Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, lep, dober dan vam želim! Pričenjam nadaljevanje 33. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Jožef Bernik za pričetek seje, dr. Mihael Brejc, Roman Jakič, Aurelio Juri od 16.00 ure dalje in Ivan Kebrič. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA [[...]]Proceduralni predlog, gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, oba predsedujoča! Na podlagi 24. člena poslovnika bom podal predlog kolegiju oziroma državnemu zboru. Namreč, na včerajšnjem zasedanju, ko smo imeli na sporedu poslanska vprašanja, se je pokazalo, da takšna terminska umestitev poslanskih vprašanj vsaj v tem letu, ki je predvolilno leto, in so začeli intenzivno postavljati poslanska vprašanja v dogovoru s svojimi ministri tudi koalicijski poslanci, ni primerna. V drugem delu odgovorov na poslanska vprašanja smo bili deležni popolne ignorance vladnih predstavnikov. Praktično se več kot na polovico vprašanj sploh ni odgovarjalo, ker ni bilo podanih možnosti za to. Hkrati pa je bil zgrešen temeljni namen instituta poslanskih vprašanj: komuniciranje z javnostjo, komuniciranje z volivci. Poslanska vprašanja so terminsko tako umeščena, da več kot polovica poslancev te možnosti komuniciranja z javnostjo prek javnih prenosov, ki smo jih končno na nek način izborili, nima.
Hvala lepa, gospod [[...]]
Ne, ne, nisem še končal, imam pravico [[...]]
Gospod Jerovšek, žal, citirali ste 24. člen poslovnika.
Ja, predlogi kolegiju in [[...]]
Žal, ne morete te točke dnevnega reda, ki sem jo napovedala, zlorabiti za to, da obveščate državni zbor in javnost, da boste na podlagi tega člena [[...]]
Imam pravico, in ne zopet zlonamerno tolmačiti poslovnika!
[[...]]podali kolegiju to svojo pobudo glede ureditve poslanskih vprašanj.
Imam to pravico na ta način podajati [[...]]
Žal, nimate, ta trenutek ne, vas opominjam, drugače vam vzamem besedo. Hvala lepa, gospod Jerovšek.
Mislim, da kršite mojo pravico do [[...]]
Ne, vi kršite pravico poslankam in poslancem, da obravnavajo 2. točko dnevnega reda. Hvala lepa, gospod Jerovšek. Nadaljujemo z obravnavo 2. točke dnevnega reda [[...]]
Ni res! Napačno tolmačite! Sem natančno preštudiral poslovnik in mi ne morete vzeti besede! Moram [[...]]
Vas opominjam, tretjič vam vzamem besedo, ker naslavljate državni zbor s svojo idejo, da boste kolegiju podali pobudo, da drugače uredi poslanska vprašanja.
Glejte, o stališčih kolegija do teh vprašanj in pobud obvesti poslance predsednik državnega [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]]
Prehajamo torej na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O DIVJADI IN LOVSTVU. Državni svet Republike Slovenije je na 16. seji dne 23.12.2003 sklenil, da na podlagi tretje alinee prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o divjadi in lovstvu. Predstavnika državnega sveta med nami prav lepo pozdravljam in dajem besedo gospodu Cvetku Zupančiču za obrazložitev zahteve sveta. Gospod Zupančič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem poslankam in poslancem državnega zbora. Državni svet je dvakrat obravnaval zakon o divjadi in lovstvu in je v drugi obravnavi, ko je drugič obravnaval že sprejeti zakon, sprejel veto na sprejeti zakon. Državni svet je imel pomisleke, kar je bilo razvidno tudi iz vseh obravnav in pa razprav, predvsem na dele, ki se nanašajo na to, od kje izvira lovska pravica. Državni svet je bil mnenja, da je s tem zakonom kršena ustavna pravica do zasebne lastnine, to je bilo razvidno iz razprav in paseveda potem tudi z glasovanjem. Mnenje je tudi, da zakon ni usklajen z ostalimi zakoni, predvsem zakonom o varstvu okolja in z zakonom o društvih. Za državni svet je seveda sporna tudi koncesija, dva tisoč hektarjev velika lovišča v tem trenutku pomenijodejansko razpustitev ali združitev 18-ih lovskih družin, kar je seveda brez kakršnega koli dogovora sporno. Seveda pri koncesijah ostaja še velik problem tudi, to kar ni bilo usklajeno, da se koncesija oddaja za nedoločen čas, kar je bilo potem v spremembi zakona tudi spremenjeno, vendar koncesija se oddaja za dobo najmanj 20 let, kar pomeni, da je dejansko to lahko stoletna najemnina, ki pa določenim lovskim družinam prinaša prednost in tukaj ni možna nikakršna alternativa drugih lovskih ustanov ali pa organizacij, ki bi se pač ustanovile v tem delu. Naše mnenje je bilo, da koncesija naj bi bila za dobo 10 let, kakor so tudi narejeni dolgoročni lovskogojitveni načrti. Ta zakon tudi popolnoma izpušča trofeje, lovske trofeje, ki so bistveno večje vrednosti, kot pa sama divjačina in seveda to ni niti vključeno v ta del, ko govorijo o koncesijah tukaj je praznina, na katero smo opozorili. Slabo je rešen tudi ta del, ki govori o škodah. Lastnik divjadi, če je to država, mora v popolnosti odgovarjati za škodo, ki jo divjad naredi, to je škoda na ljudeh, nepremičninah, premičninah. Ta zakon seveda ta del slabo rešuje, zato so tudi veliki pomisleki, hkrati pa je postopek za povračilo škode zapleten, nepregleden in po našem mnenju celo v škodo lastniku kmetijskih zemljišč in gozdov. Tukaj so tudi v zakonu zelo visoke kazni. Menimo, da je nepotrebno, da so v lovskem zakonu tako visoke kazni, kot jih pozna kazenski zakonik. Seveda, mi smo predlagali drugače, vendar v tem zakonu je pač zapisano tako. Moram omeniti še to da se s samim zakonom ne strinjajo ne samo kmetijci lastniki, ne strinjajo se z njim tudi posamezni lovci, ne strinjajo se posamezne lovske družine in pa celo zveza lovskih družin z Dolenjskega. Tukaj tudi ni ustrezno rešen problem lovišč s posebnim namenom, tako da menimo, da tudi ta del ni ustrezen. Predlagatelj je iz zakona popolnoma izpustil lastnike kmetijskih zemljišč in gozdov, civilno družbo in lokalno skupnost. Lovstvo je dejavnost, ki se dogaja na podeželju in v naravi, zato je logično, da bi kmetje, lovci in lokalne skupnosti morali biti zakonsko usklajeni in imeti svoje mesto v zakonu. V tem zakonu je vsa zadeva centralizirana na državo in njene službe, to pa je slabo [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]Zato s tega mesta pač pozivam, da tega zakona ponovno ne izglasujete in da se naloži vladi, da pripravi nov predlog, ki bi bil podan v ponovno obravnavo državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevo je obravnaval odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Prosim predsednik odbora gospoda Janeza Krambergerja, da predstavi mnenje odbora. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Odbor je obravnaval to zahtevo državnega sveta o ponovnem glasovanju in je na svoji redni seji, torej 20. januarja obravnaval to problematiko. Na seji so sodelovali tako predlagatelji zakona kakor tudi predlagatelji te pobude, naša služba, zakonodajna, iz državnega zbora in tudi kmetijsko-gozdarska zbornica. Moram povedati, da so v razpravi tisti, kateri nasprotujejo zakonu, predvsem poudarili, da je zakon v nasprotju s 33. členom Ustave Republike Slovenije, ki zagotavlja pravico do zasebne lastnine in dedovanja. Povedali so tudi, da tudi ta zakon ni primerljiv zzakoni drugih evropskih držav. Ključen očitek predlagateljem zakona je, da so obšli dogovarjanje med lastniki zemljišč in upravljavci lovišč, kar bo ob uveljavitvi tega zakona povzročalo številne nesporazume med kmeti in lovci. Opozorjeno je bilo tudi na dejstvo, da je 18 lovskih družin takšnih, ki ne izpolnjujejo predpisanih meril za pridobitev koncesije na 2.000 hektarjih lovske površine; tudi tu se pričakujejo zapleti pri izvajanju tega zakona. Veliko nasprotovanj je bilo tudi glede nadaljnjega ohranjanja lovišč s posebnimi nameni, ki niso namenjena samo lovu, temveč pomenijo na eni strani nezaupanje do lovskih družin in na drugi strani predvsem udejanjanje teženj, kot so rekli, "ljubljanske lovske oligarhije" [[ta izraz smo slišali tudi že pri samem postopku sprejemanja zakona]] . Na koncu, kolegice in kolegi, je predstavnik predlagatelja ponovno poudaril, da zakon s predloženimi rešitvami ureja področje upravljanja z divjadjo, ki obsega načrtovanje, ohranjanje in trajnostno gospodarjenje. Povedal je tudi, da je zakon nastajal zelo dolgo in se bo, po njihovem mnenju, torej po mnenju predlagateljev, ta zakon, ki je bil sprejet, lahko tudi izvajal, s čimer je namen zakona dosežen. Odbor je po razpravi glasoval o predlaganem sklepu, in sicer: "Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da pri ponovnem odločanju, v skladu z 91. členom ustave, zakon sprejme." Odbor je ta sklep z večino glasov tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zakona za obrazložitev mnenja. Gospod Anderlič, izvolite.
Spoštovani! Predlagam državnemu zboru, da tudi tokrat potrdi zakon, tako kot je to storil v prvi obravnavi, ko je po obširni razpravi ocenil, da je primerna podlaga za nadaljnji postopek, kakor tudi v drugi obravnavi, ko je sprejel veliko amandmajev na predlog kmetijsko-gozdarske zbornice, na predlog lokalnih skupnosti, na predlog poslancev, in tudi v tretji obravnavi, potem ko je dokončno zakon sprejel. Razumljivo je, da so interesi različni, da je pestrost predlogov prav tako široka, da gre za to, da so nekatere stvari tudi nelogične, da nekega področja ne uredimo tako dolgo, je pa urejeno iz leta 1976. Nelogično je govoriti o brezpogojnem gospodarjenju, nikakor pa ne sprejemati določbe o tudi sankcioniranju prekrškov, če se ti zgodijo, in podobno. Ta zakon prvenstveno ureja upravljanje z divjadjo, ki obsega načrtovanje, ohranjanje, trajnostno gospodarjenje in spremljanje stanja divjadi ter načine njihovega izvajanja. Torej mi želimo, da se s tem zakonom dejansko vsi državljani in državljanke Republike Slovenije seznanijo in ga tudi jemljejo kot tistega, ki bo urejal gospodarsko, socialno, ekološko funkcijo gozdov. Da bo skozi to se v največji meri, in tudi na zadovoljstvo vseh, ohranjala narava, da se bo varovala divjad, da se bo ohranjala in povečevala biološka in krajinska pestrost ter stabilnost življenjskih združb, kar je ena od posebnih vrednot že sedaj v Republiki Sloveniji, in toje potrebno zaščititi. Nikakor ne bi želeli iti po poti, ki so jo ubrale nekatere druge države, ko so s pretiranim neomejenim posegom posameznih skupin na področja, kjer se divjad nahaja, pa naj se gre za gozdove, kmetijska zemljišča, za zaraščena področja, za neplodna in podobno. Z načini, ki so jih ubrali v nekaterih državah, je ta biološka pestrost in predvsem pestrost živalskega sveta izredno izredno zožana. In nekatere vrste celo iztrebljene. Na posebnem mestu smo, in posebej smo poudarili skrb za preprečevanje in povračilo škod od divjadi in na divjadi. Soodgovornost vseh tistih, ki s tem upravljajo, od države, ki ji pripada lovska pravica, in seveda, ki je tudi lastnica divjadi, do zadnjega lovca, da tako rečem, in seveda vseh tistih, ki se v tem procesu srečujejo. In posebna skrb je namenjena tudi lastnikom zemljišč in gozdov. Na žalost so predlagatelji govorili v glavnem o gozdovih, ne pa, predlagatelji veta seveda, ne pa tudi o kmetijskih zemljiščih. Vključeni so seveda preko kmetijsko-gozdarske zbornice tako v načrtovanje kakor tudi v potrjevanje načrtov za gospodarjenje z divjadjo. In seveda na predlog poslancev in poslank je tudi vključena lokalna skupnost kot tisto okolje, kjer se seveda vsi ti interesi srečujejo. Zato naj ne bo odveč poudarjati tudi to, da mora vlada v roku pol leta urediti tudi vprašanje tako imenovanih lovišč s posebnimi nameni. Gre za tako imenovano gojitveno lovišče iz preteklosti, kjer se morajo nekatere stvari uskladiti. Tako po mejah, tako po načinu upravljanja, kakor tudi seveda glede urejanja koncesij in odškodovanja vsega tistega, kar se bo v naravi v povezavi z divjadjo dogajalo. In s tem menimo, da smo pripravili dober zakon [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] zboru, da ga potrdi ponovno.
Hvala lepa. Do predloga sveta se bodo sedaj opredelili predstavniki poslanskih skupin. Najprej dajem besedo gospodu Alojzu Soku, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, predstavnik državnega sveta, kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji smo že večkrat povedali in tudi danes še enkrat povem v imenu Nove Slovenije, da tega zakona ne podpiramo. Z nekaterimi manjšimi popravki bi bil, seveda, ta zakon sprejemljiv tudi za nas, vendar na žalost s svojimi amandmaji nismo v tem državnem zboru uspeli. Razlogi, zakaj zakona ne podpiramo, pa so sledeči. Prvič po naši oceni ta zakon ni niti moderen niti evropski. Če naj bi bil evropsko naravnan in pa moderen zakon, potem bi moral izhajati iz načela subsidiarnosti. Ne, za razliko od tega ste uzakonili, da je divjad lastnina države, s tem ste pa, seveda, naprtili našim državljanom, davkoplačevalcem velike stroške bodoče za izplačevanje odškodnine. Vemo, da je država kot gospodar slab gospodar in na podlagi tega si upam trditi, da se v bodoče naši državi oziroma naši divjadi piše slabo. Drugo, povečali ste birokracijo s tem, ko ste zavodu za gozdove podelili številne funkcije, prenesli ste tudi delavce iz sedanjih gojitvenih lovišč, niste pa istočasno zagotovili sredstev, ampak računate tako, kot ste že dve leti z amandmaji sredstva odvzeli iz ECO 0, kaj pomeni in jih enostavno namenili zavodu za gozdove, ki se nahaja v finančnih težavah in se bo seveda tudi v bodoče. Naslednje, kar je za nas nesprejemljivo, je, da ste pri določanju lovskoupravljavskih območij, potem pri določanju lovskogojitvenih načrtov in pa pri ustanavljanju posebnih gojitvenih lovišč lastnikom gozdov in kmetijskih zemljišč ter lokalnim skupnostim dali dejansko neko vlogostatistov. Lahko izražajo neko mnenje, v resnici pa nimajo nobenega vpliva na številčnost divjadi in seveda s tem posredno tudi ne na škodo, ki nastaja. So pa po zakonu dolžni narediti vse, da svojo lastnino obranijo pred eventualnimi škodami. To je seveda s stališča evropskosti in pa modernosti popolnoma nesprejemljivo. Naslednje, česar ne odobravamo, je velikost lovišč. Z nobenim argumentom niste potrdili oziroma dokazali, da morajo biti lovišča po celi Sloveniji najmanj 2.000 hektarjev. To seveda pomeni, da bodo nekatere lovske družine nehale eksistirati, imamo pa probleme tudi z lovskimi družinami, ki so jim bile lovske pravice odvzete v preteklosti, ko so se ustanavljala posebna gojitvena lovišča. Predpisali ste koncesnino, in sicer od 10 do 50% od prodane divjačine. V bistvu vemo, da to v praksi ne pomeni veliko, kajti ko lovci izdvojijo tisto divjačino, ki jo uporabijo za svoje namene, za samo prodajo ne ostane veliko in tudi ni smisel lova v tem. Izpustili pa ste področja, ki se imenujejo lovske trofeje. Jaz sem včeraj tukaj ministru Kopaču, ki je v prvem branju predstavil zakon pred tem državnim zborom, postavil to vprašanje in mi je, kljub temu, da mu je vprašanje bilo postavljeno že pred nekaj dnevi, odgovoril, da pač ni pristojen za področje lovstva in divjadi, da je za to pristojen minister za kmetijstvo. To je še ena velika potegavščina tega zakona, da ste sprejeli vse mimo ministrstva za kmetijstvo, odgovornost za izvajanje zakona pa prepustili oziroma naložili na breme tega ministrstva. Lovska pravica - mi smo se zelo zavzemali za to, da se lovska pravica podeli tudi ne samo pravni, ampak drugim fizičnim osebam, seveda pod pogoji, zapisanimi v tem zakonu. Tudi na to niste pristali. Državni svet nas sedaj upravičeno poziva, da je ta zakon v nasprotju z zakonom o varstvu narave, jaz pa trdim še, da je ta zakon tudi v nasprotju z zakonom o agrarni skupnosti. Agrarne skupnosti so dobile vrnjene svoje nekdanje pravice, s tem pomeni, da so dobile vrnjeno lovsko pravico. Ampak, ta zakon tega ne upošteva. Škoda je, da niste s tem zakonom počakali, da niste poskušali doseči, da bi se lovci in pa lastniki kmetijskih zemljišč med seboj dogovorili, ker bi se s tem izognili eventualnim posledicam vaše današnje odločitve. Danes imamo še priliko. Gospod Potrč seje sinoči v Odmevih skliceval, ko je vse argumente [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zamudil in jih nima več, na 600 milijonov, kolikor naj bi stal referendum. Upam, da se čez kakšen mesec ponovno ne bo skliceval na teh 600 milijonov, potrebnih za referendum, v kolikor bo do referenduma prišlo. Danes je namreč še čas [[...]]
Gospod Sok, zlorabljate poslovnik in prekoračujete svoj čas. Lepo prosim!
[[...]]odločitev spremeniti. S tem zaključim. Mi zakona kot takšnega ne bomo podprli, se pa bomo v Novi Sloveniji, v kolikor bodo razpisali referendum, zavzeli za to, da bo ta referendum tudi uspel, tako kot je pošteno in pravilno. Hvala lepa, gospa predsedujoča za besedo. Moram pa vam povedati, da je to nenavadno, kolikokrat vi poslance opozicije opominjate, prekinjate in jim odvzemate besedo. Hvala lepa.
Gospod Sok, popolnoma zlorabljate svoj položaj, kot predstavnik poslanske skupine imate pravico predstaviti stališče. Moja dolžnost je, da branim poslovnik državnega zbora. Nobene pravice nimate žaliti ne mene ne ostalih poslank in poslancev, ko se sprehajate in se vam dozdeva, da kdo kaj naredi tako kot vam ni všeč. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani! Poslanska skupina DeSUS je bila ves čas obravnave in sprejemanja zakona o divjadi in lovstvu naklonjena osnovni želji, da se zakonsko uredi tudi to področje. Podprli smo predlagane rešitve v prepričanju, da so dobre in da nudijo vsestransko sprejemljive pristope in norme. Tak odnos imamo tudi do rešitev, ki jih državni svet zavrača. Očitki na račun predlaganega zakona zadevajo nekatere konkretne pričakovane težave, pogojene s konfliktom med lastništvom zemljišč in upravljavci lovišč, z oblikovanjem velikosti lovišč oziroma njihove lovne površine ter omejenih pravic lastnikov zemljišč. Prepričani pa smo, da so ta vprašanja, ki jih bo uveljavljanje zakona reševalo v vsakdanjem življenju, saj brez dogovorov z lastniki zemljišč niti z meddruštvenim sodelovanjem lovskih družin gotovo ne bo šlo. Zakon se je pripravljal več let, tudi v sodelovanju s pristojnimi institucijami in lokalnimi skupnostmi. Njegove rešitve urejajo področje upravljanja z divjadjo, načrtovanje ohranjanja in trajnostno gospodarjenje ter spremljanje stanja divjadi. Menimo, da bo zakon dosegel svoj namen. Ustreznost in skladnost predlaganega zakona z veljavnimi predpisi je v svojem strokovnem mnenju zagotovila tudi pravna služba državnega zbora. Glede na vse to bo poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev podprla sklep odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in se s tem ponovno izrekla za predlagani zakon o divjadi in lovstvu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki državnega sveta, kolegice in kolegi! Posebej lep pozdrav gospodu Soku, ki je izrabil priložnost, da je v nasprotju s poslovnikom polemiziral z mano o popolnoma drugi temi. Sprejemanje lovskega zakona se ves čas osredotoča na dvoje temeljnih vprašanj. Prvo od teh je vprašanje, ali naj postane divjad državna lastnina ali pa lastnina lastnikov gozdov. Če bi bila divjad lastnina lastnikov gozdov, je jasno, da bi le oni lahko upravljali z njo in z njo tudi razpolagali, ni dvoma, da predvsem v skladu s svojimi ekonomskimi interesi. Gospodarjenje z divjadjo bi tako slej ko prej ne glede na morebitne zakonske omejitve izgubilo vse ali mnoge temeljne prvine ekološke in socialne funkcije lastnine ter vlogo ohranjanja in varstva divjadi kot naravnega bogastva. Prepričan sem, da so obsežne in dolgotrajne razprave tudi po sprejetju zakona v javnosti potrdile, da se za lastništvo nad divjadjo s strani lastnikov gozdov zavzema res zelo omejen krog novih velikih posestnikov, ki v tem vidijo priložnost oblikovanja novega monopola pri upravljanju in gospodarjenju z divjadjo. Zato je razprava večinsko ta koncept, ki ne bi upošteval javnih interesov, zavrnila. In drugo vprašanje ob tem je bilo, komu naj se v primeru državnega lastništva nad divjadjo podeli koncesija za upravljanje in trajno gospodarjenje z divjadjo. Veliko javno podporo je doživel koncept, da naj prednostno z divjadjo upravljajo in gospodarijo še naprej lovske družine, ki so že doslej v skladu s predpisi in načrti strokovno ustrezno upravljale z loviščem. Če takih družin ni ali se ne želijo prijaviti za razpis, imajo drugo prioriteto lovske družine, katerih večinski del članov so lastniki zemljišč in gozdov na območju lovišča oziroma katere večji del članov ima stalno bivališče na območju lovišča. Ni torej res, da se lastnikom zemljišč in gozdov ne bi dajale nobene možnosti vplivati na to, da lovske družine, v katerih so člani, pridobijo koncesijo za upravljanje z lovišči. Proces uresničevanja zakona bo gotovo uveljavil tudi take možnosti. Ne bi pa bilo sprejemljivo, da se ne zagotovi kontinuiteta pri upravljanju in gospodarjenju z divjadjo, saj je že sedanje stanje razprave in protislovja ob lovskem zakonu mnogokje povzročalo posledice na vlogo divjadi pri zagotavljanju ravnovesja v naravi. Ob tem dejstvu je državni svet, ker ni več mogel zakonu oporekati v konceptu, svojo zahtevo za veto utemeljil z neskladnostjo med predlaganim zakonom in zakonom o varstvu okolja ter z, po njegovem mnenju, pomanjkljivim oziroma neustreznim urejanjem premoženjskih razmerij in lastništva med dosedanjimi in bodočimi upravljavci lovišč, posebej tistimi s posebnim namenom. Oba pomisleka je, tako jaz razumem, zakonodajno-pravna služba državnega zbora ocenila kot neutemeljena. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov zato ne vidimo razloga, da ne bi ponovno glasovali za potrditev zakona. Menimo namreč, da je tudi to vprašanje po skoraj 30-ih letih res treba na novo urediti. Pri tem bomo podprli potrebo po temeljiti oceni učinkov tega zakona po določenemu obdobju njegovega uveljavljanja, in v kolikor se bo pokazalo za potrebno, podprli tudi preoblikovanje nekaterih njegovih izvedbenih rešitev, toda konceptualno je zakon brez dvoma dober. Nesprejemljivo bi zato, po našem mnenju, bilo nadaljevati z neurejenimi razmerami, predvsem pa v škodo lovstva in varovanja narave še naprej dovoljevati negotovost, ki so jo zaradi zahteve velikih lastnikov gozdov po spremenjenem konceptu lastništva in upravljanja nad divjadjo v lovstvu že povzročili. Glasovali bomo torej za sprejem zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Franc Sušnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki smo že v uvodni predstavitvi problematike, ki je povezana z zakonom o divjadi in lovstvu, poudarili, da podpiramo osnovne konceptualne rešitve zakona, da se globoko strinjamo, da je treba področje lovstva urediti in da je pri tem tako občutljivem področju treba zagotavljati najširši javni interes, ki je povezan z izrabo in pa z večfunkcijsko rabo gozda in ostalih javnih površin, ki v naravi predstavljajo lovišča. Kljub temu, da smo upali, da bo v razpravi prišlo do upoštevanja nekaterih naših pomislekov in pripomb, ki po našem prepričanju zadovoljivo rešujejo problematiko zakona o divjadi in lovstvu, rešujejo v to smer, da se zagotovi in ohrani, bom rekel, občutljivo ravnotežje med lastniki kmetijskih zemljišč in gozdov in pa med lovci, organiziranimi v lovskih družinah, ki že do sedaj gospodarijo z lovišči. Vendar se to na žalost ni zgodilo, ker predlagatelj zakona, skupaj s predvsem vodstvom Lovske zveze Slovenije, ni znal prisluhniti težnjam lastnikov kmetijskih zemljišč in gozdov, predvsem pa ni znal prisluhniti lovcem iz lovskih družin, ki se dnevno in neposredno soočajo s problemi na terenu, ki se dnevno in neposredno soočajo tudi s tem, že s posledicami usmeritev, zapisanih v zakonu o divjadi in lovstvu, s katerimi so se lahko seznanili med to široko javno razpravo. Mi smo prepričani, da se še vedno da ta tematika urediti tako, da se bo še, poudarjam, še naprej ohranila skrb za divjad, da se bo še naprej ohranjala skrb za naravo, pa predvsem, da se bo ohranilo potrebno in nujno ravnotežje med lastniki kmetijskih zemljišč in gozdov in vsemi drugimi uporabniki tega prostora. No, osnovna pripomba, ki smo jo v Slovenski demokratski stranki vseskozi poudarjali, osnovno neskladje je zapisano v 7. členu zakonskega predloga, ki še naprej uveljavlja državna lovišča. To je za naš koncept, za naše razumevanje modernega zakona o divjadi in lovstvu popolnoma nesprejemljivo. Popolnoma je nesprejemljivo, da zakon še naprej uveljavlja več kot 300 tisoč hektarov državnih lovišč ob dejstvu, da ni bilo ves čas javne razprave nobenega tehtnega argumenta, ki bi upravičeval nadaljnji obstoj državnih lovišč. Iz tega 7. člena veje jasno izraženo nezaupanje do lovcev, organiziranih v lovskih družinah, je jasno razvidno nezaupanje predlagatelja zakona in večine v tem državnem zboru do strokovnosti in zmožnosti lovcev, da bi opravili tudi s tako imenovanimi lovišči s posebnim pomenom, in jaz mislim, da bi se morali lovci še kako zamisliti nad tako izraženim nezaupanjem. Po drugi strani je z nadaljnjim uveljavljanjem državnih lovišč nedopustno, bom rekel, predstavlja to tudi nedopustno poseganje v pravice do izvajanja, do lovskega udejstvovanja, ker je na področjih, kjer so državna lovišča, ta pravica nedvoumno kršena številnim našim lovcem z omejevanjem lovišča na 2.000 hektarov, in pa s tem, da se soočamo z 18-imi lovišči ki ne ustrezajo temu kriteriju, oziroma 18-imi lovskimi družinami, ki se soočajo s svojim nadaljnjim obstojem, in še toliko bolj nerazumljivo, da predlagatelj zakona vztraja na ponovni in nadaljnji uveljavitvi več kot 300.000 hektarov državnih lovišč. Jaz sem že poudaril, da so nam blizu osnovne konceptualne rešitve tega zakona. Tako nedvomno in nedvoumno podpiramo široko, bom rekel, široko površinsko upravljanje in sonaravno upravljanje z divjadjo, vendar smo prepričani, da je v 13. členu popolnoma neustrezno zapisan način sodelovanja lastnikov kmetijskih zemljišč in lokalnih skupnosti pri izdelavi lovskogojitvenih načrtov, in to je tudi eden od momentov, zaradi katerih nasprotujemo nadaljnji uveljavitvi zakona in zaradi katerih bomo glasovali proti sprejemu zakona. Za nas je tudi popolnoma nesprejemljiv v 25. členu zapisan način podeljevanja koncesij za upravljanje z lovišči. Prepričani smo, da je treba na tem področju narediti revizijo in da je zaradi tega treba podeliti prednostno pravico za upravljanje z lovišči tistim lovskim družinam, katerih večino članov predstavljajo lastniki kmetijskih zemljišč z območja lovišča in pa lovci, ki imajo na tem območju stalno prebivališče. To se mi zdi nujno, ker bi s tem posredno uveljavili tudi lastninsko pravico, poudarili lastninsko pravico in skozi lastninsko pravico možnost lovskega udejstvovanja. No, izrazito ignorantsko oziroma, bom rekel, namenoma prezrto pa je dejstvo, da ste v 29. členu pri izračunu koncesije spustili tudi lovske trofeje. To je edino, kar v lovstvu kaj velja, in spustiti lovske trofeje pri izračunu koncesnine je za nas popolnoma nesprejemljivo, nerazumljivo in kaže na odnos do te problematike Poglejte, izpustiti oziroma nevračunati trofeje v koncesijsko dajatev in pa istočasno prepustiti ministrstvu za kmetijstvo, da razporeja tako zbrane koncesije, za katere se ve, da jih prav veliko ne more biti, ker niso v te koncesije vključene tudi trofeje, kaže na, bom rekel, podcenjujoč, ignorantski odnos do lastnikov kmetijskih zemljišč in gozdov, in to je tisto bistveno jedro spora. Glede na to, da ministrstvo za kmetijstvo ni pri sprejemanju tega zakona praktično uveljavilo nobenega vpliva, kar je tudi za nas, bom rekel, ne toliko presenetljivo kot nerazumljivo, ne verjamemo, da bo prišlo do pravičnega predloga razdelitve koncesijskih dajatev, ki bodo že itak, bom rekel, majhne zato, ker niso vključene trofeje. Zaradi vsega navedenega pa še enkrat poudarjam - kljub temu, da pozdravljamo in, bom rekel, podpiramo osnovne, konceptualne rešitve zakona, to je, da je divjad državna last pa da podpiramo veliko površinsko gospodarjenje in sonaravno gospodarjenje z divjadjo - vendar kljub vsemu so predvsem členi, ki sem jih navedel, rešitve, ki so za Slovensko demokratsko stranko popolnoma nesprejemljive. Še več, jaz sem prepričan, da te rešitve ne dajo dobrega obeta za dobro sonaravno gospodarjenje z divjadjo v prihodnje, še več, prepričan sem, da te rešitve že sprožajo konflikte na terenu, že sprožajo konflikte, ki bodo v prihodnosti sigurno povzročili veliko neskladje na tem področju. V Slovenski demokratski stranki bomo glasovali proti sprejemu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavila gospa Lidija Majnik. Izvolite.
Hvala lepa. Zakon, ki ga po sprejetem vetu v državnem svetu danes ponovno obravnavamo, je eden od tistih, o vsebini katerih je bilo izjemno veliko razprav. Tako tukaj na sejah državnega zbora kot tudi na naših delovnih telesih in v javnosti. Pravzaprav po toliko izrečenih besedah skorajda ni mogoče povedati kaj novega. Vsi se več ali manj strinjamo vsaj z nekaterimi temeljnimirešitvami zakona, in sicer da podpiramo ohranitev varstva in trajnostno rabo prostoživečih živali. Strinjamo se tudi, da naj bo upravljanje z divjadjo takšno, ki bo zagotavljalo ekološke, socialne in gospodarske funkcije divjadi ter njenega življenjskega okolja. Od tu dalje pa so med nami razlike, ki jih verjetno tudi veto državnega sveta ni prav nič zmanjšal. Gre seveda za različno pojmovanje lastninske pravice in različna mnenja, čigava je divjad in kdo bo o njej odločal. Razlikujemo se o tem, kdo je boljši varuh interesov državljanov, je to lokalna skupnost ali je to država. Razlikujemo se tudi v tem, da podporniki zakona k aktivnemu načrtovanju, ne pa tudi izključnemu odločanju, vključujemo kot obvezne načrtovalce lokalne skupnosti in kmetijsko-gozdarsko zbornico, ki je z obveznim članstvom edina legitimna zastopnica lastnikov gozdov, ne pa neka na novo ustanavljajoča se združenja in skupnosti. Predvsem pa se razlikujemo pri razumevanju ustave in razumevanju lastninske pravice. Pri razlagi teh pojmov smo sledili odločbam ustavnega sodišča, ki je o lastnini in lastninskem upravičenju že večkrat razsojalo. Naša ustava že v 2. členu določa, da je Republika Slovenija socialna država, kar pomeni, da je tudi funkcija lastnine socialna, povezana z dolžnostmi inomejitvami. Ali kakor pravi ustavno sodišče, lastnina ne prinaša zgolj dohodka in drugih ugodnosti, ampak poleg ostalega zahteva tudi vzdrževanje le-te in s tem povezane stroške. Naša država pa pri tem že sedaj krepko pomaga s sredstvi za poplačilo škod, za vzdrževanje in obnovo gozdov in tako dalje. To določa tudi 67. člen ustave, saj prepušča zakonu način pridobivanja in uživanja lastnine tako, da sta poleg socialne zagotovljeni tudi ekološka in gospodarska funkcija lastnine. To, da posameznik pri izvrševanju svojih lastninskih upravičenj ni neomejen, pač pa mora upoštevati interese drugih članov skupnosti in skupnosti kot take, sodi že v koncept lastninske pravice po rimskem pravu. Posameznik je torej dolžan trpeti omejitve v zvezi z lastninsko pravico na gozdu, katere naravna sestavina je postal svoboden dostop [[sprehodi, omejeno nabiranje plodov]] vseh ljudi v gozdove, ne glede na to, kdo je njihov lastnik. Zato je v tem zakonu divjad državna lastnina, državi pa pripada tudi lovska pravica. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo prepričani, da bodo s takšnim zakonom, kot smo ga enkrat že sprejeli, zadovoljni tako ekologi kot planinci, turisti in drugi sprehajalci, predvsem pa naše državljanke in državljani, ki si želijo svobodne gozdove in prost dostop do njih, z vso pestrostjo živalskih vrst, ki so jih uspele ohraniti sedanje lovske družine. V poslanskem klubu LDS bomo zato zakon ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila gospa Sonja Areh Lavrič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani prisotni! Zakon o divjadi in lovstvu, o katerem bomo danes na podlagi zahteve državnega sveta Republike Slovenije ponovno odločali, je bil že pred sprejemom v državnem zboru predmet številnih tako pozitivnih kot negativnih stališč in razprav. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da sam zakon vsebuje določene pomanjkljivosti in bi nujno potreboval nekaj sprememb, popravkov, vendar se moramo zavedati, da v tako obsežni materiji, ki jo vsebuje zakon, ni možno zadovoljiti vsem interesom in lobijem. V postopku sprejemanja zakona smo si v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke zaman prizadevali, da se z zakonom uredi tudi področje lova s sokoli, kakor imajo sokolarjenje urejeno v številnih evropskih državah. Naša prizadevanja za uzakonitev tega področja so v večini parlamentarnih strank sprejeli z neodobravanjem. Ocenjujemo, da bo zakon v prihodnosti po vsej verjetnosti doživel spremembe in dopolnitve v določenih segmentih, tudi v zvezi s prej omenjeno določbo, kar je glede na številne kritike zainteresirane javnosti tudi pričakovati. Kljub vsemu, in kar je tudi najpomembnejše, zakon v osnovi prinaša zakonsko ureditev gospodarjenja z divjadjo in njenim življenjskim prostorom, ohranjanje ekološkega sistema ter lovske dejavnosti v skrbi in odgovornosti za naš skupen življenjski prostor. Prepričani smo, da ta zakon omogoča enakopravno vključevanje vseh državljanov pri izvajanju naravovarstvene in lovske dejavnosti. V Slovenski nacionalni stranki bomo zakon kljub nekaterim pomislekom ponovno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Bogomir Vnučec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. V Stranki mladih Slovenije smo ob sprejemanju zakona o divjadi in lovstvu opozarjali, da je pri pripravi novega zakona potrebno poleg ostalih področij posvetiti pozornost predvsem varstvu in ohranjanju prostoživečih živali, med katerimi so številne redke in ogrožene vrste. Divjad je na našo veliko žalost zvečine ostala le predmet barantanja. Mnogi v lovu vidijo predvsem dober zaslužek, pozabljajo pa na pravico divjadi do bivanja v naših gozdovih, na pomembno vlogo, ki jo imajo v ekosistemih in ne nazadnje na njihovo pravico do življenja. Kako klavrno je stanje, bom ilustriral s tem, da v Sloveniji nimamo niti azila za prostoživeče živali. Prostoživeče živali so žal prepuščene same sebi. Ali res vse vpletene strani zanima samo preganjanje in pobijanje živali ter kovanje dobička na račun nemočnih živali? Zahtevo državnega sveta o ponovnem odločanju osprejetem zakonu o divjadi in lovstvu vidimo kot nerazumevanje trajnostnega gospodarjenja z divjadjo. Ozki interesi določenih posameznikov in želja predvsem po denarju iz tega naslova so v nasprotju s sodobnim odnosom do slovenske narave. Sodobne ureditvepoznajo trajnostno gospodarjenje. Izkazalo se je, da regulacija s strani države in sedanji način dela lovskih družin povzroča manjšo škodo, kot bi jo drugačna lovska ureditev. Zato bomo v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije zakon ponovno podprli, ki ga sicer ne ocenjujemo kot najboljšega, vendar v tem trenutku kot zadostnega. Hvala.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki ga bo predstavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Odgovorna politika se vedno, kadar so prisotni resni pomisleki in konflikti, pravočasno ustavi. V tem mandatu smo bili priča že večjim primerom, ko se odgovorna politika ni pravi čas ustavila. Škode so bile, in posledice, prevelike. Zakon o divjadi in lovstvu je tipično eden od takih primerov, kjer predlagatelj zakona oziroma predlagatelji zakona niso počakali toliko, da bi se dva ključna akterja, ki jih opredeljuje ta zakon, dogovorila. Na eni strani predstavniki lastnikov zemljišč in na drugi strani upravljavci lovišč. Lahko bi prišlo do skupnega dogovora. In to je ključen in temeljen očitek predlagateljem. Kljub temu, da je dejansko minilo veliko časa, da je zakon zelo star, ima 28 letno brado in izhaja še iz bivše države, bi ga lahko uredili tako, da bi zadostil predvsem bistvenim zahtevam obeh ključnih akterjev. Na ta način bi lahko prišli do dejansko solidnega zakona o divjadi in lovstvu, ki je sigurno zelo občutljivo za slovenski prostor, predvsem za slovensko podeželje. V Slovenski ljudski stranki nismo nikoli postavljali pod vprašaj, čigava last je divjad. Za nas je to jasno, da je ta last državna. Vendar smo bili vedno mnenja, da je potrebno lastnikom zemljišč v tem procesu zagotoviti ustrezen status. V Slovenski ljudski stranki smo se vedno zavzemali za to, da so naši gozdovi odprti za nabiranje gozdnih sadežev, za rekreacijo naših državljank in državljanov, a smo vedno vztrajali pri tem, da je potrebno stalež divjadi spraviti na razumno raven, ki bo dejansko omogočala pač prostor, v katerem živijo in da se ne bodo naše kmetije morale pred divjadjo ograjevati. V tem času, po izglasovanem zakonu pa do danes je prišlo v javnost sporočilo, več kot argumentirano dejstvo, da namreč koncesija, ki bo podeljena lovskim družinam, za 18 od teh obstoječih lovskih družin pomeni, da ne bodo mogli pač kandidirati na tem razpisu, ker so obstoječe lovne površine manjše. Se pravi, določba, da je 2.000 hektarjev lovne površine pogoj za pridobitev koncesij, bo silila najmanj 18 lovskih družin v tej državi v povezovanje, v združevanje. Še več, na območjih, kjer poteka avtocestni križ, bo potrebno, zaradi zaokroževanja lovskihupravljavskih območij, še povečati to število. Seveda, tega dejstva v razpravi ni nihče do sedaj omenjal. Sedaj pa seveda je prišel tudi ta podatek končno v javnost. Drugo vprašanje, ki pa je zelo pomembno pri načrtovanju lovskoupravljavskih območij, pa je, kako se bodo ta upravljavska območja na koncu tudi zaokrožila. Seveda eno od ključnih vprašanj je izplačilo odškodnin. Še posebno pa pogoji za to izplačilo odškodnin. Namreč, ponovno bom citiral prvi odstavek 53. člena, ki pravi, fizična ali pravna oseba, ki ji divjad povzroča škodo, mora na primeren način kot dober gospodar narediti vse potrebno, da obvaruje svoje premoženje pred nastankom škode. Se pravi, jaz kot lastnik zemljišča moram storiti vse, da mi sosedova žival ali divjad na mojem zemljišču ne bo naredila škode. Narobe svet. Potem so tudi določbe, ki govorijo naprej, da imetniki kmetijskih zemljišč in gozdov, kjer je lovišče, so dolžni uporabiti ustrezna zaščitna sredstva, ki jim jih priskrbi upravljavec lovišča. Vendar praksa do sedaj je bilamnogokrat takšna, da upravljavci lovišč niso imeli dovolj denarja, da bi dejansko lahko zagotovili ustrezna zaščitna sredstva lastnikom zemljišč takrat, ko je to potrebno. Prav tako menimo, da je neustrezno urejeno spoštovanje lastnine, še zlasti spoštovanje lastnine pri uvedbi tako imenovanih posebnih lovišč. Še vedno menimo, da posebna lovišča so namenjena ne samo za izvajanje lova, tako kot v ostalih loviščih, ampak so predvsem in izključno namenjena v komercialne namene. Zato menimo, da bi bilo potrebno tukaj najmanj pri podelitvi statusa posebnih zemljišč vprašati lastnike zemljišč. Niti ne bodo vprašani, ampak bo država seveda na njihovem zemljišču oblikovala in opredelila status posebnega lovišča za komercialne namene. Prav tako menimo, da ni primerno urejeno tudi jamstvo za izplačilo škod v zakonu. V ljudski stranki, ponovno poudarjam, nismo nikoli postavili pod vprašanje, čigava je last divjadi. Verjetno so imeli več težav s to dikcijo sami predlagatelji, ki so skušali v javnosti prikazati seveda drugačen interes tistih, ki nasprotujemo temu zakonu. Dejstvo je, da zakon ni primerno urejen, na primeren način, zato v Slovenski ljudski stranki menimo, da demokratična država ne bi smela sprejemati v letu 2004 rešitev, ki so bile značilne na teh tleh v 70. letih. Odgovorna država bi zato ob tem trenutku ob vetu državnega sveta še enkrat potegnila ročno zavoro in seveda razmislila, da bi v postopkih in v proceduri, ki jih imamo še na voljo, ustrezno, seveda z novim postopkom, uredili omenjeno vprašanje nanačin, ki ne bi povzročal konfliktnih razmerij na teh območjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj sledi razprava poslank in poslancev. Najprej vabim k besedi gospoda Vebra. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Torej, na podlagi opravljenih razprav tako na matičnem delovnem telesu kot tudi na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe lahko ugotavljam, da je zahteva Državnega sveta Republike Slovenije za ponovno odločanje o zakonu o divjadi in lovstvu neutemeljena. Zato bi seveda tudi v nadaljevanju rad podal še nekaj misli v podporo temu zakonu in menim, da je pravilna odločitev, da z divjadjo upravlja Republika Slovenija, še posebej iz razloga, ker je sam sistem upravljanja naravnan tako, da se koncesijepodeljujejo lovskim družinam, ki so že do sedaj pravzaprav upravljale s temi območji in seveda gre za ohranjanje pridobljenih pravic. Mislim, da je to tisto, kar lahko govori v prid temu, da bo upravljanje z divjadjo oziroma tudi gospodarjenje potem skozilovske družine uspešno tudi v bodoče. Seveda se odpira vprašanje, ali naj upravljanje lovišč s posebnim namenom ostane v pristojnosti države. Sam menim, da ja, da je to ustrezna rešitev, kajti kakršnakoli drugačna rešitev bi v tem primeru posegla v premoženje, ki ga bi ponovno morali na neki način deliti. To so zelo zahtevni postopki, ki bi pa, najbrž da, bili zelo vprašljivi in učinek seveda tudi najbrž da zelo vprašljiv. Namreč, ohranjanje posebnih lovišč pomeni tudi ohranjanje delovnih mest na podeželju in to je eden od konkretnih programov, ki jih ta zakon omogoča. Zato menim, da je tudi po tej plati ta zakon, z odločitvijo, da država upravlja lovišča s posebnim namenom, izrednega pomena tudi za zagotavljanje delovnih mest na podeželju. Malokateri zakon zagotavlja takšne možnosti. Tudi sama površina, ki je opredeljena na 2.000 hektarjev, zagotovo omogoča zelo dobro načrtovanje upravljanja z divjadjo v prostoru, kajti, v kolikor so te površine manjše, je seveda tudi načrtovanje toliko bolj vprašljivo. Zdi se mi pa vendarle pomembno, da pri sprejemanju lovskih načrtov sodelujejo vse institucije tako strokovne, kot tudi tiste, ki so zainteresirane. Ne nazadnje tudi lastniki zemljišč, ki se združujejo in imajo svoj interes združen v kmetijsko-gozdarski zbornici, sodelujejo v tem postopku in seveda tudi lokalne skupnosti, na območju katerih so taka lovišča. Torej gre vendarle za možnost sodelovanja vseh, ki so prisotni v prostoru, ker se ta dejavnost izvaja in mislim, da je to tudi ena od dobrih rešitev v tem zakonu. Sama koncesijska dajatev, ki se zbira v skladu, v državnem proračunu je, mislim da tudi dobra rešitev, kajti s tem se bo ohranila ali pa zagotovila preglednost višine sredstev, ki se zbira predvsem za to, da se plačuje obremenjenost kmetijskih zemljišč in gozdov. Menim, da je ta preglednost ena od dobrih rešitev v tem zakonu, kajti do sedaj se je velikokrat postavljalo vprašanje, ali so sredstva za odškodnino ali sredstva niso. Mislim, da v tem primeru bo to veliko, veliko preglednejše, kot je bilo do sedaj. Tudi sam menim, da v lovskih družinah opravijo lovci številne ure s svojo dejavnostjo. S tem seveda tudi ohranjajo fond sredstev, bistveno večji fond sredstev za odškodnine. Če bi storitve plačevali na območju lovske družine, bi s tem zmanjševali sredstva za odškodnine. Tukaj se mi pojavlja to vprašanje: Kaj je boljše, imeti lovske družine, katerim koncesije podeljuje država, ali imeti zasebna lovišča, kjer bi v tem primeru morali najbrž plačevati posamezne delavce, ljudi, ki bi opravljali vse potrebno, da bi takšno lovišče funkcioniralo? S tem bi se seveda tudi zmanjševal tisti delež koncesijske dajatve, ki bi šel lahko v sklad za poplačilo odškodnin, povečevale bi se pa zagotovo obremenitve, ki bi narekovale plačilo storitev za to, da nekozasebno lovišče lahko sploh funkcionira. Mislim, da zaradi tega, ker se bi dejansko zbralo več sredstev za odškodnine, rešitve v tem zakonu ustreznejše, kot če bi šli v zasebna lovišča. Zato bom zakon tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Avšiča. Izvolite.
Hvala lepa in lep pozdrav! Ko sem kmalu po sprejemu zakona o divjadi in lovstvu v državnem zboru in po napovedani razpravi o predlogu veta v državnem svetu razpravljal v neki sredini o tem zakonu, bi skoraj stavil, da državni svet ne bo izglasoval veta na ta zakon. Dobro, da nisem, kajti zmotil sem se. Pričakoval sem namreč, da bo v državnem svetu prevladal pogled na ta zakon bolj s strani javnega in splošnega interesa kot pa s strani zaščite ozkih privatnih interesov. Pa vendar se je to zgodilo, kar mislim, da ni dobro. Prepričan sem namreč, da je ta zakon naravnan v veliko zaščito narave, ne samo divjadi, pač pa sobivanja ljudi in divjadi v našem okolju, in da seveda povzema veliko dobrega tudi iz starega zakona, ki ni bil tako slab, če pogledamo učinke in stanje v našem okolju. Prav gotovo smo ena od držav v Evropi, ki se lahko pohvalimo s pestrostjo v naši naravi, ne poznamo izumiranja določenih živalskih vrst, nasprotno, s tem se lahko samo pohvalimo. Lahko pogledamo v kakšno od sosednjih držav, na primer v Italijo, ki ima menda evropsko zakonodajo, kakšno stanje je v tej deželi v njihovem naravnem okolju. Torej pomeni, da dobre rešitve tudi iz stare zakonodaje prenašamo v novi zakon,na način, da bo skrb za naravno okolje, za prostoživeče živali najmanj taka, kot je bila doslej, da pa bodo nekatere slabe rešitve oziroma pomanjkljivosti sedanje zakonodaje na ta način tudi odpravljene [[na primer, boljši odnos do obravnave odškodnin in odpravljanja škod kot posledice sobivanja živali in ljudi v naravi]] . Osebno bom glasoval proti vetu in ponovno glasoval za zakon. Dopuščam pa možnost, tako kot pri različnih zakonih, ki smo jih doslej sprejemali, da bodo potrebni kakšni manjši popravki v prihodnje, ko bo šel zakon v operacionalizacijo in ko se bo morda pokazalo, da kakšna rešitev ni dokončno domišljena. Vendar pa poznamo proceduro našega dela in način, kako se tudi da kaj popraviti, če morda ta hip ni najbolje urejeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rokavca. Izvolite.
Hvala za besedo. Ker prej pri predstavitvi stališča poslanske skupine nisem mogel odgovoriti na nekatera vprašanja, ki so bila prej predstavljena s strani poslanskih skupin, bom to poskusil tokrat. Predstavnik DeSUS je povedal "saj brez dogovora z lastniki zemljišč ne bo šlo". To je dejansko zelo lepo povedano, vendar zavajanje javnosti. Besedica, da bo zavod za gozdove pri načrtovanju sodeloval z lastniki zemljišč, z lokalno skupnostjo in tako naprej, seveda na načelni ravni lepo pove. Ampak beseda sodelovanje je zelo širok pojem. To je lahko toliko, da povabiš pri usklajevanju lastnike zemljišč, da pa upoštevaš njihovo mnenje, pa še zdaleč ne. Tako bi bilo verjetno zelo prav, da bi si pred tem jasno razjasnili te pojme. Drugo, s strani poslanske skupine Združene liste je bilo rečeno, da ne bi bilo sprejemljivo, da se ne bi zagotovila kontinuiteta pri gospodarjenju z divjadjo. Tudi to ni res. Pri podeljevanju koncesije bo zelo veliko lovskih družin, ki ne bodo mogle izpolnjevati pogoja, da bodo dobili koncesijo za 2000 hektarjev lovne površine. Ampak ti problemi se bodo pokazali potem pri izvajanju zakona. In naprej trditev tudi gospoda Vebra, da je plačilo odškodnin boljše urejeno. Se strinjam. Kaj pa je namen te države? Dajmo si odgovoriti na to vprašanje. Ali je namen te države imeti višji stalež divjadi in za ceno višjega staleža divjadi plačevati odškodnino tudi iz državnega proračuna? Ali je namenta stalež spraviti na razumno raven? Posledično iz tega naslova pa je praktična rešitev, da bo tudi v državni proračun bistveno manj potrebno odvajati za plačilo odškodnine na območjih, kjer lovske družine ne bodo mogle plačati odškodnine. To je ključno in temeljno vprašanje na terenu. Zakaj na nekaterih območjih, predvsem tudi v zadnjih časih, se je ta stalež bistveno povečal in se poskuša za vsako ceno ohranjati višji stalež divjadi. To mislim, da je tisto ključno vprašanje. Tukaj so lastniki zemljišč z dikcijo sodelovanja, in tudi lokalne skupnosti z dikcijo sodelovanja, odrinjene na stranski tir. Če bi tukaj imeli večjo vlogo, pred leti vemo, do leta 1994 so občinske skupščine potrjevale letne načrte, ampak mi nismo hoteli zahtevati, da mora biti soglasje lokalnih skupnosti. Rekli smo, da se uskladi. Višja stopnja sodelovanja, ko je pa dejansko potrebno tisto medsebojno dogovarjanje, da na koncu pride do dogovora. In tukaj bi prišli do tistega, kar je predstavnik DeSUS-a povedal, saj brez dogovora z lastniki zemljišč ne bo šlo. Vsaj minimalnega dogovora. Tukaj menim, da je padel na izpitu spet ta zakon. Na operativni ravni pri določanju staleža divjadi se bo še vedno ohranjala kontinuiteta, kontinuiteta zagotovitve višjega številčnega staleža divjadi, kot jo tisto naravno okolje premore in je potem posledica zmanjševanje možnosti kmetovanja lastnikov zemljišč na dotičnih območjih. Dejstvo je v tem, da škodo po divjadi občuti predvsem manjši del lastnikov kmetijskih zemljišč in tisti, ki so bolj na obrobju, tisti, ki so v težjih razmerah kmetovanja. Običajno, ne pa vedno. To je neizpeta pesem, ki se pojavlja iz leta v leto. Menim, če bi bile te zadeve rešene v zakonu, tako kot bi bilo potrebno, potem se najbrž danes ne bi soočali s tem vprašanjem, vsaj s strani Slovenske ljudske stranke, zakaj zakon v tem trenutku, takšen, kot je, ni primeren. Zato, ker je v teh osnovnih segmentih slabši od obstoječega. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Danes smo pred podobnim razmislekom, kot smo v tem državnem zboru bili pred časom ob tako imenovanem tehničnem zakonu. Tudi takrat smo eni svarili pred aroganco oblasti oziroma predlagateljev, ki so popolnoma identični, kot so v tem slučaju. Veliko paralel se postavlja med tema dvema zakonoma, čeprav je njuna vsebina seveda bistveno različna. Vendar je pa politična vloga zakona o lovstvuv slovenskem političnem prostoru zelo podobna ali pa enaka, kot je bila zamišljena politična vloga tako imenovanega tehničnega zakona pri zadevi "izbrisani". V obeh primerih gre za velike materialne apetite in interese zainteresiranih in tega niti ne skrivate. Gre za denar, za velike denarje, za velike koristi. Za dve različni kategoriji, vendar v tem slučaju vidite direktno te materialne koristi, gre za interese, kot je rekel predsednik odbora za kmetijstvo, ljubljanske lovske oligarhije oziroma lovskih baronov, ki so praktično, ki jih imate popolnoma v svojih rokah, ki se bogato obrestujejo. Ti lovski baroni znajo tudi zelo dobro opravljati politično propagando za vaše vrste in seveda boste na tej poziciji vztrajali arogantno do konca. Namen predlagateljev je, ker govorimo o teh paralelah, povzročati politično krizo v slovenskem prostoru, povzročati nove delitve, nove krivice, tudi flagrantno kršiti ustavne pravice slovenskih državljanov. Ni meja, ni ovire, ni bariere, pred katero bi se ustavili. Pa vendarše enkrat poudarjam, smo pred podobno fazo, v podobni fazi, kot smo bili pri zakonu o izbrisanih, ko bi lahko s pravilno odločitvijo za veto preprečili, da se Slovenija ne bi znašla v teh silnih škripcih. Vendar vi ste mojstri politične anarhije, ker jo vidite kot priložnost, da destabilizirano državo in kaos uporabljate za svoje politične interese. In tudi pri tem zakonu je to popolnoma jasno, tudi glede tega, koga ste angažirali za pripravo tega zakona. Če se pri tem pojavijo takšni ljudje, ki so sodelovali pri političnih korupcijah, potem se ve, kakšni so [[...]]
Gospod Jerovšek, lepo prosim! Če bi se zdaj slišali, kaj ste rekli, da so sodelovali ljudje, ki so sodelovali pri korupcijah! Gospod Jerovšek!
Ravno to sem hotel reči, gospa podpredsednica, da vi, ki fanatično branite LDS, me boste zopet ustavljali, spet ne bom smel govoriti politično. Pri zakonu o izbrisanih ste bili enako fanatični. Pustite mi, da razpravljam! Tudi o političnih posledicah tega zakona imam pravico govoriti.
Gospod Jerovšek, opozarjam vas, da pazite na besede, ki jih uporabljate. [[Oglašanje iz ozadja.]] On je obsodil ljudi, ki so pripravljali zakon, da sodelujejo pri koruptivnih dejanjih. Lepo prosim, spoštovana gospoda, to mesto vendarle zahteva bolj izbrane besede in ne obsojanja ljudi kar tako počez. Gospod Jerovšek, lepo razpravljajte naprej, vendar pazite na besede.
Gospa podpredsednica, bili ste na odboru za kmetijstvo. Ne vem, nekajkrat sem že povedal, nalašč ne uporabljam direktnih imen, vendar govorim argumentirano. Od vas sem pa pričakoval, da mi boste hoteli vzeti besedo, kot mi jo vedno vzamete, če človek govori odkrito in naravnost. Tako še enkrat poudarjam, danes je priložnost za razmislek. Ta zakon ni v redu. Tudi sami predlagatelji so navajali "vemo, da bo treba zakon na številnih mestih v kratkem popraviti". Ali ne gre tu za izrazito dvoličnost? Z zavedanjem, da je zakon slab, ga želite potrdite, hkrati pa govorite, da ga bo treba čim prej popraviti. Glejte, glavni problem tega zakona pa je, da ne upošteva interesov lokalnih skupnosti, niti malo, da gre prek interesov lokalnih skupnosti kot buldožer, kar seveda izhaja iz politične tehnologije predlagateljev. Na noben način ne upošteva interesov lastnikov kmetijskih zemljišč; da ne upošteva ekonomskih interesov slovenskega kmetijstva; da ne upošteva tega, da mora Slovenija na kmetijskem področju ostati kulturna krajina. Predvideva, da se lahko Slovenija zarastedo zadnjega koščka kmetijskega zemljišča, kajti če bo država oziroma če bodo predlagatelji na nekem danes kultiviranem kmetijskem območju postavili lovišča za posebne namene je seveda povsem jasno, da se bodo tam kmetje odselili in se bodo morali odseliti kot so se morali odseliti številni s Kočevskega, z Goričkega in dela Prekmurja in tudi drugih delov. Imeli smo številna pričevanja ljudi, kakšno je ravnanje, kakšno je vračanje odškodnin, zopet smo pri odškodninah, paralela z izbrisanimi, tam bi naredilivse za odškodnine, tu ste v zakonu napisali takšne rešitve, da neke realne odškodnine ne bodo nikoli možne in tudi ne izplačane. Na tak način pravzaprav peljete to državo v to, da se bodo morali kmetje s številnih območij izseliti. Še enkrat poudarjam, vodite državo, politično krizo na številnih področjih. Tudi to je eden od zakonov, ki povzroča nove delitve, nove krivice, novo ponižanje in ignoranco določene kategorije slovenskega prebivalstva, brez katere slovenske države ne bi bilo, brez katere ne bi bilo slovenstva. Danes se pa znašate nad temi ljudmi, ker vpeljujete v zakon svoje politične interese, svoje materialne interese, svoj pretiran pohlep po bonitetah, po privilegijah, po denarju. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Džubana. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim sem, da bom dobil kakšne ideje za razpravo, ampak pri toliko neumnosti in nič argumentih človeku zmanjkuje marsičesa. Državni svet se je odločil že ob drugi obravnavi tega zakona, da bo vložil veto. To pomeni, da dodatne rešitve niso bile več pomembne. Jaz spoštujem različni pristop v konceptu zakona, kjer je bilo vprašanje pravic lastnikov zemljišč. Najbolj izstopa tudi vprašanje gojitvenih lovišč oziroma lovišč s posebnim namenom Z ozirom na to, ker bom zakon ponovno odprl, želim reči, da v tistem prvem delu pravice lastnikov zemljišč v strukturi, ki je v Sloveniji, je zelo težko govoriti, da bi mi z drugim konceptom zagotovili pretirano neke pravice lastnikom zemljišč. Povprečnakmetija, ki ima 4, 5 hektarjev, bi v vsaki varianti iz tega zakona malo iztržila, tudi če bi koncept bil drugačen. V finančnem smislu skoraj nič, z vidika pravic bi se pa težko usklajevali, ker bi v posameznem lovišču dobili od nekaj tisoč do nekaj deset tisoč lastnikov zemljišč. Pri gojitvenih loviščih, kjer govorimo o tem, da bi morali lastniki soglašati z ustanavljanjem in oblikovanjem gojitvenih lovišč, povejmo na glas, da smo za ukinitev teh. Potem pa govorimo o tej rešitvi. Da bi na območju, kjer je 10, 20 tisoč hektarjev gojitvenega lovišča dobili soglasje lastnikov za njihovo ustanovitev, pomeni, da ne bi dobili nikoli. Povejmo naglas, da želimo ukinitev. Jaz tej rešitvi nasprotujem. Od začetka govorim, da pač izhajam iz okolja, kjer ta gojitvena lovišča tudi zaposlujejo nekaj deset ljudi, ki ne bi imeli zaposlitve nikjer drugje, nikjer drugje. Zaposleni so v teh loviščih v glavnem lastniki zemljišč oziroma kmetje in je potem ta funkcija še vedno pomembna. Glede očitkov kompliciranih postopkov odškodnin imam zapisano, da bo minister natančneje predpisal. Je pa vrstni red dorečen v zakonu. Najprej lovska družina, potem komisija in potem sodišče v skrajni fazi. Kot povsod drugje. Seveda je pomembno, kako bo minister iz strokovne službe, ki bodo pripravljale natančnejši predpis, dorekle glede odškodnin. Tudi če smo spremljali razprave v državnem svetu, smo imeli občutek, da nekateri zakonov sploh niso prebrali. Ko so govorili o nekih ograjah pri varovanju pred divjadjo, o sploh nerešenih odškodninah in podobno, kar seveda ni nič res. Na eni strani je natančno povedano, kdo je najprej odgovoren za škode oziroma odškodnine, potem, kdaj se aktivira država in v katerih primerih in še poseben sklad, ki se oblikuje iz koncesnine za reševanje problemov na območjih, kjer je več divjadi in nastajajo problemi. Spoštujem vse razprave o tem, ko kolegi govorijo o tem, da so tudi večji problemi. Mislim pa, da so pri nas v Prekmurju največji problemi okoli tega. Prepričan sem, da ta zakon v primerjavi z dosedanjim ni idealen in nobeden ne bo. Mnogo bolje pa rešuje tudi vprašanje škod in odškodnin kot dosedanji zakon. Povedali smo, da občina zastopa interese občanov in je vključena v gojitvene načrte tudi kmetijsko-gozdarska zbornica, ki je strokovni predstavnik kmetijstva in gozdarstva. In danes reči, da nihče ni vključen, ni res. Res pa je, da v vsakem primeru vsak ne more imeti veta na rešitve, ki se pripravljajo tudi v lovogojitvenih načrtih na širšem ali ožjem območju lovišč. Jaz sem za to, da spravimo s pomočjo tudi tega zakona stalež divjadi na razumno raven. In glede na razširitev pristojnosti tistih, o katerih govorim, mislim, da bi to bilo možno. Sicer bom tudi sam razočaran na tistih območjih, kjer so škode največje. Nimam pa nobenega upanja, če bi pa bila druga rešitev, druga varianta, drugi koncept, da bi bilo kakorkoli drugače možno potem uspešno te probleme reševati. Glede na to, ker se mi zdi, da je ta koncept še sprejemljiv, bom jaz ta zakon podprl. Seveda bo potem še pomembna vloga, kot sem že rekel, ministrstva, da v nekaterih delih natančneje predpiše postopke, ki bodo v primeru škod morali veljati, da bomo dobili kljub vsemu zakon, ki bo pomembno boljši od dosedanjega. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Tanka, ki je vrstni red zamenjal z gospodom Ruparjem. Izvolite.
Hvala za besedo. Tu se po mojem srečujemo tudi z enim od problemov, da vlada ne funkcionira tako, kot bi morala, saj je bilo verjetno pričakovano, da bo predlagatelj tega zakona resorno ministrstvo. To se je že drugič zgodilo, da resorno ministrstvo enega od ključnih zakonov s svojega področja ni predlagalo, ampak so ga predlagali drugi predlagatelji. Podobna štorija se je zgodila tudi z zakonom o kmetijskih zemljiščih. Potem se srečujemo, ko so novi predlagatelji že zapisali določene rešitve notri, ki se ne ujemajo z rešitvami in pa z večinsko željo, soočamo se s situacijo, ko bi radi nekaj popravili, pa nemoremo. Dejstvo je, da je ta zakon ponoven primer, ko je vladna koalicija v bistvu razpadla, ko deluje po dveh tirih. En tir predstavlja ta večinski del, ki ga predstavljajo Liberalni demokrati in Združena lista in trdna manjšina v obliki Ljudske stranke.Mislim, da ni primerno, da vlada poriva skozi proceduro tak zakon, tako na izrazit, bom rekel "bodibilderski" način, ne pa strokovno pripravljen, utemeljen in usklajen predlog. Take rešitve se zadnje čase pojavljajo vse prevečkrat. Drugo kar je, moram reči, da ministrstvo za kmetijstvo na žalost ne opravlja naloge, ki mu je po tej delitvi na nek način zaupana. Umika se iz teh ključnih zadev in prepušča vso iniciativo drugim. Dejstvo je, da na tak način ne moremo imeti niti kvalitetne kmetijske politike, niti vseh ostalih stvari, ki so vezane na ta resor. Dejstvo je, da je ta zakon pripravil ekološki forum Liberalne demokracije, vsaj tako je bilo zaznati na Odmevih, ko je bilo neko soočenje. In vse te rešitve, ki so zapisane v ta zakon, so izrazito asimetrične, so izrazito lobistične in favorizirajo predvsem tisto, kar je interes krovne lovske zveze. V tem zakonu ni zaznati nobenih pomembnih kvalitet ali pa rešitev, ki bi dajale nek pomemben status lovskim društvom, ki bi upoštevale interese lastnikov zemljišč, ki več ali manj krmijo, hote ali nehote, divjad, in ni zaznati nobenih možnosti in nobenih rešitev, ki bi dajale kakršnokoli težo tudi lokalnim skupnostim oziroma občinam. Dejstvo je, da zakon ohranja državna lovišča, in to lovišča, v katerih je več ali manj jasno, da ne gre za naravno gojenje živali, ampak gre v bistvu za živalske farme, za živalske farme divjih živali; da je koncentracija živalske populacije na teh območjih bistveno višja, kot je običajna. Postavlja se vprašanje, zakaj pravzaprav imamo to željo, da ohranjamo te nadpovprečne koncentracije, ki že po definiciji zaradi prevelike obremenitve povzročajo tudi nadpovprečne škode; če ne v območjih, kjer je tako državno lovišče, pa v primerih, ko divjad in zveri tudi gredo iz tega državnega lovišča. Zadaj je verjetno ambicija, da bomo ta naša državna lovišča imeli za nekakšno gensko banko Evrope pri divjih živalih. Mislim, da v ozadju lahko zaslutimo tudi kaj takega. Predvsem pa je zadaj tudi želja, da se ohranja ekskluzivna pravica lobija, dase ohrani privilegij upravljanja s temi lovišči in da se te pravice tudi na nek poseben način koristijo. Dejstvo je, da državno lovišče oziroma neka ekskluzivna rešitev zahteva tudi nekakšno ekskluzivno upravljanje, pa tudi uporabljanje tega lovišča. V primerih, ko imamo zapisane normalne režime, normalno upravljanje z lovišči, je to lahko enaka rešitev, kot velja za lovske družine. V tem primeru pa gre za neke druge zadeve. Po drugi plati pa je ohranjanje teh državnih lovišč najmanj čudno in na nek način ne gre v koncept s strategijo države. Tu smo večkrat slišali predsednika vlade, ko je odgovarjal na poslanska vprašanja, da je želja oziroma da hoče na vsak način država iziti iz teh neposrednih gospodarskih zadev, iz podjetij in podobnih stvari. Tu pa se pojavi izrazita težnja, da vlada ostaja lastnik ne samo lovišč, ampak tudi lastnik divjadi. Skratka, gre za nek disproporc med besedami in dejanji. Dejstvo je, da ima ta vlada, ta koalicija zelo čuden odnos do lastnine. Po eni strani varuje in zagovarja vso tisto lastnino, ki je tranzicijskega izvora, ki je nastala v tranzicijskih procesih, na drugi strani pa je povsem drugače orientirana do tiste lastnine, ki je predtranzicijska. Jaz mislim, da se take stvari v bistvu ne bi smele pojavljati. Lastnina je pač in mora biti odnos do te lastnine povsem enak. Poseben problem predstavlja tudi velikost lovišč. V tej postavitvi, v teh rešitvah, ki so zapisane v zakonu, se bodo verjetno nekatere lovske družine morale pridružiti drugim ali pa se razpustiti in bodo to njihovo upravljanje na tem teritoriju prevzele druge. Skratka, gre tudi za nek določen proces, ki bo sprožil določene probleme tudi znotraj lovskih društev. Ta zakon kaže tudi skozi ohranjanje državnih lovišč na nezaupanje do lovskih družin. Dejstvo je, da lovske družine upravljajo s svojimi lovišči v skladu z lovskogojitvenimi načrti. Jaz mislim, da je zelo malo primerov, ko se pojavijo določene kršitve. To največkrat zaradi nesrečnih slučajev in nad temi lovišči je še poseben javni nadzor. Nad državnimi lovišči pa tega nadzora pravzaprav ni in mi ne vemo skoraj nič o dogajanjih v državnih loviščih. Naslednja stvar, ki je tudi problematična, so meje državnih lovišč, vsaj na nekaterih področjih. Eno takih je tudi področje Ribnice, kjer je bilo v preteklosti, tam okoli leta 1950, odvzetih več tisoč hektarjev dvema lovskima družinama. To področje je bilo potem priklopljeno Mačkovemu Snežniku, zaprtemu območju. Tam so se ta lovišča izvzela iz gospodarjenja lovske družine in se dala v nek poseben status. Dejstvo je, da je bilo na pobudo ene od lovskih družin leta 2000 del tega vrnjeno nazaj v upravljanje ene od lovskih družin. Vendar takoj leta 2001 je vlada ta sklep razveljavila in to lovsko družino olajšala za skoraj tisoč hektarjev lovišča. Gre torej za nekako neurejene zadeve in zakon, od katerega bi pričakovali, da bo uredil tudi take stvari, te zadeve tudi ohranja. Velik problem zakona so tudi koncesije, koncesijske dajatve, kajti iz koncesije je izločen najvrednejši del, tisti, ki je najdražji, in to je trofeja. Predvsem pa so iz koncesije izločeni lastniki zemljišč, na katerih se vsa ta divjad goji, pase, prehranjuje. Vsi ti so upravičeni samo do povračila škode. Vendar niti za koncesijo, niti za povračila škode ta merila niso določena in se bodo določala naknadno, v nekem času mnogo kasneje, na način, ki ga ne poznamo in ki bo podobno nekako lobistično obdelan, kot je tudi pripravljen ta zakon. Mislim, da je pomislek državnega sveta, ki je dal veto na ta zakon, povsem utemeljen, in ta veto bom tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rupar, izvolite. Dveh, ki sta bila priglašena, jih ni v dvorani, zato vas vabim k besedi. Ne želite! Gospod Kavčič, izvolite.
Spoštovana gospoda podpredsednica, kolegice in kolegi! Zakon o divjadi in lovstvu je kot temeljno vsebinsko izhodišče s strani predlagateljev vzel trajnostno gospodarjenje z divjadjo, okoljsko naravnano, in je poskušal v največji možni meri vgraditi legitimne interese vseh tistih interesnih skupin, ki vstopajo na področje divjadi in lovstva. Seveda najpomembnejši so tu državljani in državljanke Republike Slovenije, ki so v zadnjih desetletjih začeli doumevati kot svojo civilizacijsko pridobitev svobodo urejenega uživanja tudi gozdov in omejenega izkoriščanja plodov, ki jih ti gozdovi nudijo. Kot legitimna skupina zainteresiranih so tudi lovci organizirani v društveni organizaciji, kot delu civilne družbe. Legitimna skupina so seveda tudi lastniki gozdov, legitimna skupina so tudi kmetovalci. Ni lahko seveda vseh teh interesov na za vse idealni način združiti v nek zakon, vendar pa po kritični presoji tega zakona dobronamerni kritiki verjetno lahko zaključimo, da so do zadovoljive mere vključeni interesi vseh navedenih interesnih skupin. Zakon je zasnovan tako, da ohranja tiste rešitve, ki so se v preteklosti dokazale kot ustrezne rešitve, in jih dopolnjuje z nujnimi novostmi iz našega pravnega reda. Zakaj rešitve iz preteklosti, ne vse, nekatere? Smiselno je bilo seveda ohraniti in nadgrajevati tiste rešitve, ki so bistveno pripomogle k relativno dobri ohranjenosti naše divjadi in drugih prosto živečih vrst ter njihovega življenjskega okolja. Zakon upošteva vse evropske direktive s tega področja, pa tudi mednarodne konvencije. Ob tem pa seveda velja poudariti, da zakonska ureditev na področju divjadi in lovstva ni del evropskega pravnega reda in tudi ta problematika ni bila del pridružitvenih pogajanj Slovenije z Evropsko unijo Na tem področju namreč Evropska unija zastopa načelo subsidiarnosti, kar pomeni, dane unificira zakonodaje na tem področju, ampak eksplicitno prepušča državam članicam, da področje divjadi in lovstva zakonsko uredijo na način, ki je najbolje prilagojen zgodovinskim tradicionalnim izročilom ter drugim naravnim in kulturnim danostim posameznih okolij. Zato imajo tudi države Evropske unije zelo različne lovske zakone in sisteme. Ponekod celo več različnih sistemov v okviru ene države. Pri kritični presoji tega zakona bi se lahko strinjali s tistim delom kritik, ki gredo v smeri izražanja potreb po nadaljnji graditvi tega zakona. Tega se predlagatelji zakona zavedamo, vendar ob tem ocenjujemo, da je obstoječa raven tega zakona, kot ga ponovno obravnavamo v državnem zboru, dober, celo zelo dober okvir za delovanje na tem področju in za postopno smotrno boljše urejanje tega področja. Seveda pa moramo, tudi jaz osebno menim, da je treba odločno zavrniti očitke v smeri nezakonitosti oziroma neustavnosti tistih določb zakona, ki se nanašajo na prepovedi in omejitve v zvezi z življenjskim okoljem divjadi in posega na različna področja človekovega delovanja, kot so gradnje, urejanje voda, kmetovanje, urejanje prostora. Vse določbe tega zakona so namreč utemeljene z ustavno določbo, po kateri je zakon tisti, ki mora urediti podrobneje način pridobivanja in uživanja lastnine, in sicer tako, da je med drugim zagotovljena tudi ekološka funkcija lastnine. V zakonu sprejete rešitve so po našem prepričanju uravnotežene z varstvom gospodarske funkcije lastnine. Problematika škod. Zavedamo se težavnosti tega področja in seveda razumemo, da tisti, ki so morda pričakovali enormno, zelo veliko povečanje zneskov za odškodnine od novega zakona, so morda lahko razočarani. Tega ta zakon seveda ni mogel urediti. Lahko pa je uredil zadeve na nekoliko boljši način, kot je bilo to urejeno do sedaj. Dejansko ocenjujemo, da že do sedaj so bile spoštovane rešitve, ki so v razumni meri upoštevale škode, ki so nastale, in vpeljale način reševanja škod dogovorno med upravljavcem in oškodovancem. Znan je podatek, da je samo en odstotek škodnih primerov končal na sodišču. Smiselno se nam je zdelo, da se ta model poravnave ohranja. V zakon pa so vgrajeni za oškodovance bistveno ugodnejši roki kot do sedaj. Glede na vse povedano, menimo, tudi osebno menim, da zahteva državnega sveta ni utemeljena in bom zakon pri ponovnem odločanju ponovno podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Komljanec. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica za besedo. Po mojem mnenju zakon dobro rešuje naravovarstveno in okoljsko funkcijo in seveda tudi sobivanje človeka in divjadi, ki sta v dolgih letih urbanizacije ali pa poselitev tega prostora prišla tudi v nekakšno konfliktno situacijo. Mislim, da te konfliktne situacije zakon rešuje, rekel bom zadovoljivo, ker verjetno vsak zakon je vedno lahko tudi boljši. Danes divjad živi na določenem prostoru, ki je omejen in ki ga okoli in okoli poseljujemo ljudje. Včasih bi celo rekel, da se že divjad prilagaja navadam človeka. Pogosto vidimo, da se kakšna divjad pase samo 100 metrov od prometnih centrov, več je ne moti, nekateri v šali rečejo celo, da vedo, kdaj so lovopusti in kdaj se ni treba bati lovcev in obratno. Osebno sem prepričan, da v gozdovih se divjad ne povzroča škode. To se vidi, mogoče kje v kakšnem detajlu, ampak to se vidi iz etatov, prirastki so večji od dovoljenih etatov. Mi imamo v gozdu preveč lesa, ga ne sekamo že nekaj let, kot ga je treba. Je pa zagotovo na kmetijskih zemljiščih, posebno v tistih okoljih, kjer divjad in človek živita na meji, se povzroča škoda, ampak zakon naj bi tudi to urejeval. Gre predvsem za uravnotežen stalež, ki ga bo potrebno z lovskogojitvenimi načrti urejati. Tukaj imajo lovci tudi to nalogo, da vzdržujejo takšen stalež, ki je za okolje in prostor še sprejemljiv. Tudi to funkcijo, mislim, da zakon v tem trenutku dobro rešuje. Tako so v vsakem primeru vse te navedene funkcije, ki jih bi zakon naj tudi reševal, po mojem dobro rešene. Prepričan sem, da bo tudi kasneje, če bo potrebno, kakšno zadevo drugače urediti, to je še vedno možno.
Hvala lepa. Gospa Majnik želite besedo? [[Ne.]] Gospod Špindler? [[Ga ni.]] Gospod Anderlič? [[Ne.]] Sprašujem predstavnika državnega sveta ali želi besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Določene stvari moram pojasniti, čeprav imam malo časa na razpolago, tudi glede očitkov na račun državnega sveta. Treba je reči, da je državni svet sestavljen iz 22 predstavnikov lokalnih skupnosti in 4 predstavnikov interesov kmetijstva ter samostojnih poklicev, ki smo dejansko bili tisti, ki smo več ali manj ta veto izglasovali. Moram pa reči, da prav to je tisti del, ki govori, da se predstavniki lokalnih skupnosti v tem zakonu ne vidijo. Da so problemi škod, problemi med lovskimi družinami in lastniki kmetijskih zemljišč tudi problemi lokalnih skupnosti, ki jih pa verjetno ta državni zbor ne vidi, vidijo jih pa predstavniki državnega sveta, ki prihajajo iz določenih lokalnih sredin. Ko poslanec Džuban govori o ograjah, je treba vprašati, ali za njega električna ograja ni ograja? Kaj je to, ali je to kaj drugega? Na koncu koncev se pred določeno divjadjo ne moremo ubraniti drugače kot s postavitvijo električnega pastirja. In električni pastir je za mene ograja, mogoče še celo boljša od katerekoli druge. V vsej tej zadevi in celotni obravnavi tega zakona močno pogrešam stroko. Kje je stroka? Ta predlog zakona je prevzela politika, ki odloča o zadevi, in tu stroka ni prisotna. Vlada bi morala biti tista, ki bi podala predlog. Veliko je bilo pogovorov, razgovorov med institucijami kmetijcev in lovcev ter predstavniki vlade, vendar do tega ni prišlo. In na koncu imamo pač predlog, ki prihaja s strani neke politike, ki pa bo zadevo po svoje odpeljala. Pri tej zadevi sam ne morem prevzeti ne vem kakšne odgovornosti kot predstavnik kmetov, ker so problemi, ki nastajajo na tem področju, preveliki in jih v tej fazi ne moremo reševati. Pozdravljam skrb poslancev za delovna mesta, ki so pri tistih, ki govorijo o gojitvenih loviščih ali pa loviščih s posebnim namenom. Nihče pa ne vidi delovnih mest kmetov, ki bodo - na kar že opozarjajo - morali zapustiti svoje kmetije, ker jih bo dejansko divjad prepodila. V zvezi s tem je zbornica dobila že kar veliko sugestij, da so škode velike, da se jih ne poravnava in bodo morali zapustiti svoje kmetije. Več ali manj sem že veliko tegapovedal, veliko je bilo povedanega, vendar še enkrat povem, da menim, da smo sposobni v tej državi napraviti boljši zakon, ki bo zadovoljeval tako ene in druge interese. Če se toliko časa, dejansko od 1976. leta do sedaj, ni mudilo, ne mudi se tudi letos zato še enkrat pozivam poslanke in poslance, da tega zakona ne sprejmejo in da se naloži vladi, da pripravi nov predlog, ki bo usklajen. Vemo vsi, da vse vsi ne bomo dosegli, se pa da dogovoriti. Mislim, da je že ta obravnava treh, štirih mesecev pokazala, da smo določene premike naredili v pozitivnem smislu in da če imamo še tri, štiri, pet mesecev časa, da bomo tudi tisto premostili, kar sedaj nismo uspeli dogovoriti. In pravim, da je še priložnost in jo poslanci sedaj izkoristimo in se dogovorimo, vlada pa naj pripravi predlog, ki bo usklajen in bo zadovoljeval vse strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik predlagateljev? [[Ne.]] Ker določen čas za razpravo o tej točki dnevnega reda še ni potekel, sprašujem, ali bi želel kdo na podlagi 1. odstavka 71. člena poslovnika razpravljati v okviru 5 minut, ki so na razpolago. Prosim, da dvignete roke tisti, ki bi želeli! Hvala lepa. Se pravi, vsak po 5 minut po sledečem vrstnem redu: gospod Rokavec, gospod Rupar in gospod Sok. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Po tem, kar je zaključil predstavnik državnega sveta, bi jaz odkrito vprašal predlagatelje, v čem menite, da bo zakon, ki je predlagan, če bo sprejet, boljše reševal vprašanja, ki so predvsem konfliktne narave, med lastniki zemljišč in upravljavci lovišč v besedilu tega zakona oziroma obstoječih rešitev. Odkrito povedano, ne vidim nikakršnega napredka. Celo obratno. Vidim več vprašanj. Sedaj pa tisto, kar je gospod Džuban hotel prodati v tem parlamentu. Namreč, da tisti, ki ste proti posebnim loviščem, ste za to, da se ukinjajo delovna mesta na podeželju. To je pa prvovrsten konstrukt. Nihče ni proti posebnim loviščem. V naši stranki nismo proti. Samo na račun posebnih lovišč in na račun ohranitve delovnih mest se lahko izrecno poseže v drugo lastnino, ne da bi dobil soglasje lastnine, in tudi na račun, da se dotičnemu lastniku odvzame normalna možnost gospodarjenja in s tem posledično, kot je predstavnik državnega sveta povedal, odvzame delovno mesto, onemogoči kmetovanje oziroma kmetovanje postane nezanimivo. Mogoče za obstoječo generacijo še toliko, da preživi, za generacijo, ki prihaja, pa absolutno nestimulativno. Tak odnos pa mislim, da je nesprejemljiv in ne samo, da dejanskov takem primeru država izbriše določene državljane, ampak jih namenoma ignorira, namenoma jih ignorira, kot da jih ni, da so tako imenovani nepotrebni faktorji. To pa mislim, da je tak pristop nesprejemljiv. In drugo vprašanje, ki ga je načel kolega Kavčič, da tisti, ki so pričakovali enormne odškodnine od tega zakona, niso zadovoljni. Jaz v tej razpravi nisem zasledil, da bi kdo pričakoval enormno plačilo odškodnin, ampak verjetno tisto, kar je dejansko potrebno plačati. Verjetno smo se vsi, ki smo imeli pomisleke, sam osebno sem si ves prizadeval, da ta zakon stremi k temu, da bo manj škod. In tisto, kar je kolega Komljanec povedal, da v gozdovih divjad ne dela škode, na kmetijskih zemljiščih še oziroma da sedanja ureditev omogoča optimalni stalež, ki ga določeno okolje prenese, ni res. Vemo, da je stalež v marsikaterih okoljih večji od tistega, kar naravno okolje prenese, zato je treba dokrmljevanje živali. Če ne bi bilo dokrmljevanja živali kot prakse, potem tega staleža ne bi bilo možno vzdrževati. Tukaj je največ nesporazumov in tudi največ jeze na terenu. Se pravi, zelo malo je potrebno storiti, ampak zdaj bi pa dejansko tisto tezo vzpostavil, v tej državi se do določenih skupin državljanov, s strani tudi prevladujoče politične grupacije, vzpostavljajo način urejanja zadev tako, da nekateri državljani so manj pomembni oziroma so podrejeni, drugim državljanom pa je treba priznati privilegiran status. Mislim, da je za demokratično državo to nesprejemljivo. Tudi ta zakon je eden od lepih primerov, kako se take ignorance politika ne bi smela iti. Še enkrat vprašanje predlagateljem: V čem menite, da bo obstoječi zakon razreševal tista vprašanja, ki so v dosedanjem obdobju bila nerešena. Predvsem na tej ravni lastniki zemljišč in na drugi strani upravljavci lovišč. Menim, da tukaj je nepravično obremenjevati s krivdo upravljavce lovišč oziroma lovce. Tukaj je zakonodajalec oziroma država tista, ki je poklicana, da mora rešiti to vprašanje tako, da ne bo povzročalo novih konfliktnih situacij.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Ruparja. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi jaz bom podprl veto. Na splošno pa moram povedati, da sem proti vsakemu zakonu o lovu. Tudi osebno sem zelo proti ubijanju živali, proti mučenju živali. Mi je prav žal, da se pogovarjamo o zakonih, ki dajo na eni strani možnost neusmiljenega in brezčutnega pobijanja, po drugi strani pa iz vsega skupaj lahko vidimo, da se v bistvu sploh ne pogovarjamo niti o živalih, niti o njihovem bivanju, niti o naravi sami, pač pa govorimo ves čas samo o denarju. Kdo bo sedaj dobil denar? Ali bodo to lastniki, ki povzroča divjad škodo, ali pa lovci, ki bodo to divjad, ki nam jo je hvala bogu dala narava in bog, za velike denarje pobijali? Govorim osebno mnenje, povsem sem distanciran od mnenja tudi poslanske skupine. Osebno pa mislim, da na eni strani ne morem zagovarjati niti lastnikov zemljišč, čeprav mi je žal, da to ni bolj eksplicitno tudi napisano v zakonu in povzroča spore pa tudi seveda nestrpnost, ker vsi zopet, bom rekel, gledamo eno predpostavko, to je čimveč zaslužiti od te nesrečne divjadi. Po drugi strani seveda strahotni lobij, strahotni lobij, ki ga lovci imajo in so preko celo, bom rekel, ekološkega foruma - nonsens nonsesov - LDS-a vložili tak zakon, ki prostodušno dovoljuje pobijanje. Jaz bom rekel, tudi mučenje živali, če na koncu koncev zopet uvaja možnost lova s pastmi. Občine, lokalne skupnosti, naravo varstvenike, ljudi, ki jim je kaj do narave in kaj do teh živali, je ta zakon preprosto spregledal, ker ve, da bi lahko bili s kritičnim pogledom do tega nečimernega pobijanja divjadi, ki je zaklad. To je zaklad. In tisti, ki v divjadi, v jelenu, v srnjaku ne vidi živega bitja, pač pa samo dolarje in evre, ki letijo kot tarče mimo njega, da ga bo"šicnil" tako, kot se po domače reče, ni vredno, da bi se o tem karkoli pogovarjali. Lov je zame enostavno pobijanje živali. Govorim o tistem lovu, ki ima za posledico oziroma kot interes zgolj denar ali pa pomiritev oziroma potešitev podedovane strasti pračloveka, iz vrst hord, ki so živali pobijali izključno in zgolj samo zato, da so se preživeli, torej za hrano. Danes je lov komercialna zadeva, še enkrat povem, za denar ali pa za strast, ki je podedovana. Zakon, kakršnegakoli imamo, ne bo nič rešil. Čisto popolnoma nič. Torej je to popolnoma zgrešena zadeva. Ljudje bodo seveda svoje interese uveljavljali zgolj, bom rekel, na škodi, ki je minimalna. Tudi človek od te divjadi, kar jo je v Sloveniji, ni ogrožen. Sem in tja morda kakšno soočanje medveda, volka s kakšnim človekom, ampak toliko, kolikor žival in divjad ogroža ljudi, je zanemarljivo v primerjavi s tistimi živali, ki hodijo na dveh nogah, ki imajo razum in ki se imenujejo človek, kar vsak dan poslušam napade z noži, klanje, pobijanje človek človeka. Žival nam da mir. V primerjavi s temi zločini je žival zanemarljiv sovražnik človeku. Torej, ne bom rekel, da v poljedelstvu ni škode, vendar je te škode tako malo, da bi jo ta država morala z levo roko plačevati - z levo roko! - vsem lastnikom, ki jimje povzročena. Ne pa, dajmo puške, zdaj gremo pa v lovsko postavo in zdaj pobijamo vse živo, kar leze, kar skače, kar se imenuje žival. To ni odnos do živali in ni odnos do narave. Odnos do tega je zaščititi to danost in to lepoto in če komu povzroča škodo, da se ta škoda poravna, kar je najceneje za živali. V tem pogledu je druga zadeva sanitarni odstrel pa bolezni. To so stvari, ki ne spadajo v moj govor in bi jih morali drugače tretirati. Vendar jih v tem zakonu zelo malo upoštevate. Čisto na koncu sem si dovolil povzeti oziroma prirediti en odstavek v 5. členu tega zakona, ki govori o mrhoviščih. To, kar tu piše, zame ni mrhovišče. Zame je mrhovišče kraj, kjer se pobija živali zaradi strasti, zaradi denarja, znanega ali neznanega izvora, z namenom pridobivanja materialnih koristi ali krmljenja ubijalske strasti. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še zadnji, gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej moram vam, gospa predsedujoča, in pa kolegu Potrču povedati, da nisem zlorabil poslovnika, absolutno ne. Ko namreč državni zbor razpravlja o nekem zakonu, na katerega je državni svet izglasoval veto, je treba opozoriti tudi na politično dimenzijo odločitve, ki bo danes tu sprejeta. In v tej konotaciji sem opozoril na možnost referenduma in na stroške, ki bodo lahko v tej zvezi nastali. In to sem povezal s podobno situacijo, ki je vladala v državnem zboru glede tehničnega zakona o izbrisanih. Torej, to sem primerjal. Lahko vi razmišljate drugače, lahko rečete, da sem poslovnik zlorabil, vendar sam trdim, da ne. To pa zlasti zato ne, ker se sedaj v zvezi s tehničnim zakonom in napovedanim referendumom opozicijo krivi, češ, opozicija je kriva, da bomo "pokurili", kot lahko berem v medijih, ne vem, 500, 600 milijonov slovenskih tolarjev. Enako je sinoči v Odmevih tudi gospod Potrč rekel: "Povejte, koliko bodo stali ti referendumi". Se pravi, posredno opozicija oziroma pač tisti, ki smo podpisali to zahtevo. In če to predstavlja zlorabo poslovnika, potem to sprejemam. Sam pa sem prepričan, da temu ni tako. V razpravi s strani poslancev LDS je bilo slišati, "posameznik je v skladu z ustavo dolžan trpeti omejitev lastninske pravice". Se strinjam, je dolžan, samo ne na takšen način, da ima na njegov račun korist nek drug posameznik. In ta zakon o lovstvu in divjadi prav to uzakonja. Večkrat smo poslanci terjali - tudi sam sem včeraj ministru Kopaču postavil poslansko vprašanje, naj pove, kolikšna je vrednost trofej. Kajti danes se ne lovi tako, kot je nastopil kolega Rupar, ki je rekel, iz nekega užitka po ubijanju ali iz nekega ekonomskega razloga, interesa po pridobivanju mesa. Lov je danes pač turistična dejavnost in priložnost, da pač različni lovski funkcionarji nabirajo lovske trofeje. In ta zakon to področjelovskih trofej izpušča. Kot da ta problem ne obstaja, ga ni. Jaz pa imam pri sebi zapisnik, kjer piše, da je lovska družina "skasirala" za tri trofeje od srnjadi več kot 4000 nemškim mark, in da je tisti lovec, ki je bil gonjač v tej zadevi, dobil dnevnico 680 nemških mark. Se pravi, ne govoriti samo o ekosocialni in naravovarstveni funkciji lova! V tem trenutku seveda lovstvo ima tudi svojo gospodarsko funkcijo in to bi moralo biti v tem zakonu na pravilen način razrešeno. Govoriti ob tem zakonu o nabiranju gozdnih sadežev, gob in tako naprej in strašiti, da bodo lastniki kmetijskih zemljišč in gozdov to prepovedali, to pa je, spoštovani, čista demagogija. Če bomo mi v tej državi naprej vodili to politiko, ki jo diktira Liberalna demokracija, potem seveda lahko verjamete, da bo ob tej katastrofalni demografski politiki, ki jo imamo, podeželje v kratkem prazno in bodo vsi lahko hodili in nabirali, kar bodo želeli - in hvala bogu, če bodo, da se ne bo celotno slovensko podeželje zaraslo. Ta zakon škod, seveda, ne rešuje. Kar se tiče nastalih škod, je ta zakon dejansko prazen, kajti 29. člen, ki nalaga lastnikom kmetijskih zemljišč obveznost, da zavarujejo svojo lastnino, predvideva nek podzakonski akt, ki ga v tem trenutku ni. In pooblašča ministrstvo za kmetijstvo, ki so mu odvzete v tem zakonu vse druge kompetence na področju škod, pa naj ministrstvo zagotovi finančna sredstva in vse te škode poplača. Da zaključim, ker mi časa zmanjkuje. Dejansko ne vem, kako boste obrazložili v Evropski uniji situacijo, da kmet, ki živi na avstrijski strani, ki živi v Avstriji, vsi skupaj pa smo seveda v Evropski uniji, lahko po njihovi zakonodaji dobi lovsko pravico, kmet, ki pa en kilometer stran živi v Sloveniji, pa po naši zakonodaji te lovske pravice ne more pridobiti.Imeli boste, spoštovani gospodje, velike težave, da boste to situacijo lahko obrazložili in da vas bodo, seveda, razumeli, zakaj je temu tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje ponovno odločali danes v okviru glasovanj ob 18.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavniku državnega sveta, predstavniku vlade in vsem vam se najlepše zahvaljujem. Ob 12.50 uri pa bomo prešli na obravnavo 5. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga zakona o varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb. Torej ob 12.50 uri nadaljujemo. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, gospe in gospodje. Med nami prav lepo pozdravljam predstavnici in predstavnika, gospoda ministra z ministrstva za okolje in prostor. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VARSTVU KUPCEV STANOVANJ IN ENOSTANOVANJSKIH STAVB. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim ministra za okolje, prostor in energijo, mag. Janeza Kopača. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovana poslanka in poslanci. Lep pozdrav. Predlog zakona je nastal kot neposredni odziv na nekatere anomalije, ki se dogajajo na slovenskem stanovanjskem trgu. Bil je tako ali tako v načrtu dela ministrstva, vendar smo njegovo pripravo glede na atkualnost razmer še bistveno pospešili. Že predlog stanovanjskega zakona, ki je bil sprejet v lanskem letu, je predvidel dodatna varstva za kupce, ki jih do tedaj sploh v resnici ni bilo. Razen, seveda, običajnih varstev na podlagi zakona o zemljiški knjigi, zakona o obligacijskih razmerjih in tako naprej. Izkazalo se je, da so prebivalci Slovenije in tisti, ki vstopajo v nakup stanovanj in stanovanjskih stavb, zelo dostikrat, zaradi preteklosti, ko jim to ni bilo posebej potrebno, prava nevešči, da velikokrat menijo, da je že to, da je nek podpis overjen, zadostno jamstvo, da je tudi vsebina pogodbe prava in tako naprej. V praksi se dostikrat pri mnogih špekulantih ali pa zaradi mnogih špekulantov pokazalo, da to ni res, zato smo se na vladi odločili, da naredimo še poseben zakon o varstvu kupcev stanovanj in stanovanjskih stavb, ki vnaša še dodatni instrument, kakršnega dosedaj v slovenski pravni zgodovini še nismo poznali. Obstoječi stanovanjski zakon, torej če začnem z njim, vnaša dve obliki varstva kupcev; in to je bančna garancija in pa vknjižba solastninske pravice na zemljiško parcelo. V praksi se v resnici uporablja bolj ali manj bančna garancija ta hip. Nov zakon o varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb pa poleg tega vnaša še možnost tako imenovane zavarovalniške garancije, po kvaliteti enake bančni, in pa, kar je daleč najobsežnejši del tega predloga zakona, tako imenovani skrbniški račun. Skrbniški račun bo račun, ki ga bo odprl skrbniški notar pri skrbniški banki. Na njega se bodo vplačevale kupnine za stanovanja in z njega se bo črpal denar samo za plačilo dejansko dobavljenega blaga, dejansko opravljenih storitev ali dejansko za poplačilo kredita, ki je bil dan za izgradnjo konkretne stavbe oziroma nepremičnine, za katero plačuje nek kupec stanovanj na ta skrbniški račun. Naj poudarim, da bo skrbniški račun kot ena od možnosti obvezno odprt samo v primeru prodaje vnaprej. Vsakdo, ki bo zgradil stanovanja v svojem imenu za svoj račun in jih bo že izgotovljena prodajal končnim kupcem, seveda ne bo zavezan niti k bančni garanciji niti k skrbniškemu računu ali kakšni drugi obliki zavarovanja. Skrbniški račun bo torej pomenil na nek način oddvojen račun, s katerim investitor ne bo mogel sam upravljati, in ravno ta skrb notarja nad tem računom bo omogočila, da bo denar kupcev stanovanj tudi zavarovan in da skratka ne bo prihajalo do zlorab. Vzor za ta poseben nov instrument varovanja kupcev stanovanj smo našli v avstrijskem in nemškem pravu, drugje po Evropi pa nekih podobnih vzorov sploh nismo našli in zato lahko rečem, da je to izjemna oblika varstva kupcev stanovanj, ki jo tako rekoč ne pozna skorajda noben drug pravni red. Kot pa sem omenil že uvodoma, je bila naša ocena, da je to v slovenskem pravnem redu vseeno dobrodošlo zaradi tega, ker ljudje še niso tako zelo navajeni na to, da je treba z določeno pravno preveritvijo dejstvo stopati na trg nepremičnin. Predlog zakona je bil v usklajevanju usklajen z vsemi zainteresiranimi od gospodarske zbornice do notarske zbornice, zveze potrošnikov in tako naprej, sedaj je tu pred vami brez vloženih amandmajev, zato pričakujem, da bo tudi hitro obravnavan in sprejet, uveljavil pa naj bi se s 1.8. letošnjega leta, to pa zaradi tega, ker ta nov pravni instrumentarji, ki ga zakon prinaša, vseeno zahteva nekajmesečne priprave pri bankah, ki bodo odpirale skrbniške račune, in pa pri notarjih, ki se bodo odločili za to, da bi vstopali v vlogo skrbniških notarjev. Zakon namreč predvideva, da bodo samo nekateri notarji skrbniški notarji, ne vsak notar kar tako. Zakon ima tudi nekaj drugih novosti v smislu varovanja kupcev, ki smo jih poznali že do sedaj, vendar so bile po vsebini drugačne. Novost je na primer ta, da se bistveno zvišuje meja, do katere se smejo zaračunavati penali za nepravočasno izgotovljeno stanovanje. In novost je tudi ta, da zakon ščiti ne samo končne kupce stanovanj, ampak tudi podizvajalce, torej tiste, ki opravljajo dela oziroma storitve in dobavljajo material investitorju, tudi oni bodo poplačevani iz skrbniškega računa in zato pomeni ta zakon pravzaprav, čeprav v naslovu piše zakon o varstvu kupcev stanovanj, pomeni tudi zakon o varstvu podizvajalcev gradnje teh stanovanj in enostanovanjskih stavb. To bi bilo o vsebini zakona na kratko vse. Predlagam, da ga torej za zaščito kupcev stanovanj čimprej končate obravnavo in ga sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora, gospoda Janka Vebra, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za infrastrukturo in okolje je na 50. seji 15.1. opravil drugo obravnavo predloga zakona o varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb, ki ga je državnemu zboru poslala v redni zakonodajni postopek vlada Republike Slovenije. Že na začetku pri sprejemanju dnevnega reda smo obravnavali predlog za umik te točke, predlog za umik je podal poslanec Alojz Sok, in v obširni razpravi se je odbor odločil, da zavrne umik, saj je ocenil, da je pomembnejša varnost kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb kot pa razlogi, ki so bili navedeni v predlogu za umik, češ, da je zakon težko razumljiv celo za pravnike, kaj šele, da bi bil razumljivo napisan za tiste, katerim je sicer namenjen. Torej, v odboru je prevladal namen in vsebinske rešitve in aktualnost dogodkov pravzaprav v Sloveniji na tem trgu. Pri delu odbora sta poleg predstavnikov predlagatelja zakona in zakonodajno-pravne službe državnega zbora sodelovali še predstavnike notarske zbornice Slovenije, predstavnici zveze potrošnikov Slovenije ter seveda tudi predstavniki ministrstva za pravosodje, Banka Slovenije in odvetniške zbornice. Tudi ta prisotnost govori o pomenu in zahtevnosti samega zakona. K zakonu so bili vloženi tudi posamezni amandmaji in seveda je odbor opravil razpravo o členih in amandmajih in nekatere amandmaje podprl, nekatere pač zavrnil, je pa oblikoval tudi nekaj svojih amandmajev. Po obravnavi vseh teh členov je odbor opravil razpravo še o členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji, in seveda podprl te člene. Takov odboru ugotavljamo, da je zakon pripravljen v skladu s prvim odstavkom 133. člena poslovnika državnega zbora in z amandmaji, ki smo jih sprejeli na odboru. Seveda smatramo, da je besedilo zakona še boljše in seveda menimo, da je za to potrebno, da se zakon v takšni obliki tudi sprejme. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu zakona nam bodo predstavili stališča predstavniki poslanskih skupin. Naprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil, gospod Alojz Sok. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi. Včeraj je predsednik vlade, gospod Rop, tukaj v parlamentu dejal, da je trenutni stanovanjski zakon dovolj dobra osnova za varovanja kupcev stanovanj, da pa ta zakon, ki ga imamo danes pred seboj, samo dodatno ščiti kupce stanovanj in stanovanjskih hiš. Na drugi pa minister Kopač tudi danes in že prej večkrat pove, da je ta zakon potreben in da je nastal zaradi afere Zbiljski gaj. Toda resnici na ljubo je aferi Zbiljski gaj botrovala predvsem nedelavnost državnih institucij, predvsem ministrstva za okolje in prostor, ki bi morali že v samem začetku gradnje, ki je potekala mimo sprejetega oziroma podeljenega gradbenega dovoljena, preprečiti. To se ni zgodilo, gradnja se je nadaljevala in pozneje je k temu zapletu prispeval še, po našem prepričanju, verjetno celo namerno povzročeni stečaj, tako da je celotna zadeva postala še bolj komplicirana. Dejstva, da državni organi ne delajo in da določenim - lahko bi rekel - s politiko bodisi na lokalni ali državni ravni gospodarskim subjektom dopuščajo nelegalna početja, pa ne bo preprečil niti ta niti katerikoli drugi zakon. Zakon je namreč vedno pisan, upam si trditi, za poštene ljudi, za lopove pa je potrebno uporabiti predvsem druga področja, treba jih je preganjati in jih seveda kaznovati tudi tako, da se jim nelegalno in nepošteno pridobljeno premoženje odvzame. Sedaj je pred nami zakon, ki naj bi po besedah ministra preprečil zlorabe na tem področju in upniki naj bi bili v bodoče varni. V Novi Sloveniji pa opozarjamo, da je zakon izredno zapleten in da predstavlja, lahko bi rekel, pravi pravni labirint. Na to je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora, ki je v svojem mnenju med drugimi zapisala - berem: "ugotavljamo, da predstavlja predlog zakon izjemno zahtevno in kompleksno pravno področje, ki je namenjeno varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb. Uporabljeni so obstoječipravni instituti in dodani novi, vse z namenom učinkovitosti. Ob tem pa je, ker je zakon namenjen tudi prodajalcev in kupcem, potrebno ugotoviti, da so posamezne določbe pomensko zelo obsežne z obilico medsebojnih sklicevanj, kar otežuje razumevanje zakonskega besedila." Toda minister na te očitke odgovarja, da ni potrebno, da zakon razumejo kupci. On trdi, da ga morajo razumeti predvsem prodajalci. Kupci naj torej razumejo le, da jih sedaj ta zakon ščiti in da so absolutno varni. Za to bo po novem poskrbel skrbniški notar. Toda, ali niso tudi v primeru Zbiljski gaj vsi kupci bili pri notarju in ali niso pri notarjih sestavili notarskih potrdil o overitvah predpisov zastopnika družbe Mebles d.o.o., ali niso pri notarjih sestavili notarski zapis o upravnih poslih in ali se ni v vsebini notarskega zapisa prodajalec zavezal zgraditi objekt in ga izročiti kupcem najpozneje do 31.12.2002? Seveda je vse to potekalo pri notarju, a ni pomagalo. Kako torej naj od sedaj naprej kupci zaupajo notarjem in verjamejo, da so v bodoče varni? Notarji bodo vodili skupaj s skrbniško banko skrbniški račun. Največja pomanjkljivost, poleg izredno zapletenih pravnih formulacij, pa so neopredeljene finančne posledice za kupce po tem zakonu. Minister Kopač sicer pravi, da se bodo stanovanja celo pocenila, ne podražila, vendar vsi vemo, da v praksi temu ne bo tako in da se bodo vse cene, ki jih bodo seveda zaračunavale skrbniške banke in skrbniški notarji, na koncu prevesile na kupce stanovanj. Še več! 59. člen zakona govori, da mora skrbniška banka spremljati potek gradnje, to pomeni, da bo morala banka celo zapustiti ali pa pogodbeno najeti gradbenika, ki bo lahko to po zakonu izpolnil. V zameno za povečane stroške pa bo skrbniška banka celo tako dobra, da bo imetje na skrbniškem računu obrestovala in to po dogovoru s stranko. Ker bodo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]obresti, kot nam obljublja vlada, v bodoče obdavčene, bo seveda od tega imelo tudi korist državna blagajna. Da zaključim. V Novi Sloveniji ne trdimo, da zakon ni potreben, vendar pa smo prepričani, da je tako zapisan zakon nerazumljiv in da bo pravzaprav v praksi predstavljal možnost, da se bodo Zbiljski gaj in pa podobne afere dogajale tudi v bodoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije nam bo predstavil gospod Franc Lenko. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, sodelavki, kolegice in kolegi poslanci. Predlog zakona o varstvu kupcev stanovanj in stanovanjskih stavb je neposredna posledica afer, ki so pretresle slovenski prostor. Najodmevnejša krivica, strojena kupcem takih nepremičnin, je bila afera Zbiljski gaj, ki pa ni bila edina, je bila pa skrajni primer tega, kar seje dogajalo na nepremičninskem trgu. Kupci postajajo nezaupljivi in da bi v bodoče preprečili morebitne nevšečnosti, je vlada pripravila zakon, katerega temeljno načelo je načelo zaščite kupcev pred tveganji v zvezi s prodajalčevo izpolnitvijo. Seveda se v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev globoko strinjamo s predlogom zakona, ki ima namen ščititi šibkejšo stranko, torej kupca, pred kapitalsko močnejšim akterjem na trgu. S predlaganim zakonom je država deloma posegla na kapitalski trg, vendar po mnenju poslanske skupine DeSUS z dobrimi nameni. Predlog zakona z namenom garancije in vpisa solastniškega deleža na zemljišču in poroštva zavarovalnice, ki jo predvideva že stanovanjski zakon, novi zakon uvaja še skrbniške račune, ki jih vodijo notarji. Slednje prinaša precej več dela notarjem in seveda njihovo precejšnjo odgovornost. Odgovornost pa stane. In odgovornost bodo najverjetneje na koncu plačali kupci. V tem delu se strinjamo z ugotovitvami nekaterih, da predlog zakona nikjer natančno nedoloča finančnih posledic za stranko, kateri je zakon po našem mnenju pravzaprav namenjen, torej kupcu. Morda je zvišanje finančnih stroškov nujna posledica zavarovanja, vsako zavarovanje tveganja namreč stane. Vendar glede na to, da so pri pisanju zakonasodelovali skoraj vsi vpleteni akterji, bi lahko kupci, pa tudi investitorji imeli vpogled v približno oceno zvišanja stroškov, ki je v primeru bančnih garancij, ki jih omogoča stanovanjski zakon, približno odstotek. Na podlagi predlaganega zakona ne bo več predplačil, ampak bo kupec plačal le toliko, kolikor je že zgrajeno. S tem je poskrbljeno za večjo varnost plačanih kupnin in njihovo vrnitev kupcem ob nesposobnosti investitorja, da gradnjo dokonča ali celo njegovem stečaju. Zakon pa ne zagotavlja kupcu, da bo stanovanje tudi dobil. Tako se lahko zgodi, da stanovanjski objekt zaradi drugačnih razlogov, kot so navedeni v zakonu, ob katerih kupec sicer lahko zahteva razvezo pogodbe in vračilo plačanega denarja, ne bo končan. Skrbnik nedokončanega objektane more vnovčiti niti ne more kupcu vrniti denarja. Tako v primeru skrbniškega računa; bančne garancije pa se sklepajo samo v primeru, ko se vnaprej plačuje več kot 10% kupnine. Na koncu pa naj opozorimo še na problematiko lastniških stanovanj. Kot vemo, je v Sloveniji po zadnjih izračunih 88% stanovanj lastniških. Institut lastništva je torej v Sloveniji zelo zakoreninjen. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev se zavzemamo, kar je tudi eden od osnovnih ciljev naše stranke, za zagotovitev stanovanj mladim družinam in socialno ogroženim. Seveda lastnina ljudem pomeni varnost pa tudi svobodo, vendar pa se kljub dobrim nameram države ne morejo vsi privoščiti lastniškega stanovanja, zato bi v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev želeli, da bi se smiselna podobna pravna varnost zagotovila tudi najemnikom. Uvedbo dodatnih jamstev na podlagi tega zakona v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev smatramo za potrebno, če ne celo nujno. Zakon lahko tako računa na podporo naše poslanske skupine.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala. Spoštovani! Na žalost pozno, upam, da za mnoge kupce stanovanj in enostanovanjskih stavb ne prepozno, bo državni zbor sprejel zakon, ki naj bi zagotovil tem kupcem varovanje njihovih pravic pri nakupu stanovanj, ne le pred objektivni težavami, pred katerimi se lahko znajdejo tudi zaradi svoje premajhne preudarnosti investitorjev oziroma prodajalcev stanovanj, temveč predvsem tudi pred namernimi zlorabami, s katerimi se slednji žele okoristiti na račun neurejenih razmer na trgu stanovanj. Čeprav tega vladain pristojno ministrstvo ne bosta rada priznala, je ta zakon pripravljen tudi zaradi odmevnih afer v zvezi s prodajo stanovanj, kar smo doslej vsi poudarili. Medijsko najodmevnejša, čeprav, na žalost ne edina, je bila afera gradnje varovanih stanovanj v Zbiljskem gaju. Upam verjeti, da sem tudi sam z javnimi pobudami pristojnim ministrstvom in poslanskimi vprašanji prispeval k temu, da se je ne le ta primer začel urejati z več pozornosti za prizadete, temveč da se je zaradi tega začel ta zakon pospešeno pripravljati. To je končno zapisano tudi v oceni stanja in razlogih za sprejem zakona. Glede na razprave na matičnem delovnem telesu in glede na dejstvu, da k dopolnjenemu predlogu zakona ni vložen amandma, predpostavljam, da v vseh poslanskih skupinah želimo, da se ta zakon čimprej sprejme. To je tudi jasna usmeritev naše poslanske skupine. Pri tem želimo poudariti, da verjamemo, da so pripravljene rešitve zadostne in da bodo razrešile vsaj večino, če ne že prav vse primere rizikov, ki jih nosijo kupci stanovanj in enostanovanjskih stavb na trgu nepremičnin; predvsem tistih rizikov, ki so posledica zavestnih goljufij ali drugih krivdnih ravnanj na strani investitorjev ali preprodajalcev stanovanj. Dosedanja praksa kaže, da gre tudi za take primere. Želja pohitrem zaslužku in poslovna nemorala sta namreč globoko posegala v našo stvarnost. K temu je veliko prispevala neurejena zakonodaja, neučinkovitost pri preganjanju in kaznovanju storilcev kaznivih dejanj in tudi družbena klima, ki poveličuje nagle zaslužke, pa čeprav se ve, da ne morejo biti rezultat dela. Priokus družbene neučinkovitosti in neenakopravnosti pa bo kljub sprejetemu zakonu ostal, če ne bomo poskušali s konkretnimi aktivnostmi in na podlagi spoznanj, do katerih smo ob oblikovanju zakona prišli, reševati tudi druge podobne primere, kot je Zbiljski gaj - vsaj za dva vem tudi sam. Eden je primer kupcev stanovanj v obrtni coni v Trzinu, drugi pa je primer skupine upnikov, kupcev stanovanj do družbe IPC Holding d.o.o v poslovno-stanovanjskem kompleksu Brod. Tudi v tem primeru gre za stečaj investitorja, za pogojno sporna ravnanja v stečajnem postopku in za možnost, da kupci ne bodo le ob stanovanja, temveč tudi ob velik del kupnine, ki se za stanovanja že vplačali. Razlika je po mojih informacijahle v tem, da se v tem primerih še ni zadostno angažirala javnost in politika, zato imajo ti kupci tudi občutek, da se njihovo prikrajšanje ne bo obravnavalo z enako pozornostjo. Slednji imajo taki občutek še toliko bolj upravičeno, saj so svoj problem predstavili tudi komisiji za peticije državnega zbora že pred več kot mesecem dni, pa še ne vedo, ali bo, kdaj in na kakšen način jim bo komisija za peticije poskušala pomagati pri razrešitvi tega primera. Plediram torej, da komisija to stori čimprej. Pričakujem pa tudi enako ravnanje pristojnih ministrstev, da se upoštevaje, seveda, neodvisnost sodstva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pa tudi dejstva, da gre za primere, ki so pravno še premalo proučeni in kjer še ni zadostne sodne prakse, stori vse, da odločitve ne bi bile sprejete brez upoštevanje okoliščin, v katerih so kupci sklepali pogodbe, in brez upoštevanje vsaj objektivne odgovornosti države, ki ni pravočasno spoznala pravnih praznin, ki zlorabe omogočajo in jih bi pravočasno tudi odpravila.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala za besedo in vsem lep pozdrav. Pred nekaj meseci smo sprejeli stanovanjski zakon, ki naj bi po zagotovilih resornega ministra, urejal vsa razmerja na stanovanjskem trgu in celo še dodatno spodbudil stanovanjsko gradnjo. Vendar se je že kmalu po sprejemu zakona izkazalo, da v njem zeva ista in prav tako velika luknja, kot je bila v starem zakonu. To luknjo so izkoriščali razni priložnostni investitorji novega kova, ki so se ali so jih v lokalnem in nacionalnem okolju promovirali kot uspešne in prave podjetnike novega vala. Pravilom vsi so izrabili pomanjkljivo zakonodajo, politične zveze in vplivne botre, da so dobili poceni kredite, po ugodnih cenah pokupili zemljišče in sklepali velike in odmevne posle. Ves sistem je bil zastavljen kot neke vrste igra, le da takrat vanjo večinoma niso potegnili raznih kockarjev, ampak predvsem ljudi s stanovanjskimi problemi. Pritegnili so ljudi v stiski. Ti so v nuji in dobri veri, da bodo dobili stanovanja, plačevali težko privarčevana sredstva na račune teh sodobnih zvezdniških podjetnikov.Vendar pa, kot je že v tradiciji običaj, so se investitorji namensko ali slučajno "zaplezali", nepremičnine obremenili s hipotekami, potegnili iz projektov denar in ga prekanalizirali na druge projekte. Nemočne ljudi pa so opeharjene brezobzirno pustili na cedilu. Nihče od teh neuspelih "jackov" ne živi v pomanjkanju, nihče nima težav in proti vsem se postopki skoraj ne premaknejo, med tem pa se upravičenci, ne krivi ne dolžni, borijo s tečajnimi upniki za svojo nepremičnino ali za svoja sredstva, s katerimi so sploh omogočili gradnjo. Ti kupci pravzaprav niso imeli izbire. Razmere so jih prisile, da so morali na tak ali drugačen način rešiti svoj stanovanjski problem, saj tako lokalne skupnosti kot tudi država s svojim stanovanjskim skladom že vrsto let ne zmorejo in ne zmorete zagotoviti zadostnega števila stanovanj. Razkorak med potrebami in možnostmi je čedalje večji. Mnogi od teh obupanih ljudi so zato svoje posle zaupali nepremičninskim agencijam, marsikje so kupoprodajne pogodbe in posle pripravili in izvedli pravniki ali celo notarji, so dali tem pogodbam in postopkom še dodatno težo. Kot se je izkazalo, pa marsikje, razen pobrane provizije ali takse, ne eni ne drugi niso storili prav ničesar za varnost stranke. Tu bi morali odvetniška in notarska zbornica odločno ukrepati, narediti red v svojih vrstah in komu tudi odvzeti licenco. Gre za problem poslovne morale posameznikov in institucij, ki jim daje potuho tudi umazana in spletkarska politika in nedosledno sodstvo. Za marsikatero packarijo, ki smo ji bili priča v zadnjih letih, stojijo celo vrhovi nekaterih najbolj demokratičnih in socialnih strank. Zblijski gaj, ki naj bi povzročil nastanek tega zakona, ni edini, na tak način zavožen projekt. Vendar pa ni jasno, zakaj so kupci v Zbiljskem gaju edini, za katere se je zavzela ena od vladnih strank. Verjetno zgolj zaradi tega, da amortizira neprijetne posledice v javnosti, in pa zato, da bi se zaščitili povzročitelji in njihove navezave. Mnogo bolje bi bilo, da bi poskrbela, da bi se hitro odvili sodnipostopki in sankcionirali akterji. Vendar, če so se botri že lotili reševanja teh problemov, bi bilo prav in korektno, da bi se vseh, ne pa samo Zbiljskega gaja. Več ali manj očitno je, da smo pred nedavnim sprejeli smo polovico stanovanjskega zakona. Danes obravnavamo naslednjo tretjino, preostanek pa - kdo ve kdaj. Zakon uvaja nov način poslovanja preko skrbniških računov na skrbniških bankah, prinaša nove naloge notarjem, kar daje sicer upanje, da bo na trgu več nadzora in reda in da bo ta investicijski sklop varnejši. Vendar le, če bodo delovale institucije in da ne bo samo eden, to eden od tistih zakonov, ki bo nekaterim prinesel vnaprej zagotovljen zaslužek. Obrazložitev zakona je napisana tako, kot da ne prinaša nobenih stranskih učinkov. V zakonu manjkajo finančne posledice, ki jih bo ta način poslovanja prinesel, kajti dejstvo je, da niti notarji niti banke [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]novih obveznosti ne bodo opravljali zastonj in da bo potrebno te stroške priračunati stroškom gradnje. Prav tako pomemben strošek bodo predstavljale potencialne pravice kupcev v primeru nezmožnosti vknjižbe, ali v primerih, ko je potrebna odprava pomanjkljivosti, ali se bo pojavila zakasnitev pri izročitvi nepremičnine. Tudi ni ocenjen strošek maksimalne hipoteke, ki jo mora prodajalec skleniti v korist skrbniškega notarja. Predlagatelj bi moral vplive zahtev iz tega zakona oceniti, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kaj se bo sicer dogajalo na tem našem trgu, kjer so cene nepremičnin že tako zelo visoke. Kljub temu da imamo vrsto pomislekov, pa bomo v naši poslanski skupini ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Leopold Kremžar. Izvolite.
Hvala. Mi bomo predlog zakona podprli, in sicer podprli z veseljem zaradi tega, ker gre za zaščitni zakon, gre za zakon, ki varuje šibkejši člen v tej verigi. Zdi se nam zelo pomembno, da se je predlagatelj lotil na ta način pisanja zakona in seveda te zaščite. Kar je enako pomembno, se nam zdi to, da so v zakon vgrajene izkušnje nekaterih držav, vsaj v delu modela, tako, da je model že preizkušen. Preizkušen model daje večje garancije, da bo tudi uspešen v praksi, in se nam zdi, da je to zelo dober pristop in da bi se večkrat morali posluževati preizkušenih modelov, posebej modelov, ki so preizkušeni v okoljih, ki so tovrstno zahtevna; v tem primeru gre za pravno urejena in zahtevna okolja, kot so države Avstrije in Nemčije. Zdi se nam, da je tak model, ki je delno povzet po teh izkušnjah, model, ki garantira tudi nam učinkovitost v praksi; zato, kot povedano, z veseljem to podpiramo in smo prepričani, da bo tudi pri nas in v praksi, da bodo kupci bolj zaščiteni, kot so bili doslej. In to je v osnovi namen tega zakona, zato ga tudi podiramo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nam bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Premeniti. Izvolite.
Lep pozdrav. Hvala lepa, za besedo. V Slovenski nacionalni stranki nam gre na bruhanje ob skrbi sedanje koalicije nekaj mesecev pred volitvami, kako bo uredila vse tisto, česar ni mogla urediti 10, 12 let. Kar nekam čudno se nam dozdeva, kako vehementno sedaj govorijo, da je treba ta zakon sprejeti, zaradi afere Zbiljski gaj, stanovanjske soseske Brod, Trzina, poslovno-stanovanjskega objekta v Medvodah. V Slovenski nacionalni stranki so se oglasili ti kupci stanovanj pri firmi IPC Holding in takrat je Slovenska nacionalna stranka reagirala že novembra meseca lanskega leta in smo pisali tudi ravno tja, kjer je jedro vsega skupaj - na Zvezo slovenskih bank v Celovec. Ampak seveda, izgleda, da imajo gospodje v Celovcu podporo tudi z naše strani iz koalicije, ki danes vodi to državo in, seveda, se nič ni premaknilo. Kdo bo plačal vsem tem ljudem vloženi denar in vse ostalo? Izgleda, da nihče. Za to, da bodo umazali in zamazali oči, bodo pač v koaliciji sprejeli ta zakon. V tem primeru Broda in pa v vseh ostalih primerih gre pravzaprav za stečaje investitorjev, ki potem čez mesec, čez dva meseca odprejo novo firmo, se ukvarjajo z istimi posli, gredo zopet v stečaj, odprejo tretjo firmo itd. - že desetletja in več. Politični botri nič ne naredijo, da bi jih prekinili, niti eden od teh gospodov še ni bil obsojen ali niti ne obtožen niti procesuiran na sodiščuin verjetno niti ne bo. Prepričani pa smo v Slovenski nacionalni stranki, da določene koalicijske stranke, ki si danes tukaj delajo promocijo in točijo krokodilje solze nad tem, kako vse skrbijo - tukaj gre predvsem za LDS in pa Združeno listo socialnih demokratov - bi pa kar na lepem sedaj radi čisti in oprani vse krivde. Mi smo prepričani, da zakon ni dober. Zakon je pripravljen zato, da bodo imeli nekaj pokazati pred volitvami. Prepričani smo in ocenjujemo, da sicer zakon do neke mere prinaša varnost in pravno zaščito pri nakupu novega stanovanja, vendar bo pa zakon povzročil dodatne podražitve že tako dragih stanovanj, glede na zakonsko določilo, da kupec pri sklenitvi prodajne pogodbe ne sme plačati več kot deset odstotkov kupnine. Namreč, vlagatelji bodo prisiljeni najti druge, dražje vire financiranja in na ta način bodo stroški stanovanja, preneseni na kupca, bistveno višji. Ravno tako je ena od slabosti tudi institut skrbniškega računa. Investitorji bodo zagotovo prevalili stroške vodenja skrbniških računov na končnega kupca, kar bo še povečalo ceno stanovanj. Mislimo, da je zakon pripravljen na hitro, zaradi nevzdržnih razmer na trgu, zaradi vedno večjih škandalov, ki se pojavljajo, in zaradi vedno večjih sprenevedanj, ki jih vlada ne more več obvladovati in jih mora nekako odriniti na stran. Odrine jih na stran z zakonom, ki ga hvali na vse pretege, ki govori, kako ga bo sprejela in ki govori, kako bodo Slovencem pomagali na vseh teh področjih. Pa da se vrnem še malo na tisti IPC Holding in pa Zvezo bank Celovec. Zakaj slovenska vlada ne ukine takšnega delovanja takšnih zvez bank v Sloveniji. Ta banka se ne pojavlja samo tukaj. Kar v nekaj črnih ali pa temnih poslih je bila že prisotna, pa vendar nikomur nič! In vendar se nič ne zgodi in gospodjev vladni koaliciji so tiho, potem pa priletijo za ta podij, potočijo nekaj krokodiljih solza in vse je v redu. Kaj je res slovenski narod tako butast, da se ga da s takšno lahkoto vleči za nos? Izgleda, da je. Upam pa, da se bo enkrat "zbrihtal". Upam, da v jeseni. Vprašal bi, kako je mogoče, da pri znanih krivcih noben od teh krivcev ne plača, nobenemu od teh krivcev ni odvzet avtomobil, mercedes, hiša, vikend, jahta ali kaj podobnega. Med tem ko neki samohranilki, ki ne more plačati elektrike, ji takoj sedejo na tisto nekaj malo denarja, ki ga ima - brez priziva, brez česarkoli. Mislim, da je ta zakon mazanje oči. Mislim, da ni dober, in upam, da bodo ta zakon ocenili predvsem volivci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupne Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Po aferah, ki se zadnje leto vrstijo pri gradnji, nakupu novih stanovanj, še posebej pa po aferi Zbiljski gaj, je zakon, ki bo omogočil dodatno zaščito kupcev stanovanj, nujno potreben. Nakup stanovanja je v večini primerov za ljudi oziroma za družine velika investicija, za katero več let varčujejo in se ob nakupu še dodatno zadolžijo. Nakup stanovanja je investicija, ki jo je večina prebivalcev zmožna opraviti le enkrat v življenju. Prav zaradi velikih sredstev in odrekanj, ki so jih ti ljudje pripravljeni vložiti v nakup stanovanja, je velikega pomena, da so njihove pravice kot pravice kupcev še dodatno zaščitene s posebnim zakonom. Tako ne bodo več predmet izigravanj raznih novodobnih podjetnikov, ki bi radi z gradnjo nepremičnin hitro zaslužili. Ob tem pa vse preradi pozabljajo na dejavnike tveganja, saj hkrati spuščajo več investicij z visoko stopnjo tveganja, z vprašljivo kapitalsko ustreznostjo po zakonu o finančnem poslovanju podjetij in s sredstvi kupcev stanovanj. To pa posledično pripelje do stečajev podjetij, kjer niso žrtve le podizvajalci del, delavci, ki ostanejo brez služb, ampak tudi kupci stanovanj, ki po letih odrekanj ostanejo brez stanovanja. Kakšne so stiske teh ljudi, ki so v dobri veri, da bodo prišli do novega stanovanja, pripravljeni vnaprej financirati gradnjo stanovanja, na koncu pa ostanejo brez vsega, si niti ne znamo predstavljati. Zakonodaja je na tem področju še vedno zelo pomanjkljiva in v zadnjih aferah lahko vidimo, kako lahko pride do zlorab. Zato je ta zakon po našem mnenju potreben poskus v smeri reševanja teh zadev. Vendar kljub vsemu trudu vlade za pripravo tega zakona ne moremo mimo nekaterih opozoril, ki so bila izrečena že na samem odboru za infrastrukturo. Predlagani zakon je namreč nepravnikom popolnoma nerazumljiv. Da je zakon zelo zapleten pravniški akt, je priznal tudi minister. Tako je branje in razlaga tega zakona možna samo ob pomoči pravnikov in ob velikem trudu. Kako pa je s pravnimi mnenji, pa tudi vemo - dva pravnika, tri pravna mnenja - in s tem imamo tudi v državnem zboru Republike Slovenije bogate izkušnje. Uvedba nove oblike zavarovanja, tako imenovanega skrbniškega sklada, predvideva, da bo za pravilno črpanje sredstev s tega sklada skrbel notar. Zato je bojazen, da je zakon pisan na kožo notarjem, več kot upravičena. Dejstvo je, da bodo s predlaganim zakonom notarji pridobili nov posel in seveda tudi plačilo zanj. Predvideni odstotki investicije, ki jih bodo zaračunavali notarji, prav gotovo ne bodo ravno majhni. Poslanci Stranke mladih Slovenije bomo zakon sicer podprli, ker ocenjujemo, da je poskus v pravo smer, sprašujemo pa se, ali bo ob tempu stanovanjske izgradnje in razrahljanem zaupanju ljudi v Sloveniji zakon sploh imel koga ščititi.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Ivan Božič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister s sodelavkami, kolegice in kolegi! Pač tako je, popoldne nas je manj. Predlog zakona o varstvu kupcev stanovanj in enostanovanjskih stavb - v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo sprejetje tega potrebnega zakona, ki bo zagotovo dvignil raven zaščite kupcev stanovanj na našem stanovanjskem trgu. Pridružujemo se tistim, ki opozarjajo, da gre za zelo zapleteno zakonsko besedilo, zato bodo pristojni državni organi pač morali poskrbeti tudi za dobro predstavitev sprejetih pravnih norm na področju zaščite potrošnikov. Prepričani smo, da gre za uvedbo tako pomembnih novosti, da bo potrebna tudi obsežna dejavnost, ki bo na primeren način obveščala tako kupce kot nepremičninske investitorje o novostih zakona. Velika odgovornost čaka tudi notarje in banke, ki bodo imeli opraviti z nadzorom vseh tovrstnih investicij na stanovanjskem trgu. Na eni strani se postavlja vprašanje, če so prav vsi notranji dovolj usposobljeni za prevzem novih obveznosti, na drugi strani pa dvom, če bodo banke lahko uspešno nadzirale vse tovrstne investicije v Sloveniji. Na preizkušnji bodo nadzorniki v Banki Sloveniji, stanovanjska inšpekcija in notarska zbornica. Verjetno bodo šele nekajletne izkušnje po uveljavitvi zakona pokazale, če zakon ne bo bistveno znižal že tako premajhen obseg tovrstnih investicij, oziroma omogočil, da bodo na stanovanjskem trgu gospodarili na ponudbeni strani zgolj veliki investitorji in državni stanovanjski sklad. Takšna skrb se zdi zelo utemeljena, saj sedanja zakonodaja omogoča, da se s stanovanjskim investitorstvom lahko ukvarja vsak. Zagotovo bodo marsikaterega investitorja tako stroge določbe zakona odvrnile od poslovnih namenov, ker bo videl v vseh predpisanih postopkih nepremostljivo oviro za izpolnitev zastavljenih ciljev. Kljub temu da so snovalci pri pisanju zakona dosledno upoštevali nemške in avstrijske izkušnje na področju uvajanja skrbniških računov, se zdi, in jim gre pritrditi, da so njihove razmere še najbolj podobne našim, a smo prepričani, da bi širše upoštevanje razmer na našem nepremičninskem trgu še bolj ustrezno zaščitilo naše kupce stanovanj. Kazalo bi uvesti še dodatne varovalke, ki bi zaščitile tudi soinvestitorje,predvsem tako, da bi za vsako tovrstno investicijo zahtevali ustanovitev nove družbe, katere delež bi skupaj s stanovanjem kupil kupec. Gre za pogosto in uveljavljeno prakso na našem in na tujih nepremičninskih trgih. Res je, da bi takšna zadeva še dodatno podražila investicijo, vendar smo prepričani, da bi pri večjih projektih zagotovo prinesla boljše rezultate. Njena dobra stran bi bila tudi bistveno bolj enostavno razmerje med investitorji in kupci stanovanj ter predvsem bistveno večja možnost dokončanja investicije. Tudi vsebina takšnega zakona bi bila v takšnem primeru mnogo bolj enostavna in razumljiva. Skrbi tudi dejstvo, da naša zakonodaja še vedno ne sankcionira posameznikov, ki zlorabljajo investicije za različne manipulacije tako, da mu onemogoči nadaljnje opravljanje takšnih in podobnih dejavnosti. V posmeh pravni državi bi bilo, če bi posamezniki in družbe, ki so povzročili množično oškodovanje kupcev stanovanj, lahko ponovno delovali na trgu. Prepričani smo, da je potrebno pri oblikovanju zakonodaje s področja varstva kupcev stanovanj upoštevati tudi takšne možnosti. Ne glede na naštete pomisleke smo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke prepričani, da bo čas kaj hitro pokazal vse razsežnosti sprejetega zakona in da sedanje stanje ne omogoča pretiranega zavlačevanja in dolgotrajnega iskanja najboljših rešitev zaščite kupcev stanovanj, ker vedno nove afere kažejo, da je potrebno ukrepati zelo hitro. Zato tudi podpiramo predlagani zakon in sprejete amandmaje odbora za infrastrukturo in okolje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 193. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 29.1.2004, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ministru in predstavnicama vlade se za sodelovanje lepo zahvaljujem. Spoštovane poslanke in poslance pa obveščam, da bomo čez 7 minut, to je ob 13.45 uri, prešli na obravnavo 6. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah. Do takrat sejo prekinjam. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UPRAVNIH TAKSAH. Lepo prosim, če se pomirite v dvorani, da ne motite nadaljevanja seje. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavnici vlade, mislim, da bo to državna sekretarka gospa Milojka Kolar. Pozdravljam pa tudi svetovalko vlade gospo Matejo Vraničar. Prosim za uvodno obrazložitev predloga zakona. Na voljo imate prijavljene 3 minute. Prosim.
Hvala za besedo. Prav lepo vsi pozdravljeni. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe in gospodje poslanci. Zakon o upravnih taksah je eden od predpisov, ki se navezuje na številna druga upravna dejanja in se seveda odraža tudi v številnih drugih predpisih. Prav zaradi tega je potrebno nenehno slediti in spreminjati tudi zakon o upravnih taksah. S tokratnim predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah želi uskladiti vlada na eni strani z veljavno domačo zakonodajo, na drugi strani pa tudi z evropsko zakonodajo, ki jo bomo začeli izvajati z vstopom Slovenije v Evropsko skupnost. Spremembe so sestavljene iz dveh sklopov sprememb po vsebini; v prvi sklop sodijo spremembe glede plačila taks za potrdila iz uradnih evidenc, potem uvedba plačila taks za lokacijsko informacijo in pa seveda ukinitev taks za lokacijska dovoljena, glede na to, da so se na tem področju s tem v zvezi spremenili materialni predpisi. V drugi sklop sprememb, pa prištevamo spremembe, ki so povezane z izvajanjem evropske zakonodaje, s katerim se ukinjajo carinske takse, in določbe o uskladitvi višine taks za vizume za tujce, ki želijo potovati v Slovenijo, z višino taks, ki jih zaračunavajo države članice Evropske skupnosti. Tako z dopolnitvijo 3. člena predlagamo, da se zakon o upravnih taksah ne uporablja za plačilo tistih stroškov upravnih dejanjin dokumentov, katerih plačilo je izredno drugače urejeno z evropskimi predpisi in za katera se dejanja izvršujejo oziroma dokumenti izdajajo brezplačno. Vlada predlaga, da začne zakon veljati 15. dan po objavi v uradnem listu. Le tiste določbe, ki se nanašajo na ukinitev carinskih taks, in pa določbe glede uporabe evropskega prava, namesto zakona o upravnih taksah, predlagamo, da začnejo veljati z vstopom, se pravi s 1. majem letošnjega leta. Zato vlada predlaga državnemu zboru, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah v drugi obravnavi sprejme. Hvala.
Hvala, gospa državna sekretarka. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Predsednik odbora, gospod Ciril Pucko, bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Navedeni predlog zakona je odbor kot matično delovno telo obravnaval na svoji 45. seji. Pri tem smo posebno pozornost namenili pripombam zakonodajno-pravne službe in na tej osnovi pripravili in tudi sprejeli ustrezne amandmaje ter s tem deloma izboljšali osnovno besedilo zakona. Tako je odbor posebno pozornost namenil določbam 3., 5., 6., 7., 10., 13. in 14. člena zakona. Tako smo sprejeli amandmaje k 3., 6., 13. in 14. členu in predlagam, da tako dopolnjeni predlog zakona tudi sprejmemo. Hvala lepa.
Hvala predsedniku odbora. Sledijo stališča poslanskih skupin. Majda Zupan bo podala stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Vlada kot predlagateljica, kot je bilo že rečeno, na eni strani želi omogočiti, da bi stranke, ki imajo slabše premoženjske razmere, bile oproščene plačila upravne takse, recimo, tudi za izdajo osebne izkaznice ali potnega lista. Ob vzajemnosti izenačuje položaj tujcev s položajem slovenskih državljanov v primeru ugotavljanja slabih premoženjskih razmer, kouveljavljajo enako ugodnost. Na drugi strani pa predvideva zvišanje taks pri vizumih na mejnih prehodih, pri lokacijskem dovoljenju, kjer menimo, da mlade družine niso več izvzete, ter pri lokacijski informaciji. Predlog prinaša poenostavitev načina obračunavanja upravnih taks za izdajo potrdil iz uradnih evidenc, ki naj bi veljale takrat, ko upravni organ v zvezi z zahtevo stranke, to je taksnega zavezanca, pridobiva podatke iz uradnih evidenc drugih upravnih organov v skladu z določili zakona o splošnem upravnem postopku. V skladu s predlagano evropsko smernico za dopolnitev 3. člena se ta zakon ne bi uporabljal, če je plačevanje administrativnih stroškov urejeno drugače z evropskim predpisom ali če le-ta predvideva za stranko brezplačno izvršitev upravnega dejanja ali izdaje upravnega dokumenta. Zanimivo je, kot je bilo že povedano, da predlagatelj predvideva, da bi tisti del zakona, ki se ne nanaša na uskladitev z evropskim pravom, začel veljati po poteku, torej po običajnem 15-dnevnem roku, določbe, ki se nanašajo na uskladitev z evropsko zakonodajo, pa z vstopom v Evropsko unijo, s 1.5.2004. Namen predlagatelja pri večini določb podpiramo, zato v naši poslanski skupini, v Novi Sloveniji, predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah temu predlogu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala. Leopold Grošelj bo podal stališče poslanske skupine Združene liste. Prosim.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi lepo pozdravljeni. V obstoječem zakonu o pravnih taksah smo imeli tudi nekatere določbe, ki so se nanašale tudi na izvajanje carinskega sistema, to je tako imenovane carinske takse, zato je tudi predlagatelj s temi spremembami in dopolnitvah zakonov o upravnih taksah želel narediti tiste spremembe, ki posegajo izključno na domačo pristojnost in pa tega pravnega sistema, in pa na drugi del, ki posega na uskladitevbodisi glede na Sveta Evropske skupnosti ali pa tudi z izrednimi tudi stališči oziroma tudi s predlogi. Tako bi seveda lahko razdelili nekako na tri dele spremembe tega zakona. V tem prvem delu se nanaša na plačevanje stroškov dela carinskih organov, ki kot je navedeno tudi v prikazu ureditve, ker bo po vstopu Slovenije v Evropsko unijo urejena tudi z zavezajočimi evropskimi predpisi; na drugo področje, ki se lahko nanaša tudi na evropske predpise na področju upravnih taks, ki posegajo tudi na takse za izdano vizo, in pa na področje tudi plačevanja stroškov za izdajo vizumov, ki je v evropski zakonodaji urejeno tudi s sklepi Sveta Evropske unije, ki so zavezujoči za vse države članice, zato posebnih razlik med njimi na tem področju ni. V poglavju, ki govori o teh poglavitnih rešitvah tega zakona, predlagatelj poskuša s spremembo 23. člena in tudi ustrezne tarifne številke tudi omogočili strankam v slabih premoženjskih razmerah, da uveljavljajo oprostitev plačila upravne takse tudi za izdajo osebne izkaznice ali potnega lista. Mogoče je treba še tudi omeniti tudi to spremembo, s katero se želi poenostaviti tudi način obračunavanja upravnih taks za izdajo potrdil iz uradnih evidenc, in pa mogoče še eno področje, kjer je ta zakon o upravnih taksah tudi zelo tesno povezan z zakonom o splošnem upravnem postopku in drugimi zakoni, ki materialno urejajo področja posameznih upravnih organov, zato seveda so v tej noveli tudi vključene nekatere terminološke in pa tudi redakcijske uskladitve med predpisi. Mogoče je še zanimivo tudi to, da tako predlagatelj v teh predlaganih spremembah nakazuje na eni strani, da se bodo stroški poslovanja taksnih zavezancev, ki bodo uvažali in izvažali blago oziroma izvajali carinske postopke, s tem se bodo ekonomskimi učinki glede naukinitve carinskih taks znižali, da pa na drugi strani tudi drži, da se bodo stroški za pridobitev potrdil iz uradnih evidenc zaradi spremenjene te tarifne številke štiritaksne tarife nekoliko zvišali za tiste taksne zavezance, ki bodo zahtevali izdajo potrdila iz uradnih evidenc upravnega organa, pa bo ta upravni organ vse podatke za izdajo potrdil imel sam. Zakonodajno-pravna komisija je dala tudi nekatere pripombe na novelo tega zakona z vidika skladnosti z ustavo in pa pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika, katere je odbor tudi v celoti sprejel, tako da bo poslanska skupina združene liste socialnih demokratov predloženi predlog sprememb in dopolnil oziroma te novele zakona o upravnih taksah tudi v celoti podprla. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavnici ministrstva za finance. V Slovenski demokratski stranki sicer pozdravljamo prvi namen te novele zakona oziroma te dopolnitve in spremembe zakona, ki predvsem govori o prireditvi zakonodaje upravnih taks načelom tega področja v državah članicah Evropske skupnosti in tukaj na nek način poenoti in harmonizira to področje. Po drugi strani pa problematiziramo rešitve dviga upravnih taks za nekatera upravna dejanja, zlasti smo tudi na odboru za finance želeli podrobnejše odgovore, čemu in na podlagi kakšnih argumentov vlada predlaga dvig tarife za potrdila, ki jih izdajajo organi na podlagi uradnih evidenc, z 10 točk na 15 točk. Gre za 50 procentno podražitev, ki bi morala biti na nek način argumentirana, pa žal odgovorov nismo dobili. Po drugi strani pa se nam postavlja veliko vprašanje uvedbe taks za lokacijsko informacijo. In sicer, zlasti pri tem načelu, da se z lokacijsko informacijsko danes ukvarjajo predvsem upravni organi občin, ki pa so morali za to novo nalogo, ki jim jo je naložila zakonodaja na področju urejanja prostora, zaposliti tudi ustrezne kadre. Obseg dela občinskih uprav se je znatno povečal s to novo nalogo, pri čemer pa se seveda za to ni našlo nobenega vira. In v 10. členu predlaganja spremembe novele, seveda, za lokacijsko informacijo predvideva zakonodajalec oziroma vlada nove postavke, in sicer da se za lokacijsko informacijsko za gradnjo objektov in za izvajanje drugih del določi taksa v višini 250 točk, za promet z nepremičninami za lokacijsko informacijo 125 točk in za določitev gradbenih parcel k obstoječim objektom 125 točk. To so vse naloge, ki jih delajo občinski upravni organi in tudi takse se na nek način delijo med občine in državo, vendar gredo v primerno porabo, kar pomeni, da večina občin, ki dobivajo izravnavo, ne bodo s tem pridobile pravzaprav ničesar, le novo delo in ta ureditev, oprostite, ni korektna in zopet nalaga uradnikom in občinam neke nove obveznosti, pri čemer pa ne zagotavlja vira za financiranje teh novih obveznosti. Seveda takemu pristopu ne moremo prikimati in ga tudi ne moremo podpirati in seveda zato takemu načinu tudi na nek način nasprotujemo. Mislimo, da je seveda naloga te države, da predvsem z ukrepi, ki bi morali slediti antibirokratskemu programu, na nek način razbremenjuje uradnike upravnih dejanj po nepotrebnem in seveda tudi stranke nepotrebnega čakanja pred okenci. Nekaj je v tem smislu naredil zakon o splošnem upravnem postopku, ki zavezuje uradnike, da v kolikor lahko dobijo podatke iz uradnih evidenc, da to ne nalagajo strankam. Po drugi strani pa vidim, da po tem predlogu zakona bodo to seveda stranke morale plačati, kljub temu da se birokracija v državnem proračunu odseva po vse večjih postavkah iz naslova plač in materialnih stroškov. Po drugi strani pa država nalaga drugim obveznosti, sama si pa zato zagotavlja vire. Zato v Slovenski demokratski stranki ne moremo podpirati in nadalje odobravati takega pristopa in bi veljalo razmisliti o drugačnih rešitvah. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Ciril Pucko bo predstavil stališče poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, spoštovani! V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo navedeni dopolnjeni predlog zakona s strani odbora za finance in monetarno politiko podprli predvsem iz naslednjih razlogov. Prvič, ker z njim odpravljamo neskladja, ki jih je ugotovila evropska komisija o napredku Slovenije. In drugič, zato, ker z njim usklajujemo zakon o splošnem upravnempostopku in sledimo spremembam v materialni zakonodaji, predvsem zakonodaji s področja urejanja prostora in graditve objektov. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in Bogdan Barovič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnici ministrstva za finance, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah, o katerem danes govorimo, v načelu res spoštuje bistvo, v skladu s katerim se stroški upravnega organa za izdajo upravnega dokumenta ali izvršitev upravnega dejanja plačajo le enkrat. Ob tem, upoštevaje pravno naravo predpisov Evropske skupnosti, ki ureja plačevanje administrativnih stroškov za delo carinskih organov, s predlogom zakona nastajajo rešitev, ki preprečujejo dvakratno zaračunavanje teh stroškov. To so pač dejstva, ki so nanizana ob tem zakonu. No, vprašanja se začno postavljati, ko pogledamo finančne posledice zakona, kjer najprej ugotovimo, da iz razloga vstopa Slovenije v Evropsko unijo, da so predvideni prihodki iz naslova carinskih taks le do 1. maja letošnjega leta. Hkrati pa naj bi od tega dne dalje izpad prihodkov od carinskih taks bil nadomeščen s prihodki iz naslova zadržanja 25% pobranih uvoznih dajatev. Tudi če bo temu tako in tudi na osnovi predvidevanj, da naj bi se prihodki v državni proračun iz tega naslova povišali za do cca 350 milijonov letno, smo v Slovenski nacionalnistranki malo skeptični in bi imeli vrsto vprašanj, kako bo to mogoče. No, še posebej je bilo zanimivo na odboru za finance, ko je eden od spoštovanih kolegov poudaril, da naj bi se takse ne zaračunavale za tiste aktivnosti, ki so povezane s prosilci in iskalci dokumentacije kot posledice naravnih nesreč. No, odgovor, ki ga je danes tu prisotna gospa Vraničarjeva navedla, je bil, s sistemskega vidika naj bi bil problem podpreti takšno dikcijo. Sam v to pač nisem prepričan in tudi v Slovenski nacionalni stranki v to nismo prepričani. 5. člen, o katerem je moj predhodnik, spoštovani kolega iz Slovenske demokratske stranke, že govoril, je jasno pokazal, da gre za dvig cen potrdil upravnih organov v nekih sferah za 50%. Rečeno je bilo, da gre to na račun postopkov, ki jih bodo upravni organi izvajali brez plačila. No, do zdaj še nisem našel odgovora, kateri so vsi ti postopki, ki naj bi jih upravni organi izvajali brez plačila. Prav tako je zelo problematičen, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, 10. člen, kjer gre za ločitev dela, torej konkretno že omenjene lokacijske informacije. Delo se prenaša na občinsko upravo, torej na lokalno skupnost, denar pa se seveda nabira na državni strani. Res je bilo rečeno, da naj bi se videlo, da lokalne skupnosti za tiste takse za lokacijske informacije dobijo ta sredstva, če so plačana v gotovini. Tudi to je zelo čudna dikcija, po mnenju Slovenske nacionalne stranke. Prav tako, ko smo vprašali, kako to, da se tudi koleki, s katerimi se plačujejo nekatere takse, vrednostno delijo po nekem sistemu, nekaj na državo, nekaj pa na lokalno skupnost. Ampak kljub temu je vse skupaj dejansko brezpredmetno, kajti tudi če se bo z delom, ki ga opravlja lokalna skupnost, del teh upravnih taks prenašal na lokalno skupnost, je seveda vzporedno nižja finančna izravnava ali drugače; to pomeni, če se takole pogovarjamo malce neuko, saj lokalna skupnost dobi državni denar, v resnici pa ta isti denar, ki ga prek taks dobi, izpade iz finančne izravnave. Zaradi naštetih težav, ki sem jih omenjal zdaj, moram povedati, da Slovenska nacionalna stranka tega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah ne bo podprla. Hvala lepa.
Hvala. To so bila stališča poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava po členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predlog zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil včetrtek 29.1.2004 po kočani zadnji točki dnevnega reda, torej v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Sejo bomo nadaljevali ob 14.20 s 7. točko dnevnega reda. Do ta čas lep pozdrav in hvala za sodelovanje.
Nadaljujemo z delom državnega zbora. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona sta v obravnavo zboru predložila poslanca Franc Pukšič in Branko Kelemina. Besedo dajem predstavniku predlagateljev, to bo kolega Franc Pukšič za dopolnilno obrazložitev predlog zakona. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavnica vlade, lep pozdrav. Žal je tako, da moram ugotoviti, da se pravzaprav od sprejema v prvem branju zakona zgodilo to, česar sem se nekako bal. Zakon je bil v prvem branju sprejet 27.11. V kolikor bi vladajoča koalicija, Liberalna demokracija, Združena lista imela kakšen vsaj minimalen resen namen,potem bi ga obravnavali v drugem branju v decembru in bi tako lahko veljal za obdobje za 2003, za nazaj, za leto, ki je za nami. To se seveda ni zgodilo. Zgodilo se je to, kar pač od arogance oblasti lahko pričakuješ, da tudi amandmaji, ki sta jih podala moja dva poslanska kolega, niso bili sprejeti, to pa iz iz ključnega razloga, da se ja ne bi nič spremenilo in da se seveda glasuje o takšnem zakonu, kateri je bil vložen v državni zbor že pred sedmimi leti. Jasno, in to smo že pri prvem branju povedali, da ga bomo amandmirali in da so se nekatere stvari bistveno spremenile od takrat do danes. Aroganca je pač takšna, kakršna je. Med drugim gospod Mirko Bandelj v imenu vlade piše v obrazložitvi, zakaj ne podpirajo predlaganega zakona. In sicer takole: "Vladaugotavlja, da so se razmere v času do vložitve navedenega predloga zakona leta 1997 pomembno spremenile in je zato potrebna celovita sprememba sistema obdavčitve dohodnine fizičnih oseb." Do sem vse lepo in prav. In potem nadaljuje: "Poleg tega je potrebna tudi prilagoditev sistema dohodnine mednarodno primerljivi standardom in predpisom Evropske unije." Žal ni napisal, da bodo mednarodno primerljivim standardom in predpisom Evropske unije prilagojene tudi plače delavk in delavcev. Da ne bo več plač s 50-imi ali 60-imi tisočaki. Kar se pa tiče amandmajev, ki so bili vloženi in ki bi seveda bistveno pripomogli k zniževanju napovedi dohodnine in, bom rekel, omejevanju temu že kričečemu stanju na nekaterih področjih, pa samo toliko. Poglejte, predlagali smo, da se osnova za dohodnino zmanjša za znesek, ki znaša 15% povprečne letne plače, kar bi pomenilo v tem primeru za približno 450 tisoč tolarjev. Torej z 11 na 15. Zakaj? Zato, ker tisto, kar govori o tako imenovanem 3% zmanjšanju - ugotavljamo, da večina, pa ne samo mi, ampak tudi iz podatkov Dursa - se ugotavlja, da večina tistih z najnižjimi dohodkovnimi razredi dejansko ne more uveljavljati teh 3% olajšav. Zakaj pa jih ne morejo uveljavljati? Zato, ker tisti z najnižjimi osebnimi dohodki, seveda, rabijo sredstva za golo preživetje. Tisti nimajo sredstev, ki bi jih lahko uveljavljali kot olajšave, ker v 9. členu kot olajšave omenja 11 oziroma 14 različnih olajšav. Med njimi so nakup vrednostnih papirjev, potem za nakup ali gradnjo stanovanja, potem za investicije v znamenitosti in kulturne spomenike, potem, recimo, za šolnino - glasbeno šolo, jezikovne tečaje, podiplomski študij - potem, recimo, zmanjševanje za sredstva, ki so vložena v deleže in delnice in tako dalje. Skratka, opozarjali smo, opozarjamo inžal razen pri besedni retoriki se ni spremenilo nič, da se razlike med prebivalci Republike Slovenije žal povečujejo. In vprašanje je seveda, kako dolgo še bo to možno vzdržati. Velik del slovenskih državljank in državljanov je danes na robu preživetja, ko nimajo ne za hrano ne za obleko, ko nimajo ne za stanovanje, ko nimajo ne za kurjavo, ko nimajo ne za otroke za šolske potrebščine in ko nimajo tudi ne za obutev in prehrano svojih lastnih otrok. Žal se je vladajoča koalicija odločila, da tudi po sedmih letih nekaj takšnega, ki bi tem socialnim strukturam, bom rekel, nič izboljšalo, ampak omililo sedanje stanje, ne želi in noče - in ne da ne more, noče - priskočiti na pomoč, zato pa seveda razmišlja o zapravljanju milijard na drugih področjih.
Hvala lepa. Odbor za finance in monetarno politiko je obravnaval predlog zakona kot matično delovno telo in predsednik odbora bo predstavil poročilo odbora. Prosim, gospod Ciril Pucko.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi, predstavnica vlade. Odbor je kot matično delovno telo opravil drugo obravnavo zakona in pri tem imel v vidu predvsem naslednje. Odboru je bilo posredovano mnenje Vlade Republike Slovenije, ki ne podpira predloženega zakona, med razlogi za takšno odločitev pa poudarja zlasti dejstvo, da so se razmere v obdobju do vložitve predloženega zakona v zakonodajni postopek leta 1997 pomembno spremenile in je zato potrebna celovita sprememba sistema obdavčitve fizičnih oseb. S tem namenom kot tudi zaradi prilagoditve sistema dohodnine mednarodno primerljivim standardom in predpisom Evropske unije je vlada v zakonodajni postopke vložila predlog novega zakona o dohodnine. Med temeljnimi cilji tega novega zakona je tudi globalna razbremenitev zavezancev za dohodnino, še posebej tistih v nižjih dohodkovnih razredih, ki bodo razbremenjeni v celoti, in sicer do višine minimalnega dohodka, kot je določen z zakonom o socialnem varstvu. Nova zakonska ureditev se bo predvidoma ob našem dobrem delu uporabljala od 1. januarja naslednjega leta. Odbor je obravnaval amandmaje, ki jih je vložil v proceduro poslanski kolega Jožef Jerovšek k 2., 3., 4. in 5. členu ter jih ni sprejel. Na osnovi tega je sprejel naslednji sklep: "Glede na to, da odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini ni sprejel nobenega amandmaja, odbor ugotavlja, da se na seji Državnega zbora Republike Slovenije glasuje o predlogu zakona v predloženem besedilu, ki je bilo objavljeno v Poročevalcu številka 59/97 z dne 15.12.1997." Po zaključku obravnave je odbor sprejel tudi naslednji sklep: "Odbor za finance in monetarno politiko državnega zbora zaproša Vlado Republike Slovenije, da za obravnavo njenega predloga zakona o dohodnini predloži vse statistične podatke o izvajanju veljavnega zakona o dohodnini v primerjavi z ocenjenimi finančnimi posledicami novega zakona o dohodnini, za katerega je že zahtevana splošna obravnava." Hvala lepa.
Hvala predsedniku odbora. Ker je zbor na 31. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališče poslanskih skupin ni možna, matično delovno telo k predlogu zakona ni sprejelo nobenega amandmaja, zato tudi na seji odbora ni možno vlagati amandmajev in jih ni vloženih, tako tudi ni možna razprava po členih in eventualno vloženih amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika državnega zbora bo glasovanje o predlogu zakona zbor opravil v četrtek 29.1.2004 v okviru točke glasovanja. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O LOKALNI SAMOUPRAVI - skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. V zvezi s tem zakon odbor za notranjo politiko predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi 3. odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Želi to obrazložitev podati? Ne vidim prisotnosti in želje. Pozdravljam sicer predstavnike vlade, ki se pa niso javili k besedi, zato bom prešel na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo dajem prvoprijavljeni Majdi Zupan za stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! O medsebojni nezdružljivosti javnih funkcij, zlasti funkcije poslanca in župana, se mnenjem od poslancev krešejo že lep čas. Slovenska nacionalna stranka s prvopodpisanim kolegom Zmagom Jelinčičem gre s svojim predlogom o dopolnitvi zakona o lokalni samoupravi še dlje; želijo namreč dopolniti zakon v zvezi z vprašanjemzdružljivosti in hkratnega opravljanja funkcij v državnih organih. Tu naj bi šlo za funkcijo predsednika republike, predsednika vlade, ministra, poslanca, državnega sekretarja ind., celo vrsto funkcionarjev v vladi ter funkcionarjev drugih državnih organih s funkcijo župana in podžupana. Predlagatelji želijo predlogu slediti ustavnemu načelu delitve oblasti ter načelu neodvisnosti in samostojnosti lokalne samouprave in izražajo bojazen, da lahko pride do konflikta interesov, ko državni funkcionar na primer izvršuje pooblastila v zvezi z nadzorom nad zakonitostjo dela organov lokalne skupnosti, pa tudi v primeru opravljanja zakonodajne funkcije, ko le-ta trči na urejanje razvoja in položaja lokalne skupnosti. Ker gre za manj zahtevne spremembe, na predlog predlagateljev obravnavamo predlog po skrajšanem postopku, kar pa ne zmanjšuje dejstva, da je treba to problematiko ustrezno urediti, zato v naši poslanski skupini ne nasprotujemo predlogu. Že ves čas se zavzemamo za nezdružljivost županske in poslanske funkcije, ker menimo, da gre za konflikt interesov in da sedanja rešitev ne prinaša optimalnih rezultatov dela poslancev, ki so tudi župani, in obratno. Hvala lepa.
Hvala. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev [[DeSUS]] bo predstavil Vojko Čeligoj. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani! Spremembe zakonodaje s področja lokalne samouprave so v slovenski zakonodaji postale že kar stalnica, saj se vse od sprejetja osnovnega zakona določbe zakona neprestano spreminjajo ali dopolnjujejo, ali pa so razveljavljene s strani ustavnega sodišča v postopku za oceno ustavnosti. Tako smo od leta 1993 bili priče kar devetim spremembam. Situacija pa se očitno še ne umirja, saj imamo v državnem zboru trenutno vložena dva zakona, ki bi želela poseči v to materijo. Pri vsem tem pa gre tudi za nekaj več kot samo za dopolnitev enega izmed členov zakona. Gre torej tudi za vprašanje razmerij posameznih vej oblasti. V poslanski skupini DeSUS smo do obravnavane dopolnitve zakona, ki ima za posledico opredelitev nezdružljivosti funkcije župana in podžupana s posameznimi javnimi funkcijami izvršilne in zakonodajne veje oblasti, skeptični. Upravne oblasti, do katere bi morala po mnenju predlagatelja tudi veljati nezdružljivost omenjenih funkcij, pa ustava ne opredeljuje. Skeptični smo zaradi oblike in vsebine, kakor jo podaja predlagatelj. Poslanska skupina DeSUS zagotovo ne podpira predlagane spremembe v delu, po katerem bi bila županska ali podžupanska funkcija nezdružljiva s sicer povečini nepoklicno funkcijo državnega svetnika. Po našem mnenju državni svet sicer kot del zakonodajne oblasti z 22 predstavniki lokalnih interesov lahko bolje in učinkoviteje zagovarja lokalne interese, če so v njem tudi ljudje, ki verjetno bolje ali najbolje vedo, kaj je za določeno občino interes. Po drugi strani pa lahko ob primerni sestavi le-ta tudi bolje nadzoruje delo državnega zbora, sploh če se zgodi, da v njem ne bodo več sedeli župani posameznih občin. Nezdružljivost funkcije poslanca in župana bi sicer najhitreje dosegli s spremembo zakona o poslancih, kar bi bilo priporočljivo tudi zaradi sistematičnosti ureditve. V poslanski skupini DeSUS menimo, da je sprememba potrebna tudi zaradi načela delitve oblasti, saj zakonodajalec ne more biti nekdo, ki v okviru svoje županske funkcije zakone tudi izvršuje. Sicer pa so s tega vidika sporne tudi nadzorne pristojnosti, ki jih ima državni zbor v zvezi z delom županov glede na njihovo neposredno izvolitev. Odgovori na ta vprašanja niso enoznačni, sami od sebe pa se tudi ne bodo pojavili, če ne bomo resno in dosledno opredelili razmerje med posameznimi organi. Morda bi bilo smiselno opredeliti kriterije, kdaj je funkcija župana lahko nepoklicna in kdajjo mora le-ta opravljati izključno poklicno, po vzoru nekaterih drugih držav. V poslanski skupini DeSUS bomo podprli sklep odbora, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in počakali na doslednejši in bolj konsistenten zakon. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Majda Potrata ima besedo za stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana predstavnika vlade. Predlog zakona o dopolnitvi zakon o lokalni samoupravi ni prvi, ki naj bi po mnenju predlagateljev uredil vprašanje nezdružljivosti opravljanja izvršilnih funkcij v organih lokalnih skupnosti s funkcijami v zakonodajni in izvršilni veji oblasti. Zato moram v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov ponoviti že večkrat povedano stališče, da se v naši poslanski skupini zavedamo pomembnosti tega vprašanja in večkrat smo že tudi izrekli svoje stališče o nezdružljivosti poslanske in županske funkcije. Vendar pa se nam pri tem zastavlja vprašanje, ali je v času, ko je pripravljen vladni predlog zakona o lokalni samoupravi, smiselno podpirati popravke samo v enem členu in na način, kakor smo mu priča. Vladni predlog se namreč celoviteje loteva prenove zakonskega urejanja širokega področja lokalne samouprave, med drugim je na novo urejeno tudi vprašanje nezdružljivosti funkcij, po mnenju vlade bolje od obstoječe ureditev in tudi bolje od obravnavanega predloga. Čeprav se predlagatelji sklicujejo na dve ustavni načeli, in sicer na ustavno načelo delitve oblasti ter načelo neodvisnosti in samostojnosti lokalne samouprave, menijo, da gre za manj zahtevne spremembe, zato predlagajo sprejem zakona po skrajšanjem postopku. Dosedanje izkušnje, zlasti z nezdružljivostjo županske in poslanske funkcije, pa kažejo na ne zelo poenotene poglede in dajejo malo upanja, da bi v obliki, v kakršni je dopolnitev predlagana, bila tudi sprejemljiva. Opozorilo zakonodajno-pravne službe, da predlog ne povzema veljavne ureditve nezdružljivosti, ko gre za predsednika vlade, predsednika republike in ministra ustrezno in v celoti, če se že zdi predlagateljem to potrebno, da povzema, kjer uvaja nove funkcije, denimo za člana in funkcionarja državnega sveta, funkcionarja v službah državnega zbora, funkcionarja v vladi ter funkcionarja v drugih državnih organih, pa je to ustavno sporno ali pa preveč posplošeno in zato premalo natančno - pa je temeljni razlog za to, da poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov ne bo podprla predloga zakona, saj iz povedanega izhaja, da predlagatelju temeljnega cilja in načel zakona, kakor jih je predstavil v uvodu, v dopolnitvi 37.b člena zakona o lokalni samoupravi ni uspelo zajeti. Rešitev, ki omejuje nezdružljivost samona župansko in podžupansko funkcijo, je preozka, kajti če naj bi bil širši namen zakona doseči absolutno nezdružljivost, ki temelji na koliziji interesov, bi se moral nanašati na vse občinske funkcionarje, torej tudi na občinske svetnike, seveda vedno takrat, kadar gre za nezdružljivost s funkcijo poslanca. Hvala.
Hvala vam. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil kolega Sašo Peče. Prosim. Prišlo je do spremembe kolega Zmago Jelinčič Plementi, prosim, imate besedo.
Hvala lepa. Najprej se zahvaljujem, da gospodu Pečetu niste dovolili, da bi povedal stališče poslanske skupine, vendar je to razumljivo, kajti v Združeni listi socialnih demokratov in v Liberalni demokraciji, kadar vam godi, ste pripravljeni potrditi vse in imeti podvajanje, potrojane, početverjanje vsake funkcije, samo da bi lahko bolj vlekli za nos in še za kaj drugega slovenske volivce in pa državljane. Mi smo vložili ta zakon oziroma predlog zakona o dopolnitvi zakona o lokalni samoupravi zato, da bi se izognili ravno tisti hidri, ki se ji reče prevelika oblast. In gospodje iz vladajoče koalicije LDS in Združene liste socialnih demokratov, vi imate preveč oblasti, zlorabljate jo, goljufate in ne vem, kaj še vse počnete v imenu te vaše oblasti. In ravno tako zdaj gospod iz pridodane koalicijske stranke Združene liste in DeSUS ne dovoli, ne dovoli, da bi poslanski kolega, gospod Peče, povedal kaj več o tem zakonu. Izgovarjate se, da boste drugje uredili bolje in zakaj niste tega drugje že uporabili in tega bolje že naredili pred časom! Ali zdaj bi pa nekaj delali zadnji trenutek, zato ker se volitve bližajo, zato ker vam pada medijska podpora, zato ker so vas državljani in državljanke ter volivci in volivke počasi začeli spregledati, in videti, da za vami ne stojijo principi in načela, ampak lastne koristi, ki jih poskušate na ta ali oni način vnovčiti. Mora reči, da zelo uspešno zaenkrat. Upam, da se bo oblast spremenila, in upam, da bomo tiste, ki so bili samo proklamativno za dobrobit slovenskega naroda, lahko poklicali enkrat tudi pred ustrezne organe in jim izprašali vest in pa malo pregledali denarnice, ki so se pri nekaterih z neznosno lahkotnostjo odebelile. Nujno potrebno bi bilo spremeniti zakon v tem segmentu, da župan ne more biti tudi poslanec. Kljub temu da Slovenska nacionalna stranka ima župana, ki je tudi poslanec, se tudi gospod Barovič strinja s tem, da je neustrezna rešitev, ki podvaja funkcije. Ne more nekdo govoriti in zagovarjati interese lokalnih skupnosti in obenem zagovarjati interese države. Zadeve so v opreki. Ne gresta skupaj ti dve zadevi in zato bi bilo potrebno to urediti. Vendar - ne! Ker imate takšno število poslancev, ki so obenem tudi župani, seveda, ne boste odstopili od oblasti, ki vam je tako zasladila življenje. Upam, upam, da bodo volivci to spregledali! Čeprav mislim, da gospoda novinarji tega verjetno ne bodo objavili, tako kot ne objavijo še marsičesa, ker pač gospodarje je treba poslušati. Žal, tudi na tem segmentu se še vedno vidi nekakšna tista servilnost slovenskega naroda, ki je precej prisotna pri marsikom. Žal. Mislim, da je smiselno, da bi se zakon sprejel. Vendar kot kaže, govorim tukaj v prazno. Govorim v prazno zato, ker je težko sestopiti z vej na katerih se tako lepo sedi, na katerih se tako daleč vidi in s katerih se z iztrebki lahko onesnaži vse tiste pod seboj. To je pač običajna stvar, ki jo uporabljate vedno in povsod. Zato navkljub temu da ne boste sprejeli tega zakona, zakon je smiseln, zakon je potreben, zadeva je potrebna, da bi jo uredili. Vem, da je ne boste, ker je nočete, potem bi si odrezali marsikakšen košček tistega, kar spravljate sem, tja, levo, desno, na ta ali drug način; ampak vendar, zakona je potreben, zakon bi moral biti izglasovan, delate pa tako ali tako samo in zgolj za lastne koristi. Hvala.
Hvala, spoštovani kolega Zmago Jelinčič Plemeniti. Kadarkoli bom pri kateri drugi stranki naredil izjemo in kršil poslovnik, me na to opomnite. Tokrat sem pač ravnal tako, kot govori poslovnik. Besedo ima Marko Diaci za stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Po dobrih dveh mesecih predlagatelj zakona tudi na podlagi ugotovitev in izgovorov pri obravnavi sprememb zakona o volitvah v državni zbor predlaga spremembo zakona o lokalni samoupravi, saj so na to opozarjali tako predstavniki vlade kot večina poslanskih skupin. Kot vidimo tudi ta predlog zakona, kljub temu da je vsebinsko pravilno umeščen, nima zadostne podpore. Tudi zato bomo v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije ponovno poudarili, kar smo že predstavili pri obravnavi vsebinsko enakega predloga na 30. redni seji državnega zbora. V Stranki mladih Slovenije podpiramo predlog zakona, ki določa nezdružljivost funkcij župana in podžupana občine s funkcijo poslanca državnega zbora Republike Slovenije takoj, in ne kalkulativno šele leta 2006 ali kasneje, predvsem v želji, da končno naredimo jasno mejo med izvršilno in zakonodajno vejo oblasti. Po ustavi je poslanec predstavnik vsega ljudstva in ni omejen le z mejami lastne občine. To pogojno rečeno neustavnost parlamentarne stranke dopuščate že od osamosvojitve dalje, seveda, strogo preračunljivo in v skladu z ozkimi strankarskimi potrebami, tako da lokalne paradne konje uvrščate na listo kandidatov za poslance v državni zbor. To v praksi pomeni, da župani poleg predvolilnega trošenja lokalnih proračunov za županske volilne kampanje to pridno počno še v okviru državnozborskih. Seveda to, da v obilici dela, ki ga imajo v dveh službah in se zaradi tega pospešeno posvetijo delu občine tudi tedaj, ko se bližajo volitve, ne bi bilo nič narobe, če bi to pomenilo, da bi bili ti projekti, na katerih potem tik pred volitvami režejo trakove, odraz dejanskih potreb večine. Temu v večini primerov ni tako in tudi zato občine zapadejo v velike likvidnostne težave vsake dve leti, najprej pred lokalnimi in nato čez dve leti še pred državnozborskimi volitvami. V Stranki mladih Slovenije bomo predlog zakona podprli, zavedujoč se tudi tega, da je razlika biti župan v občini z nekaj sto prebivalci in biti župan v občini z deset tisoč in več prebivalci in da ste v vseh parlamentarnih strankah, razen te, ki zakon predlaga, že zdavnaj trdno fiksirali župane iz različnih strank kot prioritetne kandidate za poslance v državni zbor in da boste zaradi tega temu predlogu nasprotovali in se izgovarjali, da bo to storjeno čez ne vem koliko let. Tako očitno tudi naši glasovi ne bodo bistveno zmanjšali velike razlike, ki ostajajo do potrebne večine za sprejetje tega zakona.
Hvala lepa. Še stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke in Franci Rokavec ima besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predstavniki vlade, kolegice, kolegi! Vsebina predloga zakona je dopolnitev 37.b člena zakona o lokalni samoupravi z novim prvim odstavkom, ki naj bi urejal nezdružljivost funkcije župana in podžupana s funkcijo predsednika republike, predsednika vlade, poslanca, predsednika, člana in funkcionarja državnega sveta, ministra, državnega sekretarja, funkcionarja v službah državnega zbora, funkcionarja vlade ter funkcionarja v drugih državnih organih. Predlagatelji so predlog za dopolnitev zakona o lokalni samoupravi oprli na ugotovitev da po slovenski ustavni ureditvi ni združljivo hkratno opravljanje funkcij v zakonodajni in izvršilni veji oblasti, in predlog utemeljili z ustavnim načelom delitve oblasti, v okviru katerega je poudarjena samostojnost zakonodajne, izvršilne in sodne veje oblasti, ter načelom neodvisnosti in samostojnosti lokalne samouprave. Predlagatelj želi urediti nezdružljivost občinskih funkcij s funkcijo zakonodajne in izvršilne veje oblasti, kjer so poskušali predlagatelji zakona urediti nesistemsko, saj medsebojnonezdružljivost javnih funkcij ureja ustava Republike Slovenije in vrsta zakonov. Glede nezdružljivosti člana državnega sveta z županom in podžupanom je predlagana ureditev celo ustavno sporna [[100. člen ustave]] , saj državni svet sestavljajo v večini predstavniki lokalnih interesov, kar pomeni, da je državni svet ustanovljen kot predstavniški organ predvsem lokalnih interesov. Član državnega sveta je torej tisti, ki mora in zaradi aktivnega sodelovanja in poznavanja lahko predstavlja interese lokalne skupnosti. Te interese lahko zastopa samo, če je njen aktivni član, tako pravi tudi zakonodajno-pravna služba. Funkcija člana državnega sveta je častna, torej nepoklicna. Predstavniki zakonodajno-pravne službe so opozorili tudi na določbo, ki omenja funkcijo predsednika republike, in dejstvo, da je njegova funkcija v skladu z ustavno ureditvijo nezdružljiva z vsako javno funkcijo in poklicem, kar govori 105. člen ustave, in je zakon o lokalni samoupravi ne more urejati. Izpostavili bi tudi nezdružljivost funkcije poslanca in župana, ki svoje delo opravlja nepoklicno. Nezdružljivost funkcije poslanca in župana, ki svojo funkcijo opravlja poklicno, je že uveljavljena. To je urejeno na podlagi drugega odstavka 82. člena ustave in konkretizirano v 10. členu zakona o poslancih. Ob tem bi želeli izpostaviti, da nezdružljivost hkratnega opravljanja poslanske in županske funkcije nepoklicno v Evropski uniji izrecno prepovedujeta samo dve državi, in sicer Grčija in Irska. Smiselnost sedanje ureditve, ki dopušča, da lahkoposlanec hkrati tudi neprofesionalno opravlja župansko funkcijo, je utemeljena tudi z majhnostjo Slovenije. Kot majhna država namreč potrebujemo neposreden stik z lokalno usmeritvijo, ki ga omogoča prav hkratno opravljanje teh dveh funkcij. Kaj bi se dogajalo s to državo, če ne bi imela v državnem zboru vsaj toliko stika tudi z lokalno samoupravo do sedaj? Namreč, predlagana rešitev pomeni popolno odtujitev problematike lokalnega okolja od državnega. To je za Slovensko ljudsko stranko nesprejemljivo in menimo, tudi za ureditev države Republike Slovenije. Menimo, da nezdružljivost omenjenih funkcij vodi k stanju, kjer bi s strani državnega zbora lahko prihajalo do nezadostnega poznavanja in zato nerazumevanja situacije na lokalni ravni. Poslanci, ki so hkrati tudi župani, nepoklicno seveda, so pomembna vez med dogajanjem in poznavanjem lokalne problematike in lahko v dobršni meri pripomorejo k reševanju in oblikovanju ustreznih rešitev v zakonodajni veji oblasti. Se pa zato sami odločijo, ali so sposobni opravljati obe funkciji hkrati; volivci pa imajo možnost, da na vsakih volitvah, tako županskih kot tudi državnozborskih, povedo, ali so zadovoljni s hkratnim opravljanjem obeh funkcij določenega posameznika. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predloga zakona ne bomo podprli, ker menimo, da tudi s tega vidika, ali je župan, ali je svetnik ali ni nič, vsak lahko v okviru svojih možnosti tudi lobira za lokalno okolje. In v korist države je, da ohrani vez z lokalno ravnijo. Hvala lepa.
Hvala, kolega Rokavec. To so bila stališča poslanskih skupin. Kolega Peče ima proceduralni predlog. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, jaz vas le prosim v imenu politične higiene, da glede na to, da imamo še 25 minut časa, ki bo drugače ostal neizkoriščen, kajti dejstvo je, da se naslednja točka začne ob 15. 20 uri ne glede na karkoli, da omogočiti predlagatelju zakonu, posebej v primeru, kadar zakon govori o nespoštovanju ustave in pa o morebitnem kršenju načela delitve oblasti, da poda tu nekajminutno obrazložitev k predlogu zakona. Govorimo o izjemno pomembnem zakonu, ki se odraža tako v normativnem delu ustave kakor v osnovni načelni delitvi oblasti v naši državi. Posebej, še enkrat poudarjam, ne glede na to, ali mi boste dovolili kot predlagatelju zakona besedo ali ne, državni zbor bo nadaljeval šele čez 25 minut; torej ničesar ne zgubimo v tem trenutku, če omogočite, da popravimo napako, ki je dejansko nastala 12 sekund na naši strani, ampak in dejstvo je tudi, da je ta državni zbor in pod vašim vodstvom in pod katerimkoli drugim vodstvo tudi vladi Republike Slovenije, kadar je bila predlagatelj posameznih zakonov, omogočil, da so začeli točko z enominutno, recimo temu, zapoznitvijo. Prosim vas, če to omogočite.
Hvala, za vaš podan predlog. Do sem je potekalo vse v skladu z poslovnikom 134. členom, drugim in tretjem odstavkom. Vaš proceduralni predlog pa razumem kot dobronameren. Sprašujem prisotne poslance in poslanke, ali ima kdo proti, da teh pet minut, ki jih sicer imamo na voljo, izrabimo še vendarle za to uvodno predstavitev? Po tretjem odstavku 134. člena, pet minut kolega Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni, jaz se vam zahvaljujem za to možnost, dovolite pa še dve, tri besedi okoli samega zakona. Ideja o nezdružljivosti opravljanja funkcije med županom in poslancem ni nova, to je dokaj stara ideja v Slovenski nacionalni stranki, sam cilj zasledujemo od leta 1994. Cilj smo poskušali reševati v okviru treh zakonovzakon o volitvah v državni zbor, zakon o poslancih, zakon o lokalni samoupravi. Vedno pa, katerikoli zakon smo dali v obravnavo, je bilo mnenje večine v tem državnem zboru in pa vladi Republike Slovenije, da je napačna vsebina naslova. Ampak poskušali smo materijo opredeliti v vseh treh možnih zakonih; torej, tudi argument, da se tokrat lotevamo napačnega zakona, ne more po naši oceni držati, ker smo izkoristili vse možnosti. Zakaj v Nacionalni stranki ocenjujemo, da je nesprejemljiva obstoječa ureditev? Prvič, zaradi razloga, kajti, smo prepričani, da je zbirateljstvo različnih državnih funkcij ali pa lokalnih funkcij nesprejemljivo. Da osebe ne bi smele oziroma da se osebe ne bi smele podvajati v različnih funkcijah; in pa drugo, kar je pomembnejše, zaradi določil ustave Republike Slovenije. Po naši oceni in pa po oceni pravne stroke ustava Republike Slovenije zahteva izvrševanje državne oblasti na podlagi delitve oblasti na zakonodajno, izvršno in pa sodno. To narekujejo uvodne določbe normativnega dela ustave o demokratičnosti države. Skratka, oblast mora biti deljena in pa uravnotežena. Ravno z delitvijo oblasti je poskušal ustavodajalec, ko je pisal ustavo, doseči ta način. Kajti dejstvo, če bo oblast deljena in pa uravnotežena, bo preprečena možnost zlorabe oblasti. Dejstvo pa je, da smo danes vse prevečkrat priča zlorabi oblasti. Žal, res je, pa je ustavno določilo, vsaj kolikor spremljamo iz dogajanja po letu 1992, nedorečeno oziroma je ustavodajalec bil prepričan, da bomo zakonodajalci dovolj modri, da bomo znali brati ustavo v uvodnih določilih - torej delitve oblasti. Kar se je izkazalo, da ta državni zbor niti prejšnji državni zbor ni dovolj moder, da bi dojel vsebino in pa zahtevo ustavodajalca iz osnovnega teksta ustave Republike Slovenije. Zakonodajno funkcijo v Republiki Sloveniji opravlja državni zbor, ki ga sestavljamo predstavniki vsega ljudstva. Govor predstavnika Slovenske ljudske stranke je šel v smislu, da je naša naloga zagotavljanje in pa izvajanje izključno lokalnih interesov. Dejstvo je, da je po slovenski zakonodaji in pa ustavni ureditvi zastopanja lokalnih interesov, torej občine, po ustavi prepuščeno in zagotovljeno s sestavo in pristojnostmi državnega sveta. Zato imamo pri nam tako imenovani drugidom odločanja; da so predstavniki lokalnih skupnosti v državnem svetu. Načelo delitve oblasti po naši oceni zahteva natančni razdelitev pristojnosti med zakonodajno in izvršno vejo oblasti. Prav tako pa ustava določa funkcionalno neodvisnost. In funkcionalne neodvisnosti med županom in poslancem oziroma zakonodajno in izvršno funkcijo v tem momentu ni. In namen Slovenske nacionalne stranke je, da to prakso prekinemo. Dejstvo je, da so del izvršne oblasti tudi lokalne skupnosti. In dokler si spoštovani poslanci in pa poslanke tega ne boste hoteli priznati, toliko časa bo nad nami viselo izkoriščanje načela delitve oblasti. Z drugimi besedami: ne bo delitve oblasti, ampak bo oblast tudi na področju izvršilne in zakonodajne veje oblasti povezana. To, da pa jesodstvo tako ali tako povezano že z izvršilno vejo oblasti, pa vidimo tudi iz zadnjega dogajanja. Po naši oceni, seveda, je lokalna skupnost del sistema izvršilne oblasti, saj tako kot vlada in neposredna država izvršujejo naloge in to ne le lokalne predpise, ampak tudi državne predpise in zakone. In tukaj notri se skriva osnovna dikcija tudi za tiste, ki nikakor nočejo priznati, da lokalne skupnosti spadajo pod izvršno vejo oblasti. Po naši oceni, tako v primeru hkratnega opravljanja županske in poslanskefunkcije, prihaja do absurdne situacije, ko si župani v vlogi poslancev sami postavljajo pravila. In to je v nasprotju z ustavno ureditvijo Republike Slovenije. In dejstvo je, da če izhajamo iz ustave Republike Slovenije ali pa dosedanjega delovanja tega državnega zbora, se lahko izkaže samo dvoje. Prvič, po prepričanju Ljudske stranke, da je nepotreben državni svet, kajti če je državni zbor tu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]namenjen za to, da izvaja naloge lokalne skupnosti, potem ne smemo imeti državnega sveta. Slovenska nacionalna stranka je to predlagala, pa ste bili proti. Ko izberemo edino drugo opcijo kot solucijo, kot rešitev, torej nezdružljivost opravljanja županske funkcije - ste zopet proti. Torej, kaj naj poslanec, poslanska skupina naredi v tem državnem zboru, da bo zagotavljala oziroma izvajala ustavo v takšnih predpisih, kakršnim je ustava namenjena? Ocenjujem, da se bo tudi danes pokazalo, da ustava več ni tisti akt, ki bi moral biti. Žal ustavo vse prepogostokrat izigravate. Ustava pa bi seveda morala biti tisti temeljni akt, ki bi nudil tako zavetje ostali zakonodaji kot seveda zavetje vsem nam, kadar iščemo pravno državo. Izhajajoč iz tega, zakone in pa ustavo si razlagate in pišete zgolj zaradi trenutne potrebe. V temu momentu oziroma do sedaj pa bi morala biti ločena izvršilna oblast in zakonodajna, prav tako pa ločena poslanska funkcija od županske funkcije. V Nacionalni stranki vam ponujamo to rešitev, zgolj zaradi tega, da bi preprečevali korupcijo oziroma nepravilnosti, odločitev pa je seveda vaša. Hvala.
Hvala. To so bila stališča poslanskih skupin in tudi še uvodna obrazložitev predlagatelja. O predlogu sklepa matičnega delovnega telesa bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes ob 18. uri in 30 minut. Prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 15. uri in 20 minut bomo nadaljevali z delom, s 3. točko dnevnega leta. Do takrat kratka pavza. Hvala vsem za sodelovanje.
Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O TRGOVINI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim mag. Janezom Drobničem. Prosim kolegice in kolege, da se umirijo tam na desni, da lahko nadaljujemo delo. V naši sredi pozdravljam Janeza Trčka, državnega sekretarja v ministrstvu za gospodarstvo. Besedo pa dajem mag. Janezu Drobniču za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Dober dan, spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Spremembe zakona o trgovini. Ustavno sodišče Republike Slovenije je že pred več kot letom dni naložilo državnemu zboru Republike Slovenije, da uredi odpiralni čas trgovin in popravi tedanje neustavno zakonsko besedilo. Rok se je potem tudi iztekel lansko leto, vendar ne vlada, ne vladajoča koalicija niso pripravili zakonskega besedila, novele zakona, ki bi odpravilo takšno stanje. V Novi Sloveniji smo pripravili besedilo in takrat tudi vložili zakon, ki je šel tudi v postopek sprejemanja. Zaradi neaktivne vloge ministrstva za gospodarstvo, ki je svojo vlogo preprosto preložilo na socialne partnerje, do rešitve ni prišlo in ni moglo priti. Socialni partnerji se niso dogovorili. V prvi vrsti ne zaradi Gospodarske zbornice Republike Slovenije, ki ni bila pripravljena sprejeti takšne odločitve, ki bi bila skladna, ki bi usklajevala interese lastnikov trgovin, prodajalce in pa potrošnike. Prisluhne raje predvsem dvema ali trem trgovcem, veletrgovcem, ki so postali pravzaprav njeni dirigenti. Postala je ojetnica uligarhov in paradržavna tvorba. S sedanjimi razmerami niso zadovoljni ne zaposleni v trgovini, pa tudi ne ostali trgovci, saj jih je samovolja dveh ali treh njihovih konkurentov prisilila v nepotrebno odpiranje trgovin ob nedeljah in praznikih, povzročila višje stroške, ki so jih v končni konsekvenci prevalili na nas kupce. Sedanja neurejenost v Sloveniji ne koristi nikomur. Državljani nočemo postati služabniki trgovcev, trgovskih mogotcev, zato predlagamo takšno ureditev, ki bo uskladila vse tri strani, delodajalce za dostojno tržno priložnost, za racionalizacijo stroškov, kupce s primerno dostopnostjo, vendar pa ne nakupomanijo in delavce, zlasti prodajalke, s pravico do počitka, dostojanstva, če že ne upravičenega družinskega življenja. V Sloveniji imamo sedaj najbolj neurejene razmere v naši soseščini, celo v sosednjih državah so aktivno pristopili k reguliranju odpiralnega časa. Na žalost tudi zakonodajno-pravna služba in ustavno sodišče nista opravila svoje naloge tako, kot bi bilo treba, v času, ko je sindikat predlagal referendum. Z neprestanimi manevri sta izpodbijala predlog sindikatov, ki so predložili referendumsko vprašanje, zato je referendumsko vprašanjena koncu ostalo okleščeno. Bodimo jasni. Predvsem zaradi neaktivne vloge gospodarskega ministrstva in ker se socialni partnerji niso uspeli uskladiti glede minimalnih točk, so bili sindikati primorani sprožiti to vprašanje. Referendum je bil torej nepotreben, bil je pa nujen. In nazadnje smo prišli do iste rešitve kot na začetku, ki bi jo lahko imeli pred enim letom, seveda če bi bila volja v tem državnem zboru. In celo več možnosti bi imeli, sedaj smo pač vezani na referendumsko voljo, ker smo dolžni izpolnjevati odločitev, ki so jo sprejeli državljani Republike Slovenije, ne glede na število udeleženih na referendumu, da ne bi kdo kakorkoli relativiziral. Zato tudi odpiralnih časov v turističnih krajih in podobno, če bi že temu ugodili, pač ni možno urediti. Zakonsko besedilo je sedaj nekoliko drugačno od tistega, ki smo ga predlagali v Novi Sloveniji. Zavzemali smo se za to, da so lahko odprte trgovine določeno število nedelj in praznikov ne glede na prodajni asortiman in ne glede na velikost, kar je lažja in enostavnejša rešitev ter podobna drugim državam v soseščini in večini evropskih držav. Žal, zakonsko besedilo, takšno kot je, zaradi zapletov, ki so se dogodili na odboru za gospodarstvo, ni tako usklajeno, da bi bilo docela skladno z referendumsko voljo, pa niti ne tako, kot je besedilo zakona, ki smo ga sprejemali. Zato pričakujem vložitev uskladitvenih amandmajev, ki jih boste poslanke in poslanci tudi podprli, v nasprotnem primeru je zakonsko besedilo neuporabno. Hvala lepa.
Hvala za uvodno obrazložitev. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Predsednik odbora, gospod Feri Horvat, bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Pred sabo imate zelo podrobno in temeljito napisano poročilo o obravnavi predloga zakona skupine poslancev s prvopodpisanim mag. Janezom Drobničem. Zato se bom omejil v tej predstavitvi samo na nekatera vprašanja. Odbor za gospodarstvo je obravnaval predlog zakona prvič na 39. seji 26.6.2003. Glede na dano pobudo za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma je takrat sprejel sklep, da preloži obravnavo predloga zakona in počaka na izid referenduma, s čimer so soglašali tudi predlagatelji referenduma. To se je tudi zgodilo. Glede na dejstvo, da se je vsebina referendumske odločitve v nekaterih točkah razlikovala od vsebine predloženega zakona, na kar je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba, sem za čim boljšo pripravo seje odbora in pa seveda tudi zbora pisno že 25.9., referendum je bil 21.9., pozval pristojne oziroma zainteresirane organe oziroma subjekte in jih zaprosil za mnenja oziroma stališča o eventualnih odprtih vprašanjih v zvezi z zakonom in izidom referenduma. Odbor je bil tako seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe državnega zbora, sindikata delavcev trgovine Slovenije, združenja za trgovino pri gospodarski zbornici in sindikata trgovine Slovenije, Konfederacije sindikatov 90. Odbor je na 44. seji 13. januarja tega leta nadaljeval razpravo in odločanje o predlogu zakona. Odbor je bil pred tem seznanjen z amandmajem poslanca mag. Drobniča, predlogi za amandmaje odbora za gospodarstvo, ki jih je v imenu skupine poslancev predstavil na seji poslanski kolega mag. Blaž Kavčič, ter s predlogi za amandmaje k istim členom, ki jih je odboru na začetku seje posredoval sindikat delavcev trgovine. Spomnil bi še na to, da je en amandma predlagalo kot amandma odbora tudi združenje za trgovino, glede uveljavitve zakona. Na seji odbora za gospodarstvo je posredovano mnenje Vlade Republike Slovenije k predlogu zakona oziroma k amandmaju poslanca kolega Drobniča in predlog za amandma odbora k 6. členu, ki se nanaša na podzakonski akt o nujnih življenjskih artiklih. Odbor je po daljši razpravi sprejel amandmaje k 1. členu za novi 1.a člen, podzakonski akt, in pa k 2. členu, ki je zelo pomemben, to je rok za uveljavitev oziroma za uporabo zakona, predlog 15.9.2004, s čimer tudi sledimo zakonskemu roku za uveljavitev referendumsko izražene volje in pa potem še amandma redakcijske narave k naslovu. Na podlagi sprejetih amandmajev je pripravljen dopolnjen predlog zakona, ki ga imate pred sabo. Dovolite mi, da na koncu rečem še nekaj, kar je zelo pomembno. Po seji odbora je zakonodajno-pravna služba napovedala dodatno mnenje k tretji obravnavi predloga zakona zaradi ugotovljene neusklajenosti, in sicer, prvič, v 1. členu, povezano s spremembo 17. člena zakona - določba drugega odstavka. Drugič, v 19 členu, glede pristojnosti oziroma ukrepov inšpekcij. In tretjič, v 22. členu sankcije oziroma prekrški. Na podlagi takega mnenja, predvidevam, da ga bomo dobili, bo potreben uskladitveni amandma k omenjenim členom. S tem bo možno in bodo dani pogoji za obravnavo in sprejem zakona ta četrtek. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa, predsednik odbora. Sledijo stališča poslanskih skupin. Najprej poslanska skupina Nove Slovenije, besedo ima mag. Janez Drobnič.
V poslanski skupini Nove Slovenije bomo zakon podprli, ker odpravlja neustavno stanje in ker smo dolžni izpolnjevati referendumsko voljo, čeprav se z vsemi rešitvami ne strinjamo. Zagotovo se ne strinjamo s takšnim rokom uveljavitve, pa tudi še z nekaterimi drugimi rečmi, vendar kakor koli je že, boljše tako, kot pa nikakor. Naše pravilo je, da se odpiralni časi uredijo tako, da se zagotovi skladnost med interesi lastnikov, prodajalcev in pa potrošnikov oziroma porabnikov. Očitno je, da so imeli v prvem besedilu, pred letom in pol, ključno vlogo dva ali trije trgovci, ki imajo tudi sicer moč na gospodarski zbornici. V zvezi s tem se je treba resno vprašati o mestu gospodarske zbornice, njenem obveznem združevanju in potem tudi hkratni vlogi socialnega partnerja. Kolikor imamo v naši državi obvezno združevanje oziroma članstvo, potem seveda to ni skladno v smislu statusa socialnega partnerstva. Potem je pač trebi najti nekoga drugega, ki bo na bazi svobode, lastne odločitve postal enakopraven socialnemu partnerstvu. V Novi Sloveniji tudi trdimo, da sindikati ne morejo prevzeti takšne odgovornosti v smislu odpiralnega časa trgovin. So ga pa v tem našem primeru zato, ker so bile opuščene vse aktivnosti in pristojnosti tistih, ki bi morali v prvi vrsti pripraviti primerno besedilo. Poseganje v avtonomne pravice o odpiranju, zlasti pa uradnih urah, seveda ni mesto sindikatov. Sindikatov mesto so predvsem tarife, delovni pogoji in podobno. Nekateri trgovci vidijo v odpiralnem času ob nedeljah in praznikih priložnost, da zlomijo male trgovce, ki ne morejo zagotoviti ustreznega in racionalnega razporejanja delovne sile. Vsak trgovec ve, da zmaga tisti, ki je prvi uvedel odprtje ob nedeljah in praznikih, sčasoma vendar z zamudo mu sledijo ostali. Na koncu se izkaže da se ob siceršnji relativno enaki kupni moči prebivalstva povečajo stroški trgovin zaradi številčnejše delovne sile in materialnih stroškov, ki se trošijo v teh dneh, na koncu pa prek višjih cen prevalijo na kupce. V Novi Sloveniji se zavzemamo za šestdnevni delavnik oziroma odpiralni čas z izjemami, nevtralnimi izjemami, ki morajo biti jasno opredeljene, zato da se zagotovijo tiste minimalne potrebe potrošnikov in, da je to še zdržno z zaposlenimi in tudi interesi trgovcev. Mi se zavzemamo za ureditev,ki je podobna v drugih državah, srednjeevropskih državah predvsem. Omejitev je potrebna in smiselna zaradi javnega interesa. Če ima lahko Francija urejen odpiralni čas, podobno kot pri nas, ali pa Nemčija še bolj rigorozen, tudi München, ki je v Nemčiji, lahko čisto dobro preživi tudi vse turistične navale. Potem lahko tudi Slovenija na podoben način regulira odpiralni čas in zagotovi izpolnitev potreb potrošnikov, pa seveda tudi na drugi strani za socialno in zaposlovalno varnost zaposlenih. Pomembno je, da smo usklajeni z odpiralnim časom z ostalimi evropskimi državami, zlasti sedaj, ko vstopamo med njih in ko bodo padle bariere, meje, s čimer bo prostor postal enoten. Tudi potreba po usklajenih odpiralnih časih se bo pojavila, po večji skladnosti. Zato nas v Evropi s temi liberalističnimi načini, ki smo jih imeli, ne smatrajo kot neke zrele inovatorje. V Novi Sloveniji se torej ne strinjamo s takšnim rokom za polno uveljavitev zakona, čeprav se zavedamo, da je potreben določen čas za preureditev nekaterih trgovin in za pripravo novega pravilnika. To bi se dalo urediti vsaj v treh mesecih. Nedopustno je, da smo za uresničitev ustavne odločbe potrebovali pravzaprav skoraj dve leti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bojan Kontič ima besedo za predstavitev stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnik vlade, kolegice in kolegi! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo podprli predlog zakona, ki bo uzakonil na referendumu izraženo voljo volivk in volivcev, kot ga je izoblikoval odbor za gospodarstvo, ob sodelovanju vseh prizadetih skupin, seveda z dodatkom manjkajočih odstavkov. Kot stranka smo vseskozi podpirali pogajanja delojemalcev in delodajalcev glede odpiralnega časa trgovin, ki naj bi tudi z zakonsko regulacijo odpiralnega časa zaposlenim v trgovini omogočil normalno delo in življenje. Pričakovali smo, da bo vendarle dosežen dogovor sindikatov in delodajalcev, ki bi izpolnil pričakovanja zaposlenih, trgovcev, pa tudi potrošnikov in lokalnih skupnosti glede izjem, ki so nujne zaradi različnih pogojev njihovega razvoja, brez referenduma. Žal se pogajanja niso pozitivno izšla in imeli smo referendum, na katerem so volivke in volivci, ki so tudi potrošniki, jasno izrazili voljo o omejitvi odpiralnega časa prodajaln, ki jo moramo preliti v zakon. Gotovo ni optimalnih rešitev, ki bi zadovoljile vse različne interese, ki so se do sedaj izrazili v številnih razpravah o zakonu in na samem referendumu, a v Združeni listi socialnih demokratov menimo, da je predlagana rešitev možna pot, kako uzakoniti izraženo voljo na referendumu. Vprašanje pa je, ali bo tako uzakonjena volja tudi dolgoročna rešitev vprašanj, zaradi katerih smo šlina referendum. Verjetno bo prihodnost zahtevala tudi iskanje boljših rešitev, ki jih bo potrdilo tudi življenje. V Združeni listi socialnih demokratov smo menili, da bi koncept dežurnih prodajaln bil boljši, saj bi omogočil zadovoljiti interese zaposlenih in tudi potrebe potrošnikov na osnovi možnih in potrebnih izjem, ki jih zahteva življenje. Za Združeno listo socialnih demokratov je bilo vprašanje obratovalnega časa trgovin v prvi vrsti vprašanje delavskih pravic in ne krščanske tradicije proste nedelje, kakor so mnogi poskušali prikazati osnovni problem odprtosti ali zaprtosti trgovin ob nedeljah. Če gre na eni strani za interes kapitala po kar največjem dobičku in morebiti tudi potrošnikov o stalnem dostopu do potrebnih dobrin brez kakršnihkoli omejitev, gre na drugi strani za pravice delavcev do normalnega in zdravju neškodljivega dela in počitka. Gre za vprašanje pravic delavcev, ki jih je tržno, socialno gospodarstvo Evrope gradilo skozi stoletja in jih uveljavilo kot sprejemljive norme družbenega življenja. Ocenjevali smo, da gre za vprašanje ali naj v imenu podjetniške svobode pustimo popolno liberalno koncepcijo razvoja, ker interesi močnejšega kapitala popolnoma prevladajo nad interesi zaposlenih in nad vsemi socialno razvojnimi interesi družbe. Za Združeno listo socialnih demokratov ni sprejemljiv tak razvojni model, ki bi omogočil popolno prevlado interesa kapitala in lastnine, ne glede na druge javne interese. Očitno tudi drugod v Evropi razmišljajo o teh vprašanjih, ko urejajo obratovalni čas trgovin, saj praktično vse države zahodne Evrope urejajo odpiralni čas trgovin s posebnimi zakoni ali s podzakonskimi akti. Države, v katerih že stoletja deluje svobodna tržna gospodarska pobuda, očitno omejujejo obratovalni čas trgovin zaradi javnih koristi, brez pomisleka o tem, ali s tem posegajo v svobodo podjetništva. Poleg tega je res, da večina evropskih držav pozna tudi različne izjeme, po katerih posameznim vrstam prodajaln oziroma občinam ali regijam prepuščajo večje odločanje o odpiralnem času prodajaln na njihovem področju posameznim poslovnim subjektom, saj ni mogoče trditi, da niso problemi obratovanja trgovin v strnjenih mestnih jedrih različni od problemov obratovanja trgovine v demografsko ogroženem podeželju. Obratovanje trgovin v turističnih območjih, kjer se v sezonah bistveno poveča število kupcev, zahteva verjetno različno urejanje obratovanja trgovin, kot na območjih, kjer je število kupcev približno stalno prek celega leta. Prav tako je smotrno v posameznih obdobjih leta, kot je na primer prednovoletni čas ali čas večjih sejemskih prireditev oziroma praznovanj, v posameznih regijah urediti obratovalni čas drugače, kot je urejen običajno v letu, kar bo nova ureditev tudi omogočila. Naj zaključim. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo kljub prepričanju, da nam bo prihodnost prinesla tudi nove razmisleke o urejanju obratovalnega časa trgovin, podprli predlagani zakon, ker smo prepričani, da primerno uzakonja voljo, izraženo na referendumu.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke bo podal kolega France Cukjati.
Hvala za besedo. Spoštovani! Ne bi imeli referenduma, ne bi se toliko časa ukvarjali z zakonom o trgovini, če bi pravi čas, že pred leti, ko je bilo o tem govora, država imela nekoliko več posluha za delavca, za prodajalke. Takrat namreč je ministrstvo za gospodarstvo oziroma vlada dala roke proč in rekla, naj se dogovorijo delodajalci in delavke. Vi veste, kako ti dogovori danes izgledajo, v kakšnem podrejenem položaju je delavec, ki mora, če hoče ohraniti svojo službo na vse pokimati, vse privoliti. Seveda takrat so potem delodajalci, lastniki trgovin, zelo lepo argumentirali svoja stališča, da naj bodo trgovine odprte ob petkih in svetkih, od jutra do večera, in sicer so rekli, najprej velika skrb za potrošnika, ena sama uslužnost jih je bila. Potrošniki tako želijo, mi smo v službi potrošnika in podobno in so primerjali celo trgovine z urgentno zdravstveno službo, s policijo, gasilci, torej s tistimi službami, ki zagotovo so urgentne in morajo teči dan in noč. Potem, se je pokazala tudi s strani potrošnikov neka argumentacija, češ, ja mi želimo, mi se družimo v trgovinah, mi se imamo lepo, mi sicer nič več ne hodimo na izlete, v naravo, se ne družimo doma, ampak v trgovinah in želimo imeti odprte trgovine. Tudi tu se je pokazala ta argumentacija kot za lase privlečena, da ne rečem, potrošniška sebičnost. Zagotovo pa je k vsemu temu treba reči: svobodna gospodarska pobuda ja, vendar, do katere mere. Saj tudi zakon o delovnih razmerah ureja te stvari, ureja svobodno gospodarsko pobudo in pove, 40 ur je delovnih na teden. In ni to prepuščeno dialogu in dogovoru med lastnikom trgovine oziroma tovarne in pa delavcem. Podobno je še z mnogimi drugimi pravicami. Da pozabljamo nekoliko preveč na delavca, na prodajalke, kažejo tudi zadnji dogodki v Drogi, Steklarni in podobno, kjer se gremo kapitalizem 19. stoletja. Pozabljalo se je na zaščito prodajalk. Pozabljalo se je na argumentacijo, da gre za zaščito nedelje, dnevnega počitka, za neko civilizacijsko vrednoto, vrednoto, ki je toliko vredna, kolikor je skupna. Zamislite si, da bi eden imel ob petkih, vsak petek prosti dan, nekdo drugi v nedeljo, žena ob ponedeljkih itd. Skupen prosti dan je vrednota. Te vrednote ne smemo zanemariti, pa naj se gremo še tako liberalni odnos do gospodarstva. Mi bomo seveda podprli ta zakon že iz vsebinskih razlogov, kaj šele iz razlogov, da je tako odločil referendum, da so se ljudje tako se odločili. Pričakujemo, da bodo tudi sprejeti amandmaji oziroma uskladitveni amandmaji, ki so bili napovedani, dopolnili to odločbo oziroma zakon v tej meri, da bo resnično pisan tako, da bo po eni strani izvedljiv, po drugi strani pa bo zaščitil delavca, prodajalke in našo civilizacijsko vrednoto, to je prosti dan. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Blaž Kavčič ima besedo za stališče poslanskega kluba LDS.
Spoštovani, gospod podpredsednik, gospe in gospodje. Predhodni zakonodajni referendum je bil izveden 21. septembra lani v zvezi s predloženim zakonskim besedilom. Državni zbor je torej vezan na izid tega referenduma in mora najkasneje v enem letu od izvedbe predhodnega referendumasprejeti odločitev, s katero se uveljavi referendumski izid. To pomeni, da mora z zakonom urediti vprašanje obratovalnega časa prodajaln, v skladu z referendumsko odločitvijo. Zato bomo tudi v poslanskem klubu Liberalne demokracije ta zakon podprli oziroma mu ne bomo nasprotovali, kljub temu, da smo prepričani, da je sedaj veljavni zakon, ki ureja to področje, dober zakon, saj pravzaprav omogoča uravnoteženo delovanje vseh interesnih skupin. Tam, kjer je interes kupcev, v bistvu kupci vsakodnevno oziroma vsako nedeljo do sedaj glasujejo o tem, ali želijo imeti trgovino odprto ali ne. Delavci pa so v odločanje o tem, ali bo posamezna trgovina odprta ali ne, vključeni prek mehanizma njihovega soodločanja o tem, ali bo trgovina lahko obratovala v manj ugodnem delovnem času ali ne. Referendumski izid je tak, kot je. Velja sicer analizirati, da je ta referendum bil sprejet z razmeroma slabo udeležbo, le približno četrtina slovenskih volilnih upravičencev se je odločila priti na ta referendum in izraziti svojo voljo. Seveda so lahko tu različna ugibanja, zakaj je temu tako. Verjetno so bili v večini prepričani, da je to vprašanje, ki ga mora nekdo drug za njih urediti izven referenduma. To pomeni, da se je aktivno odločilo za obvezno zaprtje trgovin ob nedeljah manj kot 16% volilnih upravičencev ali približno 12% Slovencev. To je razmeroma slaba popotnica. Slaba popotnica temu zakonu, za katerega iskreno mislimo, da je slab zakon, ker gre ravno v obratni smeri, kot so sedanji evropski trendi - Evropa zaradi proračunskih problemov, ki so najbolj prisotni v Franciji, Nemčiji, razmišlja o tem, kako doseči stanje, da bi več zaposlenih več ur na teden bolj kvalitetno delalo in s tem pomagalo postopno zmanjševati razvojni zaostanek, ki ga ima Evropa za svojim tekmecem, Združenimi državami Amerike. Tu je treba, ko se pogovarjamo o delu zaposlenih v trgovini, vendarle še enkrat podčrtati bistveno razliko med tem, kaj je delavnik, 40-urni delavnik, ki se nanaša na osebno raven, in kaj pomeni večje ali manjše število delovnihdni posamezne trgovine. To, kar se bo, če bo ta zakon zaživel, dogodilo, bo, da se bo nujno število delovnih ur zmanjšalo in posledično bo potrebnih manj zaposlenih, da bi to delo opravili. S tem zakonom se ne bomo mogli izogniti dejstvu, da bomo povzročili neenakopravnost subjektov na trgu in nekako sledili na filozofijo, ki ne nese prav deleč. Ta filozofija, pa je, da je itak vseeno koliko dni na teden so trgovine odprte, saj je kupni fond, kupna moč prebivalstva dana. To je tako, kot bi človek poslušal kakšnega realsocialističnega teoretika in bi vsi skupaj aktivno pozabili sodobno, profesionalno, marketinško in prodajno znanost, ki se še kako ukvarja s tem, da je treba prodajno blago ponuditi ugodneje, fleksibilneje in za kupca na bolj sprejemljiv način. Kot rečeno, bomo kljub tem argumentom opravili svojo nalogo, s tem da bomo zakon podprli oziroma mu ne bomo nasprotovali.
Hvala. Kolega Sašo Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! 21. septembra 2003. leta se je v naši državi odvil še en referendum. Po naši oceni, torej po oceni Slovenske nacionalne stranke, eden izmed tistih referendumov, ki je odražal po eni strani ignoranco slovenske vlade, po drugi strani pa seveda tudi ignoranco državnega zbora do različnih pogledov in interesov v naši družbi. Referendumi so tako postali orožje določenega segmenta ljudi ali pa orožje določenih poslancev, da poskušajo na svojo stran in pa za uveljavitev svojega jaza pridobiti voljo državljanov. Logično je, da se posameznih referendumov udeležujejo manjše skupine ljudi. Osnovna napaka pa seveda ni v državljanih in državljankah, ampak predvsem v okviru vlade Republike Slovenije, ki ni pripravljena dojeti potrebe po širšem konsenzu v naši družbi. V nacionalni stranki ocenjujemo, da je vlada naredila izvirni greh v trenutku, ko je pustila, da se del, ki ga nadzoruje kapital oziroma da se soočita konflikta socialne enote in kapitalske note ter da ju prepusti v dogovarjanju eno proti drugi. Po naši oceni bi vlada Republike Slovenije morala v trenutkih pred referendumom imeti toliko modrosti, da bi se izognila referendumu s tem, da bi spisala zakon, ki je namenjen široki oziroma širši množici ljudi. Vsi smo že v tistih momentih, v predreferendumskem obdobju, vedeli oziroma bili lahko prepričani, kakšna je volja državljanov in pa državljank. V nacionalni stranki bomo predlog zakona o trgovini podprli. Bojimo pa se, da bo samo razmerje strukture oziroma vsebine zakona spremenjeno in da ne odraža dejstva oziroma ne odraža točnega referendumskega izida. Zato bomo v nacionalni stranki seveda sledili tudi spremembam in pa dopolnitvam, ki jih v proceduro pošilja gospod Drobnič v obliki amandmaja. S tem bomo skušali zagotoviti oziroma izpolniti tisto vsebino in pa pričakovanja, za katera so se ljudje na referendumu odločili. Še enkrat pa poudarjamo v okviru današnje razprave, da ni napaka državljanov in državljank, kar se velikokrat, prepogostokrat odraža in pa smiselno razume iz besed, ki jih izgovarjajo predstavniki Liberalne demokracije za nizko udeležbo na referendumu. Napaka je izključno izvršilne kot zakonodajne veje oblasti, ker nista pripravljeni vzeti v dojemanje želje posameznih segmentov v naši družbi. Dejstvo je, da je v tem mandatu število referendumov izjemno. Vsi so razlog arogantnosti vladne večine ali pa vladnih strank. Nočem, da to zveni kot še eno izmed tistih prepričevanj in kazanj s prstom, češ, vi ste krivi, mi pa ne. Kadar si to zaslužite, takrat je prav, da človek na vas pokaže tudi s prstom. Ko človek posluša ali pa verjetno tudi gledalci današnjo razpravo spremljajo, dobi občutek, da smo nekako vsi v predreferendumskem obdobju zagovarjali, v narekovajih seveda, socialno noto oziroma zagovarjali delavce in delavke in da ni bil nihče, ki naj bi javno ali preko odbora ali plenarnega zasedanja zagovarjal interes kapitala. Vsaj tisti, ki imate, premorete toliko poštenja, priznajte, da vas je bila velika večina takih, ki ste v onem pisnem momentu zagovarjali interes kapitala in s tem povzročili osnovno vsebino zakona, ki je bila neprimerna za nadaljnjo obravnavo, s katero se državljani in državljanke niso strinjali in ki je po naši oceni izvirala izključno iz interesa kapitala, ki pa že dolgo tako vladi kot vladnim strankam ni tuj, ampak po naši oceni, ne samo, da je domicilj, ampak je tudi njihov vodilo. V Nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, bo predstavil Igor Štemberger.
Hvala za besedo. V Stranki mladih Slovenije v uvodu ponovno opozarjamo, da je ključni problem pri zapletih na temo nedeljskega dela v tem, da ni prišlo do dogovora med delodajalci in sindikati po poti, ki je sistemsko predvidena za urejanje podobnih vprašanj. Menimo, da je bil referendum o tej temi nepotreben, k čemur je zagotovo pripomogla tudi vlada, ki v tem mandatu slabo opravlja naloge posrednikov med socialnimi partnerji. Res je, da so delodajalci s predlogom 75% povišanjem plač za nedeljsko delo prišli malo pozneje. Vendar je res tudi to, da so sindikalni zastopniki precej trmoglavo rinili vrazpis referenduma in žogice niso umirili, ko je bil za to še čas. Sedaj prihajamo do precej absurdne situacije, ko bi mnogi zaposleni v trgovski dejavnosti želeli delati tudi ob nedeljah, saj bi za to bili dobro plačani, a jim odločitev, sprejeta na referendumu, v veliki meri to ne dopušča. Kar je sedaj drugače od tistega, kar je bilo prej, je, da lahko po uveljavitvi referendumske volje, ki bo botrovala reorganizaciji delovnih nalog in delovnih časov, pričakujemo tudi odpuščanja. Sindikalni zastopniki bodo seveda obdržali svoje službe, prav zanimivo pa bo videti, kako goreče, uspešno in zavzeto in predvsem s kakšnimi argumenti bodo sedaj branili tiste zaposlene, ki bodo postali delovni višek in jih bodo slej ko prej spremenili v suhoparne številke brezposelnih nesrečnikov, ki bodo zaradi tega doma ne samo v nedeljo, ampak tudi vse ostale dni v tednu. Pri razpisu referendumskega vprašanja smo v Stranki mladih Slovenije opozarjali tudi na nerazumnost referendumskega vprašanja. To se kaže tudi sedaj, ko moramo poslanci referendumsko voljo pretvoriti v zakon. V SMS bomo referendumsko voljo spoštovali zaradi nejasnega referendumskega vprašanja pa se pojavlja kar nekaj vprašanj. Prvo je prav gotovo to, kaj so nujni življenjski artikli, za katere ne obstaja kakšna čista definicija. Vsak volivec si verjetno sam predstavlja kaj njemu pomenijo ti artikli, ali so to res samo živilski proizvodi ali so to tudi kozmetični, tekstilni, obutev, tehnični proizvodi, proizvodi, ki jih najdemo na policah velikih trgovskih centrov. Če bodo ti odprti deset nedelj v letu, si kar težko predstavljamo, kako bodo omejili nakup ostalih ne nujnih življenjskih artiklov. Prišli smo v situacijo, ko smo šli na referendum, zdaj pa ugotavljamo, da sploh nismo vedeli natančno, o čem glasujemo. Strani mladih Slovenije podpiramo spremembe v tistem delu, ki govori o velikosti bencinskih servisov, ki bodo lahko obratovali tudi ob nedeljah: S povečanjem iz 80 na 150 kvadratnih metrov bomo tako zajeli vse servise in bomo potrošnikom prihranili vsaj iskanja dežurnih črpalk, če bodo že morali iskati odprte trgovine. Kako zapleteno in nejasno je bilo referendumsko vprašanje, je razvidno tudi iz najnovejšega zapleta. Noben od vloženih amandmajev ni zadovoljivo preoblikoval referendumske volje v zakonsko določbo, zato je bilo potrebno na odboru oblikovati nov amandma. Kljub želji članov odbora je zdaj zakon nekoliko absurden, trgovine s tako imenovanimi nedefiniranimi ali slabo definiranimi nujnimi življenjskimi potrebščinami bodo lahko odprte le deset nedelj v letu, ostale, z ne nujnimi, pa bodo lahko odprte vse nedelje v letu. Ker to prav gotovo ni bil namen zakona, še manj referenduma, smo zdaj pred bizarno situacijo, ko imamo pred seboj zakon, ki ne bo vključeval referendumske volje, ampak bo referendumsko voljo obrnil celo na glavo. Ker bo zakon začel veljati šele septembra, je kljub temu smiselno zakon podpreti in ga kasneje v primernem roku z novelo popraviti v obliko, ki bo dosledno spoštovala voljo ljudi, izraženo na referendumu. Poslanci stranke Mladih Slovenije bomo podprli predlog zakona, kar ne pomeni, da se z vsebino takšnega zakona v celoti strinjamo ali kakorkoli prevzemamo odgovornost za njo, ampak da v želji, da čim prej vendarle uresničimo voljo volivcev, omogočimo državnemu zboru, da bo v predpisanem roku to tudi storil. Hvala.
Hvala. In še stališče Slovenske ljudske stranke. In beseda Stanislavu Brenčiču.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog zakona o spremembah zakona o trgovini podprla, kajti čas je že, da se agonija, povezana z namenom tega zakona, to pa je, da smejo biti trgovine z nujnimi življenjskimi potrebščinami ali bolje rečeno trgovine z živili odprte le nekaj nedelj v letu, konča in da je že enkrat konec neke vrste sprenevedanja, ki nima meje. Za nas bi bilo edino smiselno, da se o tem vprašanju na pristen partnerski način, kar je seveda načelo, ki v Evropski uniji prevladuje, seveda v obojestransko korist dogovorita delodajalec in zaposleni. Ker pa niso bili delodajalci kot močnejši partner nekoliko bolj prožni in niso bili pripravljeni zaposlenim, ki žrtvuje svoj prosti čas v nedeljo zato, da delajo in s tem izboljšajo tudi svojo mesečno plačo, ki prav gotovo ni kaj posebno velika, primakniti občutnejše povečanega plačila za to delo, in ker vlada, konkretno ministrstvo za gospodarstvo ni bilo pripravljeno nekoliko pristneje razumeti tegob delavcev, zaposlenih v trgovini in to izraziti z bolj aktivnim ter domiselnim pristopom in predlogi, so se ljudje na referendumih odločili tako, kot menijo, da je prav. To voljo bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke spoštovali in bomo zakon podprli, s tem pa vplivali tudi na to, da se zgolj zaradi velikih dobičkov nekaterih velikih trgovcev razvada, zaradi katere morajo zaposleni v trgovini delati tudi ob nedeljah, odpravi. Prepričani smo, da to nima nič skupnega z vsebino svobodne gospodarske pobude. Če ravno pa, to smo tudi izrazili med razpravo že izhodiščno na predlog zakona, bo imelo to v določenih okoliščinah za posamezne, na primer, sezonske turistične centre prav gotovo negativni vpliv. Sprašujemo pa se ob tehj priložnosti, zakaj ne bi po vzoru trgovcev vsaj vsako drugo soboto, ne nedeljo, uradovale upravne enote, da bi si potrošniki, državljani, ki so ves dan odstotni od doma zaradi najrazličnejših služb, lahko uredili tekoče upravne zadeve, ki si jih praktično od ponedeljka do petka brez odsotnosti z dela ne morejo. To zvezo potrošnikov sploh ne zadeva, ničse ne čutijo poklicani, da bi vsaj komentirali tak pristop, kaj šele zagovornike odprtja prodajaln v nedeljo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smatramo, da je slabo, da se je amandma predlagatelja zakona na dopolnjeni predlog zakona nekako razumelo ali oziroma se je zgodil, kot brezpredmeten, zaradi prepozne vložitve, ne glede na to, da je bila objava v Lotus Notes pravočasna nekako prvi člen pojavil v predlogu zakona nekonsistenten. Menimo, da je mogoče to odpraviti v skladu z veljavnim poslovnikom z uskladitvenim amandmajem. Mi bomo zakon podprli, v prvi vrsti zaradi delavskih pravic, če jih tako razumem, v drugi vrsti zato, da opozorimo, da je apetit po nebrzdanem dobičku apetit, ki mora imeti tudi mejo, in navsezadnje tudi zaradi krščanskih vrednot, ki po nekatere kolege bodejo v oči ob sprejemanju tega zakona. Hvala lepa.
Hvala. To so bila stališča poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, o tistem spornem smo slišali, kako bomo našli rešitev, ni možna razprava o členih. Razpravo zato zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu z 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek,29.1.2004, po končani zadnji točki dnevnega reda v okviru točke glasovanja. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 16.10 bomo prešli na naslednjo točko dnevnega reda, to je na predlog zakona o spremembah in dopolnitvah obrtnega zakona. Do takrat kratka pavza. Hvala. [[Seja je bila prekinjena ob 16.07 uri in se je nadaljevala ob 16.10 uri.]] Prosim predstavnike vlade, da pridejo v veliko razpravno dvorano. Najprej bo dobila besedo vlada, potem predstavnik pristojnega delovnega telesa in poslanske skupine po vrsti, kot so prijavljene. Točko bomo pred glasovanjem danes zvečer sklenili z razpravo o predlogu amandmaja k 8. členu predlaganega obrtnega zakona. Kolegice in kolegi! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH OBRTNEGA ZAKONA, ki ga je v obravnavo državnemu zboru predložila vlada. Pozdravljam ministrico za gospodarstvo, dr. Teo Petrin, s sodelavkama. Ministrica bo imela kratko dopolnilno obrazložitev predloga zakona, potem pa za njo predsednik odbora kolega Horvat, prosim ministrica.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V svojem uvodni predstavitvi sprememb in dopolnitev obrtnega zakona se bom omejila samo na tiste spremembe, ki bistveno posegajo v odpravljanje ovir za to obrtno dejavnost, in pa tudi na spremembe, ki izhajajo iz odločbe ustavnega sodišča. S predlogom sprememb obrtnega zakona se delno odpravljata dosedanji definiciji obrtnih in obrti podobnih dejavnosti, predvsem v smislu večje preglednosti in razmejitve med pogoji, ki jih morajo izpolnjevati samostojni podjetniki in gospodarske družbe za opravljanje obrtne oziroma obrti podobne dejavnosti. S tem se uresničujejo tudi pomembni cilji in načela antibirokratskega programa, saj se odpravlja vrsta raznih dodatnih ovir in pogojev za opravljanje obrti podobne dejavnosti. To pomeni, da bodo v skladu s spremembami zakona lahko začeli opravljati dejavnost na podlagi vpisa v obrtni register. Tako pa se poenostavljajo nekateri upravni postopki, saj podjetniki, posamezniki, gospodarske družbe za opravljanje obrti podobne dejavnosti ne bodo več potrebovali obrtnega dovoljenja. Spremembe sedanje ureditve kvalifikacijskih in drugih pogojev za opravljanje obrti in obrti podobnih dejavnosti so nujne v smislu razbremenitve obrtnega dela gospodarstva, zato se s spremembo ohranja le kvalifikacijski pogoj za opravljanje obrtnih dejavnosti: mojstrski naziv, ali najmanj ustrezna višja strokovna izobrazba, oziroma pogoji, ki veljajo v Evropski uniji. Direktiva evropske skupnosti iz leta 1999 o vzpostavitvi mehanizma za priznanje kvalifikacij za poklicne dejavnosti iz direktiv liberalizacij in podobnih ukrepih ter dopolnitve splošnega sistema za priznavanje kvalifikacij ne pozna pojmov mojstrski naziv, niti ne pogoje s stopnjo izobrazbe. Da ne bi prihajalo do različnih pogojev za domače fizične in pravne osebe, ki želijo pridobiti obrtno dovoljenje za opravljanje obrtne dejavnosti, glede na fizične in pravne osebe iz evropske skupnosti, podpiramo amandma, s katerim se navedeno določbo smiselno vnese v spremembe obrtnega zakona. Pravilnik o postopku izdaje obrtnega dovoljenja in o obrtnem registru, ki ureja postopek pridobitve obrtnega dovoljenja, pa določi v 14. členu zakona tudi pravila in postopek, po katerem bo obrtna zbornica Slovenije preverjala izpolnjevanje pogojev, ki jih določa drugi stavek 8. člena sprememb obrtnega zakona. Vsi ostali dosedanji pogoji, opredeljeni v pravilnikih, se v celoti odpravljajo. Poleg tega pa se določajo blažji vstopni pogoji za pristop k upravljanju mojstrskega izpita, predvsem z namenom, da se bodočim kandidatom omogoči večja svoboda pri kreiranju njihove poklicne kariere in s tem omogoči lažji vstop v opravljanje obrtne dejavnosti. Spremembe obrtnega zakona v delu, ki določajo organiziranost Obrtne zbornice Slovenije in območnih obrtnih zbornic, njihove organe, reprezentativnost članov v teh organih, določbo o financiranju, s posebnim poudarkom na članarini in nadzor nad porabo sredstev, so potrebne zaradi odločbe ustavnega sodišča. Tako je s predlogom zakona določen postopek za odmero in izterjavo članarine, določena osnova in kriteriji za določitev višine članarine ter zagotovljen nadzor države nad njenim določanjem, prav tako pa zagotovljena možnost, da vsi zainteresirani člani vplivajo na sprejeta stališča zbornice. S spremembami so opredeljeni organi zbornice in njihove pristojnosti, pri čemer je treba posebej poudariti, da se zastopanost vseh članov izraža v skupščini, kot najvišjem organu upravljanja, ki je sestavljen iz predstavnikov, članov območnih obrtnih zbornic, vseh strokovnih sekcij in grupacij zadrug. Prav tako je opredelil organe območne obrtne zbornice in določil naloge območnih obrtnih zbornic, ki doslej v zakonu niso bile opredeljene. Bolj pregledno so opredeljeni viri financiranja Obrtne zbornice Slovenije in določena osnova in kriteriji za določitev članarine, v zakonu pa je natančno določilo, katere dejavnosti zbornice se financirajo iz članarine. Smiselno enako je urejeno financiranje tudi pri območnih obrtnih zbornicah. Predlog zakona pa tudi določi nadzor države nad določanjem članarine s tem, da je opredelil, da nadzor nad porabo sredstev iz članarine izvaja Računsko sodišče Republike Slovenije. Prehodne določbe so potrebne zaradi opredelitve glede velikosti družb, ki opravljajo obrti podobne dejavnosti. Prav tako je treba določiti rok, po poteku katerega bo za obrtno dovoljenje treba imeti mojstrski naziv. Poseben rok in postopek pa je opredeljen zaradi spremembe definicije obrti podobnih dejavnosti in s tem v predpisanem triletnem obdobju prehajanje članov obrtne zbornice Slovenije v gospodarsko zbornico Slovenije in obratno. Z izrecno izjavo pa lahko subjekti ostanejo v zbornici, katere člani so. To so bili glavni poudarki, povezani s spremembami, o katerih sem prej govorila. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospa ministrica. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot pristojno delovno telo. Predsednik odbora, kolega Feri Horvat, bo predstavil poročilo. Prosim, gospod predsednik odbora, potem pa bomo slišali stališča poslanskih skupin.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, državna sekretarka, državna podsekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona, ki ga je v obravnavo in sprejem državnemu zboru predložila vlada. Ta obravnava je bila na 44. seji 13. januarja tega leta. Na seji so bili oziroma bolje rečeno, bile prisotne predstavnice vlade z ministrico na čelu, predstavniki zakonodajno-pravne službe državnega zbora, gospodarske zbornice Slovenije in obrtne zbornice Slovenije. Mnenja in gradiva so navedena v poročilu, tako da upam, da ne boste zamerili, ker tega ne bom bral. Odbor je pri obravnavi predloga zakona in predlaganih amandmajev sledil v glavnem ciljem za pripravo in sprejem predloga zakona, ki jih je predstavila gospa ministrica, in sicer zlasti naslednjemu: uskladitev zakona z odločbo ustavnega sodišča glede določanja osnove članarine in dejavnosti, ki se iz nje financirajo; nadaljnja liberalizacija oziroma poenostavitev vstopa novih subjektov v dejavnost; jasnejša opredelitev dejavnosti obrti in obrti podobnih dejavnosti in prilaganje rešitev predpisom Evropske unije, zlasti v pogledu kvalifikacij. Odbor ni sprejel amandmaja k 22. členu, ker je menil, da je predlog [[gre za predlog o prostovoljnem članstvu]] take narave, da posega v same temelje zborničnega sistema, kar pa ni bil cilj tega zakona. V pripravi predloga zakona in pripravi na obravnavo v državnem zboru želim poudariti po moji oceni pozitivno dejstvo, namreč dobro sodelovanje med vlado kot predlagateljico, gospodarsko zbornico, obrtno zbornico in strokovnimi službami državnega zbora, kar je olajšalo in, sem prepričan, tudi kakovostno izboljšalo pripravo oziroma delo odbora ter pripravo predloga za današnjo obravnavo. Predlagam, da dopolnjen predlog sprejmete skupaj z amandmajem, ki ga je predložila skupina štirih poslanskih skupin, z dopolnitvijo, ki ste jo dobili na mizo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva bo stališče predstavila poslanska skupina Nove Slovenije. Stališče bo obrazložil kolega mag. Janez Drobnič. Prosim imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade in ostali. V poslanski skupini Nove Slovenije se zavzemamo in tudi podpiramo nekatere spremembe, ki so predložene v teh spremembah obrtnega zakona. Slovenska obrt ima večstoletno tradicijo, ki je močno zaznamovala vsa obdobja, tudi to obdobje po drugi svetovni vojni, ko smo imeli socialistični sistem, čeprav je bila pod velikim udarom v tem času. Po prelomu s prejšnjim sistemom sta ravno obrtna dejavnost in malo podjetništvo zapolnila podjetniško nišo malih producentov in odločno dobro prispevala k temu, da so se nekatere dejavnosti uspešno prestrukturirale v naši državi. Zagotovo pa lahko rečemo to, da se trend zmanjševanja zaposlenosti in zmanjševanja uveljavljanja tega sektorja vendarle nadaljuje. Z različnimi poskusi je bilo želeno, da se to prepreči oziroma da se izboljša situacija, vendar stanje v naši državi je pač takšno. In kaj je tisto, kar najbolj otežuje delovanje obrtnikov? Plačilna nedisciplina, ki jo je začela država sama pri sebi odnosno ki se ne drži, in to zlasti vpliva negativno nazadnje na tistega zadnjega v produkcijski verigi, to je pa ponavadi obrtnik ali mali podjetnik. Preferiranje monopolov, ki jih je ustvarila politična elita za sebe, ki ne dopušča malim producentom, da pridejo do javnih naročil, poslov, slabi pogoji kreditiranja malih podjetnikov in prevelika birokratizacija postopkov. Dva ali tri se s tem predlogom zakona zmanjšuje, kar je pohvalno, vse ostalo ostane isto. V naši državi je moderno zbornično zborovanje. Na vseh področjih smo veselo sprejemali zbornice kot način združevanja ljudi po strokovnosti, po profesiji in še marsičem, kar naj bi prispevalo k razvoju takšne dejavnosti. Žal lahko z obveznim združevanjem postane tudi cokla razvoja. Kaj lahko rečemo za obrtno zbornico? Načelno ne nasprotujemo, da je to tudi obvezno združevanje, vendar moramo potem akceptirati vse posledice, tudi negativne, takšnega združevanja. V besedilu piše, dikcija, zbornica opravlja temeljno zbornično nalogo, to je zastopanje članstva napram oblasti. Kako naj torej zastopa članstvo proti državi, če gre za obvezno združevanje, za obvezno članarino, ki na ta način postane članarina nekakšen davek, zbornica se pa spremeni v paradržavno institucijo, zlasti pa zato, ker izvaja nekatera javna pooblastila. Tukaj je zadrega, v tem je zadrega. In o tem bi bilo treba razmišljati. Po našem mišljenju z obveznim združevanjem zbornica izgubi status avtentičnega pogajalca v socialnem dogovarjanju. Brez težav pa bi lahko kljub temu pa vendarle izvajala javna pooblastila, bi bilo združljivo. Z opustitvijo obveznosti bi lahko postala pravi pogajalec, s tem pa bi se vzpostavil še en mehanizem kontrole in izboljšanje kvalitete delovanja organov zbornice in delavcev zbornice, ker bi bili bolj močno vpeti v nadzor pa tudi kritike članstva. Zato nas zanima predvsem, kaj se bo naredilo v smeri, da bomo dosegli rast obrtnega sektorja, ne samo prehajanje iz gospodarske v obrtno, rast števila zaposlenih, enakost tržnih pozicij, uveljavljanje znanja in produktov, znanja v smislu večje konkurenčnosti in dodane vrednosti. Ta zakon podaja neke minimalne popravke. Amandma k 8. členu bomo podprli zato, ker vzpostavlja mehanizem za zagotavljanje [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] tudi tistim, ki nimajo mojstrskih nazivov oziroma poklicne strokovne izobrazbe. S tem se zagotavlja večja možnost prehajanja, večje možnosti razvoja obrti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Pohorec bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Prosim, kolega Pohorec, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, državna sekretarka in sodelavka! Poslanska skupina DeSUS bo, seveda, predlog sprememb in dopolnitev obrtnega zakona podprla. Spremembe in dopolnitve obrtnega zakona so nastale vsled nekaterih uskladitev naše zakonodaje z Evropsko unijo in seveda primerljivostjo z drugimi državami na tem področju. Gre za poenostavitev zadev in bolj jasnih pojmov, kaj je obrt, kaj je obrti podobna dejavnost, katere dejavnosti se ne štejejo kot obrtne ali obrti podobne. Pri nastajanju sprememb in dopolnitev sta sodelovali Gospodarska zbornica Slovenije in Obrtna zbornica Slovenije. S spremembami tudi soglašata, kar pomeni, da je sodelovala tako stroka kot praksa. Zakon določa pristojnosti vlade na tem področju, pristojnosti ministrstva, ki je odgovorno za področje obrti, ter Obrtne zbornice Slovenije in Gospodarske zbornice Slovenije, kakor tudi drugih državnih organov, ki imajo v zvezi s tem kaj za opraviti, kaj za odločiti, kot so registracija, spremljanje dejavnosti in podobno. Pomembna novost je pri enostavnejšem in evropsko primerljivejšem načinu pridobitve obrtnega dovoljenja, katerega osnova je ponovno spoštovan naziv mojstra, pa tudi drugih pogojih za opravljanje obrti, dokler ta mojstrski naslov ne bo postal bolj splošna praksa. Novost so tudi primerljivejši pogoji za pridobitev mojstrskega izpita. Zakon nadalje določa še status obrtne zbornice, sestavo organov zbornice in pristojnosti ter članstvo v obrtni zbornici in območnih zbornicah, kakor tudi članarino in namen porabe te članarine. Menimo, da je zakon torej pozitivno naravnan, v smislu poenostavitev in olajšanja postopkov ustanovitve obrti kot pomembne dejavnosti slovenskega gospodarstva, uskladitve z zakonodajo drugih držav Evropske unije, s ciljem omogočiti večjemu številu državljanov ustanoviti obrt, torej omogočiti samozaposlitev in ne nazadnje tudi nuditi večje število delovnih mest našim ljudem. Spremembe in dopolnitve obrtnega zakona bo naša poslanska skupina podprla. Hvala.
Hvala lepa, kolega Pohorec. Kolega Janko Veber bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim kolega mag. Vizjak. Najprej kolega Veber, prosim, imate besedo.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah obrtnega zakona v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podpiramo, saj vendarle omogoča razvoj dejavnosti, ki dopolnjuje druge dejavnosti, predvsem pa povečuje konkurenčnost obrtnega dela gospodarstva s tem, ko s tem zakonom odpravljamo administrativne ovire. Ne nazadnje je tudi pomen zborničnega organiziranja izredno velik, še posebej, če je zelo jasno opredeljeno pobiranje članarine in tudi pozneje pokrivanje obveznosti znotraj zbornice iz te članarine. Torej, to so rešitve, ki so zagotovo plod dolgoletne prisotnosti obrti in razvoja obrti v Sloveniji. Še posebej pa se je obrt razvila v 80. letih, ko je postala pomemben gospodarski sektor, ki je zaposloval delavce, mobiliziral zasebni kapital in ponudil številne proizvode in tudi storitve. Prav tako pa je pomen obrti pri ohranjanju naravne tradicije, še posebej, ko se ta obrt nanaša na domačo in umetnostno obrt. Poseben gospodarski položaj obrti je zagotovo pripeljal do tega, da se je obrt poskušala samoorganizirati, najprej sicer na prostovoljni interesni povezavi, kasneje pa je prišlo tudi do povezanosti v zbornici na podlagi obveznega članstva. Vse to so zelo zahtevni premiki in odločitve znotraj same organiziranosti in pomembno je, da se pravila igre v zakonu potem tudi zelo natančno opredelijo. Tudi namen tega zakona na podlagi odločbe ustavnega sodišča je, da zelo natančno opredeli sistem pobiranja članarine, nadziranja tega pobiranja in predvsem višine članarine ter katere naloge se bodo na podlagi tega znotraj zbornice financirale. Zbornica je zagotovo naredila obrt za še pomembnejši gospodarski subjekt, kajti z zborničnim organiziranjem je obrt postala pomemben gospodarski partner, ki poskuša uveljavljati svoje interese nasproti vlade in ukrepom, ki jih poskušamo oblikovati pri organiziranju gospodarstva. Še posebej pomembne rešitve v tem zakonu pa so tiste rešitve in načela, ki sledijo antibirokratskemu programu, saj se odpravlja vrsta raznih dodatnih ovir in pogojev za opravljanje obrti. In seveda, to je tisto, kar pomeni, da bo obrt prišla z vstopom Slovenije v Evropsko unijo pod enakimi pogoji, tako da bo lahko svoje znanje uveljavljala tudi v konkurenčnem boju z ostalimi obrtniki, in to je tisto, kar menimo, da je ena od največjih pridobitev tega zakona in ga zato tudi z amandmajem, ki je vložen, podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega mag. Vizjak bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Pozdravljam tudi ministrico in predstavnico vlade in seveda vas, kolegice in kolegi. V Slovenski demokratski stranki podpiramo vse ukrepe, ki zmanjšujejo birokratske ovire do izvajanja neke gospodarske pobude naših državljanov in zato ta del novele obrtnega zakona, ki je topogledno naravnan, podpiramo. Seveda, pa zakon spreminja pogoje za pridobitev obrtnega dovoljenja in postavlja pogoje, ki gredo v smeri težjega in bolj restriktivnega pristopa. V Slovenski demokratski stranki takšnemu pristopu nasprotujemo, ker menimo, da pogojevanje pridobitve obrtnega dovoljena s stopnjo izobrazbe ni primeren pristop. Prav tako smo nekakšen "unicum" v evropskem prostoru z zahtevanim mojstrskim nazivom. Zakonodajalec bi moral slediti življenjskim potrebam in si tudi prizadevati za omogočanje čimvečje gospodarske pobude svojih državljanov, tudi na tem področju. Prav tako menimo, da zakon neprimerno ureja položaj oseb, ki dosegajo standarde strokovnih znanj in spretnosti, potrebnih za opravljanje obrtniške dejavnosti, skladno s 3. členom zakona o nacionalnih poklicnih kvalifikacijah, ki pa ne izpolnjujejo pogoja samozaposlene osebe ali poslovodnega dela, kot jo vnaša amandma. Skratka, pogoje za pridobitev obrtnega dovoljenja predlagatelj, in tudi amandma, skoncentrira na izobrazbo, če pa ni izobrazbe, omogoča sicer izjeme, vendar pa so te pogojene s samozaposleno osebo oziroma s poslovodnim delavcem. Sam menim oziroma tudi v Slovenski demokratski stranki, da sta le znanje in spretnost, potrebna za opravljanje obrtniške dejavnosti, tista, ki morata biti merodajna za to, ali bo lahko nekdo obrtnik ali ne, zlasti v nekaterih dejavnostih, kjer formalna izobrazba nima nobene veze z izvajanjem te obrtne dejavnosti. Naj vam omenim zgolj enega izmed primerov, to je kovaštvo. Sam poznam izjemnega obrtnika na področju kovaštva, ki nima nobene formalne izobrazbe in dosega najkakovostnejše izdelke. In poglejte primer, da bo ta mojster, ki nima nobene formalne izobrazbe in je trenutno recimo zaposlen v Nemčiji, želel priti domov, odpreti pri nas obrt, je ne bo mogel, ker ne bo izpolnjeval nobenega pogoja, nima formalne izobrazbe. Ko pride v Slovenijo, ni samostojni podjetnik, tudi ni poslovodni delavec, in želi svoje delo nadaljevati, po tem zakonu in po tej noveli zakona, ga ne bo mogel, kljub temu, da maksimalno obvlada znanja, spretnosti, potrebne za izvajanje tega poklica. Namesto, da bi vlada sledila potrebam svojih državljanov in omogočila samozaposlovanje tudi tistim, ki imajo znanja, pa nimajo formalne izobrazbe, gremo žal v tem zakonu navzkriž s tem in seveda omogočamo to tistim, zgolj tistim, ki so bodisi že samozaposleni ali so poslovodni delavci. Naj omenim tudi primer, življenjski primer, srečujemo ga vsakodnevno, recimo, sobopleskarja, ki je zaposlen bodisi v podjetju ali pri nekem samostojnem podjetniku, ki 20 let to počne, želi na podlagi tega odpreti obrt, ne bo mogel opreti obrti če seveda nebo imel formalne izobrazbe, ker takih je med tako imenovanimi "malarji" kar precej. Zakaj ne bo mogel, ker seveda ne bo izpolnjeval nobenega izmed teh pogojev. Normalno je, drage kolegice in kolegi, da je obrtna zbornica za zaprt krog, da ne omogoča širjenje konkurence v lastnih vrstah, to je popolnoma normalno, samo mislim, da zakonodajalec, kot smo mi, bi le tu moral slediti drugim nacionalnim težnjam, kot so prosta gospodarska pobuda, čim več samozaposlenih, tudi med manj izobraženimi in seveda širitev kroga dejavnosti. Še nekaj. Po moji oceni bo tudi zakon, ker si pač nekdo, ki ne bo izpolnjeval teh pogojev, ne bo mogel privoščiti obrtništva in pridobiti obrti, bodo ti pogoji, povezani z izobrazbo in s poslovanjem oziroma samozaposlitvijo, vodili tudi k naraščanju šušmasstva. Kajti ti, ki ne bodo mogli teh pogojev izpolnjevati, bodo verjetno se zatekli k drugim priročnejšim oblikam, ki so pa za državo škodljive; še. Zato upam, da bo še priložnosti tudi v tretjem branju nadgraditi rešitev 8. člena, ki govori o pridobivanju obrtne dejavnosti osebam, ki ne izpolnjujejo formalne izobrazbe. Hvala.
Hvala lepa, kolega mag. Vizjak. Kolegica Maria Pozsonec. Ne! Se odpoveduje? Kolega Kavčič, potem ste vi na vrsti za predstavitev stališča. Se opravičujem, da sem zmotil. Ne, se je odpovedala kolegica Maria Pozsonec, tako da ste vi na vrsti.
Hvala lepa za besedo. Jaz sem čakal, da bo najprej kolegica Pozsončeva opravila svojo predstavitev. Spoštovani gospod predsednik, predstavnice vlade z gospo ministrico na čelu! Ta zakon o obrti je rezultat seveda kar napornega procesa usklajevanja različnih legitimnih subjektov v naši družbi. Verjetno so bila najbolj intenzivna usklajevanja med gospodarsko zbornico in obrtno zbornico. V liberalni demokraciji seveda si ne delamo utvar, da so vsa vprašanja bila zelo idilična in dokončno zaprta. Nekatera se seveda bodo morala skladno z razvijajočimi se okoliščinami razčiščevati tudi v prihodnje. Seveda so mogoče prisotna tudi vprašanja znotraj obrtne zbornice same, ker mi seveda upravičeno Obrtno zbornico Slovenije jemljemo kot tistega legitimnega in kompetentnega sogovornika, se pa seveda utegne verjetno pojavljati majhna dvojnostv pogledih med direktno obrtniki pa med obrtno zbornico, vendar so, kot povedano, to vprašanja, ki bodo lahko morda koristila pri nadaljnjem razvoju zakonodaje na tem področju. Vendar pa menimo, da s predlaganim zakonom vsi skupaj delamo en koristen korak naprej. Delno se spreminja dosedanja ureditev obrtnih in obrti podobnih dejavnosti, predvsem v smislu večje preglednosti. Obrti podobne dejavnosti se opredeljujejo na novo, tako da je za te dejavnosti šteti pridobitne dejavnosti, ki se izvajajo kot glavna dejavnost, ki so tradicionalno povezane z obrtjo in jo opravljajo samostojni podjetniki, ali pa tudi gospodarske družbe, ki spadajo med male družbe, razen tistih, ki opravljajo dejavnosti trgovine, finančnega posredništva, poslovanja z nepremičninami in svetovalno dejavnostjo. Menimo, da je pozitivno, da je zakon usmerjen v razbremenitev obrtnega dela gospodarstva. Pomembno je, da se s spremembo ohranja le kvalifikacijski pogoj za opravljanje dejavnosti, to je bodisi mojstrski naziv ali pa alternativno najmanj ustrezna višja strokovna izobrazba, in da se vsi ostali dosedanji pogoji v celoti odpravljajo. In ob tem seveda velja opozoriti, da se tudi za pristop k mojstrskem izpitu vstopni pogoji razširjajo in zadošča vsaj srednja poklicna izobrazba. S tem ocenjujemo, da to omogoča posameznikom razmeroma veliko svobodo pri kreiranju njihove poklicne usmeritve, ker je bila dosedanja ureditev tukaj bolj stroga in bolj toga. Pomembno se nam zdi, da je seveda s tem predlogom zakona rešeno tudi vprašanje, ki ga odpira odločba Ustavnega sodišča Republike Slovenije okrog članarine in nadzora nad porabo sredstev. S spremembami, ki jih prinaša ta zakon, so opredeljeni tudi natančneje organi obrtne zbornice in njihove pristojnosti. Bolj pregledno kot do sedaj so opredeljeni viri financiranja Obrtne zbornice Slovenije in določena tudi osnova in pa kriteriji za določitev članarine. Smiselno, kot za Obrtno zbornico Slovenije, je urejeno to vprašanje tudi za območne obrtne zbornice. Predlog zakona tudi opredeljuje nadzor države nad določanjem članarine, s tem da ima nadzor nad porabo sredstev iz članarine Računsko sodišče Republike Slovenije. Zaradi vseh navedenih vsebinskih izpopolnitev bomo v Liberalni demokraciji Slovenije predlog zakona o spremembah in dopolnitvah obrtnega zakona podprli.
Hvala lepa, kolega Kavčič. Sedaj bo kolega Peče predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Potem bomo imeli še predstavitvi in prešli na razpravo o edinem vloženem amandmaju. Najprej kolega Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni! V klopi, ko sva s kolegom Barovičem poslušala razpravo oziroma podajanje stališč ostalih poslanskih skupin, sva prišla do zelo zanimivega spoznanja, in sicer, da je opcija, da imamo seveda poslanci in pa poslanke različna predlagana gradiva. Kajti dejstvo je, da je skoraj nemogoče, da bi imeli tako nasprotujoča si stališča in da bi o istem zakonu lahko nekdo govoril toliko pozitivnega, nekdo pa toliko negativnega. In dejstvo je, da ta zakon, ki je v tem trenutku pred nami, torej zakon o spremembah in dopolnitvah obrtnega zakona, navkljub temu, da je Vlada Republike Slovenije zagotavljala, da spremlja tri cilje, prvič večjo preglednost, drugič usklajenost z odločbo ustavnega sodišča in pa tretjič samoorganiziranost zbornice, po naši oceni zakon prinaša izključno dve noveli oziroma dve novosti. In obe se bosta, poudarjam, obe negativno odražali v življenju obrtnikov. Prvo novost na področju, kako postati obrtnik, ste s predlogom zakona, torej ministrstvo, vlada Republike Slovenije in vsi tisti, ki zagovarjate in uveljavljate nujo po predlogu zakona, seveda močno omejili s pogoji, kako lahko nekdo postane obrtnik in kako se bo lahko ta dejavnost v bodoče v naši državi odvijala. In po drugi strani, torej če smo rekli, da ste zaostrili pogoje, kako postati obrtnik, ste s tem zakonom samo še nadaljevali tudi drugi del, to je kako otežiti obstoj obrtnika v naši državi. V Slovenski nacionalni stranki smo predlagali amandma, dopolnilo, za katerega ocenjujemo, da bi bilo eno bistvenih dopolnil, ki bi spremenilo zakon. To je dopolnilo o obveznem članstvu. Po naši oceni zakon v taki obliki, kot je, temelji na prisili obveznega članstva. Žal je Republika Slovenija pod vodstvom liberalne demokracije skratka na vseh področjih določene gospodarske dejavnosti uvedla termin prisilnega obveznega članstva, kjer se morajo določeni gospodarski subjekti ali pa drugi subjekti, ki se na trgu obnašajo oziroma bi se morali obnašati tržno prisiljeni združevati v neko integracijo oziroma inštitucijo, ki se je pa vedno do sedaj pokazala, da je njen izključni in edini namen zadovoljevanje svojih lastnih potreb. Torej, zadovoljevanje potreb inštitucije. Ne da bo ta inštitucija pomagala odjemalcem oziroma njihovim članom, ampak vedno do sedaj se je pokazalo, da so take zbornice izključno namenjene same sebi. In ker seveda vaši prijatelji po kapitalu in pa po politični liniji drugje ne bi mogli uspeti, je najlažje uzakoniti tako plastično oblikoneke zbornice, ki se ne obnaša tržno, ki ni podvržena nobeni tržni zakonitosti, ampak izključno na vsake toliko časa dobi finančna sredstva, ki so jih dolžni plačevati v našem primeru obrtniki. Ampak dolžni zaradi zakona, ker so obvezni, ker so prisiljeniv to, da plačujejo članarino, čeprav od te članarine nimajo ničesar. In to je osnovni in izvirni greh omenjenega zakona. Obvezni zbornični sistem, smo ugotovili, zahteva obvezno članstvo. Obvezno članstvo pa zahteva obvezen strošek uporabnika oziroma obrtnika ali izdatek. Do tu bi lahko zadevo še razumeli, v kolikor bi v zameno obrtnik za ta strošek nekaj pridobil, ampak dejstvo je, da velika večina tistih, ki zmorejo biti včlanjeni, to zelo spominja na nekdanjo SFRJ, obvezno članstvo, od tega obveznega članstva nimajo ničesar, le strošek, v zameno za strošek pa ničesar. In nič ne trdim, verjetno se najde nekdo blizu vrha obrtne zbornice ali politike, nekaj malega števila obrtnikov, ki potem poberejo vso to boniteto. Ampak, ali je to prav? Po naši oceni ne V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bi bil tak zakon in sorodni zakon sprejemljiv edino pod pogojem, če obrtnikom damo prostovoljno izbiro - kdor hoče, naj bo član zbornice, tisti, ki ocenjuje, da od te zbornice nekaj ima, tisti pa, ki ocenjuje, da od take zbornice nima ničesar, pa ga ne z zakonom prisiliti, da mora biti član. V Slovenski nacionalni stranki takega sistema obveznega članstva v nobeni zakonski obliki ne za to področje ne za drugo področje ne moremo podpreti. Zakonu bomo nasprotovali.
Hvala lepa, kolega Peče. Kolega Peter Levič bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih, za njim bo predstavitve zaključil kolega Brenčič. Prosim, kolega Levič.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Stranki mladih Slovenije podpiramo novelo obrtnega zakona, katerega namen je povečevanje konkurenčnosti obrti, kar je pomembno predvsem zaradi obrtnikov samih, saj predstavljajo izredno pomembno gospodarsko silo. Prav je, da to storimo pred vstopom Slovenije vEvropsko unijo, ni pa prav, da to počnemo šele danes, saj vemo, da je višja konkurenčnost potrebna vedno in ne samo ob vstopu v Evropsko unijo. Novosti, ki so v zakonu namenjene zmanjševanju birokratskih ovir, od katerih v Stranki mladih Slovenije pričakujemo odpravo ovir in pogojev za pridobitev statusa obrtnika in so prav tako nujne, kot so nujni poenostavljeni upravni postopki. Vendar bi bile tudi te spremembe potrebne veliko prej, na kar so vrsto let zaman opozarjali številni slovenski obrtniki. Predlagatelj končno uzakonja odločbo ustavnega sodišča, s tem da v predlogu zakona določa osnove za določanje članarine in dejavnosti, ki se financirajo s članarino, tako za obrtno zbornico Slovenije kot za območne obrtne zbornice. Tudi določbe, s katerimi sodoločeni okviri sestave organov zbornice in načini sprejemanja odločitev, so bile potrebne za zagotovitev reprezentativnosti sprejetih odločitev. Od večine sprememb zakona, ki se nanašajo na dopolnjeno definicijo opravljanja obrtnih in obrti podobnih dejavnosti z novo poklicno opredelitvijo obrtnih dejavnosti, na zmanjšanje oziroma ukinitev kvalifikacijskih in drugih pogojev za opravljanje obrtnih in obrti podobnih dejavnosti ter na uskladitev zakona z odločbo ustavnega sodišča, pa pričakujemo, da bodo v praksi pomenile lažje in boljše poslovanje samostojnih podjetnikov, zato bomo zakon tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Peter Levič. Sedaj bo kolega Stanislav Brenčič v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke sklenil predstavitev stališč. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni, gospa ministrica z ekipo! Obrt ima na Slovenskem že res dolgo in tudi pristno tradicijo in je kot taka tudi že prestala težke preizkušnje. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo nujnosti in vrednosti čim bolj trdne vpetosti obrti in obrtništva ter s tem tako imenovanega malega gospodarstva v celoten gospodarski sistem, ki je medsebojno soodvisen in se medsebojno tudi dopolnjuje. Zato se mora normativno okvirjanje področja obrti sproti spreminjati in prilagajati dogajanjem v družbi doma ter ne nazadnje prilagoditi tudi vsem izzivom, ki jih pred slovensko obrt prinašajo štiri svoboščine našega skorajšnjega sobivanja v Evropski uniji. Predlog zakona po našem mnenju temu sledi in kot prvo odpravlja tudi nedorečenosti, povezane s financiranjem dejavnosti Obrtne zbornice Slovenije kot zastopnice obrti z javnimi pooblastili pred državnimi in drugimi organi iz naslova članarine članstva, pri čemer želimo poudariti, da je premočno prisoten argument številnih članov Obrtne zbornice Slovenije, da bi pričakovali na temelju plačevanja članarine od Obrtne zbornice Slovenije boljši oziroma obsežnejši in kvalitetnejši servis za mnogo odprtih vprašanj. Med ta vprašanja, seveda jih ta zakon ne rešuje, so pa seveda naslovljena tudi v prvi vrsti na Vlado Republike Slovenije, sodi prav gotovo ponovno poglabljanje plačilne nediscipline, kar je za prenekaterega obrtnika in še posebno začetnika, ki še nima ustrezne kapitalske rezerve, nerazrešljiva uganka in, kot pravi književnik Torkar, umiranje na obroke. Žal med številnimi superlativi, s katerimi se v javnosti ponaša naša vlada, tega odgovora ne najdemo, je pa ključen za povečanje novega zaposlovanjav sektorju obrtništva, ključen za povečanje kvalitete storitev ter ne nazadnje ključen za kvaliteto poslovanja obrtnikov kot celote. Plačilna disciplina je namreč pokazatelj zrelosti družbe, ki dokončno stopa na evropski trg. Ob vprašanju plačilne discipline, bolje rečeno nediscipline, se po našem mnenju konča svobodna gospodarska pobuda in Obrtna zbornica Slovenije je po našem mišljenju tu premalo slišna. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke podpira več ali manj vse rešitve, ki jih predlog zakona ponuja, s tem, da menimo, da se pogoji za pridobitev obrtnega dovoljenja po nepotrebnem preveč zaostrujejo in s tem poprej zavira kot sprošča odločanje posameznih nadarjenih mladih oseb za vstop v obrtno dejavnost. Prav tako je v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sicer nekoliko deljeno mnenje. Mnenje, da se pogoji za pridobitev naziva mojster tudi v določenih pogledih preveč zaostrujejo. Kar je za marsikoga od nas povsem jasno, je to, da je za pristnost in razvoj obrti tak pristop poprej destimulativen kakor stimulativen, mojster je v prvi vrsti tisti, katerega storitev, izdelek in tako naprej sprejeme trg za vreden, to je mojster, po katerem sega trg kot povpraševanje. In je škoda ga je s takimi ali drugačnimi administrativnimi ukrepi v tem vsebinskem smislu destimulirati. Kot rečeno, zakon bomo seveda podprli, podprli bomo tudi amandma štirih poslanskih skupin. Hvala lepa.
Prav. S predstavitvijo stališč poslanske skupine Slovenske ljudske stranke smo sklenili predstavitev stališč vseh poslanskih skupin, tako da lahko zdaj preidemo na razpravo o členu in enem vloženem amandmaju, ki jo bom vodil na podlagi pregleda. K 8. členu so vložile amandma poslanske skupine LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Na mizi pred seboj imate, domnevam,popravek vloženega amandmaja teh štirih poslanskih skupin. Ta popravek je potreben zaradi jasnosti in redakcijske narave. Sprašujem, ali želi kdo besedo o tem amandmaju? Prosim. Imate besedo.
Hvala za besedo. No, področje, ki ga obravnava obrtni zakon, je za nas sila pomembno področje. Tudi ta amandma, ki ga imamo tu pred seboj, pač poskuša neke stvari popraviti, vendar, kot vidimo iz tega, sploh iz obrazložitve, se stvari pri nas urejajo drugače, kot so urejene v Evropski uniji, kajti tu neposredno piše, da za sistem priznavanja kvalifikacij ne pozna pojma mojstrski naziv niti ni pogojen s stopnjo izobrazbe. Skratka, pri nas to področje obrti poskušamo urejati strožje, kot je urejeno v Evropski uniji, in ni mi pravzaprav jasno, zakaj, bi rekel, zganjamo ta mazohizem nad slovenskimi obrtniki. Ni to edino področje, kjer so določene stvari zapisane ostreje. Če se spomnimo recimo samo pri nadzoru BSE-ja. Vsa Evropa ima 30 mesecev, mi 24 mesecev. Vsa Evropa ima na tem področju zadeve urejene brez posebnih pogojev, pri nas pa uvajamo izobrazbene pogoje in tudi te mojstrske nazive. Skratka, postavljajo se birokratske ovire. Postavlja se cehovski sistem, kajti te pogoje bo pač potrebno opravljati, oziroma dokazovati pred komisijo, ki jo bo sestavil ceh, oziroma skupina, strokovna skupina na obrtni zbornici, in več ali manj so posledice jasne. Skratka, ohranjal se bo več ali manj nek zaprt krog, lahko tudi deden na tem področju. In s tem se ne vzpodbuja popolnoma noben razvoj. Drugo, kar je sploh pri teh pogojih problematično, je pa naslednje. Vsi s.p.-ji v svojem poslovanju garantirajo s celim premoženjem. Se pravi z vsem, kar imajo. Medtem, kot tisti, ki se registrirajo kot družba z omejeno odgovornostjo, jamčijo z ustanovitvenim kapitalom. Na tem področju imamo zapisane območne ovire, birokratske ovire. Za ustanovitev d.o.o.-ja je potrebnih, ne vem, mislim, da 2 milijona 700 tisoč tolarjev in opravljaš lahko to isto dejavnost. Jaz mislim, da na tem področju, mejnem področju med obrtništvom in malimi podjetji bi bilo smiselno te meje drugače postaviti. In ne bi bilo potrebno, da se prisiljuje ljudi, da se ali preoblikujejo, delajo v drugi obliki, ali pa, kar je še najbolj pogosto, da se ukvarjajo s šušmarstvom. Skratka, mislim, da bi morali to področje odpreti podobno, kot je v Evropski uniji, da so pri nas pogoji enaki, kajti v nasprotnem primeru bodo še vedno ostale razlike. In nekateri tam bodo lahko določene stvari dobili brez problema, pri nas pa le po postopku, po izpolnjevanjuvseh teh pogojev. Mislim, da je ta rešitev, ki je predvidena, preveč zaprta in ni dovolj tolerantna do vseh tistih, ki znajo, ki so obrtniki, ki so rokodelci, pa sicer formalnih pogojev ne izpolnjujejo. Ponavadi so te stvari ravno obratne, tisti, ki so rokodelci, so ponavadi zelo slabo izobraženi in obratno, vsi neki doktorji ali pa inženirji so ponavadi tudi slabi praktiki in tako naprej. Stvari bi bilo treba na tem področju nekoliko drugače postaviti.
Prosim, mag. Vizjak. Imate besedo.
Hvala lepa. Jaz sem že v imenu poslanske skupine predstavil mnenje. Vendar bi želel eno stališče, tudi ne nazadnje predlagatelju amandmaja in vladi. V Sloveniji smo sprejeli zakon, se mi zdi, da se imenuje o nacionalnih poklicnih kvalifikacijah, priznavanju nacionalnih poklicnih kvalifikacij. Ta zakon je želel zapreti praznino slovenskega prostora, s tem da nekomu prizna neko kvalifikacijo tudi na podlagi, oziroma če dokaže, da dosega standarde strokovnih znanj in spretnosti, v skladu s tem zakonom. In to je cela kopica še ostalih podzakonskih aktov, ki seveda to urejajo, kaj so ti standardi, kaj so spretnosti in kdo to ugotavlja. In čemu torej ne dati oziroma omogočiti opravljanja obrti tudi nekomu, ki si pridobi nacionalno poklicno kvalifikacijo z dejavnostjo s seznama obrtnih dejavnosti. Čemu ne? Zakaj mora ostati večno nek pogoj, bodisi izobrazbe bodisi poslovodenja bodisi samozaposlitve. Zakaj smo toliko togi? V kolikor bo sprejet amandma štirih poslanskih skupin k temu zakonu, bom predlagal amandma v tretjem branju na ta amandma, če je seveda to proceduralno možno, kar mislim, da je. Da bi seveda med te alinee drugega poglavja 8. člena se uvrstila tudi alinea, da obrtno dovoljenje lahko pridobi oseba, ki je pridobila nacionalno poklicno kvalifikacijo za dejavnosti s seznama obrtnih dejavnosti. Prosil bi tudi, ker moj namen je predvsem pozitiven, ker želimo to zadevo urediti, da bi ne nazadnje omogočala tudi nekomu, ki nima poklicne strokovne izobrazbe in ki ni poslovodni delavec in ki ni samozaposlena oseba, da kljub temu pridobi obrtno dovoljenje, če seveda obvlada in dokaže, da dosega strokovne standarde znanja in spretnosti za določeno vrsto obrtne dejavnosti. Mislim, da je to korektno, mislim, da bi tudi vsaka liberalna vlada morala stremeti k temu. Hvala.
Samo da ne bo nesporazuma. Vi ste vprašali, kolega mag. Vizjak, ali je mogoče v tretjem branju vložiti amandma na ta sprejeti amandma. To je mogoče, če bo zdaj sprejet. Eno je mnenje, drugo je dejstvo. Želite? Predstavnica vlade.
Hvala lepa, gospod predsednik. Želela bi mogoče na kratko pojasniti ali pa dati par dodatnih poudarkov kot odgovor na vprašanja in stališča predvsem gospoda poslanca Vizjaka in nekaterih drugih poslanskih skupin. Mislim, da splošna trditev, da se s tem zakonom zapirajo pogoji, ne drži, mogoče je to tudi problem razumevanja celotne strukture sprememb zakona, ki gre v treh korakih. Prvič, odpirajo se vrata za vstop v obrtno dejavnost oziroma obrti podobno dejavnost z delitvijo na obrt, ki zahteva obrtno dovoljenje, in obrti podobne dejavnosti, ki ne zahtevajo nikakršnih pogojev in nikakršnega dovoljenja. In tudi primer, ki ste ga navedli, obrti podobna dejavnost, kar pomeni, da v nobenem primeru nekdo, ki želi začeti opravljati to dejavnost samostojno, ne potrebuje niti poklicne kvalifikacije niti izobrazbe niti delovne dobe oziroma izkušenj na tem področju. Drugič, vezano samo na obrtne dejavnost, nejveč na obrti podobne, se odpirajo pogoji, niso več tako specifično našteti in v kombinacijah kot po prejšnjem zakonu, ampak se vežejo samo na mojstrski naziv oziroma na najmanj višješolsko izobrazbo. In mojstrski naziv predpostavlja poklicno kvalifikacijo, in minimalna leta izkušenj oziroma predhodne delovne dobe. Tako, da mislim, da tu ne gre za zapiranje. Je pa mislim, da tudi logično, da neke vrste kvalifikacija izražena s standardi, s poklicno izobrazbo ali z nacionalno priznano listino, kot je prevod iz direktive, pač v vsakem primeru za dejavnost ostaja. In tretjič, šele prihajajo dodatno pogoji, ki so opredeljeni v 8. členu in so to dodatni pogoji, ki naj predvsem izravnajo oziroma omogočajo enakovrednost našim obrtnikom oziroma pravnim in fizičnim osebam, ki opravljajo to dejavnost, in pa drugim, ki prihajajo iz držav Evropske unije in v skladu z direktivo o medsebojnem priznavanju kvalifikacij, pač, lahko pridejo in to moramo priznati. Enako seveda velja tudi za naše navzven. To so dodatna v bistvu odprta vrata ravno zato, da izenačimo pogoje. Ne pomenijo pa to tiste osnove za pridobitev obrtnega dovoljenja oziroma opravljanja dejavnosti, ampak pomenijo dejansko samo razširitev. Vprašanje, ki se je postavilo, je bilo, zakaj sploh kakršnikoli pogoji, zakaj ne podpreti povsem. Mislim, da iz vseh dosedanjih razprav je nekako izšla skupna ugotovitev, da se strinjamo, da obrt v Sloveniji je historično pomemben element našega gospodarskega sistema. In glede na obseg dejavnosti, glede tudi na število delovnih mest, ki jih ustvarja, verjamem, da se vsi strinjamo, da tega sistema nima smisla rušiti. Razlaga, da Evropa nima nobenih takih pogojev, mislim, da je potrebna dopolnitve. Gre za to, da direktiva o liberalizaciji in medsebojnem priznavanju ne opredeljuje kvalifikacijskih pogojev in mojstrskega naziva. Druga države, poznamo primer Nemčije, predvsem smo se največ po njem ozirali, pa obrt in obrtno zakonodajo oziroma ureditev na tem področju še vedno imajo. Samo ta direktiva tega ne predpostavlja, kar seveda ne pomeni, da nikjer v Evropi mojstrski naziv in pogoji za pridobivanje obrtnega dovoljenja ne obstajajo. To, da dejansko gre za cehovski sistem, je res, saj je to v bistvu mojstrstvo. In ravno zato so mojstrski izpiti in ravno zato so mojstrska priznanja, ki pač v naš sistem tradicionalno sodijo, in mislim, da s tem, ko smo samo zmanjšali listo in dejansko povedali, kaj obrt in mojstrstvo je, kaj je pa obrti podobna dejavnost, kjer ne smemo zahtevati vseh teh izkušenj in znanj, smo odpravili največ administrativnih ovir.
Hvala lepa, gospa državna sekretarka mag. Mešlova. Mag. Drobnič je želel besedo.
Hvala lepa za besedo. Res je kar aktualno vprašanje, koliko odpreti vrata, da bi vendarle nekoliko liberalizirali in uskladili naše pogoje za odpiranje obrti z drugimi državami Evropske unije, v katero tudi vstopamo, ker prost pretok kapitala, ljudi in še marsičesa drugega moramo zagotoviti, po drugi strani pa vendarle ohraniti obrt. Če smo se odločili, da bomo ohranjali obrt, ne samo kot cehovsko združenje, temveč tudi kot specifičen način dejavnosti, ki jo je vredno zadržati zaradi lastnega razvoja, zaradi ohranjanja kulture, zaradi zagotavljanja kvalitete na drug način ne samo skozi tržne produkte, potem pač moramo imeti nek pogoj. In to mašilo je za obrt seveda višja izobrazba v tej branži ali pa mojstrski izpit, kjer se nekako hoče na tej ravni vzpostaviti pogoj, da ima nekdo znanja, tehnična, obrtna, ima pa tudi poslovodska znanja, če gledamo genezo. Po drugi strani pa zdaj želimo vplesti neke druge pogoje, skozi katere bi ljudje po drugih poteh prišli do tega cilja. Torej, da imajo poslovodske sposobnosti, veščine opravljanja dela in strokovno izobrazbo, zato moramo tudi na tej ravni postaviti pogoje. Se pa sprašujem, ali je to ustrezno ali ne. Vedno se pri vseh teh treh oziroma štirih alineah postavlja bodisi samozaposleni delavec ali poslovodni delavec. Imanentno to pomeni, da je v nekem smislu bil poslovodni delavec za tisti posel. Zdaj pa glede osebe, ki ima strokovne kvalifikacije. Menim, da moramo zadostiti pogojem, da ima le-ta podobne veščine kot mojster, da jih je na tak način pridobila, nima pa mojstrstva uradno - in kako to narediti. Zato to pobudo gospoda Vizjaka akceptiram se pa sprašujem, kako to narediti - skozi priznanje, ali da je opravljal poslovodsko ali je preddelavec ali nekaj podobnega. Ker sicer pa lahko devalviramo mojstrski izpit. To pa, če so si ljudje zamislili, zlasti tisti, ki se ukvarjajo z obrtništvom, daje to pomembno sito in pomemben kriterij za opredeljevanje izvajanja obrti, potem se moramo temu približati in najti rešitev - ne vem, da je ta oseba [[...]]Ali to zadostuje, da je delala tri leta, denimo, v takšni dejavnosti, poleg tega ima pa tudi strokovnoizobrazbo. Ali je to identično tistemu, kar zahtevamo, ali pa blizu temu, kar je mojstrski izpit? To je ta dilema. Rad bi odprl ta vrata, ne samo poslovodnim delavcem. Po drugi strani smo pa v zanki. Ker mojstrstvo se pa ravno skozi to tudi izkazuje. Če gledamo vajeništvo pa potem poklic pa mojstrstvo.
Magister Vizjak.
Ja, hvala lepa. Poglejte, terja to, kar sem govoril, še nekaj dodatnih pojasnil. Jaz se vsekakor strinjam, in prihajam tudi iz takega okolja, kjer je obrtništvo zgodovinska tradicija in je razvito, in ima eno posebno mesto, prav zaradi tega to problematiko nekoliko občutljiveje sem pregledal in prav zaradi tega menim, da ne velja kar vse počez odpirati vrata. Vendar velja pri obrtništvu več staviti, to se pravi postaviti kot prioriteto, znanje in spretnosti pred formalno izobrazbo. In prav zaradi tega smo sprejemali v tem parlamentu zakon o nacionalnih poklicnih kvalifikacijah, ki je želelzapolniti to vrzel v slovenskem prostoru, in je seveda v 3. členu, ki ga imam tu izpisanega, napisal, da pridobi nacionalno poklicno kvalifikacijo posameznik: z doseženo poklicno oziroma strokovno izobrazbo za vse poklice in tako naprej, kar ni aktualno. Po delnih izobraževalnih programih za pridobitev poklica in strokovne izobrazbe. In ta zadnja alinea, če dokaže, da dosega standarde strokovnih znanj in spretnosti, sprejete v skladu s tem zakonom. Prav to je cilj zakona o nacionalnih poklicnih kvalifikacijah. Da nekdo pridobi nacionalno poklicno kvalifikacijo tudi takrat, kadar ne izpolnjuje formalne izobrazbe, ima pa, in dokaže da ima, standarde strokovnih znanj in spretnosti v skladu z zakonom. Jaz sem prepričan, da so v skladu s tem zakonom o priznavanju, ali kako se že imenuje, nacionalnih poklicnih kvalifikacij, opredelili tudi kataloge znanj, tudi opredelili komisije, kot so jih pač morali. Tudi za obrtne dejavnosti. In zakaj ne bi nekdo, ki dokaže, da dosega standarde strokovnih znanj, pa nima najmanj neke minimalne izobrazbe po obrtnem zakonu, ne dobil obrtnega dovoljenja. Zato mislim, da bi veljalo to izjemo vključiti med izjeme, ki jih opredeljuje druga alinea 8. člena oziroma drugi odstavek 8. člena, in seveda to sem tudi prej prebral, kakšno obliko amandmaja si predstavljam. Daleč od tega, da želimo s tem odpirati in popolnoma sprostiti to zadevo. Pa še to. Strinjam se, novela zakona tega obrtnega zakona je korak naprej k sproščanju teh ovir. Vendar ga želimo še popraviti. To je ambicija. Ne govorim, da ga zadrgujete ali pa da greste koraka nazaj. Gremo korak naprej. Zakaj ne bi stopili en pa pol korak naprej, morebiti tudi s tem amandmajem oziroma s tem predlogom.
Gospa državna sekretarka.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da se moramo tudi s tem strinjati, in smo se tudi strinjali že na predhodnih razpravah, kjer je bil ta člen pravzaprav tudi glavni predmet razprav. Dejansko skupaj želimo odpreti in omogočiti vključitev čim več posameznikom in gospodarskim subjektom, hkrati pa seveda zagotoviti usklajenost z evropsko zakonodajo in enakopravnost pogojev našim gospodarskim subjektom, subjektom iz drugih držav. To kar predlaga gospod Vizjak, jepo našem prepričanju in tudi po potrditvi ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, s katerim smo ta člen skupaj delali, saj direktiva sodi pod njihovo pristojnost zagotovljeno. Kajti piše, da je potrebno dokazilo za to predhodno usposabljanje, karpa lahko potrjuje nacionalno priznana listina oziroma tisto, kar pristojni strokovni organ šteje kot izpolnitev zahtev. In to so točno mišljeni ti standardi in pogoji iz zakona. S tem, da bo bolj natančno to opredelil pravilnik in potem spremljalo pristojno resorno ministrstvo. Mi pač menimo, da je to že vključeno. Tudi na predloge in pripombe gospoda Drobniča nimamo pomislekov, se strinjamo in vendar verjamemo, da to je zajeto v teh štirih točkah 8. člena, da vsaka točka dejansko omogoča in daje odgovore tistim specifičnim skupinam ljudi, ki bi želeli vstopiti. In sicer, ko govorimo o poslovodskih izkušnjah, je to točka 4, kjer govorimo samo o tem, da mora imeti samo izkušnje iz poslovodenja, ni pa potrebno, da je to prav v obrti oziroma da je poslovodni delavec v obrti. Oziroma, ko govorimo o samozaposlenih osebah in poslovodnih delavcih v obrtnih podjetjih, govorimo tudi, da to lahko pridobi tisti, ki je isto dejavnost predhodno opravljal kot zaposleni delavec, ne kot poslovodni, na tem istem področju dejavnosti. Se pravi, mi menimo, da je prevod direktive, ki ga moramo upoštevati, ne smemo spreminjati, smiselno povzeti na tak način, da vendarle v vsaki alinei omogoča vključitev tistim osebam, o katerih ste govorili in za katere želite, da se vrata odprejo. V kolikor je to ne dovolj jasno ali želite popravke, ki bodo vodili v nepredek zakona, seveda, se zelo strinjamo, vsem skupaj je to v interesu.
Prosim.
Hvala lepa. Zgolj zaradi razjasnitve okoliščin. Jaz, ko berem ta amandma štirih poslanskih skupin k 8. členu, ki je bil popravljen, govorijo vse štiri alinee o pogoju poslovodnega delavca, vsaj nekaj let ali samozaposlenega delavca. Nobena izmed alinej ne upošteva primera, da nekdo izpolnjuje ali pa da si je pridobil nacionalno poklicno kvalifikacijo. Ko ste citirali eno alineo, ste pozabili prvi del te alinee, ko se veže pogoj na to, da je bil le določeno obdobje ta delavec poslovodni delavec ali samozaposlena oseba. Jaz pa govorim o tem, da bi veljalo med posebno alineo imeti nekoga, to se pravi, da lahko tudi tisti pridobi obrtno dovoljenje, ki je pridobil nacionalno poklicno kvalifikacijo za dejavnosti s seznama obrtnih dejavnosti, ne glede na to, ali je bil kdaj poslovodni delavec ali samozaposlena oseba. To se pravi, če dokaže, da zna neko obrtno dejavnost opravljati in mu to tudi nacionalna listina prizna, po zakonu ne vidim razloga, zakaj bi moral biti še hkrati poslovodni delavec ali pa samozaposlena oseba, da dobi obrt. Mislim, da je pogoj znanj in spretnosti in s tem listine zadosten.
Mag. Drobnič.
Hvala lepa. Ja, se mi zdaj postavlja vprašanje, ali je ta moj komentar še potreben. Ravno o tem sem hotel replicirati, da vi seveda omenjate drugo alineo ali drugi del stavka, ampak morate prvi pogledati, ko vendar piše, samozaposleni ali poslovodni delavec. In to se smatra pod tem pogojujem, da je tisti potrebni dodatek, ki je ekvivalenten recimo temu mojstrskemu izpitu, to je to, to se poskuša vzpostavljati, enakost. Gospod Vizjak pa pravi, zakaj pa ne bi odprli tudi za nekoga, ki ni bil poslovodni delavec, ni bil samozaposlen, pa ima priznane kvalifikacije in je delal kot delavec v tej obrti oziroma dejavnosti, ne vem, lahko se izmislimo, tri leta. Ali to odtehta recimo tri leta prakse ali pa pet let prakse, jaz se zdaj izmišljujem, zato da pridobi lahko obrtno dovoljenje na adekvaten način kot nekdo, ki ima mojstrskiizpit? To je zdaj vprašanje, ali opravljanje neposrednega tega dela zadostuje za to, da si nekdo pridobi verodostojna znanja, ki so ekvivalentna mojstrskemu izpitu? Jaz tega zdaj ne vem. Iz profila tega izobraževanja za mojstrski izpit bi morali pogledati kaj to je, jaz trenutno ne vem, ker nisem za to specializiran, morda kdo drugi ve v tej dvorani, pa potem primerja denimo, ali je to pet let dela, ali je to preddelavec, ali je lahko samo poslovodja odnosno [[....]]Ali lahko to odpremo? Se pa zavedamo, da je nevarnost potem, da devalviramo mojstrski izpit. Zato moramo postaviti pogoje, da bo enakost. Mene zanima, kako zagotoviti enakost ljudem, ki imajo strokovno izobrazbo, pa niso bili ne zaposleni ne poslovodni delavec. Imajo pa neko trajanje dela.
Gospa državna sekretarka, dajem vam besedo. Opozarjam na čas. Prosim.
Zelo, zelo na hitro. Mislim, da je možno odpreti, dve nevarnosti obstajata. Obstaja nevarnost, da s tem negiramo mojstrski izpit in mojstrski naziv, kar je osnovna intenca tega "cehovstva", in obstaja druga možnost, to kar sem želela prej poudariti, to je člen, ki prevaja evropsko direktivo, da potem omogočimo vstop in opravljanje te dejavnosti v Sloveniji tujcem s temi olajšanimi pogoji, česar pa seveda naš obrtni sektor verjetno ne želi. To sta pač dve nevarnosti, mislim pa da osnovni, če se strinjamo na tem, da sta mojstrski naziv in mojstrski izpit pomembna, potem pravzaprav to rešuje 20. člen zakona, kjer so osnovni pogoji za pristop k mojstrskemu nazivu, kjer pa je tovrstna usposobljenost in priznanje kvalifikacij že upoštevana. Hvala.
Tako. Menim, da smo razpravo izčrpali razen, če se ne javlja k besedi še kdo drug. Kolega Sok se javlja še k besedi. Prosim, kolega Sok.
Nisem se mislil vključevati v razpravo, vendar ker državna sekretarka trdi, da je to primerljivo, kot so rešitve v Evropski uniji - jaz pa moram temu oporekati. Tudi sam poznam ljudi, ki so si v samem delovnem procesu brez potrebne izobrazbe pridobili kvalifikacijo. Recimo, takšne kvalifikacije so zelo pogoste v industrijsko najbolj razvitih državah, kot je Nemčija, in ne vem, zakaj bi Slovenija, ki po bruto družbenem produktu daleč zaostaja za razvitimi zahodnimi evropskimi državami, uvajala neke druge standarde za naše državljane. Res apeliram na vas kot predstavnike vlade, da te pomisleke, ki sta jih izrekla kolega Drobnič in kolega Vizjak, dobro premislite in da mogoče ta amandma, ki je očitno vladni ne pa štirih poslanskih skupin, s tem dopolnite. Da poskusite najti neko solucijo, ne vem, v tej smeri, da se dejansko nerazvrednoti mojstrski izpit, ta kvalifikacija, ki je pri nas potrebna, da se zapiše, da se ta zadeva odpre, da se zapiše, koliko let mora nekdo delati ne samo kot samozaposleni niti ne kot poslovodni delavec, da lahko pridobi takšno in takšno pravico oziroma da lahko dela v obrti, če seveda to zadevo obvlada. Se pravi, to bi morali na nek način v naši zakonodaji tudi odpreti in dovoliti, če hočete, da bomo govorili o primerljivosti rešitve v državah Evropske unije. Hvala lepa.
Želite še dati kakšno pojasnilo? Prosim.
Še enkrat. Tu gre za dodatno olajšane pogoje, ki veljajo za naše in za potencialne obrtnike iz drugih držav. Osnovni pogoj je še vedno, in to je intencija tega zakona, pridobitev mojstrskega naziva. Za pristop k mojstrskemu nazivu, pa ima pravico vsakdo, ki ima poklicno izobrazbo, kar je z amandmaji že znižano oziroma - koliko - tri leta delovnih izkušenj. Kot poklicna izobrazba pa veste, da se po tej naši domači zakonodaji šteje tudi pridobitev potrdila oziroma standarde, brez da je potrebno za to prav opraviti srednjo poklicno šolo - to, kar gospod Vizjak ves čas poudarja - in v teh osnovnih pogojih za opravljanje obrtne dejavnosti doma, je to zajeto. V 8. členu, ki pa odpira dodatne možnosti za opravljanje dejavnosti brez zahteve po opravljanju mojstrskega izpita, pa menimo še vedno, da je preveč nevarno to odpirati, ker gre predvsem za uskladitev sistemov Evropske unije in za liberalizacijo prehodov med državam. [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]
Želi še kdo besedo, smo pri 4. točki, dopolnitev obrtnega zakona? Ne. Potem bom sedaj razpravo zaprl, prekinili to točko dnevnega reda in obvestil zbor, kako bomo ravnali po 18.30 uri, ko se bomo ponovno sešli, da bi odločali o 1. točki dnevnega reda, ki je bila sinoči, in današnjih odločitvah. Odločili bomo najprej o treh predlogih treh naših poslanskih kolegov, da se v državnem zboru opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade oziroma ministrice in ministra, gre za predlog kolega Bajuka, kolega Ruparja in kolega Rokavca. Nadaljevali bomo s prekinjeno 2. točko in ponovno odločali o zakonu o divjadi in lovstvu in tukaj opozarjam, da mora biti pri ponovnem odločanju, skladno z drugim odstavkov 21. člena ustave, za sprejem zakona sedaj potrebna kvalificirana večina, torej večina poslancev 46 ali več. 5. točko bomo zaključili v četrtek, prav tako 6., in 7. točko. 10. točko imamo nocoj, gre za odločanje o predlogu sklepa o dopolnitvi zakona o lokalni samoupravi. Predlog sklepa je, da ta predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in potem bi zaključili danes z odločitvijo o amandmaju k dopolnitvi obrtnega zakona in dopolnitev obrtnega zakona samega. V zvezi z 3. točko dnevnega reda vas še opozarjam, gre za predlog zakona o spremembah zakona o trgovini, da je zakonodajno-pravna služba pripravila mnenje k navedenemu predlogu zakona, s katerim na podlagi četrtega odstavka 137. člena poslovnika državnega zbora ugotavlja, da je zaradi sprejetih amandmajev na seji odbora za gospodarstvo prišlo do neusklajenosti zakonskega besedila. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika pozivam predlagatelje zakona, to je skupino poslancev s prvopodpisanim kolegom Drobničem, da pripravijo uskladitveni amandma - govorim o zakonu o trgovini -, in sicer v roku, ki bo omogočil njegovo obravnavo v četrtek, 29. tega meseca, po končani zadnji točki dnevnega reda. Je s tem vse v redu? Prav. Sedaj sejo prekinjam do 18.30 ure, ko bomo prešli na odločanje o 1. točki dnevnega reda. Do takrat odrejam odmor.
Prosim, da zasedete svoja mesta. Prešli bomo na glasovanja državnega zbora o točkah sinočnje in današnje seje. Drage kolegice in kolegi! Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Smo pri sinočnji prekinjeni 1. točki dnevnega r eda, vprašanja poslank in poslancev. Pri tej točki dnevnega reda bomo odločali o treh sklepih, konsekutivno, najprej o predlogu kolega dr. Andreja Bajuka, da državni zbor na naslednji redni seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje glede pobud za izboljšanje materialnega položaja slovenskih družin v luči nove davčne zakonodaje. Potem bomo prešli na odločanje o predlogu kolega Ruparja, da o odgovoru ministra za šolstvo opravimo razpravo v zvezi s problematiko vrtcev, in končno kolega Rokavca, sklep, da na naslednji seji državnega zbora opravimo razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo dr. Tee Petrin v zvezi s problematiko v usnjarski industriji. Torej prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Najprej vas bom prosil, da preverite svoje glasovalne naprave, ali je z njimi vse v redu. Ni pripomb. Najprej dajem na glasovanje predlog dr. Andreja Bajuka, da na naslednji seji državnega zbora opravimo razpravo o stališču vlade glede pobud za izboljšanje materialnega položaja slovenskih družin v luči nove davčne zakonodaje. Prosim, kolega dr. Bajuk, obrazložitev glasu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Dejanski demografski položaj Slovenije je resnično zaskrbljujoč, lahko ga označimo kot katastrofalnega. Dejstvo je, da so pred nami v prihodnjih mesecih že določeni predlogi, ki po naši oceni ne odgovarjajo v zadostni meri tistemu pristopu, ki ga mora imeti države v svoji, na primer, davčni zakonodaji, da bo resnično naklonjena slovenski družini. Dobro se zavedam - in to sem tudi odgovoril gospodu predsedniku, sicer na njegove diskvalifikacije nisem odgovarjal, že to je samo po sebi nekam žalostno, da jih je sploh napravil, ne, da nisem odgovarjal. Vendar bi rad ponovil, da sedobro zavedam, da s finančnimi ukrepi ne bomo vsega rešili. Kljub temu bi ponovil to, kar sem včeraj načel, in sicer, da sem se od naših sosedov Italijanov naučil zelo dobrega izreka: denar ne ustvarja sreče, a vendar pomirja živce. In čeprav je to povezano z nekoliko cinizma, je tu le neka velika resnica. Mi lahko pripomoremo k temu in mislim, da nam bo razprava o demografskem problemu ter nujnosti po družini bolj naklonjenemu sistemu omogočila, da bomo tudi bolje debatirali o teh predlogih, ki nam je vlada že poslala in to je tako imenovana davčna reforma. Hvala lepa.
Državni zbor bo sedaj [[...]]še dve obrazložitvi, kolega Kelemina in kolega Sok.
Hvala za besedo. Jaz bom seveda podprl ta predlog, bi pa samo pokomentiral, zakaj. Namreč, gospod predsednik vlade je sicer povedal, da Slovenija na področju družinske politike vlaga ogromna sredstva in tako naprej. Ne trdim, da to ni res, na različnih segmentih, ampak ocenjujem pa, da vsi ti ukrepi in vse politike, ki jih vlada vrši na tem področju, očitno niso dovolj za to, da bi se slabšanje demografske slike v Sloveniji ustavilo ali mogoče premaknilo s te mrtve točke oziroma nazadovanja celo v nek pozitiven trend. Namreč, osebno ocenjujem, da bi prav gotovo najmanj, kar bi bilo treba napraviti, recimo, pri družinski in demografski politiki, je to, da bi, recimo, družinam ali pa ženskam z več otroki, če ne drugega vsaj omogočili pokojninsko in zdravstveno zavarovanje, recimo, poleg tega, da bi dobile otroški dodatek za svoje otroke, vsaj to, niti jim ni treba mogoče celo dati plače za to, da bodo svoje otroke - recimo, če ima štiri otroke - vzgajale, ker to so ogromni stroški. Že tudi zaradi takega ukrepa bi se mogoče kakšna ženska odločila in bi ostala doma in bi se posvetila številčni družini. Če pa nima nobene ekonomske varnosti in nekako tudi ne garancije, da bi lahko svoje otroke preživljala, potem se družina ali pa ženska ne odloči za družino, ampak se odloči za kariero in rajši nima nobenega otroka kot pa, da enostavno gre v negotovost. Zato mislim, da je treba, da državni zbor doreče politiko na tem področju, da se izreče o nekih vprašanjih in da o tem razpravlja. Hvala lepa.
Kolega Sok.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Osebno mislim, da je vprašanje demografske politike za Slovenijo pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo tako pomembno vprašanje, da bi morali omogočiti razpravo o tem vprašanju v tem državnem zboru. Stanje na tem področju je, da ne rečem katastrofalno, bom uporabil besedo iz leta v leto slabše. To seveda najbolj občutimo poslanci, ki prihajamo iz podeželskih ruralnih področij, in to tudi občutijo občine, ki so bile ustanovljene na teh področjih. Minister Rop je včeraj odgovoril v svojem odgovoru, da vlada zadovoljivo skrbi za to področje, podatki in pa realnost pa so povsem nekaj drugega. Včeraj ste na predsednikov odgovor zaploskali, se pravi, da ta njegov odgovor odobravate. Jaz predlagam, da danes izglasujete to, da se o tem opravi razprava v državnem zboru in da potem primerjamo te podatke, ki jih je včeraj iznesel predsednik vlade, s podatki, ki jih dobivamo mi v opoziciji, in sicer s strani društva za družini naklonjeno družbo. Boste videli, da ti podatki dejansko niso takšni in dase slovenski demografski politiki obetajo še bolj črni scenariji, kot pa trenutno že so.
Magister Drobnič, ste želeli besedo? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Dovolite, da tudi jaz izrazim svoj glas, svojo odločitev v zvezi s to pobudo, ki jo je dal poslanski kolega doktor Bajuk. Tako je, ni samo denar tisti, ki oblikuje obnašanje naše v tej državi glede otrok, družine in vsega tistega, kar temeljno oblikuje našo podobo, našo javnost, našo državo. Je tudi še marsikaj drugega poleg denarja. To je oblikovanje javnega mnenja: ali je to, da se skozi javne medije smeši družine, se smeši družine z več otroki, se izražajo neki dovtipi. Je vprašanje, ali gradimov Sloveniji celovitost politike, ki ni samo politika denarja, ampak tudi še česa drugega - naklonjenost individualizmu, ne pa solidarnosti. To se kaže skozi različne zakone; ne gre samo za zakon o dohodnini, gre še za marsikaj drugega, kjer tega poudarka ni. Mišljenjski vzorci, ki so v medijih in jih producira politika. Ali pa ne na koncu strašenje nasilja v družini, kot da je družina tista, kjer se poraja nasilje. In zato jo je treba razkrojiti na individualiste. Ali pa to, ali pa morda gremo v drugo smer, da postane družina kot način življenja, pravi življenjski vzorec, zanimiv tudi za tretje tisočletje. In da bi dobili te prave odgovore, seveda zelo podpiram kolega Bajuka, ki je podal ta predlog, in prosim, da to izglasujemo. Sam bom to potrdil.
Kolega Peterle.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sem mislim, da smo razprave opravili že prej, da sedaj samo glasujemo.
Sedaj imate pravico, da obrazložite glas.
Hvala. Ker bi želel tudi, da bi me kdo slišal. Rad bi povedal, da to, kar je naš predsednik, doktor Andrej Bajuk, predlagal, ni kaprica Nove Slovenije, ni kaprica koalicije Slovenije, ampak je eno od bistvenih vprašanj naše prihodnosti in ker sodelujem v neki ožji delovni skupini, ki jo je organiziral predsednik evropske komisije Romano Prodi in ki je zelo pisano politično sestavljena, pa bi rad povedal, da smo na zadnjem srečanju te skupine, ki se ukvarja z vprašanji trajnostnega razvoja, v Lizboni prejšnji teden, govorili veliko več o družinski politiki v evropskem okviru, kakor pa o emigracijski politiki, ki veste, da je stalnica razprav znotraj Evropske zveze.
Mir!
In če se bomo tej temi posvetili za svoje področje, bomo, če se takole izrazim, ravno v evropskem trendu. Jaz bom seveda to podprl.
Kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi sam bom podprl predlog gospoda Bajuka. Konec koncev je res, da se slovenska država zelo čudno obnaša do slovenskih državljank in državljanov. Kakor da bi jih hotela na vsak način izbrisati in izvesti tisto nalogo, ki jo niso uspeli niti nacisti, niti fašisti, pa še kdo drug ne. Mislim, da je sramotno, da se koalicija LDS-a in pa Združene liste socialnih demokratovtako zelo trudi za vse mogoče tako imenovane izbrisane in za vse stranske, obstranske, nadstranske, podstranske grupe, skupine, grupacije in podgrupacije, obenem pa pozablja na lastne državljane in državljanke. Mislim, da je tema zelo pomembna, da je tematakšna, o kateri moramo razpravljati in si vendar že enkrat naliti čistega vina. Predvsem pa naliti čistega vina tudi tistim, ki so nas spravili v državni zbor: in nas in vas. Zaradi tega mislim, da bi bilo smiselnone le, da se ta tema obravnava tukaj notri, ampak da se odpravi širša javna razprava. Seveda, da mediji poročajo tako, kot je običajno v zahodnem svetu, ne pa, da komentirajo tisto, kar vidijo, ker ponavadi komentirajo narobe, ali slučajno nevede, ali pa po zahtevi gospodarjev. Hvala lepa.
Kolega Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Tudi sam bom podprl predlog poslanca gospoda Bajuka, da se v državnem zboru opravi razprava o demografski politiki. Gospod Bajuk s to razpravo želi ponovno poudariti samo to, da se o tem opravi razprava. Razprava v državnem zboru o tej temi ne bo imela, kolegice in kolegi, nobenih finančnih posledic. Nobenih finančnih posledic za proračun! Bo pa, seveda, takšna razprava mogoče razkrinkala tudi kakšno masko, ki se tolikokrat rada pojavlja prav takrat, ko govorimo o demografski politiki. Nekateri veliko radi povedo, konkretno, ko je pa treba to upoštevati pri zakonodaji, takšni ali drugačni, takrat so odločitve popolnoma drugačne. Ob tej razpravi pričakujem s strani vlade, da bo prišla s konkretnimi podatki; pa ne samo o splošnih podatkih v Sloveniji, ampak o podatkih tudi po regijah. To bi bil torej skrajni čas in nujno potrebno. Samo za razpravo gre. Še enkrat, ne gre v tem trenutku za nobene finančne posledice. In vsaj v parlamentu naj bo dovoljeno razpravljati o tako perečih točkah, o tako pereči problematiki, kot je demografska politika. Hvala.
Kolega Mamić.
Hvala lepa. Seveda bom glasoval za. Če vemo, da so otroci največje bogastvo ene nacije, je to že zadosti razlog, da podprem ta predlog. Da je v Sloveniji nataliteta že grozljiva, to mi tudi opravičuje mojo odločitev. In ker sam že imam nekaj časa odprt trajnik na banki za družine z več otroki, nikakor ne morem biti sam sebi kontradiktoren, da ne bi podprl tega predloga. Hvala lepa.
Kolegica Širca.
Iz včerajšnjega odgovora predsednika vlade je bilo jasno, da odgovor je bil izčrpno podan. In tudi bi moral biti zadovoljiv, ampak današnje obrazložitve glasov kažejo povsem drugače, drugačna stališča. Kar pomeni, da je bil bodisi odgovor podan na napačno vprašanje ali je bilo pa napačno zastavljeno vprašanje, ker danes razumem, da vsi želite razpravljati na širši seji o vrednotah, ne pa o vprašanjih, ki so bila postavljena. Postavljena so bila pa vprašanja o ukrepih in o učinkih, ki jih lahko država ustavi, zato da se omogoči boljše oziroma bolj kvalitetno življenje tudi v okviru družin in rojevanja. Če pa lahko politika izumi možnost oziroma formulo, da bo v tej državi rodnost večja, potem podpiram razpravo, ki zna najti odgovore na to formulo; če lahko politika ima celo ta moč, da to naredi. Vsekakor pa ne zanikam, da je treba v državnem zboru govoriti o vrednotah, kajti te vrednote v okviru obrazložitev že prihajajo kot del odgovora na tisto, kar je bilo dejansko vprašanje postavljeno, ne pa, kar je dobilo odgovor. Hvala.
Ne vidim več prijav za obrazložitev glasu, potemtakem lahko preidemo na prvo glasovanje nocoj. Odločali bomo torej o predlogu kolega dr. Bajuka, da na naslednjem zasedanju državnega zbora opravimo razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo vprašanje. Glasujemo. Navzočih je 76, 32 za in 42 proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 42.]] Ta predlog ni dobil potrebne podpore. Sedaj bomo odločali o predlogu kolega Ruparja. Predlaga, da na naslednji redni seji opravimo razpravo o odgovoru ministra za šolstvo, znanost in šport, doktorja Slavka Gabra, na njegovo poslansko vprašanje v zvezi s problematiko vrtcev. Prosim, kolega Rupar, obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Logično je, da bom podrl svoj predlog, bi pa rad seveda povedal tudi, da za to, ker je stanje v vrtcih, predvsem financiranje, razlike v ceni vrtca med prispevkom staršev in dajatev občine postalo v marsikateri občini v Sloveniji tako velik problem, da se to že pozna na varstvu oziroma na otrocih samih. Problemi, ki so v zadnjem obdobju izbili na Ptuju, v Mengšu, v Tržiču, v Litiji in drugje, kjer tudi vem, da imate še in da imajo še probleme, so lahko zelo, bom rekel, z veliko negativno posledico prav za te male otroke. Namreč, stanje na tem področju je zelo, bom rekel, neurejeno, sploh pa ne v soglasjih s tistimi, ki so najbolj odgovorni za to, da bi vrtci potekali. Normativi, ki jih postavlja ministrstvo, cena,ki nikakor ni enaka po vsej Sloveniji, potem plače zaposlenih - ravnatelji, recimo 450 tisoč - pa vendar po drugi strani nemoč občin, da bi vplivale na dobro poslovanje tam, kjer je to že prava kriza, so pripeljali do tega, da sem postavil poslanska vprašanja, na katere pa, žal, niti nisem dobil odgovora, kaj da bi šele minister nekako usmeril svojo debato v to. Zato predlagam in pričakujem podporo, da bi zavoljo otrok - torej ne tistih, ki so zaposleni, ne občin, ampak zaradi otrok - razpravo razširili na naslednji seji in seveda skušali rešiti to stanje, ki bo, če ta alarm ne bo prehitro sprejet oziroma upoštevan, lahko prišlo do raznih katastrof, ki jih bodo - še enkrat poudarjam - najbolj čutili ravno otroci. Hvala lepa.
Kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi jaz bom podprl to razpravo. Konec koncev ne gre samo za neenake cene vrtcev po vsej Sloveniji, gre tudi za v glavnem najhujšo zadevo, tisto, ki najbolj boli starše, za subvencioniranje neupravičenih. Poznani so primeri v vsakem vrtcu jih je kar nekaj, ponekod celo nekaj deset, ko se z mercedesom pripeljejo v vrtec, vendar imajo vrtec zastonj, dom imajo ne vem kakšne obrti, medtem ko tisti, ki dejansko hodijo v službo in se borijo za preživetje, morajo plačevati ponavadi najvišje cene vrtcev. Gre za popolnoma neurejeno razmerje in neurejene razmere nasploh na tem področju. Dejstvo je, da je vladajoča koalicija LDS, ZLSD imela priliko, da to uredi v vsaj desetih letih, vendar tega ni uredila in šele v zadnjih nekaj mesecih pred volitvami bi radi to odrinili na stran in ne bi razpravljali o tem. Vendar pa mislim, da je tema žgoča, potrebna razprave zato, da se vsaj zadev spravijo na čisto, če jih že v teh nekaj mesecih ne moremo dokončno urediti. Hvala lepa.
Kolega Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Ta predlog kolega Ruparja v zvezi z razpravo o dogajanjih v vrtcih in seveda možnosti vplivanja občin na to problematiko ter obveznosti, ki jih nalaga država, bi bilo nujno narediti. Sam sem že skušal te pogovore voditi prek ministrstva za finance. Namreč, nemogoče je, da so nekateri, ne bom zdaj trdil vsi, ampak nekateri občinski proračuni, sploh v manjših občinah, kjer so vtem času vendar zgradili vrtce ali nekatere prostore pripravili za uporabo, za vrtce, pa so sedaj občinski proračuni obremenjeni tam do 20%. Ali si predstavljate, kaj pomeni 20% - odstotna obremenitev proračuna samo za subvencioniranje delovanje vrtcev? Torej, to pomeni sigurno zlom financ na lokalni ravni.
Mir. Prosim za mir v dvorani.
Seveda verjamem, da to ni problem mestne občine Ljubljana, ker od 61 milijard verjetno res ne porabi 12 milijard za varstvo otrok. Je pa to problem v občinah, ki imajo nekaj stomilijonske proračune. Navodila, ki so sedaj prišla v smislu ugotavljanja premoženja, ko zopet država nalaga neke obveznosti občinam, kar pa ni v njihovi pristojnosti, to je v nasprotju z zakonodajo, za to imamo davčno upravo, vendar se dacarji oziroma, ne vem, ministrstvo za finance prek davčne uprave ne ukvarja s tem, s čimer bi se moralo, ampak enostavno zopet prelaga in nalaga občinam. Na koncu bodo prišle občine zaradi takšne nezakonite zahteve s strani ministrstva v spore in na sodišče. Zato je nujno opraviti to razpravo. Upam, da bo tokrat dovoljeno razpravljati v tej hiši, kjer bi naj veljala beseda in beseda imela moč argumenta.
Hvala lepa. Kolega Vizjak.
Hvala lepa. Na podlagi poslanskih vprašanj in tudi razprave ob zakonodaji, ki ureja financiranje vrtcev, predšolske vzgoje, je bilo večkrat izpostavljena problematika nevzdržnosti sedanjega stanja, predvsem stanja, ko na eni strani država postavlja pogoje in kriterije, kakšni morajo biti vrtci, kako veliki prostori morajo biti, koliko vzgojiteljic, kakšna izobrazba mora biti, v sindikalnem dogovarjanju se vlada dogovori s predstavniki sindikatov o višini plač teh ljudi. Na koncu pa seveda to vse skupaj plačajo občine in za povrh tega nam tudi minister za finance večkrat dopoveduje, da je ta denar že tako ali tako vštet v primerni porabi in da tako dobimo denar, ki ga potem dajemo naprej. To je res, kajti iz dneva v dan občine opažajo razkorak med viri in potrebo, ki jo diktirajo drugi. Še zlasti pa je problem tako imenovanega nadstandarda, ki ni nadstandard. Nek logoped v otroškem vrtcu ni nadstandard. Naša oblast nam govori, da je to nadstandard, pa seveda to ni res.
Kolega Vizjak, samo trenutek. Več kot 80, 82 nas je v dvorani, ali lahko samo eden govori, prosim? Prosim, kolega Vizjak.
Zato je debata in iskanje rešitev v smeri drugačne ureditve financiranja predšolske vzgoje izjemno pomembna. Kajti če se ne bo nič na tem področju naredilo, bo trpela vsebina, trpela bo predvsem vzgoja in tisti prvi koraki predšolskih otrok, ki so še kako pomembni za osebnostni razvoj vsakega otroka. In mislim, da si pred tem zatiskati oči in puščati financerja predšolske vzgoje v stiskah, je nekorektno. Zato podpiram to razpravo in mislim, da je prepotrebna za rešitev nastalih problemov.
Kolega mag. Drobnič.
Država postavlja vse zahtevnejše pogoje glede organiziranja, financiranja in izvajanja dejavnosti vrtcev, ob tem pa seveda namenja vse manjša sredstva, zato prelaga obveznosti, namesto da bi iz državnega proračuna zagotovila državni program, ga hočeš nočeš prelaga na vrtce. Hkrati pa se nam dogajajo - mimogrede, pred približno tremi meseci smo obravnavali spremembo zakona o vrtcih, kjer smo v poslanski skupini Nove Slovenije predlagali, da se tista nesmislna omejitev glede velikosti in obveznosti prestrukturiranja vendar odpravi. V tem državnem zboru, zlasti pri vladajoči koaliciji, ni bilo razumevanja za predlog, ki gradi na manjših stroških, tistih nepotrebnih administrativnih, zato da bi se zagotovila sredstva, večji preostanek sredstev za kvalitetno izvajanje v vrtcih. Veliko stvar se na tak način odvija, zato mislim, da je resna razprava okoli financiranje vrtcev potrebna, kajti v dveh, treh letih se je sistem bistveno spremenil. Potrebno je narediti resno analizo, premislek in zato bi bilo dobro, če bi vlada pripravila poročilo, kaj se je zgodilo, kakšni premiki so bili. In v zvez s tem bi lahko mi sprejeli kakšne sklepe, usmeritve, ki bi pomenila zaokret v pravo smer, tudi v smislu tistega, kar je prej poslanski kolega dr. Bajuk omenil-demografsko politiko. Tudi to vpliva na demografsko politiko in na demografsko stanje. Zato bom predlog podprl.
Kolega Sušnik.
Hvala lepa. Na vsak način bom podprl predlog poslanskega kolega Ruparja, da se opravi razprava o problematiki financiranja vrtcev. Bi pa želel poudariti samo en vidik tega neskladja. Poglejte, splošno znano je, da se v naši Sloveniji vsega 5,2% bruto družbenega proizvoda porabi na lokalnem nivoju oziroma prevedeno, to bo slabih 12% javnih financ. Izrazito pa k temu prispeva tudi popolnoma neuravnotežen sistem financiranja vrtcev. Popolnoma neuravnotežen, ki sankcionira občine, ki so dohodkovno slabe, kjer se zbere malo dohodnine, sankcionira pa v tem smislu, ker na teh območjih, kjer je iz dneva v dan vse več obubožanih - da ne rečem revnih - ljudi, nezadržno raste prispevek občine k centralistično oblikovani ekonomski ceni vrtcev, v kateri je skrita tudi demografska politika, je skrito tudi, bom rekel, preveč vrtcev v urbanih območjih v povezavi z zmanjšanjem števila otrok. To stanje je nevzdržno. Vse več staršev otrok imamo, ki so popolnoma oproščeni plačila oskrbnine za vrtce oziroma v povprečju delež te oskrbnine znaša manj kot 15% ekonomske cene. V posmeh vsemu smo se pa sedaj dva meseca po občinah ukvarjali z nekimi obrazci, z nekim ugotavljanjem premoženjskega stanja, ki je na območju šestih občin prinesel samo dvig treh - trije plačniki so bili toliko pošteni, da so vpisali pravo premoženje in so na ta način prišli za en plačilni razred višje. V posmeh temu, rezultat je bil nikakršnji, in tudi na to smo opozarjali. Hvala lepa.
Ja, samo da se malo umiri državni zbor. Kolega Rokavec.
Hvala za besedo. Namreč, podprl bom ta predlog za razpravo o odgovoru na to vprašanje kolega Ruparja predvsem zaradi tega vidika, kaj se dogaja v zadnjih mesecih po občinah. Namreč to, da so občine z novo metodologijo pač zadolžene za ugotavljanje premoženjskega stanja. Namreč, na ta način je država naložila občinam novo nalogo, zato pa seveda ni poskrbela, da bi priskrbela tudi za finance. Dejstvo je, da več ali manj polovicoobčin ima na tem področju zaposlenega v Sloveniji največ enega človeka v občinskih upravah. In ta naj se ukvarja še s to problematiko. Ključno vprašanje pri problematiki financiranja vrtcev je pa neprimerna prerazporeditev sredstev s strani države za financiranje otroškega varstva. Večji centri, ki imajo manjše demografske pozitivne premike, seveda tega ne občutijo. Ostali, območja, ki so poleg teh centrov, pa dejansko občutijo demografski porast, nimajo pa zagotovljenih finančnih virov. Zato je potrebna nujno ta razprava, da se tudi [[...]]
Mir! Mir!
[[...]]po novem zakonu o financiranju občin na drugačen način zagotovijo sredstva tem območjem za sofinanciranje otroškega varstva oziroma vrtcev v občinah. Zato bom tudi podprl to razpravo.
Mir!
Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje. Glasujemo o predlogu kolega Ruparja. Mir! Smo sredi glasovanja. 76 navzočih, 33 za in 42 proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 42.]] Ta predlog ni dobil potrebne podpore. Odločali bomo še o zadnjem predlogu, o predlogu sklepa, ki ga je dal kolega Rokavec, in sicer, da bi na naslednji seji državnega zbora razpravljali o odgovoru ministrice za gospodarstvo, doktorica Tei Petrin, na njegovo poslansko vprašanje v zvezi s problematiko v usnjarski industriji. Želite obrazložiti glas? Prosim, kolega Rokavec.
Hvala za besedo. Seveda bom seveda podprl ta predlog. Prosim pa tudi kolegice in kolege poslanke in poslance, da mi sledite. Namreč, gre za to, da država tudi po mnogih letih reševanja vprašanj v usnjarski industriji, predvsem pa tudi po agoniji enega leta in več v obratu Šmartno pri Litiji, še sedaj nima na ravni države ustreznega sanacijskega programa, ki bi dejansko dajal upanje v kvalitetno razreševanje problematike v usnjarski industriji. Na izrecno zastavljeno vprašanje gospe ministrici: Kako je možno, da poslovodstvo v IUV Vrhnika omogoča članom uprave, da posluje z IUV-jem prek svojih firm in kakšna je tukaj konkurenčna klavzula? - odgovora, na to zastavljeno vprašanje nisem dobil. Nadzor države s strani večinskega lastnika v tem primeru tudi ni ustrezno urejeno, zato menim, če država daje denar, denar za to, da premaguje težave, je potrebno tudi, da se vzpostavi primeren nadzor in da se tudi jasno opredeli, ali se bo v gospodarstvu dejansko konkurenčna klavzula v tem primerih tudi upoštevala. Zato menim, da je več kot očitno, ker dejansko trpijo predvsem delavci, rešitve ni in kjer ni rešitve je dejansko vsak dan ogroženih več delovnih mest. Predlagam, da je več kot umestna ta razprava in da jo podrete. Hvala lepa.
Kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Čeprav bi bil najbolj srečen, če gospa Petrinova sploh ne bi govorila, in bi bil še bolj srečen, če je sploh ne bi bilo tukaj v parlamentu in če je sploh ne bi bilo na ministrskem mestu, bom vseeno podprl ta predlog.
Dobro. Državni zbor bo sedaj odločal tudi o tem tretjem zadnjem sklepu iz 1. točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 75, 36 za in 38 proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 38.]] Ta predlog ni bil sprejet. Tako smo sklenili z odločitvami, ki so povezane s potekom prve točke, in smo pri sklenitvi druge točke, to je pri ponovnem odločanju o zakonu divjadi in lovstvu. Preden bomo prešli na odločanje, sem dolžan opozoriti, skladno z drugim odstavkom 91. člena, da je za sprejem zakona sedaj potrebna kvalificirana večina, torej 46 ali več glasov poslank in poslancev. Prešli bom na odločanje. Glasujemo. Pardon. Kolega Sok, želite obrazložiti glas?
Hvala lepa, za besedo. Da ne bomo prehitro odločili. Torej, rad bi slišal naše kolege, ki sedijo v Evropskem parlamentu, ali tudi mora predsednik Evropskega parlamenta nenehno ponavljati besedo "mir". To ste danes izrekli, gospod predsednik, saj ne po vaši krivdi, ampak zato, ker je v tem parlamentu tako kot v čebelnjak,: nihče nikogar ne posluša samo na tipke pritiskamo in že v naprej vsak ve, kako bo glasoval. Jaz bi res prosil, da omogočite, da predsednik ne bo rabil vseskozi ponavljati besedo "mir". Torej, kar se tiče tega zakona, v Novi Sloveniji ne bomo podrli tega zakona. Prepričani smo, da je ta zakon slabši od stanja, ki ga trenutno imamo v naši državi. Ta zakon nalaga obveznosti lastnikom, ta zakon nalaga obveznosti državi in privilegira določen sloj, ki se pač imenuje lovske družine. Ta zakon ni niti evropski, kar ste trdili, niti moderen, niti ni ekosocialen, niti ni naravovarstven. Z eno besedo bi lahko rekel, ker je še najbolj primerna beseda, da gre za lovski zakon, kar sem enkrat tukaj že povedal. Ne vem, kako boste, ko bo ta zakon sprejet, lahko obrazložili, da ima nek kmet, ki živi v Avstriji, lahko lovsko pravico, medtem ko njegov sosed, ki živi sto metrov stran v Sloveniji, pa takšne lovske pravice po tem zakonu, ki ga boste sprejeli, ne more pridobiti; oba pa sta seveda državljana Evropske unije. Takšna zakonodaja je diskriminatorna in v Novi Sloveniji takšnega zakona zagotovo ne bomo podprli. Hvala lepa.
Kolega Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda je bilo okrog tega zakona precej razprave. Ni čudno, da je tudi državni svet izglasoval veto na ta zakon. Vsem nam je jasno, da je takšen, kot je, in če bo sprejet s 46 glasovi ali več, protiustaven. Zakon bo romal najmanj na ustavno sodišče. Kar je pa še bolj pomembno, je to, da je naperjen proti občinam, naperjen je proti lastnikom zemljišč in je naperjen proti lovcem. Pogovarjal sem se z nekaterimi lovci, ki pravijo, takšen zakon nam pravzaprav onemogoča tisto, čemur se pravi vzdrževanje, krmljenje, vzgoja, čemur se reče delo v gozdu - to nam onemogoča. Pa sem vprašal, zakaj. Ja, zato, ker je naperjen proti vsem lastnikom, ker je naperjen proti občinam, ker nas bodo ljudje grdo gledali. In če nas bodo ljudje grdo gledali, mi tam hodili ne bomo in bomo to enostavno opuščali. Zato je ta zakon v končni fazi naperjen proti Slovenkam in Slovencem. Zato je ta zakon slab in si ne zasluži 46 glasov poslancev, treba ga je zavreči in pripraviti novega, takšnega, ki bo ustrezal. Zato bom glasoval proti.
Odločali bomo. Glasujemo. 77 navzočih, 55 za, 20 proti. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem je zaključena ta točka dnevnega reda. Pozornost! Pri 5. točki dnevnega redabomo o zakonu odločali v četrtek. Prav tako pri 6. in 7. točki dnevnega reda. Zdaj bomo pri 10. točki dnevnega reda odločali o predlogu zakona o dopolnitvi zakona o lokalni samoupravi po skrajšanem postopku, pri čemer, da ne bo nesporazumov takoj zelo naglas povem, sklep se glasi: "Predlog zakona o dopolnitvi zakona o lokalni samoupravi, po skrajšanem postopku, ni primeren za nadaljnjo obravnavao." Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo. Je vse jasno? Smo sredi glasovanja. 78 navzočih, 59 za, 18 proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 18.]] Zakonodajni postopek je tako končan. Pri 3. točki sem že povedal, mislim, da je s predlagateljem to usklajeno, sem prej pri razpravi povedal. Z uskladitvenim amandmajem bo mogoče urediti ugotovljeno neskladnost in ta amandma je potrebno dati v obravnavo do četrtka. Pri 4. točki imamo zadnjo odločitev današnjega dne - predlog zakona o spremembah in dopolnitvah obrtnega zakona. Smo pri drugi obravnavi. Imamo vložen amandma. Ta amandma je, kot sem že povedal v razpravi, popravljen. Gre za popravek redakcijske narave. Ali lahko odločimo o amandmaju? Glasujemo o amandmaju poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS k 8. členu. Glasujemo. 76 prisotnih, 64 za, eden proti. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti eden.]] Amandma je sprejet. Gospa državna sekretarka.
Gospod predsednik, predlagam glede na sprejet amandma, da v skladu s 138. členom poslovnika opravimo tretjo obravnavo še na isti seji. Hvala.
Ker je bil v drugi obravnavi sprejet amandma, zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika, kot je predlagala državna sekretarka, opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslank in poslancev. Lahko odločimo? Prosim. Če bo več kot tretjina proti, sklep ne bo sprejet. 72 navzočih, 60 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 4.]] S tem smo zaključili to točko dnevnega reda. Obvestil bi vas še to v zvezi s to točko, da je glede na sprejeti sklep potrebno sedaj pripraviti tretjo obravnavo predloga zakona. Ta bo v četrtek po končani zadnji točki dnevnega reda. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bo vključen ta sprejet amandma in člen, h kateremu bo ta amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Preden bi se za danes poslovili, samo še informacija v zvezi z jutrišnjim dnem. Ali ste tako prijazni? Jutri bomo ob deseti uri pričeli sejo oziroma nadaljevali 33. redno sejo, na kateri bomo odločali o pogodbi, o pristopu Slovenije k Evropski uniji. Na nek način bomo tradicijo uveljavljenega poteka seje spremenili zato, ker menimo - in to je soglasna odločitev -, da gre za ratifikacijo izjemnega pomena. Nastopil bo uvodoma predsednik vlade, drugi kvalificirani predlagatelji s strani vlade in kvalificirani predlagatelji oziroma tisti, ki bodo predstavili stališča komisij oziroma odbora z naše strani, predstavili bodo stališča predstavniki poslanskih skupin in potem bomo takoj prešli na odločanje. To bi rad posebej poudaril, to pa zato, da bi lahko pred odločanjem, na katerega so vabljeni tudi visoki gostje, ki bodo sedeli tukaj na tribuni, da bi lahko poslanke in poslanci z obrazložitvijo glasov sodelovali v tej razpravi pred odločitvijo. Domnevamo, da bo odločitev sprejeta in po koncu odločitve bomo za dvajset minut prekinili delo zbora in v dvorani oziroma v preddverju velike dvorane pripravili priložnostni sprejem. Seje se bo jutri udeležil predsednik države z drugimi visokimi gosti in sicer vsi, ki jih vabimo na svečane seje državnega zbora. Toliko za informacijo. Hvala lepa. Jutri ob desetih nadaljujemo.