dejansko ne gre za velika sredstva, zato tudi iz tega vidika ni toliko ovir. Jaz bi torej pričakoval tu odgovor za ta segment, zakaj ponovni sprejem in pa mogoče se je [[izklop mikrofona]]
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Kot je meni poznano, je pravzaprav razlog za to, da se je ta sklep oblikoval na novo, da se bo postopek začel v skladu z Zakonom o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, skratka, da bo zadeva tekla v skladu s tem novim zakonom, ki omogoča tudi drugačno odvijanje samega postopka, hitrejše in bolj učinkovito. Nesporno je, da je letališče Portorož eno izmed treh strateških ključnih letališč v Republiki Sloveniji in skladno s tem mu bomo tudi posvečali to potrebno pozornost, da se torej ta prostorski načrt čim hitreje pripelje do konca. Strinjam se, da morda niso potrebni tako zahtevni elaborati, kot je recimo za neko umeščanje nekega linijskega objekta, vendar pa se oba verjetno zavedava, da gre za umeščanje v prostor, ki je zahtevno. Tam vemo, da se združuje funkcije krajinskega parka, bližina mejnega prehoda, bližina obstoječe ceste, v tem smislu bo verjetno umeščanje kar zahtevno ravno tako. Ne glede na to, ali je to velik infrastrukturni ali manjši infrastrukturni objekt, je treba vse faze, torej vse študije, vse analize, vsa okoljevarstvena poročila pripraviti tako, da to pač terja svoj čas, vendar pa kot rečeno, si bomo mi prizadevali, da ti postopki čim hitreje pridejo torej do uspešnega zaključka. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Spoštovani minister, jaz se vam zahvaljujem za ta odgovor. Predvsem, da bo tako vam kot vsem izdelovalcem v pomoč pri izdelavi tega državnega prostorskega načrta, bi predlagal, da se opravi javna razprava, lahko že tudi s pridobitvijo vseh javnih mnenj, kajti gre za infrastrukturno, strateško pomemben objekt, ki je za gospodarstvo in razvoj v turizmu v naši državi izjemno pomemben. Ravno vsled tega, da nekako skušamo vsi skupaj skrajšati to umestitev državnega lokacijskega načrta letališča Portorož, predlagam, da se opravi ta javna razprava. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015 v okviru glasovanj. Sedaj pa bo ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, ki je upravičeno odsotna, vprašanje zastavila gospa Anita Koleša, ki jo prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Spoštovani gospod predsednik, obe ministrici, gospod minister, spoštovani kolegi in kolegice! Odredba o ravnanju z ločeno zbranimi frakcijami pri opravljanju javne službe ravnanja s komunalnimi odpadki med drugim določa, da je potrebno na območju vsake občine z več kot 3 tisoč prebivalci urediti en zbirni center za ločeno zbiranje odpadkov. V postopkih izvrševanja zakonodaje s področja varstva okolja pa so občine zavezane tudi k določbam zakona o lokalni samoupravi, ki v svojem 61. členu določa, da lahko dvoje ali več občin zaradi gospodarnejšega zagotavljanja javnih služb skupaj ustanovi javni zavod ali javno podjetje, in mnoge občine so sledile ciljem gospodarnega ravnanja oziroma izvajanja nalog tudi s področja zbiranja obdelave in odlaganja komunalnih odpadkov. Tako je v občini Celje urejen zbirni center Bukovžlak in družba, ki opravlja gospodarsko javno službo zbiranja odpadkov za več občin, med drugim na primer tudi za občino Šentjur. Center je lociran neposredno na meji obeh občin, hkrati je zbirni center tudi del infrastrukture, ki je v delni lasti občine Šentjur in predmet sklenjene pogodbe o najemu in razmerjih v zvezi z izvajanjem gospodarske javne službe. Dejavnost centra dopolnjuje še široko razvejan sistem ekoloških otokov, velik del občanov Šentjurja tudi sicer uporablja zbirni center za dostavo odpadkov svojih gospodinjstev. Razumem, da je namen normativne ureditve zagotavljanje primernega sistema zbiranja in ravnanja z odpadki, toda opisani primer občine Šentjur je dokaz, da je lahko izvajanje javne službe ravnanja s komunalnimi odpadki učinkovito, racionalno in na ustrezno visoki ravni, organiziranost pa zasleduje cilje Republike Slovenije na področju varstva okolja, kljub temu, da v okviru meja lokalne skupnosti ne deluje zbirni center. Zato so zahteve za izgradnjo, ki jih opredeljuje zgolj število prebivalcev, neustrezne in birokratske, predvsem pa ne upoštevajo drugih pomembnih ciljev delovanja javnih služb, kot sta gospodarnost in učinkovitost. V letu 2012 je že bil v pripravi predlog uredbe o komunalnih odpadkov z namenom posodobitve uredbe, zato sprašujem ministrico, kdaj bo sprejeta nova uredba o komunalnih odpadkih in kako bodo v novi uredbi upoštevani specifični primeri lokalnih skupnosti. Ustrezna rešitev lahko namreč v precejšnji meri pripomore k racionalizaciji stroškov občin, ki jim v sedanjih razmerah primanjkuje investicijskih sredstev in s težavo zagotavljajo izvajanje vseh z zakonom določenih nalog. Prosim za ustni odgovor gospe ministrice in sicer na naslednji seji Državnega zbora.
Sedaj bo ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič vprašanje zastavil gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovana ministrica, ostali ministri, kolegi in kolegice! Že aprila sem takratnemu vedeju ministra za izobraževanje gospodu Cerarju postavil poslansko vprašanje glede sprejemanja Zakona o športu. Sicer se je gospod Cerar za tisto sejo opravičil pa tudi, ker je bil vede, verjetno ni imel dovolj časa, zato pozornosti ni posvetil Zakonu o športu. Zato me, ministrica, zanima, kaj je zdaj z Zakonom o športu. Zasledil sem v medijih, da je bil 22. aprila na eni okrogli mizi predstavljen osnutek zakona o športu, ampak da je bilo pa seveda takoj napovedano, da je že bil v začetku aprila usklajen s pravno službo ministrstva, ampak ker sta dve ministrici odstopili, očitno ta zakon pred poletjem, kakor je bilo sicer predvideno, ne bo sprejet. Potem je bilo rečeno, da ko dobi gradivo zeleno luč od ministrice oziroma ministra, katerikoli pač bo, bo šel zakon v enomesečno javno obravnavo, če bo treba tudi v medresorsko usklajevane, in potem seveda v Državni zbor in v Vlado. In moram reči, spoštovana ministrica, ko gledam spletne strani ministrstva, kjer piše predlogi predpisov, javne objave in predlogi, tega predlaganega akta nisem zasledil. Sicer sem na eni izmed spletnih strani ene izmed skupnosti občin zasledil delovno gradivo iz 15. 4. 2015, zato me najprej zanima, ali je dejansko zakon o športu v javni obravnavi? Zadnjič sem bil v Brežicah na otvoritvi regijske pisarne Olimpijskega komiteja, kjer je bila tudi debata o tem, kaj lokalne skupnosti, fundacija za šport, Olimpijski komite in športniki pričakujejo od tega zakona, in v bistvu je bilo veliko debate. Javna obravnava – je ali ni, do kdaj bo javna obravnava in tako naprej, tako da me zanima ta časovnica sprejemanja zakona. Zanima me tudi, glede na to, da je zakon brez uvoda in pa finančnih posledic, kakšne so po vašem mnenju predvidene finančne posledice tega zakona. Kako bo na novo urejen tako šport otrok kot tudi šport starejših? Kaj bo ta zakon prinesel za športno infrastrukturo? Ko sem bral zakon, sem videl, da se menja Zavod za šport Republike Slovenije, pa me tudi tukaj zanima, ali gre za ta Nordijski center Planica ali pa za neko popolnoma novo zadevo. Skratka, zanima me, če ste oziroma kako boste sodelovali pri sprejemanju tega zakona z Olimpijskim komitejem, s Fundacijo za šport in nenazadnje tudi z lokalnimi skupnostmi? Toliko za uvod.
Odgovarja ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec Tomaž Lisec! Naj za uvod povem, da je minister dr. Jernej Pikalo maja 2014 po sprejetju novega Nacionalnega programa športa v Republiki Sloveniji 2014-2023 ustanovil medresorsko delovno skupino za pripravo novega zakona o športu. V letu 2014 je bilo seveda opravljenih kar nekaj aktivnih in seveda tudi zelo konstruktivnih srečanj z vsemi predstavniki delovne skupine, se pravi od predstavnikov Direktorata za šport, do ministrstev in tako naprej. Delovna skupina se je sestala na devetih sejah, zadnjič 19. 2. 2015. O vseh vprašanjih je odprto razpravljala, seveda s področja športa in v sledenju nacionalnemu programu športa v Sloveniji. Naj poudarim nekaj trenutnih dogajanj oziroma letošnjih aktivnosti, ki so bile izvedene s strani delovne skupine. Po tem, ko so se predstavljali osnutki oziroma izhodišča nacionalnim panožnim zvezam, je bil organiziran tudi sestanek s predstavniki Olimpijskega komiteja, Združenja športnih zvez, prav tako s Športno unijo Slovenije, tudi na Strokovnem svetu Republike Slovenije za šport je bil predstavljen osnutek, ki je bil seveda predstavljen tudi Skupnosti občin Slovenije, Združenju občin Slovenije in Združenju mestnih občin Slovenije kot ste tudi že sami referirali. Kje smo v tem trenutku? V naslednjem tednu se sestane delovna skupina na svoji 10. seji, zato da dokončno zaokrožimo še odprta vprašanja, ki so ostala na osnovi tega delovnega gradiva predloga novega zakona, in takoj, ko je tudi ta del usklajen, ga čim prej seveda posredujemo v javno obravnavo. Jaz se strinjam s tem, da je že čas, da postopno odpremo to diskusijo in tudi pridemo do novega zakona o športu. Kar se tiče samih poudarkov, ki ste jih tudi že opredelili. Sam zakon prinaša nekoliko bolj natančno opredelitev nacionalnega programa športa, torej vsebine, načina sprejemanja, načina izvajanja, načina poročanja; tudi seveda način, kako pristopiti k izvedbenemu načrtu nacionalnega programa športa; ukvarja se z načinom letnega programa za lokalno ravnjo; obenem tudi seveda s Fundacijo za šport. Mislim pa, da so tisto, kar bomo morali še uskladiti oziroma se seveda tudi dokončno pogovoriti, programi usposabljanja, način izvajanja usposabljanja in seveda verifikacija teh usposabljanj. Ne govorimo samo z vidika posameznih športnih panog, ampak seveda celovitega modela in izvajanja, tudi na podlagi verifikacije, torej spričeval o usposobljenosti. V zakonu govorimo tudi o nacionalnih barvah, poenotenju barv in seveda predvsem tudi strokovnem delu, kaj vse naj obsega od načrtovanja, izvajanja, spremljanja, vrednotenja procesa športne vadbe in seveda tudi pristojnosti posameznih teles. Hvala.
Gospod Tomaž Lisec imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za dokaj izčrpen odgovor. Me pa zanima še nekaj zadev. Nekaj sem jih že prej omenil, pa ste morda pozabili, zato upam, da bo preostanek časa dovolj, da odgovorite. Kaj je s finančno konstrukcijo zakona? Kaj je z Zavodom za šport? Ali gre za nekaj popolnoma novega ali pa gre, kot sem že rekel, za Nordijski center Planica, ker ga tudi določila teh členov glede zavoda predvsem opredeljuje . To me zanima. Zanima me vloga lokalnih športnih zvez v tem zakonu, predvsem zaradi tega, ker vsi tisti, ki smo tudi lokalno vpeti v delovanje – sam sem bil 8 let predsednik Odbora za šport v naši občini – vemo, da smo imeli vedno probleme s sprejemanjem letnega programa športa. Vem, da smo vsaj zadnja 3, 4 leta zelo aktivno govorili, da ko bo nov šport, bomo pa spet imeli verjetno kakšne nove težave, kajti večkrat je prišla tudi kakšna inšpekcija in je rekla, kaj vse v tem letnem planu športa ni v redu. V tej fazi me tudi zanima kako je s kategorizacijo, kako to opredeljuje nov zakon in na koncu, ali verjamete oziroma upate, da bo ta zakon tam nekje do septembra, oktobra dobil zeleno luč parlamenta, to pa sprašujem zato, ker ne samo država, ko sprejema proračun, tudi lokalne skupnosti, ko sprejemajo proračune, tiste ki še nekaj dajo na šport, dajo tudi nekaj preko teh lokalnih programov športa in potem se tudi lažje začnejo razpisi, ne pa da bodo razpisi junija 2016 narejeni za celotno leto, kajti potem bodo tisti, ki so najbolj glavni akterji tega zakona, to pa so klubi, društva, in športni funkcionarji, spet pol leta čakali, kaj je z zakonom, kaj je s podzakonskimi akti in tako naprej. Skratka, želim, da zakon čim prej pride v javno obravnavo in tudi v Državni zbor.
Odgovarja ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič.
Najlepša hvala. Na vsa vprašanja ne bom mogla ravno zelo natančno odgovoriti, zagotovo pa že sam predlog, ki bo prišel v javno obravnavo odgovarja tudi na vse to, kar ste zdaj izpostavili, predvsem kar se tiče finančnega vrednotenja, bo seveda to del ugotavljanja finančnih vplivov na samo izvajanje v skladu tudi z nacionalnim programom športa. Kar se tiče zavoda Planica, veste, da je so bili predstavniki tudi vključeni v samo obravnavo pri zakonu, kar se pa tiče same kategorizacije športa in samih verifikacij, je to del, ki se povezuje tudi naprej z usposabljanji in skuša slediti Nacionalnemu programu športa v 2014–2023. Vse te zelo natančne odgovore torej prinaša sam osnutek oziroma tista verzija, ki jo bomo zdaj, upam, res v prihodnjem tednu tudi dokončno uskladili in, kot je bila že vaša sugestija, čim prej poslali tudi v javno obravnavo. Jaz si zelo želim, da bi imeli v jeseni v resnici sklepne korake za to, da bo potem tudi načrtovanje vseh organizacij, in teh je veliko znotraj športa, seveda mnogo lažje in seveda tudi učinkoviteje za prihodnje leto. Hvala.
Sedaj bo ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, ki je upravičeno odsotna, vprašanje zastavil Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Pri prenosu lastništva gospodarske družbe, ki ima podeljeno državno ali občinsko koncesijo, je treba tudi soglasje koncendenta, da se koncesija prenese na novega koncesionarja. Tak dogodek je vsekakor priložnost, da se preverijo koncesijski pogoji in seveda dajatve v korist koncendenta. To seveda ni možno, če je koncesijski akt sestavljen v škodo koncendenta in je takšna možnost vnaprej izključena. Zaradi tega vas sprašujem naslednje. Ali je pri prenosu lastništva Pivovarne Union koncendent za vodni vir za proizvodnjo piva izdal soglasje za prenos koncesije, in če je, kdo je izdal in podpisal ta akt, ali je izboljšal koncesijske pogoje in kje je ta akt javno objavljen, saj gre nedvomno za informacijo javnega pomena? Ali je pri prenosu lastništva Pivovarne Laško koncendent za vodni vir za oskrbo občanov s pitno vodo izdal soglasje za prenos koncesije, in enako kot prej, če je, kdo je izdal in podpisal akt, ali je izboljšal koncesijske pogoje in kje je ta akt javno objavljen? In tretje, kako je bil urejen prenos koncesijskih pravic za rabo vodnih virov na nove lastnike Radenske, Kolinske in Pivovarne Union? Hvala lepa.
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec gospod Matjaž Hanžek. Na žalost Ministrstvo za finance in edini predstavnik teh dveh ministrov sem jaz, tega konkretnega primera ne more komentirati, saj koncesijo ali vodno dovoljenje na podlagi Zakona o voda in koncesijskega akta izdaja Ministrstvo za okolje in prostor za izrabo vodnega vira za izdelavo pijač oziroma piva. Če gre za koncesijo za upravljanje vodovoda oziroma oskrbe s pitno vodo, je bila slednja podeljena na podlagi občinskega odloka, na podlagi Zakona o lokalni samoupravi in koncesijski akt je podpisal župan. Splošnejši odgovor v zvezi s koncesijami. Najprej prenos lastništva podjetja. Lastništvo podjetij se prenaša na podlagi Zakona o gospodarskih družbah, Zakona o sodnem registru in uredbe o vpisu družb in drugih pravnih oseb v sodni register. Pri tem je pomembno opozoriti, da s spremembo lastnikov pravni subjekt ostane isti. Matična številka in davčna številka sta enaki in kot tako nadaljuje poslovanje, saj slednje ni odvisno od lastništva. Torej, njegova pravna subjektiviteta se ne spremeni. Glede na navedeno ne gre za prenos koncesije ali vodnega dovoljenja iz ene pravne osebe na drugo, saj pravna oseba, koncesionar ostane isti. Koncesijske pogodbe oziroma koncesijski akti v obliki uredb Vlade Republike Slovenije na področju voda ne vsebujejo klavzule obvestitve ali potrebnega soglasja za nadaljnji obstoj koncesijskega razmerja koncendenta, če se lastništvo spremeni, saj slednje ne vpliva na pravni status podjetja, ki je koncesionar. Omenjene klavzule pa se pojavljajo v pogodbah, kjer je posebna ali izključna pravica podeljena subjektu, ki je v stoodstotni lasti države in mu je bila pravica podeljena na podlagi lastništva brez javnega razpisa. Samo v teh primerih lahko pride do obvestitve ali celo zahteve po potrebnem soglasju za nadaljevanje obstoja koncesijskega razmerja. Hvala lepa.
Matjaž Hanžek, imate besedo za zahtevo za dopolnitve odgovora.
Hvala lepa. Minister, mislim, da najbrž ni preveč korektno, da vas še naprej mučim konkretno pri teh stvareh, ker to le ni, to priznam, absolutno vaše področje, zato bi prosil, da na naslednji seji odgovarja predstavnik ministrstva, ki je v to bolj poglobljeno. Konkretno me namreč zanimajo koncesije Radenske, Kolinske, Pivovarne Union, kako je bilo v teh primerih narejeno. To, kar ste splošno povedali, je pa bolj ali manj znano. Hvala lepa.
Potem bo pač na naslednji seji odgovarjala še ministrica z tistim delom časa, kolikor ga je še ostalo, znotraj teh petih minut in potem bomo nadaljevali. Sedaj bo ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar vprašanje zastavil gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovane ministrice, predvsem pa spoštovana ministrica Julijana Bizjak Mlakar! Predlog novele Zakona o medijih, ki je v tem trenutku v javni razpravi v 1. členu določa, da mora odgovorni urednik oblikovati pravila za izbiro in vključitev komentarjev ter jih javno objaviti. Komentar, ki ne bi bil v skladu s temi pravili, pa bi moral biti v najkrajšem možnem času umaknjen. Namen tovrstnega povečevanja odgovornosti urednikov spletnih medijev naj bi bil v omejitvi sovražnega govora. V naši Poslanski skupini Desus smo seveda absolutno za odpravo sovražnega govora oziroma imamo do njega ničelno stopnjo tolerance. Spremembe oziroma prizadevanja, ki gredo v tej smeri, seveda podpiramo. V medijih pa smo zasledili, da spremembo podpirajo tudi na Uradu varuha človekovih pravic. Ocenjujejo namreč, da gre predlog v smeri priporočil za omejevanje sovražnega govora, ki jih je Urad varuha že nekajkrat podal. Hkrati pa seveda velja opozoriti tudi na bojazen, ki jo je izrazila informacijska pooblaščenka, in sicer da bodo mediji komentarje zavračali iz previdnosti, strahu, bojazni, pred izrekanjem glob, ki mimogrede niso najmanjše. Zato menim, da se je treba teh sprememb lotiti s posebno mero previdnosti. Spoštovana ministrica, zanima me, kakšen je namen predlaganih določb o povečani odgovornosti urednika spletnih medijev in kakšno je mnenje ministrstva oziroma vaše osebno glede pomislekov informacijske pooblaščenke. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani poslanec gospod Uroš Prikl, za vprašanje se vam najlepše zahvaljujem. Res je, od dne 22. maja 2015 je na spletnih straneh ministrstva in E-demokracije objavljen osnutek zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih z namenom, da se v enomesečnem roku opravi transparentna javna razprava. Kljub temu se je v zadnjih dneh v medijskem prostoru v zvezi z objavljenim osnutkom predloga zakona pojavilo precej interpretacij, ki temeljijo zgolj na domnevah in ugibanjih. Osnutek zakona, kot ste povedali, med drugim predvideva novo rešitev v 18. členu veljavnega zakona, po kateri bi odgovorni urednik medija odgovarjal tudi za vsebino komentarjev in drugega avdio-vizualnega materiala bralcev, poslušalcev in gledalcev. Po predlogu mora odgovorni urednik oblikovati pravila za izbiro in vključitev komentarjev ter jih javno objaviti. Komentar, ki ne bi bil v skladu z objavljenimi pravili, bi moral biti v najkrajšem možnem času umaknjen. Varuh človekovih pravic Republike Slovenije navedeni predlog Ministrstva za kulturo v zvezi z regulacijo sovražnega govora v osnovi podpira. Predlog gre namreč v smeri priporočil za omejevanje sovražnega govora, ki jih je varuh že večkrat dal v svojih letnih poročilih, Državni zbor pa podprl. Kot je razvidno iz obrazložitve zakona, je takšen predlog tudi v skladu z Resolucijo o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje 2012–2016. Takšen predlog ima podlago tudi v številnih mednarodnih pogodbah in drugih dokumentih, ki govorijo o obveznosti držav, da so dolžne omejevati pojave širjenja sovraštva in nestrpnosti v javnosti. Še posebej veliko pozornost je v zadnjem času glede tega deležno širjenje sovražnih vsebin preko spleta. Še posebej, ker je sovražni govor ena od pojavnih oblik diskriminacije, Komisija Sveta Evrope za boj proti rasizmu in diskriminaciji o tem pripravlja novo splošno priporočilo, številko 15, in sicer o borbi proti sovražnemu govoru. Prav tako je pripombe posredovala bivša informacijska pooblaščenka, gospa Nataša Pirc Musar, ki je zavrnila navedbo informacijske pooblaščenke, ki je v javnosti zapisala, da bi takšne rešitve lahko zadušile svobodo tiska in izražanja ter opozorila celo na njihovo domnevno neskladnost z zakonodajo Evropske unije. Zapisala je, da je "zagovorništvo brezmejnosti svobode izražanja z vidika odziva javnosti varno in všečno, najbrž ni treba posebej izpostavljati. Bistveno manj je javnost pripravljena sprejeti pravila, po katerih bi bilo treba različne pravice in interese med sabo uravnotežiti. Prav to je namen dela novele Zakona o medijih, ki je bil v zadnjem tednu najbolj izpostavljen pretežno pohvalam, pa tudi kritikam." In potem zelo natančno opredeljuje same osnove za zavrnitev te navedbe informacijske pooblaščenke in na koncu zapiše, da "sprememba zakona o medijih iz zgoraj opisanih razlogov nikakor ni v neskladju z zakonodajo Evropske unije, pač pa z nekoliko zamude poskuša slediti usmeritvam Sveta Evrope in odločitvam Evropskega sodišča za človekove pravice." Pod ta dokument Inštituta za zasebnost in dostopa do informacij so podpisane še Rosana Lemut Strle in bivša varuhinja človekovih pravic, dr. Zdenka Čebašek Travnik. Dobili smo še nekatere druge, podobne pripombe, ki bodo seveda v celoti vse tudi objavljene na naših spletnih straneh. Hkrati je treba glede navedb informacijske pooblaščenke, o katerih ste me spraševali, povedati, da je netočna tudi interpretacija sicer zelo kratkega in jasnega člena, v kateri informacijska pooblaščenka zmotno navaja, da naj bi v osnutku zakona šlo za predhodno pregledovanje komentarjev. Osnutek zakona namreč jasno določa obveznost umika spornih komentarjev. Ne moreš zahtevati umika komentarja, ki še ni bil objavljen, se pravi, da je ta dikcija povsem jasna. Verjetno mi boste dovolili še nadaljevanje. Hvala lepa.
Gospod Uroš Prikl, imate besedo, zahtevate dopolnitev odgovora.
Ja, malo pa vendarle. Jaz želim še enkrat poudariti, da absolutno podpiram in podpiramo v Desusu prizadevanja za popolno odpravo sovražnega govora, ki mu res ni mesto nikjer in nikdar. Vendar pa ocenjujemo, da je vendarle treba skrbno pretehtati tudi navedbe informacijske pooblaščenke, ki je izrazila milo rečeno skrb, da gre pri teh določbah lahko tudi potencialno za vsiljeno cenzuro oziroma resno nevarnost za morebitno svobodo tiska oziroma svobodo izražanja. Jaz vam, spoštovana gospa ministrica želim, da se uspešno izteče ta, kot ste rekli, transparentna enomesečna javna razprava, da skušate kar čim več dobronamernih priporočil, ki bodo izhajala iz te javne razprave, ustrezno vključiti v besedilo zakona. Prepričan sem, da je zagotovljen uspeh Zakona o medijih, ki po moji pa tudi širši oceni prinaša nekatere druge novosti in pozitivne valence v naš medijski prostor, in prepričan sem, da je korak naprej pri urejanju medijskega prostora pri nas. Za odgovor se vam pa seveda iskreno zahvaljujem.
Besedo ima ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za to. Pri tem delu, da bi to lahko zadušilo svobodo tiska in izražanja, na kar je opozorila informacijska pooblaščenka, se povsem strinjamo z navedbami bivše informacijske pooblaščenke, gospe Nataše Pirc Musar, ki sem jih prej prebrala. Hkrati je treba tudi komentirati navedbo, da naj bi bila s to novo obveznostjo urednikov spleta ogrožena svoboda tiska. Namreč, ta določba se na tisk oziroma na tiskane medije sploh ne nanaša. Gospo informacijsko pooblaščenko smo torej že povabili, tudi da bi se pogovorili o vseh možnih pomislekih. Je pa res, da to področje sovražnega govora ni v zakonski pristojnosti informacijske pooblaščenke. Glede ukrepov. V bistvu je tako, da zakonske določbe brez ukrepov v primeru kršitev običajno niso učinkovite. To je tudi edini razlog, da praktično vsi zakoni vsebujejo tudi določbe o globah in o ukrepih, v primeru, da se zakona ne spoštuje. Samo temu so namenjene tudi te globe, ki so tam predvidene. Hkrati bi seveda povedala, da pričakujem, da bomo v javni razpravi o osnutku zakona, ki bo potekala do 22. 6. 2015, dobili vse pripombe, ki so morda še kje, kakšne pomisleke, da se bomo z vsemi avtorji teh pripomb poskušali tudi dobiti, če bodo bolj komplicirane, in na tej osnovi potem oblikovali končno različico besedila predloga zakona. Če bo seveda možno, bomo te pripombe, ki bodo opredeljene, še posebej pa tiste, ki so usmerjene v večjo jasnost besedila, če bo seveda možno tudi upoštevali, da bi preprečili različne in napačne interpretacije. Hvala lepa.
Sedaj bo dr. Vinko Gorenak zastavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar ter ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču, ki sta oba opravičeno odsotna, zato prosim, da pove tudi, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Uganili ste, jasno, da želim ustni odgovor na naslednji seji, glede na to, da sta oba ministra odsotna. Moje poslansko vprašanje se pa seveda nanaša v večji meri na ministra za pravosodje kot na ministrico za notranje zadeve, saj od tem določene podatke pač že imam, saj se moje poslansko vprašanje nanaša na obdobje konec leta 2012, začetek leta 2013, ko so v Sloveniji prvič v zgodovini potekale masovne in tudi prvič nasilne demonstracije. Danes se po takem času, kakršen je minil od takrat, vendarle kažejo nekatere stvari, za katere sem sklepal že takrat, da zlasti ljubljanske demonstracije niso bile – tu mislim samo na nasilni del –, zgolj slučajne, ampak da so bile naročene ali celo plačane. Ampak o tem bodo govorili podatki. Moje vprašanje se v bistvu nanaša predvsem na to, koliko in kake postopke je vodila policija v tistem času. Zlasti me zanima število kazenskih ovadb, število obdolžilnih predlogov sodnikom za prekrške odnosno prekrškovnim sodiščem in vseh ostalih postopkov, ki jih je policija izvedla. Posebej me je zanimalo, kako je z realizacijo nekaterih najhujših kaznivih dejanj, ki so se v tistem času zgodila. Predvsem mislim na pozivanje v Barbara rov tukaj pred Državnim zborom, kjer je bil storilec identificiran. Teh podatkov je relativno veliko že dostopnih, v drugem delu pa me zanima realizacija na sodiščih. Tam pa človek namreč včasih dobiva občutek, ko informacije kapljajo počasi in ko počasi posamezni primeri pritekajo, da bomo na koncu imeli 98 poškodovanih policistov, kar je dejstvo, in nič nasilnežev. Vsaj po mnenju sodišč. Številni postopki namreč na sodiščih padajo. Kako pa je realno stanje, pa pravzaprav je moje vprašanje ministru za pravosodje. Kako je torej s temi postopki? Nekatere stvari gredo celo v nasprotno smer. Nazadnje opažam tudi neke ovadbe in neke postopke zoper policiste, kar mi je izjemno dokaj nenavadna zadeva. Sam sem v tistem obdobju, zelo jasno moram povedati tudi zaradi slovenske javnosti, izdal obvezna navodila policiji, ki so bila relativno jasna. Uporaba sile v najbolj skrajnem primeru, najbolj skrajnih primerih, ko z nobenimi drugimi sredstvi ni bilo več možno zagotavljati javnega reda in miru ali preprečevati kaznivih dejanj, zato je policija to tudi po mojem mnenju relativno uspešno in solidno opravila. Vprašanje pa je predvsem za ministra za pravosodje, torej prosim za ustni odgovor na naslednji seji, kako je s sodnimi postopki. Hvala lepa.
Sedaj bo ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak vprašanje zastavil gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, preostali trije člani Vlade, kolegice in kolegi! Nekaj mesecev je bila problematika ali pa tema volonterskih pripravništev v mirovanju, predvsem seveda zaradi sklepa, ki smo ga na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti 12. 3. 2015 sprejeli oziroma ga je sprejela koalicija, in sicer, da nalaga pristojnemu ministrstvu, da v roku treh mesecev pripravi analizo in seveda konkretne zakonske rešitve, s katerimi se bo odpravilo volonterska pripravništva. V moje roke je tudi prišel izdelek, ki ga je pripravilo Ministrstvo za delo, torej analiza na dobrih 30 straneh, ki pa še sicer do danes ni bila javno objavljena in tudi ni pokazala ali pa povedala nič novega. Problematika volonterskih pripravništev še vedno obstaja. Danes so se tudi odzvale mladinske organizacije, ki so povedale, da je analiza, ki je bila opravljena, zanič, da to ne more biti neka podlaga ali pa zakonska rešitev in da smo očitno še daleč od nekih konkretnih rešitev, o katerih se pogovarjamo že vse od meseca novembra lani. V naši poslanski skupini smo, kolikor je seveda tudi v naši moči kot opozicijska stranka, predlagali tri konkretne rešitve o odpravi volonterskih pripravništev. Prva je v okviru reforme študentskega dela, nato sprememba 124. člena ZDR, nato pa smo tudi predlagali Zakon o ukrepih na področju pripravništev. Zakon je v prvi, torej splošni razpravi v Državni zboru 31. januarja letos prejel, lahko rečemo, soglasno podporo vseh poslank in poslancev Državnega zbora in je seveda tudi šel v drugo obravnavo, nato pa se je seveda marsikaj dogajalo, niti ne po mojem mnenju v Državnem zboru, ampak žal predvsem v ozadju, o tem ne bi rad govoril. Mi si še vedno prizadevamo, da se problematika volonterskih pripravništev odpravi, da se neha z izkoriščanjem mladih, sam sem proti temu, da se uvaja novodobno suženjstvo, mladi si zaslužimo spoštovanje, tudi priložnost in pa seveda dostojno plačilo. Tako da me seveda zanima, kako komentirate svoj izdelek, tako imenovano analizo problematike pripravništev, in kako boste seveda zdaj ravnali v prihodnje. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Poslancu hvala za vprašanje, lep pozdrav poslankam in poslancem. Kot ste že povedali, gospod Čuš, imamo že kar nekaj časa skupno dogovarjanje o reševanju problema, ki se ga vsi zavedamo in za katerega skušamo najti najboljšo možno rešitev. Vlada se je tako že 11. 12. lansko leto seznanila z informacijo o stanju na področju volonterskega pripravništva in že takrat, torej v decembru, sprejela sledeče sklepe: da ne podpira sklepanja novih pogodb o volonterskem pripravništvu v javnem sektorju, ker je dala jasno sporočilo, da to ni dopustno; nalaga ministrstvom, da v čim krajšem času pripravijo spremembo področnih zakonov, ki dopuščajo volontersko pripravništvo in hkrati razmislijo o nujnosti opravljanja pripravništva; nalaga ministrstvom, da pripravijo spremembe področnih zakonov na način, da se za potrebne delovne izkušnje za opravljanje dela upoštevajo tudi ustrezne delovne izkušnje, pridobljene izven delovnega razmerja; nalaga Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, da skupaj z drugimi ministrstvi pripravi program zaposlovanja oziroma opravljanja pripravništva za iskalce prve zaposlitve ob uporabi Evropskega socialnega sklada iz naslova Operativnega programa za izvajanje kohezijske politike v obdobju 2014–2020. 14. 1. je skupina poslancev vložila predlog Zakona o ukrepih na področju pripravništva. Vsebina vašega zakona je bila predvsem ukinitev volonterskega pripravništva, priprave politike izvajanja, pripravništvo in oprostitev plačila, čemur Vlada ni nasprotovala. Predloga zakona predstavniki mladih v drugem branju, ker niste želeli govoriti, to so Mladi plus, ŠOS, Mladinski svet Slovenije, niso podprli, saj so zahtevali celovito ureditev opravljanja pripravništva in ne le ukinitev volonterskega pripravništva. Zato je bil potem na odboru Državnega zbora 20.3. sprejet sklep , da Vlada Republike Slovenije v treh mesecih pripravi celovito analizo opravljanja pripravništev za diplomante terciarnega izobraževanja na področjih, ki se izvajajo predvsem v državni upravi oziroma v javnem sektorju, in sicer z vidika možnosti zaposlovanja ter potreb o opravljanju pripravništva in strokovnih izpitov. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve je zgolj koordinator aktivnosti Vlade, ki vključujejo vsa ministrstva. Mi smo seveda k temu resno pristopili. Težko, da imate analizo, ker zadnje verzije in Vlada še ni sprejela, tako da če ste seznanjeni z delovnim osnutkom, ga seveda lahko komentirate, ni pa še dokončen in Vlada se z njim še ni seznanila. Izdelek je torej še v nastajanju, ima pa že ključne orise, kjer smo pozvali vsa pristojna ministrstva, da se opredelijo predvsem, da se opravi primerjalna analiza ureditev v drugih evropskih državah, predlogi z vidika rešitev in nekaj zanimivih predlogov je v tem in v kratkem, morda že v tem tednu, če ne, pa sigurno v naslednjem, tako da bomo v skladu z roki, ki smo jih dobili s strani Državnega zbora, bo ta analiza pripravljena in tudi predlogi rešitev. Toliko, hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, zahtevate dopolnitev odgovora.
Drži. Sam bi tudi rad povedal, da takoj, ko je bil na Odboru za delo, družino, socialne zadeve sprejet ta famozni sklep, ki je dal Vladi tri mesece, da seveda pripravi analizo, sem tudi sam postavil pisna poslanska vprašanja vsem sedemnajstim članom Vlade Republike Slovenije. V roku enega meseca zbral konkretne podatke o številu volonterskih pripravnikov v javnem sektorju v Republiki Sloveniji. Zdaj mislim da mi lahko to pritrdita tudi preostala vaša kolega, razen gospe Katič, ki takrat še ni bila ministrica, so pa na ministrstvu za obrambo takrat odgovorili, da sami nimajo sklenjene nobene pogodbe o volonterskem pripravništvu. Sam se strinjam z vami, da so seveda reševanje ali pa neki konkretni ukrepi na področju odpravljanja volonterskega pripravništva zahtevna materija. Vseeno sem sam osebno prepričan, da je bil naš predlog zakona, ki smo ga vložili in je bil takrat v drugem branju zavrnjen, izboljšal obstoječe stanje, ki ga imamo danes. Namreč, vsakemu volonterskemu pripravniku, ki po tistem predlogu zakona to več ne bi bil, smo, dokler Vlada ne pripravi konkretnih rešitev, zagotavljali nadomestilo v višini 600 evrov ob seveda tudi povrnjenih potnih stroških in pa malic. Danes volonterski pripravniki delajo zastonj, samo za potne stroške in malico, in če danes prištejemo, da bi s prehodno določbo, ki smo jo predlagali, dodali nadomestilo v višini 600 evrov, bi marsikateremu mlademu šlo boljše in seveda tudi marsikateri mladi bi bolj cenil priložnost, ki jo je dobil. Sam nisem želel govoriti o teh tako imenovanih mladinskih organizacijah, ker smo tudi na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide takrat srečali predstavnike mladinskih organizacij, ki so podpirali zakon, bile so tudi in so še danes polnopravne članice Mladinskega sveta Slovenije. Seveda imamo danes vsi grenak priokus, da so te organizacije delovale politično. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač mrak.
Sicer ni bilo eksplicitno v tem dodatnem delu vprašanja, ki bi mi bilo namenjeno, vendar zelo težko komentiram kaj in kdo je mislil ali kaj in zakaj je kako ravnal, ampak dejstvo je, da je takrat Vlada brez kakršnekoli kalkulacije zelo jasno dala roko tudi opoziciji pri pripravi tega zakona. Vlada ni nasprotovala temu zakonu in smo rekli, da bomo v drugem branju iskali skupne rešitve, predvsem določene rešitve glede politike štipendiranja in druge niso bile ustrezne, pripravljeni so bili amandmaji. Jaz težko komentiram o političnosti ali ne, to morda vi bolj veste, kako in kaj, ampak dejstvo je bil, da namen je bil ureditve, bilo je pa splošno nasprotovanje, mladi so govorili, da ta predlog ni ustrezen, in prosili, da se ga zavrne in da se najde celovita rešitev. Vedno pravimo, da je treba mlade vključiti, poslušati in z njimi sodelovati, to smo tudi takrat storili in ta odločitev je bila večinsko na odboru sprejeta. Zdaj verjetno nima več smisla iskati, kaj je bilo, ali je bil vaš zakon dober ali ne. Podali smo si roko, ni bila primerna rešitev in zdaj gremo dalje. Delamo na tem v skladu s sklepom Državnega zbora in ko bo Vlada sprejeta to analizo, boste seveda tudi poslanke in poslanci seznanjeni z njo, ker je takšen sklep Državnega zbora. Ključni problemi, kar se tiče pripravništva, je dejansko zaprtost možnosti zaposlovanja v javnem sektorju. Ko bomo to odpravili, bomo večino razlogov za volontersko pripravništvo v naši državi tako ali tako odpravili. Hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Ja, seveda, da jo imam. Vedno, ko damo nek konkreten predlog, je namreč seveda problem omejitev zaposlovanja v javnem sektorju. V Državnem zboru sem rekel, da vsi, ki šimfajo ZUJF in so v Vladi, naj predlagajo, da se ga ukine, ne pa da govorijo nekaj, delajo pa povsem drugo. In kaj je storila ta vlada? Podaljšala je veljavnost ZUJF. In ne zdaj meni prodajati takšnih besed. Pa se opravičujem, če sem malo strog. Amandmaji, ki jih je predlagala Vlada na drugo obravnavo Zakona o ukrepih na področju pripravništva, so bili taki, da če bi bili sprejeti, bi zakon dobesedno uničili. Zato mogoče sploh niti ni slabo, da se je zgodilo, kar se je, ampak dejstvo pa je, da smo imeli dober zakon, ki izboljšuje sedanje stanje, ki ima dobre namene, nobenih političnih točk. Poglejte, mi se danes, 15. 6., pogovarjamo o problematiki pripravništev, pa se o tem pogovarjamo že od začetka novembra lani. In jaz nisem politik ali pa poslanec zato, da bi proučeval in analiziral ali pa hodil sem samo sedeti, ampak si želim, da kdaj pa kdaj, ker ponavadi ne, kaj naredimo. Mladi plus pa so povedali, da jih ministri in ministrice sploh niso želeli sprejeti na temo problematike urejanja volonterskih pripravništev. Pripravili so dve taki tabeli, kdaj so podali prošnjo, da se srečajo, kakšni so bili odgovori. Eni so rekli, saj se ne rabimo z vami pogovarjati. Tudi ta dialog z mladimi je po mojem samo nekaj, kar se govori, upošteva pa se ga bore malo. Sam sicer dam tukaj vam, gospa ministrica, pohvalo, ker se nekako trudite in jih upoštevate, ampak če ne boste tega prenesli na svoje kolege in kolegice, je po mojem vsak napor odveč. Seveda pa podajam v skladu s Poslovnikom predlog o tem, da na to temo seveda opravimo razpravo na naslednji seji Državnega zbora. Problematika je več kot pereča in menim, da je prav, da stopimo skupaj in poiščemo najbolje rešitve, ne pa, da mladim dajemo neko lažno upanje, na drugi strani pa sami ne vemo, kaj je in kako bomo ravnali v prihodnje. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015 v okviru glasovanj. Sedaj pa bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje zastavil gospod Tilen Božič.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministrice in ministra, kolegi poslanci in poslanke, lep dober večer tudi z moje strani! Pred kratkim je bil na obali odprt predor Markovec, ki poleg pozitivnih učinkov izboljšanega pretoka prometa na obali prinaša tudi kar nekaj težav. V posebej težaven položaj postavlja odsek, na katerem se izolska obvoznica iz štiripasovnice zoži na dva pasova. Tam so že doslej nastajali zastoji, vendar zaradi preteklega umirjanja pretoka prometa na račun nizke pretočnosti obalne ceste med Koprom in Izolo, ti niso bili tako obremenjujoči za okoliško prebivalstvo. Tukaj imam seveda v mislih predvsem Izolčanke in Izolčane, ki bivajo na območju krajevne skupnosti Jagodje-Dobrava. Na tem odseku kmalu po zoženju ceste sledi še manjše krožno križišče, ki sicer predstavlja boljšo rešitev od klasičnega križišča, vendar zaradi izjemno majhnega radija še vedno prekomerno znižuje pretočnost prometa. Čez nekaj sto metrov je že naslednje križišče, ki se bo tudi v skladu z dogovorom med občinami in ministrstvom v najkrajšem času spremenilo v krožno križišče in na ta način zagotovilo varno vključevanje iz povezanih lokalnih cest. V zvezi z vsem navedenim me zanimajo naslednje stvari. Kateri ukrepi namenjeni izboljšanju pretočnosti prometa in izboljšanju pogojev bivanja za okoliške prebivalce so v skladu z dogovorom med obalnimi župani Izole, Kopra in Pirana ter Ministrstvom za infrastrukturo predvideni na območju Občine Izola? Kakšen je predviden rokovnik za izvedbo vsake izmed izboljšav? Hvala.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Spoštovani predsednik. Spoštovani poslanec Tilen Božič, hvala za postavljeno vprašanje! Dogovor, ki je bil sklenjen med obalnimi občinami Koper, Izola in Piran ter Ministrstvom za infrastrukturo, je po mojem mnenju dejansko zelo dobra osnova za celostno obravnavo prometne problematike in seveda za izvedbo ukrepov, ki bodo promet na tem območju čim bolje urejali. Moram reči, da sem bil pravzaprav zelo zadovoljen, da je do tega dogovora prišlo, ker smo se dejansko premaknili pri teh prizadevanjih, da nekaj premaknemo na bolje. Podaljšanje hitre ceste od Kopra do Izole z nedavno odprtim odsekom, torej predorom Markovec, seveda pomeni, da se možnost zastojev ob koncu hitre ceste prestavlja iz območja Kopra na območje Izole. Prav z namenom reševanja tega problema sta v dogovor vključena dva ukrepa, in sicer je to sanacija obstoječega krožišča na Jagodju in proučitev možnosti rešitve za ureditev montažnega križišča na tako imenovani lokaciji Belvedere. To sta dve ključni točki, ki bi lahko ob optimalni rešitvi močno pomagali v smeri zmanjševanja morebitnih zastojev in izboljšavi varnosti prometa. Za krožišče na Jagodju, kjer smo skupaj z občino Izola našli tehnično rešitev povečanja krožišča, so v pripravi projektna naloga, izvedbeni načrt in sofinancerski sporazum z občino Izola, kajti dva kraka tega krožišča predstavljata občinsko cesto. Preureditev krožišča načrtujemo že v juliju letošnjega leta, s križiščem na Belvederju pa bomo v letošnjem letu proučili možnosti rešitev prometne problematike z montažnim krožiščem. Skratka, treba je najprej ugotoviti kakšna rešitev bo najprimernejša in potem bi se v odvisnosti od razpoložljivih sredstev tudi izvedlo to montažno krožišče. Poleg tega pa bomo, kar je pomembno za Izolo, čim hitreje izpolnili tudi ostale obveze, predvsem o umiku že sprejetega državnega prostorskega načrta, ki se nanaša na del južne ceste v Izoli in ovira razvojne načrte. Ravno tako se bomo v letošnjem letu zagotovo dogovorili, kakšno bo nadaljevanje aktivnosti na obeh krakih hitre ceste na tem območju. Naša odločitev se bo odrazila skozi operativni program, ki ga ločeno na podlagi strategije razvoja prometa pripravljamo v tem času na našem ministrstvu. Hvala lepa.
Sedaj bo ministrici za obrambo gospe Andreji Katič vprašanje zastavil gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, ministri, ministrice! Najprej na hitro zahvala gospodu Gašperšiču, ker je prisluhnil pozivom lokalne skupnosti in vsem predlogom in končno zagotovil denar za most v Mednem in cesto v Sorico v Sevški dolini. Gospa ministrica, dobili smo nekatera izhodišča za nov zakon o obrambi in zaradi tega imam nekatera vprašanja, kljub temu, da vem, da se verjetno še niste dobro utekla, ker niste ravno dolgo ministrica, pa vendarle. Tukaj smo dobili, da bo ta nov zakon o obrambi sledil nekaterim temeljnim in zakonskim rešitvam, povezanim z Resolucijo o strategiji nacionalne varnosti Republike Slovenije, ki je bila napisana leta 2010, Resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja opremljenost Slovenske vojske do leta 2025, ki je bila prav tako napisana leta 2010, Obrambno strategijo Republike Slovenije, ki je bila napisana leta 2012. Zanima me, če so po vašem mnenju ti dokumenti še relevantni, glede na to, kako se je obrambni sistem spremenil v teh petih letih, predvsem v finančno materialnem smislu in kako se je spremenila geostrateška situacija v svetu. Tukaj notri ste navedli ene konkretne zadeve, da boste natančneje določali naloge Slovenske vojske, in me zanima, v kakšni smeri bo to šlo, glede na to, da vojska pravi, da glede na trenutno finančno situacijo nekaterih nalog po Zakonu o obrambi sploh ne bodo mogli več izvajati. Prav tako ste zapisali, da bo opredeljen način ustanovitve vojaških šol. Zanima me, če bo dal nov zakon podlago, da bomo v Sloveniji končno dobili tudi vojaško akademijo. Zanima me, kaj je tukaj mišljeno? Ali bomo potem dobili štiri generalske čine, kot ste tukaj napisali, da bo čin brigadirja po novem opredeljen kot generalski čin. Sam menim, da bi tako moralo biti in da bi morali to uskladiti z Natom, ker smo, mislim da, edina država, ki imamo samo tri generalske čine, ostale države imajo štiri. Prav tako bo v skladu z evropskim pravnim redom urejen nadzor nad proizvodnjo, prometom in prenosom vojaškega orožja, opreme in drugih obrambnih proizvodov. Zanima me, kaj konkretno boste v zakonu storili, da bomo tudi v Sloveniji bolj odprti za krepitev vojaške industrije. V izhodiščih za pripravo zakona pa ste predstavili težave z urejanjem delovnopravnih vprašanj za pripadnike stalne sestave v okviru javnega sektorja in z odločbo Ustavnega sodišča in glede na vaše ugotovitve v oceni stanja izhodišč, da delavnopravne zadeve zaposlenih v vojski ne sodi v ustavno materijo vrste, obsega ali organizacije obrambe, me zanima: Zakaj tega niste upoštevali pri pripravi izhodišč za novi zakon, saj ste med temeljna načela za pripravo predloga obrambnega zakona od devetih umestili kar štiri o delovnopravnih zadevah zaposlenih, da je v veljavnem zakonu skoraj polovico delovnopravnih vsebin? Hvala za odgovor.
Odgovarja ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani poslanec gospod Mahnič, hvala za vprašanje. Preden grem v bolj konkretne odgovore, bi v bistvu podala neko širšo sliko glede na to, da danes tukaj v parlamentu prvič govorimo o spremembah Zakona o obrambi. Že na zaslišanju pred parlamentarnim odborom za obrambo, sem kot enega izmed ključnih ciljev mojega mandata najavila posodobitev normativne ureditve obrambnega področja, kar je zagotovo Zakon o obrambi tisti, kot sistemski zakon, najpomembnejši. In zaradi potrebne dvotretjinske večine bomo pri oblikovanju novega zakona o obrambi iskali široko podporo, se pravi širok politični konsenz, saj je potrebna dvotretjinska večina prisotnih za sprejem tega zakona. In tukaj je res na mestu tudi opozorilo, da se je marsikaj v teh letih spremenilo, Zakon o obrambi, zadnjo spremembo je doživel v letu 2004, potem so bili sprejeti temeljni strateški dokumenti. In s temi vsemi je treba Zakon o obrambi tudi uskladiti. Glede na to, da so bila izhodišča za spremembo zakona ob mojem prihodu na ministrstvu že pripravljena s strani delovne skupine, ki jo vodi državni sekretar, smo pripravljena stališča, izhodišča ponovno ovrednotili in se odločili, da najprej preverimo pri poslanskih skupinah, v kakšni meri obstaja pripravljenost podpreti novi zakon, ki bi upošteval navedena izhodišča oziroma katera so tista področja, za katere poslanske skupine predlagajo, da se na ustrezen način uredijo. Izhodišča smo poslanskim skupinam posredovali in pred parlamentarnimi počitnicami bi želela obiskati vse poslanske skupine in tudi preveriti konsenz. Če se bo skozi pogovore ugotovilo, da ustrezne podpore novemu zakonu ne bo mogoče zagotoviti, bomo predlagali novelo zakona, s katero bomo poskušali urediti le najnujnejše zadeve. Sočasno s tem pa bo treba spremeniti tudi Zakon o službi v Slovenski vojski, ker naj bi se materija, ki ne spada, tako kot ste sami rekli, v Zakon o obrambi, uredila v Zakonu o službi v Slovenski vojski. Kar se tiče temeljnih sprememb Zakona o obrambi, v vse podrobnosti sedaj še ne bi šla zaradi tega, ker so pripravljena samo izhodišča in treba je ugotoviti širši konsenz za njihov sprejem. Ampak če naštejem samo določene zadeve, se pravi, temeljni namen predloga novega zakona o obrambi bo zagotoviti nadaljnje delovanje in razvoj obrambnega sistema v dolgoročnem obdobju, pri čemer se bo upoštevalo izhodišče iz 124. člena Ustave, da se ureja zlasti vrsta, obseg in organizacija obrambe države. Posebna pozornost pri tem bo posvečena Slovenski vojski ter specifičnosti vojaškega poklica, pri čemer je eno ključnih načel, ki ga nameravamo udejanjiti, da poklicni pripadniki Slovenske vojske zaradi te specifičnosti ne smejo biti v slabšem položaju, kot ostali javni uslužbenci. Pri pripravi zakona nameravamo zasledovati predvsem naslednje cilje, to je omogočiti spremembe v organizaciji in načinu delovanja obrambnega sistema, uskladiti temeljne zakonske rešitve s sprejetimi dolgoročnimi razvojnimi dokumenti, kot ste jih sami v bistvu že našteli. Kot zadnja je to obrambna strategija Republike Slovenije iz 2012 in Doktrino vojaške strateške rezerve iz 2012 in resoluciji, ki ste jo tudi sami omenili. Omogočiti nadaljevanje razvoja Slovenske vojske v sistemu kolektivne obrambe ter posodobiti rešitve, ki urejajo temeljna vprašanja organizacije in dopolnjevanje vojske ter vojaške službe. V tem delu je v bistvu tudi odgovor na to, ali v bistvu te resolucije še odgovarjajo tudi na moderna vprašanja vojaške obrambe. Posodobiti področje civilne obrambe in ga uskladiti z rešitvami, ki jih uporabljajo druge primerljive države na področju kriznega upravljanja in odzivanja na različne krize. Poglavje, ki ureja strokovne obveščevalne, protiobveščevalne in varnostne naloge obrambe, je treba posodobiti oziroma dopolniti z namenom bolj jasne določitve izvajanja nalog in pristojnosti, zlasti na področju varnostnega preverjanja oseb, tako da se bo omogočilo večjo pravno varnost vseh, ki se preverjajo. Zakon o obrambi je treba uskladiti z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Če bomo po pogovorih v poslanskih skupinah ocenili, da za nov zakon lahko pričakujemo potrebno podporo, bomo poskušali zakon v parlamentarno proceduro posredovati do konca tega leta. Če bi v bistvu opozorila še na to, kar ste sami vprašali glede vojaških šol, je trenutno v fazi tudi rešitev na odločbe inšpekcije glede nadaljnjega šolanja. Glede činov je prelagano, da se gre ta sprememba, ki je v bistvu samo uskladitev s tem, kar v tujih vojskah pri nas že prepoznavajo. Kar se tiče pa delovnopravne zadeve pa sem rekla, tisto, kar mora biti urejeno v sistemu vojske, v Zakonu o obrambi, bo vgrajeno v Zakon o obrambi, vse ostalo pa se bo šlo sočasno [[opozorilni znak za konec razprave]] [[…]]službi v Slovenski vojski. Hvala.
Gospod Žan Mahnič imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Ja, hvala ministrica, za nekatere odgovore. Jaz upam, da se zavedate, da ste, mislim da, že četrta ministrica po vrsti, ki obljublja spremembo Zakona o obrambi, če ne peta po sprejemu, ampak nikomur to še ni uspelo. Jaz upam, da boste malo bolj spretna pri tem, kot ste pri imenovanju novega direktorja OVS, slišim, da se zadeve zelo zapletajo. Če sem vas jaz pravilno razumel, ne razmišljate v smeri, da bi vojaške uslužbence izločili iz sistema javnih uslužbencev, ker prihajajo tudi zahteve po tem in tudi sam menim, da enačitev sploh za organizacijo, kakršna je vojska, ki je specifična organizacija, pač ne gre reforma v tej smeri. Prav tako menim, da ste se zadeve lotili na napačnem koncu, kot sem že dejal. Resolucijo o strategiji nacionalne varnosti, Resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja, obrambno strategijo v Republiki Sloveniji – veste, mednarodno okolje je zelo dinamično, in vojska se mora po navadi prilagajati tako na notranje kot na zunanje grožnje, predvsem zunanjih groženj je čedalje več. Tudi notranje vidimo, predvsem kar se tiče naravnih in drugih nesreč. Tukaj seveda je bil narejen nek korak v pravo smer, vendar pa menim, da bi se najprej morali lotiti spremeniti tistih dokumentov, ki sicer niso najbolj direktni, kljub temu pa le rišejo nek okvir obrambne politike države, na podlagi katerih pa potem dobimo Zakon o obrambi. Zato mogoče še enkrat: Kako je s tem glede delovnopravne zakonodaje? Ostalo ste mi odgovorili. In pa: Ali ne bi bilo mogoče v razmislek, tudi če zaradi tega za kakšno leto podaljšamo spremembo Zakona o obrambi, saj če je kaj nujnega, pač damo z novelami, kot ste že dejali, da bi najprej te doktrine in te vojaške dokumente, ki so nekako krovne in po katerih se Zakon o obrambi ravna?
Besedo ima ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič.
Hvala za dopolnitev vprašanja. Mogoče samo glede sistema javnih uslužbencev. Povedala sem, da temelji bodo v Zakonu o obrambi, vse specifičnosti bodo urejene v Zakonu o službi v Slovenski vojski in zaenkrat nismo razmišljali o tem. Je pa treba upoštevati pri tem, da je delovno razmerje v Slovenski vojski, delovno razmerje za določen čas, da ima specifične pogoje dela. To je treba tudi pri umeščanju v sistem upoštevati. Hvala za te besede: "pogum za pripravljanje za spremembe". Jaz mislim, da je napočil čas, da Slovenska vojska potrebuje Zakon o obrambi. Če bomo pripravili neko besedilo, pa tudi če bo to besedilo služilo ministru za menoj za to, da nadaljuje to delo, Slovenska vojska potrebuje nov zakon, tudi drugi sistem, potrebuje nov zakon in v bistvu je to treba rešiti. Če se bo v sklopu razprave in tudi sedaj, ko se v okviru zavezništva, tako Natovega kot tudi Evropske unije, kaže, da se mora biti vojska sposobna drugače organizirati, se je ugotovilo, da je treba v sklopu tega spreminjati tudi resolucije, bomo tudi k temu pristopili. Zagotovo pa je letos v pripravi srednjeročni obrambni program 2015–2020, ki bo moral dati odgovor tudi na to, ali je obramba ena izmed prioritet delovanja slovenske države. Če bo zaustavljen trend padanja finančnih sredstev namenjenih Slovenski vojski, bomo v bistvu lahko pripravili tudi realen srednjeročni obrambni program, če ne, pa bo v bistvu treba tudi tukaj nekaj reči. Kar se tiče pa samega direktorja OVS, sama še nisem podala predloga, tako da ne vem, da bi imela pri tem probleme. Najlepša hvala.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Predsednik, moram reči, da sem bil malce zaskrbljen, ko je ministrica rekla, če ne meni, bo služil pa ministru za mano. Jaz upam, da že ne napoveduje svojega odstopa oziroma kakšne razrešitve s strani predsednika Vlade. V skladu s Poslovnikom, predlagam, da opravimo razpravo. Jaz moram reči, da sem z odgovori ministrice zadovoljen, zaradi tega ne predlagam, ampak ker ji želim pomagati. Jaz vem, da bo šla do poslanskih skupin in pa dajmo že zdaj, recimo, opraviti eno splošno razpravo o tem dokumentu, ki ga imamo tukaj. Verjamem, da bo tudi ministrica iz ene širše razprave potem tudi lažje zadeve usklajevala s poslanskimi skupinami in da ne bomo šele potem, enkrat jeseni, bolj proti koncu leta imeli prve razprave. Samo malo v razmislek. Mogoče pa, no, vendarle, problem jaz vidim, ker gre v teh poglavitnih rešitvah, ki ste jih tukaj navedli, le za prilagajanje trenutni situaciji v smislu financ, materialnih in drugih sredstev. To pomeni, kljub temu da vem, da ste dejali, da boste pač poskušali izboriti čim več finančnih sredstev za obrambo in za vojsko, tukaj se je najbolj rezalo od vseh resorjev, se bojim, tukaj noter nisem nič kaj prebral konkretnega, razen v nekaterih opredelitvah oziroma v orisu stanja na obrambnem področju, pa še ta je zelo klavrno narejen, me ne čudi, da nekateri ali ne vidijo ali pa nočejo videti, kaj je tisti glavni problem v našem obrambnem sistemu oziroma bolj konkretno v Slovenski vojski, če napišejo takšna izhodišča. Prav tako, tukaj noter je, recimo, samo z dvema stavkoma omenjeno, da se je spremenila situacija v smislu Bližnjega vzhoda, vzhodne Evrope in afriških držav. Zdaj ne vem, verjetno ste vsi spremljali, zaradi režima v Rusiji, ki, bodisi ne da meji, ampak praktično že gre za nek fašizem, ki si prisvaja tuja ozemlja, Združene države Amerike načrtujejo v vzhodno Evropo, posebno v Baltske poslati tanke, artilerijo in drugo težko orožje za 3 do 5 tisoč vojakov, da bodo zagotovile varnost oziroma da pomirijo svoje zaveznice v okviru Nata, ki se čutijo ogrožene od Rusije. Prav tako smo imeli prejšnji teden debato na temo beguncev, tudi to predstavlja velik problem v smislu varnosti. Če samo z eno besedo napišemo noter, da prihajajo zaradi nestabilnega okolja v Afriki, to ne pove kaj dosti, da pač ne govorim niti o islamski državi. Zato predlagam, da opravimo neko splošno razpravo, da sploh vidimo, če je konsenz, da se gre v neko spreminjanje, v kakšno spreminjanje naj se gre, kje vidimo vojsko bolj prozahodno, žal nekateri bolj provzhodno, ampak dajmo si to enkrat razjasniti, bo tudi v pomoč ministrici in potem v nadaljnjih pogajanjih.
O vašem predlogubo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo ministrici za obrambo gospe Andreji Katič vprašanje zastavila mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministra, spoštovani ministrici, kolegice in kolegi! Že iz najave mojega poslanskega vprašanja je razvidno, spoštovana ministrica Andreja Katič, da se nanaša moje vprašanje na področje, za katerega ste pristojni. Zastavila vam bom vprašanje v zvezi s sodelovanjem Slovenske vojske in izvajanjem mednarodnih vojaških vaj v Republiki Sloveniji. Zavedam se, da je za pripadnike in pripadnice Slovenske vojske prav sodelovanje na mednarodnih vojaških vajah v tujini in doma pomembno tudi izobraževanje in usposabljanje. Eno takšnih usposabljanj je bilo v preteklem tednu in se je končalo tudi v Sloveniji. Potekala je mednarodna vaja, poimenovana Jadranski udar 2015 oziroma Adriatic Strike 2015. Po pridobljenih podatkih iz vaše spletne strani je na vaji sodelovalo okrog 400 udeležencev iz 15 držav in ene države opazovalke. Vaja je potekala na različnih lokacijah Slovenije, bila je podprta tudi z večjim številom helikopterjev in letal, torej tudi s pogostimi preleti teh leta. Spoštovana ministrica, prosim, če mi lahko odgovorite na naslednja vprašanja: Kakšen pomen ima za Slovensko vojsko izvajanje mednarodnih vojaških vaj v Republiki Sloveniji? Kakšen je bil namen vaje Jadranski udar 2015 poleg usposabljanja? Kateri cilji so bili skozi vajo doseženi? Kakšni stroški so v zvezi s tem nastali? Glede na to, da pa je v preteklosti v medijih bilo velikokrat zaslediti precej pripomb in negodovanj s strani lokalnih skupnosti in lokalnega prebivalstva ob izvajanju podobnih vaj, pa vas prosim še za odgovor na vprašanje, ki je povezano tudi z urejanjem odnosov z lokalnimi skupnostmi in lastniki zemljišč: Zakaj se je izvajala vaja na več lokacijah, torej tudi izven poligonov Slovenske vojske? Kako so se urejali odnosi z lokalnimi skupnostmi in lastniki zemljišč? Toliko za enkrat. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Slovenska vojska se aktivno vključuje v dejavnosti zavezništva tudi skozi procese vojaškega usposabljanja. V ta namen sodeluje na mednarodnih vojaških vajah v tujini in v Republiki Sloveniji z oboroženimi silami zavezniških držav. Bistveni pomen izvajanja mednarodnih vojaških vaj v Republiki Sloveniji in za Slovensko vojsko, za našo vojsko je v tem, da se vzdržuje in preveri njena sposobnost pri sprejemu in namestitvi zavezniških sil, da se vzpostavi povezljivost z njimi ter da se vzdržuje in preveri sposobnost skupnega delovanja na ozemlju Republike Slovenije. Mednarodne vaje, ki se izvajajo v naši državi, so za Slovensko vojsko praviloma racionalnejše za izvedbo, saj je finančni vložek manjši in se deloma povrne tudi skozi nakupe in oskrbo sodelujočih na vaji v lokalnem okolju. Seveda pa se je ob tem treba zavedati omejenosti slovenskega prostora, zato se lahko pri nas izvaja le omejen nabor vaj, in sicer predvsem manjše vaje, skozi katere se zasleduje cilje na določenih specialističnih področjih. Slovenska vojska v sodelovanju z zavezniki že četrto leto zapored organizira vajo Jadranski udar – Adriatic Strike, 2015 letos, z namenom urejanja zračnih in kopenskih sil v načrtovanju organizacij in izvedbi bližnje zračne podpore pod vodstvom usmerjevalcev Združenih ognjev. Na vaji so se usposabljali že certificirani usmerjevalci Združenega ognja, posadke strelnih platform, poveljniki čet ter načrtovalci Združenega ognja. Vaja je letos potekala od 31. maja do 6. junija. Usmerjevalci Združenega ognja so ključnega pomena pri delovanju znotraj zavezništva, saj preko vzpostavljenih standardov omogočajo uporabo letal vseh članov zavezništva. To je za Slovenijo kot državo z majhnim letalstvom zelo pomembno. Glavni cilji vaje so bili poglobitev mednarodnega sodelovanja na področju usposabljanja usmerjevalcev Združenih ognjev, preverjanje operativnih zmogljivosti in usposobljenosti 15. polka vojaškega letalstva ter zasledovanje ambicije po vzpostavitvi certificirane regionalne šole za usmerjevalce zračne podpore za področje Jugovzhodne Evrope ter Zahodnega Balkana. Stroški vaje so ocenjeni na 80 tisoč evrov. Na vaji je sodelovalo 189 pripadnikov tujih vojsk in čez 200 pripadnikov Slovenske vojske. Zaradi potreb po raznovrstnosti prostora usposabljanja ter spoznavanju celotnega prostora Slovenije, se je letošnja vaja Jadranski udar izvajala tudi izven vojaških območij, in sicer v okolici Sevnice, Murske Sobote, Gotenice ter Raduhe. S tem smo sicer tudi razbremenili osrednje vadišče Poček ter lokalne kupnosti okoli Počka, kjer se sicer izvaja največ dogodkov usposabljanja. Vsaka vojaška vaja pridobi tudi na kvaliteti, če se izvaja na širših in geografsko raznolikih območjih, predvsem ker se s tem poveča tako zahtevnost kot tudi kvaliteta usposabljanja. Z izvajanjem vaje izven vojaških vadišč, strelišč in poligonov Slovenske vojske se je naša vojska tudi še bolj približala lokalnim prebivalcem. Na letališču Rakičan v Murski Soboti je bila pripravljena tudi predstavitev vaje za medije ter okoliške lokalne skupnosti, odziv pa je bil zelo dobro sprejet in množičen. Slovenska vojska se je s pomočjo pristojnih uprav za obrambo ministrstva za obrambo z lastniki zemljišč dogovorila za uporabo le-teh, izvedla je tudi sestanke z lokalnimi skupnostmi ter vse aktivnosti za pravočasno obveščanje javnosti o dejavnostih, ki so potekale ob različnih dneh na različnih območjih. Povzročeno škodo, ki je minimalna, ocenjujejo na nekaj 100 evrov, je Slovenska vojska popisala in jo bo v skladu s predpisi tudi poravnala. Hvala.
Besedo ima mag. Bojana Muršič, da zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, ministrica, za res izčrpen odgovor. Ključnega pomena je sodelovanje z lokalno skupnostjo, kar ste tudi navedli, kar vam gre vsa pohvala. Pri izvajanju vojaške vaje večjega obsega se povečajo tudi preleti v zračnem prometu, na cestah pa so bili vidni tudi večji premiki vojaške opreme. Glede na to, da je pred nami turistična sezona, za katero vsi namreč upamo, da bo trajala dolgo, da bo uspešna, pa bi vas prosila, da se opredelite: Ali so v letošnjem letu v Sloveniji še predvidene mednarodne vaje? V kolikšni meri bodo upoštevane zahteve lokalnih skupnosti, posebej na območju poligona Poček, da se izvajanje vaj v času turistične sezone omeji? Hvala lepa vnaprej za odgovor.
Odgovarja ministrica za obrambo, gospa Andreja Katič.
Hvala za to dopolnilno vprašanje. Res je, na območju Republike Slovenije bo do konca leta potekala še ena večja mednarodna vojaška vaja, in sicer osrednja vaja Slovenske vojske v letu 2015, Immediate Response oziroma Takojšen odgovor 2015. Vaja bo letos potekala od 9. do 22. septembra na poligonu Poček. Namen te vaje Takojšen odgovor je krepitev regionalne stabilnosti, utrjevanje sodelovanje z državami Zahodnega Balkana in povečanje ter preizkušanje sposobnosti za skupno delovanje med državami Nata ter partnerskimi državami. Na vaji bo sodelovalo tisoč 600 pripadnikov oboroženih sil iz devetih držav. Vaja Takojšen odgovor so se v preteklosti tradicionalno izvajale v mesecu avgustu, tako tudi lani. V dogovoru z lokalno skupnostjo pa smo vajo premaknili na mesec september in s tem omogočili nemoten potek turistične sezone. Hkrati pa bomo z nastanitvijo dela sodelujočih v lokalnem okolju izkoristili tudi turistične nastanitvene zmogljivosti na območju občine Postojna, ker je treba poudariti, da tako pri vseh mednarodnih vajah in aktivnostih tujih oboroženih sil v Sloveniji prihaja do posrednih učinkov tudi v lokalnem okolju, saj se sodelujoči oskrbujejo s ponudbo iz civilnega okolja, pri tem mislim zlasti na promet v trgovinah, gostinskih lokalih, pri frizerjih in vse ostalo, kar spada zraven. Hvala.
Sedaj bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču vprašanje zastavil gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Dober večer tudi v mojem imenu. Lep pozdrav! Vselej ko govorimo o umestitvi železniške infrastrukture na Primorskem, se spomnimo na drugi tir. Ampak prevečkrat je bila zapostavljena ena problematika male vasi na sežanskem krasu, Žirje, ki ji je bilo v preteklosti večkrat posiljeno kar nekaj infrastrukturnih posegov, ki so okrnila predvsem kakovost življenja. Na samo da je bilo v preteklih letih oziroma že skorajda v stoletju nazaj umeščen železniški promet na tem delu Primorske, kasneje ob elektrifikaciji tudi daljnovodi, kasneje v osamosvojitvi avtocestni križ, tokrat pa govorimo o novi umestitvi, za katerega na nek način je vsem skupaj malo jasno, kaj se je v teh obdobjih dogajalo, zato se tudi obračam na željo lokalne skupnosti na našega ministra za infrastrukturo. Namreč, na tem zelo delikatnem območju – zakaj delikatnem bom tudi obrazložil – gre predvsem za zelo omejene kmetijske površine, vinograde, rodovitnih kmetijskih površin se dotika v kilometer oddaljenem kraju tudi zelo pomemben vodni vir Klariči, gre predvsem za strateški in trajni vodni vir za celotno območje Krasa, Brkinov, predvsem moramo reči, da v oddaljenosti enega kilometra. Na senzibilnost tega okolja ne opozarja samo naša lokalna skupnost, ampak celo občina Doberdob. Gre sicer za zamejsko občino, ampak je italijanska občina, v Italiji, nenehno opozarja in naj opozorim še to, da je medvladna slovenska italijanska komisija za gradnjo nove proge Trst–Divača na to potrebo že opozarjala. Namreč, predvidena trasa med drugim poteka v 70 kilometrskem pasu med avtocesto in vasjo Žirje. Državni prostorski načrt za gradnjo železniške proge Trst–Divača je poskrbel za veliko nezadovoljstvo lokalne skupnosti. Ob tem ni moč mimo stališča italijanske strani, ki glede na pričakovan promet ugotavlja, da nova proga ni potrebna do leta 2030, da zadošča že nadgradnja obstoječe na drugi strani državne meje. Sprašujem vas, minister Gašperšič: V kateri fazi je državni prostorski plan glede na gradnjo železniške proge Trst–Divača? Kakšne ukrepe namerava v zvezi s tem Ministrstvo za infrastrukturo sprejeti? Ali obstaja razmislek Ministrstva za infrastrukturo o možnosti nadgradnje omenjene proge, ko pa imamo na drugi strani že večletno obstoječe stanje glede prepotrebnega drugega tira? Kakšno je razmerje obeh projektov do prioritet njune gradnje? Hvala lepa zaenkrat.
Odgovarja minister za infrastrukturo, dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanec gospod Matjaž Nemec, v zvezi s pripravo državnega prostorskega načrta za novo progo, železniško progo med Divačo in Trstom lahko povem to, da je sam postopek sedaj v fazi priprave stališč do pripombe iz javne razgrnitve, ki je bila izvedena v obdobju od konca aprila do konca maja. Po zaključenih stališčih do pripomb bo potem pripravljen predlog državnega prostorskega načrta, sprejem uredbe o tem državnem prostorskem načrtu pa je po terminskem planu predviden do konca letošnjega leta. V skladu z dogovori zadnjega sestanka mešane slovensko–italijanske komisije za novo progo Trst–Divača oktobra 2014, ki je potekal v Trstu, sta se obe strani dogovorili in zavezali, da bosta glede na že izvedene aktivnosti na projektu zaključili dejavnost II po veljavni odločbi Evropske komisije o sofinanciranju projekta, to je, da bosta zaključili fazo idejnega načrtovanja in umeščanje v prostor v skladu s sprejeto odločbo. Ob tem sta obe strani sprejeli odločitev, da glede na aktualne prometne napovedi – to, kar ste že omenil v samem vprašanju – in predvideno potrebnost izgradnje nove proge šele po letu 2030, ne bosta nadaljevali z nadaljnjo izdelavo projektne dokumentacije za pridobitev gradbenega dovoljenja. Sta se pa zavezali, da bosta pristopili k aktivnostim za nadgradnjo obstoječe proge, tako da bo obstoječa proga do leta 2030 izpolnjevala pogoje interoperabilnosti in tehnične zahteve za jedrno vseevropsko omrežje. Obe strani nameravata še do konca leta 2015 v okviru veljavne odločbe Evropske komisije o sofinanciranju tega projekta, torej proge Trst–Divača, izdelati tudi študijo variant nadgradnjo obstoječe proge, torej govorim zdaj o nadgradnji same proge. Študija bo podala odgovore glede optimalne nadgradnje. Opredelila bo potrebne ukrepe, ki bodo potrebni zato, da obstoječa proga do leta 2030 zadosti tem pričakovanjem prometnim obremenitvam in zahtevam za vseevropska omrežje. Javno naročilo za izdelavo te študije variant, nadgradnjo obstoječe proge bo objavljena v kratkem. Izdelava projektne dokumentacije pa je potem predvidena v obdobju 2016–2020, sama nadgradnja pa po letu 2020. Glede na vse povedano, navedena proga v nobenem primeru torej ne vpliva na roke in prioritete, ki so pa povezani z izgradnjo drugega tira železniške proge na odseku Koper–Divača. Iz pripomb, ki so bile podane v fazi javne razgrnitve, pa je videti tudi, da novi progi najbolj nasprotujejo prav prebivalci naselja Žirje. Dejansko se proga temu naselju najbolj približa, zato je bila temu delu poteka proge že v fazi načrtovanja namenjena velika pozornost. Proga je predvidena tako, da bi šla mimo naselja v pokritem vkopu tik ob avtocesti. S tem bi se naselje maksimalno zaščitilo pred negativnimi vplivi, zlasti govorimo tukaj o vplivih zaradi hrupa. Ves gradbiščni promet je načrtovan po severni strani avtoceste tako, da se popolnoma izogne naselju Žirje, dodatno so predvideni še protihrupni ukrepi, ki bodo naselje ščitili tako pred hrupom iz železnice kot tudi iz avtoceste. Sama tehnologija gradnje bo določena v fazah nadaljnjega projektiranja, skladno z vsemi varstvenimi zahtevami in na način, da bo vpliv na okoliške prebivalce in objekte čim manjši. Objekt, ki pa bo v času gradnje preobremenjen s hrupom in je sicer predviden za rušitev, pa bo mogoče tudi ohraniti, če bi se prebivalci strinjali s preselitvijo v času same gradnje. Prebivalci Žirij tudi predlagajo, da bi proga potekala po severni strani, vendar pa moram povedati, da bi v tem primeru morali progo bistveno bolj dvigniti zaradi prečkanja avtoceste, kar pa bi povzročilo potem večji vpliv hrupa, tudi same avtoceste, na naselje, proga pa bi bila tudi vizualno bistveno bolj izpostavljena. Mogoče toliko za ta prvi del. Hvala lepa.
Gospod Matjaž Nemec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Minister Gašperšič, oba se zavedava, da bova težko v parih minutah rešila ta problem. Imava več vprašanj kot odgovorov, ampak jaz bom le poskušal pohiteti, da predvsem zadovoljimo želje lokalne skupnosti v boljšem komuniciranju, v boljšem dialogu. Zato me zanima: Kdaj bodo pripravljavci dokumentacije DPN upoštevali pripombe domačinov, ki jih bo hitra železnica najbolj prizadela? Ali je mnenje ljudi za te birokrate res tako malo vredno? Predvsem je tukaj skrb tistih, ki se bodo po določenih projekcijah primorani odseliti. Dovolite mi še dve vprašanji: Zakaj Vlada Republike Slovenije ni izkoristila določil ESPO konvencije, po kateri bi v 60 dneh lahko zahtevale detajle presoje vplivov proge na okolje, zlasti z vidika dejstva, da gre trasa na italijanski strani zelo blizu vodnega zajetja Klariči, od koder se preko brestoviškega vodovoda napaja cel Kras? Mi lahko na to, prosim, odgovorite. Kakšen je strateški odnos med prioritetami gradnje drugega tira proge Divača–Koper ter gradnjo proge Trst–Divača? Pa še zadnje vprašanje ob zavedanju, da se bo proga morda gradila in to v daljni prihodnosti: Zakaj se je izbrala varianta trase, ki najbolj škoduje prebivalstvu – vsaj takšno je njihovo mnenje Ali imate mogoče predvideno kakšno komuniciranje v bližnji prihodnosti z lokalno skupnostjo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister za infrastrukturo gospod dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Že v uvodu ste omenili tudi problematiko vodnega vira Klariči pa tudi v nadaljevanju ste to izpostavili. V zvezi s tem lahko rečem, da proga dejansko poteka v bližini tega vodnega vira, vendar pa je treba povedati, da je to pravzaprav na drugi strani meje, torej se nanaša pravzaprav na odsek proge Ronke–Trst, torej na italijanski strani, in ravno s tem v zvezi in torej v skladu z določili ESPO konvencije o sodelovanju pri presojah čezmejnih vplivov na okolje, se je slovenska stran tudi vključila v ta postopek čezmejne okoljske presoje navedenega odseka in je podala svoje pripombe na ta odsek. Sam postopek te presoje vplivov na okolje v tem delu, v tem odseku še ni zaključen, tako da pričakujemo tudi odziv italijanske strani. Toliko mogoče o tej problematiki vodnega vira Klariči in sodelovanju po ESPO konvenciji. Sicer pa lahko zagotovim, da smo že pri sami javni obravnavi prisluhnili torej domačinom in njihovim stališčem in problematiki, ki jo izpostavljajo, tako da računam, da bodo tudi v okviru priprave odgovorov, ki bodo na te njihove pripombe podani, poiskane določene rešitve oziroma bo prikazano, zakaj so te rešitve, ki se v DPN predvidevajo, za katerega pa vemo, da možnost izgradnje se dejansko odmika za 10 in več let, skratka, da bodo ti vplivi kar se da majhni. Tudi kot sem že omenil tisti vpliv na objekt, ki bi v času gradnje bil preobremenjen s hrupom in za katerega je bila prvotno predvidena porušitev, obstaja možnost, da se objekt ohrani, če bi bili prebivalci pripravljeni, da se jih za čas gradnje preseli na neko drugo lokacijo. Skratka, upam in računam in tudi sam se bom zavzel, da bo ta DPN tekel v duhu sodelovanja in torej usklajevanja vseh teh mnenj. V določenem trenutku pa bo seveda treba to zadevo tudi zaključiti in upam, da bodo prebivalci kar se da zadovoljni s predlaganimi rešitvami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Andrej Čuš bo postavil vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica, torej še drugič. Spoštovana gospa ministrica gospa Bizjak Mlakar. Sam kot Ptujčan moram povedati, da se zavedam, pomeni kultura, kulturna dediščina in sem seveda tudi na to zelo ponosen. Če grem mogoče malo širše do svojih sosednjih občin, Mestne občine Ptuj, imamo v Dornavi slovenski Versailles, gremo v Gorišnico, imamo Dominkovo domačijo in tako naprej. Tokrat pa sem se odločil, da postavim ustno poslansko vprašanje vezano na pustni lik koranta nekateri, kot govori gospod Aleš Gačnik, pravijo tudi kurent ali hora in še so nekateri nazivi, ampak glede na to, da sem sam tudi v medijih in v lokalni skupnosti že nekaj let spremljal napore določenega dela civilne družbe pri posebnem priznanju koranta kot neke posebne kulturne dediščine, sem se seveda odločil, da vam postavim ustno poslansko vprašanje. Imela sva tudi že korespondenco preko elektronske pošte in moram se vam zahvaliti za vaš odziv. Prvi uradni zapisi o korantu so že bili leta 1887 v Markovski kroniki. Ptujsko območje se je že leta 2013 podalo na pot vpisa kulturne pustne dediščine na Unecsov seznam nesnovne dediščine. Ob tem je treba dodati, da so od leta 2012 koranti vpisani tudi v Register žive kulturne dediščine. Zdaj pa je seveda na vrsti naslednji pomemben korak, gre za razglasitev koranta za živo mojstrovino državnega pomena. Sam sem bil seznanjen, da je bil na vas oziroma na Vlado Republike Slovenije in Ministrstvo za kulturo v začetku letošnjega leta, vsaj tako je objavljeno v predlogu, podan tudi Osnutek predloga o zaščiti koranta. To pa je seveda sestavilo posebno združenje, ki ga sestavlja trideset društev korantov iz spodnjega Podravja, tako Mestne občine Ptuj, Slovenskih goric in seveda Haloz. Zanima me: Kakšni so naslednji postopki za vpis koranta na Unescov seznam kulturne dediščine? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo, gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar. Izvolite.
Hvala lepa. Vedno sem zadovoljna, kadar vidim, da se poslanec še posebej zaveda vrednosti kulturne dediščine, ki je končno tudi prioriteta tudi na ravni Evropske unije. Tako da upam, da je takšnih poslancev še veliko in z veseljem seveda odgovarjam na to vaše vprašanje. Kje se je ta postopek, ki je res že trajal od leta 2012 naprej, ker se je ustavil v zvezi z razglasitvijo za živo mojstrovino državnega pomena, je bilo pravzaprav to, da na tisti javni obravnavi, ki je bila sklicana v februarju letos, da nekako tisti, ki so nosilci žive dediščine, niso bili prisotni. Vendar, če so sedaj ti nosilci evidentirani, kot razumem tudi iz vaše navedbe, potem tudi ovire za to javno razpravo ne bo več in potem bo seveda Ministrstvo za kulturo skupaj s koordinatorjem varstva žive dediščine ponovno razpisalo javno razpravo. Na direktoratu so mi rekli, da bo to v kratkem, tako da verjamem, da se bo to potem odvilo hitreje naprej. Cilj javne razprave je namreč, da se prepreči, da bi ne prišlo do spreminjanja šege, ker so seveda bistveni nosilci te dediščine in tudi njihovo mnenje, tako ustno lahko tudi pisno, ki je podano na javni razpravi. Zadeve se naprej odvijajo v skladu z 20. členom Zavod za varstvo kulturne dediščine in tudi v skladu s postopkom, ki je tudi na naših spletnih straneh, kjer so navedene aktivnosti za vpis nesnovne kulturne dediščine v register žive dediščine. In sicer, piše, da se v skladu z 20. členom spomenik državnega pomena, živa mojstrovina državnega pomena razlgasi z aktom Vlade. Predlog za razglasitev pripravi koordinator, odlok o razglasitvi pa pripravi Ministrstvo za kulturo. Ministrstvo za kulturo je ta odlok že pripravilo, bilo je tudi dano že v javno razpravo in kolikor mi je znano, ni bilo posebnih pripomb na to, kar pomeni, da na tej strani ne bo ovire. Potem pa ta odlok sprejme Vlada Republike Slovenije na predlog Ministrstva za kulturo. Postopek razglasitve žive mojstrovine, torej celoten postopek, predvidoma traja vsaj dva meseca, in sicer navedeno je sedem točk tega postopka. Najprej koordinator po lastni presoji ali na pobudo pošlje predlog za razglasitev žive mojstrovine državnega pomena na Ministrstvo za kulturo, potem Ministrstvo za kulturo v sodelovanju s koordinatorjem pripravi odlok. To smo že storili. Potem pod točko 3, izvede se seznanitev s predlogom za razglasitev, seznanitev se praviloma izvede v obliki javne obravnave. To nam še manjka, to še moramo narediti. Potem se osnutek odloka objavi na spletnih straneh Ministrstva za kulturo, koordinatorja ter na portalu E-demokracije. Določita se rok in naslov za pošiljanje pripomb, to je od 10 dni do enega meseca. O objavi koordinator obvesti tudi nosilce. Izvede se javna obravnava, vodi jo koordinator ob pomoči Ministrstva za kulturo. Lahko se izvede v sodelovanju z lokalno skupnostjo. Na obravnavo se obvezno vabijo nosilci. Koordinator pripravi odgovor na pripombe in ga posreduje vsem, ki so pripombe poslali. Nato Ministrstvo za kulturo v sodelovanju s koordinatorjem pripravi končni predlog odloka in posreduje predlog odloka v medresorsko usklajevanje, nato pa v obravnavo na Vlado. Vlada sprejeti odlok objavi v Uradnem listu in odlok praviloma začne veljati dan po objavi. Potem pa seveda nastopijo naslednji koraki, ki zadevajo nominacijo za reprezentativni seznam nesnovne kulturne dediščine človeštva. Ti koraki pa se odvijajo v naslednji obliki. Najprej se oblikuje interdisciplinarna delovna skupina, nato je treba izpolniti predpisani obrazec, vendar je to, kot rečeno, naloga strokovnih služb, tukaj ni več naloga javnosti, da bi sami morali na ta način delovati [[izklop mikrofona]]
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovana gospa ministrica, se vam zahvaljujem za vaše usmeritve in da poveste stanje tako, kot je. Jaz sam se želim z razvojem kulture in kulturne dediščine predvsem tega, da bi se razvijal kraj in okolje, iz katerega izhajam, da bi se razvijala in podpirala kultura, dejavnost kulture in da bi se posledično tudi odpirala nova delovna mesta. Ob tem pa mislim, da s takšnimi projekti seveda tudi krepimo narodno zavest. Kamorkoli po svetu sem v preteklosti v mojem življenju šel, so nam turistom prodajali vse mogoče, tudi take stvari, ki jih imamo doma v predalu, pa recimo, da nimajo nobene vrednosti. In mislim, da imamo tudi na področju kulture v Sloveniji precej rezerv in potenciala. Raje, kot da bi se ukvarjali, kako bi tudi mi tržili kulturno dediščino, ki nam je dana, izkoristili potenciale, se raje tudi mogoče včasih pogovarjamo, kako se prav reče, ali je to kurent ali korant, in seveda bi zato tudi rad preusmeril razpravo na pomembnejše vsebine za prihodnost. Zahvaljujem se seveda tudi za informacijo glede javne obravnave, ki je potekala letos februarja. Sam se zavedam problema, ki je nastal. In če potrebujete kakršnokoli pomoč, sem seveda pripravljen pomagati, morda tudi ne bi bilo slabo, da bi na to temo sklicali tematsko sejo Odbora za kulturo, ki bi potekala nekje v spodnjem Podravju ali v Markovcih ali v Mestni občini Ptuj. Ob tem pa bi za zaključek rad podal eno vprašanje, namreč nekateri predstavniki in člani omenjenih društev kurentov, so zaskrbljeni, ker bi namreč v primeru vpisa koranta na seznam svetovne kulturne dediščine prišlo do nekaterih neživljenjskih omejitev. Sam nisem s tem seznanjen, ampak vseeno bi pa rad, da vem za nadaljevanje postopka: Ali so te skrbi upravičene ali ne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo, gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar. Izvolite.
Ja, seveda tisto, kar sledi temu vpisu na Unescov seznam nesnovne dediščine, so seveda tudi redna periodična poročanje Unescovemu odboru za nesnovno dediščino o ohranjanju in prisotnosti prvin in njenih nosilcev, zaradi katerih je bila neka mojstrovina nesnovne dediščine državnega pomena vpisana na Unescov seznam svetovne dediščine. V primeru, da se ne bi spoštovalo v kandidaturi navedenih prvin, ki so bile pač prepoznane kot razlog za vpis na Unescov svetovni seznam, bi seveda lahko prišlo do predloga za izbris te dediščine iz prestižnega Unescovega seznama. In tukaj seveda obstaja nevarnost, da bi se nekritično in nekontrolirano prilagajalo vse, kar je povezano s kurentovanjem, željam sodobnega potrošniškega časa. Tako da to lahko seveda ovira vpis na samo dediščino. Sem pa zelo vesela tudi vaših predlogov in se popolnoma strinjam z vami, da imamo veliko dediščine, ki bi se ji lahko posvetili, ki bi jo lahko tudi na primeren način vključili v kulturni turizem in bi imeli vsi nekaj od tega. Tako je pa narodna zavest v Sloveniji na izredno nizki ravni. Jaz vam moram povedati, da sem bila presenečena, ko sem ob obisku nekega javnega zavoda, ko me je sprejel rektor tistega zavoda, ki smo ga končno mi financirali, ampak me je potem predal svoji sodelavki, da mi je začela v angleščini razlagati o tem, kaj se pravzaprav dogaja v tistem javnem zavodu. Tako da lahko rečem, da kar se tiče naše narodne zavesti, pa ne samo na tem primeru, je seveda močno prenizka še trenutno. To je verjetno tudi razlog, da so potrebne tiste kvote, ki jih sedaj poskušamo spraviti v obliko, da bi se uporabljale za govor slovenskega jezika. Skratka, v drugih državah, recimo, italijanski minister mi je povedal, da pri njih kvot ne rabijo, ker Italijani pač imajo tako razvito narodno zavest, da se italijanščina tam ne bo podredila drugemu jeziku, pri nas pa žal temu ni tako. Tako da je seveda izjemno pomembno, da se zavedamo te svoje edinstvenosti, te kulturne raznolikosti. Kulturna raznolikost je zaščitena znotraj Evropske unije s konvencijo. Ko se ministri v Bruslju srečamo, vsak iz spoštovanja do druge kulture govori svoj jezik. Toliko v vednost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Žan Mahnič, ki bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Kolegice, kolegi, spoštovani gospod minister! Veliko je govora v javnosti in tudi v tem parlamentu o tem, kaj jemo, kako jemo. Moram sam reči, da prihajam iz podeželja in tam so besede eko, bio že nekako zvodenele. Glavno je, da je hrana lokalno pridelana, da je od lokalnega ponudnika, od lokalnega kmeta. Menim, da bi morali tudi čim več take hrane promovirati in jih uvajati v vrtce in pa šole. Gospod minister, vi verjetno poznate, saj ste bili takrat minister, konec januarja ste ovrednotili anketo o kratkih verigah v slovenskih vrtcih in šolah in ugotovili, da naročajo več lokalne in več ekološke hrane. To kažejo odgovori 248 osnovnih šol in 40 vrtcev. V 211 šolah in vrtcih dajejo lokalni hrani in živilom velik pomen. Dobra tretjina šol in vrtcev, to se pravi 36 % pri javnem naročanju hrane sodeluje s kmetijsko-gozdarskimi zavodi oziroma svetovalno službo, 18 % z regionalnimi razvojnimi agencijami in lokalnimi agencijskimi skupinami, 11 % jih sodeluje z občinami in 26 % z drugimi partnerji. Priporočila za javno naročanje živil, ki ste jih sprejeli oktobra leta 2013, pozna 93 % šol in vrtcev. Od tistih, ki poznajo ta priporočila, jih upošteva približno 59 %, so jim tudi zelo pomagala. Prav tako sprememba 14. člena Zakona o javnem naročanju zadnji dve leti omogoča večjo možnost naročanja lokalne hrane in živil. Javne zavode so podrobneje spraševali tudi o naročanju hrane pred in po uveljavitvi te spremembe. O tej spremembi so delež lokalne hrane in živil povečali za 8,6 %. Prej ga je bilo 30,1 zdaj pa 38,7. Spodbudno je tudi to, da je več ekoživil slovenskega porekla, pred spremembo zakonodaje je, recimo, to znašalo 6,4 %, po njeni spremembi pa 13 %. Zato vas minister sprašujem: Kljub temu, da so nekateri vaši ukrepi že dali pozitivne rezultate, kako bi vi še bolj dodatno okrepili, da bi razbremenili neke bolj birokratske, administrativne ovire in šolam dali, recimo temu, bolj prosto pot, da bi lažje naročali lokalno pridelano hrano pri lokalnih kmetijah? Vemo, da sedaj gre samo za kakšne jogurte, sadje, zelenjavo, še tisto nekaj mora biti eko, kar je seveda malo dražje, da bi šlo, da bi ne samo šole, vrtci, tudi drugi javni zavodi jedli čim več lokalno pridelane hrane, ne samo zelenjave in sadja in mlečnih izdelkov, pač pa tudi mesa in drugih živil. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan bo podal odgovor. Izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča, in hvala gospod poslanec za vprašanje. Sami ste navedli kar nekaj ukrepov, ki jih sprejemam, pa ne samo od leta 2011, še prej. Bistven preskok je bila sprememba Zakona o javnih naročilih, ki je uvedla, mislim da, leta 2007 načelo pozitivne diskriminacije. To je eno izmed načel, ki je Evropi dovoljeno, in od takrat naprej je slabih 10 %, mislim, kakor je bilo pred leti nazaj, se približujemo trenutno 40 % v osnovnih šolah. Tukaj bi pa rad tudi povedal, da ne gre samo za osnovne šole, gre tudi za slovenske bolnišnice, za vojaške objekte in podobno. Mimogrede kot informacija, nedolgo nazaj smo se dogovorili, da se srečamo operativno ponovno z direktorji in nabavniki v slovenskih bolnišnicah, tako da še njim pokažemo podobno pot kakor na trinajstih regijskih srečanjih, kar se tiče osnovnih šol in drugih javnih zavodov. Zakaj v trenutku ne skočimo sedaj iz teh slabih 40 % na 70 %? Razlogov je nekaj. Pomemben razlog je tudi to, da imajo javni zavodi večletne pogodbe in jih ne morejo takoj prekiniti, ampak te pogodbe se počasi odklapljajo. Drugi razlog je, da je omejitev, ki še obstaja v Zakonu o javnih naročanjih. Vam je poznano, gospod poslanec, za ta zakon? Sedaj se v bistvu pripravlja sprememba. To pomeni, da, mislim da, do aprila 2016 mora biti sprememba zaradi evropske spremembe uveljavljena. Ta sprememba je takšna, ki nam gre na roko, saj se še dodatno veča ta širina, koliko lahko neposredno s pogajanji ne z javnimi razpisi zavodi naročijo. Potem naslednje, kar je pomembno, vedno bolj so organizirani tudi ponudniki. Namreč, kar nekaj je bilo v začetku teh aktivnosti, tudi pritožb s strani predstojnikov javnih zavodov, da ko pa pri njih pride do želje, da naročijo, pa enostavno na drugi strani ni permanentne ponudbe. Javnim zavodom nič ne pomeni ponudba, ki je, recimo, prisotna samo na višku sezone. Javni zavodi potrebujejo ves čas določeno količino kvalitetne lokalne hrane. Ampak tudi tukaj se hitro premika. Tisto, kar je sedaj pred nami, je pa še dvoje. Prvo, v naslednjem letu uvajamo v Sloveniji posebno oznako Izbrana kakovost, ki bo veljala za vse proizvode, ki bodo šli v ta sistem. Ta sistem bo v prvi fazi vključeval tako mleko in mlečne proizvode. Tu so se slovenski proizvajalci poenotili. Zelo hitro sledi zelenjava oziroma vrtnine, zelo hitro, verjamem, da tudi meso in mesni proizvodi. Kot dodatna možnost, da se hitreje pride v javne zavode, pa je pomembna tudi Uredba o dodatni dejavnosti na kmetijah. Ta uredba je bila sedaj poslana v medresorsko usklajevanje na Vlado. V javni razpravi je bila in je zaključena. Uredbo o dopolnilnih dejavnostih – mimogrede v tem trenutku ima 16 tisoč kmetij že registrirane dopolnilne dejavnosti –, ta uredba pa pomeni v praksi za kmetije, ki se ukvarjajo tudi s tem, da proizvajajo jogurte, mlečne proizvode druge sorte ali pa mesne proizvode, bo prinesla za te kmetije bistveno manj papirologije. Torej, ne bo več prepisovanja na tabele, veljal bo primarni dokument, kar pa pomeni, da bo kmetija imela več časa na razpolago, da prodajo svoje izdelke. Namreč, marsikdo ne ve, da slovenske kmetije kakor tudi marsikje drugje znajo proizvajati dobre, kvalitetne proizvode, da pa je dandanes dober in kvaliteten proizvod mogoče celo težje prodati, pripeljati do kupca, kakor ga proizvesti. In tudi zato je pomembno, da zmanjšujemo birokratske ovire. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Hvala za kar konkretne odgovore, gospod minister. Videli smo tukaj iz teh anket, da so ravno ta priporočila za javno naročanje živil pomagala kar 95 % osnovnih šol. Me zanima: Ali boste pripravili kakšne nove zadeve? Verjetno bo tudi določeno pozitivne lastnosti in rezultate prinesla ta zbrana kakovost blagovne znamke. Recimo, jaz vem, v naših lokalnih okoljih nekateri se že povezujejo v blagovne znamke lokalnega pomena, to se pravi ena občina, več občino, in potem te šole in zavodi lažje tam kupujejo. Vem pa, verjamem, da je problem, lažje je neki osnovni šoli na podeželju naročiti, ko se praktično vsi med seboj poznajo, kot pa nekemu javnemu zavodu tukaj v Ljubljani, neko lokalno pridelano hrano. Tukaj sem našel še eno anketo oziroma vprašalnik o tem, kako in v kakšni meri so v prehrambno verigo vključeni lokalni prebivalci. Smo na segmentu osnovnih šol povprašali 20 sogovornikov iz različnih slovenskih krajev, in tukaj so, kot sem že dejal, predvsem sadje, zelenjava in jogurti, ki so predvsem na meniju osnovnošolskih malic, so pa predvsem izpostavili priložnost oziroma oviro javnih razpisov. V sistemu javnih naročil je dobrodošlo [[…]]saj je mogoč prodor lokalnih pridelovalcev med ponudnike šolske prehrane [[…]]recimo, v praksi to pomeni, da bi jabolka naročili pri več različnih lokalnih pridelovalcih in s tem prišli do kvalitetnejše hrane. Glavna ovira pri naročanju živil lokalnih pridelovalcev je po mnenju vprašanih organizatorjev prehrane racionalizacija stroškov oziroma sredstev, ki jih imajo na voljo v posameznih šolah. Recimo, so malice in kosila nekajkrat na leto podvrženi izključno kriteriju lokalno, ekološko pridelane hrane, četudi to pomeni finančni izpad. Namesto da bi neekološko, samo lokalno pridelano hrano pri posameznih kmetih in seveda jim seveda zmanjka denarja, zato me zanima, če so kakšni ukrepi tudi v tej smeri.
Hvala lepa. Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Mogoče pomemben ukrep, ki ga že izvajamo, je "shema šolskega sadja". Ta ukrep je dober tudi zato, ker pomemben del denarja dobimo iz Evropske unije in nam omogoča, da do otrok pripeljemo sadje, kar ni običajno, in v količinah, tako da je vsem dosegljivo in je za otroke brezplačno. Zdaj skušamo pripraviti na podoben enostaven način ukrep mleko in mlečni proizvodi. Ta do zdaj ni bil pretirano uspešen, to pa zaradi tega slovenskega sistema, ko imamo sofinanciranje različnih stopenj s strani staršev, in to dejansko povzroča hudo birokratsko oviro. Tu je naš predlog, ampak to moramo uskladiti v Evropski uniji, da enostavno po preprosti shemi, kakor za sadje peljemo. Mogoče bodimo pozorni tudi na Uredbo o zelenem javnem naročanju, to je ta uredba, ki nam je omogočila, da je 10 % iz skupine tako ekološko oziroma v pripravi na ekološko. Jaz upam, da bomo v nadaljevanju v to uredbo pripeljali tudi "izbrana kakovost". Jaz vem, da včasih tudi strokovnjaki, tudi ekonomisti, šolniki vprašajo, ali je res treba, da naročamo lokalno, ker je mogoče kakšen evro, cent dražji tisti obrok za otroka. In meni osebno, kot prehranskemu ministru Slovenije se zdi to neumestno vprašanje, ko se gre za zdravje naših otrok, ne more biti en evro, cent tista meje, ali se kupi lokalno, ki je praviloma bolj sveže, ima več kakovostnih snovi, kakor uvoženo, ki je še vedno varno, ni pa tako kvalitetno in ne more biti tako del zdrave prehrane za otroke. In jaz si želim, da bi vsi starši razumeli, da je bolj treba mogoče varčevati pri stroških za telefonske impulze in malo manj pri hrani za svoje otroke. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču bo postavil vprašanje Matjaž Hanžek. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, od javne razgrnitve mnenj o energetskem konceptu Slovenije v Državnem zboru januarja letos dalje se vse bolj intenzivno mehča javno mnenje za pripravo in gradnjo drugega bloka Jedrske elektrarne Krško. Resnici na ljubo se je ta kampanja začela že prej, tako da je v koalicijski pogodbi vladnih strank zapisan posvetovalni referendum o tej temi. Zato so popolnoma predvidljivi posegi oblikovanja javnega mnenja, kot so revije za šolsko mladino, energetski doživljajski parki v Krškem pod pokroviteljstvom podjetja Gen, internetne javnomnenjske raziskave, ki med drugim sprašujejo, ali se vam zdi elektrika primeren izvozni artikel in podobno. Izvoz elektrike je kot izvoz hlodovine. Slednje že razumemo kot gospodarsko škodo. Izvoza elektrike, jedrskega ali fosilnega izvora, ko odpadki ostanejo doma, v tujino pa gre najčistejša oblika energije, pa še ne. Ker imam nekaj izkušenj z dogajanjem v zvezi z Blokom 6 TEŠ, lahko kvalificirano opazim jasne indice ponavljanja vzorca izsiljene investicije. Drugega bloka Jedrske elektrarne Krško ne najdemo v nobenem aktu, ki bi bil del pravnega reda Republike Slovenije, enako kot to velja za TEŠ 6. Porabili smo že preko 15 milijonov evrov za razne študije in kmalu bomo na meji 20 milijonov evrov, ki so bili meja, za katero je tedanji predsednik Vlade gospod Borut Pahor dejal, da je preveč denarja vloženega v projekt, da bi ga prekinili. Zaradi tega vas sprašujem: Zakaj takoj ne zaustavite vseh izdatkov vezanih na pripravo drugega bloka Jedrske elektrarne Krško dokler ne bodo sprejeti v našem pravnem redu ustrezni družbeni akti za osnovo te investicije? Ali so dosedanji finančni izdatki v višini preko 15 milijonov evrov bili porabljeni skladno z zakonodajo na področju javnega naročanja? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Spoštovani poslanec, hvala tudi za vprašanje. Jaz razumem skrb za to, da se bo, karkoli, vsa dogajanja v zvezi z investicijami na področju energetike, da se bodo izvajale pravilno in ustrezno, za kar si prizadevamo tudi na našem ministrstvu. Verjetno pa moj odgovor v zvezi s postavljeni vprašanji v povezavi z izgradnjo oziroma izdatki, ki se izvajajo v zvezi z Jedrsko elektrarno Krško, za vas ne bo najbolj zadovoljiv. Namreč GEN energija, družba z omejeno odgovornostjo, je namreč krovna družba v skupini GEN in je v 100 % lasti države. Skladno z Zakonom o gospodarskih družbah ima ta družba tudi nadzorni svet in svojo skupščino. Ta dva organa potrjujeta strateške dokumente in razvojne načrte družbe. Skupščino GEN predstavlja SDH, ki je pristojen za upravljanje družb, ki so v lasti Republike Slovenije, samo Ministrstvo za infrastrukturo pa v skladu z zakonskimi določbami na področju kapitalskega upravljanja podjetij tako de facto kot tudi de jure nima možnosti vplivati na poslovanje družbe, ki jih upravlja SDH, zato v bistvu podrobnejših odgovorov na vaša vprašanja ne morem podati. SDH si mora sicer v okviru svojih pristojnosti med drugim prizadevati tudi za oblikovanje pogojev, ki bodo omogočali največjo rast vrednosti za lastnike in bodo hkrati preprečevali sprejemanje prekomernih tveganj. V tej luči mora tudi voditi svojo politiko usmeritev na skupščinah družb. Sicer pa GEN energija svoje aktivnosti izvaja na podlagi naslednjih dokumentov in sklepov nadzornih organov. Navedel bom tri ključne dokumente, in sicer obstaja načrt Eles GEN iz oktobra 2005, na katerega je Vlada Republike Slovenije dala soglasje na 52. redni seji, 7. 12. 2005. Potem je tu novelacija razvojnega načrta GEN energije iz junija 2008, katerega je Vlada Republike Slovenije sprejela na 181. redni seji, dne 1. 10. 2008. In nenazadnje je tukaj še razvojni načrt skupine GEN za obdobje 2015–2019 s pogledom do leta 2024 iz maja 2014, katerega pa je SDH kot skupščina GEN sprejel na 5. redni seji, dne 4. avgusta 2014. V GEN energiji tako potekajo aktivnosti za proces odločanja o morebitni izgradnji projekta jedrske elektrarne 2, ki se analizira skladno s strateško usmeritvijo podjetja. GEN energija je za potrebe celovite presoje bodoče proizvodne električne energije tudi izvedla analize in oceno upravičenosti in izvedljivosti vseh razpoložljivih tehnologijo. To so ti okviri, v katerih družba GEN energija deluje. Jaz pa lahko povem še to, da v okviru priprave energetskega koncepta Slovenije bomo začrtali tudi te vizije razvoja slovenske energetike, o katerih se bo seveda tudi treba opredeliti do tega, ali hočemo v Sloveniji razvijati nizkoogljično in brezogljično energetiko ali si želimo obrati kakšno drugo pot, ki bi morda povečala ta naš oglični odtis. Gre namreč za vizijo razvoja energetike do leta 2055, torej za naslednjih štirideset let. Hvala lepa.
Matjaž Hanžek imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, seveda ste prav odgovorili, da ne bom čisto nič zadovoljen. Na eni strani je Vlada, ki je ne zanima, ali bomo nuklearko gradili ali ne, in to prepušča neki firmi ali pa skupini firm ali kakorkoli že reče, ki ima svoje načrte, kako bo zgradila nek objekt, ki bo, recimo, na koncu vreden pet milijard. Popolnoma enako se je dogajalo s TEŠ 6. Neka firma, hčerinska firma od državne firme, v 100 % državni lasti, je ves čas nekaj delala, Vlada se s tem ni ukvarjala, ker je delala po svojih internih pravilih, dokler seveda ni zmanjkalo najprej dvesto milijonov, potem pol milijarde in seveda je skočila tudi ta hiša, sicer v drugi sestavi, in je pomagala te pol milijarde dobiti. In enako zdaj. Jaz sem prepričan, absolutno prepričan, da mora Vlada imeti strategijo, preden začne neka Vladi podrejena firma razvijati in investirati v nuklearko. Tukaj pa pravijo, oni po svoje investirajo, zdaj smo že na dvajsetih milijonih, mi bomo pa nekoč sprejeli strategijo razvoja Slovenije, energetskega razvoja. Popolnoma ista zgodba kot pred TEŠ, iz nekih firm izsiljena odločitev Vlade, kjer bo pa seveda takrat toliko denarja porabljeno, da ne bo mogel nihče [[…]]da bo spet isto: Škoda je, mi moramo nadaljevati. Slišal sem, da so zdaj, ne vem, če je točno to, to boste sami vedeli, že tretjo študijo potresne nevarnosti naročili, ker prvi dve nista pravi. In toliko časa bodo in tako približno se vlaga denar v to, že tretjo študijo, ker dve nista pravi in tako naprej. Seveda se ne morem strinjati s tem odgovorom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister za infrastrukturo, dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala lepa. Saj pravim, lahko rečem le to, da se bomo morali verjetno počasi navadi, da bo poslovne odločitve sprejemal nekdo drugi kot Vlada. In ta drugi je bil za ta, točno določen namen ustanovljen, to je Slovenski državni holding. Seveda pa se strinjam, da strateške opredelitve, kam mora slovenska energetika, kam naj bi šla, pa sprejemamo na Vladi. In kot rečeno, v pripravi je ta energetski koncept, za katerega se bomo trudili, da bi bil sprejet do konca leta. Zagotovo v temu času ne bo sprejeta nobena dokončna odločitev o investiciji v drugi blok jedrske elektrarne, v to ste lahko prepričani. Tudi vemo, da je v koalicijski pogodbi opredeljeno, da vsako nadaljevanje teh aktivnosti na izgradnji drugega bloka jedrske elektrarne, da je tukaj ta zaveza, da je treba izvesti predhodni poizvedovalni referendum. Skratka, mislim, da v tem smislu ni nič zamujenega, prepoznega. Mi bomo ta energetski koncept pripravili. V tem energetskem konceptu se bo, kot rečeno, verjetno treba opredeliti, ali hočemo potrebe po dolgoročni oskrbi z električno energijo poleg obnovljivih virov zadostiti tudi kako drugače. In to kako drugače je na voljo v bistvu samo dvoje: Ali bomo spodbujali torej fosilno rabo, s fosilno proizvodnjo električne energije, ali pa ta nizkoogljični vir, ki ga imamo, to je jedrska opcija. Skratka, tukaj bo to odločitev v okviru tega treba sprejeti, v nadaljevanju pa torej bodo vse odločitve okrog konkretne investicije še morale slediti. Hvala lepa.
Matjaž Hanžek, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru. Izvolite.
Seveda, ne zaradi tega, ker bi hotel nagajati, pa da hočemo kar o nečem kar tako govoriti, ampak jaz ne bi rad bil čez 10, 15 let predmet neke nove preiskovalne komisije, ko bodo ugotovili, da smo vrgli 5 milijard v nek projekt, ki ga Slovenija ne rabi. Gospod minister, jaz se ne strinjam, da je samo možna odločitev med premogom in jedrsko energijo. Je še mnogo drugih možnosti za preživetje, energetsko preživetje Slovenije. Poleg tega se tudi ne strinjam, "še nič ni zamujeno", zamujeno je najmanj 15–20 milijonov. Tukaj se prepiramo o 20, 50 tisoč denarja, ki ga ne moremo dati ali pa 100 tisoč, ki ga ne moremo dati za kontrolo, monitoring vode, za otroško prehrano in tako naprej, tam pa lahko rečemo, da 20 milijonov še ni zamujeno, ki jih nekdo meče v razne stvari. Ne bom več razlagal. Mislim, da je to absolutno dovolj, da se boste poslanci, tako kot jaz, bali, najmanj kar je, zavožene prihodnosti Slovenije, vsaj tega, da čez 10, 15 let ne bomo skupaj na neki preiskovalki, ker smo potrdili gradnjo nuklearke. Naš razgovor na naslednji seji o tem bi lahko bil začetek. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku bo postavila vprašanje Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica! Spoštovani ministri in spoštovani kolegice in kolegi! Pred kratkim sem bila na obisku znova v svoji domači Beli krajini in tam so me predstavniki občine Črnomelj seznanili z nerazumno dolgimi administrativnimi procedurami, ko gre za zaželen, poudarjam, zaželen prenos nepremičnin v državni lasti v last, posest in upravljanje občine. Država bi si po eni strani tako zmanjšala stroške, po drugi strani pa bi omogočilo občini v konkretnih stavbah dejavnost in ohranitev ali celo povečanje vrednosti nepremičnine, torej celovito gledano povečanje narodnega premoženja. Menimo, da je tako nerazumno zavlačevanje škodljivo za blaginjo Slovenije. V konkretnem primeru gre za prenos dijaškega doma Črnomelj v občinsko last, pri čemer dogovori z Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport potekajo tako, da bi prenos bil možen v kratkem in bi dejavnosti občine lahko stekle prvega septembra letos seveda, če bi svoja opravila pospešilo tudi vaše ministrstvo. Zaradi tega vas sprašujem: Ali lahko pospešite administrativno-tehnična opravila vašega ministrstva tako, da bi usklajeno z Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport prenesli in bi tako dijaški dom Črnomelj prešel v last Občine Črnomelj pred septembrom letos, da bi lahko s 1. septembrom občina v njem opravljala načrtovane dejavnosti in z njim razpolagala? Ali je možen brezplačen prenos lastništva iz državnega na občinsko, če država z objektom nikakor ne more upravljati? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovana poslanka, poslanke, poslanci! Odgovor na prvo vprašanje, ali lahko pospešimo administrativno-tehnična opravila na našem ministrstvu, je da. To bomo tudi naredili, vendar v pojasnilo. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je dne 11. 5. 2015 prejelo vlogo občine, ki je zainteresirana za neodplačni prenos državnega premoženja dijaškega doma Črnomelj na Občino Črnomelj. Vendar trenutno še niso izpolnjeni vsi pogoji za prenos, ker ni natančno opredeljenega razvojnega namena. Pričakujemo sklic v najkrajšem času seje, kjer se bo ta navedena problematika razčistila. MGRT, se pravi naše ministrstvo, je pristojno za vodenje postopka brezplačnega prenosa državnega premoženja. Če bodo izpolnjeni pogoji, bo MGRT pripravil predlog, o katerem bo odločala Vlada Republike Slovenije s sklepom, s katerim bo potrdila besedilo predmetne pogodbe. Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v 29. členu natančno določa pogoje, ki jih mora izpolnjevati posamezna občina. Drugo vprašanje, ali je možen brezplačni prenos iz države na občino? Da, ob pogojih, ki jih določa zakon. In mi smo zainteresirani za to, da se to zgodi.
Hvala lepa. Violeta Tomić imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod minister, za ta odgovor. Mislim, da se bo zadeva uspešno rešila, kajti na tak način propada državno premoženje. Tukaj gre tudi za vprašanje občinske stavbe, ki je v starem gradu in se ne da popraviti, dokler je v državni lasti. Mislim, da bi ta praksa bila zelo koristna, če država seveda nima denarja za popravljanje in je lokalna skupnost zainteresirana za določene stavbe, da se te stvari brez nepotrebnih tehničnih zapletov čim prej rešijo. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku bo postavil vprašanje gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi spoštovanemu ministru, gospod Počivalšku. Spomnil bi najprej na leto 2011, ko je Vlada odreagirala in sprejela program Pokolpja z namenom, da se aktivno vključi v reševanje brezposelnosti tako na območju Bele krajine kot tudi Kočevske. Vendar dejstvo je, ko primerjamo podatke iz leta 2011, ko je bilo na Kočevskem, recimo, 19 % brezposelnost, je v letu 2015 že 24 %. Ukrep je bil sprejet z namenom, da se spodbudi gospodarska rast, da se ustvarja nova delovna mesta, vendar očitno v praksi ni dovolj zaživel oziroma dogajalo se je to, da so v tem obdobju nekatera podjetja šla v stečaj ali preselila svojo dejavnost iz tega prostora, nihče pa se ni resno, očitno, ukvarjal s temi podjetji. Zelo spodbudna novica v zadnjem obdobju je bila zapisana v časopisu Finance, kjer smo lahko zasledili, da je zaintersirana za gradnjo svoje proizvodnje v Sloveniji japonska firma, ki se ukvarja z roboti, ki jih pač potrebujejo v industrijske namene. Najučinkovitejši ukrep, da nekemu območju pomagaš, je, da pripelješ gospodarski program v tisto okolje in pravzaprav ni potrebno iskati takšnih in drugačnih študij in aktivirati takšne in drugačne inštitucije, ki se ukvarjajo potem več ali manj same s seboj, rabijo pa veliko denarja, efekta pa ni. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Kakšni so v tem hipu dodatni ukrepi za zmanjšanje brezposelnosti in za gospodarski razvoj na problemskem območju Kočevske? Kajti zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja je bil spremenjen ravno zaradi tega, da lahko vlada sama ukrepa, ko vidi, da so nekje zelo težke gospodarske razmere in da je velika stopnja brezposelnosti in ni treba priti v parlament z novim zakonom, kjer bi recimo rekli, te in te ukrepe potrebujemo. Vlada to možnost ima že na podlagi tega zakona. Hkrati pa sprašujem ministra: Ali je vključilo v predstavitev japonske družbe Yaskawa Electric tudi Kočevsko? Ali morebiti potekajo pogovori o tem, da bi se lahko ta proizvodnja organizirala tudi v tem problemskemu območju, za katerega bi 150 delovnih mest seveda bila izjemna rešitev in pravzaprav novi prispevek države k reševanju brezposelnosti na tem območju? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, gospod poslanec, poslanke in poslanci. V izvajanju je Program spodbujanja konkurenčnosti Pokolpja 2001–2016, kot ste povedali. Vrednost programa je 20 milijonov evrov, s katerim zmanjšujemo brezposelnost na temu področju. Do konca leta 2014 j bilo izkoriščenih 11,5 milijona evrov, v letu 2015 bo naše ministrstvo za Program Pokolpja namenilo še dodatnih 3 milijone evrov, in sicer za sledeče instrumente: Javni razpis za spodbujanje in začetek investicij podjetij in ustvarjanje novih delovnih mest: 1,5 milijona, razpis je zaključen, izbranih je bilo osem podjetij; vzpostavitev mreže podjetniških inkubatorjev, instrument 1 in 2; promocija in podpora prijavi in izvajanju regijskih projektov v Pokolpju, instrument 1.4; izveden je bil razpis za startup podjetja na vseh problemskih območjih ne samo za Pokolpje. Kaj načrtujemo za vnaprej? Predvidevamo pripravo skupnega programa za vsa problemska območja, izločitev vseh realno neizvedljivih ukrepov, prehod iz integralnih sredstev na EU sredstva. V primeru, da ne dosežemo ciljev, bo program podaljšan. Podroben program ukrepov iz programa finančnih spodbud za 2015–2020 izhaja iz možnosti za prednostno obravnavo problemskih in obmejnih problemskih območij za naslednje ukrepe: Posebna kvota sredstev pod a) za mejna problemska območja pri izvajanju ukrepov, spodbujanju ukrepov, spodbujanje nastanka delovanja podjetij s posebnim poudarkom na startupih, podpora raziskovalnim in razvojnim projektom v podjetjih, spodbujanje investicijskih vlaganj v malih in srednjih podjetij, spodbujanje sodobnih oblik podpornih storitev za podjetja in pa storitve podpornega okolja za podjetništvo in pod b) ugodnejših pogoji in merila za projekte iz obmejnih problemskih območij pri izvajanju ukrepov: podpora izvoznemu potencialu slovenskih podjetij, podpora pri izboljševanju kakovosti procesov povezovanja podjetij, uvajanju in/ali razvoju novih poslovnih modelov, podpora demo oziroma pilotnim projektom, udeležba podjetij na mednarodnih sejmih, spodbujanje tujih neposrednih investicij in pa storitve podpornega okolja za mednarodno rast podjetij. Ali je ministrstvo seznanjeno in aktivno vključeno v projekt japonskega podjetja Jaskawa Electronic, ki bi želelo postaviti tovarno robotov na Kočevskem? Je vključeno v ta projekt oziroma sodelovanje z japonskim podjetjem, ki že ima podjetje pri nas. V Ribnici sodeluje naša agencija SPIRIT, vendar je treba povedati, da proučujejo več lokacij, tudi Kočevsko, proučujejo vse lokacije z več vidikov – infrastrukturnega, kadrovskega – in z vidika podpore, ki jo držav lahko da takšni investiciji. In tukaj ste vsi tisti, ki ste na problemskih območjih v prednostih, zato ker lahko ponudimo sicer skromna, ampak vendarle sredstva iz razpisa. In pa na vseh problemskih območjih lahko ponudimo 70 % investicijske olajšave za konkretno investicijo in pa mislim, da gre za enoletno oprostitev prispevkov za plače zaposlenih. Tukaj v temu primeru mislim, da gre za 150 novih delovnih mest, in tukaj pozivam čisto odkrito posamezne lokalne skupnosti, če lahko pri takšni investiciji tudi same najdejo kakšne dodatne momente in vzvode za to, da se potencialni investitor odloči za investiranje na tem področju. Naredili bomo vse, da tega investitorja pridobimo za naslednji korak, se pravi za to novo investicijo v Sloveniji, znotraj tega pa enakopravno obravnavamo kot ministrstvo, odgovorno za gospodarstvo, vse potencialne interesente. Hvala.
Hvala. Gospod Janko Veber, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Se strinjam, da je potrebno enakopravno obravnavati vsa ta območja, vendar dejstvo je, da ima to območje daleč največjo brezposelnost, in da so podatki v zadnjem obdobju najslabši ravno v tem okolju. Seveda po eni strani je lahko velika prednost, ker je že deloma organizirana ta proizvodnja podjetja v Ribnici, in v bistvu je tudi to lahko eden od tistih argumentov, da se lahko v tem okolju organizira dodatna proizvodnja, ker je tudi manj logističnih problemov, če lahko temu tako rečem. Seveda je zaskrbljujoč podatek v tem programu, da se pravzaprav na področju infrastrukture ni zgodilo pravzaprav nič oziroma najmanj. Prišlo je celo do tega, da je železnica zgrajena samo do zadnje vasi v občini Ribnica in naprej do Kočevja ne. Iz povsem nepojasnjenih razlogov, kajti Državni zbor je celo sprejel amandma k temu, da se gradbena dela izpeljejo do konca te proge, ki se konča v Kočevju, vendar navkljub temu se vztraja pri tem, da se denar in sredstva vlagajo zgolj in samo do Ribnice. Čeprav je ta program zelo jasno sprejet in je obveza vlade tako v vašem ministrstvu kot seveda tudi Ministrstvo za promet zelo jasna. Ker pa ste skrbnik tega programa, na to še posebej opozarjam. Dejstvo pa je, da se leta 2016 ta program izteče. Samo še dodaten jasen odgovor: Ali lahko pričakujemo tudi po letu 2016 podaljšanje tega programa, kajti učinki, kot sem prej predstavil, so resnično zelo majhni oziroma celo v nekaterih primerih negativni?
Hvala lepa. Besedo ima Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Ker je že bilo rečeno, je do sedaj realizirana približno polovica tega programa v malo več kot polovičnem obdobju trajanja. Moram povedati, da bo vsekakor treba preanalizirati ta program, preden bomo sprejeli morebitno novo odločitev o podaljšanju, to kar je bilo že storjeno za eno drugo problemsko območje. Mi načeloma ne nasprotujemo temu, čeprav bi si želeli, da kljub vsemu v obdobju, ki je pred nami, do konca tega programa realiziramo najmanj to, kar je v programu napisano, kar se finančnih sredstev tiče. Zato bomo naredili vse, da se ta zadeva zgodi. Na drugi strani bi pa radi, da bi tudi v okviru nove finančne perspektive do obdobja leta 2020 v okviru spodbujanja malih in srednjih podjetij, kjer je na voljo 526 milijonov sredstev, na nek način v tem pozitivnem smislu poskušali en del tega investirati tudi v vsa problemska območja, znotraj tega tudi v Pokolpje. Tukaj vidim eno možnost za to, da se glede na potencial v gozdno-lesni verigi na tem področju naredi en pomemben korak naprej. Zakaj? Zato ker imamo tam slovenski in pa tudi predelovalni potencial in pa znanje, na osnovi katerega bi se dalo lažje in pa hitreje vsaj na tem področju približno vrniti na pot starih številk v smislu same proizvodnje in pa tudi zaposlenosti. Skratka, preden bomo sprejeli novo odločitev o podaljšanju tega programa, bomo poskušali realizirati ta stari del in pa preanalizirali bomo efekte tega, kar smo do sedaj naredili. Hvala.
Hvala lepa. Ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc bo postavil vprašanje Miha Kordiš. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Predsednik Vlade gospod Miro Cerar je v odgovoru na poslansko vprašanje na 7. redni seji izjavil, da je slovensko zdravstvo zavoženo. Zadnji vikend je ta opis dopolnil še s tem, da je označil slovensko zdravstvo za bolnika. Na izrecno vprašanje, ali bo Vlada odpravila dopolnilno zdravstveno zavarovanje in ali bo pustila komercialne zavarovalnice za obvezno zdravstveno zavarovanje, pa predsednik Vlade, to še takrat, ko mu je bilo zastavljeno poslansko vprašanje, ni podal nekega odgovora. Zato se sedaj za odgovor obračam tudi na gospo ministrico za zdravje, in sicer konkretno: Na kakšen način nameravate odpraviti dopolnilno zdravstveno zavarovanje in ga nadomestiti z javno dajatvijo? To je moje prvo vprašanje. Drugo vprašanje je: Na kakšen način nameravate vpeljati oziroma uvesti solidarnejšo prispevno obremenitev zavarovancem ob tem, da se ohrani čim več zdravstvenih pravic? Tretje vprašanje: Na kakšen način nameravate povečati avtonomijo Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije? In še četrto vprašanje: Kakšno je vaše stališče do predloga zdravniških organizacij za spremembo zdravstvenega zavarovanja? Govorim o dokumentu Strateške usmeritve slovenskega zdravstva za izhod iz krize, Fides in še nekatere organizacije so ga pripravile februarja 2014. Pač nek kratek komentar iz vaše strani do tega. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani poslanec gospod Kordiš, zastavili ste štiri kar precej obsežna vprašanja. Bom skušala na kratko na vsa štiri vprašanja v odmerjenem času odgovoriti. Prvo vprašanje, povezano z dopolnilnim zdravstvenim zavarovanjem, ki je po svoji vsebini v bistvu del obveznega zavarovanja, saj pokriva razliko do plačila polne zdravstvene storitve, bomo preoblikovali tako, da bodo zbrana sredstva porabljena učinkoviteje in v celoti za namen zdravstvenega varstva, in bodo tako predstavljala javna sredstva za zdravstvene storitve. Danes vemo, da se pomemben del teh sredstev namenja za obratovalne stroške in za ustvarjanje dobička zavarovalnic, ki dopolnilno zavarovanje tržijo v slovenskem prostoru. Dolgoročno bo namreč treba zagotoviti tak sistem financiranja slovenskega zdravstvenega sistema, ki bo stabilen in tudi finančno vzdržen. Predvsem tudi takrat, ko nastopi kriza, se poveča zaposlenost in so zato prihodki iz naslova prispevkov zmanjšani. Pri ukinitvi dopolnilnega zavarovanja bomo seveda upoštevali, da se mora z uvedbo nadomestnega vira bodisi dajatev oziroma kakorkoli ga bomo že poimenovali ohraniti visoka stopnja vključenosti oziroma pokritosti populacije z zavarovanjem, kar seveda na drugi strani pomeni, da bo treba zagotoviti dovolj široko populacijo zavezancev za plačilo, tako kot je to do sedaj v primeru dopolnilnega zavarovanja, se pravi, poleg aktivne populacije tudi mlajši prebivalci in pa upokojeni. Obseg zajete populacije bo približno tak, kot ga imamo sedaj v dopolnilnem zavarovanju, to je približno okrog milijon 400 tisoč zavarovancev. Trenutno potekajo analize možnih načinov financiranja in različnih variant. O vseh podrobnostih vas bomo pravočasno obvestili, ker vemo, da je obstoječa rešitev v bistvu regresivna, ker je nominalni znesek za vse zavarovance enak in nima solidarnostne komponente, je tako, da so vsi zavarovanci enako obremenjeni, ne glede na višino prihodkov, čeprav gre za storitve iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Ta oblika seveda vsekakor ni pravična do socialno in ekonomsko ogroženih prebivalcev in ena od možnih rešitev bo tudi ta, da bodo predvideni različni zneski dajatve, ki bodo odvisni od posameznikovega dohodka. Glede košarice pravic si bomo torej prizadevali, da bomo ohranili čim večjo zajetost, poleg tega pa vemo, da bomo zaradi novih tehnologij morali vzpostaviti dolgoročen sistem stalnega vrednotenja zdravstvenih tehnologij, ki nam bo omogočal uvajanje novih in opuščanje starih tehnologij zdravljenja in seveda zagotovitev ustreznih finančnih sredstev. Za to bo treba povečati neposreden in posreden nadzor nad izvajanjem zdravstvenega varstva ter uvesti kakovost in varnost zdravstvenih storitev in jih krepiti dosledno tudi z boljšim načinom upravljanja pri samih izvajalcih teh storitev. Glede avtonomije zdravstvenega zavoda bi rada poudarila, da si zelo različno tolmačimo in razumemo, kaj pomeni to povečanje avtonomije. Jaz in na ministrstvu jo razumemo kot povečanje predvsem odgovornosti Zavoda za zdravstveno zavarovanje, predvsem z vidika stroškov, ki nastajajo. Če mi dovolite, ker so bila štiri vprašanja, bi v nadaljevanju še na ostala dva. Hvala.
Hvala lepa. Miha Kordiš imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Ja, gospa ministrica mi je odgovorila na prva tri vprašanja, ki so nekako najbolj ključna za to zadevo dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in se niti ne mislim kaj dosti zaustavljati pri njih. Z odgovori sem bil zadovoljen, seveda pa čakamo v Združeni levici in verjetno ljudje še kje drugje, da na mizo dobimo kaj konkretnega in da se stvari začnejo premikati. In v tem procesu ukinjanja dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in nadomeščanja tega zdravstvenega zavarovanja z neko javno dajatvijo lahko pri nas v Združeni levici računate na podporo. Vsekakor smo za krepitev javnega zdravstva. Vas bom pustil na tem mestu, da odgovorite še na moje četrto vprašanje. Hvala.
Torej besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala. Bi pa zdaj dodala v bistvu še to, ker je priložnost, da vas vse obvestim in deloma odgovorim na to dodatno vprašanje, da bomo jutri na naši spletni strani objavili predlog resolucije o nacionalnem planu zdravstvenega varstva za desetletno obdobje od 2015–2025 pod skupnim sloganom "Skupaj za družbo zdravja". Na Brdu smo v soboto na kratko to predstavili vsej zainteresirani javnosti, tudi poslanci so bili vabljeni. S tem začenjamo dvomesečno javno razpravo o desetletnem razvoju in usmeritvijo slovenskega zdravstvenega varstva. Vsi vabljeni, da daste predloge, pripombe in sugestije. V tem programu so navedene seveda tudi vse aktivnosti in ukrepi. Na podlagi tega bo izdelan še tako imenovani detajlni akcijski plan z vsemi roki in načrti za vse spremembe zakonske, sistemske in druge, ki jih predvideva ta nacionalni plan. Naj omenim kot odgovor, da bomo v skladu s tem planom ta ključni zakon, to je Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, v katerem bodo tako rešitve glede dopolnilnega zavarovanja in druge, objavili z javno razpravo do konca leta poleg še vseh drugih sprememb. Hvala.
Hvala lepa. Ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič bo postavil vprašanje gospod Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovana gospa ministrica Maja Makovec Brenčič, jaz se bom obrnil na vas z enim zelo aktualnim vprašanjem. Namreč ne gre samo za to, da namreč tudi vi pokrivate področje komunikacije, kar se meni sicer na nek način zdi izjemno, da tudi na izobraževanju in športu se ukvarjajo z komunikacijami, ampak dobro. Glede na aktualno vprašanje, pa ne bi rad odpiral vprašanj o sami prodaji, razprodaji ali pa kakorkoli že, vsi smo nečemu naklonjeni, ampak nek vidik je tukaj na nek način spregledan. Gre predvsem za ta nacionalni interes v primeru prodaje našega telekomunikacijskega podjetja, najpomembnejšega. V preteklih dneh sem na spletni strani ministrstva zasledil, da ste objavili osnutek novele Zakona o elektronskih komunikacijah, ki predvideva spremembe pri reševanju sporov s področja elektronskih komunikacij. Menim, da omenjeni zakon terja resen razmislek, javno razpravo v nekoliko širšem obsegu, kajti področje je izjemno delikatno, ne samo z vidika vašega področja, ampak več ministrstev. Zato predlagam v razmislek spremembo 160. člena, ki ureja zakonito prestrezanje komunikacij, in sicer v šestem odstavku, ki govori o prestrezanju komunikacij v mednarodnih elektronskih komunikacijskih omrežjih. Sedaj veljavni odstavek določa, da mora po prvi varianti operater na svoje stroške v ta namen pristojnemu organu zagotoviti ustrezno opremo in izročilne vmesnike, ki v njegovem omrežju omogočajo zakonito prestrezanje mednarodnih komunikacij. Lahko pa namesto tega, kot druga varianta, operater na svoje stroške zagotovi ustrezne prenosne poti do izročilnih vmesnikov v nadzornem centru pristojnega organa. Iz obrazložitve predlagatelja ob sprejemanju tega zakona in člena je razbrati, da so stroški opreme in vmesnikov izjemno visoki in nesorazmerno bremenijo operaterja, ko govorijo o prvi varianti. Če k temu argumentu dodamo možnost, da bo družba Telekom prodana kljub temu, da smo danes slišali obetajoče novice, kakor za koga – oprostite mi, sem malo igriv –, tujemu lastniku se postavlja vprašanje, na kakšen način bo ta lastnik zagotavljal tovrstni servis oziroma kakšen bo sploh njegov interes za kaj takšnega, pri čemer se je treba zavedati, da govorimo tudi o ravnanju o zelo občutljivih podatkih, ki bodo tako rekoč v rokah tujca. Na tej osnovi se mi zastavlja logično vprašanje: Ali ne bi bilo za to smiselno, da se prva varianta enostavno črta iz omenjenega člena? Hvala zaenkrat, gospa ministrica.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič.
Spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanec gospod Matjaž Nemec, dovolite, da v zvezi s tem vprašanjem najprej pojasnim, da je veljavni zakon o elektronskih komunikacijah, ZEKom 1, začel veljati sredi januarja 2013. Prinesel je tudi številne novosti, tudi nekatere izboljšave in takrat je bilo s tem tudi zadoščeno takrat veljavni zakonodaji Evropske unije, ki se sklicuje na Direktivo o hrambi podatkov. Aprila 2014 je sodišče Evropske unije zaradi nesorazmernosti razglasilo to direktivo za neveljavno. Tej sodbi je sledila še odločitev našega Ustavnega sodišča iz julija 2014, ki je posledično razveljavilo tiste določbe ZEKom 1, ki so prenašale zahteve o Direktivi o hrambi podatkov v naš pravni red. Samo Ustavno sodišče zakonodajalcu ni naložilo sprejema nove zakonske ureditve hrambe podatkov. Kljub temu pa bi bilo problematiko hrambe dopustno ponovno urediti v zakonu, čeprav ta poprava v EU v tem trenutku ni obvezna, ampak je lahko skladno seveda z ugotovitvijo oziroma odločbama obeh sodišč. Prvotni odziv ministrstva oziroma mojih predhodnikov je bil, da je pred ponovnim urejanjem tako občutljive problematike smiselno počakati na odziv EU zakonodajalca z morebitno novo direktivo glede hrambe. Vendar je kljub temu v času mojih predhodnikov na pobudo tako organov pregona kot skupaj z nekaterimi drugimi resorji in organi, ki jih problematika seveda še kako zadeva, že bilo razpravljano o posledicah v praksi in seveda tudi o možnostih ter o načinu morebitnih sprememb ZEKom 1 v tem delu, vendar v tem trenutku ni še dokončnih odločitev, tako kot ste tudi sami pravzaprav skozi vprašanje ugotavljali. Namreč trenutna aktualna novela 1B je namenjena v resnici izključno Zakonu o izvensodnem reševanju potrošniških sporov – ZIRPS in zato vanjo ni vključena sprememba 160. člena. Sama sprememba 160. člena zaradi res odprave tudi samih tehničnih nedoslednosti, ki so tukaj zaznane in kar ste tudi sam izpostavil, pa mora biti oziroma bo vključena v novelo ZEKom 1C. Ta mora biti pripravljena do konca leta. To je tudi zaveza, ki je bila na nek način sprejeta in v skladu s tem seveda potem sledi tudi neposreden odgovor na vaše vprašanje. Strinjamo se s tem, da gre ne le za občutljivo tematiko, ampak da gre seveda tudi za čas za reševanje teh najprej seveda tehničnih nedoslednosti in potem seveda tudi vsebinske posledičnosti 160. člena. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Matjaž Nemec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana ministrica, hvala za odgovor. Ne gre za to, da nisem zadovoljen z odgovorom, ampak nisem vam uspel postaviti še do konca svojega vprašanja zaradi časovne stiske. Zato bom samo nadaljeval svoj razmislek v tej smeri, da je treba resno pristopiti v primerni strokovni skupini in zlasti v sodelovanju z Uradom informacijske pooblaščenke k pripravi besedila poglavja tega zakona, ki ureja shrambo podatkov. Kot vemo, je v lanskem letu Ustavno sodišče, kot ste tudi vi že omenili, to poglavje zakona v celoti razveljavilo, saj zakonska ureditev ni prestala testa sorazmernosti in je kršila človekove pravice. Kaj mislite, kakšna bo časovnica teh postopkov? Ali resno mislite, da bo mogoče že do konca leta to odpraviti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala za to dopolnilno vprašanje. Jaz mislim, da moramo k tej časovnici stremeti. Jaz upam, da se bo dalo tudi znotraj delovnih skupin oziroma strokovnih pogledov uskladiti en celovit pogled na to, kako ne samo tehnično, ampak tudi vsebinsko zagotoviti ustrezno rešitev. Začrtajmo si malce bolj ambiciozno in skušamo seveda udejanjiti to ambicioznost. Se pa zavedam, da vprašanje še zdaleč ni enostavno in da bo res potrebna širša strokovna diskusija in predvsem, bi rekla, tudi upoštevanje nekaterih praks, ki jih imamo v okolici in kot jih je zaznala tudi sama Evropska unija. Hvala.
Predsedniku Vlade, ministrom in ministricam se zahvaljujem za podane odgovore. Prosim? Se opravičujem. Matjaž Nemec, imate besedo, ker zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o vašem odgovoru. Izvolite.
Moj namen je predvsem tem, da se pomaga ministrici. Z vašimi odgovori sem zadovoljen. Ne gre pa za to, da bi to problematiziral, ampak vidite, prosim, mojo pobudo kot pomoč k odpiranju javne razprave, zato da vključimo tudi ostale deležnike, ker je pa le potrebna, ker gre za izjemno delikatno situacijo, ki je nismo še aktualizirali predvsem zaradi tega, ker smo imeli v vidu prodaja ali neprodaja, privatizacija ali neprivatizacija. Velikokrat imamo neupravičeno v drugem planu nacionalno varnost in upam, da bi ta razprava povzročila ravno to, da nam bo prva skrb nacionalna varnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 17. junija 2015, v okviru glasovanj. Predsedniku Vlade, ministrom in ministricam, se zahvaljujem za podane odgovore. Članice in člane Odbora za finance in monetarno politiko obveščam, da bo nadaljevanje današnje 31. nujne seje odbora 15 minut po prekinjeni seji Državnega zbora v velikem salonu. S tem prekinjam 9. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa.