Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 6. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Jožef Horvat, Franc Trček, Matjaž Nemec, Željko Cigler do 15. ure in Jože Tanko od 16. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O GASILSTVU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Milošu Bizjaku, državnemu sekretarju na Ministrstvu za obrambo. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije se je ob podpisu stavkovnega sporazuma 5. januarja 2018 v 3. točki zavezala, da bo Ministrstvo za obrambo v začetku januarja 2018 vložilo v postopek predlog zakona o spremembah Zakona o gasilstvu, ki bo uredil vprašanje dodatka za stalnost, in sicer tako, da bo položaj poklicnih gasilcev primerljiv z drugimi uniformiranimi poklici. Predlog zakona je v postopek Državnemu zboru marca 2018 vložila že vlada v prejšnjem sestavu, vendar do njegove obravnave do konca mandata državnega zbora v prejšnjem sklicu ni prišlo, zato sedanja vlada predlog zakona ponovno vlaga v Državni zbor. Pri tem bodo poklicni gasilci upravičeni do poračuna nastale razlike pri izplačilu dodatka od 1. januarja 2018 naprej. S predlagano dopolnitvijo Zakona o gasilstvu se dodatek za stalnost ureja primerljivo z drugimi uniformiranimi poklici in hkrati izpolnjuje zavezo Vlade Republike Slovenije iz stavkovnega sporazuma. Predlog zakona določa, da poklicnim gasilcem, ki v skladu s sistemizacijo delovnih mest opravljajo operativne naloge gasilstva, pripada za vsako začeto leto dela na taki dolžnosti nad pet let dodatek za stalnost. Hkrati določa, da se javnemu uslužbencu, ki je premeščen na delo v poklicno gasilsko enoto, za določitev dodatka za stalnost šteje tudi delovna doba v organu, iz katerega je premeščen, če je bil po predpisih in pogojih, ki veljajo za organ, iz katerega je premeščen, upravičen tudi tam do tega dodatka za stalnost. S predlaganimi dopolnitvami Zakona o gasilstvu bo položaj poklicnih gasilcev glede dodatka za stalnost postal primerljiv z drugimi uniformiranimi poklici, kot so policisti, pripadniki stalne sestave Slovenske vojske in pooblaščene uradne osebe po Zakonu o izvrševanju kazenskih sankcij. S tem se na ustrezen način uveljavlja tudi razlika med poklicnimi gasilci in ostalimi delavci na področju zaščite in reševanja, ki so do sedaj imeli dodatek za stalnost urejen enotno v Zakonu o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami. Dejstvo je, da poklicni gasilci neposredno izvajajo operativne naloge reševanja ljudi in premoženja in so v tem smislu veliko bolj primerljivi z ostalimi uniformiranimi poklici. Sprejetje zakona bo imelo finančne posledice za lokalne skupnosti, v katerih so organizirani javni zavodi na področju poklicnega gasilstva. Na podlagi pridobljenih podatkov od vseh štirinajstih zavodov na področju gasilsko-reševalne dejavnosti o številu operativnih gasilcev so finančne posledice ocenjene na 145 tisoč evrov na letni ravni. Naj vas na koncu še obvestim, da je v javni obravnavi tudi že Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gasilstvu, ki prinaša, tako kot smo že večkrat najavili, obširnejše spremembe na področju gasilstva, ki so bile predlagane s strani Gasilske zveze Slovenije in drugih pomembnih deležnikov na področju gasilstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za obrambo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Samu Bevku. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Odbor za obrambo je na 3. redni seji 13. marca 2019 obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o gasilstvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 23. redni seji 18. januarja 2019 sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Rok za vlaganje amandmajev se je iztekel v četrtek, 7. marca 2019, v poslovniškem roku pa amandmaji niso bili vloženi. Predstavnik predlagatelja mag. Miloš Bizjak, državni sekretar na Ministrstvu za obrambo, je v dopolnilni obrazložitvi pojasnil, da se je Vlada Republike Slovenije ob podpisu stavkovnega sporazuma 5. januarja 2018 v tretji točki zavezala, da bo Ministrstvo za obrambo v začetku januarja 2018 vložilo v postopek predlog dopolnitve Zakona o gasilstvu, ki bo uredil vprašanje dodatka za stalnost, in sicer tako, da bo položaj poklicnih gasilcev primerljiv z drugimi uniformiranimi poklici. S predlagano dopolnitvijo Zakona o gasilstvu se dodatek za stalnost ureja primerljivo z drugimi uniformiranimi poklici in hkrati izpolnjuje zaveza Vlade Republike Slovenije iz stavkovnega sporazuma. Predlog zakona po besedah mag. Bizjaka določa, da poklicnim gasilcem, ki v skladu s sistemizacijo delovnih mest opravljajo operativne naloge gasilstva, pripada za vsako začeto leto dela na taki dolžnosti nad 5 let dodatek za stalnost. S predlaganimi dopolnitvami Zakona o gasilstvu bo položaj poklicnih gasilcev glede dodatka za stalnost postal primerljiv z drugimi uniformiranimi poklici, kot so policisti, pripadniki stalne sestave Slovenske vojske in pooblaščene uradne osebe po Zakonu o izvrševanju kazenskih sankcij. Sprejetje zakona bo imelo finančne posledice za lokalne skupnosti, v katerih so organizirani javni zavodi na področju poklicnega gasilstva, v višini 144 tisoč 490 evrov na letni ravni. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije in pravnim sistemom ter z zakonodajnotehničnega vidika. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju izpostavila in argumentirala opozorila ustavne narave glede vseh treh členov predloga zakona. Pri 1. členu gre za vprašanje skladnosti s 14. členom Ustave, ki določa načelo enakosti. To načelo pomeni, da je treba enake položaje obravnavati enako, za različne položaje pa navesti stvarne in na naravi stvari utemeljene razloge za razlikovanje. V zvezi z 2. členom Zakonodajno-pravna služba opozarja, da gre za povratno veljavo zakona za kar 15 mesecev, kar je veliko. Ustava ne prepoveduje povratne veljave, vendar pa je treba navesti pogoje, ki jih mora zakon izpolnjevati, med temi posebej izstopa javna korist. V zvezi s 3. členom Zakonodajno-pravna služba opozarja, da mora predlagatelj navesti posebne razloge za skrajšanje uveljavitvenega roka. Ta pojasnila so bila dana, predlagatelj pa je navedel, zakaj se z uveljavitvijo zakona mudi. Sekretar Sindikata poklicnega gasilstva Slovenije David Švarc, poveljnik Gasilske zveze Slovenije Franci Petek in podpredsednik Skupnosti občin Slovenije Marjan Kardinar so predlog zakona podprli. V razpravi je večina članov odbora predlog zakona podprla. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za obrambo Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o gasilstvu, skrajšani postopek, sprejeme v predloženem besedilu. Odbor za obrambo je s 14 glasovi za in nobenim glasom proti sprejel tudi naslednji sklep: Odbor za obrambo Državnega zbora predlaga Vladi Republike Slovenije, da prouči možnost refundiranja finančnih sredstev občinam, ki so ustanoviteljice poklicnih gasilskih enot, za izvedbo zakona o dopolnitvi Zakona o gasilstvu za leto 2018. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Žan Mahnič. Izvoli.
Hvala za besedo, podpredsednik. Kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki bomo predlog spremembe zakona podprli, kajti podpiramo vse rešitve, ki so v korist gasilcem, predvsem pa tiste, ki so z njimi usklajene. Vendar žal ugotavljamo, da Vlada ni izkoristila priložnosti, ko odpira zdaj ta zakon za poklicne gasilce, in ni sledila sklepom Odbora za obrambo iz prejšnjega mandata, ki so bili z izjemo SMC takrat soglasno sprejeti, in sicer da naj Vlada prisluhne vsem zahtevam poklicnih gasilcev in tudi ustrezno spremeni zakonodajo, da se bo te njihove zahteve udejanjilo v praksi. Prav tako je bilo slišati pripombe s strani Združenja občin Slovenije in nekaterih drugih posameznikov, da se finančna sredstva za to zopet prelagajo na občine, tako da me veseli, da smo sprejeli vsaj sklep na Odboru za obrambo, ki nekako nalaga Vladi, da naj se ta finančna sredstva najdejo in seveda tudi dajo občinam. Drugo, kar pa je najbolj zaskrbljujoče, je odnos te vlade do prostovoljnih gasilcev. Glede na to, da je predsednik Vlade sam prostovoljni gasilec, zdaj ima verjetno malo manj časa, pa vendarle, bi računali ravno zaradi tega, da bo Vlada pripravila, da bo Ministrstvo za obrambo, kljub temu da ga ne vodi LMŠ, pripravilo nekatere ukrepe, da vendarle po vseh letih govorjenja uredimo status prostovoljnega gasilca. Tudi o tem je nekaj povedal mag. Miloš Bizjak na odboru, vendar iz vsega tega, kar je bilo povedano, nekako napovedano, kar je tudi že bilo objavljeno na spletnih straneh Vlade, to kar se pripravlja, spremembe zakona, kar se tiče prostovoljnih gasilcev, je videti, da bo daleč od tega, da bi končno že enkrat uredili status prostovoljnega gasilstva. Prav tako niste podprli amandmaja, ki smo ga predlagali v SDS, za 3 milijone evrov, da bi se dalo več za gasilsko opremo za prostovoljna gasilska društva. Prošenj in finančnih vlog je veliko, žal se ne more vsem zadostiti. Strinjamo se verjetno, da nam tudi v Evropski uniji in drugje lahko marsikatera država zavida, na kako visokem nivoju imamo mi organizirano gasilstvo, vendar ne smemo spati na lovorikah. Res je, da gasilci večinoma opravljajo svoje delo prostovoljno in da finančna sredstva zbirajo od vrat do vrat – bodisi s koledarji, bodisi z akcijami, bodisi z veselicami, z odvozom železja in tako naprej, vendar bi morala imeti država tukaj večji posluh. Prav tako bi se bilo potrebno enkrat končno pogovoriti o 6. členu Zakona o gasilstvu, skratka o vseh nalogah, ki jih morajo občine zagotavljati. In ko se bo zdaj odpiral ta zakon ponovno, že drugič v tem mandatu, bi veljalo razmisliti tudi o tem, ker vemo, da si lokalne skupnosti različno razlagajo ta člen, kdo je za kaj pristojen. Tako nekateri vlagajo samo v opremo, ne pa recimo v zidove, kar je nekako tudi linija, ki ji sledi Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje. Vendar me veseli, da kot slišim, potekajo pogajanja, da bi se iz skladov Evropske unije lahko črpala finančna sredstva tudi za tako imenovane zidove oziroma za gradnjo in pa obnove gasilskih domov. Prostovoljstvo je tisti temelj gasilstva, ne smemo ga uničiti, vendar pa tudi prostovoljstvo nekako bazira na financah, tako kot vsaka stvar. Denar, ki se ga nalaga v zaščito in reševanje, ni stran vržen denar, zato upam, da bo letos prišlo tudi do tiste realizacije, ki bo temu delu, kar se tiče gasilstva, znatno pripomogla, in sicer da pride do nakupov helikopterjev za helikoptersko nujno medicinsko pomoč, kot je bilo v začetku leta oziroma ob pogovorih o rebalansu tudi predstavljeno. Glede na to, da smo v Slovenski demokratski stranki v tem mandatu že enkrat vložili predloge za spremembo Zakona o gasilstvu, kar se tiče prostovoljnih gasilcev, bomo počakali, da vidimo, kakšen bo zakon, ki ga bo prinesla Vlada. Upamo pa, da bo predsednik Vlade Marjan Šarec končno izpolnil tisto, kar je obljubil pred volitvami, in sicer da se uniformirane poklice izvzame iz sistema plač v javnem sektorju. Samo tako bomo naredili vojsko, policijo, gasilce učinkovite. Kot rečeno, mi bomo ta zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Igor Peček. Izvoli.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Cenjene kolegice in kolegi, državni sekretar! V stranki Lista Marjana Šarca dopolnitev Zakona o gasilstvu razumemo kot poenotenje pravice za izplačilo dodatka za stalnost z vsemi uniformiranimi poklici ter tudi za izpolnjevanje koalicijske zaveze, ki se nanaša na pravično nagrajevanje javnih uslužbencev. Ne glede na to, da zakonodaja v marsikateri državi dodatka na stalnost v takšni obliki, kot je določena v slovenski zakonodaji, ne pozna, pa poznajo drugačne oblike dodatkov, ki jih poklicni gasilci dobijo poleg rednega dohodka, s čimer se jim priznava poseben status. Poklicni operativni gasilci v primeru naravnih in ostalih nesreč izpostavljajo svoje življenje različnim nevarnostim. To dejstvo jih ločuje od poklicnih gasilcev, ki teh nalog ne opravljajo in niso v stalni pripravljenosti. Zakon o gasilstvu natančno definira, katere določbe veljajo za poklicne operativne gasilce in katere veljajo za poklicne gasilce. Po zagotovilih Vlade in pristojnega ministrstva so sredstva zagotovljena v rebalansu proračuna za leto 2019, upoštevati pa je potrebno tudi dejstvo, da je v primerjavi s proračunom za leto 2018 v rebalansu proračuna namenjenih tudi 900 tisoč evrov več za povprečnine. Gasilci se pri opravljanju svojega dela srečujejo z zahtevnimi nalogami, ki poleg psihofizičnih sposobnosti zahtevajo tudi posebno tehnično znanje, sem spadajo delo z gradbeno mehanizacijo, uporaba različnega tehničnega orodja in tudi različna znanja s področja fizike in splošnega strojništva. Veliko poklicnih gasilcev poleg svojega rednega dela izvaja tudi aktivnosti na ostalih področjih, reševanje v gorah, tukaj so potapljači, jamarji, vodniki reševalnih psov, s čimer še dodatno prispevajo k urejenosti in tudi varnosti celotne družbe. Glede na navedeno in tudi z upoštevanjem dejstva, da biti gasilec ni zgolj služba, ampak zaveza, da se pomoč drugemu in tveganje lastnega življenja dostikrat postavi tudi pred osebni strah, bomo v stranki Lista Marjana Šarca dopolnitev Zakona o gasilstvu soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Samo Bevk. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o gasilstvu je za Socialne demokrate ena izmed pomembnejših točk dnevnega reda marčevske seje. Odločamo namreč o predlogu vladnega zakona, s katerim se končno uresničuje stavkovni sporazum, sklenjen s Sindikatom poklicnega gasilstva Slovenije januarja lani. Zakon predstavlja podlago za izboljšanje položaja poklicnih gasilcev, predvsem pa za to, da se družbena vloga in pomen gasilstva prepoznata v praksi in odražata v enaki obravnavi s primerljivimi poklici. Do sedaj so bili poklicni gasilci namreč po krivici dokazano obravnavni slabše kot predstavniki drugih uniformiranih poklicev, na primer policisti ali pripadniki stalne sestave Slovenske vojske, saj so bili do izplačila dodatka za stalnost upravičeni šele po desetih letih. Z dopolnitvijo Zakona o gasilstvu se jim bo omenjeni dodatek od presečnega datuma, 1. januarja 2018, začel izplačevati po petih letih. Medtem ko bomo Socialni demokrati predlog zakona kot edino pravično rešitev seveda z veseljem podprli, pa obžalujemo, da od sklenitve stavkovnega sporazuma in do sprejetja zakona mineva več kot leto ni, še posebej zato, ker je predlog zakona pripravila že takratna ministrica za obrambo Andreja Katič, Vlada pa ga je potrdila in Državnemu zboru posredovala 2. marca 2018. Na tej točki ne želimo iskati krivcev za to, da se dogovor s poklicnimi gasilci še ne uresničuje, pa vendar je treba pošteno povedati, da poklicni gasilci niso dobili izplačanega dodatka za stalnost, ker je predlog spremembe Zakona o gasilstvu, ki ga je SDS vložila ob koncu prejšnjega in na začetku aktualnega mandata, blokiral obravnavo vladnega zakona. Za Poslansko skupino Socialnih demokratov je ob tem ključno, da bodo kljub zamudi pri uresničevanju stavkovnega dogovora poklicni gasilci prejeli poračun razlike izplačil za nazaj, tako da v tem pogledu ni nič izgubljenega. Prav tako nas veseli, da bo Ministrstvo za obrambo prisluhnilo opozorilom občin, da izračun povprečnine za leto 2018 še ne upošteva finančne obremenitve, ki jo pomeni nova ureditev v zvezi z izplačevanjem dodatka za stalnost za posamezne občine. V zvezi s tem imamo sklep Odbora za obrambo ter tudi že politično zavezo ministrstva, da bodo sredstva zadevnim občinam za preteklo leto ustrezno povrnjena. Spoštovane in spoštovani, tudi v letu 2019 ostajajo gasilci tista poklicna skupina, ki ji ljudje v Sloveniji najbolj zaupajo, zato Socialni demokrati pozdravljamo decembrsko napoved Vlade, da pripravlja izhodišča in ukrepe za korenitejšo spremembo zakonodaje ter izboljšanje položaja gasilcev, tako poklicnih kot prostovoljnih gasilcev. Na ta način je predlog zakona, ki ga obravnavamo danes, znanilec večjih pozitivnih sprememb na področju gasilstva v Sloveniji, zato ga bomo Socialni demokrati, kot rečeno, enotno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Janja Sluga. Izvoli.
Me veseli, da smo prišli do te točke. Žal nekateri še vedno ne razlikujejo med prostovoljnimi gasilci in poklicnimi gasilci, ampak v redu, gremo naprej. V Poslanski skupini SMC Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o gasilstvu podpiramo, saj bo pripeljal do izpolnitve stavkovne zaveze tretje točke stavkovnega sporazuma, ki je bil podpisan med vlado dr. Mira Cerarja in Sindikatom poklicnega gasilstva Slovenije. Ta je določil, da bo Ministrstvo za obrambo v začetku leta 2018 vložilo v postopek predlog dopolnitve Zakona o gasilstvu, ki bo uredil vprašanje dodatka za stalnost, in sicer tako, da bo položaj poklicnih gasilcev primerljiv z drugimi pooblaščenimi uradnimi osebami. Vlada dr. Cerarja je obljubo tudi držala. Predlog zakona, kot ga imamo danes na mizi, je takrat v postopek v Državnem zboru vložila na začetku leta 2018, vendar pa je Poslanska skupina SDS takrat vložila svoj predlog zakona o dopolnitvah Zakona o gasilstvu na isti dan, zgolj nekaj ur pred vladnim predlogom. S tem je seveda namenoma blokirala sprejetje vladnega zakona. Tako žal do obravnave takratnega vladnega predloga ni prišlo, saj se je mandat v prejšnjem mandatu državnega zbora zaključeval, zato je trenutna vlada enak predlog zakona januarja letos vložila ponovno. S predlagano dopolnitvijo bi poklicnim gasilcem, ki v skladu s sistematizacijo delovnih mest opravljajo operativne naloge gasilstva, pripadal za vsako začeto leto dela na taki dolžnosti nad pet let dodatek za stalnost v višini, določeni z zakonom, ki ureja sistem plač v javnem sektorju. Pri tem bi bili poklicni gasilci upravičeni do poračuna nastale razlike pri izplačilu dodatka od 1. januarja 2018 dalje. S tovrstno dopolnitvijo bi torej dosegli cilj, da se glede pravice do izplačila dodatka za stalnost izenačijo primerljive poklicne skupine, saj po trenutno veljavnih zakonskih določbah primerljivi uniformirani poklici, na primer policisti, cariniki, pripadniki stalne sestave Slovenske vojske in pooblaščene uradne osebe na področju izvrševanja kazenskih sankcij, pridobijo pravico do izplačila dodatka za stalnost že po petih letih opravljanja operativnih nalog. Poklicni gasilci so namreč po sedanji ureditvi do izplačila tega dodatka upravičeni šele po 10 letih. Hkrati se z dopolnitvijo zakona določa, da se javnemu uslužbencu, ki je premeščen na delo v poklicno gasilsko enoto, za določitev dodatka za stalnost šteje tudi delovna doba v organu, iz katerega je premeščen, če je bil po predpisih in pod pogoji, ki veljajo za organ, iz katerega je premeščen, upravičen do dodatka za stalnost, kar seveda podpiramo. Ob tem pa razumemo tudi zaskrbljenost predstavnikov občin, ki opozarjajo na vprašanje financiranja, saj bo to bremenilo prav proračune občin. Če povemo konkretno v številkah, za vseh štirinajst zavodov na področju gasilsko-reševalne dejavnosti so finančne obremenitve na letni ravni ocenjene na približno 144 tisoč 500 evrov. Sredstva za leto 2019 so zagotovljena, za leto 2018 pa naj bi bilo treba zagotoviti dodatna sredstva, zato smo v Poslanski skupini SMC na seji Odbora za obrambo podprli sklep, s katerim Vladi predlagamo, da prouči možnost refundacije finančnih sredstev občinam ustanoviteljicam poklicnih gasilskih enot za izvedbo te obveznosti. Za zaključek naj ponovno izpostavim, da smo se in se bomo v Poslanski skupini SMC tudi v prihodnje ves čas zavzemali za izboljšanje stanja na področju gasilstva kot pomembne humanitarne dejavnosti, ki se izvaja v javnem interesu, vključno z izboljšanjem statusa in pravic tako poklicnih kot tudi prostovoljnih gasilcev. K temu bo ta dopolnitev zagotovo pripomogla, zato jo bomo seveda v naši poslanski skupini podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupina Levica bo predstavil Miha Kordiš. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Po dolgih in mukotrpnih pogajanjih poklicnih gasilcev z Vlado in po protestu pred vladnim poslopjem je Odbor za obrambo v jeseni leta 2017 na predlog Levice sprejel dva sklepa. Prvi sklep je podprl zahteve Sindikata poklicnih gasilcev Slovenije za odpravo anomalij plačnega sistema in se je jasno postavil na stran delavcev v tem konfliktu in proti Vladi, to je proti delodajalcu v tem slučaju. Drugi sklep je sindikatu predlagal nadaljevanje pogajanj, Vladi pa, naj v celoti sprejme predlog, ki so ga v sindikatu pripravili. Pritisk Sindikata poklicnih gasilcev in pritisk v Državnem zboru sta privedla do vladnega podpisa stavkovnega sporazuma. Z njim se je v 3. točki Vlada zavezala, da bo Ministrstvo za obrambo v začetku januarja 2018 prvič vložilo v postopek predlog dopolnitve Zakona o gasilstvu, ki bo uredil vprašanje dodatka za stalnost primerljivo z ostalimi uniformiranimi poklici. Pri tem bodo gasilci upravičeni do nastale razlike pri izplačilu dodatka od 1. januarja 2018 naprej. Zakon sprejemamo danes, več kot 15 mesecev po podpisu stavkovnega sporazuma. Res je, da je bil zakon vložen že v preteklem mandatu, ni pa res, da ni bil obravnavan zaradi predčasnega končanja mandata preteklega sklica Državnega zbora. Koalicija iz prejšnjega mandata je z izrednimi in nujnimi sejami poskrbela za sprejetje cele palete zakonov, med njimi marsikaterega škodljivega zakona – no, ni pa ji bilo do dodatka za stalnost pri poklicnih gasilcih. Da ni dosti boljša niti sedanja vlada pod vodstvom Marjan Šarca, priča dejstvo, da se je zakon, kljub temu da je bil pripravljen že pred enim letom, še pol leta po nastopu nove vlade valjal po predalih. Potem ko smo končno dočakali obravnavo tega zakona, pa smo si lahko prebrali mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. V tem mnenju piše, da se sploh ne spreminja pravi zakon in da bi določbe o retroaktivnosti izplačil dodatka za nazaj zaradi svoje neobrazloženosti lahko padle na Ustavnem sodišču. Ministrstvo za obrambo si je pod pokroviteljstvom Vlade Republike Slovenije privoščilo v Državni zbor vložiti zmazek od zakona. In če bi na ministrstvu in na Vladi vsaj delček pozornosti, ki jo namenjajo klečeplazenju pred imperialističnimi administratorji in pozdravljanju modre cunje z busolo, namenili odpravi plačnih anomalij, do tega sigurno ne bi prišlo. Vladne prioritete so jasne in plače gasilcev, vojakov in delavcev v sistemu zaščite in reševanja so na tej listi vladnih prioritet pač zelo nizko. In zato so potrebni protesti in meseci in leta mukotrpnih pogajanj, da se izbori nekaj, kar bi moralo biti samoumevno. Ne glede na vse pa se sedaj pred nas postavlja glasovanje o tem, ali naj poklicnim gasilcem omogočimo prejemanje dodatka za stalnost po petih letih zaposlitve, opravljanja nalog poklicnega sestava, kot to velja za druge primerljive poklice, ali pa naj gasilci še naprej prejemajo dodatek po desetih letih. V Levici bomo zaradi tega seveda zakon podprli; ne, ker bi bil primeren, dobro napisan ali karkoli drugega, ampak zgolj in samo zato, da poklicnim gasilcem omogočimo višje plače. Srčno upamo, da zakon in dodatki za stalnost, zlasti dodatki, ki morajo biti izplačani za nazaj, za zadnjih 15 mesecev vladnega zavlačevanja, ne bodo padli na kakšni višji instanci. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Aleksander Reberšek. Izvoli.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Kogarkoli vprašate, kdo so tisti, ki so vedno prvi pri nudenju pomoči pri vseh vrstah naravnih in drugih nesreč, je odgovor na dlani – gasilci, bodisi prostovoljni bodisi poklicni. Pogosto tvegajo svoja življenja, zato da rešujejo življenja drugih. In če vprašate, kateri izmed uniformiranih poklicev, policisti, pripadniki stalne sestave Slovenske vojske, gasilci, bi morali biti za opravljeno delo najbolje nagrajeni, je odgovor enak. V Novi Sloveniji smo že v mandatih Alenke Bratušek in Mira Cerarja opozarjali na nepravične in nesprejemljive poteze, ki so gasilsko službo in gasilce potiskale na rob. Leta 2013 smo v postopku sprejemanja Zakona o davku na nepremičnine predlagali, da se iz obvezne obdavčitve izvzamejo vsi objekti za zaščito in reševanje, gasilski domovi. Leta 2016 smo predlagali novelo Zakona o davčnem potrjevanju računov, po katerem bodo prostovoljna gasilska društva, ki so kot humanitarna društva in se večinoma financirajo s prostovoljnimi prispevki ter donacijami pravnih in fizičnih oseb, izvzeti kot zavezanci po tem zakonu. Decembra 2017 smo Krščanski demokrati ob sprejemanju novele Zakona o sistemu plač v javnem sektorju opozorili tudi na nujno potrebno korekcijo celotnega plačnega sistema v javnem sektorju, in sicer z vidika primerljivosti posameznih nazivov, poklicev in poklicnih skupin, upoštevajoč njihovo zahtevnost, odgovornost, pa tudi delovne obremenitve. Prepričani smo, da bi jih morali izvzeti iz enotnega plačnega sistema. Opozarjali smo na skupino poklicnih gasilcev, ko je Vlada videla največji problem pri plačah 122 od skupno 665 poklicnih gasilcev, kar je na letni ravni predstavljalo 150 tisoč evrov. Današnjemu predlogu dopolnitve Zakona o gasilstvu z vidika izboljšanja njihovega položaja ni mogoče nasprotovati, saj je vsaka še tako majhna rešitev dobrodošla. Ni odveč opozoriti, da ta izpolnitev stavkovne zaveze iz stavkovnega sporazuma med Vlado in Sindikatom poklicnega gasilstva Slovenije iz leta 2018 prinaša dodatek za stalnost po petih letih opravljanja operativnih nalog le za poklicne gasilce v poklicnih enotah. Poleg tega Vlada to obveznost nalaga občinam, v katerih so organizirani javni zavodi na področju poklicnega gasilstva. Kar 14 takšnih javnih zavodov imamo v Sloveniji. Gre torej za ponovno dodatno obremenjevanje občinskih proračunov. Seveda, najlažje je stavkovne zaveze iz stavkovnega sporazuma reševati na plečih občine. Večja povprečnina, ki jo bodo letos dobile občine, je tako izničena z novimi finančnimi obremenitvami za pokrivanje cen v vrtcih, v domovih za ostarele in z izplačilom dodatka za stalnost poklicnim gasilcem, in to za nazaj, od 1. januarja 2018. V Novi Sloveniji upamo na trezen razmislek Vlade, da občinam, ki so soustanoviteljice poklicnih gasilskih enot, vsaj za preteklo leto ta sredstva povrne. Predlog dopolnitve Zakona o gasilstvu bomo podprli v upanju, da bo Vlada našla rešitve tudi za ostale poklicne gasilce in za prostovoljne gasilce. Ravno ti gasilci največkrat prvi pridejo na kraj nesreče ali naravne katastrofe ter pomagajo ponesrečenim. Tvegajo svoja življenja, država pa jim nalaga plačilo usposabljanja in osebno odgovornost v primeru napak pri nujni medicinski pomoči.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvoli.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Vsi se zavedamo, kako pomemben in spoštovanja vreden je poklic gasilca, zato je vsaka sprememba, ki prispeva k izboljšanju njihovega položaja, dobrodošla. Ob tem nikakor ne zanemarjam prostovoljnih gasilcev, a danes govorimo le o poklicnih. Predlog zakona je rezultat stavkovnega sporazuma in predvideva pravico do dodatka za stalnost po petih in ne po desetih letih. Prav je, da se poklicni gasilci glede teh pravic izenačijo z drugimi uniformiranimi poklici, navsezadnje so medsebojno povsem primerljivi in ni primerno, da bi bili gasilci še naprej prikrajšani. Skupnost občin je opozorila, da so finančna sredstva za ta ukrep zagotovljena le za leto 2019, ne pa tudi za leto 2018, in ker je bil stavkovni sporazum podpisan januarja lani, so gasilci upravičeni do poračuna sredstev tudi za nazaj. Na spremembo o odmeri dodatka čakajo že dobro leto in preprosto ne moremo dovoliti, da se zatakne pri denarju. Konec koncev gre za relativno majhen znesek, približno 145 tisoč evrov. Pozdravljam odločitev, da smo na Odboru za obrambo soglasno sprejeli sklep, po katerim predlagamo Vladi, da preuči možnost refinanciranja finančnih sredstev. To velja tudi za tiste občine, ki so ustanovile poklicne gasilske enote za izvedbo predlaganega zakona. Poklicni gasilci so nosilni steber reševanja in zaščite v primeru naravnih, prometnih, industrijskih in drugih nesreč. Nesebično pomagajo vsem državljankam in državljanom in pri tem nemalokrat tvegajo lastna življenja. So vedno na voljo in pridejo takoj, nobena druga podobna sila v državi nam v tako kratkem času ne priskoči na pomoč. V Stranki Alenke Bratušek smo soglasni, da si je treba prizadevati za izboljšanje pogojev dela tako poklicnih kot prostovoljnih gasilcev. In ne, ni dovolj, da jim spoštovanje za njihovo požrtvovalnost pokažemo le z besedami. Dajmo to storiti tudi z dejanji. V Poslanski skupini SAB pozdravljamo predlog zakona in ga bomo soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Branko Simonovič. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot nam je že vsem v tej dvorani znano, so nas poklicni gasilci že pred časom opozorili na neurejene razmere in plačne anomalije. Vlada se je na napoved stavke odzvala s predlogom stavkovnega sporazuma glede ureditve plač oziroma osebnih dohodkov. Sporazum je bil januarja lani obojestransko podpisan, Vlada je nato že marca lani sprejela Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o gasilstvu in ga poslala v obravnavo Državnemu zboru. Z zakonom naj bi se uredila pravica do pridobitve dodatka za stalnost. Predlog zakona ni bil sprejet, ker ga je prehitel zaključek mandata prejšnjega sklica Državnega zbora. Zato danes obravnavamo novelo Zakona o gasilstvu, ki določa, da poklicnim gasilcem, ki opravljajo operativne naloge gasilstva, pripada za vsako začeto leto dela na taki dolžnosti nad 5 let dodatek za stalnost. Po dosedanji ureditvi so bili na podlagi Zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami do tovrstnega dodatka upravičeni šele po preteku 10 let. Hkrati se bo javnemu uslužbencu, ki je premeščen na delo v poklicno gasilsko enoto, za določitev dodatka za stalnost štela tudi delovna doba v organu, iz katerega je premeščen. S sprejetjem te novele bo položaj poklicnih gasilcev glede dodatka za stalnost postal primerljiv z drugimi uniformiranimi poklici, kot so denimo policisti, pripadniki stalne sestave Slovenske vojske in pooblaščene uradne osebe po Zakonu o izvrševanju kazenskih sankcij. Poklicni gasilci pa bodo upravičeni tudi do poračuna nastale razlike pri izplačilu dodatka od 1. januarja 2018 dalje. Glede na te določbe je bil izražen pomislek, kako bodo občine, v katerih so organizirani javni zavodi na področju poklicnega gasilstva, zagotovile ta sredstva za nazaj. Zato smo prisluhnili pripombam in predlogu Skupnosti občin Slovenije ter na Odboru za obrambo sprejeli tudi sklep, s katerim predlagamo Vladi, da prouči možnost refundiranja finančnih sredstev občinam, ki so ustanoviteljice poklicnih gasilskih enot, za izvedbo tega zakona za leto 2018. V Poslanski skupini Desus smo zadovoljni, da je bil predlog na matičnem odboru sprejet brez glasu proti. Prav tako smo se poenotili glede predlaganega sklepa in verjamem, da bo tako tudi danes, da bomo podprli ta predlog zakona in tako vsaj malo izboljšali položaj tistih, ki jih vsi potrebujemo in delajo v dobro vseh nas. Seveda s sprejetjem te novele še ne bomo rešili vseh perečih vprašanj, zato pa je Ministrstvo za obrambo že pripravilo nov predlog sprememb in dopolnitev Zakona o gasilstvu, ki je sedaj v javni razpravi. V naši poslanski skupini smo že večkrat povedali, da bomo podpirali predloge za izboljšanje razmer v gasilstvu, zato bomo z veseljem podprli tudi to novelo zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvoli.
Gospod podpredsednik, vsi ostali prisotni v dvorani, lep sončen dan! Opravljanje nalog poklicnega gasilstva je popolnoma primerljivo z opravljanjem nalog, ki jih opravljajo drugi uniformirani poklici – policisti, vojaki, cariniki, pazniki. Prav vsi našteti svoje delo opravljajo na terenu in v dokaj nepredvidljivih in nevarnih okoliščinah. Poklicni gasilci izvajajo operativne naloge reševanja ljudi, premoženja, pri čemer so izpostavljeni ognju, vodi, različnim nevarnim snovem, reševanju v prometni nesreči in podobno. Zato je prav, da pogoje za pridobitev dodatka za stalno pripravljenost izenačimo z drugimi uniformiranimi službami. Če imajo druge uniformirane skupine pravico do dodatka za stalno pripravljenost po petih letih, ga morajo imeti tudi operativni poklicni gasilci. Prejšnja vlada je s Sindikatom poklicnega gasilstva Slovenije podpisala stavkovni sporazum, pri čemer ni izpolnila zavez iz sporazuma. Mislim, da bi morali imeti politiki toliko občutka za pravičnost, da svoje obljube tudi izpolnijo. Ne nazadnje je kljub temu zakonskemu predlogu ostalo odprto še vprašanje dodatka za vodenje, ki naj bi se reševalo kasneje. Finančne posledice zakona so ocenjene na 144 tisoč 500 evrov letno. Občine so zopet opozorile, da v svojih proračunih nimajo zagotovljenih teh sredstev. Vse pogosteje slišimo, da se Vlada s sindikati nekaj dogovori, finančno breme pa prevali na drugega. Po kmečki logiki bi se moral o zvišanju finančnih odhodkov pogajati tisti, ki bo višje finančne odhodke tudi pokril. Na ravni Vlada – občine je vse več odprtih front, zato pričakujemo, da bo pristojni minister čim prej odprl nova pogajanja glede povprečnin. Poleg tega smo na Odboru za obrambo sprejeli sklep, da Vlada preuči možnost povračila finančnih sredstev občinam, ki so ustanoviteljice poklicnih gasilskih enot. Zakonodajno-pravna služba je opozorila na kar nekaj ustavno sporih zadev, ki jih prinaša predlog zakona. Vlada kot predlagatelj se je do pripomb sicer opredelila, vendar zaradi teh pripomb predloga zakona ni spreminjala. S tem nase prevzema vso odgovornost za morebitno ustavno presojo dopolnitve zakona. Upam, da se ne bo spet zgodilo, da bomo davkoplačevalci plačevali za napake Vlade. Ob spoznanju, koliko sredstev javnih blagajn je negospodarno potrošenih, se zdi ne izdatek, temveč investicija v gasilstvo kaplja v morje tudi za občinski proračun. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki predlog zakona podprli. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti bo predstavil Ferenc Horváth. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Tisztet Hölgyeim és Uraim! Un cordiale saluto a tutti! V Poslanski skupini italijanske in madžarske narodne skupnosti podpirava spremembo zakona, saj gasilci gasijo in rešujejo osebe iz gorečega poslopja, pomagajo ljudem ob poplavah, rešujejo ponesrečence iz razbitin avtomobilov v prometni nesreči, skratka, gasilci vedno požrtvovalno opravljajo svoje delo. Zato si poleg spoštovanja zaslužijo tudi primeren položaj v skupnosti. Za razliko od ostalih uniformiranih poklicev, ki dodatek za stalnost prejemajo po petih letih svojega dela, poklicni gasilci ta dodatek prejmejo šele po desetletju svojega dela. V Poslanski skupini italijanske in madžarske narodne skupnosti zato pozdravljamo namero Vlade, da izpolni zavezo iz stavkovnega sporazuma iz januarja 2018 ter s predlagano rešitvijo izenači izplačilo dodatka za stalnost z drugimi primerljivimi poklici. Ob tem pa hkrati pričakujemo, da bo novela Zakona o gasilstvu, ki je v javni razpravi do konca aprila, res povečala usklajenost, racionalnost in učinkovitost izvajanja operativnih nalog gasilstva. Gasilci, tako poklicni kakor tudi prostovoljni, si vsekakor zaslužijo zaradi zgoraj navedenega vse spoštovanje in primerno ovrednotenje svojega dela. V Poslanski skupini italijanske in madžarske narodne skupnosti bova spremembo zakona podprla, vendar hkrati izražava upanje, da je to šele prvi korak pri rešitvi problematike, ki se nanaša na to tematiko, saj gasilci od Vlade in Državnega zbora to pričakujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodni in končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Anji Bah Žibert. Izvolite.
Kolegice in kolegi! Ta uvod začenjam s pozivom državljanke: »Pridite na moj dom in boste videli, kako živim. Videli boste mojo življenjsko situacijo in ne boste se več ukvarjali s tem, kdo predlaga rešitev za izboljšanje življenj nas invalidskih upokojencev, ali je to opozicija ali je to koalicija, ali so to levi ali desni. Ne boste se izgovarjali, vodil vas bo en sam cilj, in to je, da končno naredite nekaj skupaj za nas invalidske upokojence.« Seveda si, spoštovani, želim, da bi se njene besede udejanjile in da dokažemo, da ko gre za neke pomembne rešitve, da ko rešujemo tiste najbolj ogrožene skupine, dejansko stopimo skupaj in iščemo način, kako zakon sprejeti, in ne, kako ga zavrniti. 234 evrov, 244 evrov, 270 evrov, 287 evrov, 304 evre, 310 evrov – spoštovani, to so zneski, s katerimi morajo preživeti slovenski invalidski upokojenci. V teh zneskih je tudi odgovor, zakaj v Slovenski demokratski stranki predlagamo spremembo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Za invalidske upokojence, ki so najbolj ranljiva skupina upokojencev, v zadnjih letih ni bilo storjeno praktično ničesar. Ni se v nobenem primeru izboljšal njih položaj, ni se določil tudi minimalni znesek teh pokojnin. Primerjalni podatki povedo vse. Povprečna pokojnina v Republiki Sloveniji znaša 635 evrov. To je nekako tudi znesek, ki okvirno predstavlja prag tveganja revščine za samsko osebo. Povprečna invalidska pokojnina pa je bistveno manjša od tega zneska. Ta je v povprečju 495 evrov. To pomeni, da je delež tistih, ki prejemajo invalidsko pokojnino, nižjo od 392 evrov, kolikor znaša osnovni znesek minimalnega osebnega dohodka, ljudem bolj poznanega kot denarna socialna pomoč, zelo visok in vsekakor nesprejemljiv. Se pravi, invalidski upokojenec dobi manj kot nekdo, ki prejema socialno pomoč. Po podatkih, ki smo jih črpali mi iz medijev, je takšnih oseb, ki imajo nižjo invalidsko pokojnino, kot je denarna socialna pomoč, okoli 10 tisoč. Če pa si podrobno pogledate mnenje Vlade, ki je podala tudi neke izračune, lahko vidimo, da je situacija še bistveno slabša in da je teh posameznikov očitno še več. Kaj želimo pravzaprav v Slovenski demokratski stranki doseči s predlagano spremembo zakona? Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju želimo izboljšati tako, da bo za najbolj ogroženo skupino znotraj invalidskih upokojencev določen minimalni znesek invalidske pokojnine, ki mora biti vsaj v višini denarne socialne pomoči oziroma zneska minimalnega osebnega dohodka, in to je 392,75 evra, če sem popolnoma natančna. Pri tem vas prosim, ne pozabimo, da je bilo veliko teh invalidskih upokojencev delovno aktivnih, dokler niso izgubili svojega zdravja. Kdo pa si v tej državi želi izgubiti zdravje?! Gre za ljudi, ki bi seveda radi delali, soustvarjali, pa več ne morejo. Mnogi od njih so posredno izgubili zdravje pri delu, čeprav ne sodijo v kategorijo invalidskih upokojencev, ki se jim prizna poklicna bolezen ali poškodba pri delu. Podobno rešitev predlagamo, spoštovani, tudi za tiste, ki so tako imenovani delni invalidi in imajo tretjo kategorijo in so na Zavodu za zaposlovanje, pa zaradi teh svojih ovir ne dobijo primernega delovnega mesta. Tukaj bom zaključila, v nadaljevanju bom povedala še več. Bi si pa želela, še enkrat, da se danes predvsem ukvarjamo s tem, kako lahko zakon izboljšamo, kako ga lahko nadgradimo, predvsem pa, da rešimo to skupino upokojencev. Hvala.
Hvala lepa. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade Tilnu Božiču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvoli.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije vsebine Predloga zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev SDS, ne more podpreti, saj bi ta rušil razmerja, ki so vzpostavljena pri višini priznavanja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Vlada se sicer strinja, da je treba zagotoviti višjo socialno varnost ter višje prejemke iz pokojninskega zavarovanja, vendar meni, da ni primerno spreminjati pravic zgolj nekaterim prejemnikom, ampak je treba najti ustrezno rešitev za vse uživalce na način, ki bo sočasno ustrezna razmerja med njimi tudi ohranjal. Reševanje s parcialnimi ukrepi bi namreč povzročilo nove neenakosti in nepravičnosti. Izpostavljamo, da je naš sistem pokojninskega zavarovanja v prvi vrsti zavarovalniški sistem, hkrati pa temelji tudi na načelu solidarnosti, ki je pri invalidski pokojnini vpeljan v višji meri kot pri starostni pokojnini. Invalidska pokojnina tako ni odmerjena le od dosežene pokojninske dobe glede na plačane prispevke, temveč je zaradi dodatnih zakonskih ugodnosti, na primer prištete dobe, odmerjena v višji višini, kot bi bila ob danih okoliščinah starostna pokojnina. Invalidski upokojenci so lahko upravičeni tudi do zagotovljene višine invalidske pokojnine, prav tako pa zakon posebej določa, da invalidska pokojnina ne sme biti nižja od 327 evrov. Kot omenjeno, je invalidsko zavarovanje sistem, ki temelji na zavarovanju, kar pomeni, da mora biti vsaj do določene mere upoštevana višina prispevka posameznika med aktivno dobo. Če bi se za vse invalidske upokojence določilo prejemanje invalidske pokojnine v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka, bi se tako porušila razmerja pri pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Tisti, ki je bil v sistem vključen krajše obdobje, na primer 5 let, ne more biti, po našem mnenju, v istem položaju kot zavarovanec, ki je bil vključen 32 let. S predlogom SDS se vzpostavlja nekakšna uravnilovka, ki bi glede višine prejemka izenačila na primer invalidsko upokojene, ki so bili vključeni v zavarovanje eno leto, pa tudi tiste, ki so bili 32 let. Pri tem dodajamo, da so prejemniki invalidske pokojnine ne glede na kategorijo invalidnosti in starost lahko upravičeni tudi do varstvenega dodatka, ki je sicer pravica iz socialnega varstva. Namenjena je pa zagotavljanju izboljšanja socialne varnosti državljanov. V zvezi z dvigom nadomestil iz invalidskega zavarovanja velja izpostaviti, da gre za zavarovance, ki imajo delovno sposobnost sicer omejeno, vendar pa so še vedno sposobni opravljati določena dela s krajšim delovnim časom ali z omejitvami. Opozarjamo, da sistem invalidskega zavarovanja za delovne invalide ne more nadomeščati dohodka v primeru izgube zaposlitve, ampak je naloga države, da delovnemu invalidu zagotovi ustrezno delovno mesto in ga stimulira, da ostane v zaposlitvi. Vlada trenutno pripravlja predlog zakonodajnih sprememb, ki bodo zasledovale izboljšanje socialnega položaja vseh upravičencev do pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. V petek je bila s tem v zvezi tudi ustanovljena pogajalska skupina pri Ekonomsko-socialnem svetu. Te bodo med drugim vključevale tudi dvig odmernega odstotka tako za moške kot tudi za ženske, kar bo prineslo tudi višjo socialno varnost tako za prihodnje prejemnike invalidskih, vdovskih in družinskih pokojnin kot tudi za prejemnike nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Prav tako bomo dvignili varovalke, ki zagotavljajo najnižje pokojnine vsem posameznikom, torej invalidske pokojnine, minimalne starostne pokojnine, vdovske in družinske pokojnine. Gre za kompleksen pogajalski proces, pri katerem je zahtevano soglasje socialnih partnerjev, parcialni pristop tega žal ne omogoča. Tudi zaradi tega Vlada predloga ne podpira. Za dodatna pojasnila pa bom seveda na voljo na tej seji. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Aljaž Kovačič. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Poslanska skupina SDS je v obravnavo že tretjič vložila novelo predloga Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, s katero poizkuša parcialno reševati problem socialne ogroženosti upokojencev, tokrat invalidsko upokojenih. S svojim predlogom želijo enovito urediti dvig minimalnega zneska invalidske pokojnine na raven prejemka minimalnega zneska socialnovarstvenih prejemkov. Predlog, ki ga imamo pred sabo, je všečen in se sliši zelo dobro, vendar pa je predlagatelj pri pripravi zakona pozabil na dejstvo, da pokojninski sistem v Sloveniji temelji na zavarovalniškem principu. To pomeni, da je pravica do pokojnine pravica iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ki izhaja iz minulega dela in temelji na prispevkih, plačanih v času aktivne dobe zavarovancev. Urejanje socialnega položaja ranljivih skupin, kot so invalidsko upokojeni, je prioriteta vseh nas. Vsi se zavzemamo za celovito reševanje prepoznane problematike, ki pa jo je potrebno urediti sistemsko in celovito, saj bi lahko v nasprotnem primeru povzročili še povečanje neenakosti in nepravičnosti. Problematiko višin prejemkov iz pokojninskega invalidskega zavarovanja je potrebno urediti za vse deležnike na enak način, ki bo ohranjal pravično razmerje med njimi. Da se bomo zavzemali za urejanje socialnega položaja upokojencev, smo se zavzeli že s podpisom koalicijske pogodbe, ki vključuje različna področja problematik, s katerimi se upokojenci soočajo. V skladu z zavezami Vlada že intenzivno deluje na področju ukrepov, ki bodo celostno naslavljali problematiko na področju pokojninskega invalidskega zavarovanja. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca predloga zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ne bomo podprli, ker predlagani zakon povzroča nove neenakosti in nepravičnosti.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Preden predstavim stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov k predlogu zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki so ga v parlamentarno proceduro vložili poslanke in poslanci SDS, bi želel poudariti naslednje. Danes se moramo vsi na tem mestu ne glede na to, iz katere stranke prihajamo, ne glede na to, ali smo koalicija ali opozicija, zavedati, da imajo vsebine, obravnavane pred tem zborom, različno težo posledic za ljudi. So teme, ki postajajo nalašč priročne za to, da posamične politične stranke konsolidirajo svojo volilno bazo na način zagovora svojih ideoloških tez. Te se žal po večini hranijo s čustvi ljudi. Četudi nimajo tolikšnega vpliva na njihovo vsakodnevno življenje, pa sprožajo neke žolčne politične debate, ki so bolj ali manj namenjene samo političnim strankam oziroma služijo kot neka identifikacijska koda stranke. So pa vsebine, ki bi morale biti absolutno zaščitene pred vsakršnim strankarskim navijaštvom, naslajanjem in podajanjem rokohitrskih rešitev v smislu Aladinove čudežne svetilke, češ duh iz nje bo rešil vse naše želje. To so vprašanja, ki terjajo največjo mero politične in družbene odgovornosti, še posebej tedaj, ko govorimo o sistemskih zakonih, katerih vsaka sprememba, čeprav se zdi morda na prvi pogled neznatna, vpliva na razmerja med vsemi skupinami in deležniki tega zakona, katerega spremembe moramo zato v prvi vrsti načrtovati v obziru do vseh teh deležnikov, ne samo enega dela njih. Spoštovane kolegice in kolegi, nemalo zakonov vsebuje takšno najvišjo politično odgovornost, ko pa vse te naštete elemente poskušamo ubesediti z enim zakonom, sem prepričan, da je na najvišjem rangu našega odgovornega ravnanja prav Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Treba si je priznati, da ko se pogovarjamo o tem zakonu, ne moremo razpravljati zgolj o zakonski materiji kot rezultatu nekih bolj ali manj uspešnih političnih odločitev. Ta zakon odslikava veliko več, od ekonomske slike Slovenije danes, desetletja nazaj do prednosti in slabosti vzpostavljenega zavarovalniškega in solidarnostnega pokojninskega in invalidskega zavarovanja in seveda ne gre mimo demografskih trendov, ki so že vrsto let izjemno zaskrbljujoči. Upam si trditi, da je pokojninska zakonodaja tisti prvi test ekonomske, pa tudi socialne, na koncu in morda najbolj pomembno tudi politične zrelosti neke družbe, ki se je akumulirala skozi desetletja. Vse našteto se danes skupaj z mnogo napačnimi odločitvami kaže skozi krivične in za naše upokojence in upokojenke izjemno težke situacije. Teh se ne da odpraviti čez noč, kljub temu da verjamem, da si to želimo vsi v tej dvorani. In tako je sistem socialne varnosti naših državljank in državljanov žal postal stalni in nujni spremljevalec pokojninskega sistema, ki kot ga poznamo v Sloveniji, temelji na zavarovalniškem principu in bi kot tak moral našim državljankam in državljanom zagotoviti človeka dostojne pokojnine, pa jih žal za veliko večino njih ne. Še več, v Sloveniji je zavoljo več dejavnikov vrsto let oziroma kar desetletje ostajala tendenca po zaostrovanju pokojninske zakonodaje. Pa ne toliko zaradi nečimrnosti politike, temveč v veliki meri vsled negativnih demografskih in tudi drugih, tudi ekonomskih trendov. Prvi, torej demografski trendi, ostajajo še naprej negativni, medtem ko so se ekonomski po hudi krizi zadnja leta obrnili navzgor. So pa, spoštovane kolegice in kolegi, žal tekom let v slovenski politiki pokojnine postale prvokategorna politična tema, vendar žal pogosto zaradi napačnih razlogov. Malokdaj je namreč pri tem vprašanju zaznati največjo mero politične odgovornosti, pokojnine žal ostajajo prevečkrat le orodje cenenega političnega marketinga in prikladna vsebina všečnih licitacij brez realnega premisleka, kako vsem upokojenkam in upokojencem sedanje in prihodnjih generacij s pokojninami, ki so jih trdo prigarali, zagotoviti človeka dostojno življenje. Vsi, spoštovane in spoštovani, ne glede na to, ali smo ali nismo v preteklosti sodelovali pri pripravi ali sprejemanju pokojninske zakonodaje, se moramo danes zavoljo velikih stisk premnogih naših upokojencev nehati sprenevedati in svoje politične interese postavljati pred interese naših upokojencev. Glede na očitek predlagatelja o manku reformnega zagona sedanje in prejšnjih vlad pa je zanimivo, da se prav oni, ki so največji kritiki Vlade, sprememb pokojninskega sistema lotevajo z napačnega konca, parcialno, pomanjkljivo. Še posebej me skrbi, da tudi brez pravega uvida, kaj bodo predlagane spremembe prinesle ne samo tistim, na katere se nanašajo, torej prejemnikom invalidskih pokojnin in prejemnikom nadomestil iz invalidskega zavarovanja, temveč tudi ostalim upokojencem. To je najhitrejša pot načenjanja že tako šibkega osnovnega principa, na katerem temelji naš pokojninski sistem, govorim o sistemu zavarovalništva, ki ima vgrajeno solidarno varovalo, če se temu lahko tako reče. Naših upokojenk in upokojencev, ki so leta, desetletja vplačevali v pokojninsko blagajno, ne moremo z nikakršnimi opravičili pomiriti, zakaj ima premnogo njih izjemno nizke pokojnine, s katerimi v jeseni svojega življenja životarijo iz meseca v mesec. V dobronamernosti popraviti vse te krivice pa smo se že prevečkrat ujeli prav v past rokohitrskega in parcialnega reševanja zatečenega stanja. Ne samo na področju pokojnin, temveč tudi na socialnem in plačnem področju, brez pogleda na reakcije celotnega sistema, ki je potemtakem resda na prvo žogo dal neke učinke, dolgoročno pa je vzpostavil še več nepravičnosti ali celo slabši položaj za mnogo naših državljank in državljanov. Pa če se vrnem k današnjemu predlogu. Nemoč je oporekati temu, da so tako invalidske pokojnine kot tudi nadomestila iz invalidskega zavarovanja prenizka. Da, žal premnogo upravičencev s temi prejemki prepogosto ne more dostojno živeti. Ne moremo pa tudi mimo tega, da so nizke tudi ostale pokojnine, tiste, ki jih prejemajo naši državljanke in državljani ob polni pokojninski dobi, ko so 40 in več let vplačevali v pokojninsko blagajno. Zavarovalni sistem mora vzpostaviti nek balans med plačnimi prispevki in višino pokojnine. Invalidska pokojnina je v današnjih okoliščinah odmerjena višje kot starostna pokojnina, v pokojninsko dobo pa se šteje tudi tako imenovana fiktivna doba za odmero pravic iz invalidskega zavarovanja. Ne smemo pozabiti, da ima naš sistem vzpostavljene tudi socialne varovalke, da so lahko prejemniki invalidske pokojnine upravičeni do varstvenega dodatka in denarne socialne pomoči. Ob vsem naštetem ne gre opravičevati razlogov proti višjim invalidskim pokojninam, ki so mnogokrat pod osnovnim zneskom minimalnega dohodka. Ne, še več, poudariti velja, da si vsi naši upokojenci zaslužijo pokojnine, ki bodo zagotavljale dostojno življenje. Tega ne bomo deležni z enkratnim in rokohitrskim spreminjanjem pokojninske zakonodaje. Predlog pred nami pa bi bilo kljub pasti rokohitrstva danes izjemno težko zavreči, če ne bi bili predvideni ukrepi za celovitejšo spremembo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Pristojno ministrstvo nam je namreč te ukrepe predstavilo, med njimi kot ključnega Socialni demokrati prepoznavamo dvig odmernega odstotka za pokojnine, kar bo vsem skupinam upokojencev prineslo boljši položaj. Torej ne samo prejemnikom invalidskih pokojnin, kot predvideva ta predlog, temveč tudi starostnih, vdovskih in družinskih ter nadomestil iz naslova invalidskega zavarovanja. Če se osredotočim prav na te invalidske pokojnine, je tako predvideno, da se bo odmerni odstotek teh v primeru, da je invalidnost posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, zvišal na 63 % pokojninske osnove, v primeru poškodbe ali bolezni izven dela pa pred dopolnitvijo 65 let na najmanj 41 % pokojninske osnove. Prav tako se predvideva višja odmera nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Socialni demokrati bomo aktivno sodelovali pri usklajevanju, predvsem pri realizaciji celega paketa, katerega smernice so navsezadnje določene tudi v naši koalicijski zavezi, zato bomo, kljub temu da je izjemno težko oporekati temu in podobnim predlogom za izboljšanje statusa ene skupine upokojencev, izbrali težjo, a za dobrobit naših ljudi, sem prepričan, vsekakor boljšo pot, in zakona ne bomo podprli. Zavedamo se, da bodo po nas padli marsikateri očitki, a trdno smo prepričani, da bomo s celovitejšimi spremembami, ki se pripravljajo, naš pokojninski sistem začeli izboljševati za vse, ne samo za eno skupino upokojencev, kar je edina pot k stabilnemu, pravičnemu in vzdržnemu sistemu. Kolege iz opozicije pa zavoljo tiste prave odgovornosti do naših državljank in državljanov prosim, da namesto populizma in kritizerstva svojo energijo raje usmerijo v celovitejše konstruktivne predloge, ki bodo tem in prihodnjim generacijam prihranile žolčne razprave, kdo in kakšno pokojnino si zasluži. Vsi naši upokojenci si zaslužijo človeka dostojno pokojnino, zato, spoštovane kolegice in kolegi, enkrat za vselej pustimo takšne politične licitacije ob strani in se raje kot na žolčne razprave osredotočimo na sprejetje celovitih ukrepov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo Janja Sluga. Izvoli.
SDS v okviru danes obravnavane novele pokojninskega zakona predlaga določitev najnižje možne pokojnine za vse invalidsko upokojene v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka, kot ga določa Zakon o socialnovarstvenih prejemkih, to je v višini 392,75 evra. Povod za takšen predlog je nedavno sprejet rebalans proračuna, ki po mnenju predlagatelja ne daje dovolj ranljivim družbenim skupinam, kar je seveda daleč od resnice, ker po drugi strani pa ta isti predlagatelj istočasno žuga z ustavno presojo rebalansa, ker dajemo in trošimo preveč. Razumi, kdor more. Sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja temelji na zavarovalniškem principu, pri pravicah pa se torej upošteva višina vplačanih prispevkov med aktivno dobo. To je njegovo osnovno izhodišče, ki ga predlagatelji dobro poznajo, a ga seveda ignorirajo vsakič, ko so v opoziciji. Z veliko gotovostjo tega zakona ne bi predlagali, če bi bili v koaliciji ali če bi vodili resorno ministrstvo. Seveda naš sistem temelji tudi na načelih solidarnosti, ki so pri invalidskih upokojitvah vpeljana še v višji meri kot pri starostnem upokojevanju. Invalidska pokojnina ni odmerjena zgolj od dosežene pokojninske dobe, temveč pri odmeri obstajajo dodatne varovalke, zaradi katerih se ta pokojnina odmeri višje, kot bi bila v danih okoliščinah odmerjena starostna pokojnina. Govorim seveda o prišteti dobi, ki vsakemu zavarovancu dodaja izgubljeno pokojninsko dobo, govorim o minimalnih odmernih odstotkih ob nastopu invalidnosti pred 65. letom starosti ter o pridobitvi pravice ob nižji zavarovalni dobi od 15 let. In če se posamezniku zgodi poškodba pri delu ali poklicna bolezen, ima posameznik zagotovljene pravice v višini, kot če bi delal 40 let. Vse to pa se s predlogom, ki ga imamo danes na naših klopeh, ruši. Poglejmo nekoliko podrobneje, kaj bi sprejetje današnjega predloga pravzaprav prineslo državljankam in državljanom. Posameznik, ki bi imel zgolj eno leto pokojninske dobe, eno leto, bi bil po višini pravice izenačen s tistim, ki je bil v pokojninski sistem vključen 32 let. Torej državljan, ki bi se želel starostno upokojiti, bi za znesek 392 evrov moral delati 32 let, invalidski upokojenec pa bi lahko za pridobitev pravice imel samo eno leto zavarovanja. Približali bi se uvedbi uravnilovke v pokojninskem sistemu. V neenak položaj bi postavili tiste invalidske zavarovance, ki so bili v zavarovanje vključeni daljše časovno obdobje. Izenačili bi sicer dve različni kategoriji, invalidske pokojnine in nadomestila za invalidnost, ki so tako kot pokojnine odvisne od predhodnega zavarovanja ter vplačanih prispevkov. Ne pozabimo, da nadomestila nimajo narave pokojnine in ne nadomeščajo izpada dohodka v celoti. Ali je to pravično? S takim predlogom se nam bo pokojninski sistem počasi sesul, in to ni nekaj, kar počne odgovorna in konstruktivna opozicija. Veliko bolj odgovorno je iskati in predlagati rešitve za vse prejemnike pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ki razmerij med njimi ne bodo rušile in predvsem ne bodo povzročale novih nepravičnosti in neenakosti. In to bomo storili. Ministrica za delo je že napovedala spremembe pokojninskega zakona, ki bodo po naši oceni v večjem obsegu sledile izboljšanju socialnega položaja vseh upravičencev do pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Dvig odmernega odstotka bo posledično prinesel višjo socialno varnost za prejemnike ne le invalidskih, ampak tudi vdovskih in družinskih pokojnin ter tudi nadomestil za invalidnost. Temu dvigu bo sledilo tudi zvišanje najnižje pokojnine za 15 let zavarovalne dobe, določitev višjega odstotka invalidske pokojnine v primeru, da je invalidnost posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, ter tudi v primeru izven dela oziroma poklicne bolezni ter višjo odmero nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Vse z namenom krepitve elementov solidarnosti ter izboljšanja položaja vseh in ne le najbolj ranljivih državljank in državljanov. Včasih en korak nazaj pomeni dva koraka naprej, in v Poslanski skupini SMC predloga ne bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Miha Kordiš. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pred nami je še en poskus posega Slovenske demokratske stranke v nepravičen pokojninski sistem. Na eni strani je predlog dober, saj zavarovancem s pravico do invalidske pokojnine to dviguje na raven osnovnega zneska minimalnega dohodka, torej višine denarne socialne pomoči. Hkrati je predlog tudi slab, ker tega ne stori za vse prejemnike najnižjih pokojnin. No, predvsem pa je predlog simptomatičen, saj ga v SDS vlagate takrat, ko niste na oblasti. Takrat ko ste bili na oblasti, ste sprejeli Zujf, ki je rezal vsepovprek in v katerega ste med drugim zapisali tudi, da se pokojnine ne usklajujejo. V obdobju med letoma 2010 in 2017 je tako država Slovenija tudi zaradi vašega varčevanja bodisi popolnoma opustila bodisi močno omejila usklajevanje pokojnin. In zaradi tega so sedanje pokojnine v skupnem znesku prenizke za približno 319 milijonov evrov. V Levici že dlje časa opozarjamo, da so pokojnine v Sloveniji prenizke. Že leta 2006 je najnižja pokojnina znašala 69 % povprečne plače, v letu 2017 pa je to razmerje padlo pod 60 %. Danes povprečna starostna pokojnina znaša malo več kot 57 % povprečne plače. V Levici smo že večkrat opozorili, da polovica starostnih upokojencev prejema pokojnine pod minimalnimi življenjskimi stroški, 636 evrov, in da zajamčene pokojnine znašajo mizernih, nepoštenih, celo krutih 217 evrov. Ravno to najnižjo pokojnino je potrebno dvigniti na ravni vsaj kratkoročnih minimalnih življenjskih stroškov oziroma 442 evrov. Zaradi te grde slike mačehovskega odnosa države do svojih upokojencev je stopnja revščine med upokojenci štirikrat višja kot med zaposlenimi, pri čemer so najbolj prizadete ženske nad 65. letom starosti. Vsaka peta revna oseba pri nas je ženska. Če se obrnemo na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in iz njega potegnemo podatke za februar 2019, je starostno pokojnino, manjšo od 500 evrov, prejemalo več kot 50 tisoč ljudi, od tega skoraj 32 tisoč žensk. Ob vsem tem razmerje med neto plačo in starostno pokojnino vztrajno pada, cene domov za starejše so vse višje, vrste oziroma čakalne dobe pa prav tako. Po zadnjih podatkih Skupnosti socialnih zavodov Slovenije na vstop v dom za starejše trenutno čaka preko 8 tisoč ljudi, število prostih mest pa je natanko 1. To je eno prosto mesto za 8 tisoč prijavljenih. Ob tem država že 14 let ni zgradila enega samega doma za starejše občane niti ni izdelala sprejemljive strategije za povečanje kapacitet. Edina strategija, ki ste jo izdelali, gospe in gospodje iz političnega esteblišmenta, pa je bila privatizacija. Tako imamo danes 42 koncesionarjev na področju domske oskrbe, ki si jih skoraj nihče ne more privoščiti. Če sem konkreten in se ozremo k povprečnim zneskom oskrbe v javnem domu in k povprečnemu znesku oskrbe v koncesijskem domu, vidimo, da je razlika za 130 evrov. Torej zasebni koncesijski dom je za 130 evrov v povprečju dražji od javnega doma. Če pogledamo razliko med najcenejšim javnim in najdražjim zasebnim koncesijskim domom, ta razlika naraste na 478 evrov. Se pravi, samo razlika je skoraj tako velika, kot je pri nas najnižja zajamčena pokojnina za polno dobo. Zdaj si pa predstavljajte, kako naj si to upokojenci privoščijo. Ampak to je pač logika vas na oblasti, v katero ne dvomite. In to je tudi del vaše širše strategije subvencioniranja kapitala. Raje vidite, da si koncesijski baroni polnijo žepe, kot da bi dejansko razbremenili tako upokojence kot njihove družinske člane in na koncu koncev občine. Profit peščice privatnikov je za vas pač na prvem mestu. In ker je temu tako, se seveda tudi na upokojence gleda kot na vse ostalo v tej državi, kot na strošek in kot na molzno kravo. In ker so za vas upokojenci strošek, boste držali pokojnino nizko. In ker so strošek, jih boste čim dlje zadrževali na trgu dela, da bodo vplačevali v sistem. To je vplačevali v sistem, ki že sedaj gnije in ki že sedaj ne zagotavlja dostojne starosti. Ampak vi vztrajate, ker je to sistem, kot ga poznate, ker ne vidite preko očitnih omejitev, ki jih ima. Človek se vpraša, kako je možno, da enostavno ne vidite tega, kar je očitno. Kako je možno, da forsirate ljudi, da vse dlje in dlje delajo, obenem pa nekateri mladi nimajo zaposlitev, drugi imajo prekarne, neredne zaposlitve, s katerimi ne morejo nikakor priti do normalnega življenja? Kako je možno, da delavec plačuje dvakrat višje prispevke za pokojnine kot kapitalist, pa ima na koncu od tega najprej nizko plačo in nato še bolj nizko penzijo, kapitalist pa drugo jahto in peti vikend? Kako je torej možno, da s tako lahkoto podaljšujete ali želite podaljševati upokojitveno starost? Ker je to nujno, pravite, in zato, ker mora biti blagajna vzdržna. Kje je ta vzdržnost blagajne, ko je potrebno obdavčiti kapital in dobičke? Kje je ta vaša logika polnjenja blagajne, ko je potrebno obdavčiti nepremičninske velikaše, ki zgolj z rentami služijo ogabne vsote, medtem ko v šahu držijo celoten nepremičninski trg, s tem pa v suženjski situaciji na tisoče tistih, ki so enostavno prisiljeni v plačevanje najemnin? Nedavno je britanska finančna institucija Together Money, ki upravlja s krediti in hipotekami nepremičnin, objavila študijo, kjer Ljubljano in Zagreb postavlja med 10 mest v Evropi, kjer je lastniški dostop do prve nepremičnine najnižji. Se pravi, smo v evropskem vrhu po enem od poglavitnih indikatorjev neenakosti. Ampak to so točke, pri katerih vaša logika odpove. Še naprej boste dajali odpustke kapitalu, še naprej boste podpirali nepremičninske rentnike. Ko bo potrebno stiskati penzije in siliti upokojence, da zgarani delajo do smrti, no takrat, takrat pa boste spet vklopili vaše tako imenovano logično mišljenje. Takrat pa bodo ogrožene javne finance, zganjali boste vik in krik. Drugačnih rešitev od te vaše nevizije razvoja je seveda več kot dovolj, samo na stvari je potrebno pogledati drugače. Na kratko poglejmo, kaj trdimo mi socialisti in kaj pravite vi v političnem esteblišmentu. Vi po eni strani vztrajate, da delovna mesta izginjajo zaradi napredka tehnologije, da je potrebno več fleksibilnih delovnih razmer in podobne neumnosti, po drugi strani pa trdite, da morajo ljudje še vedno delati praktično do smrti. To je popolnoma protislovno, a vas ne moti. No, socialisti pa pravimo, da drži, da delovna mesta izginjajo zaradi napredka tehnologije, drži tudi, da se prebivalstvo stara, ne drži pa, da moramo delati do smrti. Pravimo preprosto, da lahko omenjeno protislovje razumemo, če si priznamo, da je odraz nekega temeljnega protislovja med delom in kapitalom, med razvojem produktivnih sil, kar spremljamo v tehničnem in znanstvenem napredku naše družbe, in produkcijskimi odnosi, ki se vztrajno upirajo, da bi sledili temu napredku. To je logika kapitalističnega načina produkcije. In odraža se v tem, da imamo namesto 6- ali 4-urnega delovnika, kar mi predlagamo, po 3 ali 4 službe, odraža se v tem, da imamo na voljo najsodobnejše tehnologije, s katerimi bi lahko zadovoljili potrebe vseh, pa medtem nekateri nimajo denarja za hrano, in to se odraža tudi v tem, navsezadnje, da morajo ljudje delati v visoki starosti, namesto da bi uživali preostanek življenja v miru. Tako bo, dokler boste zagovarjali državo z osnovno funkcijo zgolj in samo stimuliranje in subvencioniranje kapitalističnega gospodarstva, državo, katere edini smisel bo zagotavljanje občih pogojev akumulacije kapitala. Vprašanje pokojnin zato ni zgolj vprašanje, ki bi se dotikalo samo ene populacije ljudi, to je starostnikov, je precej širše vprašanje zdravstvenega sistema, v katerem je potrebno zaustaviti privatizacije in ukiniti koncesije. Je tudi vprašanje izobraževalnega sistema, kjer odpiranje univerz na trgu pomeni absoluten pad kakovosti izobraževanja. Konec koncev je to tudi vprašanje delovnih mest, ki jih uničujejo prekarizacija, negotovi pogoji dela in nizke plače. Zato potrebujemo radikalno drugačne politike, kot so to usmeritve političnega razreda v tem trenutku. Potrebujemo javno zdravstvo, ki bo dostopno in kvalitetno, potrebujemo javno šolstvo, kjer bodo edine razlike tiste v predanosti študiju, ne pa v tem, kdo si lahko ta študij privošči. In zato potrebujemo stabilna delovna mesta, kjer ljudje ne bodo v stalni negotovosti izgorevali za mizerne plače. Vse to je potrebno skupaj in tudi misliti skupaj, ko se pogovarjamo o pokojninah. Predvsem pa je pred tem potrebno obrniti logiko, ki ste ji podlegli praktično vsi po vrsti, to je logika po meri kapitala. V Levici bomo predlagani zakon podprli. V nadaljnjem postopku bomo k njemu predložili amandmaje, s katerimi bi se na dostojno raven dvignile vse najnižje pokojnine. Ne zgolj da se ustvari ena izjema, ne, ne – vse najnižje pokojnine v tej državi je potrebno dvigniti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Iva Dimic. Izvoli.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju bi pričakovali od Vlade, saj glede na normativni plan že krepko zamuja z njegovo pripravo, pa je kljub intenzivni tekmi, kdo iz koalicije je bolj za upokojence, to še en opozicijski predlog zakona. Dobrodošli v realnem svetu. Glavna predlagana rešitev je, da se določi najnižja možna invalidska pokojnina, in sicer v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka. Določila bi se za vse invalidske pokojnine ne glede na kategorijo invalidnosti in razloge za invalidnost. V Novi Sloveniji menimo, da je to nujen ukrep, saj je znano, da invalidski upokojenci vse prevečkrat prejemajo prenizke, mizerne invalidske pokojnine, kljub temu da imajo prenekateri tudi 30 let in več pokojninske dobe. Ob tem opozarjamo na dejstvo, da pokojninsko invalidsko zavarovanje temelji na zavarovalniškem principu, kar v osnovi pomeni, da je pravica do pokojnine pravica, ki izhaja iz minulega dela in temelji na prispevkih, plačanih v času aktivne dobe zavarovanca. To pa pomeni, da predlog za spremembo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 2 načeloma ne sledi temu temeljnemu načelu. Po drugi strani pa je prejšnja vlada na enak način uredila najnižje starostne pokojnine. Predlog v Novi Sloveniji podpiramo, ker se s tem rešuje socialni položaj posebej ranljive skupine zavarovancev, to je delovnih invalidov oziroma invalidskih upokojencev. Ti so plačevali prispevke v pokojninsko blagajno in bi jih želeli tudi v prihodnje, vendar zaradi svoje invalidnosti tega ne morejo več. Zato je z vidika socialne pravičnosti prav, da država tudi invalidskim upokojencem omogoča dostojno življenje s spremenjeno višino najnižje invalidske pokojnine. Na ta način tudi sledi določbam konvencije o pravicah invalidov, o odgovornosti države za zagotavljanje ustrezne življenjske ravni invalidov. Pričakujemo, da bo predlog podprla tudi Vlada oziroma koalicija, saj izhaja iz koalicijskega sporazuma. Na 9. strani je zapisano, da je, citiram: »Invalidske in vdovske pokojnine treba dvigniti na nivo, da omogoča vsaj minimalne življenjske standarde.« Konec citata. To je zapisano na 9. strani koalicijske pogodbe. Poslanci Nove Slovenije smo tudi že večkrat pripravili in vložili predlog rešitev za odpravo krivic zaposlenim delovnim invalidom in prostovoljnim plačevalcem po 31. 12. 2012, sedanja koalicija pa za te krivice teh najšibkejših skupin prebivalcev nima posluha. Ob tem želimo v Novi Sloveniji ponovno opozoriti na potrebo po uvedbi novega modela pokojninskega zavarovanja, ki bo zagotovil dolgoročno vzdržen in pregleden sistem ter mu bo mlajša generacija zaupala. V Novi Sloveniji smo že pripravili predlog tristebrnega sistema in ga tudi predstavili javnosti. Prejšnja vlada in sedanja koalicija pa tišči glavo v pesek, zato bomo poslanci Nove Slovenije glasovali za predlog zakona.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vsem lep pozdrav! Spoštovani! Moram reči, da se strinjamo s predlagateljem, z opozicijo na desni in opozicijo na levi, da so invalidske pokojnine in pokojnine nasploh prenizke. Prav je, da to uredimo oziroma to moramo urediti. Ne glede nato, da v SAB pozdravljamo vse rešitve, ki bi državljankam in državljanom prinesle izboljšanje, bodisi gmotnega stanja bodisi same kakovosti življenja, navedenih sprememb danes ne moremo podpreti. Problematike namreč ne moremo in ne smemo reševati parcialno. To pri mojih izpostavljanjih in pri SAB večkrat poudarjamo. Upoštevati moramo namreč vse deležnike sistema na način, ki ne bo rušil uveljavljenih razmerij med upravičenci. Predlog, ki je pred nami, v bistvu uvaja uravnilovko in spravlja v neenak položaj vse tiste, ki so vplačevali mnogo višje prispevke. Za sebe moram povedati, da preden sem šel v politiko, sem šel v penzijo in imam omejeno višino pokojnine, čeprav so moji prispevki prinesli mnogo več. In jaz sem za tako solidarnost. Moram povedati po pravici. Ampak pri tem ne smemo iti v nedogled in popolnoma rušiti vzajemnega razmerja, ki vlada pri pokojninskem zavarovanju. Gre za vzajemna razmerja. Druga so pa solidarnostna razmerja, kjer pa iz splošnega proračuna lahko črpamo denar in pokrivamo te razmike. Način, ko poskušamo parcialno reševati zadeve skozi sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja, rušimo celoten sistem. Tega pa ne moremo podpreti. Čeprav sedanji sistem za posameznike, ki so bili vključeni le krajši čas, govorim o invalidih, predvideva varovalko, to je prišteto dobo, ki vsakemu zavarovancu dodaja pokojninsko dobo, ki jo je izgubil zaradi delovne nezmožnosti. Torej imamo nekaj institutov notri. Poleg tega pa so prejemniki invalidske pokojnine upravičeni do varstvenega dodatka. Tega pa imamo. To je pravi vir za to pokrivanje, ki izhaja iz socialnega varstva in je vzpostavljen prav zato, da zagotavlja socialno varnost državljanov. Drugače bodo zopet očitki, ki jih velikokrat slišimo, češ, on dobiva na ta račun, eno leto je delal, pa se njegovi otroci vozijo z mercedesi okrog. Mislim, da moramo tudi na to gledati. V vsakem primeru, kakorkoli pogledamo, so nujne sistemske rešitve. Videli smo, denimo, kaj je prinesel dvig minimalne plače in povišanje plač v javnem sektorju, ki je v osnovi pozitiven, a je za sabo potegnil tudi vse negativne posledice, na primer povišanje cen oskrbnin v domovih za starejše, na kar ste poslanci iz SDS ves čas opozarjali in opozarjate, kaj se je zgodilo s tem. To smo dejansko na hitro naredili in premalo premišljeno. Ob vsaki spremembi moramo premisliti tudi o negativnih posledica in ne gledati samo pozitivne posledice, ki so politično zelo dobrodošle in ki prinašajo točke. Samo mislim, da to ni prava zadeva. Na tem mestu bi omenil še eno stvar. Danes bo na seji Vlade obravnavan ta isti zakon, Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Namen njegove spremembe je razbremenitev prejemkov iz delovnega razmerja in povišanje razpoložljivega dohodka delavcem, ki ga delodajalci izplačajo kot regres za letni dopust. Če bomo zakon, ki je pred nami, sprejeli kot ustrezen za nadaljnjo obravnavo, bomo s tem zaustavili postopek sprejetja novele, ki mora biti, da bi bil lahko višji letni regres izplačan že v mesecu maju, sprejeta naslednji mesec. Če sprejmemo ta današnji predlog, ki je pred nami, bo skoraj 900 tisoč ljudi prikrajšanih za možnost dobiti že letos znatno višji regres. Seveda pod pogojem, da bodo delodajalci sledili namenom Vlade. V Poslanski skupini zato predlogu zakona nasprotujemo. Raje bomo počakali na vladno ureditev tega problema. Čeprav bomo na ta način stranki SDS pomagali doseči enega njihovih današnjih namenom, torej pokazati zopet, da ta vlada zaostaja v svojih ukrepih, da ta koalicija ne izpolnjuje svojih obveznosti, ki si jih je zadala v koalicijskem sporazumu, ne bomo podprli tega zakona, ker verjamemo, da bomo dosegli veliko več in dolgoročno s sprejetjem predloga zakona ki ga je Vlada pripravila in ga je že predstavila. Vlada je zagotovila, da je ta predlog zakonodajnih sprememb pripravljen in z več ukrepi naslavlja izboljšanje socialnega položaja tistih, ki so upravičeni do pravic iz invalidskega zavarovanja. Te naj bi luč sveta ugledale meseca maja. Poslanci SAB bomo prvi povzdignili glas, če se to ne bo zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratična stranka upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep. Izvoli.
Hvala, gospod podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi! V pol leta delovanja ministrske ekipe in predsednika Vlade gospoda Marjana Šarca se soočamo že s četrtim opozicijskim predlogom sprememb in dopolnitev zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Vse lepo in prav. Javnost, mediji in ljudstvo tako vidi, da nekatere politične stranke delate. Ob še eni razpravi, ki se bo danes odvila v hramu demokracije, bo sporočilo ponovno šlo v smeri, da se samo eni zavzemate za upokojenke in upokojence, koalicija pa tako ali tako še ne dela in tudi ne bo naredila nič. Kot po navadi bo Desus še posebej izpostavljen. Žal danes ne bomo slišali pravzaprav nič novega, predvsem pa ne bomo slišali zadosti prepričljivih argumentov za to, da bi predlog Poslanske skupine SDS lahko spustili skozi sito današnje prve obravnave. Skratka, naša ključna ugotovitev je, da namen predlagateljev ni samo skrb za izboljšanje položaja upokojencev, saj ni zaznati iskrene želje, da bi to uredili na pravičen način, v duhu celostne ureditve problematike nizkih pokojnin nasploh. V predlogu, ki samo ga obravnavali nazadnje, to je na 16. izredni seji v decembru lanskega leta, je bila ob ostali vsebini predlagana tudi rešitev, ki jo imamo danes na poslanskih klopeh. V tokratnem predlogu pa so se predlagatelji osredotočili zgolj na invalidske pokojnine in nadomestila. Gre za predlog, po katerem bi se invalidske pokojnine izravnale z neko spodnjo mejo, in sicer ne bi smele biti pod zneskom osnovnega zneska minimalnega dohodka oziroma denarne socialne pomoči. Gre za znesek 392,75 evrov. Enako se predlaga za prejemnike invalidskih nadomestil, ki imajo še preostalo delovno zmožnost in so brezposelni. V Desusu se zavedamo, da so prejemki iz naslova invalidskega statusa prenizki. Pa ne samo slednji. Vse pokojnine in tudi vsi drugi prejemki iz naslovna pokojninskega varstva so bistveno prenizki in marsikomu ni lahko preživljati stara leta. Še zlasti ne, če na jesen življenja postaneš odvisen od svojcev ali pa če si primoran preživeti ta leta celo onkraj naše južne meje, kar se danes pogosto dogaja. Kot koalicijski partner smo zaupali svojim kolegom in smo skupaj postavili prioritete za izboljšanje položaja upokojencev. V koalicijskem sporazumu so vključeni med drugim tudi ukrepi za zagotovitev ustreznega invalidskega varstva, ki bi moralo omogočiti vsaj minimalne življenjske standarde. Kot smo danes slišali predstavnika Vlade in kot je znano širši javnosti, že od sredine marca naprej je Vlada pripravila nekaj konkretnih korakov, s katerimi se zasleduje izboljšanje socialnega položaja vseh upravičencev iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. V sklopu teh ukrepov je predvideno zvišanje odmernega odstotka na 63 %, kar pomeni posledično dvig vseh pravic iz pokojninskega varstva. Glede tega, kar je predlagano danes s strani SDS, bi rad poudaril, da gre za všečen predlog, ni pa ga primerno s tako lahkoto sprejeti. Zakaj v Poslanski skupini Desus tako menimo? Preprosto zaradi tega, ker sistem pokojninskega varstva deluje po principih in načelih, ki delujejo v sožitju eden z drugim. Govorimo o zavarovalniškem principu ter načelih vzajemnosti, solidarnosti, ki jih vključuje naša ureditev. Zaradi tega imamo določeno, na primer, spodnjo mejo minimalne pokojnine v višini 530 evrov, ki jo prejemajo tudi tisti, ki so v pokojninsko blagajno vplačali bistveno manj kot drugi. Do te pokojnine so lahko upravičeni tudi invalidsko upokojeni. Za naš pokojninski sistem je nadalje značilna tudi tako imenovana fiktivno prišteta doba za primer nastanka invalidnosti, ki vsakemu zavarovancu dodaja manjkajočo pokojninsko dobo. Tu je v še večji meri vpeljana solidarnost. Naj navedem primer. Nekomu, ki je v starosti 30 let postal invalid in je dosegel pokojninsko dobo 5 let, se prišteje še dodatnih 22 let, tako se pokojnina odmerja skupno od 27 let dobe. Resda bo pokojnina manjša, kot če bi oseba dejansko delala 40 let, in res je, da je posredi invalidnost, kar v življenju posameznika terja vsekakor več finančnih sredstev, potrebnih za približno normalno življenje. Ampak zagotovo ni vse v naslovu pokojninske blagajne. Ne smemo namreč pozabiti še na možnost uveljavljanja pravic iz javnih sredstev. Nekatere pravice iz tega naslova so v naši družbi zagotovljene, neodvisno od plačevanja prispevkov. Preplet načela zavarovalništva, vzajemnosti in solidarnosti med zavarovanci in upokojenci, med generacijami in znotraj generacij so temelji naše ureditve že mnoga leta. Kakršenkoli nepremišljen poseg vanje poruši razmerja, postavlja uravnilovke med upokojenci, ne glede na dobo plačevanja povzroča neenakosti in, kar je najbolj žalostno, povzroča nove krivice. Glede na vse navedeno naša poslanska skupina zaključuje, da zaupamo v vladno ekipo, da bomo napovedane spremembe čim prej dobili v Državni zbor. Predloga, o katerem odločamo danes, pa v naši poslanski skupini ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvoli.
Hvala lepa. Veseli me, da stranka SDS popravlja svojo napako, ki jo je naredila 27. 11. 2012, ko je ravno to zadevo v obratni smeri znižala, z amandmajem je znižala najnižjo pokojninsko osnovo s 35 % na 26 %. Takrat, mislim da je bila poleg Slovenske ljudske stranke na oblasti ali ravno ne, no, skratka, bil je amandma, ki je šel v obratni smeri. Zdaj SDS popravlja tiste svoje napake, kar je prav. Trajalo je kar nekaj časa, ampak mislim, da je smiselno, da se to popravi. Država je rekla, ne država, država smo vsi, vlada je pa tista, ki komandira. Na redni seji Državnega zbora je bilo rečeno: »Dostojne pokojnine so zagotovo prioriteta te vlade, ne samo ene stranke, celotne vlade.« No, vprašanje je, če je to res prioriteta celotne vlade, mislim, da je samo en del koalicije za to, da se ta zadeva popravi, in sicer je to bila koalicijska stranka Levica, kakor smo slišali. Rešitev je zagotovo potrebna. Invalidi so skupina, ki so najbolj prizadeti, ki si ne morejo pomagati in v glavnem so tudi v veliki meri nezaposljivi ali pa nezaposljivi od takrat naprej, ko so dosegli invalidnost. Res je, da je cela vrsta teh invalidov, ki niso vplačevali v pokojninsko blagajno praktično nobenih sredstev, in vendar bodo dobili določena povečana finančna sredstva zdaj s tem novim zakonom. Ni lahko debatirati o tem, kajti moramo vse skupaj primerjati tudi s tem, da imamo ogromno število ljudi, ki so na sociali, ki ravno tako niso delali prav nič, mnogi od njih zaradi tega ker pravijo: »Brez zveze, da bi delal, je boljše, da sem na sociali in mi mora država dajati.« Medtem ko bi marsikateri invalid rad delal, pa ne more. In ta, ki bi rad delal in ne more, je prikrajšan, tisti, ki pa lenari in noče delati, tisti se ima pa fino. Vlada je dvignila finančna sredstva za te socialne prejemnike. Od vseh teh socialnih prejemnikov sem jaz prepričan, da je vsaj 70 % takih, ki špekulirajo, ki dobijo socialne prejemke in potem še na črno zaslužijo kakšnih 200, 300 evrov. In reče: »Le zakaj bi hodil v službo, le zakaj bi delal, ko pa lahko sedim doma, dobivam denar od države in potem še nekaj na črno zaslužim.« Res pa je tudi to, da je treba ta naš pokojninski sistem v fundamentu popraviti, v fundamentu popraviti. Tukaj se pa strinjam z marsičem, kar je povedal kolega iz Levice. Ne vem, zakaj koalicija ne posluša v nekaterih segmentih Levice, saj v glavnem Levica tako ali tako dirigira usmeritve sedanje vlade in jim določa, kaj morajo sprejeti in česa ne. Tako da bi pričakoval tudi na tem področju, da bi kdaj kaj poslušali. Mogoče pa tudi Levici ni toliko do tega, da bi vse sprejeli, kajti če bi vlada vse sprejela, potem ne bi imeli več kaj govoriti. Na splošno je stanje v Sloveniji slabo, zelo slabo. Ne samo za invalide, ne samo za upokojence, tudi za tiste, ki so zaposleni. Slabo je zaradi tega, ker od leta 1992 se praktično ni skrbelo za ljudi, skrbelo se je za določene okvire, v katerih so bili tisti, ki so že tako ali tako imeli dosti oziroma so si nakradli, kajti določeni segmenti so bili tako privilegirani, da so lahko jemali iz državne malhe, iz tiste malhe, ki smo jo napolnili v nekdanji Jugoslaviji vsi, ki smo delali. Iz tiste malhe so jemali kolikor jim je pasalo, ne kolikor so potrebovali, ampak kolikor so lahko zagrabili. Jasno, da se je vse skupaj začelo prazniti. Danes je vse skupaj zelo prazno. Tisti, ki so nakradli, tisti so zunaj. Marsikdo je zunaj, marsikdo ima denarje v davčnih oazah in tistega pač ne bomo videli, kajti nikomur ni do tega, da bi se te zadeve uredile. Ta zakon je sicer ena majhna kaplja v smeri poprave krivic. Morda tudi ni najbolje napisan. Marsikaj bi se dalo bolje napisati, bolje koncizno, bolj eksaktno in znotraj segmenta teh ljudi tudi narediti neke razločbe, da bi se to drugače uredilo. Vendar pa en korak naprej pa je, zato bomo mi v poslanski skupini ta zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske bo predstavil Marijan Pojbič. Izvoli.
Spoštovani! Področje invalidnin je zelo kompleksno vprašanje, ki ga je potrebno obravnavati z vso skrbnostjo, še posebej ker gre za ranljive skupine ljudi, ki si velikokrat sami ne morejo pomagati, prejemajo pa invalidnino, s katero ni mogoče preživeti, zato jim mora država nujno pomagati. Iz dneva v dan prejemam zapise teh ljudi, ki so zelo razočarani nad ignoranco odgovorne politike do njih. Potrebno jim je prisluhniti in pomagati z rešitvami, ki jim bodo zagotavljale človeku dostojne pogoje za preživetje. Posebej se moramo zavedati, da so predvsem invalidi z delno invalidnostjo v zelo težkem položaju, saj je nadomestilo bistveno pod pragom revščine, hkrati pa v praksi zelo težko dobijo delo oziroma je to praktično nemogoče. V času, ko imamo gospodarsko rast in ko Vlada deli proračunski denar vsepovprek brez dobrega premisleka, je logično, da ljudje, ki živijo globoko pod pragom revščine, pričakujejo zvišanje njihove, malo da ne, miloščine na raven vsaj višine socialne pomoči. Dvig minimalne možne invalidske pokojnine, kot se predlaga s spremembo zakona, bi pomenil spodnjo mejo, ki ni odvisna od drugih določb ZPIZ-2, na njih tudi ne vpliva, ali drugih zakonov, pod katero se invalidska pokojnina ne more odmeriti. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je v Državnem zboru Republike Slovenije širše politično soglasje glede nujnosti izboljšanja položaja socialno ogroženih skupin prebivalstva, med katere pa gotovo spadajo invalidski upokojenci, ki dobijo invalidsko pokojnino pod osnovnim zneskom minimalnega osebnega dohodka. Glede na to, da sta sedanja vlada in koalicija z rebalansom proračuna dvignili javno porabo za 460 milijonov evrov, torej za skoraj pol milijarde, ob tem, da niste storili nič v smislu preprečevanja korupcije in kraje velikih zneskov denarja iz državne blagajne v večini podsistemov, ne vidim razloga, da se sredstva ne bi zagotovila tudi vsaj za najbolj socialno ogrožene invalidske upokojence. Še enkrat. S predlogom zakona se predlaga določitev najnižje možne pokojnine za invalidsko upokojene v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka, kot je določen z Zakonom o socialnih prejemkih. Predlog se nanaša na vse invalidske pokojnine, ne glede na kategorijo invalidnosti in razloge za invalidnost, ki so kot pogoji za invalidsko upokojitev določeni po veljavnem zakonu ZPIZ-2. Glede na to da je osnovni znesek minimalnega osebnega dohodka tisti znesek, ki je določen kot minimum za preživetje ene osebe, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bi morala biti tudi pokojnina določena najmanj v tej višini, še posebej v primerih, ko gre za invalidske upokojitve, saj gre za osebe, ki si ne morejo priskrbeti drugega vira dohodkov oziroma so z delno zmožnostjo za delo zelo težko zaposljive. V primeru, da gre za osebe s preostalo zmožnostjo za delo, se takšna minimalna pokojnina zagotovi le v primeru, da je oseba prijavljena na Zavodu za zaposlovanje kot iskalec zaposlitve in ne dobi ustrezne zaposlitve brez svoje krivde. Ravno zato ker so omenjene osebe nezaposljive oziroma so težje zaposljive, je mogoče določitev najnižjih pokojnin za invalidsko upokojene določiti drugače od drugih upokojencev, saj gre za različne položaje skupin upokojencev, ki jih je mogoče tudi obravnavati različno iz stvarno utemeljenega razloga nezmožnosti zaposlovanja. Prav tako mora Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje na podlagi pooblastil iz 12. člena ZPIZ-2 po uradni dolžnosti pridobiti podatke od Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje in uskladiti višino pokojnine. Odločbe o novi višini pokojnine se izdajo upravičencev po uradni dolžnosti v 30 dneh po uveljavitvi zakona. Iz vseh naštetih razlogov oziroma argumentov bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona, ki smo ga vložili v parlamentarno proceduro, tudi z veseljem podprli. Prav tako pričakujemo podporo vseh koalicijskih strank, ki zelo veliko govorite, da je potrebno pomagati socialno najbolj ogroženim. Tukaj seveda mislim predvsem na SD, Levico in pa Desus. Danes se bodo lahko državljanke in državljani Republike Slovenije ponovno prepričali, kdo govori eno dela pa drugo. Danes, ko sem poslušal stališča poslanskih skupin, moram reči, da sem zelo razočaran in žalosten. Očitno se ponavlja iz dneva v dan tisto, na kar sem pred tem opozoril, in to je, da ta koalicija v večini govori eno, dela pa drugo. Rada zavaja, rada veliko govori, na veliko zapravlja, za tiste najbolj ogrožene pa si niti časa ne vzame, da bi dobro poslušala in ne najde posluha za nekaj milijonov v državnem proračunu, da bi rešili te najbolj ranljive skupine. To so tudi delavni invalidi, za katere smo zakon v SDS predložili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Najprej je za besedo zaprosila predstavnica predlagatelja Anja Bah Žibert. Izvoli.
Hvala za besedo. Jaz sem zelo natančno poslušala vsa stališča in se zahvaljujem vsem tistim političnim strankam, ki so v tem predlogu zakona videli korist in potrebo, da se sprejme. To so Levica, SNS, NSi in pa seveda mi kot predlagatelji, to je Slovenska demokratska stranka. Vendar pa upam, da bo takšen odraz potem tudi na samem glasovanju, da bomo dejansko to številko videli potem tudi na enkratnih. Pa vendar dovolite, da grem po vrsti, ker se mi zdi, da sem dolžna nekatere odgovore. Vlada je v svojem mnenju, kjer zakon zavrača, napisala, da je ta problematičen, ker zadeve rešuje parcialno. Res je, da je predlog zakona naravnan za tisto kategorijo, ki je najbolj ogrožena. Jaz sem vam povedala številke, 234, 244, 270 evrov. To so zneski, s katerimi morajo živeti invalidski upokojenci ves mesec. Upam, da se zavedate teh številk. Če bi verjela v dobronamernost te Vlade, bi nekako sprejela, ja res je, niste spremenili stvari za ostale kategorije. Jaz sem za to, da spremenimo stvar in popravimo stvari tudi za ostale kategorije invalidskih upokojencev v nadaljevanju zakona. Samo Vlada problematizira že te številke, ki bi nastale, če bi popravili to skupino upokojencev. Za njih so že te številke preveč. Zato enostavno ne razumem, kako se boste lotili nekih drugih rešitev, kajti že pri teh številkah, vi ste izračunali, da gre za 33 milijonov, je preveč. Seveda je preveč, če damo 13 milijonov za protokol. Verjamem, da je preveč. Ker piti pa jesti je pa treba na Vladi. S falconi se pa mora tudi vsak minister voziti tudi v Bruselj pa nazaj. Seveda je preveč. Ampak veste, ti ljudje pa životarijo. Kot drugo. Če bi res šlo, da se v tej državi nič ne rešuje parcialno, bi tudi verjela v dobronamernost mnenja Vlade. Zakaj se je pa dvignila najnižja pokojnina? Kaj se je zgodilo s tistim, ki je imel pred tem pokojnine 510 evrov? Je bila za njega to celostna rešitev ali parcialna rešitev? Prav tako govorite o tem, da bi rušili nek sistem invalidskega upokojevanja. Sami ste ga zrušili! Vi ste tisti, ki ste dvignili socialno podporo. Jaz ne rečem, da ni prav, da ste jo, kajti tudi tisti ljudje morajo živeti. Ampak najbolj smešne in najbolj boleče pa so bile primerjave tistih poslancev, ki ste danes govorili o tem, da tisti, ki ima eno leto delovne dobe, in tisti, ki ima 33 let delovne dobe, bo dobil zdaj enako invalidsko pokojnino. Tisti, ki pa nima nič delovne dobe, dobi pa po 200 evrov skoraj več od tega, ki je delal. A to je pa poštena rešitev? To, kar imamo danes, je pa pošteno? Veliko vas je govorilo, da se pripravljajo spremembe zakona. Ja, res nekaj pripravljate. Sicer je predsednik Vlade povedal, da ne gre za pokojninsko reformo in tukaj bom dala tudi odgovor kolegici SMC, da mi takšnega zakona, kot je danes, ne bi predlagali, če bi bili v koaliciji. Spoštovana Janja Sluga, res ga ne bi, ker bi bila na mizi že pokojninska reforma in bi zadeve celostno rešili. Jaz mislim, da ni napačno, da kakšne zadeve uredimo in popravimo tudi parcialno, če druge rešitve trenutno ni. Vlada predlaga v prihodnje spremembo odmernega odstotka. To je ena od rešitev v prihodnje. Kaj pa to pomeni za tiste, ki so se včeraj upokojili? Jim boste popravili odmerni odstotek? Boste tem invalidskim upokojencem šteli nov odmerni odstotek ali samo tistim, ki se bodo upokojevali poslej? V javnosti ste odgovorili, da ne, da se bo odmerni odstotek popravljal samo za prihodnje. Zame so tudi to neke nepravične rešitve. Veliko vas je govorilo, da predlagamo neko populistično rešitev v tem predlogu zakona. Ko sem šla v politiko so rekli: "Anja, saj boš dobila trdo kožo." So pa trenutki, ko vsaka koža popusti. In danes je eden takšnih trenutkov. Ali veste zakaj? Zato ker nam očitate populistične predloge, sami pa očitno sploh ne veste, kaj piše v vaših programih strank. Sami pa sploh ne veste, kaj ste zapisali v programih strank. Tukaj na primer SD, ki je vehementno zavrnil zakon v področju starosti in pokojnin, pravi: Slovenija brez revščine, zmanjševanje revščine in socialne izključenosti. Kaj pa so invalidsko upokojeni, kot ena najbolj socialno izključenih skupin? Naš cilj je, da bomo dvignili in vpeljali višje pokojnine. Mar res? Invalidske upokojence kratko malo izpuščate. Tveganje revščine želimo vsaj za četrtino znižati med starejšimi. A bežite, no. Danes vam ta predlog zakona, ki bi zmanjševal revščino, ne ugaja. DeSUS je pa sploh ena stranka, ko pa res ne razumem, da takšnega predloga ne podpira. V prihodnjem obdobju bomo s svojo politično močjo in izkušnjami prevzeli odgovornost za pripravo temeljite pokojninske reforme. V prejšnji vladi ste bili, zdaj ste, pokojninske reforme pa še kar ni. Ko pa predlagamo neko rešitev, pa pravite, da to je parcialno, to ni v redu, tako se stvari ne delajo. To ni odgovor tem državljanom, da boste pripravili. Ti državljani danes tako živijo. In to je kategorija ljudi, spoštovani, ki velikokrat rabi dodatno zdravstveno pomoč in velikokrat jo morajo tudi plačevati. različna zdravila, ki so na listi za plačevanje, potni stroški, ko se morajo prevažati v določene zdravstvene ustanove in tako naprej. In še odgovor mimogrede tem, kar se mi zdi pa najbolj podlo, pa je: Saj imajo možnost varstvenega dodatka. To je pa podlo. Pa vam bom povedala, zakaj. Primer družine: Oče delavec, imel je hud infarkt, invalidsko upokojen, žena, okoli 9 let delovne dobe, huda oblika raka, invalidsko upokojena. Ta dva človeka sta pred tem trdo delala. Postavila sta si hišo, imeli so tudi avto, normalno, živeli so lepo. V naslednjem trenutku se je vse zrušilo. Zaradi bolezni, ne zato, ker ne bi želeli delati. In postavili so si hišico, ki bo hitro po nekih izračunih vredna več kot 120 tisoč, ali pa avtomobil, ki bo vreden malo več kot 10 tisoč evrov. Zdaj jim boste pa jemali! Kajti če je hiša vredna več kot 120 tisoč evrov, ki so si jo prigarali, se jim bo potem to jemalo. In ne govoriti o rešitvah z varstvenim dodatkom. Še enkrat naj povem, to je kategorija ljudi, ki je vplačevala, ampak jih je bolezen onemogočila. Res je tudi to, kar je Vlada zapisala, da je drugače s tistimi, ko nekako pride do bolezni ali pa poškodbe na delu oziroma iz dela. Ampak veste, to gre po nekih kategorijah, po nekih priznavanjih. Mnogo bolezni danes pa se zgodi zaradi pritiskov in obveznosti ter trdega dela na delovnem mestu pa niso priznane kot bolezen iz dela. Tako, veste, to je zelo šibko in na tem jaz nebi gradila. Kar se tiče stranke LMŠ. Oni niti kaj veliko ne govorijo o invalidskih upokojencih v sovjem programu. Verjetno jim pač ta kategorija ni predstavljala neke potrebe, da bi jo omenjali. Ste pa govorili, da je potrebno urediti pokojnine tako, da bodo te vsaj nad pragom tveganja revščine. Vendar to govorite za pokojnino za polno delovno dobo, tako da invalidske pokojnine tukaj ne moremo šteti. Naprej. Stranka modernega centra. Tukaj pa sploh ne bom izgubljala besed, kar tam pa pravzaprav ni nič napisano. Oni pa očitno prilagajajo svoj program bolj koalicijskim potrebam in da ostanejo v koalicij. Njihov ne temu zakonu me niti ne čudi. Me pa čudi ne temu zakonu s strani Stranke Alenke Bratušek. Prej je bilo priznano, da ste sami storili kot koalicija napako, ko ste dvignili plače v javnem sektorju in na drugi strani naredili celo to, da bodo morali ti ljudje za druge storitve plačevati več in bodo bolj oškodovani, kot da bi jim koristilo. Edino, kdor je v tem primeru zaslužil, je pravzaprav država, ker bo pobrala večje davke. Vi ste pa v svoj program zapisali: Postopoma bomo povečali pokojnine na dostojno raven s posebno pozornostjo do vdovskih in invalidskih pokojnin. In še naprej: Posebno skrb bomo namenili popravku vdovskih in invalidskih pokojnin. Torej ravno to, kar danes predlagamo. Očitno je cena za to, da si v koaliciji, zelo visoka, ampak jaz vam predlagam, da vsaj to iz programa, ki ga imate na spletni strani, izbrišete. Ker očitno pišete in govorite eno, potem ko pa je nekaj na mizi, pa delate drugo. Da koalicija ne bo sprejela zakona, nadkoalicijska Levica ga bo podprla, ampak oni so itak nad vami, vi ste daleč pod njimi, tako da se temu ne čudim. Je pa zelo zanimivo gledati vaš opomnik. Sicer ne vem, zakaj sem ravno jaz dobila opomnik koalicijskih strank. Ampak ga je pa zelo zanimivo gledati. Opomnik v imenu tega, kar se zmeni koalicija, ni podpisan. Je pa na glavi stranke Liste Marjana Šarca. Dobra koalicija. Vse sloni na eni sami stranki. Veste, kaj ste pa tukaj napisali – danes ste začeli potem z nekimi razmerami, to ste tudi notri sicer napisali, da bo problem, ker ne bo ravnovesja, ker se bo rušilo ravnovesje. Ampak tukaj ste v prvi vrsti videli težavo. Če se to sprejme, bodo težave na strani Vlade pri razbremenitvi regresa. Povedali ste na drug način, da nimate denarja. Pri takšnem proračunu, kot ste ga sprejeli, nimate po izračunih Vlade, pa ji bom verjela, 33 milijonov. 15 milijonov, no, 14 in še nekaj, sem vam že jaz naštele, če boste nekaj manj jedli in pili. Če boste pa kakšno potovanje naredili še s kakšno redno linijo, bo pa kmalu tukaj dovolj denarja. Povedali ste, da pokojninski sklad oziroma sistem nima denarja in bi to morala poravnati država, zato odgovarjam kot znesek iz proračuna. Tu ste se na štirih straneh ukvarjali s tem, kako bi ta zakon zavrnili. Štiri strani. Sicer je to dobila Anja Bah Žibert, ki ni koalicijska poslanka, očitno vam tudi te stvari najbolj ne štimajo. Je pa nekaj zanimivo, da pa kljub temu, da nam očitate populizem, da ste se v stališčih ne vem kako trudili, da bi ta zakon zavrnili, priznavate pa s tem dokumentom nekaj, da ste se neverjetno močno trudili kaj poiskati, da ga lahko, za božjo voljo, zavrnete. Piše, da ste se celo koalicijsko usklajevali dvakrat na ta predlog zakona. Pa vendarle tudi vaše kože niso tako zelo trde! Ampak kot rečeno, danes boste koalicijski stroj naredili po svoje. Morda bo pa kakšen poslanec vendarle razmislil o teh rešitvah. Še enkrat, govorimo o prvi obravnavi zakona. Mi smo želeli rešiti problem te najnižje kategorije v okviru upokojencev invalidov, ki dobivajo manj, kot je socialna pomoč. Ti ljudje so vplačevali. Tisti, ki so na socialni pomoči, pa nimajo niti pol leta delovne dobe. Ti ljudje pa so vplačevali, ampak so zboleli. Kot drugo, ko govorite, da so tudi druge pokojnine nizke, se strinjam. Ampak veste, razlika je med invalidskimi upokojenci in preostalimi upokojenci. Preostali upokojenci so še lahko delovno zmožni. Marsikdo si najde še kakšno dodatno delo. Ti ljudje pa ne morejo delati. Ti ljudje dobijo tisto, kar je, in s tistim morajo preživeti. Največkrat rabijo tudi pomoč svojih družinskih članov. Glede na to, da sem dobila več sto mailov oziroma zasebnih sporočil, mi ne govoriti o tem, da se gremo populizem, kajti sicer bom jaz organizirala en obisk na domovih teh ljudi, da boste videli, kako živijo. Pa bomo videli potem, kdo bo govoril o populizmu. To ni populizem. To je reševanje, zaradi katerega smo izvoljeni v ta državni zbor. V ta državni zbor smo izvoljeni zato, da se bo izboljševalo stanje v državi, seveda na primeren način. V drugem branju, spoštovana vlada, če bi bili dobronamerni, absolutno sem za to, da se popravi tudi preostala lestvica vseh invalidsko upokojenih. Kaj bo pa potem razlog, ker bo tistih 33 milijonov naraslo. Sem pa takoj za to, da to popravimo. V prvi vrsti je bila tudi želja, da pripravimo takšen predlog zakona. A kaj, ko smo vedeli, da bo takrat pa spet drug problem – od kod vzeti. Na eni strani govorite, da boste stvari celostno rešili, na drugi strani pa je še za to rešitev premalo denarja. Potem pa razumi, kdor more. Ne, ne, koalicija, danes me ne boste prelisičili oziroma danes vaš argument s populizmom in parcialno rešitvijo zadev ne bo šel skozi. Preveč parcialnih rešitev ste sprejeli, preveč neumnosti ste sprejeli. Predvsem pa ste sprejeli takšen proračun, ki bi lahko to zadevo rešil, ampak raje zapravljate denar za druge zadeve.
Hvala, gospa poslanka, za vaše stališče. Preden dobi besedo predstavnik Vlade, vas, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, obveščam, da se lista prijavljenih nekoliko spreminja. Tako je vrstni red prijavljenih trenutno takšen: kot prva gospa Iva Dimic, sledi gospa Eva Irgl, nato sledi gospa Nina Maurovič. Gospod državni sekretar, beseda je vaša. [[oglašanje iz dvorane]] Gospa Sluga, imate postopkovno, izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Ja, to je zelo pomembna informacija, ki ste jo zdaj povedali. Namreč, da niti še prvi razpravljavec ni dobil besede. Zato bi vas lepo prosila, da opozorite predlagateljico, ko navaja neke stvari in ko se odziva, da se še vedno odziva na tisto, kar smo povedali v stališčih poslanskih skupin, ne na tisto, kar sem jaz povedala kot Janja Sluga, ker te besede še nisem imela. Ona zelo dobro ve, da se jaz zdaj ne morem odzvati na to, da so bila to stališča. Zato je izjemno nekorektno, da ne omenjam, da ni v skladu s poslovnikom, da se na tak način odziva na stališča poslanskih skupin, da poimensko imenuje posamezne poslance in kaj so rekli. In, ja, dejstvo je, da če bi bili v koaliciji, tega predloga ne bi vložili, ker nazadnje, ko ste bili v koaliciji leta 2012, ste pokojnine nižali, to je dejstvo. In očitate po eni strani, da je proračun protiustaven [[…]]
Kje je tu postopkovni predlog, gospa poslanka?
Takoj bom končala.
Postopkovni predlog, za to imate zdaj pravico, za replike bo kasneje čas.
V prvem stavku je bil moj postopkovni predlog, predsedujoči, da tudi vi poslušate te razprave in se odzovete [[…]]
Poslušam, poslušam vas ves čas, nimate pa pravice replike v tem trenutku.
Prosim, da opozorite predlagateljico, kot sem predlagala že v postopkovnem predlogu, da se na tak način ne odziva in ne krši poslovnika. To je bil moj postopkovni predlog. Hvala lepa.
Najlepša hvala. Imamo odziv. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Bom zelo kratka. Jaz sem odgovarjala na stališča, ki so bila predstavljena. In zdaj ne vem, mogoče mi boste vi svetovali, kako naj v prihodnje govorim, ali morda nekdo iz SMC ali pa [[…]]Ne vem. Če nekoga poimenuješ z imenom in priimkom, se mi zdi to najlepše poimenovanje. Če pa želi nekdo, ne vem, najmanjša politična stranka, politična stranka pred izbrisom, potem se pa lahko tudi tako imenujemo. Hvala lepa.
Imamo še en postopkovni predlog. Moj predlog, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, je pa naslednji: pred nami je še pet ur razprave, vsak lahko pride do besede. Predlagam pa, da to delamo v skladu s poslovnikom. Izvolite, gospa poslanka.
Predsedujoči, v skladu s poslovnikom imam jaz za svoj postopkovni predlog tri minute. Pri mojem prvem predlogu ste mi vpadli v besedo in mi niste dovolili nadaljevati. Zdaj bi pa zelo rada vedela, na podlagi katerega člena poslovnika je bil zdaj ta odziv predlagateljice na moj postopkovni predlog. In upam, da bom naslednjič imela te tri minute.
Hvala, gospa poslanka, za vprašanje. Predlagatelj in Vlada se kadarkoli tekom razprave lahko javita k razpravi in tudi ta čas se odšteva. Gospod državni sekretar, ali želite besedo? Izvolite.
Hvala za besedo. Bi dal prvi odziv. Začel bi nekako s tistim, ker so bili omenjeni nekateri zneski, se pravi 234, 244 in tako naprej. Zdaj predvidevam, da tu ne gre za invalidske pokojnine, ampak za nadomestila To verjetno mora biti v štartu jasno, ker invalidska pokojnina ima predviden višji izhodiščni znesek. Nadomestila se v bistvu izplačujejo takrat, kadar ima nekdo manjšo zmožnost za delo, se pravi je še dela zmožen, ampak ne v takšnem obsegu oziroma ne za tista dela, pa ne za morda toliko časa, kot bi bil tisti, ki je popolnoma delovno zmožen. V teh primerih imamo eno situacijo, ko je nekdo brez dela prijavljen na zavodu, je to nadomestilo nekoliko višje, v primeru, da si pridobi delo, pa je nekoliko nižje, ampak je namenjeno lahko rečemo do določene mere, da mu izboljša njegov socialni položaj. Zato so tudi ti zneski sorazmerno nizki. Druga reč. Odprt je v tem primeru en člen. To, kar si je vlada zastavila kot cilj, kar izhaja tudi iz koalicijske pogodbe in je tudi potem koalicija nekako potrdila. Potrdila je seveda izhodišča, ne še celotnih sprememb, ki se bodo zgodile, ampak izhodišča, o katerih se lahko pogovarjamo. Ta izhodišča so bila potem predstavljena na Ekonomsko-socialnemu svetu. Tu bi posebej izpostavil, da je s strani socialnih partnerjev bilo izrecno naročeno tudi v času, ko smo se pogovarjali o NRP oziroma Nacionalnemu reformnemu programu, da v tem delu, ko se pa pogovarjamo o pokojninskem sistem, da pričakujejo raven soglasja. Se pravi, da ne gre zgolj za to, da se posvetujemo, da se usklajujemo, pogovarjamo, ampak dejansko socialni partnerji pri tako občutljivih temah pričakujejo soglasje. Zaradi tega je tudi zelo pomembno, da pelje ta proces, kolikor je le mogoče, Vlada, ker je tudi vključen celoten proces – od tega, kako se zadeva pripravi, kako se potem razpravlja v okviru Ekonomsko-socialnega sveta in tako naprej. Tukaj po prvi predstavitvi teh izhodišč je bila tudi nemudoma ustanovljena pogajalska skupina. Ta pogajalska skupina bo zdaj v naslednjih dneh dobila tudi člane z vseh teh strani in se bomo intenzivno srečevali ravno z namenom, da se dela na vsaki izmed teh rešitev. V vašem primeru tak pristop načeloma ni možen, glede na to da tudi niste člani Ekonomsko-socialnega sveta. Mi bi dejansko ta postopek radi peljali tako, kot so nam tudi položili socialni partnerji na srce, da jih bomo pri tem upoštevali, poslušali, soočili različne poglede, različne izračune, ker morebitne napake, kadar se takšne stvari delajo, se štejejo lahko v desetinah ali pa stotinah milijonov evrov. Druga stvar, ki je pa tudi zelo težavna, so pa morebitne krivice oziroma nepravičnosti, ki bi se zgodile pri hitrih potezah ali pa ne dovolj premišljenih, ki lahko pripeljejo do tega, da nikoli ne bo možno potem spet normalno uravnotežiti tega sistema in ga lahko spravimo v bistvu k stečaju. Predlogi, ki jih je tudi Vlada pripravila, nekako naslavljajo tudi to področje, o katerem govorite danes vi, ki so nekako del takega predloga, le na nekoliko drugačen način. In zakaj na drugačen način? Zaradi tega ker se nekako upošteva t. i. zavarovalniško načelo, se pravi, da se gleda, koliko je nekdo vplačeval v sistem, koliko časa je to trajalo. Od tukaj naprej je treba potem nekako vse te lestvice med sabo uskladiti na način, da bodo delovale korektno in pošteno do vseh državljanov oziroma tistih, ki potem koristijo pravice iz sistema. Tu bi zagotovo veljalo omeniti, tudi sami ste omenili minimalno pokojnino za 40 let pokojninske dobe. Eden izmed razmislekov, ki smo ga imeli na Ministrstvu za delo, je, da se odmerni odstotki v tolikšni meri tudi prilagodijo, da se ta dejansko absorbira. Kaj to pomeni? To pomeni, da bi radi nekako težavo, ki se je pojavila, se pravi, da je velika razlika med tem, ali imaš 40 let pokojninske dobe, ali pa ti morda manjka samo ene mesec, da ta zob, ki se je zdaj zgodil, za katerega ocenjujemo, da je nepravičen, nekako prestavi tako, da bo spodaj in bo dejansko za vsak dodaten mesec dela na razpolago nekaj več, se pravi sorazmerno več, ne pa bistveno, bistveno manj ali pa bistveno več. Se pravi, da se nekako ravnamo po neki sorazmernosti in na tak način smo tudi rešitve pripravljali. Tako da s tega vidika, ko govorimo ravno o invalidskih pokojninah, ko pride do poškodbe pri delu oziroma pride do poklicne bolezni, trenutno je ta odmerni odstotek 57,25 %, tu smo si zamislili prehod na 63 %. Kar se tiče invalidske pokojnine, kadar pride do poškodbe zunaj dela, imamo sicer različno – za moške 36 % za ženske 39 % – poenoten je pri 41 %. Se pravi, spet nekoliko višje. Ko pa govorimo o nadomestilih, se pravi, ne o invalidskih pokojninah, in to moram ponovno poudariti, govorimo o nadomestilih, ki imajo drugačno naravo in drugačen namen, in v primeru, ko je zavarovanec vključen v zavarovanje, bi ta odmerni odstotek ravno tako dvignili s 57,25 % na 63 %. V primeru, ko pa ni vključen, pa ta, ki je trenutno postavljen kot minimalna odmera pri 26 %, da bi se ta dvignila na 29,5 %. Kar pomeni, da v vsakem primeru govorimo o približnih dvigih za prihodnje upokojence, ki so tam nekje od 5 do 15 % glede na trenutno situacijo. Pokojninske spremembe se delajo načeloma za naprej za naslednje generacije, za tiste, ki so pa prejšnje generacije, pa se načelom poskrbi z neko indeksacijo. V letošnjem letu, kot veste, bo sicer indeksacija dvakrat, bo redna in izredna. Ena je bila že narejena – 2,7-odstotni dvig –, druga pa bo ob koncu leta. Tukaj je treba tudi vedeti, da pokojninski sistem je verjetno ena izmed največjih civilizacijskih pridobitev vseh časov. To je v bistvu pridobitev, ki omogoča, da lahko tudi novi način življenja, ki predpostavlja, da veliko ljudi, lahko rečemo urbaniziranih v mestih, ne živi v tistem krogu družine, so pogosto izven, mladi tudi odhajajo bodisi v mesta, lahko gredo v tujino ali kakorkoli že, da se za starejše, ki ne morejo več delati, poskrbi na primeren način in ta sistem je treba seveda tudi negovati. Trenutno je notri okoli 620 tisoč upravičencev, se pravi, tistih, ki prejemajo sredstva iz tega sistema. Na drugi strani pa imamo tam nekje približno 940, 950 tisoč tistih, ki vplačujejo. Med temi so, recimo, tudi tisti, ki vplačujejo poleg tega, da prejemajo nadomestila za brezposelnosti, in tako naprej. To pomeni, da ta sistem tudi zaradi staranja prebivalstva je pod silovitimi tenzijami in tukaj bo treba še posebej paziti, da bodo ta razmerja, ko se bodo uravnavala, dobro premišljena, da ne bi prihajalo do težav v sistemu. Tukaj, ko je bilo rečeno tudi, recimo, kdor ni delal, lahko dobi tudi do 200 evrov več, se pravi, če je invalidsko upokojen, ni tako velike razlike. Druga stvar, ki bi jo pa rad povedal, kar ni pomembno, praktično da ni tako velike razlike, ampak druga stvar je tukaj pomembna; da dejansko, kot sem že uvodoma povedal, gre za povezavo glede na vplačila. Iz teh izplačil se odmeri neka pravica, razlika se pa potem črpa iz druge mreže, ki se imenuje v bistvu mreža, ki zagotavlja socialno varnost. Zato mislim, da je neprimerno, da se en varstveni dodatek v eni točki, se pravi utemeljitev preko varstvenega dodatka, označi kot nek podel način razlage. Varstveni dodatek je tam ravno zato, da tisti, ki nimajo zadosti ravni socialne varnosti in nimajo dovolj pravic, ki bi izhajale iz zavarovalniškega sistema – kar pomeni, da so manj vplačevali kot drugi –, pridobijo neko pravico, ki jim zagotavlja vsaj neko osnovno socialno varnost, da lahko preživijo. To je v bistvu namen tega; da nekdo zaprosi za varstveni dodatek ali pa dobiva neke koristi oziroma neke transferne pravice tudi iz sistema socialne varnosti. Daleč od tega, da je sramotno. Ta sistem je tam, zato da se ga ljudje poslužijo, zato smo ga naredili, zato je ta mreža tam, zato da ne bi kdorkoli ostal, kot bi temu rekli, zadaj. Od tu naprej morda še ena reč. Zasledil sem tisto vašo misel, da je ena izmed strank postala svoj opomnik menda tudi drugim poslancem. Mislim, da to niti ni slabo zaradi tega, ker v osnovni fazi to prispeva h kakovosti razprave. Če bi si vsi izmenjali mnenja, opomnike, preden bi prišlo do razprave v Državnem zboru, mislim, da bi bila razprava odlična in bi to res prispevalo k temu, da bi prišli tudi do boljših rešitev. Ampak iz tistih razlogov, ki sem jih že povedal prej – in verjetno se bom tudi še kaj oglasil – seveda Vlada tega predloga ne podpira. Hvala.
Hvala, gospod državni sekretar. Gospa Iva Dimic, nimate še besede, ker je pred vami še gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa. Bom kratka. Državni sekretar, to so invalidske pokojnine – zneski, o katerih sem govorila – in ne nadomestila. To sem povedala dejansko za tiste, ki so v kategoriji nezmožni več za delo. Se pravi, to ne govorim na pamet. In ko pravite, reševanje z varstvenim dodatkom. Še enkrat, mi imamo socialno podporo v tej državi višjo, kot jo dobi nekdo, ki je delal, zbolel in je invalidsko upokojen. Mislim, da ni rešitev s tem, da rečete, zdaj pa lahko z neko obliko varstvenega dodatka to potem nekak izenačujemo [[…]]To ni prava, to ni poštena rešitev! Zato dvig teh najnižjih vsaj na nivo teh, ki dobivajo tako imenovano socialno pomoč. Druge stvari vemo natančno, kako prihaja do izračunov in na kakšen način sistem funkcionira. Ampak poglejte, tudi najnižjo pokojnino smo določili. Smo jo določili, pa je nekdo z njo pridobil, ne vem 40 evrov, saj ni pomembno, tisti, ki je imel pa 505 evrov pred tem, ni pa nič dobil, ker je šel dvig do 500 evrov. To, kar ste povedali, ste po pravici povedali. Spremembe na pokojninskem področju – ja, se spreminjajo, ampak za naprej. Nove krivice boste odprli. Tisti, ki bi šel danes v pokoj, in če boste čez pol leta to sprejeli, bo imel različno pokojnino kot tisti, ki bo šel čez pol leta z isto delovno dobo. Nove krivice boste odprli! Tukaj pa govorite, da boste, zato ker boste izravnavali dvakrat na leto, reševali. S tem ne bomo rešili teh invalidskih upokojencev, ki imajo nižje prejemke, kot je socialna podpora. Kar se pa tiče tega, kar sem pridobila s strani koalicije – če je to koalicija, kot rečeno, je na glavi ene politične stranke. Vse lepo in prav, bi bila zelo vesela, če ne bi v prvi vrsti pisalo, zakaj zavrniti zakon. To ni zame noben dodatek k razpravi, pa tudi h kakovosti razprave ne, ker je že v prvem stavku napisano, zakaj zavrniti zakon. Tako je to tukaj notri, kar bo kdo govoril, blef, ker že vnaprej govorite, da je treba zakon zavrniti. Tukaj imam, če vi niste dobili, vam lahko pokažem. Dvakrat ste se sicer sestali, ampak imate pa samo argumente, zakaj zakon zavrniti. Imeli ste pa težavo, ker ste se morali dvakrat dobiti. Bila bi tudi vesela pogovora in tudi rekla sem, da karkoli, če je narobe, tisto, kar ste povedali – nesorazmerje; se strinjam, z veseljem ga popravimo. Samo potem boste rekli, od kod denar, ker že zdaj pravite, da je 33 milijonov veliko. Mi želimo vsaj to najnižjo kategorijo zdaj popraviti. Potem naj se pa, seveda, ko boste lahko, popravi še ostalo. Se čudim, kje boste dobili denar za vse tiste ukrepe, ki jih nameravate, ker danes je problem za te upokojence, mi smo imeli po oceni 10 tisoč, verjetno jih je nekaj več – niti za te se ne da popraviti. Res se sprašujem, kjer boste odbili denar, čeprav imate tako bogat proračun.
Hvala, gospa poslanka. Gospa Iva Dimic, beseda je vaša. Gospa Eva Irgl pa se, prosim, pripravite. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Pozorno sem poslušala stališča vseh političnih strank danes ob predlogu zakona, ki bi dejansko nekako vrnil mogoče nekoliko več dostojanstvo in možnosti za preživetja invalidom. Ena misel mi je prišla in to je misel, da v tej naši ljubi državi ni dobro biti kmet, invalid in celo podjetnik. Zakaj? Kmet ni dobro biti zato, ker je bilo rečeno, da so to veleposestniki, jim je treba zemljo pobrati. Invalidi so strošek za državo, nikoli ni dovolj denarja, da bi jim omogočili normalno, dostojno življenje – celo razprave o evtanaziji. In tretji, ni dobro biti podjetnik zato, ker si vedno in vedno znova goljuf. To so tri kategorije, za katere ni dobro, da bi ljudje v taki državi živeli. Bilo je rečeno, sistem izkorišča ljudi, da bodo delali do smrti. Odkrito povem, jaz si želim delati do smrti, seveda so pa dela, ki jih lahko opravljaš kljub invalidnosti, različna. Mi bi morali graditi družbo na tem, da bi omogočali ljudem, da bodo lahko delali in da bodo za tisto dobili plačo. Tako plačo, da bodo lahko preživeli. Kaj se dogaja z invalidi, poslušam, res poslušam že 8 let v Državnem zboru. Kolega iz SD je rekel, mi bomo našli boljšo pot. Kakšno pot? 10 let ste jo imeli v rokah, na ministrstvu za delo, da bi se zadeve izboljšale za invalide, ampak mi to boljšamo tako, da 2 evra damo, 4 pa vzamemo. Tako delamo! Take izboljšave delamo. Tudi pri minimalni plači. Zdi se mi, da očitek, da se gremo tukaj populizem, če opozarjamo na težke razmere invalidov, bi ga lahko samo vrnila ali pa bi postavila ogledalo, da bi se kam drugam odbilo. Ta populizem: mi znamo to boljše, mi bomo to naredili. Kdaj? Mi invalidi živimo danes, tukaj in zdaj. Vsak dan jih srečam na Onkološkem inštitutu, tako veliko mladih, ki dejansko niso sami krivi, da ne morejo delati. Ampak, ali zato jih bo država pahnila, da še živeti ne bodo mogli? Ali boste kaj drugega? Drugačen zakon sprejeli? Biti doma z 200, pa bom rekla malo več, z 260 evri, mogoče, nadomestila za invalidnost, z dvema šoloobveznima otrokoma, v stanovanju ali v hiši, se mi zdi, da je [[…]]Ker nisi invalid po lastni izbiri, ti se ne odločiš [[…]]Za službo se odločiš, kam boš šel v službo in lahko tehtaš, invalidnosti ne moreš tehtati. Pride sama, nepričakovano, še prehitro. Zdi se mi, da vse to, kar se dogaja, Vlada je delila te bonbončke v proračunu – vse živo. Invalidi nismo od tega dobili čisto nič. Čisto nič. Nikjer. Plačevati moramo povoje, plačevati moramo invalidske pripomočke, doplačevati. Nič nismo dobili. Pa se mi zdi, da smo za to družbo zelo potrebni, ker se lahko vsak od vas ozre v nas. Želim si, da bi prišlo do nekega preobrata tudi v naši slovenski družbi, da bi zmogli eno skupno besedo in dejansko poiskali in pogledali tiste, ki dejansko res pomoč potrebujejo. Se strinjam, če si brezposeln, je hudo, ampak, če si invalid, verjemite, je še težje. Govoriti, da bomo naredili sistem, ki bo bil boljši, ki bo utopičen – invalidi bodo še zmeraj med nami. Nimajo kam iti. In da bomo, ne vem, pobirali zemljo kmetom pa podjetnika obdavčili – kam bo pa šel ta denar? Saj smo ga! Saj smo kmete obdavčili, saj smo dvignili kataster, pa smo uvedli davčne blagajne, pa smo podjetnike obdavčili, vse smo – ali smo invalidi kaj več dobili? Ali so invalidi kaj več dobili? Noben od invalidov ni več dobil. Če pa dobijo, pa še enkrat povem, delate tako računico, da daste 2 evra več, vzamete 4. Želim si, da bi bili vsi izenačeni, kar se tiče nekih minimalnih standardov. Pred dnevi sem bila v Lukovici, ko je do mene stopil kmet, rekel je, da je 60 let star, da je bil 40 let kmečko zavarovan in da dobi 227 evrov pokojnine. Vem, da obstaja sistem glede plačila, ali si za cele pravice ali nisi za vse pravice, ampak glejte, če je 40 let plačeval [[…]]Je rekel, tisti, ki je pa doma [[…]]Še tako je rekel: Jaz nisem nič proti, da oni dobi socialno pomoč 392,75 evra. Jaz nisem nič proti,« je rekel, »ampak, ali se vam zdi pošteno, da sem jaz 40 let oddelal, tudi vplačeval v pokojninsko blagajno, pa dobim ven tistih 227 evrov?« Lahko sem se za kakšnih deset evrov zmotila, ampak mislim, da je nekaj takega. Bo državni sekretar popravil. Hočem povedati, polna usta so neke solidarnosti. Mi imamo solidarno družbo, socialno čuteči smo. Vsi smo socialno čuteči. Veste, do kje smo socialno čuteči? Velikokrat samo do tistih, ki jih srečamo na poti do doma, pa doma. Velikokrat. Upam, da smo vsaj tam. Ko bi vsak od vas imel v sebi, da smo tukaj, v tem državnem zboru poklicani za to, da delamo za ljudi – delo za ljudi je pomembno!–, potem bi bili tudi ukrepi in razumevanja pri takih temah, bi bila dvorana polna, zato ker bi lahko vsak nekaj doprinesel k temu, da bi nekaj naredili prav, kar se mi zdi, da je prav za neko razvito družbo. V razviti družbi, v razviti demokraciji več ali manj morajo živeti vsi nekako dobro, ker drugače potem ne vidim neke pravične družbe. Želim si, da bi v prihodnje prišlo v Sloveniji do tega, da bi lahko rekli, poglejte, mi smo prva država v Evropi, ki bo poskrbela za neko pravično družbo in pravico pri invalidih. Vedno rečejo o invalidih, samo z invalidi in tako naprej. Veste, kolikokrat smo mi tukaj sprejemali invalide? 25 let se je sprejemalo invalide, preden smo v Novi Sloveniji, in tudi sama, vložili Zakon o osebni asistenci, ki prinaša neko pravico invalidom! 25 let so čakali invalidi na pravico, da imajo nekoga, ki jih lahko zjutraj obleče in poskrbi zanje! Upam, da se ne bo čakalo še nadaljnjih 25 let, da bodo imeli neko tako možnost kot tisti, ki je brezposeln. Oba sta reveža; tisti, ki je brezposeln, in invalid, ki si ne more pomagati. Zato sta zame oba enako vredna in želim, da bi bilo tudi tako plačilo in tak nadomestek. Imamo še druge oblike ljudi, ki dejansko niso po svoji krivdi mogoče nekje na robu sociale. Tukaj mislim tudi na vdovske pokojnine. Tudi tam je vlada pripravila predlog, ampak spet povem, vlada pripravlja predlog z 12 evrov na 17 evrov, kar je spet 5 evrov več. Potem se pa podraži elektrika, pa se podraži kurjava, pa se jim vzame dodatnih 50. Na nas vseh je, da bomo poskrbeli na vseh področjih, vsak sam, vsak v svojem okolju. Mi, ki smo izvoljeni od ljudstva, smo prvi, ki smo poklicani, da bomo temu sledili in poskušali to spremeniti. Zame je predlog zakona sprejemljiv, upam, da bo tudi za vas. V luči, da vsak od nas nekoga pozna, ki potrebuje pomoč, ker vem, da hodijo tudi v vaše poslanske pisarne, tako kot v mojo, in ki jih srečujete tam. Jaz vsak dan na Onkološkem inštitutu.
Hvala, gospa poslanka, za predstavitev stališča. [[…]] [[oglašanje iz klopi]] Za razpravo? V vsakem primeru pa ste imeli besedo. Besedo imate sedaj gospa Eva Irgl, pripravite se pa gospa Nina Maurovič. Izvolite, gospa poslanka.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zelo pozorno sem poslušala uvodna stališča vseh poslanskih skupin glede spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kar smo predlagali v Slovenski demokratski stranki; in sicer, da se najniže invalidske pokojnine dvignejo vsaj na raven socialne pomoči. Moram reči, da nekih argumentov, zakaj tega ne boste podprli, niste navedli, ampak glasovali boste proti. Pojdimo lepo po vrsti. Začela bom s tem, kaj vse smo v Slovenski demokratski stranki samo v tem mandatu pod vlado Marjana Šarca predlagali v sprejetje Državnemu zboru in je bilo vezano na vprašanje pokojninske politike. Zakaj je to pomembno, da povem? Predvsem zaradi tega, ker nas spremljajo državljanke in državljani, in tisti, ki najbolj vitalno želijo, da se jim izboljša življenje, torej upokojenci, morajo vedeti, kaj je bilo predlagano in kdo je to zavrnil in zakaj je zavrnil. Največkrat brez argumentov, edini argument, ki obstaja pri tej koaliciji, je nesistemskost in parcialna rešitev. Pa pojdimo lepo po vrsti. V Slovenski demokratski stranki smo predlagali dvig minimalne pokojnine za starostne in invalidske upokojence do sedaj že trikrat, mislim, da imate tudi v koalicijski pogodbi to jasno zapisano, ampak premaknete se od govorjenja do dejanj pa niti za milimeter ne. Torej, rešitev, predlog je po vaše bil parcialen in nesistemski in to je bil edini argument, zakaj ste takšno rešitev zavrnili. Drugič. Predlagali smo dvig odmernega odstotka – tudi to ste zavrnili! Ponovno z argumentom, da gre za nesistemsko rešitev in za parcialno rešitev. Tretjič. Predlagali smo, da se v pokojninsko dobo upošteva tudi dokupljena doba. Tudi to ste zavrnili, spoštovane kolegice in kolegi, z istim argumentom. Četrtič. Predlagali smo, da se odpravi diskriminacija kmečkih zavarovancev. Tudi to ste zavrnili z istim argumentom. Jaz bi ta argument še sprejela, torej, da želite sistemsko najti rešitev in potem zajeti vse kategorije v enem enotnem zakonu z rešitvijo. To bi še sprejela, če bi dejansko ta vlada s takšnim predlogom prišla pred Državni zbor. Morali bi že zdavnaj priti, saj tako ste zapisali v koalicijski pogodbi, pa tega ne naredite. In državljanke in državljani pričakujejo odgovore, kajti tukaj gre za stvari, ki naj bi izboljšale položaj državljank in državljanov, omogočile neko dostojnejše in bolj dostojanstveno življenje. Predlagali smo višji letni dodatek za upokojence – tudi tukaj ste bili proti z enakim argumentom; torej, nič od tega niste sprejeli, argument je bil vedno enak, da je zakon nesistemski in da gre samo za parcialno rešitev, ki jo vi nikakor ne morete podpreti. Ampak tisto, kar je najbolj zanimivo, je to, da tako prejšnje vlade, leve vlade povečini seveda, kot sedanja vlada je že večkrat sprejela nesistemske parcialne rešitve, pa se nihče ni razburjal. Zdaj se razburjate samo zaradi tega, ker je to vložila Slovenska demokratska stranka. Dokler bomo stali na bregovih na tak način, da bomo tehtali, ali je nekdo vložil oziroma od kje nekdo prihaja, ki je neko rešitev predlagal, potem ne bo rešitve za to državo. Mi smo že večkrat dokazali kot Slovenska demokratska stranka, da želimo delati povezovalno, da ne izključujemo, da se pogovarjamo z vsemi partnerji. In še kako pomembno je to ravno pri pokojninskih vprašanjih; sploh, če vemo, da gre za tako ranljivo skupino ali pa najbolj ogroženo skupino iz vrst upokojencev, ko gre za invalidske upokojence. Poglejte, ta rešitev ne predlaga ničesar drugega, kot da s približno 200 evrov dvignemo njihove prejemke na približno 400 evrov. To je edina rešitev. Ob obravnavi rebalansa proračuna smo lahko videli, da denar je za zanimive stvari in ne oporekam, pač, tako ste se odločili, ampak samo politika nekega prerazporejanja in jemanja, recimo, iz enega resorja na drug resor in tako naprej, ne bo pripeljala do bolj kvalitetnega življenja. Na ta način se ne bo dvignil nivo kvalitete življenja. Dvignil se bo,če boste ustvarili takšno okolje, kjer bodo, prvič, ljudje lahko delali in bodo za delo tudi dobili pošteno plačilo, in raven življenja se bo dvignila takrat, ko boste ustvarili takšno gospodarsko okolje, kjer bo dejansko lahko gospodarstvo prosperiralo. Ko boste takšno okolje ustvarili, boste ustvarili tudi dobro socialno politiko. Seveda, lahko je to videti kot neka parcialna rešitev danes zaradi tega, ker je vaša politika v celoti zgrešena že v osnovi, ampak zavračati takšno rešitev, ki ponuja dostojnejše življenje posameznikom, z argumentom, da zakon pač ni sistemski, je pa skrajno neprimerno in tudi sprenevedajoče. Kajti tisti, ki nas danes doma spremljajo – in takšnih, ki se jih dotika ta sprememba, ki smo jo predlagali v Slovenski demokratski stranki, naj bi bilo po podatkih več kot 10 tisoč –, si danes zagotovo mislijo, pa zakaj ti predstavniki ljudstva, ki smo jih izvolili v parlament, pravzaprav ne zaznajo in ne vidijo moje stiske, zakaj ne podprejo takšne rešitve, ki je dobra in ne predstavlja takšnega finančnega zalogaja. To lahko pove tudi ministrstvo. Sami so naredili izračune. Glede na to, kam vse gre denar, to ne predstavlja nikakršnega finančnega, bom rekla, nekega problema in bi moralo biti rešeno nemudoma. Sploh, če vemo, če pogledamo širše, da v tej državi približno 60 % upokojencev prejema pokojnino, ki je nižja od 622 evrov. Veliko število upokojencev je takšnih, ki prejemajo pokojnino, nižjo od 500 evrov. Približno 100 tisoč ljudi v tej državi, torej upokojencev, ima pokojnino nižjo od 300 evrov oziroma od 400 evrov. Seveda ni nič čudnega, da potem takšni upokojenci životarijo, da imamo izjemno nizko prepleteno socialno mrežo, na kar nas opozarjajo tudi različne mednarodne raziskave. Socialne mreže zaradi tega, ker se niso sposobni zaradi slabe ekonomske podstati vključiti vanje, je pri nas v Sloveniji med starejšimi približno 8 %, medtem ko približno 30 % ljudi trpi v tej skupini, torej med starostniki, zaradi depresije. Zardi tega, ker so te stvari med seboj povezane, se ne izključujejo. Se pravi, država je tista, ki mora ustvariti okolje, da se lahko ljudje potem razvijejo, tudi v dobi, ko nastopi neka jesen življenja, da takrat, ko so oddelali svoje delo – in pošteno oddelali –, da lahko potem pomagajo drugim, da lahko uživajo na starost, uživajo pa lahko neko starost, ki bo dostojna, dostojanstvena, samo na način, da za njih poskrbimo. Mi smo tudi na Komisiji za človekove pravice večkrat obravnavali problematiko starejših in vedno znova se je pokazalo, da se ti spopadajo z vse večjo nezmožnostjo pokrivanja osnovnih življenjskih stroškov. Zaradi tega smo na komisijo dobili tudi kar nekaj peticij oziroma vlog in tudi moram povedati, da se tudi sicer povečujejo vloge, vezane na socialna vprašanja. Ko govorimo o invalidski problematiki, je več kot opazen porast števila vlog. Ti pa navajajo, da s prejemki ne morejo več preživeti, in dodajajo, da se razmere z vsako spremembo zakonodaje poslabšajo, življenjska raven invalidov pa se znižuje. Pogosto prav ta skupina ljudi namreč živi pod pragom revščine. Potem so tukaj upokojenci, ki nam pišejo na komisijo, ki pravijo, da so pokojnine prenizke, kot smo že povedali, in da ne omogočajo dostojnega življenja. In seveda, v zvezi s tem vedno znova – vsak dan, ko pošiljajo te stvari tudi nam na osebne elektronske naslove – predlagajo spremembo zakonodaje in čimprejšnje ukrepe. Ampak, ko pa opozicijska stranka predlaga takšen ukrep, sicer nimate argumentov, zakaj ga ne boste podprli, ampak se preprosto odločite, da tega ne boste storili. Skratka, v tej državi, ki ima sicer v ustavi zapisano, da je poleg pravne, čeprav je tudi to vprašljivo na nekaterih nivojih, ampak ne bom zašla v to razpravo, imamo zapisano, da je to tudi socialna država. In prav je, da je socialna država, da pomaga tistim, ki so pomoči potrebni, vendar pa je treba vedeti, da ko pa govorimo o tistih najbolj ranljivih skupinah, kamor sodijo zagotovo tudi invalidski upokojenci, pa moramo biti še toliko bolj nagnjeni k temu, da jim dejansko pomagamo. Strinjam se, nekje je bilo rečeno, da je vzrok revščine pri mnogih starejših osebah včasih tudi prekratko trajanje zaposlitve v času aktivnega življenjskega obdobja. Vendar pa, kot je že kolegica prej povedala, pri invalidsko upokojenih, kar mi tukaj spreminjamo, nikakor ne gre za to. Invalidski upokojenci so svoje delo dobro, profesionalno, korektno opravljali in so, ne nazadnje, ga tudi pošteno opravljali, vse dokler se ni zgodila bolezen, največkrat na delovnem mestu, in so zaradi tega bili primorani biti invalidsko upokojeni. In tem pomagamo. Upam, da bo danes ta razprava šla v tej smeri, ne pa z nekimi nepomembnimi obtoževanji, ki res nimajo nikakršne osnove, predvsem pa ne pripomorejo k nič boljšemu življenju teh najbolj ranljivih skupin. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Gospa Anja Bah Žibert, kot predlagateljica verjetno? Izvolite.
Hvala lepa. Saj se ne bi zdaj oglasila, ker bi z veseljem rada poslušala tudi ostale poslance, a žal imam druge službene obveznosti, ki so bile neodložljive, se jih ni dalo izogniti in bom morala pač sejo zapustiti, vendar pa bom izkoristila svoj čas, ki mi je na voljo, in bom še enkrat povzela nekatere glavne stvari. Prej sem pozabila odgovoriti tudi kolegu Zmagu Jelinčiču oziroma stranki SNS, ki podpira predlog zakona, ko je govoril o nekaterih nepravilnostih oziroma on je rekel kot napako, vendar pa menim, da je treba povedati, da se je takrat padanje odmernega odstotka za vse skupine ustavilo – to je bil ZPIZ-2, to pa zato, ker se je črtal valorizacijski količnik, ki se je vsako leto manjšal. Tako ni povsem tako, kot je predstavil. Veliko je bilo govora tudi vmes, nekako sva si izmenjala stališča s sekretarjem na ministrstvu, kar se tiče varstvenega dodatka. Pošteno in pravično je, da tudi tukaj naglas povemo, da varstveni dodatek ne pripada vsakemu. Ne pripada vsakemu in ravno zdaj sem dobila sporočilo ene gospe, ki je rekla, moj oče je odšel po vlogo za varstveni dodatek svoje žene, se pravi mame te gospe, ki pač ni imela dela prej, nima dohodkov in tako naprej. Povedali so mu: imate hišo. Zdaj sprašuje, ali naj to hišo prodamo, zato da bomo iz tega živeli? Se pravi, je ravno tisto, kar sem govorila, ker so si pač prej, v preteklosti nekaj ustvarili, to dosega neke limite in potem niso upravičeni do varstvenih dodatkov. Takih primerov je še veliko. Ljudje se pač zdaj odzivajo in dejansko je sporočilo eno samo – tukaj kličem vse vas –; pravijo, težko je danes poslušati to razpravo, ko govorite o nas, invalidskih upokojencih, ko se čutimo ponižane in odveč v tej državi. Najbolj boleče pa je to, da primerjate in govorite o tem, eni so delali 1 leto, 2 leti, eni 15 let in tako naprej. Zato je boleče, kajti ne gre za to, da niso hoteli delati, ampak zboleli so. Prav tako se je eden odzval in je rekel, takoj zamenjam svoj položaj z vašim – samo en dan – in dvomim, da boste še kdaj govorili na takšen način. To je samo medklic in morda bo kdo vendarle razmislil o tem, ali je zakon [[…]]Nisem rekla, da je idealen, tudi v začetku sem povedala, da si želim razprave, in tudi to, kar je bil pomislek vlade, še kako si želim, da bi se popravile invalidske pokojnine za vse kategorije znotraj invalidskih pokojnin, ne samo najnižjih. Ampak dvomim, da je vlada pripravljena odšteti toliko, čeprav je z rebalansom proračuna povečala dvig porabe za 460 milijonov. Če imate resne namene, spustite zakon po prvi obravnavi skozi, pa ga bomo dodelali še s tem. Med temi 460 milijoni se bo gotovo našlo nekaj, da bomo stvar zelo precizno, korektno, sorazmerno rešili za vse skupine. Ampak, ker smo predvidevali, da bo težava denar in da boste vprašali, od kod bomo jemali, smo želeli pomagati res tisti najbolj ogroženi skupini znotraj te kategorije. Najhuje je poslušati, ko ti pišejo ljudje, da imajo – mislim, da je gospod rekel, da ima znesek 320 evrov, da bom natančna, invalidske pokojnine, potem pa, ker ni bil sposoben plačevati vseh računov, ima zdaj še rubež 36 evrov na ta znesek. Po drugi strani pa mora poskrbeti za vse potne stroške, za vse oblike zdravljenja, za pomoč, ki mu jo nudijo predvsem otroci, vendar ko njih ni, prosi sosede in tako naprej. Si predstavljate, kako naj bi ti ljudje prišli v domove za upokojence, glede na ceno oskrbnin, koliko morajo tudi otroci ali kdo drug dodajati zraven? Vsak od njih pravi, dokler lahko še za sebe skrbim, ker imajo različne oblike bolezni, sem vesel, bojim se takrat, ko bom povsem odvisen od drugih, kaj se bo dogajalo z mano. Res ne razumem in ne vidim razloga, da danes ne bi tej skupini pomagali. Kot rečeno, lahko imate argument, da se neka razmerja rušijo, vendar rušili ste jih sami v preteklosti na mnogo hujši način. To ni rušenje. Mislim, da noben invalidski upokojenec ne bo jezen, če bo nek drug invalidski upokojenec dobil vsaj tak znesek, ki bo enak invalidski podpori. Tako se še enkrat vsem, ki ste napovedali podporo zakonu, zahvaljujem, ker vidim, da v vas vendarle je ta občutek, da ni pomembno, kdo je predlagatelj, da ni pomembno, ali stvar zgleda idealno z njihovimi očmi, ampak da je vredno podpreti in da se da z amandmaji tudi še kaj izboljšati. Vse tiste poslanske skupine, ki ste po principu navodila, ki ste ga dobili v prvi vrsti zapisanega, zakon zavrniti, pa upam, da bo le kdo mislil s svojo glavo in razmislil o tem, kje živi, v kakšni okolici in da so invalidi med nami. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Želim vam prijetno pot na vaši pomembni poti. Besedo imate, gospa Nina Maurovič. Pripravi naj se gospod Jožef Lenart. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala lepa za besedo. Se bom kar strinjala s kolegico prej, ki je rekla, da danes nekako ni časa za neka strankarska obmetavanja. Tako tudi sama ne bom reagirala na tisto, kar je bilo z druge strani do zdaj že vrženo v to smer. Danes je res težka debata, ker se pogovarjamo o zelo ranljivi skupini, in prisotnih je zelo veliko čustev. Pogovarjamo se ponovno o všečnem predlogu zakona. Zelo težko zagovarjamo stališče, da ne bi želeli invalidom, invalidsko upokojenim privoščiti višjih pokojnin; tu se absolutno strinjamo in tu smo absolutno verjetno vsi v tej dvorani na isti strani. Vemo, da so te pokojnine prenizke, in vemo, da je te pokojnine nujno dvigniti čim hitreje. Tako igranje na neka čustva pa na način, kot da smo kruti, da ne želimo ranljivim skupinam pomagati, da nimamo čustev, da nimamo empatije, tu res ni na mestu. Edini razlog, zakaj jaz osebno danes v tem trenutku konkretno tega predloga zakona ne bom podprla, je pravzaprav samo eden. In to je ta, da imam pred seboj in v rokah predlog zakonodajnih sprememb in dopolnitev ZPIZ-2, ki ga je že pripravila vlada in v katerem se predvideva kar nekaj ukrepov tudi na področju invalidskih pokojnin, med drugim določitev višjega odmernega odstotka invalidske pokojnine, zvišanje invalidske pokojnine, tudi v primerih poškodb izven dela višja odmera nadomestil iz invalidskega zavarovanja in tako naprej. To je edini razlog, zato ker vladi želim, vladi hočem in vladi tudi moram zaupati, da bo to zadevo uredila v najkrajšem možnem času. Mislim, da je sekretar Božič to zelo dobro v enem izmed svojih odgovorov prej tudi povedal. Se pa bojim, da je v resnici pravi razlog za ta današnji SDS predlog zakona to, da se zavedajo, da sprejetje tega zakona pravzaprav zablokira postopek enega drugega zakona, ki bo omogočil že letos višje regrese. Ni problem v denarju, kot je rekla predlagateljica, problem, da se ta postopek zablokira, je v samem postopku, kako zadeve tečejo pri sprejemanju zakonov. Moram reči, da mi ni ušel zelo zadovoljen nasmešek predlagateljice, ko je bilo to dejstvo izpostavljeno. Škoda, da ga kamere verjetno niso pokazale, zaradi tega ker je, mislim da, današnjo debato pravzaprav ravno tisti nasmešek postavil v pravi kontekst. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Besedo imate gospod Jožef Lenart, pripravite se pa gospa Janja Sluga. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani vsi prisotni! Dovolite mi, da vas danes drugače pozdravim. Dober dan za dostojno življenje in učinkovito državo. Mi, tukaj prisotni poslanci, z Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in naša država Slovenija ljudem, ki so na delovnem mestu pustili svoje zdravje, celo tistim, ki so delali praktično vse svoje življenje, po upokojitvi nismo sposobni zagotoviti dostojnega življenja. Dostojnega življenja ne zagotavljamo niti invalidom, niti delovnim invalidom, niti tistim, ki so dejansko še sposobni, da oddelajo svoje delo po preostali delovni zmožnosti. Torej, invalidi so že za časa svoje delovne sposobnosti, ko so aktivni, ves čas pod nakovalom. Želijo delati, težko jim je. Njihova bolezen jih je dejansko omejila. Danes tukaj pričakujem več in tudi večje spoštovanje do tistih, ki nekako imajo pri svojem delu posebne potrebe. Že tako nosijo velik križ, pravim, da običajno ima vsak od nas kakšen križ, zato se ne bi smelo biti težko dati v njihovo kožo. Rekel bom, da je dovolj, da se dobro zamislim pri sebi, se za trenutek spustim v njihovo kožo, jih poskušam razumeti in lahko občutim njihovo bes in razočaranje. Danes so finančne stiske tistih, ki so do zadnjega verjeli, da bo v penziji boljše, takšne, da je težko poslušati. Vsi vsak dan lahko tole vidimo v časopisih in na TV, še najbolj pa tisti, ki gremo resnično po terenu, to opazimo pri ljudeh; pri preprostih ljudeh, ki jih je včasih sram reči, kot je rekel gospod državni sekretar, so možnosti za varstveni dodatek, ampak jih je sram reči, ker so celo življenje delali, da bi želeli prositi za pomoč. In ravno za te se danes tukaj borim. Nekaj statističnih podatkov na hitro, in sicer prag revščine za samsko osebo 635 evrov, povprečna invalidska pokojnina v letu 2018 495 evrov, 10 tisoč upokojencev, ki imajo nižjo invalidsko pokojnino od 392 evrov. Se pravi, kakšen denar pa bi sploh porabili za to, da bi tem ljudem dali teh 392 evrov, kot smo to storili z denarno socialno pomočjo? In naprej, za 7 tisoč 500 Slovencev je situacija še precej slabša, toliko jih namreč prejema celo pod 300 evrov. Spoštovani kolegi, s takšnimi zgodbami, kot bom sedaj navedel dve ali tri, se srečujem pri delu na terenu in verjamem vam, da z nekimi opomniki, tudi jaz si ga rad napišem, spremljate in podajate svoje nagovore, ampak moj najboljši opomnik so ravno te zgodbe. Te ljudi v stiski poslušati in si narediti opomnik, kako bomo delali tukaj. Tole sporočilo mi je s sms poslal gospod B., delovni invalid iz okolice Ptuja: »Jožef, ali bi lahko postavil poslansko vprašanje, če se invalidnost lahko da nazaj? Ker to mene ovira pri iskanju zaposlitve. Jaz bi še rad delal, pa dela ne morem dobiti. Sicer mislim, da mi nič ne manjka. Sedaj prejemam 276 evrov nadomestila, od tega pa ne morem živeti.« Pravi še, da nima nikogar, ki bi mu pomagal, in meni piše sms. Potem seveda dam tole naprej na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in normalno dobim tudi odgovor, ki ga vsi poznamo, da je nemogoče stornirati neko invalidsko, nemogoče je stornirati neko odločbo. Z danes na jutri reči, da nisi več invalid, želiš pa delati. Veliko tukaj ljudi, ki so se srečali s tem, pa pač danes govorijo drugače, ker so šefi rekli tako. Nas tukaj, vam lahko rečem, je lahko res sram. Zakaj? Ker mi dejansko več časa v tej državi namenimo temu, da bodo imeli pravice lenuhi, da bodo imeli pravice pa da bomo zaščitili vse živali, in ne vem, zadnje čase o evtanaziji. Še druge stvari so, ki so pomembne, ampak toliko malo časa, kot pa namenimo tem, ki komaj preživijo, pa je res na nas, da se zamislimo. Naslednji je bil dopis na moj e-mail. Gospa K., delovna invalidka s 24 leti delovne dobe. V njem pove, da je pisala že svoji zdravnici, na pristojni CSD, na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. »Pisala sem tudi gospodu predsedniku Pahorju, ZPIZ.« – in na koncu piše nam, verjetno vas je več dobilo ta e-mail. In sicer, ker je delno upokojena, se ne more polno invalidsko upokojiti. Dobila je negativno mnenje invalidske komisije, kljub težji gibalni oviranosti. Živi z mizernim nadomestilom, ki ni za živeti in ne za umreti. Na koncu doda, da verjetno čakajo, da bo prej umrla od živcev ali druge bolezni, da ji ne bo treba izplačevati njene pokojnine. Potem, če se spet dotaknem Vlade in Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, sedaj želi te ljudi aktivirati, ampak tole gre zelo počasi in tega ne bomo dosegli v pol leta. Aktivirati ljudi pomeni, najprej izničiti strah delodajalcev pred delovnim invalidom – in to se hitro ne zgodi –, tako da se jih močno izogibajo. Ti ljudje se zavedajo, da so v pat poziciji, in mi tukaj smo zato, da jih spravimo ven iz tega mrtvega kota, iz tega kota. Sedaj tudi Marjan Papež kot direktor ZPIZ priznava, da se na reformo invalidskega zavarovanja vedno pozabi. Pravilno bi bilo seveda, da bi imel vsak pravico do poklicne rehabilitacije. In še enkrat; če smo s temi zgodbami kaj sočutni, potem ni mogoče, da bi nekdo sedaj rekel, da se SDS pa spet nekaj promovira. To je dejansko stranka, ki čuti s temi ljudmi. Mi dejansko gremo na teren in tam slišimo in to je naš opomnik za naše delo. In tudi če tako rečem, ljudje kričijo in nekateri govorimo, da so preglasni. Ne slišimo jih. Zato pa nekateri [[…]]oziroma včeraj sem slišal tukaj, da nekateri imamo preveč decibelov, nekateri si jih pa morajo malo povečati, da bodo slišali te stiske ljudi. Potem še iz medijev ena zgodba: »Stara sem 45 let in že več kot deset let zaradi težje vodljive epilepsije, za katero sem zbolela pri 14 letih, sem invalidsko upokojena. Prejemam 279 evrov pokojnine. Sem najemnica neprofitnega občinskega stanovanja in mama sina, ki hodi v četrti razred osnovne šole. Sprašujem, zakaj nikoli nihče od politikov tudi pred volitvami ne govori o invalidskih pokojninah, kot da te ne obstajajo. Ali ne bi bilo prav, da tudi te povišajo, saj vse več invalidskih upokojencev živi v revščini?« To se sprašuje gospa Sara iz Maribora oziroma bralka Večera. Vemo, da država sicer namenja še neke varstvene dodatke, s tistim pride lahko ta oseba na okvirno 600 evrov prihodkov na mesec, ampak mora prositi za to. In ne želijo prositi, ker niso navajeni v življenju prositi, ampak želijo delati. In ta zadeva ne gre skupaj in tudi ljudje še zdaj verjamejo, da se jim bo to pisalo na neko njihovo nepremičnino, na osnovno bivališče, hišico, če bodo tukaj dobivali varstveni dodatek. Prej smo jih prestrašili, zdaj se pa izgovarjamo, da ga lahko dobijo. V nadaljevanju bom rekel samo še to, sam in tudi v Slovenski demokratski stranki se ves čas zavzemamo, da bi tistim, ki so delali, zagotovili vsaj toliko kot tistim, ki do zdaj še pač niso rabili. Pa naj imajo teh 329 evrov, nič ne bom rekel, ampak glede tega predloga in spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju bom samo prosil. Res lepa hvala vsem, ki imate srce, in lepa hvala vsem za posluh.
Hvala za razpravo, gospod poslanec. Besedo ima gospa Janja Sluga. Pripravi naj se gospod Anže Logar. Izvolite.
Hvala lepa. Veste, nihče od nas poslancev nima kamna namesto srca, ali kako že rečejo v tisti pravljici; in vsi smo na terenu in vsi poslušamo te zgodbe in vsi jih tudi slišimo. V Stranki modernega centra smo v prejšnjem mandatu večkrat naslovili svoje pobude na pristojno ministrstvo, seveda s prošnjami, da je treba te stvari urediti, da se je treba lotiti pokojnin, da se je treba lotiti predvsem invalidskih pokojnin. Zakaj so se 20 in več let odmerni odstotki ves čas nižali? Kako ste lahko v preteklosti na to pristajali, se tudi jaz sprašujem. Resno se sprašujem in bi si želela, da temu ne bi bilo tako. Ampak tako je in težko me boste tudi prepričali, da je nek predlog, ki zadevo ureja v dveh členih in v katerem so vsi pojmi pomešani, da v resnici sploh ne razumem tega, kar ste v 2. členu zapisali – bom kasneje povedala, zakaj, – to nek resen predlog z nekimi resnimi nameni. Na nekaj sejah smo imeli že kar nekaj takih predlogov, kjer ste na ves glas govorili, kako se zavzemate, kako urejate; v resnici je pa na papirju napisan en ali pa dva člena, ki sta dejansko čisto nekaj drugega kot pa tisto, kar v resnici govorite. In ni mi to všeč, res ni mi všeč, ker se dela eno, govori se drugo; pa se v kamero govori neke stvari, ki dejansko z realnostjo nimajo neke zveze. Jaz sem že v predstavitvi stališča povedala, kaj se je zgodilo v prejšnjem mandatu, kako ste uspešno blokirali en vladni zakon, ki je bil dober zakon, ki ga imamo zdaj, šele po enem letu, spet na mizi zaradi vseh procedur in postopkov, ki jih, verjamem, zelo dobro poznate in s pridom izkoriščate. In žal mi je, da se bo tudi tokrat očitno tako zgodilo. Vlada je pripravila po mojem mnenju dobre predloge, za katere seveda pričakujem, da jih bo v nadaljevanju še treba nadgraditi in se bodo nadgradili, ampak predloge, ki dejansko naslavljajo to problematiko in jo naslavljajo bolj celovito, o čemer smo se že pogovarjali. Dejansko bo potem ta predlog blokiran, če bi ta zadeva ostala v postopku in se zdaj v prvem branju potrdila. Državni sekretar je prej že zelo izčrpno povedal, kakšen je ta vladni predlog. Govoril je tudi o številkah, pa bi vseeno malo šla skozi to, ker se mi zdi, da je treba povedati, kako vlada vidi naslavljanje te problematike. Vlada predvideva zvišanje odmernega odstotka za vse pokojnine, torej tudi invalidske, tudi vdovske, tudi družinske in tako naprej. Odmerni odstotek, ki se predlaga, je 63 %, za ženske še 1,25 % za vsakega otroka še dodatno k tem 63 %. Vlada predvideva tudi zvišanje najnižje pokojnine za 15 let. Kot sem rekla, zvišanje najnižje osnove za vdovsko in družinsko pokojnino, kar je tudi problematično v tem trenutku, ker so te pokojnine tako zelo nizke. Določitev višjega odmernega odstotka za invalidske pokojnine v primeru, ko je invalidnost posledica poškodbe pri delu, na 63 %, zvišanje invalidske pokojnine v primeru poškodbe izven dela ali poklicne bolezni pred dopolnitvijo 65 let na 41 % in višjo odmero nadomestil iz invalidskega zavarovanja, kjer bi se ta odmerjal od osnove v višini 63 %. To pomeni potem neke skupne procente dviga teh pokojnin in nadomestil, kot je rekel državni sekretar, različno za vsako kategorijo, ampak med 5 in 15 %, glede na sedanje stanje. Tisto, kar bi jaz opozorila in kar je zdaj bilo zelo posplošeno v vseh predhodnih razpravah, da se kar pogovarjamo o invalidskih pokojninah in ne ločimo invalidske pokojnine od nadomestila, ker je namreč tudi v tem 2. členu tega predloga tako zapisano: Zavarovancu, ki je pridobil pravico do invalidske pokojnine – torej je upokojen, piše pa naprej – in ima preostalo delovno zmožnost in je prijavljen na zavodu za zaposlovanje kot iskalec zaposlitve. Tu so neke stvari, ki ne grejo skupaj z dejanskih stanjem. Ker če je pridobil pokojnino, je upokojen. So tisti invalidi, ki so pod drugo ali tretjo kategorijo, ki so lahko delno upokojeni, in imajo neko preostalo delovno zmožnost; potem pa tu govorite tudi o tistih, ki so prijavljenih na zavodu za zaposlovanje kot iskalci zaposlitve. Kolegica je pred nastopom mandata delala na zavodu za zaposlovanje in mi je temeljito obrazložila, kakšna je razlika med obema evidencama, se pravi iskalci zaposlitve in brezposelnimi osebami; in se bojim, da ste tu dejansko navedli napačno evidenco, pa vam bo verjetno ona v nadaljevanju povedala, zakaj. Hočem povedati tudi to, so invalidi prve kategorije, ki nimajo popolnoma nobene delovne sposobnosti in delovne zmožnosti več, in zagotovo je treba te nasloviti v tej meri, da ne bodo padli pod prag tveganja revščine; zagotovo. Jaz tudi razumem in sočustvujem z vsemi, ki pravijo, da imajo težavo s tem, da uveljavljajo neko razliko iz sociale. Razumem, ampak sociala je tu ravno zato, da se jo uporabi takrat, ko je nek posameznik socialno ogrožen, ravno zato. In prav bi bilo in pripada posamezni osebi tudi ta razlika do višine denarne socialne pomoči ali pa do varstvenega dodatka, ki je še malo višji, da jo seveda uveljavlja. Tak je sistem in nobena sramota ni tega izkoristiti. Razumem pa, zakaj ljudje tako čutijo in zakaj imajo s tem težavo. Kar se pa tiče invalidov, ki prejemajo invalidsko nadomestilo, se pravi da so v neki meri še dela zmožni, imajo sicer določene omejitve, te so pri vsakem invalidu drugačne, sem pridobila neke podatke, ker me je zanimalo, koliko je teh in koliko je tistih, ki pa so kljub vsem tem omejitvam, ki jih imajo, še uspešno našli neko zaposlitev. Razveselila sem se dejstva in teh številk, da te številke ves čas naraščajo, kar je zagotovo dobro; je pa treba na tem področju maksimalno vlagati napor, da se bo to stanje še izboljšalo. Predvsem je treba po mojem mnenju na strani delodajalcev obuditi eno zavedanje, eno odgovornost do teh ljudi, da jim lahko takšna oseba tudi v kolektivu izjemno koristi in da se na dolgi rok izplača takšno osebo tudi zaposliti, ji iti naproti, prilagoditi delovno mesto. Mislim, da je teh znanj in tega zavedanja mogoče med delodajalci še vedno premalo, kaj vse se da za tako osebo še potem na delovnem mestu narediti, da se ji gre naproti. Pa naj preberem samo za zadnja leta, kjer je recimo v posameznem letu, približno bom zdaj govorila, da ne bom vseh številk, približno 2 tisoč invalidov z raznoraznimi omejitvami dobilo zaposlitev in so se odjavili z zavoda za zaposlovanje. Samo v prvih dveh mesecih letošnjega leta je bilo takih 376. Tisto, kar je nekako povzetek vsega, in verjamem, da smo vsi istega mnenja, pokojnine so zagotovo prenizke, zagotovo. Odmerni odstotek je zagotovo prenizek za vse, ne samo za invalide. Neki koraki so bili v preteklem mandatu narejeni, ko se je pokojnine na spodnji meji omejilo. Pokojnina za polno starost in polno delovno dobo je v tem trenutku 530, se mi zdi, nekje tu. Invalidi so še posebna kategorija, na katero je treba paziti. In treba je zelo natančno pogledati, kako se lotiti tega problema, da ne ustvarjamo novih krivic. Vsakič ko se pogovarjam s kom, vsakič ko preberem neko sporočilo, me vsi opozarjajo – Takrat pa takrat se je to pa to popravilo, ampak se je s tem ustvarilo toliko in toliko novih krivic. Jaz se seveda zavedam, da sistem ne tu in ne na kateremkoli drugem področju nikoli ne bo pravičen za vse, nikoli ne bo vse tako, kot bi si posameznik želel, zagotovo je pa to področje, ki ga je treba nasloviti. Jaz resnično upam, da bomo prišli do točke, ko bo vladni predlog, ki je zagotovo boljši kot to, kar imamo danes na mizi, prišel do glasovanja, da ga bomo lahko potrdili. Številke, ki jih je državni sekretar povedal, ki so v tem predlogu in ki bodo tudi usklajene v socialnem dialogu, kar je tudi prav, da se naredi, da jih dobimo na mizo in jih končno potrdimo. In potem pričakujemo tudi nadaljnje korake še naprej, posebej pri teh ranljivih kategorijah. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Preden dobite besedo, dr. Anže Logar, bom prebral trenutno listo prijavljenih, ker se bistveno spreminja. Za vami bo na vrsti gospod Marijan Pojbič, nato mag. Branislav Rajić, gospa Alenka Jeraj, sledila bo gospa Mojca Žnidarič, gospod Danijel Krivec in kot zadnji je prijavljen gospod Igor Zorčič. Izvolite, gospod poslanec Logar.
Hvala lepa, predsednik. Jaz sem optimist, verjamem v moč parlamentarne razprave, kar pomeni, da so poslanci samostojne osebe, ki se, ko sedejo za poslanske klopi, odločijo na podlagi argumentov, ne pa na podlagi partijske discipline oziroma na podlagi tega, ker jim izvršilna veja oblasti zaukaže. Parlamentarna veja oblasti je druga veja oblasti in mislim, da se moramo poslanci tega zelo dobro zavedati. Praktično iz vseh poslanskih skupin sem slišal pritrdilo temu, da so invalidske pokojnine prenizke, praktično od vseh. Bilo je veliko zamegljevanja in iskanja razlogov, zakaj nekega predloga ne bi potrdili, ampak v glavnem se vsi strinjamo, da je temu tako. Spomnite se razprave iz novembra, ko je bil na mizi predlog, da se dvigne denarna socialna pomoč, in sicer na raven 392,75 evra. Ključni argument ali pa glavni argument vlade in predlagateljev je bil ravno ta, da je to minimum od minimuma za sicer nedostojno, ampak še življenje v Republiki Sloveniji. Pod tem je nesprejemljivo, verjetno se s tem vsi strinjamo, pod tem zneskom je nesprejemljivo. Zdaj pa prihajamo do ene zanimive situacije. Nekdo, ki ne dela pa nima niti enega dneva delovne dobe, dobi 392 evrov; nekdo, ki zaradi svoje invalidnosti ne more delati, pa ne dobi 392 evrov. Zdaj mi pa povejte, zakaj smo poslanci poklicani na tem svetu. Zato da to neskladje uravnamo in spravimo v normalne okvire, kolikor se da. In vsi se tega zavedamo, tudi vlada se tega zaveda, ampak zdaj manjka samo še tista druga stvar – samostojnost poslancev, da bi ravnali tako, kot je prav. Ne tako, kot eksekutivna veja oblasti reče, ampak tako, kot je prav, kot so tisti, ki so vas izvolili, rekli. Veste, kakšno situacijo imamo danes? Imamo približno takšno situacijo, da se nekdo utaplja pred nami v morju, utaplja se, vizualizirajte to, utaplja se pred nami. Mi želimo skočiti notri in utapljajočega rešiti. Pa pride zraven državni sekretar z ministrstva za delo in nam reče: Veste kaj, tam je pa znak, da je prepovedano plavati. In poleg tega še doda: Tako ali tako čez dve uri in pol pride trajekt, ki ima rešilni čoln. Vi bi pa gledali. Trajekt je sistemska rešitev, ker ima rešilni čoln. Znak, da je prepovedano plavati – pa kljub temu je plaval in se utaplja, sam si je kriv –, je pa to, da bo sprejetje tega predloga prineslo nove krivice. Dajte no! Rešilo bo 10 tisočim ljudem krivico, ki se jim z vsakim dnem, z vsakim mesecem dogaja. Kot sem rekel, pravimo, da je 392 evrov minimum, tukaj imamo pa tiste, ki ne morejo nič, ker ne morejo delati, ker so invalidi; in jim je treba zagotoviti teh 392 evrov. Tu imam poročilo odbora k Predlogu zakona o spremembi Zakona o socialnih varstvenih prejemkih, torej o tisti denarni socialni pomoči, o kateri ste razpravljali novembra, da se dvigne na 392 evrov. Pa bom prebral samo nekaj izjav iz tistega časa. Citiram: »Člani odbora so opozorili, da je potrebno poskrbeti tudi za druge ranljive skupine prebivalstva, ki imajo najnižje prejemke, nizke pokojnine, invalidske pokojnine.« Ali ste govorili to takrat? Ste. Mi to predlagamo. Naprej. »S strani Poslanske skupine Liste Marjana Šarca je bil predlagan sklep o zagotovitvi ustreznega povišanja predčasnih in starostnih pokojnin, nižjih od osnovnega zneska minimalnega dohodka, na raven minimalnega dohodka.« Lista Marjana Šarca je že sama takrat ugotovila, da so pokojnine nižje od tega in da je treba to dvigniti. Takrat ste to predlagali. To se predlaga v nekem drugem zakonu. Mi smo to predlagali zdaj, tudi na podlagi tega, kar ste vi rekli ob tisti razpravi novembra. Predstavnica Poslanske skupine Socialnih demokratov je povedala, da njihova poslanska skupina predlogu zakona ne bo nasprotovala, zavedajo pa se, da ob tem prihaja do nesorazmerij. Je opozorila na nesorazmernost, pa je kljub temu potrdila ta zakon in dodala – prav tako je potrebna sprememba Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ravno zaradi teh razlik, ki pri tem nastanejo. Mi smo to pripravili in smo vložili v proceduro. Naprej je bila pa še razprava glede amandmaja Poslanske skupine SDS, ko smo želeli že v tisti fazi to rešiti, s katerim je predlagan potreben uskladitveni dodatek za upokojence, in je večina razpravljavcev menila, da je treba različne tematike urejati z različnimi zakoni, v tem primeru Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Zato amandma ni dobil podpore. Takrat ste rekli, da zato. Zdaj smo to dali v Zakon o invalidskem in pokojninskem zavarovanju. Kaj pa zdaj pravite? Vse argumente, izraz sprave, ko ste dvignili socialne prejemke, smo uporabili za to, da smo pripravili ta zakon; in če bi sledil po tistih besedah takrat, je danes jasen »ja« z vaše strani za ta predlog zakona, ne pa »ne«. Pa pojdimo na to, kaj izvršilna veja oblasti, torej vlada, pravi, zakaj oni vam nalagajo, da ne podpreti tega predloga zakona. »Vlada Republike Slovenije se zaveda težkega socialnega položaja, v katerem so nekateri prejemniki invalidske pokojnine.« Se zaveda in pove, da samo nekateri, torej ne vsi, nekateri. Če so nekateri, je to sistemskost ali nesistemskost? Ljuba vlada, to je nesistemskost. Če dopuščate, da so nekateri prejemniki invalidske pokojnine v zelo težkem položaju, težjem, kot bi si mi lahko privoščili, je to nesistemskost. In je nesistemsko puščati, da je tako; ne pa nasprotovati rešitvi, ki to odpravlja. »Vendar pa meni, da problematike ni primerno reševati parcialno in zgolj za nekatere posameznike znotraj sistema.« Še enkrat, utaplja se. Utaplja se invalid z 250 evri na mesec, ki ne more delati; vi pa pravite, znak je, da ne sme plavati tukaj, pa še pomoč pride čez dve uri s trajektom. Naprej: Nasprotuje predlogu zakona, »saj le-ta ruši razmerja, ki so vzpostavljena pri višini priznavanih pravic in to na neustrezen način.« Dajte no! 10 tisoč ljudi pri korpusu 650 tisoč upokojencev tu ruši sitem. Manj kot 2 % jih je, pa to ruši sistem. V ničemer ne ruši sistema; vzpostavlja ga. Vzpostavlja ga, ker dviga ali pa vrača dostojanstvo tistim, ki ste jim ga vzeli, ker imajo nedopustno nizke prihodke, na kar vsi tukaj v tej dvorani pristajajo. Naprej. »Vlada še meni, da ni smiselno niti pravično dvigovati pravic zgolj nekaterim prejemnikov pravic iz zavarovanja, temveč je potrebno najti ustrezno rešitev za vse prejemnike na način, ki bo ohranjal ustrezna razmerja med temi upravičenci.« Pod črto, dajmo razpravljati, dajmo nič narediti, dajmo počakati. Da je to res, priča izjava državnega sekretarja Božiča, ki pravi, da se oblikuje delovna skupina, da se bodo ustvarjala pogajanja, velika razprava, da bodo izračuni, da ne bo napak. Krasno, super, ampak medtem se človek utaplja. Medtem se človek utaplja. Ko ste sprejemali tik pred volitvami, vi ste bili državni sekretar na Ministrstvu za finance, denarno socialno pomoč, takrat ste takole naredili – en, dva, tri, zakon je prišel, ker je Levica predlagala in ste vi sprejeli. En, dva, tri, brez razprave, ni bilo nobenih računov. Prej ste rekli, da tega ne boste podprli, ker morate dobro premisliti, da se ne bi zgodila kakšna dodatna krivičnost. Tukaj se vam je zgodila krivičnost zaradi tistega predloga takrat, pa niste nič pomišljali. Danes pa za 10 tisoč ljudi ne želite reagirati, kot pravite, da je treba dobro premisliti, da ne bo prišlo do kakšne krivičnosti. Krivičnost se dogaja danes, zdaj, v tem trenutku, vsak mesec, ko ne uravnavate oziroma ko ne dvignete teh minimalnih invalidskih pokojnin na raven vsaj tistega minimuma, ki ste ga sami dorekli tukaj, v Državnem zboru, pri denarni socialni pomoči. Naprej: »V kolikor bi se za vse invalidske upokojence določilo prejemanje invalidske pokojnine v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka, bi se porušila razmerja, ki obstajajo pri pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, kar pa ni ustrezno.« Dajte no! Ni ustrezno to, kar je zdaj. To ni ustrezno! Zakaj ste vi? Zaradi zakonov ali zaradi ljudi. Vi ste zato, da predlagate zakona, ki jih v Državnem zboru sprejmemo za ljudi, ne pa da spreminjate zakone oziroma ne spreminjate zakonov, ker pravite, da to ne bi bilo ustrezno, čeprav je rezultat teh zakonov neustrezen. To si moramo priznati. Rezultat je neustrezen in treba ga je rešiti, človek se utaplja, še enkrat povem. Naprej pravite: »Vlada Republike Slovenije pojasnjuje še, da se prejemniki invalidskih pokojnin ne štejejo za brezposelne osebe in zato ne more biti prijavljen pri zavodu za zaposlovanje, saj invalidsko pokojnino prejemajo ravno iz razloga, ker zaradi nastopa invalidnosti niso več zmožni za delo v obsegu, da bi s svojim delom še lahko zagotavljali sredstva za preživetje.« Torej so odvisni zgolj od svoje pokojnine, od socialne države; vi pa deset tisočim tega ne daste. To je vaša odgovornost oziroma, spoštovani poslanci, to je naša odgovornost, ker vlada je tukaj odpovedala. To je naša odgovornost in mi smo tisti, ki smo sedaj očitno poklicani, da te krivice rešimo. Spoštovana vlada, razložite mi ta stavek v vašem mnenju, ki zavrača ta predlog zakona, ki ga res ne razumem, vsaj upam, da ga ne razumem, ker drugače ste pa izgubili vse moje spoštovanje, to pa res. Ga bom prebral, kolegi, če vi to tudi razumete. »Ne nazadnje pojasnjujemo tudi, da ni nujno, da nekateri posamezniki resnično niso sami krivi, da niso imeli zadosti pokojninske dobe, ker je pri njih nastopila invalidnost [[…]]« Kaj hočete reči, da so invalidi sami krivi, da nimajo dovolj pokojninske dobe, ali ste to hoteli reči, ali kaj; pa ste zavili v trikratno nikalnico? Razložite mi ta zakon. Kaj ste s tem zakonom hoteli povedati, zakaj ne podpirate tega zakona? Oprostite, če ste na to nakazali, pa ste šli močno preko meje; še posebej zato, ker vi osebno pa tudi ministrica prihajate iz tako imenovane moralno-etične bivše vlade. Naj se še navežem na tisto, na kar je opozoril tudi državni sekretar Božič, ko je rekel, da mogoče je pa dobro, da je opomnik za koalicijo od Liste Marjana Šarca prišel tudi do ostalih poslancev. Ja, na nek način je dobro, glede na to, da vse vaše sugestije vlade koalicijski poslanci upoštevajo, da bodo tudi vnaprej upoštevali in bodo vse opomnike za zakone, ki se jih predlaga, poslali tudi nam, ostalim poslancem, da bomo videli kakšen mindset, kako razmišljajo koalicijski poslanci. Bo to kar dobro. Ja, se priporočam za isto, ampak preletimo še ta opomnik, ki ste ga dobili za današnjo odločanje, da bi upravičili svoj glas »ne« predlogu o spremembi pokojninske zakonodaje, da bi tudi invalidski upokojenci dobili vsaj tisti minimum 392 evrov. Pravite takole: »Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju iz leta 2012 je predstavljal sistemsko rešitev, v vmesnem času se je še dopolnjeval, a se ni nikoli dotaknil urejanja invalidskih upokojencev. Prihodki le-teh so bistveno manjši od višine mesečnega prihodka, ki meji na prag revščine.« Ali čutite težo teh besed? »Prihodki le-teh so bistveno manjši od višine mesečnega prihodka, ki meji na prag tveganja revščine.« To ste izvedeli tudi koalicijski poslanci iz opomnika. Boste prisluhnili vladi, ki vam reče, da tega potem ne rešiti? Boste prisluhnili vladi, ko vam v vašem opomniku jasno povedo, da ti ljudje s temi sredstvi ne morejo živeti? Še enkrat, utapljajo se. Sami to ugotavljali. Naprej: »Dogovorjeno je bilo tudi, da Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve pošlje argumente proti predlaganemu zakonu.« Njih morate prositi, vlado, da vam pošljejo predloge, ki jih boste vi tukaj uporabili, da boste nasprotovali temu zakonu. Pa kaj ste vi samostojna veja oblasti ali pa ste podaljšana roka vlade ali ministrstva?! Ali si sami ne znate izmisliti argumentov proti in morate zato spraševati eksekutivno vejo oblasti, torej vlado, da vam pošlje te argumente? Oprostite, ampak to je poden parlamentarizma, da morate vlado spraševati za argumente, ki naj jih tukaj uporabljate proti predlogu zakona, ki rešuje 10 tisoč ljudi in nima barvne oznake oziroma se je ne da vezati na eno ali drugo politično opcijo. In kaj je sedaj ministrstvo naumilo, res naumilo? Recimo, kaj bi lahko vi povedali po predlogu ministrstva danes tukaj. »Predlagane rešitve bi rušile razmerja, ki so vzpostavljena pri višini priznavanja pravic.« Spoštovani, govorimo o minimalnih standardih. O standardih, glede katerih smo se že vsi uskladili, da pod to ne more iti. Nekateri so pa še vedno pod tem. Ta argument je prazen. »Predlog bi pomenil uvedbo uravnilovke v pokojninskem sistemu.« Ali veste, kaj pomeni uravnilovka? Uravnilovka pomeni mejo navzgor, da nihče ne presega tega. Navzdol so minimalni standardi. Vsi se strinjamo za minimalne standarde, do katerih so upravičeni tudi invalidi, ne samo brezposelni, ampak tudi invalidi. Tudi ta argument je prazen. Recimo, posamezniki, ki nimajo statusa delovnega invalida, v primeru izgube zaposlitve nimajo nobenih prejemkov iz pokojninskega sistema, dokler ne izpolnijo pogojev starosti, čeprav so morebiti socialno ogroženi in so plačevali v sistem dolgo obdobje. Ampak, veste, oni imajo eno bistveno prednost, zato je to neprimerljivo. Oni niso invalidi. Oni niso invalidi. Bistvena prednost. In če gremo naprej, to ste pa danes uporabljali, ste kupili argument, ki vam ga je vlada pripravila. Na konkretnem primeru bi to pomenilo, da v primeru, ko je nekdo, ki je v pokojninsko blagajno prispeval 32 let pred invalidsko upokojitvijo, drugi pa samo eno leto v primeru upokojitve pri enaki starosti, bi bil prvi prikrajšan, ker je 32 vplačeval, drugi pa samo eno leto, pa je upravičen do invalidske pokojnine. Veste, kaj je kruta resnica? Da bi ta drugi vse dal za to, da bi 32 let vplačeval, vse bi dal, verjemite. Vse. In je prikrajšan, ker je lahko samo eno leto vplačeval. Nekateri še celo nič. Jaz imam v družini nekoga, ki ni nič vplačeval v to, in vem, kako je to. To niso tako enostavne zadeve. In na tak jezik spraviti zakon, ki ga je nujno sprejeti, oprostite, ga najlepše povzamejo besede, ki jih pod odstavkom oziroma naslovom Argumenti proti sprejetju zakona zapiše Poslanska skupina LMŠ v svojem opomniku in se bere takole: »Predlog zakona, ki ga imamo pred sabo, manifestira neenakost.« Ali si vi predstavljate to izrazoslovje. »Predlog zakona, ki ga imamo pred sabo, manifestira neenakost.« Manifestira neenakost to, kar imamo danes, da ima invalidsko upokojen – ki je vsaj nekaj časa plačeval ali pa tudi če ni nič plačeval, ker je, kot sami ugotavljate, nezmožen za delo, ne more nič spremeniti, je odvisen samo od socialne države, je invalid –, nižjo pokojnino kot nekdo, ki ne dela, pa je delovno sposoben pa bo lahko delal. To je sistemska neenakost. To je tista neenakost. In to je manifestacija, da ohranjamo tak sistem, manifestacija neenakosti. To je treba rešiti nemudoma. Ti ljudje se, kot sem rekel, utapljajo. In da bo mera polna pa potem to, zaradi česar sem malce manj optimističen, kot sem bil na začetku, bom rekel, kar razočaran, je razlog, mislim, da je bil tudi že predhodno povedan, zaradi katerega zavračate ta zakon: na usklajevanjih je bilo dogovorjeno, da se predlog zakona zavrne, saj zavira sprejemanje novele ZPIZ, s katero želi vlada razbremeniti regres. Ali veste, kaj sedaj to pomeni? Tisti, ki že imajo pa bodo še malo večji regres imeli, so tako vredni za vlado, ker nosijo priljubljenost, volilne glasove; da tistih 10 tisoč, ki ne more živeti, ki imajo nižjo pokojnino od minimalnih standardov, ni upravičenih, da se jim predhodno reši situacija. Niso upravičeni po vašem mnenju, samo zato, da bi tisti regres zvišali, da bi rekli: Evo, javnim uslužbencem smo plače zvišali, dali smo regres, super, glejte, koliko smo dobri, še drugo tranšo bodo novembra dobili, koliko smo mi dobri. Teh 10 tisoč ljudi, ki se utaplja, je pa za vas nepomembnih. Ne zaradi vsebine, vi zaradi postopka zavračate ta predlog zakona, ker bi malce kasneje prišel v veljavo; ali pa če mi to pohitimo, lahko ena, dva, tri naredimo, niti ni nujno, da bi kaj zavračali. In ta argument, češ da vi imate že novelo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki to spreminja, da tam vse rešuje; krasno, super. Ampak naš predlog v ničemer ne zavira tega, samo izhodišče bo rahlo drugačno, da za 10 tisoč ljudi ne bo treba več spreminjati te zadeve, vse ostalo pa je isto. Torej ni ne vsebinskega ne proceduralnega razloga, da ste proti. Mislim, da je to eden tistih zakonov, ki ga je pač enostavno treba podpreti v tem državnem zboru, če želi Državni zbor ohraniti neko integriteto, ki mu gre, in če je to zbor izvoljencev ljudstva, ki zagovarjajo ljudi. Če je, potem enostavno ta zakon mora sprejeti. In ne morem se čuditi gospodu Lepu iz Poslanske skupine Desus, Desus – stranka upokojencev, ki pravi, ga citiram, to sem si moral zapisati, ker je bila iz vesolja ta misel: »Ni pa ga primerno s tako lahkoto sprejeti.« Ne ni ga primerno, nujno ga je sprejeti, nujno, z lahkoto. In to je eden tistih zakonov, pri katerem mislim, da je treba po glasovanju za ta zakon javno objaviti tiste, ki so glasovali proti temu predlogu zakona. Redko to rečem, ampak pri tem zakonu je pa res treba, ker nikomur nič ne jemlje, nikomur nič ne jemlje, izenačuje ali pa vsaj prinaša tisto minimalno poštenost, upošteva vsa načela, ki ste jih predstavniki različnih poslanskih skupin v državnem zboru v preteklih razpravah predlagali; in je zelo enostaven in hitro sprejet. In tisti, ki bo glasoval proti temu zakonu, mislim, da je ta imena res treba objaviti iz enega preprostega razloga, ker morate stati za svojimi dejanji. In to je eno od tistih dejanj, ki vas loči od tega, ali se to, kar imate v programu, kar obljubljate ali kar v predhodnih razpravah v Državnem zboru rečete, potem tudi udejanji pri vašem glasovanju; ali pa samo blefirate in delate to, kar vam vlada predlaga. Potem ste pa tu res samo glasovalni stroj, daleč nasproti tistega, za kar se posamezne stranke v sicer javnih nastopih zavzemate. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Sedaj pa je takole. Kot prvi bo dobil besedo predstavnik Vlade gospod Tilen Božič, za njim pa gospod Marijan Pojbič, gospa Alenka Jeraj in kot zadnja na listi gospa Mojca Žnidarič. Izvolite, državni sekretar.
Hvala za besedo. Bi se odzval na nekaj zadev, ki so bile zdaj izpostavljene. Kar se tiče ločitve Vlade in Državnega zbora, mislim, da je to jasno; mi smo pripravili oziroma Vlada je sprejela mnenje, ki je bilo posredovano, isto mnenje ste prejeli tudi vi. Ta vidik je jasen; kako se pa potem odločate poslanci, je seveda vaša stvar in to spoštujemo. Kar se tiče razprave, mene novembra 2018 pri tisti razpravi ni bilo, sem pa pozorno poslušal, kaj ste rekli. Omenja se teh 392,75 evra in zdaj bi tukaj rad potegnil eno zelo jasno ločnico. Mi imamo pokojninsko in invalidsko zavarovanje, to je ena blagajna in to je zavarovanje. Glede na to, koliko je kdo plačeval, se potem odmeri določena pravica in jo prejme. Če je ugotovljeno, da je tako, kot sami pravite, se nekdo utaplja, je na razpolago rešilni čoln na licu mesta. Ta deluje tako, da nekdo pove, da ima težavo, zato imamo več inštitucij, ena od teh v konkretnem primeru bi lahko bila center za socialno delo, se obrne na njih in tam so strokovni sodelavci, ki preverijo zadevo. Če to ugotovijo, tudi nemudoma ukrepajo in odmerijo pomoč, lahko je to denarna socialna pomoč, lahko je to izredna denarna socialna pomoč, lahko je to varstveni dodatek, lahko je eden od številnih ukrepov, ki jih imamo na področju socialne politike, da pomagajo. Ampak jedrni del, tisti, ki pride iz pokojninske blagajne, je vezan na obdobje in obseg vplačil, ki so bila opravljena v to blagajno. Iz tega razloga tudi nekomu v primeru, da ni se zgodila ta nesreča, ne izhaja to iz dela, ampak izhaja iz drugih aktivnosti posameznika, se potem tudi predvideva in prišteje določena leta pokojninske dobe, ki so prišteta, kot je rečeno. V obdobju 30 do 60 let, če se vzame dve tretjini; od 60 do 65 se vzame polovica. Se pravi, da se nekako eno dobo, za katero se oceni, koliko bi ta dodatna doba bila, in se prišteje zraven k tisti dobi, ki je bila že dosežena; in na ta način se potem tudi odmeri tista pravica, ki pripada. Tudi ko se tu gleda, kaj je nekemu posamezniku na razpolago v tej državi, se ne sme gledati parcialno, ampak je treba gledati, kako je narejena mreža socialne pomoči, od tistih pravic, ki izhajajo na podlagi vplačil, do tistih, ki ne izhajajo iz vplačil, ampak so splošne pravice, ki jih zagotavljamo državljanom, ki se začasno ali trajno znajdejo v neki situaciji, da se jim lahko v tem primeru pomaga. Kar se tiče tega, kar ste tudi omenili, raznih razprav, kako to teče in da bo spet zdaj neka delovna skupina in tako naprej. Potek dela na Ekonomsko-socialnem svetu je formaliziran in pogajalska skupina je ustanovljena z namenom, da se pogaja in da se na koncu izpogaja. Iz tega razloga se tudi potem na plenarnem zasedanju spremlja, kaj se dogaja v teh skupinah; in seveda je treba poročati o napredku. Naša ocena je, da je to potrebno, da na tej podlagi bomo lahko v naslednjih mesecih prišli tudi do konsenza, takrat se ponovno vrnili h koaliciji, takrat tudi prišli do vas, tudi do opozicije. Jaz sem bil vedno naklonjen temu, da se predlogi, ki jih imamo, ko so v zadostni meri dodelani oziroma v tisti fazi, ko se lahko že vložijo v Državni zbor, predstavijo vsem. In pri pokojninskih temah je to v bistvu osnova. Takrat vas bomo prosili, da nas sprejmete, vam razložili, kaj smo hoteli rešiti, zakaj tako mislimo, kaj so naše podlage, boste povedali tudi svoja mnenja. In če bo takrat možno in seveda tudi v sodelovanju s koalicijo, morda tudi kakšno vašo misel, če boste opazili, da smo kakšne stvari izpustili ali bi se jih dalo boljše rešiti, bi jih takrat še nadgradili. Ampak brez usklajenosti z Ekonomsko-socialnim svetom, ki – moram ponoviti – je zahteval glede teh tem soglasje, ne moremo iti in je treba na tak način delati, kar je tudi prav, ker so posledice običajno velike, z vidika posameznika in tudi z vidika sistema. Nekateri ste rekli, da so v težkem položaju, to izhaja iz našega mnenja in tega se zavedamo, zato imamo na drugi strani tudi sistem raznovrstnih pomoči. Kar se tiče rušenja razmerij, ta podatek drži, ker gre za zavarovalniški sistem, solidarnostni je na drugi strani, čeprav je tudi tukaj vgrajena določena varovalka solidarnosti z vidika dodanih let, ki se prištejejo zraven in tako naprej, pa tudi kar se tiče odmernih odstotkov. In kar se tiče sprememb, ki so predvidene, mi naslavljamo res nekako širšo populacijo. Ukvarjali se bomo s prihodnostjo, kar se tiče invalidskih pokojnin, kar se tiče invalidskih nadomestil, kar se tiče družinskih, vdovskih, tudi minimalne pokojnine in tako naprej. Vse te zadeve so odprte in pripravljene v pogajalskih izhodiščih, da se začnemo o njih pogovarjati. Jaz še vedno mislim, da ta država je socialna država in na nas je, tudi na Vladi, tudi na poslancih, da skušamo to nekoliko razumno uravnavati, da bo tudi dolgo, uspešno funkcionirala, na nekaterih področjih so zagotovo potrebne tudi izboljšave. Morda še en dodatek tam, ko je bil en stavek s trojno nikalnico, kar je, se strinjam, neposrečen pristop k pisanju stavkov, najmanj. Tam je bil mišljen en moment, zgolj ta, da če bi nekdo eventualno začel delati oziroma se zavaroval in bi delal pri višji starosti, recimo bi se lotil približno pri 45. letu, tudi v praksi ne bi mogel zbrati več kot toliko let, tudi če bi delal, ne bi prišlo do nikakršne invalidnosti. Ali pa če pride do invalidnosti, je še vedno samo določen nabor let, ki jih lahko zbere, in na ta račun tudi zelo omejen nabor zavarovalnine oziroma zavarovanega dohodka, ki ga on lahko pričakuje. Bi pa ta del zdaj zaključil z eno splošno opazko, ki se tiče dejansko vseh, ki bodo prejemali sredstva iz našega pokojninskega invalidskega sistema. Že za časa dela se je treba zavedati, da je zelo pomembno, kolikšen del dohodka posameznika je zavarovan za pokojninske in invalidske namene. Zato bi tukaj tudi posebej apeliral, dogaja se tudi, da nekateri v tem trenutku relativno dobro shajajo tudi recimo z neko nižjo plačo na račun tega, da so določena izplačila dnevnic in drugih tipov stroškov. Ti stroški in ta dohodek, ki je prejet, ni zavarovan, kar lahko pomeni znatno poslabšanje stanja, takrat ko bo nekdo potreboval bodisi pokojnino bodisi – upam da nikoli – invalidske pokojnine. Zaradi tega je zelo pomembno, da tudi za čas dela vsak pri sebi tudi razmisli in poskrbi, da ima primerljiv dohodek, ki ga prejema, tudi ustrezno zavarovan, da bo lahko na stara leta oziroma kasneje tudi užival ustrezno raven pravic, kot pritiče tistemu standardu, ki ga je približno navajen. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima dr. Anže Logar.
Hvala, predsedujoči. Bom ravno na podlagi besed državnega sekretarja pokazal na tragiko situacije, kakršno imamo. Državni sekretar Božič je predstavil postopek spremembe pokojninske zakonodaje preko socialnega sveta, ki je formaliziran; drugi, beri pod črto, dolgo časa traja. Upa, da bo v nekaj mesecih prišlo do nekega soglasja, potem bo pa prišel do opozicije, predstavil te predloge in upa, da se bomo uskladili. Prej je še poslanka Maurovič iz LMŠ rekla, da upa, da bo predlog kdaj prišel na glasovanje v Državni zbor. Bi, bi, če bi, mogoče bo, čez nekaj časa, bo trajalo. Vmes bo pa 10 tisoč tistih dobilo sredstva 250 evrov ali malo več, kar je nedostojno in neprimerno glede na to, kar smo razpravljali v dvorani, in glede na to, o čemer smo se tu uskladili. Vi govorite o tej pokojninski reformi, ki je recimo razlog za to, da se ta separatna rešitev, nujna, ne reši. Ampak jaz vas bom spomnil na odgovarjanje predsednika Vlade na poslanska vprašanja v ponedeljek, kjer te vaše zakonodaje ni omenil kot pokojninsko reformo, ampak rekel, da gre za neko minorno spreminjanje zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, samo usklajevanje nekih rešitev. Minorna sprememba, torej ni pokojninska reforma, ki bo vse rešila. Torej tudi vaša ne bo sistemska, ki bo vse rešila. In tukaj je samo en del za tiste nujne, ki potrebujejo to zadevo. In nehajte govoriti o tem, da ta predlog ruši sistem. Ne ruši sistema. Mi smo se tu uskladili, v Državnem zboru in na sploh, o minimalnih standardih. Minimalni standardi so, kot ste rekli, kot je ministrstvo za delo dejalo, 392,75 evra. To so minimalni standardi. To je treba zagotoviti vsem, ne glede na to, kaj pravite; in ne ruši sistema, če je nekdo invalidsko upokojen, da dobi 392,75 evra. Ne ruši sistema, to je minimalni standard, ki ga je treba zagotoviti danes; ne pa, kot ste vi rekli, formalizirano, preko sveta in potem še s pogovori in upamo, da bomo našli neko rešitev. Danes je to treba narediti in danes je treba ta predlog zakona podpreti.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade Tilen Božič. Izvolite.
Edino pravično je, da se nekako poseže pri vseh, da se vsem dvigne; in to je tudi namera vlade, to tudi izhaja iz izhodišč in to lahko tudi od nas pričakujete.
Hvala lepa. Besedo ima Marijan Pojbič. Pripravi naj se Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Najprej, spoštovani kolega državni sekretar Tilen, prosil bi te ali pa bi vas prosil, če se lahko tako izrazim, da ne bo kakšne napake, če že govorite o nekih zadevah, da potem to spoštujete tudi znotraj vlade. Govorili ste danes o soglasju Ekonomsko-socialnega sveta, da se ne bo nobene rešitve sprejemalo brez soglasja Ekonomsko-socialnega sveta. Kaj se je zgodilo pri socialni pomoči, pri zvišanju? Ste imeli soglasje vseh socialnih partnerjev? Ste imeli? Kaj ste takrat govorili v Državnem zboru poslankam in poslancem? Kaj ste, gospod Tilen, govorili takrat? Da je pač to nujno in pač ne moremo čakati na soglasje vseh socialnih partnerjev in tako dalje. Se pravi, za socialno pomoč, ker vas je stisnila v kot Levica, ker sicer te vlade več ne bi bilo, ni bilo nobenega problema dvigniti socialno pomoč na 392 evrov brez soglasja socialnih partnerjev. Zdaj mi pa povejte, kdo še v tem državnem zboru lahko reče, da je ta vlada kredibilna! Kdo, povejte! Poslanke in poslanci, ni važno, kdo je v kateri politični opciji, ni pomembno. Mi rešujemo stiske ljudi, dragi prijatelji! In tu ne more biti vprašanja. Tako kot je moj kolega Logar zelo, zelo lepo pojasnil na eni primerjavi, ki jo je poskušal razložiti tako, kot si je naš gospod cenjeni državni sekretar Tilen. On si je pač razlagal tako, kot si je. Ali je to on razumel, kar je hotel moj poslanski kolega povedati, ali ne, to je drugo vprašanje; ne vem, ker sem poslušal razpravo Tilna in svojega kolega. Mislim, da če bi ga dobro poslušali, potem tak odgovor, kot ste ga dali, ni bil primeren; to je moja ocena. Spoštovane kolegice in kolegi, resnično vas prosim enkrat, glejte, ali je pomembno, kdo predlaga kakršnokoli rešitev v Državnem zboru, katera politična opcija. Ali je to pomembno za nas, ki tu odločamo, ki bi morali odločati vse v interesu ljudi? Ali je to pomembno, kdo predlaga določeno rešitev? Ali smo mi vsi skupaj z vlado zmožni poiskati ustrezne rešitve za to ranljivo skupino ljudi, ki je daleč izpod nivoja rešena? Ali smo tega sposobni? Ali zdaj drug drugega sploh ne poslušamo, sedimo v tem parlamentu in se ne slišimo, ne poslušamo, eden glede tja, drugi tja, zaradi tega, ker veste vsi, ki sedite tu, da imam prav. Vsi vi, ki čutite našo domovino tudi kot ustavno določeno socialno državo, veste, da imamo prav, da je ta problem tako akuten, tako daleč prišel, da ga je nujno treba rešiti. Ker če smo lahko dvignili socialno pomoč na 392 evrov, pa ni bilo nobenih težav, pa je bil denar, pa je bilo vse, na drugi strani pa [[…]]Glejte, zdaj vas bom pa vprašal zelo jasno, pa prosim, da mi kdo na to replicira. Prosim vlado in vas, ki sedite tu, poslanke in poslanci, ne glede na to, kdo je v kateri politični opciji, ali si znate predstavljati, da bi preživeli z 244 evri na mesec. Drage kolegice in kolegi, povejte mi, ali imate dušo, imate srce. Ste kdaj že videli kakega takega človeka, ki mora iz meseca v mesec preživeti s tem denarjem? Ali ste to [[…]]Pri svetem bogu več ne vem, kaj bi človek tu še rekel! Če imate malo duše, malo srca, malo lastne, osebne odgovornosti, pa sigurno vsak v svojem volilnem okraju ima kar nekaj takšnih ljudi! Zamislite si, 244 evrov! In mora vse plačati, mora jesti! Si lahko kupi mleko? Ne more si kupiti! Ne more si niti kruha kupiti, glejte, ker mora elektriko plačati, vodo plačati in ne vem kaj še vse mora plačati. In vi danes nasprotujete temu, da bi tej skupini ljudi pomagali, 10 tisoč jih je. Kakšno srce imate? Povejte mi, kakšen človek moraš to biti! Kakšen človek moraš to biti, povejte! Vlada je napisala, da za to bi potrebovali 14,7 milijona evrov na letni ravni. S tem, da je dvignila državno porabo za pol milijarde evrov! Za pol milijarde evrov za tiste skupine, ki jim relativno dobro gre v tej družbi – nekatere, ne vse –, ki jim gre relativno dobro. Ali ta vlada sploh ve, kaj so prioritete? Dragi poslanke in poslanci, oprostite, da sem malo dvignil glas, ker me duša boli. Tega ne morem verjeti. Ker ne more biti človeka v Državnem zboru, da ne bi tega razumel tako kot jaz. Da ne bi razumel, da človek z 244 evri, ne glede na to, ali ima eno leto delovne dobe ali ima 30, ne more živeti. Pri bogu no, veste vsi, da ne more živeti! In mi bomo zdaj tukaj razčlenjevali pa iskali milijon izgovorov za to, da rušimo neko razmerje. Nobenega razmerja ne rušimo! To je moj kolega zelo jasno povedal. Tem ljudem je treba pomagati, treba pomagati, da bodo lahko najbolj minimalno preživeli iz meseca v mesec. Dolžni smo tukaj, dolžni! Pri pol milijarde evrov povišanja stroškov za delovanje države in celotnega sistema, pol milijarde smo povečali, zdajle pa tukaj ne najdemo za to ranljivo skupino 14,7 milijonov na letni ravni. Povejte mi, dragi prijatelji, ali kdo izmed vas ima srce, da danes glasujemo proti takemu zakonu! Ali ima kdo srce? Poglejte, če ste bili izvoljeni od ljudi, in če verjamete v to in delate v dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije, potem ne morete imeti srca, da bi proti takemu predlogu glasovali, pa ne zaradi mene, ne zaradi Slovenske demokratske stranke, ne zaradi vas, kdorkoli je v kateri stranki, dolžni pa ste, če imate malo srca pa malo duše, tak predlog zakona podpreti. Ker je prva obravnava, imamo možnost rešiti stvari v drugi obravnavi, ni nobenega problema. Vse, kar je potrebno, se da narediti, da gre ta zakon skozi in da tej skupini deset tisoč ljudem pomagamo, ker še enkrat povem, ali mi lahko kdo replicira in mi pove, da je mogoče preživeti z 244 evri na mesec. Povem vam, naj mi nekdo izmed vas reče, da nimam prav in da lahko preživi nekdo. Mi se imamo tukaj za nekoga, ki moramo skrbeti za državljanke in državljane Republike Slovenije, vsak v svojem volilnem okraju ali pa vsi poslanci za celotno državo. Ne morete mimo tega, dragi kolegice in kolegi! Ne morete. Tukaj nimate izgovora. Nihče. Resnično ga nimate. Zamislite si, da imate brata, sestro, strica ali pa kogarkoli, ki živi s 244 evri. Zamislite si. Zamislite si v sebi, ali si ti kriv, če si samo eno leto delal pa si postal invalid. Ali si ti kriv, če se ti zgodi invalidnost? In zdaj bomo mi tukaj govorili, da rušimo neko razmerje! Za socialne pomoči nobenega problema, nobenega konsenza, nobenega dogovora, samo zaradi tega, da bo ta vlada obstala. To pa mislim, da je izjemno nekorektno. Če ste že tam spregledali, drage kolegice in kolegi, vas lepo prosim, še tukaj spreglejte v imenu teh naših delovnih invalidov. To naredite. Tudi Vlada ne bo padla zaradi tega, nič se ne bo zgodilo, ampak vsi skupaj bomo rekli, da smo pomagali najbolj ranljivi skupini v tem trenutku v naši družbi. To je naša naloga, naša dolžnost. Na drugi strani, drage kolegice in kolegi, poglejte, koliko imamo privilegiranih upokojencev. Poglejte, tam ni problema, 10, 20, 50 milijonov – nobenega problema! Pa imajo nadstandard, hodijo v Švico, uživajo kot mali bogovi, tam nimamo nobenega problema takoj na Ustavno sodišče, takoj vsem vrniti vse, kar jim je bilo zmanjšano. Tam ni problema. Tukaj imam pa problem za teh 100 evrov ali pa 120 evrov, recimo, da bi tem zvišali pokojnino, da bi dosegli tisto višino socialne pomoči. Tu pa imamo problem. Drage kolegice in kolegi, to je država, ki živi v dveh svetovih. Mislim, da to ni pravilno, ni ne pravično ne pošteno, izjemno nekorektno, pa bom rekel, skrajno nedopustno. Lepo vas prosim, resnično vas lepo prosim, zberite toliko moči, in še enkrat vam povem, da zaradi tega ne bo padla vlada, zaradi tega se ne bo karkoli zgodilo slabega, zgodila se bo samo ena izjemno dobra stvar in to je, da bomo pomagali najbolj ranljivi skupini v naši družbi. Tisti, ki danes lahko glasuje proti, ko glasujemo o tem, da nekdo dobi za 244 evrov za preživetje, nima v tem državnem zboru kaj iskati. To vam pa povem. Verjemite mi, dolgoročno se bo to pokazalo, da nima kaj iskati v tem državnem zboru. Tako kot sem velikokrat že napovedal v Državnem zboru po petih mandatih, da če si tukaj izvoljen, moraš delati za ljudi, moraš preseči politične delitve. Moraš preseči, ker ko gre za ljudi, ki so v vseh političnih opcijah, te invalidke in invalidi, o katerih danes govorimo, so v vseh političnih opcijah, ampak niso krivi, če so invalidi. Ali imajo leto dni ali imajo 5, 10 ali pa 50 – se opravičujem, ne 50, 30 let delovne dobe –, morajo imeti minimum od minimuma, zato da lahko preživijo. To pa mora imeti. To pa smo dolžni narediti, ne glede na politiko, ne glede na stranko. Pri bogu svetem vas prosim, ne dovolite si tega fiaska danes, da bi lahko stopili preko te srčne energije, ki jo moramo imeti tisti, ki smo izvoljeni v Državni zbor! Tu jo moramo imeti, tu jo moramo pokazati. Stopite v čevlje gospoda ali gospe, ki ima 244 evrov, postavite se tu v zgodbo in boste videli, nikoli ne boste poslušali nobene vlade, nikogar, da ne bi pomagali, če bi sami imeli to možnost doživeti. Poznam tri ali štiri take ljudi po Sloveniji, jih pa je, kot smo ugotovili, 10 tisoč, pa ko prideš do njih domov, vam povem, da ne moreš govoriti, enostavno ne moreš govoriti, ko to vidiš. Če bi to doživeli, verjemite mi, da danes ne bi o tem razpravljali, sploh ne bi razpravljali, bi tudi koalicija rekla, glejte, brez besed takoj to naredimo. Takoj! Tudi če je treba izredno sejo enega odbora, drugega, izredno sejo Državnega zbora naredimo jutri, mora biti rešitev narejena. Potem bi mi pokazali dušo, pripadnost svojemu ljudstvu, svojemu narodu, od katerega smo bili postavljeni v Državni zbor. Resnično še enkrat, in tu tudi zaključujem, vas pri bogu prosim, ne zaradi mene, ne zaradi SDS, zaradi vas, zaradi tistih, ki so za vas glasovali, ne morete iti mimo tega, da danes tega zakona ne bi podprli in da ne bi pomagali tem 10 tisoč ljudem, ki imajo 240 ali 244 evrov invalidske pokojnine. Prosim vas, naredite to za ljudi, to od vas tudi, sem prepričan, ljudje pričakujejo, ker nižji poden ne obstaja. Če smo bili sposobni brez vsakršnega kompromisa dvigniti socialno pomoč in tudi vemo, kak znesek za to dajemo, potem vas prosim, najdimo teh 12, 13 milijonov, ker se jih da najti, jih je dovolj. Definitivno. Imamo cel kup takih stvari, kjer denar gre – pa ne bom rekel, na kakšen način. Zadnjič sem govoril o enem primeru, ampak da ne bi danes širil stvari v tako smer, da bi imel kdo občutek, da gre za kakšno politiko, želim povedati, da gre za stvar in ko bomo razumeli, da gre za stvar, bomo tudi razumeli naše poslanstvo in takrat se bomo tudi odločili po svoji vesti in ne po politični pripadnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima državni sekretar Tilen Božič. Izvolite.
Hvala. Bi samo eno dodatno pojasnilo dal; tisto, kar je bilo rečeno glede soglasja Ekonomsko-socialnega sveta. Gre v bistvu za pričakovani standard, ki so ga oni posebej izpostavili; se pravi, da v primeru, ko se pogovarjamo o spremembah pokojninskega sistema, da pričakujejo soglasje. Se pravi rang soglasja, v drugih primerih običajno gre za posvetovanje oziroma za nekako obravnavo njihovih pobud, je pa potem v tem primeru treba doseči korak več. Kar se tiče [[…]]Dobro, sprememba denarne socialne pomoči, žal na tisti seji me ni bilo, tako da težko komentiram tisti del. Kar se tiče pa preživeti z 244 evri na mesec, zagotovo je to zahteven, če že ne nemogoč izziv. Bi pa pri tem dodal tisto, kar sem danes že večkrat ponovil; se pravi, ko govorimo o pokojninski in invalidski blagajni, gre za zavarovanje. Če se nekdo znajde v situaciji, ko ta sredstva, ki jih je pridobil na podlagi bodisi invalidske pokojnine bodisi nadomestila, ne zadoščajo oziroma so prenizka in nima drugih virov ali premoženja, s katerimi bi si lahko pomagal, ali svojcev, v tem primeru mu je na voljo tudi drugi del socialne države, ne samo zavarovalniški, ampak splošni, tisti pa potem poskrbi in gleda ne samo na posameznika, ampak tudi na njegovo družino. Če je to v prvi fazi neka denarna socialna pomoč, lahko je to nek varstveni dodatek, če so potem tam še družinski člani, recimo otroci, če so mlajši, so to drugi tipi pomoči, od otroškega dodatka, do raznih štipendij, do subvencionirane prehrane v šoli, do ostalih ukrepov, ki so tukaj na razpolago, in teh je veliko. Ravno zaradi tega, da potem posameznik kljub težki situaciji, v kateri je, na podlagi pravic, ki mu jih zagotavlja ta država, nekako izhaja iz dneva v dan. Tako ne gre zgolj za, ko omenjate ta znesek, je vseeno treba vzeti v obzir, da država se pri tem ne ustavi, ampak zagotavlja tudi druge vire, s katerimi lahko si posameznik v tisti situaciji pomaga. Hvala.
Hvala lepa. No, končno! Gospa Alenka Jeraj, imate besedo. Pripravi pa naj se Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Saj veliko je bilo že povedanega, tako da mogoče bolj na kratko. Se pravi, mi z zakonom želimo pomagati tem najšibkejšim, socialno najbolj ogroženim invalidskim upokojencem. Predlagamo, da ta socialna, torej najnižja možna pokojnina, da bi za invalidsko upokojene znašala 392, torej višina minimalnega dohodka, kot je določen z Zakonom o socialnih prejemkih. Če je država rekla, da je to nek minimum, s katerim lahko nekdo preživi, bi ga moral imeti vsak človek najmanj toliko v tej državi. Ali nas zanima, ali ljudje lahko s tem preživijo, ali ne, se lahko vprašamo ob tem. Glejte, govorimo o invalidnih osebah, o tistih, ki bi [[…]]Torej, v svojem mnenju vlada pove, da temelji naš pokojninski sistem na prispevkih, vplačanih v času aktivne dobe. To drži, ampak izplačujemo v tej državi mnogo pokojnin, ki niso vezane na vplačane prispevke. Tukaj, kjer je pa nekdo dejansko plačeval in bi verjetno še plačeval, če ne bi postal invalid, največkrat so ti ljudje postali invalidi ravno zaradi dela – niso vsi, ali so kakšne nesreče ali karkoli –, veliko imamo pa invalidnosti zaradi posledic dolgoletnega dela, napačne drže in tako naprej. Ti ljudje, kot je rekel kolega Anže, bi si želeli delati naprej, ampak seveda ne morejo, zato ker so postali invalidi. Zelo žalostno je, da morajo, kljub temu da so bili aktivni, opravljali delo, potem hoditi na Karitas po pakete s hrano in podobno. Zelo ponižujoče za ljudi. Mogoče samo še za konec, gospod Božič, rekli ste, da si želite sodelovanja in da boste prišli tudi v našo poslansko skupino. Mi obžalujemo, da ob tem zakonu niste prišli, pa bi se morda pogovorili, ali se da stvari narediti tudi drugače, če mislite, da v tem trenutku ali pa da se da s kakšnimi amandmaji karkoli dopolniti, če ocenjujete, da zakon ni primeren. Tako smo pa vedno priča, da vse, kar predlagamo, je slabo in se takoj že v prvem branju zavrne, sploh ne pride do [[…]]Torej, tukaj govorimo, pa se ne slišimo, eden drugemu, namesto da bi si vzeli čas in dejansko na odborih stvari predebatirali, kjer bi imeli mogoče vsi tudi malo več podatkov. Včasih res izhajamo tudi s kakšnimi podatki, ki niso najbolj točni, čeprav običajno poskušamo pridobiti podatke s strani vlade s poslanskimi vprašanji. Torej, pred nami je zakon, ki nekaj rešuje, ampak seveda, ker ga ni vložila koalicija ali pa nadstrankarska Levica, pač pa mi, bo seveda danes zavrnjen in se bomo o zadevi nehali pogovarjati. Včeraj smo poslušali, kako smo sokrivi za situacijo, ki je v državi. Tudi za to bo nekdo kriv ali pa sokriv. Mi smo želeli nekaj popraviti, pa vi tega ne želite, zato v nadaljevanju potem prosim, da poslanci koalicije ne boste nam razlagali, da smo mi sokrivi, da se nekaj v državi dogaja. Če zaznaš neko anomalijo, če vidiš, da nekaj ni v redu, je naša naloga, da poskušamo to popraviti in z našimi predlogi to tudi počnemo; vi jih vse po vrsti zavračate. Želim si, da bi enkrat dosegli tudi v slovenskem parlamentu podoben način odločanja, kot je v Evropskem parlamentu, ko stvari toliko časa usklajujejo, da praktično ne pride do preglasovanj, ampak se poskušajo dogovoriti in najti najboljšo rešitev. Ampak tam izhajajo iz ene osnovne predpostavke, da socialisti nekaj vedo in da EPP nekaj ve, ni vse znanje v eni stranki, ali pa v eni koaliciji, ali pa vladni koaliciji, ali pa na strani opozicije, pač pa vsak nekaj ve in skupaj lahko pridemo do najboljših rešitev. Upam, da bo kdaj kakšen tak primer, da ne bomo po štirih letih mandata ali pa po treh letih mandata lahko vsakokrat znova rekli, da niti en opozicijski predlog nikoli ni bil sprejet. Mi pa podpremo vaše predloge, saj to ste najbrž opazili. Tisto, kar ocenimo, da je dobro, podpremo. Tam, kjer pa pač smatramo, da kakšne stvari niso v redu, pa tudi povemo, zakaj mislimo, da niso v redu, in pričakujemo pač neko soočenje argumentov, da skupaj pridemo do najboljših rešitev. Seveda bom spremembo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju podprla. V nadaljevanju pa si želim, da bi bilo sodelovanje tudi dejansko, ne samo govorjenje o tem, da si želimo sodelovanja, ko pa je treba sodelovati, pa do tega ne pride.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Kako naj predlog tega zakona komentira nekdo, ki se je več kot desetletje ukvarjal z zaposlovanjem invalidov? Nekdo, ki pozna večino pomanjkljivosti pokojninskega in invalidskega zavarovanja, tudi pasti visokih, višjih in nižjih nadomestil. Nekdo, ki je ljudem obljubil, da se bo boril za izboljšanje teh pravic in se tudi ves čas bori. Danes bi si z največjim veseljem želela, da bi ta zakon lahko podprla, a ga ne morem iz številnih razlogov, ki jih bom v nadaljevanju tudi navedla. Predlagatelji so odprli le en člen te zakonodaje. Anomalij, krivic, neenakosti v pokojninski in invalidski zakonodaji je zelo veliko. Pri vsaki spremembi, ko sprejemamo katerikoli zakon, vedno tehtamo in moramo paziti, da ne delamo novih krivic, da je zakon pravičen, enakovreden, enakopraven do vseh. Kot je bilo rečeno danes že večkrat, pokojninski sistem je zavarovalniški sistem. V prvi vrsti zavarovalniški sistem, sicer je tudi solidaren, a je zavarovalniški, takšnega imamo in takšno je tudi dejstvo. S takšno uravnilovko, ki bi se določila z višino tega zneska, kjer bi potem večina invalidskih upokojencev dobivala približno enak znesek, bi se, kot je že bilo večkrat danes izpostavljeno, res porušila vsa razmerja upokojencev, tudi razmerja do starostnih upokojencev. Izpostavljeno je bilo in tudi sama sem se to večkrat vprašala, ali je res človek kriv, da hitro zboli. Pa seveda ni in si seveda želi, da bi delal dlje časa. A tukaj v teh primerih tudi v naši zakonodaji nastopi solidarnost in v teh primerih se invalidska pokojnina računa tudi na podlagi prištete dobe. Prišteje se fiktivna doba, to je torej doba do 60. oziroma do 65. leta, ko bi človek še lahko delal. Tako je v teh primerih naš sistem tudi solidaren. Če bi se lahko strinjala osebno še s prvim odstavkom predlaganega člena, se pa nikakor ne morem strinjati z napisanim drugim odstavkom tega člena, ki je povsem neprimeren, nekonsistenten in dejansko sploh ne razlikuje invalidskih upokojencev od invalidov, ki dobivajo invalidska nadomestila – se pravi, ki so še delno zmožni. Se pravi, zahtevate tukaj tudi prijavo invalidskih upokojencev, zahtevate prijavo na Zavodu za zaposlovanje, in sicer v evidenco iskalcev zaposlitve. Kot rečeno, invalidski upokojenci nimajo preostale delovne zmožnosti, so upokojeni, torej imajo prvo kategorijo in ne iščejo več zaposlitve, se ne prijavljajo v evidenco, nobeno evidenco Zavoda za zaposlovanje. Če ste pa mislili prejemnike denarnega nadomestila, bi pa bilo treba potem, če že, da se prijavijo v evidenco brezposelnih oseb. Kajti v evidenco iskalcev zaposlitve se lahko prijavi vsak, tako študent, tisti, ki je zaposlen, pa želi iskati novo zaposlitev. V tej evidenci se jim dejansko ne nudi nič drugega, kot se jih obvešča o prostih delovnih mestih. Ti ljudje zagotovo rabijo veliko več. Zraven motivacije tudi ukrepov aktivne politike zaposlovanja, ki se tudi ne nudijo ljudem, ki so prijavljeni v evidenci iskalcev zaposlitve, ogromno svetovanja in tudi zastopanja pri delodajalcih. Če so mišljeni prejemniki tretje kategorije, potem vsekakor prijava v evidenco brezposelnih oseb in ne v evidenco iskalcev zaposlitve. Že cilj sprememb ZPIZ-1, torej leta 2002, je bila aktivacija invalidov. Ni namen, da bi kdorkoli bil doma, pasiven, tudi da bi imel višje nadomestilo, ampak da je vključen v družbo, da je koristen. Zato se je tudi šlo v to smer, da se invalide, ki se zaposlijo, tudi nagradi. Vsak invalid, ki se zaposli na drugem ustreznem delovnem mestu, potem dobiva 35 % nagrade oziroma 35 % tega invalidskega nadomestila, ki mu sicer pripada, ko je brezposeln; in to ni malo. Glede na to, da nam delavcev na trgu dela že sedaj primanjkuje, vidim tukaj predvsem možnosti še več, kot so jih imeli invalidi do sedaj, da se bodo lahko še bolje aktivirali in našli tudi primerno zaposlitev, torej primerno svojim omejitvam. Večkrat se omenja, kako naj človek živi z 244 evri, ali 250, ali 270, 280 [[…]]Omenjate socialno ogrožene ljudi. Torej nihče ne rabi s tem živeti, kajti socialna pomoč ni namenjena samo tistim, ki so brez delovne dobe, ali pa brezposelnim, ampak jo lahko koristijo vsi. Tudi ti delovni invalidi lahko koristijo socialno pomoč. Če pa imajo prvo kategorijo, torej, da niso zmožni za delo, pa lahko koristijo tudi varstveni dodatek. Varstveni dodatek je bil do 1. 1. 2012 že del pokojninske zakonodaje. Takrat ste ga izvzeli in povsod naveden razlog, ko bereš to malo nazaj, je bil, da se očisti pokojninska blagajna vseh teh dajatev, za katere se niso plačevali prispevki, in to je bila družinska oziroma ta državna pokojnina in varstveni dodatek. Že prej se je varstveni dodatek dodeljeval tistim z nižjimi dohodki in torej nižjim premoženjem. Takrat so ljudje morali ta dokazila pošiljati na ZPIZ, zdaj pač to uveljavljajo na centru za socialno delo. Saj dejansko druge nobene velike razlike pri tem ni. Torej, tudi takrat se je ta dohodninski in premoženjski cenzus uveljavljal. V prejšnji vladi je pa bilo tudi urejeno to, da se ta varstveni dodatek, ki se je vmes prejšnja leta knjižil na premoženje oziroma se je delala zaznamba, je zdaj to ukinjeno in dejansko pri ljudeh, ki imajo do 120 tisoč evrov premoženja ni nobenih težav, da ne bi tega varstvenega dodatka dobivali in se jim tudi ne bo nikamor knjižil. Zdaj bom pa izpostavila še tisto, kar pa mene najbolj mori in sama vidim kot največjo krivico ali pa neenakost v tej pokojninski-invalidski zakonodaji in sem jo tudi na odborih že večkrat izpostavila. To je pa to, da se razlikuje med ljudmi, ki grejo na invalidsko komisijo in so na dan invalidske komisije zaposleni, torej so pokojninsko zavarovani, in med tistimi, ki na dan invalidske komisije niso pokojninsko zavarovani, se pravi, da so brezposelni, brez denarnega nadomestila. Tole sem že izpostavila in tudi če imata ta dva človeka povsem enaki delovni dobi, imata priznano denarno nadomestilo v različnih odstotkih; in sicer je denarno nadomestilo brezposelnega celo 20 % nižje. Tak človek dobi nadomestilo, priznano v višini 40 % predvidene invalidske pokojnine. Mislim, da je ravno tu tisti največji ključ in da se na ta način da sistemsko rešiti, da se to anomalijo odpravi in da se jo odpravi tudi za nazaj, ne samo za naprej. Kajti tu mi nikoli nihče ni znal povedati, pa če sem klicala na ZPIZ ali kamorkoli drugam, nihče mi nikoli ni znal povedati, zakaj v zakonodaji obstaja ta neenakost, zakaj se loči ob istih zdravstvenih omejitvah, ob isti delovni dobi, zakaj se loči ljudi na tiste, ki so pač na dan invalidske komisije nezaposleni ali pa zaposleni. Tukaj vidim, sem že večkrat izpostavila to zadevo in jo tudi večkrat še bom, če bom treba, ampak res tukaj vidim tisto, kar se da narediti, da bo ta sistem bolj pravičen in tudi bolj enakopraven. Tako prosim, res bi prosila tudi na ta del odziv ministrstva in državnega sekretarja, ali so to zadevo res že preštudirali in ali se jo da vključiti že sedaj v to prvo spremembo pokojninske zakonodaje. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik Vlade. Gospod Tilen Božič, izvolite.
Hvala za besedo. Odgovoril bi še na to, kar je bilo na koncu rečeno. To, na kar opozarjate, je bilo identificirano. Naša ocena je, da bi bilo v paketu naslednjih sprememb – seveda, če bomo to uspeli uskladiti s socialnimi partnerji – smiselno nasloviti in rešiti. Kar se tiče te pobude, lahko v tem trenutku to povem, vas bomo pa tudi obveščali, kako se zadeve razvijajo. Druga zadeva, kar se tiče sklepnega dela. Kot rečeno, Vlada je v svojem mnenju povedala, da tega predloga ne podpira. Eden izmed kronskih razlogov za to je v jedru, kako je sistem zasnovan, zakaj tako deluje in kako je postavljen način črpanja pravic iz tega sistema. Se pravi, postavljena so določena razmerja, ta temeljijo na osnovnem zavarovalniškem načelu, se do določene mere tudi dopolnjuje z načelom solidarnosti in ta posebej pride do izraza v primeru, ko govorimo o invalidskih pokojninah in tudi invalidskih nadomestilih. Na ta način se nekoliko izboljša oziroma poveča znesek, ki ga lahko nekdo prejme, v primerjavi z nekom, ki bi eventualno uveljavljal pravico iz starostne pokojnine. Je pa res, da je treba tu potem gledati ne le na ta sistem, ampak tudi na ostale sisteme – se pravi, ostale transferje, ki so namenjeni zagotavljanju socialne varnosti –, zaradi tega, da se posamezniku, ki se znajde v težki situaciji, lahko priskoči na pomoč. Med temi možnostmi, ki so na razpolago, je bil danes večkrat omenjen tudi varstveni dodatek, ki je načeloma temu namenjen, pa tudi nekatere druge pravice. Kar se tiče prihodnje ureditve, je Vlada že pripravila izhodišča, s katerimi se je koalicija strinjala, in jih poslala na Ekonomsko-socialni svet. Kot sem že omenil, je bila ustanovljena pogajalska skupina, ki ima plan v naslednjih mesecih to tematiko obdelati in priti na koncu tudi do soglasja. Izhodišča so nastavljena nekako širše; se pravi, se ne pogovarjamo zgolj o invalidskih pokojninah ali nadomestilih, pogovarjamo se tudi o dvigu odmernih odstotkov v vseh ostalih primerih, družinskih, vdovskih, tudi kar se tiče najnižjih pokojnin in tako naprej. Se pravi, mi smo dejansko pripravili tisti predlog na način, da se dotika vseh in spoštuje razmerja, ki so znotraj sistema, da ostane še vedno v določeni odvisnosti od tistega, koliko časa je nekdo vplačeval in koliko je dejansko vplačeval v ta sistem. Ker, kot rečeno, gre za zavarovanje. Gre za zavarovanje nekega dohodka, ki se potem v primeru, da nekdo, ki je starejši, ne more več opravljati dela oziroma iz drugih razlogov ne more tega več opravljati, iz tega sistema potem črpa, poleg seveda ostalih sistemov, ki so tudi še na razpolago. Vlada je ocenila tudi posledice. V nasprotju s predlagateljem smo ugotovili, da je finančnih posledic nekoliko več, ocenjene so bile na približno 33 milijonov evrov. Tako, kot rečeno, Vlada predloga ne podpira, ima pa že pripravljene svoje rešitve, ki so zdaj v fazi pogajanj. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Vidim eno roko, tako ne bomo šli niti v delitev časa. Vojko, izvolite.
Hvala za besedo. Res ne bom dolg, ampak mislim, da je bilo iz razlage državnega sekretarja razvidno, da imamo krasno možnost s tem. Sicer po naših pojmih, naših prepričanjih, po mojem lastnem, te dopolnitve ZPIZ sorazmerno pozno prihajajo v naš parlament. Ampak do tega je zdaj še kratek čas, saj pred sabo imamo še Ekonomsko-socialni svet, to usklajevanje, in da se lotimo zadeve na pravi način. Imamo pač različna mišljenja in različne poglede. Očitki pa, da smo mi v tem novem sklicu trdosrčni in nikakršni, me pa malo bolijo, ker nekateri so že v petem mandatu in v preteklosti ni bilo nič boljše, kakor je sedaj. Zato počakajmo še ta dober mesec in gremo usklajeno in skladno naprej in popravimo te krivice in jaz sem za to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo o predlogu sklepa. Da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure, to je ob 14. uri in 10 minut, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 6. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali, tako kot sem rekel, ob 14. uri in 10 minut. Hvala. (Seja je bila prekinjena ob 13.41 in se je nadaljevala ob 14.10.)
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 2., 9. in 10. točka dnevnega reda. S tem prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Prehajamo na prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je na obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o gasilstvu po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodni in končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Miha Kordiš ima besedo v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Levici bomo ta zakon podprli. V zadnjem mesecu dni smo lahko v javnosti brali, pa tudi o današnji razpravi spremljali navezave na izhodišča vladne pokojninske reforme. Ta pokojninska reforma gre v nekem delu, zlasti v delu dviga odmernega odstotka, v pravilno smer, v delu podaljševanja delovne dobe pa gre v napačno smer. Ob tem ni bilo zaslediti nikakršne omembe dviga minimalnih pokojnin, bodisi absolutnega dviga minimalne pokojnine bodisi dviga pokojnin za polno življenjsko dobo. Danes imamo predlog SDS, ki vsaj za področje invalidskih pokojnin dviguje znesek, ki ga prejmejo upravičenci. To je dobra rešitev, je pa hkrati tudi parcialna rešitev. Zato ob podpori temu zakonu, v kolikor prestane današnje glasovanje v Državnem zboru, v Levici v drugi obravnavi napovedujemo vlaganje amandmajev, ki bodo najnižjo pokojnino v tej državi – ne samo za polno dobo, ampak za vse in za vsakogar – postavili vsaj na raven kratkoročnih minimalnih življenjskih stroškov na 442 evrov. Slovenska družba je dovolj bogata družba, prebivalci naše države so marljivi, so prizadevni in zaslužijo si oditi v jesen svojega življenja z dostojno pokojnino. V kratkoročnih ukrepih to pomeni torej 442 evrov za absolutno minimalno pokojnino in vsaj 613 evrov minimalne pokojnine za polno delovno dobo. Hvala.
Hvala za predstavitev stališča. S tem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 44. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Obravnavamo Predlog sklepa o razrešitvi predsednika Državne volilne komisije. Predlog sklepa je na podlagi 36., 112. in 201. člena Poslovnika Državnega zbora v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predsedniku Mandatno-volilne komisije, gospodu Ivanu Hršku. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Mandatno-volilna komisija je na 7. seji 28. februarja 2019 in 8. seji 21. marca 2019 določila besedilo Predloga sklepa o razrešitvi predsednika Državne volilne komisije. Predlog je Mandatno-volilna komisija določila na podlagi petega odstavka 32. člena Zakona o volitvah v Državni zbor, ki določa, da Državni zbor pred potekom dobe, za katero je bil imenovan, razreši predsednika, namestnika predsednika člana ali namestnika člana, če to sam zahteva, če mu je prenehala volilna pravica ali če je prenehal opravljati sodniško službo. Iz pravnomočne odločbe Sodnega sveta izhaja, da je Antonu Gašperju Frantarju, vrhovnemu sodniku, svetniku na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije prenehala sodniška služba z dnem 31. decembra 2018 iz razloga po drugem odstavku 74. člena Zakona o sodniški službi, ni pa mu prenehala tudi sodniška funkcija. Iz petega odstavka 32. člena Zakona o volitvah v Državni zbor nedvoumno izhaja, da je razlog za razrešitev vezan na prenehanje sodniške službe in ne na prenehanje sodniške funkcije. V skladu s četrtim in petim odstavkom 76.a člena Zakona o sodniški službi sme sodnik, ki je pridobil pravico do pokojnine, ne glede na svojo starost in na določbo drugega odstavka 74. člena tega zakona opravljati nekateri taksativno določena dela, med temi pa ni opravljanje funkcije predsednika Državne volilne komisije po njegovi upokojitvi. Delo predsednika Državno volilne komisije tudi po vsebini ni primerljivo z delom, ki je sodniku dovoljeno po 76.a členu, temveč je primerljivo sodniškemu delu na najvišji sodni instanci. Zato tudi Zakon o volitvah v Državni zbor v tretjem odstavku 32. člena, kar kot pogoj za imenovanje na to mesto določa, da gre za sodnika, ki opravlja sodniško službo na sodniškem mestu, na Vrhovnem sodišču. Zakonski pogoji za razrešitev iz petega odstavka 32. člena Zakona o volitvah v Državni zbor pa so odraz zakonskih pogojev za imenovanje na funkcijo v Državni volilni komisiji, kar je v skladu z načelom v veljavni tako pravni doktrini kot v zakonodaji, da morajo funkcionarji določenega organa zakonske pogoje za imenovanje izpolnjevati ves čas trajanja mandata. Navedenemu sledi tudi dosedanja parlamentarna praksa imenovanj in razrešitev predsednikov Državno volilne komisije in njihovih namestnikov. Prenehanje opravljanja sodniške službe je Državni zbor še pred uveljavitvijo novele Zakona o volitvah v Državni zbor-C štel kot razlog za razrešitev, ker oseba ni izpolnjevala več formalnih pogojev za imenovanje na funkcijo, kar je upošteval tudi zakonodajalec ob sprejemanju navedene novele, s tem ko je razloge za razrešitev izrecno uredil. Novela Zakona o volitvah v Državni zbor-C je z določbo petega odstavka 32. člena uzakonila v praksi do tedaj že uveljavljeno razlago in način izvajanja zakona, zato vsebinsko ne gre za novo ali spremenjeno ureditev razlogov za razrešitev. Določba petega odstavka 32. člena Zakona o volitvah v Državni zbor, ki predstavlja pravno podlago za predčasno razrešitev, je bila uveljavljena med štiriletnim mandatom aktualnega predsednika Antona Gašperja Frantarja, vendar nima retroaktivnega učinka. Predčasna razrešitev, upoštevaje obsežno upravno-sodno prakso Vrhovnega sodišča, namreč ne pomeni posega v njegove pravice in pravne koristi. Če bi zakonodajalec želel, da se pravna norma o razrešitvi ne nanaša na predsednika, člane in njihove namestnike, katerih mandat je v teku, bi moral to izrecno urediti v prehodni določbi, česar pa ni storil. Upoštevaje navedeno 1. točka izreka predloga sklepa temelji na ugotovitvi, da je pri predsedniku Državno volilne komisije nastopil razlog iz petega odstavka 32. člena Zakona o volitvah v Državni zbor za predčasno razrešitev. 2. točka izreka predloga sklepa temelji na prvem odstavku 35. člena Zakona o volitvah v Državni zbor, ki določa, da če članom volilnih komisij preneha mandat v času razpisa volitev, se jim mandat podaljša do konca volitev. Ker so bile razpisane volitve poslancev iz Republike Slovenije v Evropski parlament, je treba mandat predsednika Državne komisije, pri katerem je nastopil razlog iz petega odstavka 32. člena Zakona o volitvah v Državni zbor za predčasno razrešitev, podaljšati do konca razpisanih volitev. S tem se zagotavlja nemoteno in kontinuirano izvajanje vseh pristojnosti Državne volilne komisije do konca razpisanih volitev. Mandat predsednika Državne volilne komisije se zato podaljša do objave obvestila predsednika Državnega zbora predsedniku Evropskega parlamenta o izidu volitev v Evropski parlament kot formalnega zaključka volitev. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Državno volilni komisiji razreši predsednik gospod Anton Gašper Frantar, pri čemer se mu mandat podaljša in opravlja funkcijo predsednika Državno volilne komisije do objave obvestila predsednika Državnega zbora predsedniku Evropskega parlamenta o izidu volitev v Evropski parlament, razpisanih z odlokom o razpisu volitev poslancev iz Republike Slovenije v Evropski parlament. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev in 74 poslank in poslancev je glasovalo z da. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] S tem ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na Predlog sklepa o ugotovitvi prenehanja mandata članici Programskega sveta RTV Slovenija. Gospa Vesna Ugrinovski je Državnemu zboru posredovala odstopno izjavo z mesta članice Programskega sveta Radiotelevizija Slovenija. Na podlagi navedenega je Mandatno-volilna komisija Državnemu zboru predložila predlog sklepa, s katerim mu predlaga, da se na podlagi četrtega odstavka 18. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da je gospa Vesna Ugrinovski podala odstopno izjavo z mesta članice Programskega sveta Radiotelevizije Slovenija, zato ji na podlagi četrtega odstavka 18. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija preneha mandat članice Programskega sveta Radiotelevizije Slovenija, imenovane na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija. Ugotavljam, da je Državni zbor s sklepom seznanjen. Sedaj prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni in zato, spoštovane in spoštovani, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev in 74 je glasovalo z da. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] S tem ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem 6. sejo Državnega zbora.