Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, kolegi, gospe in gospodje! Prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Pričenjam nadaljevanje 4. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Franc Kangler od 17.00 ure dalje, Bojan Kontič, dr. Marko Pavliha, Milan Petek in Rudi Veršnik. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA DEKLARACIJE O USMERITVAH ZA DELOVANJE REPUBLIKE SLOVENIJE V INSTITUCIJAH EVROPSKE UNIJE V LETU 2005. Gospod Rop, želite proceduralni predlog? Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik državnega zbora, poslanke in poslanci, cenjena vlada! Danes se obravnava zelo pomembna točka za Slovenijo in za njeno uveljavljanje v Evropski uniji, zato bi v poslanskem klubu LDS zelo želeli aktivno in konstruktivno sodelovati pri tej točki. Žal nam to ni omogočeno. Kot veste, je na prejšnji seji oziroma eni od prejšnjih točk zasedanja državnega zbora prišlo do neprimernega, nekulturnega in nedemokratičnega ravnanja poslanca in podpredsednika državnega zbora, gospoda Pečeta. Gospod predsednik, ob tem sem vas poklical in vas pozval, da ustrezno ravnate, da zaščitite integriteto poslank in poslancev, še zlasti naše poslanke, gospe Majde Širca. Tega niste storili, obratno, izjavili ste, da to, kar se je zgodilo, ni nič posebnega. Mi pa menimo, da je to škandal in da je to nedopustno ravnanje za Slovenijo in znižuje demokratične standarde v slovenski politiki in slovenskem parlamentu. Kot veste, se poslanec Peče ni opravičil poslanki, in glede na to, da se poslanec ni opravičil, glede na to, da tudi vi s svojimi ravnanji niste kazali nobenega upanja, da bi se takšno obnašanje, takšen odnos spremenil, izkoriščamo drugi odstavek 65. člena poslovnika državnega zbora in napovedujemo obstrukcijo ob tej točki. Hvala.
Če dovolite, bi pojasnil svoje stališče. Tudi podpredsednik, kadar vodi sejo, jo vodi popolnoma suvereno, z vsemi pravicami in dolžnostmi, ki pritičejo vodenju državnega zbora. In takrat kot poslanec zagotovo ne morem prekinjati dela in tudi ne morem odreagirati, kajti podpredsednikov ne postavlja predsednik državnega zbora, ampak jih imenuje in razrešuje državni zbor. Zaradi tega mi je žal, da poslanska skupina Liberalne demokracije zapušča to točko dnevnega reda; vsekakor pa je to njihova pravica, ki jo lahko izkoristijo, v skladu s poslovnikom. Gospod Barovič, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poglejte, jaz razumem vse dileme, ki so bile vsaj v petih letih, kolikor sem bil jaz član tega državnega zbora, ko smo doživeli obstrukcije na obstrukcije in obstrukcije na obstrukcije. Ne razumem pa, da je današnja vsebina popolnoma ločena od vsega tega, kar se je dogajalo v času tega državnega zasedanja, te seje državnega zbora. Vsebina, še enkrat pravim, je popolnoma ločena. Gre za, spoštovani gospe in gospodje, deklaracijo, ki pomeni [[...]]
Gospod Barovič, prosim proceduralni predlog [[...]]
[[...]]slovesna razglasitev načel in pravic. In slovesna razglasitev načel in pravic nima nobene zveze z vodenjem vas, enega, drugega ali tretjega podpredsednika, zato predlagam kolegom in kolegicam Liberalne demokracije Slovenije, da takšno obstrukcijo uporabijo takrat, ko bo primerna, ne pa danes.
Hvala. Gospod Potrč ima tudi proceduralni predlog. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo bili mnenja, da bo mogoče to vprašanje urejati v skladu s poslovnikom preko razprave na seji kolegija. Vendar vas glede na današnjo izjavo obveščamo, da je po našem prepričanju vaša izjava v zvezi z vašo odgovornostjo v nasprotju s poslovnikom in pomeni sprenevedanje odgovornosti, ki jo ima predsednik državnega zbora do dela državnega zbora. V 20. členu namreč piše, podpredsedniki pomagajo predsedniku državnega zbora pri njegovem delu, se pravi pri delu predsednika, in opravljajo v dogovoru z njim posamezne naloge iz njegovega področja delovanja. Skratka predsednik je odgovoren za funkcioniranje dela državnega zbora in tudi za to ali nespodobno, v nasprotju s poslovnikom, žaljivo do parlamentarne prakse, podpredsedniki opravljajo svojo funkcijo. Mi smo vas na to želeli opozoriti pisno, vendar dovolite, da sporočimo, da se ta moment umikamo s seje in da bomo po 15-ih minutah sporočili naše nadaljnje sodelovanje. Hvala lepa.
Hvala. Še en proceduralni predlog. Gospod Peče prosim.
Spoštovani navzoči. Glede na to, da se je uvod zakompliciral zaradi mene, bi le prosil, če lahko dam tudi jaz pojasnilo. Hočem povedati, da moj nastop ni proceduralne narave, ampak je kot pojasnilo. In verjamem, da je v interesu naše edine države, to je Republike Slovenije [[...]]
[[...]]gospod Peče, ni razprave, ni pojasnil, je samo proceduralni predlog možen oziroma obrazložitev nadaljnjega ukrepanja. Jaz bi prosil, da to spoštujete v skladu s poslovnikom.
Gospod predsednik, vedno sem spoštoval vaše razlaganje poslovnika in tudi tokrat ga bom, zato bi rad podal moje nadaljnje videnje v skladu z vašim drugim navodilom, če je to seveda izvedljivo.
Ne, hvala, se ne da obrazlagati in tudi razprave ni. Nadaljujemo torej s 4. točko dnevnega reda. Predlog deklaracije je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predsedniku vlade gospodu Janezu Janši za dopolnilno obrazložitev teksta. Izvolite gospod predsednik imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Hvala za besedo. Na dnevnem redu je pomembna točka. Slovenija bo kmalu dopolnila prvo leto članstva v Evropski zvezi, Evropski uniji. Z vstopom v EU, ki je pomenilo izpolnitev ene dolgoletnih prednostnih nalog države, se je težišče aktivnosti od prizadevanj za izpolnjevanje kriterijev za vključitev preneslo na našo željo, na našo težnjo, na naše ravnanje po čim bolj učinkovitem delovanju v razmerah, ko je Slovenija članica zveze. Uveljavljanje Slovenije v EU je že bilo in je tudi v prihodnje odvisno predvsem od naše aktivnosti, sposobnosti, iniciativnosti in tudi izdnajdljivosti. Povedali smo naprej, da se bomo v uniji uveljavili, če bomo delovali kot verodostojen povezovalni partner ter bomo kot takšni v skupnosti tudi prepoznavni. Naš dejanski vpliv v okviru EU je lahko bistveno večji od dejanske velikosti Slovenije, našega bruto domačega proizvoda ali formalnega političnega vpliva. Izkušnje kažejo, da se manjše države znotraj te skupnosti, ki je že zelo velika, odražajo bolj prožno in da se tudi laže prilagajajo novim razmeram. Slovenija bo poskušala v teh razmerah povečati svoj vpliv pri reševanju vprašanj tudi prek strateških povezovanj, ki bodo odvisna od vsakokratnih konkretnih interesov. Način delovanja v skupnosti zahteva usklajevanje stališč, kar je priložnost manjših držav, da s kvaliteto svojih predlogov in skupnega nastopa vplivajo na odločitve. Po skoraj letu dni polnopravnega sodelovanja v okviru EU smo prve teste članstva relativno dobro prestali. Slovenija se je učinkovito vključila v delovanje institucij ter sooblikovanje politik EU. Na nacionalni ravni je zaokrožen sistem koordinacije med ministrstvi in vladnimi službami, kar omogoča državi pravočasno in usklajeno pripravo stališč do aktov, ki so obravnavani v institucijah EU. Zakonsko je država uredila tudi sodelovanje med vlado in parlamentom na področju evropskih zadev. V prvih mesecih članstva je Slovenija nadaljevala s prilagajanjem slovenskega pravnega reda evropski zakonodaji, se pripravila na vstop v evropsko monetarno unijo in vzpostavitev zunanje meje. Pomemben del aktivnosti so predstavljala tudi pogajanja novi finančni perspektivi, ukrepi za doseganje ciljev Lizbonske strategije, prizadevanja za učinkovito črpanje sredstev EU ter tudi podpora nadaljnjemu širitvenemu procesu skupnosti. V letu 2005 Slovenija nadaljuje z delom na večini prioritet od prej, hkrati pa se tem prioritetam pridružujejo tudi nekatere nove. Pred vstopom v skupnost je Slovenija zgoraj naštete ključne naloge na področju evropskih zadev opredelila v dokumentu z naslovom Deklaracija o stališčih za začetek delovanja Republike Slovenije v institucijah EU. Podobno tudi letošnji dokument oziroma dopolnjeni predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah EU v letu 2005 izpostavlja naše prioritete v tem časovnem okviru. Dejstvo je, da ta dokument obravnavamo ob koncu prvega tromesečja, kar je deloma posledica naših volitev v lanskem letu, v veliki meri pa tudi zamud, ki so nastale znotraj same EU, se je bila tudi nova evropska komisija oblikovana z določeno zamudo in je tudi komisija prioritete predstavila šele v letošnjem letu. Osnovni namen deklaracije, ki jo obravnavamo je prispevati k usklajenem delovanju Slovenije v EU, ter seveda tudi k učinkovitemu zastopanju naših nacionalnih interesov v teh institucijah. Oblikovanje tega dokumenta z opredeljenimi ključnimi nalogami na področju evropskih zadev v najširšem smislu prispeva tudi k večji preglednosti delovanja države in s tem k seznanitvi čim širše javnosti z aktivnostmi slovenskih predstavnikov v okviru skupnosti. Vladi se zdi izjemno pomembno, da je v oblikovanje dokumentov vključen tudi državni zbor. S tem gradivom so se seznanila matična delovna telesa tega visokega zbora, podrobneje sta o dokumentu razpravljala tako odbor za zadeve Evropske unije kot odbor za zunanjo politiko. Potrditev prednostnih nalog za leto 2005 v državnem zboru bo na splošno zagotovo krepila legitimnost izbora prioritetnih nalog. Vlada si bo tudi v prihodnje prizadevala, da bo njeno delovanje čim bolj pregledno in bo v obravnavo v državni zbor posredovala akte, ki v skladu s prej omenjenim zakonom sodijo v njegovo pristojnost. V dokumentih, ki so pred vami, so za leto 2005 kot ključne naloge Slovenije na področju evropskih zadev opredeljene naslednje: nadaljevanje izvajanja lizbonske strategije, pogajanje o naslednji finančni perspektivi za obdobje 2007-2013, učinkovita poraba dodeljenih sredstev Evropske unije, nadaljevanje priprav na prevzem in uvedbo evra, nadaljevanje priprav na vzpostavitev zunanje meje, nadaljnja širitev Evropske unije, krepitev sodelovanja s tistimi državami, ki jih ta pojem nadaljnje širitve zaobsega in seveda tudi krepitev sodelovanja s strateškimi zunanjepolitičnimi partnerji in ne nazadnje že začete priprave na predsedovanje Slovenije Evropski uniji v prvi polovici leta 2008. Dovolite mi, da se na kratko sprehodim čez te ključne naloge v letu 2005. Najprej glede izvajanja lizbonske strategije. Evropski svet je prejšnji teden oziroma Slovenija je skupaj z ostalimi članicami na Evropskem svetu 23. marca postavila lizbonsko strategijo v realnejši okvir. V tem realnejšem okviru se ne omenja več letnica 2010 kot tisto leto, ko bo Evropa po učinkovitosti ujela najbolj razvite ekonomije na svetu, to je bilo nerealno že takrat, ampak okrog tega mejnika je bilo sproženih veliko razprav, veliko energije je bilo potrošene, namesto da bi se prelilo v neke druge cilje. Zdaj te tarče v prenovljeni strategiji ni več. V prenovljeni lizbonski strategiji pa so zdaj na novo vključeni instrumenti za spremljanje uresničevanja ciljev in elementi oziroma instrumenti, ki bodo omogočali, da se izpostavljajo najboljši primeri. To ni več nek splošen dokument, ki bi si ga razlagal vsak po svoje. Jasno je v prenovljeni lizbonski strategiji postavljen operativni okvir s triletnim ciklom. Aprila 2005, se pravi v roku enega meseca bo komisija sprejela integrirani paket smernic, ki bo vključeval dosedanje široke smernice ekonomske politike in smernice za zaposlovanje. Države članice bodo svoje nacionalne akcijske programe predstavile prvič letos jeseni, evropska komisija bo januarja naslednjega leta, pa tudi 2007, predstavila svoje letno poročilo o napredku in obenem prvi pregled izvedbe nacionalnih strategij. Januarja 2008, torej po prvem triletnem ciklu, bo evropska komisija pripravila prvo strateško poročilo. To bo tudi obdobje, ko bo Slovenija že predsedovala Evropski uniji, in potrudili se bomo, da bo naše prvo predsedovanje v prvi polovici leta 2008 zapisano v zgodovino tudi kot uspešna prelomnica glede dosežkov lizbonske strategije, kot je sedaj prenovljena. Osnutek strategije razvoja Slovenije za naslednje obdobje, ki je bil v lanskem letu v širši javni razpravi, je sedaj z delom urada za makroekonomske analize in razvoj strateškega sveta za gospodarski razvoj in drugih vladnih institucij dodelan. Vlada bo v kratkem dokument obravnavala in sprejela. Ta strategija dolgoročnega razvoja Slovenije v bistvu predstavlja slovensko verzijo oziroma nacionalno verzijo uresničevanja lizbonske strategije. V ospredju te naše nove strategije razvoja Slovenije je celovita blaginja vsakega posameznika in posameznice. Strategija se zaradi tega ne osredotoča samo na gospodarsko vprašanje, temveč vključuje socialna, okoljska, politična in pravna ter kulturna razmerja. Zaradi takšne postavitve ciljev je strategija po svoji vsebini tudi strategija trajnostnega razvoja države in kot že povedano nacionalna strategija v smislu dokumenta, ki omogoča v Sloveniji izvajanje lizbonske strategije. Seveda ob tem upoštevamo specifične razvojne priložnosti, tudi zaostanke te države, in upoštevamo tudi cilje, ki jih mi še nismo dosegli, nekateri drugi pa že. Ob rob sprejemanju te prenovljene lizbonske strategije prejšnji teden je po teh razpravah, ki so bile v Bruslju in širše v evropskem medijskem prostoru, treba odkrito povedati, da pravi testni kamen pogajanj v okviru izvajanja te prenovljene lizbonske strategije predstavlja direktiva o storitvah, ki bo zelo trd kamen za celotno Evropsko unijo. Unija brez liberalizacije storitev, poleg že sproščenega trga dobrin, ne bo moderna in odprta Unija, ki bi lahko uspešno konkurirala v globalizacijskem procesu. Slovenija zagovarja sprejem direktive o storitvah. Po zadnjem sklepu evropskega vrha bo evropska komisija prvi osnutek še dopolnila. Vendar pa je v tej razpravi prišlo do precej vidnih razhajanj med nekaterimi starimi državami članicami Evropske unije in večino novih članic. Dejstvo je, da so nove članice bolj pripravljene na nadaljnje reforme, ki so jih začele s temi pristopnimi prestrukturiranji pred vstopom v Evropsko unijo, v starih članicah pa je s temi reformami precej velik križ. Po predvidevanjih strokovnjakov naj bi ta direktiva o storitvah, ki bi enoten evropski trg naredila enoten tudi za področje storitev v celotni Evropski uniji, omogočila odprtje okoli 600 tisoč novih delovnih mest. Seveda je možno pričakovati, da bo večina teh delovnih mest odprtih ravno v državah, ki so bolj konkurenčne oziroma da bo tukaj, ko gre za nova delovna mesta, lahko iz tega enotnega trga bistveno več potegnila nova Evropa, se pravi nove države članice, ne glede na to, da so v evropske dokumente zapisana visoka načela, ko gre za konkretne stvari. In ta direktiva je zelo konkretna stvar. Ti premiki niso zelo enostavni. V veliki meri je, ne samo uresničevanje lizbonske strategije, ampak celoten hitrejši razvoj Evropske unije, tudi znotraj tega novih držav članic, kamor Slovenija spada, odvisen ravno od nadaljnje liberalizacije trga storitev. S tega vidika si ne morem kaj, da ne komentiram tudi nekaterih protestov, ki so bili izraženi tudi v Sloveniji, proti tej direktivi o storitvah, ker so v veliki meri tisti, ki so protestirali, protestirali proti novim delovnim mestom, ki bi se odprla, če bi bila ta direktiva čim prej sprejeta. Slovenija je tukaj v mnogih točkah konkurenčna. Prehod bo postopen, kjer je vprašanj največ. Pri nas je teh vprašanj največ, tudi drugod, in bodo prehodna obdobja. Ampak dejansko je to direktiva, ki jo bo potrebno sprejeti, če želimo, da bo Evropa tisto, kar smo zapisali tudi v novo evropsko ustavno pogodbo. V zvezi s tem ali pa bo rob tej temi, me veseli, da lahko obvestim državni zbor, da je v začetku prejšnjega tedna bil dosežen tudi nov korak v pogajanjih o novi teritorialni členitvi Slovenije na podlagi tako imenovanega kohezijskega oziroma na osnovi tako imenovane kohezijske oziroma NUTS 2 regije. Gre za teritorialno osnovo za delitev sredstev strukturnih skladov Unije. Ne gre za delitev Slovenije na pokrajine, ampak gre za statistično delitev, ki, če jo dosežemo, Sloveniji omogoča črpanje kohezijskih sredstev tudi v naslednji finančni perspektivi, ne glede na to, kdaj bo ta sprejeta. Slovenija je na podlagi pristopnih pogajanj do konca leta 2006 začasno ena statistična regija. Do takrat pa bi, kot je bilo rečeno v teh pogajanjih, bil dosežen tudi dokončen dogovor o tovrstni delitvi Slovenije, ki naj bi kar v največji meri pripomogel k učinkovitejšemu izvajanju regionalne politike pri nas. V lanskem letu ni bilo mogoče narediti nobenega koraka naprej v teh pogajanjih, evropska komisija je vztrajala pri tem, da Slovenija ostane ena statistična regija. Kot že rečeno, je v teh pogajanjih prejšnji teden prvič prišlo do premikov, kar omogoča Sloveniji bistveno večji manevrski prostor, tudi ko gre za pogajanja o naslednji finančni perspektivi. Ocenjujemo, da je ta izjava komisije pomemben dosežek, ki nam, kot že rečeno, ne nazadnje pušča odprt manevrski prostor in omogoča različne variante, ne glede na hitrost tega procesa. Učinkovita poraba dodeljenih sredstev Evropske unije je eno od vprašanj, ki je izjemnega pomena za prihodnji razvoj države. Na področju kohezijske politike je Slovenija med prednostne naloge že v lanskem letu uvrstila aktivno vključitev v pogajanja glede novih uredb s področja kohezijske politike za naslednje finančno obdobje in aktivnosti, povezane z učinkovitim črpanjem dodeljenih sredstev kohezijske politike. Ob polnopravnem članstvu v Uniji se je Slovenija vključila v delo evropske komisije na področju spremljanja in nadzora izvajanja kohezijske politike v Evropski uniji. V okviru odbora za razvoj in konverzijo regij aktivno sodelujemo od začetka pri njegovi upravni in svetovalni funkciji. Odbor poleg nadzora nad črpanjem sredstev državam članicam svetuje pri izvajanju postopkov črpanja iz evropskih strukturnih skladov in zagotavljanja skladnosti s pravili Evropske unije. Tako v načelu, v praksi pa nedavni izračuni ministrstva za finance kažejo, da je bil neto finančni položaj Slovenije v letu 2004 ne povsem zadovoljiv. Takšno stanje je predvsem posledica, prvič, na odhodkovni strani dejstva, da je Slovenija kot država članica prvič plačala svoj delež v evropski proračun [[nekaj več kot 40 milijard tolarjev]] , na prihodkovni strani pa je to posledica dejstva, da predvsem zaradi realizacije dodeljenih sredstev predpristopne pomoči v višini okrog 10 milijard SIT vsota teh dobljenih sredstev za to številko naraste, ne bo pa teh sredstev zdaj, ko smo polnopravni člani, več. Nadalje je to posledica priliva evropskih sredstev iz naslova pavšalnih povračil [[okrog 27 milijard tolarjev]] , priliva evropskih sredstev na področju kmetijstva [[5,5 milijarde tolarjev]] , priliva evropskih sredstev iz ostalih naslovov [[nekaj več kot pol milijarde tolarjev]] in dejstva, da ni bilo nobenih prilivov evropskih sredstev na področju kohezijske politike Evropske unije. Če to seštejemo, lahko zaključimo, da če Slovenija v letu 2004 ne bi prejela sredstev, ki smo jih dobili še iz naslova predpristopne pomoči, bi bila država praktično neto plačnica v evropski proračun. Seveda, gledano realno, izkušnje starih držav Unije kažejo, da nobena država v prvem letu članstva v skupnosti ni uspela optimalno črpati sredstev kohezijske politike. Enako velja tudi za druge nove članice, poleg Slovenije, ki smo vstopili v lanskem letu. Dejstvo je namreč, da gre pri pripravi omenjenih projektov za dolgotrajen proces, pri čemer se sredstva iz evropskega proračuna od odobritve projekta ne kažejo v roku do treh let. Iz tega razloga je delno razumljivo, da v prvih mesecih članstva v Uniji občutnejšega priliva sredstev na tem področju ni bilo moč pričakovati, vendar pa bi moral biti rezultat vseeno večji od nič. Leta 2004 je bilo za že izvedene aktivnosti iz državnega proračuna plačano okoli 4 milijarde tolarjev, to je okoli 7% razpoložljivih sredstev, kar ustreza višini prejetega avansa EU oziroma proračuna EU za leto 2004. Res pa je, da Slovenija Bruslju lani ni posredovala nobenih zahtevkov za plačilo, zato tukaj tudi formalnega črpanja ni bilo. Ko je vlada analizirala to stanje, se je organizirala zato, da ga popravi. Delo na tem področju poteka pospešeno. Zavedamo se namreč, da je uspešnemu črpanju evropskih sredstev treba nameniti vso dolžno pozornost. Zdi se namreč, da je pozornost posameznih ministrstev takoj po vstopu Slovenije v EU na tem področju močno upadla, kar seveda ni dalo dobrih rezultatov. Vlada je v tem mesecu, letos, sprejela 34 ukrepov, da bi se situacija popravila, da se vzpostavi povezava različnih evidenc, okrepi funkcija kontrole in evidentira kadrovska struktura za uspešno pripravo in izvajanje projektov. Prvo pozornost na kratek rok je potrebno posvetiti procesu programiranja, ki se bo začelo izvajati po letu 2005. Potem ko smo sprejeli teh 34 ukrepov, smo ugotovili, da je ključen problem prevelika kompliciranost mehanizmov usklajevanja različnih organov, deljene pristojnosti, kar sedaj skušamo poenostaviti. Nekatere primerjave so pokazale, da je Slovenija v lanskem letu vzpostavila najbolj komplicirano trajni sistem za črpanje evropskih sredstev od vseh držav EU. In kako naj se v takšnem sistemu, recimo, znajdejo lokalne skupnosti ali tisti, ki v tak sistem vstopajo prvič? Z vstopom Slovenije v mehanizem menjalnih tečajev junija 2004 je Slovenija naredila pomemben korak k uresničitvi cilja, da bi prevzeli evro s 1. januarjem leta 2007. Slovenija bo skozi sodelovanje v mehanizem menjalnih tečajev izpolnila pomemben kriterij za uvedbo evra, v tem času pa bo potrebno nadaljevati z ukrepi, ki so usmerjeni v izpolnjevanje preostalih kriterijev, kot ključnega imamo vsi pred seboj zniževanje inflacije. Za izpolnitev teh kriterijev bo potrebno nadaljnje usklajeno delovanje, deloma tudi restriktivno delovanje ekonomskih politik, tako vlade kot Banke Slovenije. Obe instituciji sta se s programom vstopa v mehanizem menjalnih tečajev k temu zavezali. Slovenija z vstopom v ERM 2 oziroma Slovenijo vstop v mehanizem menjalnih tečajev zavezuje k nadaljevanju politike javnofinančne konsulidacije, kar je potrebno za doseganja makroekonomskega ravnovesja, ki ustreza tako maastrichtskim kriterijem, kot tudi načelom deloma posodobljenega evropskega pakta stabilnosti in rasti. S potrditvijo te spremembe oziroma, kot nekateri pravijo, reforme pakta stabilnosti na marčevskem zasedanju evropskega sveta je Slovenija v veliki meri zadovoljna, še posebej smo zadovoljni s tistim delom pakta, ki krepi njegov preventivni del. To bo v prihodnosti omogočilo, da se bolj učinkovito preprečujejo krize oziroma situacije, ki jih je nato treba zdraviti z bolj bolečimi ukrepi. Sloveniji tudi ustreza, da se referenčne meje niso spremenile, ker smo svoje politike naravnali nanjo. Dosežen kompromis, do katerega je prišlo brez bistvenega žrtvovanja temeljev pakta stabilnosti, je po našem mnenju velikega pomena za stabilen razvoj Evropske unije v prihodnjih letih. Vlada se je ob tem, ko je sprejela te pogoje, hkrati zavezala, da bo nadaljevala z učinkovitim izvajanjem strukturnih reform, ki zagotavljajo večjo prilagodljivost gospodarstva in povečujejo njegovo konkurenčnost, doseganje makroekonomskega ravnovesja in izvajanje strukturnih reform pomenita izboljšanje pogojev poslovanja za podjetje ter s tem bistveno boljše možnosti za doseganje višjega življenjskega standarda prebivalstva. V letošnjem letu bomo poleg naporov, ki jih bomo vlagali v izpolnjevanje vsebinskih kriterijev za prevzem evra, nadaljevali tudi s tehničnimi pripravami za zamenjavo valute. V februarju, pred dobrim mesecem dni je vlada sprejela načrt uvedbe evra. V tehnične priprave so tako vključeni vsi relevantni organi in institucije, ki so zadolženi za prevzem evra na denarnem in gospodarskem področju, na področju finančnih institucij in javne uprave. Posebna pozornost bo namenjena uvedbi dvojnega označevanja, ki bo uvedeno dovolj zgodaj, da ne bi prišlo do nezaželenih zlorab. Slovenija je že uspešno izvedla prehod iz dinarja na tolar v težjih okoliščinah, zato seveda ne vidimo razloga, da ji to ne bi uspelo v tehničnem smislu tudi pri prehodu na evro. Nadaljevanje priprav na vzpostavitev zunanje meje bo v letu 2005 ena od ključnih prioritet države, zato jo omenjamo tudi v seznamu teh nalog. Vzpostavitev učinkovitega upravljanja zunanjih meja je za Slovenijo med drugim pomembno zaradi njene geografske lega kot obmejne države Evropske unije, ki je pristojna za učinkovito kontrolo in nadzor 670 km kopenske zunanje meje Evropske unije. V času od sprejema deklaracije o stališčih za začetek delovanja Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2004 se je Slovenija v okviru vzpostavitve zunanje meje prizadevala, da bi strateški dokumenti, ki jih je v letu 2004 obravnaval Svet Evropske unije, odsevali jasno zavezanost vseh držav članic skupnosti k solidarnosti in tudi k pravični delitvi odgovornosti, ki obsega tudi finančne stroške vzpostavljanja zunanje meje. Haaški program, ki ga je novembra lani sprejel evropski svet in ki predstavlja nov petletni program skupnosti na področju pravosodja in notranjih zadev, vključuje omenjeno zavezanost solidarnosti prav pri vzpostavljanju zunanje meje. Nadaljnja širitev Evropske unije, kot ena od prioritetnih nalog. Kot veste je Slovenija vedno zagovarjala politiko odprtih vrat, se pravi širitve Evropske unije in smo v okviru Evropske unije močan zagovornik te politike tudi ko gre za celotno regijo zahodnega Balkana. Romunija in Bolgarija bosta januarja 2007 po vsej verjetnosti že postali novi članici, če bo šlo po predvidenih scenarijih, čeprav glede Romunije v zadnjem času obstajajo v nekaterih institucijah Evropske unije vprašanja, ki lahko polnopravno članstvo tudi odložijo. Evropski svet je decembra lani sprejel odločitve o začetku pogajanj za članstvo s Hrvaško in Turčijo. Ostale države zahodnega Balkana imajo bolj ali manj v teoriji odprto evropsko perspektivo, vendar so najmanj v zamiku ene faze. V zvezi z nadaljnjo širitvijo Evropske unije si bo Slovenija še naprej prizadevala, da ob upoštevanju vseh kriterijev in pogojev za članstvo vrata Evropske unije ostanejo odprta tudi v prihodnje. Pravzaprav je potrebno zelo jasno podčrtati, da stabilnosti v regiji, stabilnosti Na zahodnem Balkanu, ki je v našem strateškem interesu, ne bo brez tega, da je ta cilj jasno viden, tudi realno dosegljiv v določenem časovnem okvirju, ob izpolnjevanju določenih pogojev. Vse druge alternative so slabše. Ne samo za te države, ampak tudi za Slovenijo. Celotna regija se še vedno sooča z vrsto nerešenih statusnih in ustavnih vprašanj. Ta vprašanja je treba začeti reševati tudi tako, da se dajo dolgoročni odgovori na odprta vprašanja. Slovenija, ki je tej regiji zelo blizu, skuša vplivati tudi na ostale države članice, da jim je to vedno v zavesti. Celoten zahodni Balkan mora po našem mnenju ostati visoko na dnevnem redu tudi celotne mednarodne skupnosti. V tem kontekstu je čezatlantsko sodelovanje nenadomestljivo in tudi bistveno za uspešno soočanje s skupnimi ogrožanji. Zavzemamo se tudi za okrepljeno sodelovanje z Rusijo, ki je strateški partner Evropske unije in pomemben faktor pri odpravljanju kriznih situacij v neposredni soseščini unije. Slovenija se bo kot predsedujoča organizaciji za varnost in sodelovanje v Evropi in aktivna članica Evropske unije zavzemala tudi za čim večjo usklajenost delovanja med Evropsko unijo in OVSE. Sinergija in komplementarnost naporov sta ključnega pomena za reševanje odprtih vprašanj in zamrznjenih konfliktov v neposredni soseščini Evropske unije, kjer se ta potencialna krizna žarišča praktično odpirajo vsak teden. Spoštovani! Kot je znano, bo Republika Slovenija po predsedovanju OVSE soočena še z večjim izzivom, to je predsedovanjem Evropski uniji v prvi polovici leta 2008. Ta možnost je bila Sloveniji dana kot prvi novi članici, kar je tako čast kot priznanje, pa seveda tudi velika odgovornost. V tem času, od kar je ta odločitev znana, smo vzpostavili ustrezne povezave z Nemčijo in Portugalsko, s katerima bomo v trojki predsedovali Uniji v obdobju 2007, prva polovica leta 2008. Točne modalitete predsedovanja, ki jih ustavna pogodba ne definira, ostajajo deloma še nejasne, bodo v veliki meri odvisne od procesa ratifikacije ustavne pogodbe tja do novembra 2006 in od samega uspeha ratifikacije. Trenutno pa po teh pogovorih lahko rečemo, da prevladuje težnja k temu, da bi si Nemčija Portugalska in Slovenija razdelili to eno in polletno obdobje na način, da bi Slovenija predsedovala, kot je bilo rečeno, v prvi polovici leta 2008. Predsedovanje Evropski uniji bo za Slovenijo eden od prioritetnih nacionalnih projektov, ki se ga je vlada že lotila z vso resnostjo. Organizacijske strukture so že vzpostavljene, ožja delovna skupina za priprave na predsedovanje bo v strateškem smislu bdela nad pripravami in določala politične prioritete. Priprave bodo skoncentrirane predvsem na pet ključnih področij: na program predsedovanja, na kadrovski program, komunikacijo z javnostmi, logistične priprave in finančni načrt. V ta proces bodo vključena vsa ministrstva, ki so seveda že določila ključne osebe za svoja področja za priprave na predsedovanje. S tem predsedovanjem se bo z dobrim delom ob predpostavki dobrega in učinkovitega dela povečala in utrdila mednarodna prepoznavnost Slovenije, ki bo lahko povečala svoj ugled v mednarodnih gospodarskih, finančnih in poslovnih krogih. Slednje bo posredno pozitivno vplivalo v smeri krepitve ekonomskih vezi Slovenije v svetu. Slovenija bo lahko aktivno delovala v smeri krepitve čezatlantskih odnosov, krepitve odnosov Evropske unije v novi soseščini za razreševanje odprtih kriznih razmer, krepitev partnerskih odnosov z vsemi strateški partnerji Evropske unije in pri vseh drugih prioritetnih nalogah Unije. Spoštovani visoki zbor! To je bil kratek sprehod čez ključne naloge, ki čakajo državo na področju evropskih zadev v letošnjem letu. Nekatere se že izvajajo, nekatere so bile začete že v lanskem letu in jih nadaljujemo. Zavedati se moramo, da Slovenija kot enakopravna članica Evropske unije sooblikuje odločitve o nadaljnjem razvoju celotne razširjene Unije, da je to pomembno in hkrati zelo odgovorno ravnanje. Dejanski vpliv Slovenije je lahko večji od naše fizične velikosti, Slovenija lahko s konstruktivnim pristopom in svežimi idejami prispeva k uresničitvi skupnih ciljev Evropske unije. Iz tega, kar sem povedal, sama po sebi praktično izhaja ugotovitev, da bodo verjetno v prihodnjih letih motor lizbonske strategije, ki naj prispeva k bistveno hitrejši rasti znotraj skupnosti predvsem nove članice, ki še ohranijo tempo pristopnih naporov, reform in izpolnjevanj ciljev, ki so formalno in deklarativno cilj celotne Evropske unije. Ko pa gre za praktično ukrepe pa je v novih članicah običajno bistveno več volje kot v starih. Spoštovani visoki zbor! Ob koncu tega uvoda še enkrat podčrtujem, da bo vlada tudi v prihodnje skušala delovati čim bolj pregledno ali, kot se pravi s tujko, transparentno, na področju evropskih zadev. Tu zelo cenimo razpravo in predloge na odboru državnega zbora za evropske zadeve in tudi odboru za zunanjo politiko. To skupaj predstavlja tisto celoto, iz katere črpamo tudi te sveže ideje, ki so še posebej potrebne, če se želi majhna država v tako veliki skupnosti, kot je Evropska unija, dostojno uveljaviti. Želim si, da bi bilo teh svežih idej tudi iz te visoke hiše čim več, in obljubljam, da jih bomo z veseljem uporabili. Hvala lepa.
Hvala predsedniku vlade, gospodu Janezu Janši. Deklaracijo sta kot pristojni delovni telesi obravnavala odbor za zadeve Evropske unije in odbor za zunanjo politiko. Gospod Potrč, želite proceduralno? Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, prosil bi, da mi dovolite, da proceduralno pojasnim našo odločitev.
Izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo prepričani, da je delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije takšnega pomena, da pri njem moramo sodelovati. Želimo pomagati pri oblikovanju stališč in usmeritev delovanja Republike Slovenije, ker je od delovanja v Evropski uniji v mnogočem odvisna naša perspektiva, položaj, interesi, možnosti uveljavljanja našega gospodarstva in naših državljank in državljanov. Posebej pa vemo ali na žalost menimo, da ni mogoče ob tem vprašanju računati s tem, da bo nesprejemljivo ravnanje podpredsednika državnega zbora lahko kakorkoli sankcionirano na način, da ne bomo sodelovali pri seji in pri tako pomembni točki dnevnega reda. Smo sicer, gospod predsednik, razočarani, da ob našem opozorilu, da gremo na posvet - ne da bi imeli formalno obveznost, pravico ste pa imeli -, niste prekinili točke in mogoče sklicali vodje poslanskih skupin na posvet, da bi na ta način le pokazali, da želite delovati kot predsednik v imenu in v korist vseh poslank in poslancev ter celotnega državnega zbora, ne pa samo koalicije. Tako niste ravnali in te priložnosti niste izkoristili. Menimo tudi, da je mnogo primerov, v katerih vaša obljuba, da boste dosegli novo kvaliteto v odnosih med koalicijo in opozicijo in dodatno vrednost pri delovanju državnega zbora, ni vedno in v celoti uresničena. Tako tudi niste izrabili priložnosti, ki ste jo imeli, da bi le opozorili, kako je treba v korist ugleda državnega zbora in v korist spoštovanja poslovnika državnega zbora, kar so oboje neposredno vaše obveznosti iz 19. člena poslovnika državnega zbora, skrbeti za delovanje tega zbora. Te priložnosti niste izkoristili. Še enkrat poudarjam, da smo zato sklenili, da vas bomo na to vašo obveznost opozorili. Pričakujemo, da bo kolegij državnega zbora opozoril in skupaj ugotovil, da delovanje, kakršno je v zadnjih dneh, ne glede na to, da vi menite, da to ni tako hudo in da ima vsaj svoj stil, le bistveno presega meje tolerantnega v odnosih predsedujočega do članov parlamenta, da boste pri tem pomagali, ker je na vas osebno in na koaliciji največja odgovornost, kakšen ugled bo ta parlament užival v bodoče. V pričakovanju takšnega vašega odnosa in spoštovanja poslovnika v bodoče bomo pri tej točki danes sodelovali. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Bil sem obveščen, da v imenu vlade želi razpravljati še doktor Rupel. Izvolite. Predstavitev mnenja vlade. Izvolite gospod Rupel.
Spoštovani gospod predsednik državnega zbora, spoštovani predsednik vlade, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani kolegi, kolegice, predstavniki medijev! Pred leti smo poslušali predavanja in brali tekste z naslovom Slovenci in Evropa. Takrat si še nismo predstavljali, da bi Slovenija lahko bila v Evropi, v Evropski uniji in da morda nekega dne, in tisti dan je danes, ta in ne bo več tako nujno potreben. Mislim da je potrebno razpravljati o tej deklaraciji v resnici v povezavi z izginjanjem te povezave med tem "in-om" med Slovenci in Evropo, kajti Slovenci smo v Evropi. Evropa je s Slovenci, Evropo si je nemogoče predstavljati brez Slovencev. Evropska unija je globalni igralec, Slovenija je s članstvom v Evropski uniji od maja lansko leto postala del tega vplivnega kluba, tako v gospodarskem kot političnem pogledu. In seveda najbrž nikomur ni neznano, da je bil to zgodovinski korak za našo državo. Slovenija je aktivni udeleženec te globalne igre. Če se nekoliko poigram z geografijo. Slovenija v Evropski uniji meji ne samo na Hrvaško, ampak meji tudi na Turčijo, meji tudi na Belorusijo, na Rusijo, na Ukrajino, na države Magreba in tako naprej. Ima meje povsod tam, kjer ima meje Evropska unija. Leto 2004 je bilo za Evropsko unijo na zunanjepolitičnem področju zelo pestro in zelo razgibano. Storjeni so bili pomembni koraki za poglobitev in koherentnost zunanje in varnostne komponente Evropske unije. Bila je podpisana pogodba o ustavi za Evropo, sprejeta je bila odločitev o nadaljnji širitvi s Hrvaško in s Turčijo. Nato je Evropska unija prevzela operacijo Nato v Bosni in Hercegovini. Storjen je bil napredek v odnosu do tretjih držav in regij. Tu omenjam zahodni Balkan, potem bližnjevzhodni mirovni proces, Irak, Iran, recimo. Poglobilo se je sodelovanje Unije s strateškimi partnerji, kot so Združene države Amerike, Rusija, Kitajska, Kanada in z mednarodnimi organizacijami. Pri vseh teh dejavnostih je Republika Slovenija igrala konstruktivno vlogo in prevzela svoj del odgovornosti. V letu 2005 bo Evropska unija še naprej globalni igralec v smislu zagotavljanja stabilnosti in razvoja, tako v svoji neposredni soseščini kot tudi v širšem mednarodnovarnostnem okolju. V tem okviru si bo Republika Slovenija prizadevala za uveljavitev svojih lastnih kvalitet in interesov. Gospe in gospodje, Evropska unija je nedokončana zgodba, je dinamičen proces. Uspešnost Unije je odvisna od njene sposobnosti, da poglablja integracijske procese in da nadaljuje s širjenjem na nove članice. Jasen signal državam, da imajo ob izpolnjevanju kriterijev in pogojev odprto pot v Unijo, je najboljše zagotovilo stabilnosti in nadaljnjem razvoju evropskega kontinenta. V tej luči bo Republika Slovenija še naprej podpirala čimprejšnji začetek pristopnih pogajanj s Hrvaško, kajti nadaljnja širitev Evropske unije na področju zahodnega Balkana je v prvotnem interesu naše države. V tem smislu je potrebno tudi razumeti sklepe prejšnjega zasedanja zunanjih ministrov EU. Vrata, to je omenil tudi predsednik vlade omenil, ob izpolnjevanju vseh kriterijev ostajajo odprta. Naša država se bo še naprej zavzemala, da zahodni Balkan ostane visoko na dnevnem redu Unije in mednarodne skupnosti. Prav na zahodnem Balkanu EU prevzema vedno večje dolžnosti na varnostnem področju. Omenim naj misije civilno kriznega upravljanja v Makedoniji in Bosni in Hercegovini ter prevzem operacije SFOR od Nato lani decembra. Slovenski prispevek v tem misijah je znotraj EU zelo cenjen, s tem pa si gradimo tudi status odgovornega in enakovrednega partnerja. Leto 2005, letošnje leto, bo v mnogih pogledih prelomno za nadaljnjo stabilnost in razvoj te regije, govorim o zahodnem Balkanu. Na Kosovu procesi politične, gospodarske in socialne stabilizacije še vedno niso dokončani. Neuspeli atentat na predsednika Rugovo je opomin, da je v pokrajini črta med stabilnostjo in zmedo zelo tanka. Dokončna rešitev kosovskega vprašanja je dolgoročen proces, ki je neločljivo povezan z evropsko perspektivo celotne regije. Naša država se zavzema za to, da EU prevzame večjo vlogo in večjo odgovornost na Kosovem. V glavnem se v EU strinjamo, da glede prihodnosti Kosovega ni mogoča niti vrnitev na stanje pred letom 1999, da ko bomo razpravljali o prihodnosti Kosovega ni mogoče podpirati delitve pokrajine in da seveda ni mogoče podpirati združitve te pokrajine s katerokoli albansko govorečo oziroma albansko etično skupnostjo v sosednjih državah. Enako ali še bolj pomembna je evropska perspektiva Srbije in Črne gore. Slovenija v EU je zelo zainteresirana za izpolnitev prostora med Slovenijo, na severu ali če hočete severozahodu, in Grčijo na jugovzhodu. V zvezi s tem naj povem, da ima Srbija glede prihodnosti Kosovega nekoliko drugačno razmišljanje. Napram tistim trem točkam, ki sem jih pravkar omenil, postavljajo tri drugačne točke. Samo v eni se strinjajo, da vrnitev na leto pred 1999 ni mogoča, sicer pa niso niti za neodvisnost Kosovega, niti za avtonomijo. Pravijo, potrebna je manj kot neodvisnost in nekaj več kot avtonomija. Naša država je v okviru EU večkrat jasno izpostavila, da je nemogoče pričakovati pozitiven razvoj dogodkov na zahodnem Balkanu, v naši soseščini ali kjerkoli drugje brez tvornega in koherentnega sodelovanja z ostalimi partnerskimi državami in mednarodnimi organizacijami, bodisi, da gre za Ameriko, Rusijo, Združene narode ali Organizacijo za varnost in sodelovanje v Evropi. Močna EU zagotavlja tudi trdnejše transatlantsko sodelovanje. Uspešni procesi znotraj EU, se pravi uvedba evra, širitev, evropska varnostna strategija, napredek na področju skupne zunanjevarnostne politike, pravosodja in notranjih zadev v temeljih spreminjajo vsebino transatlantskega sodelovanja. Evropska unija postaja vedno bolj enakovreden in globalno odgovoren partner. Republika Slovenija si bo v okviru Evropske unije še naprej prizadevala za krepitev strateškega dialoga ne samo glede varnostnih vprašanj, ampak tudi gospodarskih razvojnih in monetarnih. Tudi Rusija je seveda strateški partner Evropske unije. Z zadnjo širitvijo se interesna področja med Evropsko unijo in Rusijo še bolj prepletajo, kar pomeni nov izziv za vsestransko poglobitev vezi in sodelovanja. Za našo državo imajo odnosi med Evropsko unijo in Rusijo poseben pomen tudi z vidika našega predsedovanja organizaciji za varno sodelovanje v Evropi. Reševanje obstoječih in odprtih vprašanj v neposredni soseščini Evropske unije, gre za zamrznjene konflikte, recimo tudi za Kosovo, ne bo mogoče brez konstruktivnega dialoga z rusko federacijo. Kako pomembno je biti pripravljen na takšen dialog, kažejo dogodki prav v zadnjem času. Boste se spomnili, da je bilo po dogodkih v Gruziji in po dogodkih v Ukrajini veliko nejevolje in veliko kritike s strani ruske federacije in da se tokrat glede Kirgistana ni zgodilo enako, ampak poskušamo prav s pomočjo OVSE doseči drugačen, bolj partnerski odnos pri reševanju tega res zapletenega vprašanja. Cilji in interesi Evropske unije in OVSE se prepletajo in dopolnjujejo. Menimo, da je izrednega pomena, besedo je sicer že uporabil pred menoj predsednik vlade, pa jo bom kljub temu ponovil, sinergija med Evropsko unijo in OVSE. Zainteresirani smo torej za čim večjo skladnost in koordinacijo aktivnosti med tema dvema, ne smem povedati, organizacijami, kajti Evropska unija je mnogo več kot organizacija, tema dvema skupnostima. Uresničevanje evropske sosedske politike je tesno povezano z zadevami, ki jih obravnava OVSE. To so, recimo, demokratizacija, človekove pravice, reševanje zamrznjenih konfliktov pa še kaj bi se našlo; potem, krepitev varnosti v sosedstvu Evropske unije, v sosedstvu Slovenije. Na nek način je osrednji strateški cilj, ki ga omenja, tudi evropska varnostna strategija. V tem kontekstu je OVSE zelo relevantna organizacija za skupno zunanjo in varnostno politiko EU. Sama organizacija OVSE je sredi pomembnih sprememb in Slovenija je bila tista, ki je začela proces transformacije z imenovanjem skupine uglednih osebnosti, ki se v teh dneh pogovarja o tem, kakšne spremembe je mogoče uvesti. Ni samo OVSE sredi takšnih sprememb, tudi Evropska unija je sredi takšnih sprememb, zakaj bi sicer pripravila oziroma pripravila novo ustavo, zakaj bi sicer v evropski javnosti volila tako temeljite in tudi ogorčene razprave o njej. Tudi organizacija Združenih narodov je sredi velikanskih sprememb, tudi Kofi Annan, generalni sekretar organizacije Združenih narodov, je začel razpravo o tem kako je mogoče reformirati institucije OZN. Recimo varnostni svet, kako je mogoče spremeniti nekatere do sedaj nedotakljive politike organizacije Združenih narodov, kot je humanitarna intervencija itd. Torej, podpora in sodelovanje Evropske unije bo pri reformi naše organizacije OVSE ključnega pomena. Še enkrat na koncu se vračam v leto 2004. Takrat sta bili sprejeti dve odločitvi, ki bosta izredno pomembni za prihodnost Republike Slovenije v okviru Evropske unije. Bila je podpisana pogodba o ustavi za Evropo, ki jo je Republika Slovenija tukaj v teh prostorih že ratificirala. In sprejeta je bila odločitev o predsedovanju Republike Slovenije Evropski uniji leta 2008 v kombinacij s Portugalsko in Nemčijo. Kot je že povedal predsednik vlade, je pred nami izziv, je velika priložnost, da naša država utrdi svoj ugled kot država, ki je sposobna prevzeti svoj del odgovornosti za razvoj in stabilnost tako evropska kontinenta kot tudi širše mednarodne skupnosti. Takšen je moj prispevek k tej razpravi o deklaraciji, o usmeritvah za delovanje naše države v institucijah Evropske unije v letošnjem letu. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru, dr. Ruplu. V imenu predlagatelja bo govoril še gospod Koprol, državni sekretar pristojne za evropske zadeve. Izvolite, imate besedo.
Gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, ostali prisotni. Svet Evropske unije vsako leto obravnava več tisoč zakonodajnih in nezakonodajnih aktov. Nekateri izmed teh aktov v večji meri vplivajo na situacijo pri nas, nekateri pa sploh ne posegajo na področja, ki zadevajo Slovenijo. Zato je potrebno, da izluščimo za Slovenijo ključna področja, ki jim bomo v institucijah Evropske unije v določenem obdobju posvetili našo pozornost. V dokumentu o prednostnih nalogah Slovenije za leto 2005 so opredeljena področja, ki jim bo Slovenija v letošnjem letu posvetila več pozornosti, zapisane pa so tudi predhodne usmeritve za oblikovanje stališče naše države na teh področjih. Prednostne naloge so torej osnova, ki zagotavlja, da se napori predstavnikov Slovenije v evropskih institucijah usmerjajo na ključna področja ter da je slovenski glas v Bruslju enoten. Dovolite mi, da si kot državni sekretar na področju evropskih zadev in vodja službe vlade za evropske zadeve podrobneje posvetim dvema izmed ključnih nalog za leto 2005. V mislih imam pogajanja o naslednji finančni perspektivi in priprave na predsedovanje Slovenije Evropski uniji v prvi polovici leta 2008. Ena ključnih nalog Slovenije v letošnjem letu je aktivno sodelovanje v pogajanjih o naslednji finančni perspektivi Evropske unije z željo uspešnega zaključka pogajanj. Kot veste, se tekoča finančna perspektiva Evropske unije izteče konec leta 2006. Uradna razprava o obsegu in strukturi finančnega perspektive za naslednje finančno obdobje so se pričele potem, ko je Evropska komisija februarja 2004 posredovala predlog finančnega okvirja za obdobje 2007 do leta 2013. Po zastavljenem načrtu je decembra lani evropski svet sprejel sicer dokaj okrnjene temeljne načelne smernice kot podlago za nadaljnje delo. Junijski dogovor glede naslednje finančne perspektive je ambiciozen, a vsekakor pravilen cilj, za katerega si Slovenija močno prizadeva. Sprejetje finančnega okvira na zasedanju Evropskega sveta junija letos bi nam namreč praktično zagotovilo, da ostanemo polno upravičeni do največjega dela sredstev kohezijske politike Evropske unije. Če pa se pogajanja takrat zaradi kakršnegakoli razloga ne bi uspešno končala in bi se prenesla v naslednje obdobje bi bila Slovenija v skladu s predlogom komisije še vedno deležna precejšnjega obsega sredstev kot statistično prizadeta regija, seveda pa bi pri takšnem razpletu dogodkov iskali uresničevanje slovenskih interesov še v kateri od dodatnih možnih rešitev, ki so nam na voljo. Slovenija je v razpravah o finančni perspektivi doslej aktivno sodelovala, tak tempo pa želimo obdržati oziroma ga do konca pogajanj celo pospešiti. Ne nazadnje je dokaz za to tudi februarsko srečanje 17-ih držav članic na Brdu pri Kranju, s katerim smo želeli v kar največji meri prispevati k zbliževanju stališč ter dokazati, da z vztrajanjem pri časovnici pogajanj mislimo resno. Na srečanju na Brdu je bila uvedena novost srečanj sedemnajsterice. Namreč, da je tokratna gostiteljica teh srečanj seznanila luksemburško predsedstvo o razpravah, odziv na to dejanje so bili pozitivni in ta praksa se sedaj ohranja. V naslednjih mesecih bodo potekala pospešena pogajanja na ravni posebnih zasedanj odborov stalnih predstavnikov in posebnih ministrskih konklav z namenom, da se pogajanja pravočasno zaključijo. Za odgovor, ali je dogovor v juniju možen, je v tem trenutku še prerano. Iz sedanjih razprav je razvidno, da še precejšnje razhajanje med stališči držav članic tako glede obsega kot tudi same strukture sredstev. Ne glede na to pa pričakujemo, da bo v naslednjih mesecih prišlo do njihovega zbliževanja, pozivi k pospešitvi pogajanj so zato čedalje glasnejši. Luksemburško predsedstvo pa bo razpravo z novim načinom dela čim prej premaknilo iz faze načel izmenjave stališč v fazo pravih pogajanj. Dvomimo pa, da bi podaljševanje pogajanj samodejno vodilo k boljšemu končnemu dogovoru. Dogovor je cilj, ki ga je potrebno doseči, zato bo v naslednjih mesecih potrebno približevanje stališč z vseh strani. Dovolite, da se na kratko dotaknem tudi stališč, za katere si prizadevamo Slovenija zagovarja takšno strukturo in obseg sredstev za naslednjo finančno perspektivo, ki bosta Uniji omogočila, da se učinkovito sooči z izzivi povečanih notranjih razlik v stopnji razvitosti med državami članicami ter da bo lahko sledila ciljem lizbonske strategije in okrepila svojo vlogo v svetu. Ob tem se v pogajanjih seveda zavzemamo za takšen dogovor, ki nam bo zagotavljal kar najbolj ugodno kombinacijo elementov za doseganje treh strateških ciljev. Prvega, razvojnega cilja, ki pomeni doseganje trajnosti gospodarske rasti in nadaljevanje procesa realne konvergence s povečanjem konkurenčnosti slovenskega gospodarstva v pogojih aktivnega izvajanja lizbonske strategije. Drugega, varnostnega in zunanjepolitičnega cilja, ki obsega krepitev varnostnega in zunanjepolitičnega položaja Slovenije kot članice Evropske unije v pogojih skupnega financiranja zunanje meje Unije in dejavnega vključevanje naše države v kreiranje zunanjepolitičnega delovanja Evropske unije, zlasti pa njene politike do jugovzhodne Evrope. Ter tretjega, javnofinančnega cilja, ki predpostavlja vzdrževanje stabilnega javnofinančnega položaja v okviru maastrichtskih fiskalnih kriterijev, povečanje prispevka javnih financ k doseganju razvojnih ciljev ter ohranitev položaja neto prejemnice sredstev iz proračuna Evropske unije v obdobju naslednje finančne perspektive. V pogajanjih nikoli ni možno govoriti o vmesnih rezultatih, saj velja, da ni dogovorjeno nič, dokler ni dogovorjeno vse. Poudarim lahko zgolj to, da so vsebinske usmeritve glede naslednje finančne perspektive, ki jih je predlagala komisija, skladne z našimi pričakovanji in željami ter načeloma sprejemljive za vse države članice. V nadaljevanju pogajanj bom zato skupaj z drugimi državami članicami iskali tak dogovor, ki bo na eni strani upošteval s strani komisije predlagane vsebinske usmeritve ter na drugi strani znal rešiti probleme tudi tistih držav, ki se zaradi prekomernega plačništva zavzemajo za večjo restriktivnost evropskega proračuna. Verjamemo, da smo tega države članice zmožne. Naslednja pomembna naloga, o kateri bi spregovoril, so priprave na predsedovanje Slovenije Evropski uniji v prvi polovici leta 2008. Dejstvo, da je bila Slovenija kot prva med novimi članicami izbrana za predsedovanje, predstavlja za nas priznanje in veliko priložnost, da utrdimo svoj ugled kot država, ki je sposobna prevzeti svoj del odgovornosti za razvoj in stabilnost tako evropskega kontinenta kot širše mednarodne skupnosti. Odločitev hkrati potrjuje, da Sloveniji uspešno vključenost v delovanje Unije priznavajo tudi druge države članice. Predsedovanje bo vsebinsko, organizacijsko in finančno izjemno zahteven nacionalni projekt. Vlada je takoj po odločitvi, da bo Slovenija predsedovala Evropski uniji, začela s pripravami, vzpostavila strukturo za vodenje in koordinacijo priprav in predsedovanje Slovenije Evropski uniji in opredelila glavne skupine nalog v zvezi s pripravami na predsedovanje. Kot je že omenil predsednik vlade, je bila za konsistentno vodenje projekta predsedovanja in nadzor poteka priprav že v začetku januarja ustanovljena ožja delovna skupina, ki pod vodstvom predsednika vlade oblikuje politične smernice in prioritete predsedovanja. Operativne priprave in izvedbo predsedovanja pod mojim vodstvom izvaja širša delovna skupina za predsedovanje, ki je sestavljena iz predstavnikov posameznih ministrstev in organov, ki so vključeni v pripravo predsedovanja. Naloge v zvezi s pripravami in izvedbo predsedovanje so že bile razdeljene med tako imenovane podskupine za predsedovanje, ki jih vodijo za posamezna področja pristojni organi. Vlada je tako že začela pripravljati program predsedovanja, oblikuje pa se tudi že prvi osnutek kadrovskega načrta in pa načrta izobraževanja. V pripravi je tudi program komuniciranja z javnostmi in promocijo Slovenije v času predsedovanja ter program priprav za organizacijo predsedovanja z logističnega vidika. Do konca junija 2005 bodo za vsa področja priprav izdelane projektne naloge. V teh nalogah bodo podrobneje opredeljene naloge s področja podskupin, nosilci za njihovo izvedbo, roki, v katerih jih je potrebno izvesti ter z njimi povezani stroški. Projektne naloge bodo upoštevale obe možni izvedbi predsedovanja, z uveljavitvijo pogodbe o ustavi za Evropo ali pa brez nje. Priprave na predsedovanje potekajo v sodelovanju s sopredsedujočima državama, Nemčijo in pa Portugalsko, generalnim sekretariatom sveta, s komisijo, naslednjo predsedujočo Francijo, evropskim parlamentom in drugimi državami članicami. Spoštovane poslanke in poslanci! Vstopili smo torej v zelo zahtevno obdobje našega delovanja v okviru Evropske unije, ki ponuja Sloveniji veliko priložnosti. Naloge, ki so nam bile zaupane, razumemo najprej kot priznanje našemu dosedanjemu delovanju, nato pa tudi kot veliko odgovornost in izziv za naše prihodnje delo. Verjamemo, da bomo priložnost v najvišji meri izkoristili v svojo in korist unije in dokazali, da smo dorasli najzahtevnejšim nalogam Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala gospodu Koprolu. Sedaj pa dajem besedo predsedniku odbora za zadeve Evropske unije, gospodu Antonu Kokalju za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana vlada! Naj uvodoma vsem nam zaželim, da bi se velikonočno vzdušje, ki smo ga bili, upam, deležni v zadnjih dneh, potegnilo tudi skozi to razpravo in skozi celotno leto, predvsem na področju dela v okviru Evropske unije. Odbor za zadeve Evropske unije je na svoji 8. seji, 11. marca 2005, kot pristojno delovno telo obravnaval predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005 in prednostne naloge Slovenije za delo v Svetu Evropske unije v letu 2005. V državnem zboru letos prvič obravnavamo oba dokumenta, po določbah zakona o sodelovanju med državnim zborom in vlado v zadevah Evropske unije in po novem poglavju poslovnika, ki se nanaša na obravnavo evropskih zadev. Dokumenta je na podlagi drugega odstavka 5. člena prej omenjenega zakona ter drugega odstavka 154.f člena poslovnika v obravnavo državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije. Sprva je predlog deklaracije in prednostne naloge na podlagi drugega odstavka 154.g člena poslovnika državnega zbora Republike Slovenije obravnavalo 12 matičnih odborov, ki so v poslovniškem roku pristojnima odboroma poslali svoja mnenja s predlogi amandmajev. Odbor za zadeve Evropske unije je pri tem delu opravil levji delež obravnave obeh dokumentov, saj je razen delov, ki sta se nanašala na skupno zunanjo in varnostno politiko, obravnaval tako rekoč celotna dokumenta. Na svoji seji je odbor obravnaval mnenja vseh 12 matičnih delovnih teles in se opredelil do njihovih predlogov amandmajev. Z amandmajem odbora smo prednostne naloge vključili v predlog deklaracije, s čimer so postale njen sestavni del. Svoje mnenje do nekaterih predlogov amandmajev je na seji obrazložila tudi vlada Republike Slovenije. Kot njen predstavnik je na seji predlog deklaracije in prednostne naloge predstavil gospod Marcel Koprol. Po njegovem mnenju je osrednji namen dokumentov okrepitev konsistentnega delovanja Republike Slovenije v Evropski uniji, učinkovito zastopanje nacionalnih interesov Republike Slovenije v Evropski uniji ter seznanitev državnega zbora in širše slovenske javnosti s prednostnimi nalogami Slovenije v Evropski uniji. Kot predsednik odbora za zadeve Evropske unije bi vam na kratko spregovoril o poteku in bistvenih poudarkih obravnave obeh dokumentov. Kot rečeno, sta vsebinsko povezana in se med seboj dopolnjujeta. Predlog deklaracije izpostavlja 10 prioritet Slovenije v institucijah Evropske unije, ki sledijo trem zaokroženim sklopom. Najprej smo se lotili prednostnih nalog, kjer je bila razprava še posebej živahna pri poglavju naslednje finančne perspektive. Odprlo se je vprašanje, ali vključiti določilo, po katerem naj se Slovenija zavzema za skupen obseg proračuna Evropske unije v skladu s temeljnim predlogom evropske komisije, predvsem v korist doseganja ciljev lizbonske strategije in kohezije. Po razpravi in argumentih o smotrnosti take pogajalske taktike je bil na koncu tak amandma vendarle izglasovan. Nič manj polemična ni bila razprava o amandmaju k poglavju o kohezijski politiki. V razpravi se je izkazalo, da so v trenutni fazi še številne neznanke, predvsem kar zadeva zaključek pogajanj o naslednji finančni perspektivi. Na področju socialne politike sta bila predlagana dva skoraj identična amandmaja, ki sta se nanašala na slovensko kandidaturo za sedež evropskega inštituta za enakost spolov. Sprejet je bil amandma, ki ga je predlagal odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Pri predlogu deklaracije pa se je razprava razplontira okrog amandmaja, ki se je nanašal na primer, da v času luksemburškega predsedovanja ne bi bil dosežen dogovor o naslednji finančni perspektivi. Za Slovenija je tako pomembno, da na podlagi posebne izjave danes že v času predpristopnih pogajanj, v katerih želi kot članica nadaljevati pogovore o delitvi na regije nadaljuje pogovore o delitve na tri regije na podlagi že pripravljenih pogajalskih izhodišč za teritorialno delitev in doseže, da bo Slovenija na ravni NUC2, gre za evropsko statistično klasifikacijo teritorialnih enot, razdeljena na tri kohezijske regije. Amandma s tako vsebino je bil sprejet. Najbolj vroč pa je bil amandma, ki ga je kot amandma odbora predlagal predstavnik Slovenske nacionalne stranke. Po tem amandmaju prioritete Slovenije na področju širitve Evropske unije ne smejo favorizirati podpore eni državi, šlo je za različno razumevanje danega teksta in vloženega amandmaja, da morajo vse kandidatke brez izjeme v pristopnih pogajanjih še pred vključitvijo izpolniti vse pogoje. Po daljši razpravi, ki je med drugim prišla tudi na sodelovanje Hrvaške s haaškim sodiščem¸, amandma ni bil sprejet. Tako sam na kratko orisal razpravo, ki je na pristojnem odboru potekalo v zvezi s predlogom deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005 in prednostnimi nalogami Slovenije za delo v Svetu Evropske unije v letu 2005. Na nas, spoštovane kolegice in kolegi, je, da ga podpremo in s tem začrtamo smernice za delovanje tako vlade kot pristojnega in matičnega odbora, ki bosta obravnavala zadeve EU v letu 2005. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kokalju. Besedo dajem predsedniku odbora za zunanjo politiko gospodu Jožefu Jerovšku za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, ministri in ministrice. Odbor za zunanjo politiko je na svoji tretji redni seji dne 11. marca na podlagi prvega odstavka 154. člena poslovnika državnega zbora Republike Slovenije kot pristojno delovno telo obravnavalo naslovni gradivi, ki jo je na podlagi drugega odstavka 5. člena zakona o sodelovanju med državnim zborom in vlado o zadevah Evropske unije ter drugega odstavka 154. člena, f člena, poslovnika državnemu zboru Republike Slovenije predložila obravnavo in sprejem vlada Republike Slovenije. Uvodoma je minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel predstavil oba dokumenta s poudarkom na vprašanje zunanje in varnostne politike ter širitve Evropske unije. Moram povedati, da je danes gospod minister ponovno zelo izčrpno informiral ta državni zbor o tem, kar je informiral tudi odbor za zunanjo politiko, zato ne bi povzemal njegove razprave na našem odboru, dotaknil se seveda vseh tem širitve Evropske unije in ob tem poudaril, da se bo Slovenija še naprej zagovarjala stališče, da imajo ob upoštevanju vseh kriterijev in standardov države zahodnega Balkana jasno evropsko perspektivo. Dotaknil se je seveda tudi aktualnih zadev glede širitve Evropske unije oziroma začetka pogajanj z Republiko Hrvaško, nadaljnjega statusa Kosova in pa tudi seveda transatlantskih odnosov. V tem je poudaril, da je obisk ameriškega predsednika Georga Busha, dne 22.2. v Bruslju dal nov zagon transatlantskim odnosom. Pri tem si Republika Slovenija prizadeva za konstruktivno sodelovanje med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike. Tako kot danes, je poudaril tudi poseben pomen Ruske federacije kot strateškega partnerja Evropske unije. Na koncu je minister za zunanje zadeve predstavil tudi priprave Slovenije na predsedovanje Evropski uniji. Po krajši razpravi, ki je sledila, je predsednik odbora ministru zastavil vprašanje, ki se je nanašalo na sprejem pogodbe o ustavi za Evropo in določen pesimizem, ki naj bi se pojavljal v nekaterih državah članicah Evropske unije glede njene uveljavitve jeseni 2006. Prav tako ga je zanimalo, glede na to, da je v besedilu prednostnih nalog navedeno, da se bo Republika Slovenija kot zagovornica človekovih pravic zavzemala za konkretne pozitivne premike na področju odprave embarga, spoštovanja človekovih pravic na Kitajskem, ob tem pa ni omenil vprašanja odprave embarga na prodajo orožja Kitajski, ki predstavlja eno izmed glavnih odprtih vprašanj v odnosih Evropske unije s Kitajsko. In glede na to, da je tu stališče Evropske unije različno od stališča Združenih držav Amerike do tega vprašanja, ali je ob obisku predsednika Združenih držav v institucijah Evropske unije prišlo do kakšne uskladitve mnenj. V odgovoru na prvo vprašanje, je minister Rupel pojasnil, da so v Evropski uniji dokaj mirni glede sprejemanja pogodbe o ustavi za Evropo. Tudi v Veliki Britaniji, ki velja za glavni preizkusni kamen. V odgovoru na drugo vprašanje je pojasnil, da se Evropska unija glede na napredek na področju spoštovanja človekovih pravic in vrsti pozitivnih procesov, ki so bili s tem doseženi na Kitajskem, nagiba k ukinitvi embarga glede izvoza orožja in strateških materialov na Kitajskem, vendar ta odločitev še ni bila formalizirana. Člana odbora Jožeta Školča je zanimalo, kaj pomeni izjava, ki jo je izrekel predsednik vlade Republike Slovenije Janez Janša ob srečanju z generalnim sekretarjem Nato na temo slovenske politike do Iraka in ali pomeni preseganje trenutne politike Evropske unije do Iraka. Minister Rupel je pojasnil, da bo Slovenija kot članica Evropske unije po svojih močeh prispevala k uresničevanju politike Evropske unije do Iraka in sodelovala pri usposabljanju, ki bo potekalo v tretjih državah. Po končani razpravi je odbor sprejel amandma, ki je bolj tehnične narave, da se pri obravnavi posameznih zadev Evropske unije odloča o stališčih in kot izhodišče upoštevajo tudi usmeritve in stališča, ki izhajajo iz gradiva Prednostne naloge Slovenije za delo v svetu Evropske unije v letu 2005 in je to sestavni del te deklaracije. Sprejeti amandma bo skupaj z amandmajem odbora za zadeve Evropske unije vključen v skupni predlog deklaracije, ki bo sestavni del obeh poročil. Po končani razpravi in glasovanju o amandmaju je odbor glasoval o predlogu deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005, ki vključuje tudi besedilo prednostnih nalog Republike Slovenije za delo v svetu Evropske unije v letu 2005 in je soglasno, z desetimi glasovi za, podprl. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. Poslanke in poslance Liberalne demokracije Slovenije vabim, da prekinejo obstrukcijo in se vrnejo v dvorano, ker se začenja predstavitev mnenj poslanskih skupin o usmeritvah slovensko-evropske politike. Za slovensko demokracijo namreč ni dobro, da se v tako pomembni razpravi ne sliši tudi kritičnega mnenja največje opozicijske stranke. Sledi torej predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo gospod Jožef Horvat, ki bo govoril v imenu Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi, spoštovani vsi prisotni, prav lepo pozdravljeni! Pred državnim zborom sta danes za Republiko Slovenijo dva zelo pomembna dokumenta, predlog deklaracije o usmeritev za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005 in prednostne naloge Slovenije za delo v Svetu Evropske unije v letu 2005, ki pa predstavljata po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije logično celoto, kar sta sklenila tudi pristojna odbora državnega zbora, odbor za zadeve Evropske unije in odbor za zunanjo politiko. Vsebina deklaracije je podrobneje razdelana v prednostnih nalogah Slovenije. Njen glavni namen pa je okrepiti konsistentno delovanje Slovenije v institucijah Evropske unije ter na ta način prispevati k učinkovitemu zastopanju slovenskih interesov v Uniji. V obsežnem dokumentu je vlada predstavila vse pomembnejše prioritete, ki jim bo država v okviru evropskih zadev posvečala pozornost v letošnjem letu. Med prednostnimi nalogami je tako opredelila predvsem pogajanja o naslednji finančni perspektivi za obdobje 2007 do 2013, izvajanje ciljev lizbonske strategije, učinkovito porabo dodeljenih kohezijskih sredstev Unije, nadaljevanje priprave na prevzem evra in na vzpostavitev zunanje meje, nadaljevanje širitvenega procesa in sodelovanje z državami zahodnega Balkana, sodelovanje med Evropsko unijo in OVSE ter priprave na predsedovanje Slovenije Evropski uniji. V Novi Sloveniji se strinjamo, da so pogajanja o naslednji finančni perspektivi Evropske unije eno najpomembnejših področij delovanja Slovenije v evropskih institucijah v letu 2005. Slovenija si prizadeva za takšen obseg in strukturo naslednje finančne perspektive Evropske unije, ki bo na eni strani omogočala Uniji, da se v naslednjih letih učinkovito sooča z izzivi notranje kohezije, konkurenčnosti in njenega nadaljnjega razvoja, na drugi strani pa bo omogočala Sloveniji, da bo lahko iz proračuna Evropske unije črpala več sredstev, kot bo v njega vplačevala. Za Slovenijo je pri tem najpomembnejša ureditev na področju kohezijske politike, ki bo morala prispevati k zmanjševanju teritorialnih, socialnih in ekonomskih razlik razširjene Unije ter s tem omogočiti učinkovito integracijo novih držav članic. Položaj Slovenije kot neto prejemnice sredstev iz evropskega proračuna je tako v obstoječem kot tudi v naslednjem finančnem obdobju močno odvisen od učinkovite porabe dodeljenih sredstev strukturnih skladov in kohezijskega sklada Evropske unije. Učinkovitost porabe je ne nazadnje tudi eden ključnih argumentov za dodelitev ugodne višine sredstev kohezijske politike v okviru pogajanja o naslednji finančni perspektivi 2007-2013. V Novi Sloveniji izpostavljamo kot prednostno tudi pospeševanje ustreznih reform, ki vodijo k izpolnitvi cilja, da Unija s pomočjo vlaganja v znanje, raziskave in razvoj postane najbolj konkurenčna v svetu. Izpostavljamo tudi ukrepe za ustvarjanje podjetništvu prijaznega okolja, pospeševanje vlaganj za izboljšanje produktivnosti in krepitev ključnih dejavnikov rasti, kot so izobraževanje, raziskave in razvoj ter prometna in komunikacijska infrastruktura, izboljšanje delovanja notranjega trga, večja fleksibilnost in učinkovitost trga dela ter trajnostni razvoj. V Novi Sloveniji ocenjujemo, da imata obravnavana dokumenta pravo vsebino. Prepričani smo tudi da bomo v Sloveniji z doslednim izvajanjem obravnavanih dokumentov naša prizadevanja uspešno usmerjali v to, da bodo zares vsi državljani Evropske unije še naprej odkrivali evropski biser, Slovenijo, raj pod Triglavom. Interesov je očitno še veliko. Če si nizozemski arhitekt, švicarski farmacevt, nemški pivovar ali španski trgovec z blagom, očitno lahko odkriješ zanimive niše na raznih področjih v Sloveniji. Ostajamo torej pripraven poligon za evropske podjetnike in umetnike in gotovo lahko Evropi ponudimo pravzaprav kar precej. Paziti moramo le, da se vedno zavedamo, kaj ponujamo in si ob prstu ne pustimo pogoltniti še roke, ampak skrbno nadzorujemo obojestransko korist novih povezav. Hvala lepa.
Hvala gospodu Horvatu. Gospod Jakob Presečnik bo govoril v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospodje ministri in drugi predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Deklaracija o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005 in pa seveda prednostne naloge Slovenije doživlja svojo prvo sprejemanje po vstopu Slovenije v Evropsko unijo. V preteklih letih smo v veliki meri usklajevali zakonodajo in institucijo države, sedaj po vstopu je naša naloga aktivno soustvarjanje skupnega bivanja v Evropski uniji, skupnega nastopa na globalnem svetovnem trgu in skupnem nastopu pri reševanju svetovnih političnih problemov ter ne nazadnje, da bo Slovenija doprinesla svoj delež k prizadevanjem za širitev Evropske unije v našo soseščino. Od odgovornih institucij države Slovenije se pričakuje, da bo Slovenija soustvarjala bodoče evropsko sobivanje z uveljavljanjem slovenskih prioritet in da ne bo nastopala samo kot izvrševalka skupno dogovorjenih politik ter da bo temu ustrezno funkcionirala tudi doma. Program, ki ga je predstavila vlada Republike Slovenije je bil dobra podlaga za obravnavo na delovnih telesih državnega zbora, z amandmaji dopolnjen program pa dobra osnova za aktivno sodelovanje Slovenije v institucijah Evropske unije in zagovarjanje ter uveljavljanje slovenskih interesov. Za konec: poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog deklaracije in prednostne naloge Slovenije v letu 2005 podprla. Hvala lepa.
Hvala gospodu Presečniku. Gospod Bogdan Barovič bo govoril v imenu Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice, kolegi, predstavniki vlade. Danes govorimo o deklaraciji, o predlogu deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije. Sestavni del te deklaracije pomeni, da tudi o tem govorimo, pa je drugo poglavje, to pa so prednostne naloge Republike Slovenije. Deklaracijo sprejemamo prvič na osnovi zakona o sodelovanju med vlado in državnim zborom Republike Slovenije in to je dobro. Deklaracija pomeni, to pa je najpomembnejše; slovesno razglasitev načel in pravic oziroma politično - uradno izjavo o mednarodnih vprašanjih. Zato ni tako nepomembna, kot izgleda glede na udeležbo, neudeležbo, glede na opravičenost ali neopravičenost odsotnosti ali prisotnosti. Vlada Republike Slovenije je na delovnih telesih, še posebej pa na delovnem telesu odbora za evropske zadev, trdila: osrednji namen je prispevati k učinkovitemu zastopanju nacionalnih interesov Slovenije v Evropski uniji. Kaj drugega naj v Slovenski nacionalni stranki storimo, kot da verjamemo! Toda, o tem malce kasneje v poglavju, ki se mu reče nadaljevanje širitvenega procesa. Na področju finančne perspektive je vlada rekla: osrednji cilji Slovenije so iz proračuna Evropske unije črpati več sredstev, kot pa jih prispevati. Drži. Toda potem v nadaljevanju: na področju Lizbonske strategije je vlada rekla, da gre predvsem za rast zaposlovanja, toda o tem kasneje. Vlada je rekla na področju širitvenega procesa Evropske unije, to je, natančno so določena poglavja v deklaraciji: Slovenija podpira širitev, prioriteta pa ji je širitev oziroma predpristopna pogajanja Republike Hrvaške. In piše v deklaraciji, da zagovarja takšen način ob upoštevanju vseh načel, ki so veljala v dosedanjih rešitvah ostalih držav. Toda o tem tudi malce kasneje. Še o pogodbi o ustavi za EU. Vlada pravi: Slovenija je za uveljavitev pogodbe. Prav, vsi smo za uveljavitev pogodbe, toda eni na vrat na nos, drugi z referendumom, ob upoštevanjih 11 referendumov, ki so že najavljeni. In sedaj k bistvu. Spoštovane kolegice in kolegi! Pomembno je, da vemo, da deklaracija pomeni slovesno razglasitev načel in pravic. In gremo po vrsti. Učinkovito zastopanje nacionalnih interesov Slovenije v EU. To naj bi bile naloge in aktivnosti Slovenije v okviru Sveta Evrope in Evropskega sveta. Če se samo prestavimo iz prvega poglavja oziroma osnovnega poglavja na poglavje Nadaljevanje širitvenega procesa trdim v imenu Slovenske nacionalne stranke, da temu ni tako. Dokaz je nadaljevanje seje odbora za evropske zadeve po tisti seji, ko smo obravnavali deklaracijo in seveda njen sestavni del, to je program, ko smo kljub številnim predlogom novih amandmajev Slovenci izjemoma sprejeli neka določila, ki veljajo za sosednjo državo, češ, njim pa ni treba tega in tega. Vsi, ki ste bili zraven lahko prisežete, da je bilo temu tako. Finančna perspektiva vlade: črpati več sredstev, kot prispevati. Dokler, spoštovane kolegice in kolegi, ta država in ta vlada ne bo vedela, kje smo in kaj se dogaja, ne moremo pisati in govoriti na pristojnih odborih, govorim, trdim za odbor za evropske zadeve, da naj bi se na nivoju NUC 2 država Republika Slovenija delila na dve, ali tri regiji, ali mogoče eno: ali ali ali. Ne gre! Zakaj ne gre? Dajmo ljudem povedati enkrat. Vprašal sem jasno in glasno junija, naj bi ta država Slovenija izpogajala izhodišča za finančno perspektivo, ti dve točki sta povezani, ali bomo neto prejemniki ali neto dajalci v obdobju 2007-2013. To je jasno vprašanje vsem nam. Trenutno stanje: bruto družbeni produkt države ali proizvod države Republike Slovenije je nekaj nad 74%, kar pomeni, če bi bila država Republika Slovenije ena regija in če nam uspe junija iztržiti v pogovorih to stališče, potem ostanimo ena regija. V kolikor ne, kar že v naprej vemo, da nam ne bo, vsaj slutiti je bilo iz pogovorov, pomeni, da moramo Slovenijo, edino izhodišče je ne dve ali tri, ne, dve regiji ne, tri regije. Edino izhodišče tri regije! Ampak, z zavedanjem, da bo edinole, če jo delimo od zahoda proti vzhodu, državo na tri regije, da bo edino vzhodna regija tista, ki bo neto prejemnica iz kohezijskih skladov predvsem, pa tudi strukturnih. Slovenija, država si ne more privoščiti prvo oziroma drugo oziroma tretje leto svojega članstva v EU biti neto dajalka. Ne more! Nas je dva milijona. Mi imamo, danes smo slišali, ogromno storiti! In ne moremo pisati v deklaracijo, da nam je pravzaprav vseeno ena, dve ali tri regije, ne gre! Treba je narediti izračune, potrebno je povedati, da imamo neto družbeni produkt 74,25% in da moramo junija izbojevati stališča, da bomo imeli eno regijo in da bomo neto prejemniki. Tega vlada ni bila pripravljena, lepo ali pa grdo, niti povedati, niti priznati, niti ni imela teh podatkov. Špekulirati in igrati se ne moremo, če smo se odločili, da gremo v Evropo, gremo v Evropo. Nejasno stališče na tem nivoju. Če bi bilo jasno, bi bilo popolnoma drugače, vsaj kar se Slovenske nacionalne stranke tiče in njenega mnenja. Lizbonska strategija. Rast zaposlovanja. Ja, kdo je proti? Nihče. Mi smo prvi v Slovenski nacionalni stranki, čeprav smo bili evroskeptiki, ampak če smo že notri, kdo je [[...]]Kaj je država Republika Slovenija naredila na področju prehodnega obdobja za delovno silo? Nič. Nič in nič! Slovenija mora zaposlovati, na primer, govorim, že spet na primer, slovaško delovno silo. Nemčija, Italija, Francija so si priborile prehodno obdobje in ne bodo zaposlovala Slovencev. Ne bodo! Je to skrb za rast zaposlovanja? Ne govorimo samo znotraj, znotraj te države vemo, kako skrbimo! Mi moramo gledati Evropo kot večjo državo. Ne moremo primerjati notranje odnose med državi in Evropsko unijo, kateri sestavni del smo, v enem segmentu, kjer imamo določene svoje pravice kot država. Širitveni proces Evropske unije pa je seveda poglavje zase. Slovenska nacionalna stranka je na tem področju absolutno kritična. Nihče v tej državi, nihče, vključno z vladnim premierjem, vključno z zunanjim ministrom, nima in ne more imeti pravice, da za prioritetno nalogo postavi pogajanja s sosednjo Hrvaško. Nima jo! Ne more jo imeti! Naše stališče mora biti, da država Republika Slovenija podpira vsa pogajanja z vsemi državami, ki izpolnjujejo pogoje. Naj vas spomnim, mnogo vas je tistih, ki ste bili tule, kako je bilo, ko se je Slovenija vključevala v Evropsko unijo. Spomnite se 10 let nazaj. Kaj je delala Italija in kaj je delala Avstrija s Slovenijo. V nulo je zahtevala od Slovenije vse, vse v nič, da je Slovenija storila, da je lahko prišla in postala članica Evropske unije. V nulo! Kaj mi delamo? Kaj mi delamo? Mi dovoljujemo na naslednji seji odbora za Evropske unije, smo celo dovoljevali izjeme, češ, vse mora sosednja država. Pa ne gre za Hrvaško. Kdo ne želi, da bi mi schengensko mejo prestavili? Vsi želimo. Ampak mi smo rekli: ja, Hrvaška pod izpolnjevanjem vseh pogojev, razen, razen [[...]]Ni razen! Ne more biti! Ne more biti razen! V Slovenski nacionalni stranki, vam povem odkrito, se je porodil dvom, ali pa sum, ali pa trditev, da nekdo v okviru strankarske politike, vodi razgovore s sosednjo državo, ne v okviru države Republike Slovenije. Če bi bila stališča države in stranke enaka - prav. Ne more pa nekdo, po našem mnenju, strankarsko politiko v okviru evropske ljudska stranke, ali katerakoli hočete, forsirati proti sosednji državi, zato da se bomo prikupili. Čemu pa? Kaj imamo od tega? Kaj se je zgodilo s Piranskim zalivom? Ali smo rešili vsaj en problem? Od nas so zahtevali Italijani in Avstrijci pravzaprav čisto vse, kar so si izmislili. Pa ne, da bi izsiljevali! Vsi želimo, da gre Schengen naprej. Ampak vsi imajo enake pogoje. Turčija je bila skupaj z Bolgarijo in Romunijo. Sam sem bil prisoten. Kam je padla? Nazaj! Še eno stopnjo nižje kot Hrvaška. Pa se ne zavzemam za Turčijo! "Pogoji," kot piše, "v nadaljevanju širitvenega procesa morajo biti za vse enaki." Ne pa - razen kolegi iz opozicije bodo potrdili, mi smo se ne vem koliko časa kregali okoli amandmaja, da bi napisali v tem amandmaju takšno dikcijo, ki bi bila sprejemljiva za sosednjo Republiko Hrvaško in za državo Republiko Slovenijo. Nihče je ni hotel sprejeti. Zakaj biti pohlepen, zakaj biti pritlehen, zakaj biti - ne vem, ne vem. Cela Evropa je dala signal, da pač še ni čas za predpristopna pogajanja. Cela Evropa! Mi smo zato opozorili, ne da bi bili enaki drugim državam Evrope, opozorili smo na to, da bodimo razumni in poglejmo Slovenijo, kakšno pot je šla, kaj je naredila. Verjamem, da je Republika Hrvaška naredila ogromno. Tudi Slovenija je naredila ogromno, pa smo bili na zadnjih sestankih pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo, pa so rekli: Ja, ampak! Na področju prava, iz zaostanka sodnih procesov niste naredili dovolj. In potem je prišel nek Herkules in ne vem kakšni programi, da smo to uskladili. Enako velja za vse ostale države. In ne moremo v deklaracijo za leto 2005 napisati, da podpiramo samo eno državo, ne gre, pa ne glede, če piše sodelovanje z državami zahodnega Balkana. Ker dikcija v deklaraciji "nadaljevanje širitvenega procesa", lahko pomeni: kaj, če se zgodi - govorim na pamet -, da Republika Srbija in Črna gora danes dosežeta tako stopnjo, da sta v enakem položaju kot naši sosedje? Govorim na pamet. Ta dikcija "nadaljevanje širitvenega procesa" pomeni, da mi podpiramo samo Hrvaško in nikogar drugega; druge pa pač potem naprej, Turčijo in tako naprej. Ne gre! Ne moremo v deklaracijo, ki je, še enkrat poudarjam, slovesna razglasitev načel in pravic ter uradna izjava neke države v mednarodnih vprašanjih, ne moremo v deklaracijo pisati nekaj takega. Ne moremo in ne smemo! Glede pogodbe o ustavi za Evropsko unijo. Prav, bili smo tretji, ki smo pač ratificirali ustavo za Evropsko unijo; takšna je bila volja tega parlamenta ali dela tega parlamenta, ne vseh, in smo to naredili. In prav je, da smo za uveljavitev, ampak ta uveljavitev pogodbe je, tako kot je bilo rečeno na odboru za evropske zadeve: mi bomo naredili vse, da bomo prepričali druge države, da bodo podprle Republiko Hrvaško, sosednjo republiko, zato da bo začela predpristopna pogajanja. Žal nam ni uspelo, kot vidimo, rezultati so danes tu. Ni nam uspelo, če je pa ista zgodba, kaj, če od enajstih držav ena od teh - pa se zna zgoditi, verjemite mi, poglejte niško deklaracijo, deklaracijo iz Nice, kako se je dogajalo, zgodba z Irsko, tri leta. Kaj se bo zgodilo potem? Slovenija bo predsedovala Evropski uniji. Res je, verjamem, da se na zunanjem ministrstvu za to pripravljajo, da oblikujejo določene skupine, verjamem. Ampak, komu je danes jasno, ali bo Slovenija predsedovala skupaj z dvema državama ali samostojno ali v tako imenovani trojki? Kdo ve! In verjemite mi, da od enajstih držav, ki bodo imele referendume, ne bodo vsi referendumi uspeli, vsaj v eni državi sigurno ne - v Veliki Britaniji je zelo skeptično. In potem bomo sami tisti - bomo, če bomo, danes tega ne vemo. Takšne stvari pisati v deklaracijo je nevarno. Nič slabega nočemo v Slovenski nacionalni stranki, bili smo evroskeptiki, ostajamo evroskeptiki in evrorealisti, toda če smo enkrat sprejeli pravila igre, dajmo se jih držati vsi! Dajmo se jih držati, prosim vas, vsi! Deklaracija, skupaj s tem programom, veste, ni tako nedolžen dokument, je obvezujoč! Če ga danes sprejmemo, je obvezujoč tako kot tudi sprejem evra - kdo ni za? Vsi smo za to! Vsi smo za to, da imamo enkrat enotno valuto, da ne menjamo dinarje za evre, da ne menjamo valute po vsem svetu; toda, še enkrat pravim, toda, zadaj so ljudje, zadaj je socialna in finančna politika, ki mora prinesti dvig gospodarskega razvoja in dvig produktivnosti in dvig prihodkov, ker verjeli ali ne, iz izkušenj, danes stane ena kava kjerkoli že približno pol evra, verjemite mi, ko bo leta 2007, dam banalen primer, uveden evro v državi Republiki Sloveniji ta kava ne bo pol evra, ampak en evro! Ali veste, kaj to pomeni na dvesto tisoč kav? Ali veste, kaj to pomeni za žepe ljudi, ki so danes na robu socialne, ki so danes na robu preživetja, ki danes nimajo, nimajo socialnega zaledja. Ni to demagogija, to so dejstva, ki prinašajo - vsi želimo leta 2007 imeti evro, ampak ta evro naj bo močan, močan mora biti tako, kot je eden evro na Irski, ne vem, v ostalih državah, razen seveda v treh državah, Švedski, Danski in Veliki Britaniji, ki ga nočejo - zakaj ne, ne vem. Dovolite mi, da s tem končam in prosim vas, gospod predsednik, da dovolite tudi po vzoru vlade, da predstavitev mnenja poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nadaljuje moj kolega, gospod Sašo Peče. Govorim o predstavitvi glede na čas, ki ga imamo. Hvala lepa za pozornost. Še enkrat pravim, v Slovenski nacionalni stranki, kolegice in kolegi, s takšno deklaracijo, tako ohlapno, ki imamo za sabo celo program, ne moremo soglašati.
Gospod Barovič, za predstavitev predlagatelja oziroma mnenja je vlada najavila več imen in tista imena so bila upoštevana. Pri vaši predstavitvi ste samo vi navedeni in ne moremo vključevati drugih.
Spoštovani gospod predsednik, jaz vas razumem, vendar v mojih dokumentih, ki sem jih imel o predstavitvi stališč vlade, stališč odbora, matičnega odbora torej odbora za evropske zadeve in odbora za zunanjo politiko, so bila navedena tri imena, predsednik vlade, predsednik odbora za evropske zadeve in predsednik odbora za zunanjo politiko, ostalih pač jaz nisem imel navedenih, ampak vzel sem ta vzor kot možnost, glede na to, da nismo imeli pisne informacije.
Hvala. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani vsi, ki še zdržite, moj pozdrav tudi vam. In naj kar uvodoma povem, da z ozirom na dejstvo, da so danes tako rekoč vsi, ki so govorili, omenjali silno pomembnost tega današnjega srečanja, visi v zraku vprašanje: ali je res tako zelo pomembno, če skorajda polovica ali pa morebiti celo več poslank in poslank ni tukaj. Zdi se, kot da bo postala praksa posedanja v foaeju in pohajkovanja po parlamentarnih hodnikih pomembnejše kot delo v tej parlamentarni dvorani. Ampak, nam je potrebno sodelovanje in partnerstvo, tako kot Evropski uniji, tako kot Sloveniji moramo izpostaviti kot temeljne cilje sodelovanje, partnerstvo, vzajemnost, vzajemno pomoč, mir, stabilnost, zato da bomo lahko nekatere temeljne cilje vendarle uresničili. In k tem ciljem spadajo najprej ohranjanje tega, kar je mogoče, da začnem z drugega konca, ker običajno se najprej pove, kaj je treba napraviti za gospodarsko ras. Torej, ohraniti to, kar že imamo, bodisi da gre za kulturo, za identiteto nas samih, bodisi da gre za ohranjanje okolja nasploh in narave še posebej. Drugo, kar je zelo pomembno, je seveda tudi gospodarski razvoj v pozitivnem smislu, kajti sama rast eoipsov sama po sebi še ne pomeni pozitivnega premika. In tretje, kar je za nas tudi eden izmed temeljni ciljev, za nas v Evropski uniji, menim, ne samo tukaj v Sloveniji, je, da poskrbimo za boljše življenje ljudi za blaginjo. Vsega tega, torej boljšega življenja ljudi, mimo narave, mimo ohranjanja okolja ni mogoče doseči. Brez gospodarskega razvoja tudi ne in brez poudarjanja socialnih prvin posamičnih deklaracij seveda še zlasti ne, tudi za tiste, ki so v manjšini, ki so drugačni in ki nimajo te moči, da bi lahko svoje interese sami uveljavljali. In od vsega tega, kar sem zdaj navajal najdemo v poslanski skupini DeSUS nekaj tudi v deklaraciji in v nalogah, ki so pred nami. Zato bomo mi to podpirali, in sicer aktivno podpirali, radi bi pa povedali, da imamo pri tem tudi kakšno posebno stališče, in sicer v glavnem v dve smeri: prvič v smeri implementacije in drugič v vsebinski smeri. Kar zadeva implementacijo, kar zadeva udejanjanja tega, kar je zapisano zdaj - in večkrat je bila omenjena deklarativnost -, se moramo zavedati, da gre za veliko raznoroznost ne samo v Evropski uniji, ampak tudi v posamičnih državah pa tudi pri nas; tako kar zadeva vrednot, kar zadeva interesov, kar zadeva ciljev, tako da bo zelo težko implementirati to, s čimer se na načelni ravni zlahka strinjamo. Zato je potrebno, da si zastavimo jasne cilje, potrebno je, da ugotovimo, kateri so res tisti ukrepi, katerim je treba slediti, in da potem, ko bomo delali naše lastne nacionalne programe, to poskušamo tudi vpeljevati. Kar zadeva vsebine je seveda res, da je gospodarstvo pomembno in da je ves čas na prvem mestu gospodarstvo, gospodarska ras, podjetnost, tržnost, konkurenčnost in tako naprej in brez vsega tega seveda ne gre. Vendar je treba, tako kot se sicer zavzemamo za integralni pristop, enako poudarjati tudi socialne dimenzije in dimenzije varovanja okolja. Tega, žal, v teh dokumentih vedno ne najdemo. Naj samo povem, da v deklaraciji med desetimi naslovi ni niti enega, ki bi se glasil na temo socialnih ukrepov ali na temo varovanja okolja. So pa mnogi drugi, ki sicer morebiti tudi implementirajo to, kar posebej sedaj poudarjam, ampak prav bi bilo, da bi to poudarjali tudi izrecno, eksplicitno, zlasti zaradi tega, ker na mnogih odborih, na katerih smo o teh stvareh razpravljali pristojnih iz posamičnih resornih ministrstev, zelo pogosto tudi ni bilo. Prednostne naloge nekoliko popravljajo to, tiste teme, ki jih v deklaraciji ne najdemo, vendar bolj obrobno. Naj pa le omenim, da bi bila potrebna bolj zavezujoča, bolj odločna drža in da najdemo morebiti kompliment na ta način, da beremo nekatere druge dokumentu hkrati. Naj preberem samo naslov tega, kar si je kot strateški program zadala komisija za leto 2005-2009 in tam piše, da gre za partnerstvo za evropski razcvet, za blaginjo, za solidarnost, za varnost in da so temeljni cilji dolgoročna blaginja, solidarnost, socialna pravičnost, svoboda in dvig ravni kakovosti življenja. In ko bomo te deklaracije sprejeli, bomo pravzaprav šele na začetku poti, ki se je moramo lotiti. Hvala lepa.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Milenko Ziherl bo govoril v imenu Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom vlade, kolegicam in kolegom in prisotnim v dvorani. Veseli me, da ta dva dokumenta obravnavamo na današnji dan, ko sta dve pomembni obletnici, in sicer obletnica rojstva generalna Rudolfa Majstra ter prva obletnica podpisa pristopa Slovenije k zvezi Nato. Prednostne naloge in deklaracijo smo obravnavali na odborih in na matičnem odboru. Razprave so bile precej burne, včasih zelo aktivne, konstruktivne in to pomeni, da je bilo vzbujeno veliko zanimanje za oba dokumenta. V naslednji finančni perspektivi pričakujemo, da bodo pohajanja v okviru Evropske unije precej zahtevna, saj nekatere države vztrajajo pri 1% bruto družbenega proizvoda kot prispevku v skupni fond, ciljna vrednost Slovenije, za katero se zavzema Slovenija, pa je 1,14%. Potem so bili še dvomi okoli tega, ali bomo po širitvi še vedno neto prejemniki ali neto plačniki, saj bi zaradi tako imenovanega statističnega učinka lahko padli in kot ena regija, Slovenija kot celotna regija, bi lahko padli med neto plačnike, vendar imamo najnovejša zagotovila, da se Slovenija lahko organizira v 3 statistične regije po sistemu NUTS2, ne glede na direktivo iz leta 2003, ki pač to bolj točno opredeljuje. Slovenija ima pač zdaj do 1.1.2007 proste roke in če se bo pokazala potreba po reorganizaciji, po shemi NUTS2, da lahko pristopimo. Prednostna naloga je tudi lizbonska strategija. Evropska unija je ugotavljala, da zaostaja za najbolj konkurenčnimi gospodarstvi na svetu, in to zaostajanje se je pričelo že v 80-ih in nadaljevalo v 90-ih letih prejšnjega stoletja. Tako današnji bruto družbeni proizvodi, produkti v največjih državah, kot so Nemčija, Francija in Italija, zaostajajo za 30% za najnižjimi. Lizbonska strategija si je zadala cilj, do leta 2010 napraviti Evropsko unijo za najbolj konkurenčno in dinamično ter na znanju temelječe gospodarstvo na svetu, ki bo zagotavljalo polno zaposlenost ter ekonomsko in socialno kohezijo. Vmesno poročilo stanja, tako imenovano Kokovo poročilo pa je pokazalo, da se ukrepi lizbonske strategije ne izvajajo, zato je luksemburško in britansko predsedstvo hotelo dati nov zagon pri izvajanju lizbonske strategije, in sicer s pripravo prenovljene lizbonske strategije. Eden od takih dogodkov je bilo tudi srečanje s predstavniki parlamentov vseh 25 držav članic, kjer so želeli preko parlamentov, da bi vplivali na svoje vlade, da se zavzamejo za prenovljeno lizbonsko strategijo. Na tem srečanju je bilo največ razprave o direktivi o storitvah, ki pa bi lahko nekako prenovljena bila celo izziv, saj bi večja konkurenčnost iz novih pristopnih držav k petnajsterici lahko povzročila neka družbena gibanja, neko pripravljenost na izobraževanje in tako dala lizbonski strategiji nov zagon tudi tam, kjer je nek skepticizem. Od 25 držav smo slišali 25 različnih pogledov na lizbonsko strategijo, kar pa je bilo za pričakovati, kajti vsaka država je pač šla iz svojih izhodišč. Podpiramo prenovljeno lizbonsko strategijo, predvsem v tem, ker so bolj opredelili prioritete. Triletno poročanje o stanju lizbonske strategije bo tudi dalo boljše rezultate. No, v okviru nalog je tudi skupna kmetijska politika in ribištvo, kjer imamo možnosti, da v okviru razvoja podeželja dobimo določena sredstva, in sredstva iz naslova financiranja skupne politike. Omenil bi še širitev. Podpiramo podpis pristopne pogodbe z Bolgarijo in Romunijo ter začetek pogajanj s Hrvaško in Turčijo. Začetek pogajanj s Hrvaško je sicer bil preložen, vendar obeta se, da se bo lahko nadaljeval, saj je bilo rečeno, da komisija Luksemburga, Velike Britanije in Avstrije preveri, kakšno je stanje sodelovanja Hrvaške s haaškim sodiščem. No, pri pogodbi o ustavi za Evropo pa mislim, da je naša država lahko zgled ostalim oziroma neka spodbuda, kajti kot smo slišali, v enajstih državah bo potekal referendum in zgodba iz Slovenije lahko pozitivno vpliva na te države. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki podprli predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005 ter predlog prednostnih nalog, ki jih je pripravila vlada Republike Slovenije. Predvidene aktivnosti so obsežne in zahtevne, zaradi česar se bodo prenašale še v naslednja leta. V okviru predlaganih usmeritev se bo treba hitro odzivati, če bo prišlo v svetu do takih sprememb, ki bodo zahtevale dopolnitve zastavljenih ciljev. Ker je bila podpora ob vstopu v EU, velika, ter izpeljana na osnovi političnega konsenza, pričakujemo, da bo taka klima tudi ob nadaljnjih aktivnostih Slovenije v okviru EU. Slovenija ima prvo leto možnost, da lahko aktivno sodeluje kot polnopravna članica. Za uspešno izvajanje aktivnosti iz prednostnih nalog in deklaracijah bo potrebno vključiti vse politične skupine, civilno družbo oziroma tako imenovane vse družbene partnerje, da čim bolj aktivno sodelujejo. Ker predlog prednostnih nalog in resolucije ocenjujemo za dober, ga bo poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podprla. Hvala.
Hvala gospodu Zihrlu. Gospod Franc Horvat bo govoril v imenu Združene liste socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana predstavnica in predstavniki vlade, kolegice in kolegi in drugi, ki spremljate to našo razpravo! Najprej bi uvodoma želel reči, da bomo poslanke in poslanci poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov podprli dopolnjeni predlog deklaracije in program prednostnih nalog za delovanje vlade v ustanovah EU v letu 2005. Ob tem pa v smislu konstruktivne opozicije dajemo nekatere konkretne predloge in dopolnitve, dali smo jih tudi v obliki amandmajev in smo hvaležni, da so bili mnogi ali pa večina sprejeti, in to tako za delovanje v ustanovah EU kot za ravnanje doma. Zavedamo se namreč, da gre za obravnavo zelo pomembnih vsebin, od katerih bo v veliki meri odvisna uresničitev upravičeno velikih pričakovanj državljank in državljanov Slovenije v prvih letih polnopravnega članstva v EU. Od tega bo v veliki meri odvisen nadaljnji gospodarski in socialni razvoj Slovenije ter blaginja njenih državljank in državljanov. Aktualnost obravnave ne zmanjšuje po našem mnenju dejstvo, da sta evropski parlament in Evropski svet v preteklih dneh obravnavala, in kar je posebej spodbudno, dosegla veliko soglasje o ključnih vprašanjih prihodnjega razvoja EU, zlasti o paktu stabilnosti in rasti in o Lizbonski strategiji. Z doseženimi dogovori in ravnanjem predstavnikov vlade ter našimi evroposlanci in poslankami smo lahko zadovoljni. Seveda pa zgodba s sprejemom resolucije v Evropskem parlamentu in s sklepi sveta ni končana, temveč pomeni spodbudno izhodišče za nadaljnje zahtevne aktivnosti. To dejstvo povečuje aktualnost naše obravnave in zlasti povečuje odgovornost vlade, državnega zbora in drugih za nadaljnji razvoj Evropske unije in Slovenije. Ker bodo kolegice in kolegi iz poslanske skupine razpravljali o posameznih vprašanjih, se sam osredotočam na nekatera vprašanja, predvsem s področja ekonomije, financ in sociale. Ob tem se bom posebej osredotočil na [[v narekovaju]] "domače naloge" vlade, državnega zbora in drugih za uspešno uveljavljanje članstva Slovenije v Evropski uniji. Najprej nekaj besed o lizbonski strategiji. Razveseljiv je dogovor o novem zagonu lizbonske strategije. To je brez pretiravanja usodno vprašanje obstoja in razvoja razširjene Evropske unije in blaginje njenih državljank in državljanov. Pri oceni vzrokov neuspeha sklepov iz leta 2000, o čemer je bilo tudi v naši javnosti, strokovni in splošni, veliko govora, je poleg upoštevanja spremenjenih mednarodnih okoliščin in preoptimističnih ciljev v kratkih ali prekratkih rokih vendarle bistven razlog v dejstvu, da ambicioznim ciljem ni sledil niti evropski proračun, ki je bil v teh letih relativno zmanjšan na 1% v odnosu na nacionalne proračune, ter tem ciljem niso sledile niti politike, ekonomska in druge, na ravni Evropske unije kot tudi v posameznih državah članicah. Očitno je končno tako pri vodilnih ustanovah EU kot tudi v državah članicah sprejeto spoznanje, da razširjena Evropska unija druge, boljše alternative nima, kot je revidirana lizbonska strategija. Nujen je ponoven zagon te strategije, s poudarkom na hitrejši stabilni gospodarski rasti in na zagotovitvi več in bolj kakovostnih delovnih mest, kar je navsezadnje tudi cilj evropske ustave, ki smo jo ratificirali v tem parlamentu. Pri tem ne gre le za novo upanje, kot temu nekateri pravijo, ampak po našem prepričanju za usodo Evropske unije in njenih državljank in državljanov v vse bolj globaliziranem svetu. Še enega popravnega izpita brez usodnih negativnih posledic verjetno ne bo. Pomemben je integriran pristop za trajnostni razvoj, z uveljavljanjem vseh treh elementov, ekonomskega, socialnega in okoljskega. Ob tem je izjemno pomembna politika kohezije, ekonomska, socialna in teritorialna. Za uresničevanje lizbonske strategije je izjemnega pomena, da je dosežen kompromis o Paktu stabilnosti in rasti. Ob nespoštovanju tega pakta, celo s strani držav predlagateljic tega pakta, je pakt kljub dobrim namenom postal objektivna ovira za razvoj, predvsem za rast, čeprav je to v njegovem naslovu; važno je namreč oboje, stabilnost in rast. Zato spremembe prinašajo priložnost, ki je pomembna tudi za Slovenijo, kajti prav mi nujno potrebujemo hitrejšo gospodarsko rast. Slovenija je že s pred leti sprejeto strategijo gospodarskega razvoja v veliki meri zaobjela usmeritve lizbonske strategije. Kakovostno poročilo o razvoju, ki smo ga dobili pred nedavnim, objektivno in argumentirano ocenjuje dosedanji razvoj in priložnosti za prihodnost. V poslanski skupini podpiramo učinkovito upravljanje lizbonske strategije. Potreben je čimprejšnji sprejem nacionalnega plana, kot ga predvideva Unija za vse države, da s tem prevzamejo svoj večji del odgovornosti za uresničevanje strategije. Zavzemamo se za čimprejšnjo določitev odgovornega in kompetentnega koordinatorja aktivnosti lizbonske strategije in razvoja sploh na ministrski ravni, ker je tu največja odgovornosti pri vladi. Zavzemamo se za pravočasno obravnavo ključnih vprašanj, pomembnih za razvoj Slovenije in Evropske unije, v delovnih telesih državnega zbora, vključno z novo strategijo gospodarskega razvoja, ki naj bi jo vlada sprejela v teh dneh. Za uspešno uresničevanje ciljev lizbonske strategije bo nujno sodelovanje socialnih partnerjev, nevladnih organizacij in lokalnih ter regionalnih skupnosti, znanosti in drugih. Več kot očitno je - in po zadnjih stališčih Evropske komisije bi moralo končno to biti jasno tudi največjih skeptikom -, da bo za uspešno izvajanje lizbonske strategije in zlasti za učinkovitejše in večje koriščanje sredstev Evropske unije nujna čimprejšnja regionalna organiziranost države, pri čemer nedopustno kasnimo. Za uspešno izvajanje deklaracije in programa prednostnih nalog ter sploh za uspešno uresničevanje članstva v Evropski uniji bo pomembno sodelovanje in soglasje med političnimi strankami, socialnimi partnerji, nevladnimi organizacijami in drugimi. Nekaj besed o finančni perspektivi, ki je bila že omenjena. Vodilni funkcionarji Evropske unije tudi na srečanju, ki je bilo omenjeno, ki smo ga imeli pred nedavnem v evropskem parlamentu predsednik sveta Junker, predsednik komisije Baroso, predsednik parlamenta Borel in tudi vodja skupine za Lizbono Kok, čeprav previdno, so v sojih nastopih upravičeno poudarjali, da brez povečanja skupnega obsega evropskega proračuna ne bo mogoče uresničiti tudi revidirane lizbonske strategije. To potrjuje dosedanja praksa in stališča posameznih držav članic, tudi najnovejša stališča. Zato se mora Slovenija odločno zavzemati v pogajanjih za povečanje skupnega obsega nad 1% čim bližje 1,14% oziroma k predlogu Evropske komisije. Dejstvo je, da "stare članice" vztrajajo pri dosedanji delitvi evropskega kolača brez povečevanja skupnega obsega evropskega proračuna, zlasti za cilje lizbonske strategije, kot je znanost, razvoj, izobraževanje, kohezija, zaposlovanje, zato ni realno pričakovati ugodnejšega položaja novih članic in še tudi Slovenije ne - ali pa še posebej Slovenije ne glede na njeno razvitost. Učinkovito pridobivanje in koriščenje sredstev EU je ena glavnih nalog vlade in drugih ustanov. Več kot alarmantno je dejstvo, da je Slovenija po zelo učinkovitem koriščenju predpristopnih pomoči, ki jih je koristila tam 97% in bila med najboljšimi kandidatkami, ki so v povprečju koristile le 63% možnih sredstev, je dramatično poslabšanje položaja v lanskem letu in še slabše je stanje v začetku tega leta. Slabo črpanje bo slaba popotnica za pogajanje o novi finančni perspektivi, kajti rekli nam bodo: "Kaj pa hočete, saj niti tega niste koristili, kar bi lahko!" Samo želja, da bi bili tudi naprej neto prejemniki in tudi še tako uspešno pogajanje ne bo dovolj, to na potrjuje praksa. Zato je nujno zagotoviti zlasti naslednje - in to je pretežna odgovornost seveda vlade in vladne koalicija - na ravni vlade je zagotoviti učinkovito organiziranost, koordinacijo med resorji, določiti odgovorni resor in ministra za to nalogo. Poleg učinkovitega upravljanja je nujno strokovno okrepiti vladne organe za pripravo programov in za izvajanje koriščenja strukturnih skladov, vključno s finančnim upravljanjem. Izboljšati je potrebno učinkovitost priprave programov na regionalni ravni, regionalno organiziranost, regionalne in lokalne agencije in podobno. Posebno skrb je posvetiti strokovnim kadrom na državni in regionalni oziroma lokalni ravni s potrebnim znanjem in izkušnjami poznavanja delovanja Evropske unije. Za večjo pritegnitev sredstev EU bo pomembno sodelovanje tudi s sosednjimi državami članicami Evropske unije in s kandidatko Republiko Hrvaško ter z regijami v okviru Evropske unije. Nadaljevati bo treba z uspešnimi pripravami na prevzem evra, pri tem lahko pomagajo zadnje spremembe Pakta stabilnosti in rasti. In za zaključek mi dovolite samo še nekaj besed o poglavju mednarodnih odnosov, o tem bodo govorili moji kolegi podrobneje. Slovenija s predsedovanjem Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi in pripravami na predsedovanje Evropski uniji pridobiva priznanje, veliko priznanje, predvsem pa velike odgovornosti in priložnosti hkrati. Pomembna je usmeritev v krepitev sodelovanja med OVSE in Evropsko unijo s ciljem čim bolj usklajenega delovanja. Prav tako predsedovanje OVSE-ju in kasneje Evropski uniji pomeni veliko priložnost za bolj uspešno sodelovanje in dialog Evropske unije z Združenimi državami in sploh za transatlantski dialog z Rusko federacijo in drugimi državami in regijami v svetu. To je koristno tako za EU, globalni svet in še posebej za uveljavljanje in prepoznavnost in vlogo Slovenije v Evropski uniji in v svetu. Ob tem ne bi smeli zanemariti nacionalnih interesov in prioritet Slovenije, zlasti vztrajno urejanje odnosov s sosedi. Ena od prioritet in priložnosti mora biti tako v okviru predsedovanja OVSE kot tudi v pripravah na predsedovanje Evropski uniji, v širitvenem procesu Evropske unije, v sodelovanju z državami zahodnega Balkana. Tako je to v interesu regije, Evropske unije in še posebej Slovenije. Hvala za pozornost.
Hvala gospodu Horvatu. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima magistra Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki in predstavnice vlade! Razpravljati želim o tistih rečeh, ki so morebiti z mojimi stališči nekoliko drugače razumljena v kontekstu tega, kar je vsespološna podpora deklaraciji o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005. Pritrjujem, tako kot vsi temu, da se Slovenija zaveda resnosti udejanjanja zastavljenih ciljev lizbonske strategije. Da so k udejanjanju teh ciljev zavezane vse evropske institucije, pa tudi vsaka članica, je popolnoma jasno, če naj bi v okviru lizbonske strategije jasno opredelili povečano gospodarsko rast in zaposlovanje kot prednostni nalogi, ki sta ključni za razvojni preboj Evropske unije. Tako je zapisano v deklaraciji. In v zvezi s tem bi rada neko svoje stališče pojasnila, ki je dobilo v razpravi o deklaraciji že nekaj odgovorov, na nekatere stvari pa sem opozorila s svojim poslanskim vprašanjem. Če naj bo zaposlenost tako visoka, napovedana je 70%, potem bi morali izkoristiti vse človeške vire. Ni samo v Sloveniji tako stanje, da je izobrazbena struktura ženskega dela populacije bistveno višja kot moške, iz tega izpeljujem tudi prizadevanje Evrope, da tej ustrezni izobrazbeni strukturi sledijo tudi boljše zaposlitvene možnosti žensk. Zato sem vladi zastavila vprašanje, 16. februarja, zakaj se je odrekla možnosti kandiranja za pridobitev sedeža evropskega inštituta za enakost spolov. Dobila sem med tem tudi odgovor na to pisno vprašanje. V odgovoru pa je marsikaj tega, kar je pravzaprav posledica vloženega amandmaja na deklaracijo. In iz odgovora veje zadovoljstvo vlade, da je sedaj v deklaraciji zapisano, da bo Slovenija posebno pozornost posvetila možnosti kandidiranja za pridobitev sedeža evropskega inštituta za enakost spolov. Prehuda se je odboru za delo, družino in socialne zadeve, pa kasneje tudi odboru za zadeve Evropske unije, zdela dikcija, da bo Slovenija uveljavila možnost kandidiranja za pridobitev sedeža evropskega inštituta za enakost spolov. Čeprav je evropski komisar Spiedla Ljubljano omenil med tremi mesti, ki so potencialni kandidati za ta sedež, je videti, da slovenska vlada 53 milijonom evrov, kolikor je v naslednji finančni perspektivi namenjenih za delovanje tega instituta, ne pripisuje tako pomembne vloge, da bi se ji zdela potrebna nekoliko večja aktivnost pri lobiranju za pridobitev sedeža te evropske institucije. Zakaj se mi zdi stvar posebej zanimiva? Zaradi tega, ker vse, kar je sicer mogoče slišati iz resornega ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, gre bolj v smer, ki ne govori, da bo ta država posvečala posebno skrb ustreznim pogojem za to, da bi bila združljivost poklicnega in družinskega življenja prednostna naloga. Namreč, kako si drugače predstavljati, da slišimo vrsto ukrepov, ki govorijo samo o tem, kako spodbujati družinsko politiko, dosti manj je pa slišati o tem, s katerimi ukrepi nameravamo omogočiti, da bi vse tisto, kar je za dobro počutje žensk na delovnem mestu nujno potrebno poskrbeti; kako bo za to poskrbljeno, glede na to, da se je delovni čas spremenil, glede na to, da se je marsikaj spremenilo, ampak celo slišimo, da je vladna skrb otroškemu varstvu po 3. letu otrokove starosti namenjena, ali naj iz tega sklepam, da bo skrb za otroke do 3. leta starosti prepuščena materi in domačemu varstvu, kar pomeni, da bodo ženske, zlasti tiste na boljših delovnih mestih, postale nekonkurenčne na trgu dela. Še marsikaj bi se na to temo dalo povedati, naj pa se sklicujem na podatke demografske podatke, ker se na demografijo vedno sklicujemo, ker pravimo, da nobeni ukrepi ne bodo zalegli, če ne bomo poskrbeli za to, da se nam bo rodilo več otrok. Podatki za leto 2005, ki so nastali v enem od takih raziskovalnih institutov v Washingtonu, o kakršnem sem namreč prej govorila, govorijo o tem, da je Slovenija med tistimi evropskimi državami, kjer je odstotek ženske populacije, stare do 15 let, eden najnižjih. To je 13%. To pomeni, da za to prihajajočo generacijo deklic pričakujemo, da bodo odpravile primanjkljaj v nataliteti, ki se nam v teh letih pojavlja. Rada bi videla, da bi tudi za te deklice veljale enake možnosti, da bi lahko imele enake možnosti združevanja poklicnega in družinskega življenja in ob tem se mi zastavlja tudi vprašanje, ali je skrb za reproduktivno zdravje žensk v resnici tako visoka kot drugje v Evropi, če nekateri podatki iz te iste raziskave govorijo, kakšno je pravzaprav tveganje in kakšna je smrtnost mater. Če smo namreč dosegli razmeroma zelo dobro stanje glede števila rojstva živih otrok in imamo eno najižjih smrtnosti med dojenčki, pa to za zdravje in življenje mater zagotovo ne velja. In s temi vprašanji bi bilo dobro, da bi se ukvarjali na raziskovalni ravni in zaradi tega se mi je zdelo vredno vlagati napor, zato da bi bilo zavzemanje za inštitut za enake možnosti učinkovitejše in dejavnejše. Hvala.
Hvala gospe Potrati. Besedo ima gospod Anton Kokalj.
Hvala za besedo. Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v letu 2005 je na predlog odbora za zadeve EU in odbora za zunanjo politiko, vključujoč prednostne naloge Slovenije za delo v Svet EU v letu 2005 postal en dokument. Dokument, ki ga sprejemamo danes, je relativno splošen dokument, ki pušča še vedno veliko manevrskega prostora vladi pri delu v svetu ministrov in Evropskem svetu. Kljub temu pa se je v sami obravnavi v državnem zboru pokazalo relativno slabo poznavanje problematike, ki je povezana z delovanjem naše države v okviru EU. To je posledica obsežne materije in tudi še vedno prenizke dostopnosti informacij širšemu krogu, tudi nacionalnim parlamentom. Pravzaprav smo nacionalni parlamenti odvisni predvsem od hitrosti in učinkovitosti dela vlad. Medsebojna komunikacija se vzpostavlja, vendar po naši oceni še prepočasi, stvari si namreč zelo hitro sledijo. Čas za odločitve oziroma za zavzemanje mnenj do vladnih stališč, preden minister gre na sestanek sveta ministrov, lahko pristojni odbor proučuje vsebinsko lahko le en dan, to je resnično težko. Še težje je, če na odbor ne morejo priti najbolj pristojni ljudje iz vlade, kar je sicer včasih razumljivo. Nesmiselna pa je procedura takrat, ko se na primer še v času obravnave zaupnega gradiva na odboru ta ista vsebina pojavi že v javnosti kot stališče Republike Slovenije. O tej problematiki deklaracija sicer ne govori, ne govori zato, ker je formalne postopek med vlado in državnim zborom urejen v posebnem zakonu, vendar je za uspešno in usklajeno delo države Republike Slovenije nujno v praksi izpeljati to sodelovanje v taki meri, da do pomanjkljivosti ne bo več prihajalo. Seveda Slovenija ni v iskanju najustreznejše poti sodelovanja med vlado in parlamentom na področju evropskih zadev nobena izjema. Večina članic, predvsem novih, se trudi poiskati to pot, vendar je to pogojeno tudi s kulturo dela državnih organov, ki je, če gledamo od juga proti severu EU vse bolj pragmatična, točna in dosledna. V skandinavskih deželah vemo, da petek popoldan sploh ni vprašljiv za delo odbora za zadeve EU in tudi za delo drugih odborov. Vemo hkrati pa tudi, da na primer v sosednji Italiji sploh kaj takšnega ne pride v poštev. Tudi pri nas je letošnje leto leto preizkusa delovanja lani sprejetih sprememb v okviru EU. V tem duhu so bili tudi izpostavljeni našteti problemi in v tem duhu tudi sam podpiram letošnjo deklaracijo o usmeritvah za delo Republike Slovenije v institucijah EU v letu 2005. Zelo pomembno pa je, da bomo v tem letu pozorno spremljali izvajanje, tako na vladnem kot na drugih nivojih, in na podlagi ugotovitev za naslednje leto pripravili izboljšanje vsega, kar je potrebno, da bomo tudi uživali sadove našega skupnega truda v veliki družbi evropskih narodov. Ob tej priliki bi pozdravil tudi konstruktivnost poslanske skupine Združene liste, ki je ostala pri razpravi, kajti v preteklosti, vemo, da je bilo glede evropskih tem ob drugačni sestavi parlamenta vedno velika enotnost in sodelovanje tudi takratne opozicije. Zato tudi s tega mesta pozivam Liberalno demokracijo Slovenije, da se spomni časov, ko je sama morala voditi pogajanja in ko je rabila podporo. Gre za Slovenijo in tu dejansko ni mesta za politizacijo, kot je bilo prej že večkrat rečeno. S tem v zvezi je pomembno, da se vzpostavi tudi konkretnejše sodelovanje med vlado in državnim zborom na področju promocije evropske ustave. Mislim, da ni čas, da se strašimo, da evropska ustava ne bo šla skozi referendume. Pripravljeni sicer moramo biti, da ne bo šla, vendar moramo storiti vse, da bi pomagali k temu, da bi šla skozi te procedure. Vemo, da se na nivoju evropskega parlamenta odvija cel kup posvetov in sodelovanj o ključnih temah, ki zadevajo nadaljnji razvoj Evropske unije. In se mi zdi, da je to tudi zelo povezano z uresničevanjem tega, kar imamo v tej deklaraciji napisano. Naslednji teden bo razprava nacionalnih parlamentov evropskega parlamenta v Bruslju na temo naslednje finančne perspektive, čez tri tedne pa na temo Pakta stabilnosti in rasti. In v tem kontekstu pozivam vse člane parlamenta, da se v svojih matičnih odborih poskušajo bolj posvečati vsebini, ki jo zahteva evropska problematika. Evropska problematika ni več zunanja tema, to je postala zelo močna in zelo pomembna notranja tema. In v tem kontekstu se tudi zahvaljujem ministrom, ki so ostali danes tukaj na tej razpravi, ker nam dajejo na nek način tudi signal, da želijo sodelovati s parlamentom vnaprej in reševati tudi stvari, ki bodo tudi za Slovenijo včasih težke; vemo, da je Slovenija trenutno v dilemi predvsem glede finančne perspektive, ker ne ve točno, kako se bo zadeva razvijala naprej. In tu se mi zdi, da je sodelovanjem med parlamentom, posebej našim odborom, in vlado izjemno pomembno. Tema lizbonske strategije, ki je trenutno zelo opazna, zahteva - mislim, da prvič v zgodovini Evropske unije - sodelovanje tudi nižjih nivojev evropskih institucij. Mislim, da se je prvič zgodilo, da se je Evropska komisija obrnila neposredno na nacionalne države, na nacionalna parlamente, ker enostavno sama zadevi ni več kos. In mislim, da je zelo pomembno, da bomo v okviru nacionalnih parlamentov držav spustili problematiko oziroma nadaljnji razvoj Evrope - trenutno je to izraženo kot orodje, lizbonska strategija - na najnižje možne nivoje. Sam pozivam vlado, da razmisli o tem, da vključi v pripravo operacionalizacije ciljev lizbonske strategije tudi občine, in to zelo resno in intenzivno, ter da se tudi državljane na primeren način seznani, da gre dejansko za prihodnost nas in naših otrok. Zadeva, ki jo lahko zaznamo v razpravah v Bruslju, je pravzaprav bolj resna, kot se nam včasih zdi. V tem kontekstu se mi zdi umestno opozarjati na dejstvo, da v preteklosti ni bilo dovolj narejenega, da bi počrpali sredstva iz evropskih skladov tam, kjer bi jih lahko. Seveda bi pa pričakoval, kot sem že prej omenil, od sedanje opozicije, da bo tu sodelovala in da bo poskušala na podlagi svojih izkušenj popraviti to, kar mogoče sama ni v preteklosti uspela urediti. Konkretno gre za pomoč urejanja tistih instrumentov, ki nam bodo zagotavljali, da bomo na področju financ bistveno bolj uspešni, kot smo bili v preteklosti. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Kokalju. Besedo ima gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni, tisti, ki ste v dvorani, in tisti, ki ste pred mikrofoni. Dovolite, da tudi sam nekaj spregovorim v povezavi z današnjim nadaljevanjem seje, v povezavi seveda s točko. Zato bom gledal, da ne bom kršil poslovnika, česar si seveda ne bi dovolil. Moram priznati, da sam se nisem nikoli zavedal, da imam tako moč, da lahko vplivam, da ena tretjina državnega zbora ne sodeluje na sejah državnega zbora. Če bi to vedel v preteklosti, v prejšnjem mandatu, potem bi to svojo moč izkoristil na vsak način takrat, ko sem predlagal kazenski zakonik, torej zakon, ki naj bi dodatno sankcioniral posiljevalce in pedofile. Kajti dejstvo je, da če bi takrat vedel za to, bi ta zakon bil danes sprejet, kajti nasprotovali so mu ravno v Liberalni demokraciji in Združeni listi. Mnogo je še bilo takih zakonov, za katere vsaj osebno ocenjujem, da bi bilo verjetno zelo smiselno, če takrat poslanci določene politične stranke, ki danes obstruirajo, ne bi bilo prisotni. Kar pa se tiče samih dogodkov in današnjega razloga, kot ga je napovedal gospod Tone Rop, za njihovo obstrukcijo, sicer po moji oceni popolnoma neumestno obstrukcijo na tej točki, ko se pogovarjamo o izjemno pomembni zadevi, pa moram tudi kot Sašo Peče, kot poslanec, in pa kot podpredsednik državnega zbora povedati le eno kratko zadevo, zato ne bom dolg. Pravila državnega zbora morajo veljati za vse. In čas je, da se teh pravil naučijo tudi v okviru poslanske skupine Liberalne demokracije. Če nekdo krši poslovnik, je prav da se mu to seveda tudi pove. In dovolite zadnjo zadevo, kot opravičilo, ki je bilo terjano s strani medijev do mene, poudarjam, s strani medijev. Veste, človek težko vzame kot dobronamerno zahtevo po opravičilu, če opravičilo ni niti naslovljeno na njega. Poslanska skupina Liberalne demokracije je zahtevo po opravičilu naslovila na medije in pa na drug del vodstva državnega zbora. Jaz ocenjujem, da če nekdo resno pričakuje opravičilo z moje strani, bi vsaj to opravičilo naslovil na mene. Ampak ne pa na ta način. In ravno zaradi tega razloga vidim, da gre vse skupaj izključno v polnjenje medijskega prostora. Po moji oceni na zelo nekorekten [[...]]
Gospod Peče, bi se prosim držali točke.
[[...]]način. Vsem tistim pa, ki skušate zlonamerno izkoriščati, najsibo dogajanje pretekli teden, s tem seveda zaključim, preberite si 79. člen poslovnika, ki govori o odstranitvi s seje. Med drugim besedo "odstranitev" ste prav tako izglasovali v okviru poslanske skupine Liberalne demokracije, Združene liste in nekaterih drugih strank, zato, gospodje, pravila, ki ste jih vi sprejeli, držite se jih. Hvala.
Hvala gospodu Pečetu. Besedo ima gospod [[...]]Ja, proceduralno, gospod Potrč.
Jaz bi vas prosil za pojasnilo. Ali je bila to razprava v okviru točke dnevnega reda? Hvala lepa.
Gospod Potrč, danes je bilo toliko govorjenja o vseh drugih stvareh, samo ne o tej točki, tako da bi želel, da bi se s tem končalo, da bi s proceduralnimi zadevami in pa se z vprašanji poslovnika končalo. Tudi vi ste govorili ne o proceduralnem vprašanju, ampak dolgo in široko ste razlagali svoje nezadovoljstvo z mojim vodenjem, pa vas nisem prekini. Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Držal se bom seveda točke dnevnega reda, to je predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije in ne bom zlorabljal poslovnika, zato prosim, da tudi vi, gospod predsednik, vzamete vajeti v svoje roke in vodite državni zbor po poslovniku. Velike ekonomske in socialne razlike v razvitosti med posameznimi regijami in državami ovirajo trajnostni razvoj skupnosti kot celote. To je Evropska unija spoznala že zelo zgodaj, zato je že pred desetletji zaradi tega začela z izvajanjem tako imenovane kohezijske politike kot ene izmed svojih prednostnih ekonomskih politik. Za doseganje teh ciljev je danes v evropskem proračunu na razpolago kar 35% vseh sredstev evropskega proračuna. Tudi Slovenija se je s kohezijsko politiko spoznala že v letih pred pristopom v Evropsko unijo. Tako je bila naša država podobno kot druge države pristopnice deležna tako imenovane predpristopne pomoči Evropske unije v obliki programov Phare ter predpristopnih instrumentov Ispa in Sapard. Predpristopna pomoč Evropske unije je imela še en pomemben cilj, to je pripraviti nove članice na bolj učinkovito črpanje sredstev strukturnih skladov in kohezijskega sklada. Z iztekom Agende 2000 konec leta 2006 se izteče tekoči finančni okvir kohezijske politike Evropske unije, ki ekonomski in socialni koheziji v obdobju 2000-2006 namenja 213 milijard evrov sredstev strukturnih skladov in kohezijskega sklada ter 22 milijard za predpristopne pomoči in 22 milijard za strukturno pomoč novim članicam, skupno torej 257 milijard evrov. Lahko se strinjamo vsi skupaj, da so to izjemno velika sredstva. Republika Slovenija je s 1. majem 2004 dobila povsem nove možnosti za črpanje sredstev iz evropskih skladov, torej je jasno, da je prednostna naloga Republike Slovenije odtlej učinkovito črpanje dodeljenih sredstev iz strukturnih skladov kohezijskega sklada evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada ter schengenskega vira. Od sposobnosti učinkovitega črpanja omenjenih sredstev bo namreč v veliki meri odvisno, ali bo Slovenija do konca leta 2006 tudi dejansko neto prejemnica sredstev iz evropskega proračuna. Tako imenovano predpristopno pomoč je Republika Slovenija tako na državni kot na lokalni ravni v dobrih 10-ih izredno dobro izkoristila, v primerjavi z drugimi državami pristopnicami pa celo zelo zelo dobro. Če je verjeti podatkom, je Republika Slovenija v obdobju pred 1. majem 2004, ko je postala polnopravna članica EU, izkoristila to pomoč 97%, medtem ko je povprečje za 10 novih članic EU komaj 63%. Prav je, da se bomo lahko vsaj s približno tako velikim odstotkom pohvalili tudi v bodoče. Učinkovitost porabe je ne nazadnje, kar je zapisano tudi v deklaraciji, eden ključnih argumentov za dodelitev ugodne višine sredstev kohezijske politike v okviru pogajanj ob naslednji finančni perspektivi 2007-2013. Deklaracijo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah EU v letu 2005 bom podprl. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Bevku. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik državnega zbora, spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Slovenija je 1. maja leta 2004 postala tisto, kar smo si slovenski državljani že dolga leta želeli, in sicer smo se pridružili skupini držav, ki so nam najbližje tako na področju kulture kot tudi na področju naše menatalitete. Žal pa smo v teh preteklih desetletjih zelo veliko zaostali na gospodarskem področju in je ta razlika danes mnogo večja, kot je bila pred desetletji. Kakorkoli že, danes so pred nami odprte povsem nove možnosti, ki nam bodo lahko zagotovile, da bomo ta razkorak zmanjšali. Imamo realne možnosti, da se bomo v doglednem času približali najrazvitejšim članicam EU. Zakaj pravim najrazvitejšim? Statistični kazalci razvitosti EU, kot celote, so se ob zadnji širitvi možno znižali, prav tako pa se bodo z vstopanjem novih držav še dodatno zniževali, saj vse te nove države močno gospodarsko zaostajajo tudi za Slovenijo, zato nam mora biti v Sloveniji cilj približevanje izključno povprečju razvitosti EU najrazvitejših evropskih držav. Seveda pa moramo ob tem nujno slediti tudi ohranjanju evropskih meril socialne družbe ter ohranjanju čistega okolja. Slovenija ima sedaj enkratno priložnost, da se tako postavljenim ciljem dejansko približa. Veseli me, da se je tega zavedala tudi vlada Republike Slovenije in je to zelo nazorno prikazala v predstavljenih dokumentih z naslovoma Prednostne naloge Republike Slovenije za delo v Svetu EU v letu 2005 in v svoji Deklaraciji o usmeritvah delovanja Republike Slovenije v institucijah EU. Pri obeh teh predloženih dokumentih se meni osebno zdi izredno pomembno tudi to, da oba dokumenta sledita operativnemu programu Sveta Evropske unije za leto 2005. Vlada Republike Slovenije v svojem predlogu deklaracije o usmeritvah za svoje delovanje v okviru Evropske unije postavlja v ospredje 10 prioritet, za katere se bo Slovenija v prihodnjih mesecih prizadevala k čim boljšemu uresničevanju. Sam verjamem, da so te prioritete dobre, povsem realne, dejansko uresničljive, predvsem pa tudi merljive. Gotovo je ena izmed pomembnejših prioritet Slovenije, kot smo danes že večkrat slišali, ravno izvajanje Lizbonske strategije, ki je ob svoji prenovi, glede na vsebino iz leta 2000, sedaj možno njo tudi meriti pri uresničevanju njenih ciljev. To se mi zdi pomembno, in tudi to, da Slovenija pri izdelavi svojega nacionalnega akcijskega programa izvajanja Lizbonske strategije ob tem upošteva tudi strategijo razvoja Slovenije. Vlada je v svojih predstavitvah prednostnih nalog zelo jasno opredelila vse aktivnost do gospodarskih, kulturnih, izobraževalnih, socialnih, okoljskih, političnih in še številnih drugih področij. Prednostne naloge Slovenije sledijo ciljem, zajetim v strategiji razvoja Slovenije in so v največji možni meri upoštevane tudi v opredeljenih prednostnih nalogah Evropske unije. Predvidene aktivnosti so obsežne in zahtevne, zaradi česa se bodo prenašala še v naslednja leta, zato se mi zdi pomembno tudi dejstvo, da se bo skušalo v vse te aktivnosti vključiti tudi mladino. Pozdravljam podporo Slovenije predlogu novega programa na področju mladine, pod imenom "Mladina v akciji", in pobudo sklenitve novega pakta za mladino. Prepričan sem, da lahko zastavljene cilje dosežemo veliko lažje, če bomo v ta prizadevanja vključili tudi mladino. Uspešno uresničevanje izbranih prioritet bo Slovenijo v prihodnjem obdobju zagotovo popeljalo po poti hitrejšega gospodarskega, tehnološko inovacijskega in socialnega razvoja, pri tem pa se bodo v Sloveniji našim mladim zagotovo odpirala številna nova kvalitetna delovna mesta. Ker ima Slovenija sedaj prvo leto možnost, da lahko aktivno sodeluje kot polnopravna članica, je prav, da se v ta projekt vključujejo vse politične skupine in civilna družba in pri tem tudi aktivno sodelujejo. Sam v celoti podpiram predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah EU v letu 2005, s predlogom prednostnih nalog, ki jih je pripravila vlada Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala gospodu Grillu. Besedo ima gospa Marjetka Uhan. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovana vlada, poslanke in poslanci. Dotaknila se bom le nekaj prednostnih nalog, priporočil pri prednostnih nalogah Sveta Evrope kot tudi Slovenije na področju kmetijstva. Kmetijski sektor naj bi postal konkurenčen, trajnosten in prispeval večjo javno korist, ker prejema javna sredstva, tako je zapisano. Kolikor bomo videli kmetijstvo v luči masovne pridelave hrane, si v Sloveniji lahko odpišemo konkurenčnost, ker smo premajhni. Tako se bo lahko zgodilo s pridelavo sladkorne pese v Sloveniji, tako se dogaja z živinorejo na posameznih območjih, ki se je masovno opustila, tako se bo lahko zgodilo tudi z drugimi vejami kmetijstva. Vsaka kmetijska reforma povzroči propad številnih kmetij. Vseeno pa kmetije, ki ostajajo, pridelajo več hrane, kot so jo v preteklosti vse kmetije, kar pa pomeni, da se povečuje intenzivnost obstoječih kmetij. To pa je v bistvu na eni strani lahko konkurenčnost evropskemu kmetijstvu, po drugi strani pa je prednostna naloga pri teh priporočilih tudi ekološko kmetovanje, ki pa je v nasprotju s to intenzivnostjo. Predvsem bomo dali prednost ekološkemu kmetovanju, saj je v Sloveniji kljub desetletnemu strokovnemu delu le borih 3% takega načina kmetovanja. Gotovo ima Slovenija možnosti širitve v tej smeri. Trdim, da je takega načina kmetovanja v Sloveniji bistveno več, le da niso kmetije v postopku ugotavljanja in registracije zaradi majhnosti kmetij, stroškov pri priznavanju in ugotavljanju tovrstnega kmetovanja. Zato bi bilo pametno delati na poenostavitvi postopkov in tudi stimulirati tak način kmetovanja. Do sedaj se je splačalo preusmeriti v ekološko kmetovanje predvsem kmetijam z večjimi površinami, ker so bile stimulacije na površino. Če imamo na eni strani priporočila za ekološko kmetovanje, logično, da temu sledijo tudi priporočila za odsotnost gensko spremenjenih organizmov. Slovenija podpira odsotnost gensko spremenjenih organizmov pri ekološki hrani, pri ostali pa za čim nižji prag, kot tudi za regije, ki bi bile proste gensko spremenjenih organizmov. Slovenija naj se zavzema za odsotnost gensko spremenjenih organizmov, vendar naj to velja za celo Evropo, ne pa, da bomo mi zopet bolj pametni od pametnih, in bomo s tem zašili sebe in naše pridelovalce, v Evropi pa bodo oziroma so gensko spremenjeni organizmi že nekaj vsakdanjega. Tudi ne znam si predstavljati, kako bi lahko v današnjem času izolirali taka območja, ker imamo opravka z živimi organizmi, ker vemo, da se kilometre in kilometre prenaša cvetni prah in tako naprej. Lahko bo celotna regija uporabljala ekološko seme, pa se bo v semenu, pridelanemu zasledil gensko spremenjen organizem, in bo taka kmetija kaznovana oziroma ne bo priznana kot ekološka kmetija, in podobno. Podobno je tudi z Naturo. Določili smo več kot tretjino območja pod Naturo v Sloveniji. Omejujemo sam način kmetovanja, za to pa nič več ne iztržimo. Hočem le povedati, da so gensko spremenjeni organizmi izredno občutljiva tema, ki ima lahko izredno nepredvidljive posledice, tako za zdravje, kot tudi za samo gospodarstvo, in je potrebna širša strokovna razprava v Sloveniji, preden se odločimo. Podpiram pa razmišljanja v to smer. Podpiram tudi predlagani predlog, da se bo Slovenija zavzemala za vzajemno priznavanje registracije fitofarmacevtskih sredstev na slovenskem tržišču, ker imamo sedaj izredno ozek spekter aktivnih snovi, pripravkov za posamezne vrste rastlin oziroma njihove bolezni in škodljivce. Velja predvsem za pripravke, ki se uporabljajo na kulturnih rastlinah, ki se pridelujejo v manjšem obsegu. Ker v Sloveniji nimamo registriranih določenih pripravkov za omenjene rastline zaradi finančnega vidika, se v praksi dogaja, da se uporabljajo sredstva, ki nimajo dovoljenja. Včasih so celo toksična, predvsem pa prihaja do pojava rezistence, odpornosti, kot tudi do nepotrebnega zastrupljanja narave. Podpiram prednostne naloge Slovenije v letu 2005 s predlaganimi pripombami, predvsem pa, da bi pri pogajanjih zastopali svoje interese, upoštevali naravne danosti, posebnosti, hkrati pa ne pozabili na nepredvidljivost narave. Hvala lepa.
Hvala gospe Uhanovi. Besedo ima gospod Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Želim poudariti predvsem to, da ima v zgodovini slovenske države vlada daleč največ pooblastil kot kadarkoli do sedaj. V institucijah Evropske unije bo vlada seveda imela pristojnosti ne samo poskušati pripraviti izvedbene akte, pač pa tudi pripravljati gradivo, ki bo podlaga za zakonske predpise. Zakonodajna in izvajalska oblast je pravzaprav dana tej novi vladi v institucijah Evropske unije. To je zelo pomembno izhodišče. In če se pogovarjamo o tem, da je lizbonska strategija eden ključnih dokumentov za uspešen nadaljnji razvoj Evropske unije, ki govori o tem, da se povečuje gospodarska rast in zaposlovanje, hkrati pa naj bi poskušali vendar ob tem nekako dosegati tudi ustrezno socialno politiko in okoljsko politiko. Torej se Evropa zaveda, da uspešna gospodarska rast in zaposlovanje zagotovo posegata tudi v problematiko okolja in mogoče celo v zmanjševanje socialnih pravic. Zato se mi zdi, da bo delo vlade na tem področju moralo iti v to smer, da se tudi v Sloveniji doseže uravnoteženost na tem področju, ki bo hkrati zagotavljala vsestranski razvoj. Pa ne samo razvoj v mestih, kajti če se pogovarjamo o kohezijskih skladih, pomeni, da se pogovarjamo samo o večjih središčih v Sloveniji in da pri tem pozabljamo na tiste druge sklade, predvsem strukturne, ki jih lahko koristijo manjši kraji, manjše občine, odročnejši kraji. Zato bo zagotovo treba izjemno veliko skrb v Sloveniji posvetiti ravno tem skladom. Pa tudi sicer nas čaka zelo pomembna naloga, vzpostavitev zunanje meje Evropske unije. To je ena od nalog, ki je druge članice ali pa vsaj velik del članic nima pred sabo. Mi jo bomo seveda imeli in bo tudi ena od pomembnejših. Želim pa poudariti, da je premalo na zunanji meji izvajati samo izgradnjo infrastrukture ter izvajati varnostni in inšpekcijski nadzor, kajti na tem območju teče tudi povsem normalno življenje in še posebej bo za to življenje treba zagotavljati ustrezne pogoje, da se bodo zagotavljala delovna mesta in da bo gospodarska rast kljub tem dodatnim omejitvam, ki jih meja prinaša, dovolj spodbudna za vlagatelje. Mislim, da bo vlada, če želi dejansko doseči uspešen razvoj Slovenije, morala dajati velik poudarek ravno temu vprašanju. Če bo ostala zgolj v teh okvirih, kot trenutno lahko preberemo v tem dokumentu, potem bo seveda postal zelo velik problem poseljenost predvsem obmejnega območja. K temu bi pa rad dodal še naslednje. 35% slovenskega ozemlja je vključenega v Naturo 2000 in ni dovolj, da je v tem dokumentu sicer ob dopolnitvah, ki so se zgodile na podlagi razprave v odboru za kmetijstvo, da se preverijo in poskušajo doseči predvsem dodatna plačila za okoljske in izravnalne ukrepe, to je področje kmetijstva, ampak hočem povedati, da je kmetijstvo eden od tistih delov, ki lahko pripomore k poseljenosti slovenskega podeželja. Potrebno je tudi na območju Nature 2000 izvajati ravno tako gospodarsko politiko in zaposlovalno politiko kot na vseh ostalih področjih. Ker je Natura 2000 daleč najbolj nedoločen dokument, ki smo ga sprejemali v Sloveniji pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo, opozarjam na to, da vlada seveda pri vseh svojih pogajanjih izpostavi ta problem in če se izkaže, da pravzaprav Natura 2000 ni prednost, ampak predvsem velika obveznost pri ohranjanju narave, ki pa ima lahko za posledico seveda tudi zmanjšano gospodarsko rast na teh območjih, zmanjšanje možnosti zaposlovanja, s tem posledično praznenje podeželja, se mi zdi, da bo vlada morala ta dokument vrniti nazaj v proceduro parlamenta Republike Slovenije in šele potem s tako dopolnjenim, popravljenim dokumentom pristopiti k pogajanjem, ki čakajo vlado v teh ustreznih komisijah, ki bodo obravnavale Naturo. Ta segment se mi zdi izjemno pomemben in ga včasih preveč dajemo na stran, na rob, ima pa resnično zelo velik vpliv, kajti 35% površine nima nobena druga evropska država, ki je vključena v Evropsko unijo v Naturi 2000. Verjetno ne zaradi tega, ker bi bila to prednost, ampak predvsem zaradi tega, ker je to velika obveznost. Če vlada oceni, da ta obveznost presega tudi naše zmožnosti, resnično apeliram na to, da se naredi resna revizija tega dokumenta in poskušamo vzpostaviti primerljiva izhodišča, kot jih imajo vse druge države Evropske unije. Hvala.
Hvala vam, kolega Veber. K besedi vabim kolega Jožefa Jerovška.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami sta dva izredno pomembna dokumenta za položaj Slovenije oziroma za njeno delovanje v institucijah Evropske unije, kar predstavljata deklaracija in tudi prednostne naloge Slovenije za delo v Svetu Evropske unije. Ta dva dokumenta se sprejemata kot osnova za delovanje vlade in Slovenije v nekem pomembnem trenutku, v pomembnem letu, kajti to je prvo leto polnega uresničevanja našega članstva in pa hkrati leto predsedovanja Slovenije v organizaciji za evropsko varnost in sodelovanje. To slovenski politiki nalaga posebne dolžnosti in zaradi tega se mi zdi popolnoma nerazumno, da se ob tako pomembni zunanjepolitični temi prihaja do soliranja, izstopanja iz vlaka skupnega zavzemanja, skupne zunanje politike Slovenije. Ni čas za takšna soliranja, nabiranje političnih točk na temah zunanje politike. Po mojem osebnem mnenju ta čas še ni. Slovenija ima zelo resne naloge, v našo državo so uprte oči širše, javnosti in ne samo Evropske unije, ampak zaradi svojega predsedovanja OVSE tudi širše pred transatlantsko vidimo v zadnjem času krizo v Srednji Aziji, kjer je na poseben način bila seveda tudi Slovenija preko tega svojega predsedovanja angažirana. Zaradi tega je cel kup zadev, o katerih se je v vsem tem času diskutiralo na odboru za zunanjo politiko in odboru za evropske zadeve zelo pomembnih. Legitimno seveda je, da je na odborih prihajalo do različnih pogledov, predvsem so se ti pogledi klesali glede širitve strategije, širitve Evropske unije, posebno je pa bilo aktualno vprašanje širitve oziroma začetka pogajanj z Republiko Hrvaško. V slovenski javnosti je v marsikaterem delu prevladovalo mnenje, da bi tukaj Slovenija lahko izrabila politiko zob za zob, da bi Republiki Hrvaški vrnila udarec in ji nagajala, kar je Republika Hrvaška delala unilateralno, enostransko s tako zvano ekonomsko cono, s sporazumom o meji Drnovšek - Račan itd. Seveda je to bila ena od legitimnih možnosti. Jaz mislim, da se je Republika Slovenija in njena zunanja politika odločila pravilno, da je pri tem proevropsko politiko zavzela, usmerjeno naprej in se ni vrnila k tem preživetim vzorcem zunanje politike, ampak da je tudi na nek način spoznala oziroma razumela, da je sosednja Hrvaška talec prejšnje Račanove vlade, ki ni bila kredibilna v odnosu do Slovenije in ne v odnosu do haaškega sodišča. Zaradi tega in še številnih drugih vprašanj širitve, nudenja evropske perspektive državam zahodnega Balkana, moram poudariti, da so v Slovenijo oprte številne oči. Naša parlamentarna delegacija pod vodstvom predsednika državnega zbora je bila pred nedavnem na obisku v Srbiji in Črni gori in moram povedati, da dejansko ti narodi, če že ne njihove politike, od Slovenije veliko pričakujejo in zaradi tega je pomembno, da v institucijah Evropske unije Slovenija pošilja prava sporočila v te kraje ne samo zaradi teh držav, kot posameznic, ampak tudi zaradi naših gospodarskih interesov. Naši gospodarski interesi so izredno pomembni, zaradi tega je zelo kratkoročna politika tista, ki bi računala samo na dnevnopolitične učinke. Zaradi tega moram kot predsednik odbora za zunanjo politiko izraziti obžalovanje, izredno obžalovanje, da se je danes zgodil ta nepredstavljiv presedan, da neka politična stranka pravzaprav prekine nek konsenz, ki je bil med političnimi strankami dosežen, o sodelovanju na področju Evropske unije. Bila je za približevanje, ampak mislim, da je to na nek način veljalo, in da takrat je Liberalna demokracija tudi pod vodstvom takrat zunanjepolitično razgledanega predsednika stranke, sodelovala pri tem skupnem konsenzu. Danes te dimenzije zgleda ta stranka več nima in se spusti tudi na področje, da napove obstrukcijo ob točki, kar po mojem mnenju ni pametno ali pa smiselno oziroma je nepredstavljiv presedan iti v obstrukcijo zaradi zadeve, ki so jo ti drugače napovedovali. Napovedovali so, da bodo obstruirali ob vodenju seje s strani podpredsednika. Med tem časom so zaostrili svoje stališče. Verjetno prav z namenom, da na zunanjepolitičnem področju storijo izstop iz skupne politike. Jaz upam, da bo prevladoval razum. Kajti poglejte, če bi tako radikalno se tudi druge stranke odzivale, potem moram reči, da so na zunanjepolitičnem odboru padle strašno nizke besede ravno iz te stranke, o zunanjem ministru petokolonašev, glede teh stališč in tako naprej. Kam bi vodilo, če se bi vse stranke tako obnašale? Kam bi to vodilo? In moram reči, da ima ta točka številne mednarodne implikacije. Zaradi tega še enkrat poudarjam, da obžalujem, da se na tej točki nabirajo notranjepolitične strankarske točke. Mislim, da se je do tega potrebno ograditi. Glede na to, da se je to zgodilo, mislim, da je to osrednje, zato se ne bi dotikal drugih točk, ki so bile na odborih izredno obširno obdelane. Jaz zaključujem s pravim upanjem, da je slovenska politika še vedno zelo enotna glede prednostnih nalog slovenske politike v svetu Evrope in glede usmeritev slovenske politike. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek, hvala za vaše podajanje. Preden pa dam besedo naslednjemu, bi le prosil vse prisotne poslanke in poslance, da prepustijo komentar o odločitvi glede obstrukcije seje oziroma nadaljevanje seje pri obravnavi točkeo deklaraciji o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah EU v letu 2005 tistemu, ki obstrukcijo opravlja, torej Liberalni demokraciji. Prosim, če se naslednji govorniki držijo predvsem vsebine akta, ki je pred nami. K besedi vabim kolega Srečka Prijatelja.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Pozdravljam vlado, kolegice in kolege! V Slovenski nacionalni stranki se poraja odkrito vprašanje, ali je Slovenija enakopravna članica v EU. Finančne obveznosti Slovenije so znane. Predsednikovanje OVSE in v letu 2007 in 2008 tudi EU bo terjalo kar znatni del proračuna Slovenije. In če omenimo, da postanemo iz države, ki črpa sredstva, tudi država, ki bo donirala sredstva v Evropsko skupnost, je potrebno povedati tudi to, da bodo finančne obveznosti v prihodnjem obdobju za Slovenijo znatno večje, kot so danes. Seveda pa je pri tem potrebno omeniti tudi to, da je sposobnost naše vladne administracije danes pridobiti tista sredstva, ki jih ta trenutek nudi EU. Ta sposobnost današnje vlade je zelo majhna. Mi izgubljamo milijonska sredstva v evrih, in še tisto, kar dobimo zaradi nespoštovanja dogovorjenega, bodisi v projektnem izvajanju ali pa v tem kontekstu, ker ne doniramo svojih sredstev, dostikrat moramo vrniti. Na to temo sem tudi sam postavil poslansko vprašanje, na katero do danes žal nisem dobil odgovora. Seveda obljube o zaposlovanju, ki jih danes navajal gospod Janša, so mišljene v 600.000 delovnih mestih, ki bodo na novo odprta za vse nove članice EU. Mene kot poslanca Slovenske nacionalne stranke zanima, koliko teh delovnih mest bo pripadalo Sloveniji oziroma koliko svežega kapitala, evropskega bo pripravljeno tukaj ustvariti novo dodano vrednost v Sloveniji. Gre za obljube, ki so zgolj obljube. V Slovenski nacionalni stranki bi želeli jasne odgovore, ko govorimo o tem, kaj je pozitivnega, da navedemo tudi, kaj bo negativnega. Podoba ob sprejemu pogodbe o ustavi za EU je bila z naše strani dokaj jasno izražena. Menimo, da ta ustavna listina ni kompatibilna z ustavo Republike Slovenije, ker zna prinesti nove dodatne zaplete. In ob tem dejstvu, da niti ustavno sodišče, ki išče odgovore na ta vprašanja, ne zna odgovoriti oziroma bomo dobili v kratkem tudi ta odgovor, bo prineslo nove dileme in nova odprta vprašanja. Seveda pa, ko se pogovarjamo o tem, kako bomo nadaljevali širitveni proces, je pa potrebno poudariti tudi sledeče, da Slovenija kot članica Evropske skupnosti, EU, ni zaščitena, ni enakopravna v teritorialni nedotakljivosti. Vemo, da se že danes porajajo veliki ekscesi na meji bodisi s Hrvaško, Avstrijo ali Italijo. Predvsem zadnje podobe te klavrne slike nam kažejo, da naša zunanja politika ni storila potrebnih korakov in da ni zaščitila interesov Slovenije, kot bi morala. Pred dnevi je gospod, ki živi tik ob meji, prejel pismo hrvaških oblasti [[gospod Škof Anton iz Sečovelj 1, kar je njegova hišna številka]] , da mu bodo hišo rušili. Naša uradna politika, kljub temu, da je obveščena, ni storila do danes ničesar; pa tudi ne verjamem, da bo kaj bistvenega storila, in se zna zgoditi, da bo ta hiša tudi porušena. To je Evropa! Mi smo v Evropski skupnosti, vprašanje meja s Hrvaško ni rešeno, mi pa zagovarjamo interese Hrvaške, in to celo zapišemo v tako cenjeno deklaracijo, kot je ta pred nami. Ko se pogovarjamo o tem, kako nam pri tem pomaga Evropa, je naš pomislek zelo resen - Evropa nam pri nobenem od teh vprašanj ni nudila podpore. Zakaj torej biti evrooptimist? Več kot sto razlogov je, da bi lahko bili pesimisti na tem področju, zato Slovenska nacionalna stranka, kot je bilo že rečeno s strani mojih kolegov, tozadevne deklaracije ne more podpreti. Hvala.
Hvala. K besedi je prijavljen kolega Martin Mikolič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana vlada, spoštovane kolegice in kolegi! V deklaraciji so zajeta za Republiko Slovenijo strateško najpomembnejša področja, o katerih se bo v letošnjem letu razpravljalo in odločalo v institucijah Evropske unije. Naša stališča in usmeritve pri delovanju v institucijah Evropske unije so v deklaraciji vsebinsko jasno zapisane. Poenostavljeno lahko rečemo, da so v deklaraciji navedene najpomembnejše prednostne naloge, ki jih bomo morali v okviru Evropske unije v letošnjem letu čim uspešnejše izvajati oziroma zagovarjati, predvsem zaradi uresničevanja naših ciljev in pričakovanj ter skupne strategije vseh članic Evropske unije. Seveda bomo vse zapisano v deklaraciji lahko uresničevali le s transparentnim pristopom do nalog, ki jih moramo izvajati v Evropski uniji kot tudi na domačih tleh, kot na primer nujno potreben evropsko naravnan državni proračun - le tako bomo lahko maksimalno črpali evropska sredstva - ali pa odprava vrste strukturnih neskladij, ki nam onemogočajo doseganje ciljev strategije gospodarskega razvoja. Prenovljena lizbonska strategija, ki jo podpiramo, govori o tem, da se Evropska unija mora posvetiti temeljnim nalogam, ki so pomembne za povečanje rasti in zaposlenosti. Prenovljena strategija ne pomeni zapostavljanja socialnega vidika, saj ustvarjanje pogojev za višjo rast, boljše poslovno okolje, odpiranje novih delovnih mest in zagotavljanje boljših zaposlitev pomeni tudi zmanjšanje revščine in socialnih razlik. Ob tem igra ključno vlogo prehod v družbo, ki temelji na znanju, saj bi ob investicijah v znanje prav zaposlovanje in višja rast ter posodabljanje delovne zakonodaje in socialnih politik omogočali učinkovitejše reševanje izzivov prihodnosti. Prav gotovo so to tudi izzivi za nerazvita območja Republike Slovenije, ki niso danes zanimiva za vlaganje, gospodarski razvoj in s tem za nastanek novih delovnih mest, zaradi velike infrastrukturne problematike. Poglavje deklaracije, ki govori o učinkoviti porabi sredstev Evropske unije, bi rad ponovno poudaril, da bi s temi sredstvi lahko zmanjšali razliko med razvitim in nerazvitim območjem, vendar se bo tem regijam oziroma lokalni skupnosti moral zagotoviti denar za investicije, ker brez lastnega deleža ne moreš kandidirati na razpisih. To so dejstva, ki se jih vlada mora zavedati. V primeru, če ima lokalna skupnost sofinanciran projekt v višini 75%, mora lokalna skupnost zagotoviti 37,5%, ker pač, kot vsi vemo, DDV ni vključen kot upravičen strošek. Zato je zraven kvalitetno pripravljenih projektov zelo pomembno, kako se bodo posamezna resorna ministrstva v tem in prihodnjih letih uskladila glede potrebnih finančnih sredstev za sofinanciranje v državnem ali pa v lokalnem proračunu, predvsem zaradi učinkovite porabe evropskih sredstev. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim kolega Aurelia Jurija.
Kolega Peče, bom izredno kratek, glede na to, da sejo vodite vi in da se izognem usodi, ki je zadnjič doletela kolegico Širčevo, se razpravi odpovedujem. Hvala.
Hvala, za vaše zanimivo stališče. Nadaljujemo po pregledu oziroma seznamu razpravljavcev, in sicer k besedi vabim mag. Janeza Krambergerja. Nadaljujemo, k besedi vabim kolega Bojana Kontiča. Tudi njega ni v dvorani. Nadaljujemo, k besedi vabim kolega Alojza Soka.
Spoštovani prisotni. Hvala lepa za besedo. Zelo malo časa je ostalo naši poslanski skupini. Tudi sam bi se rad uvodoma dotaknil, da je pravzaprav institucija obstrukcije danes na nek način bila zlorabljena. Vodenje seje, ki je bilo po moji oceni v skladu s poslovnikom, nima seveda nič opraviti danes z današnjo razpravo. Ampak vsaka poslanska skupina se pač po svoje lahko odloča. Če se samo na kratko dotaknem nekaterih razprav predgovornikov, bi moral opozoriti na dvoje. Najprej bi rekel, da sem s strani gospoda Ferija Horvata slišal veliko dobrih predlogov. Ampak treba je tukaj pač povedati, da prejšnja vlada ni dobro koristila sredstev različnih skladov iz Evropske unije. Pred to vlado je sedaj velika naloga, da pravzaprav to zadevo popravi in da bo Slovenija iz teh naslovov dobila več sredstev. Kar se tiče tukaj namigov, češ, kaj bo ta vlada oziroma zakaj se ta vlada ne prizadeva za sedež za enakost spolov, gospa Potrata, jaz bi tukaj lahko vprašal, kaj pa je Ropova vlada naredila v tej smeri. Gospe sedaj tukaj ni. In še to bi seveda lahko povedal, da si pravzaprav ta vlada prizadeva za usklajenost poklicnega in pa družinskega življenja. Če je katera vlada na tem področju kaj začela delati in te zadeve tudi na pravilni način predstavila tej slovenski javnosti, potem je pravzaprav to ta vlada, ki smo jo pred malo več kot stotimi dnevi imenovali. Malo še mi je ostalo časa, zato bi se dotaknil v okviru skupne kmetijske politike, ki seveda, kar se tiče Evropske unije, zaseda eno od bistvenih vprašanj in jih bo tudi v prihodnje. V Novi Sloveniji si veliko obetamo predvsem od tega tretjega stebra skupne kmetijske politike. To je od tistega dela, ki govori o razvoju podeželja. Gre za to, da bo pač tudi v podeželskem prostoru, kjer si upam trditi, da ljudje bistveno slabše živijo kot v mestih, vsaj v nekaterih elementih, več narejenega na področju izboljšanja komunalne infrastrukture in pa predvsem, da bo za časa tega mandata dan izredno večji poudarek razvoju dopolnilnih dejavnosti. Se pa seveda bojim, in to pa je moje osebno mnenje, če bo prišlo resnično do take širitve Evropske unije, kot se planira, da bi tudi Turčija, ki je pretežno kmetijska država, začela intenzivneje vstopati v ta proces, da seveda v tistem trenutku teh sredstev, na katera vsi počasi računamo, ne bo, ker se bo večina tega evropskega denarja preusmerila. O tem namreč, ali bo prispevek 1%, ali pa 1,14% [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]bom takoj končal, od gospoda Ferija Horvata, da si mora vlada za to prizadevati, o tem pa si seveda upam trditi, da ne bomo odločali mi Slovenci, ampak tisti, ki so veliko, veliko večji. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim kolegico Barbaro Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Jaz bom čisto na začetku se dotaknila Hrvaške, ampak res samo dotaknila, ker me je uvodoma oziroma v uvodni predstavitvi zbodel en stavek. Danes navkljub jasnemu stališču Evropske unije slišimo, da je težnja Slovenije in k temu ne nazadnje teži tudi deklaracija, usklajeno delovanje Slovenije v Evropski uniji. Lepo vas prosim! Smo torej pri ignorantskem odnosu vlade, slabi pripravljenosti oziroma nepripravljenosti sodelovati z zakonodajno vejo oblasti pri obravnavi tako zelo pomembnega dokumenta. Še enkrat bom poudarila. Na sejah delovnih teles, kakor tudi velikega odbora za evropske zadeve, najvišjih predstavnikov vlade ni bilo. Pa čeprav se je odločalo o vsebini, ki se navezuje na lizbonsko strategijo, politiko zaposlovanja, gospodarstva, kohezije in tako dalje. Za prihodnost Slovenije, teme izrednega pomena. To pa je potem izgledalo približno takole. Predstavnik SVEZ je ponosen na to, da je Slovenija v preteklosti pridobivala več sredstev, kot je plačevala. Pa je spregledal pomembno dejstvo, da pa je Slovenija v letu 2004 po podatkih črpala oziroma porabila le 7% sredstev, ki so bila iz različnih skladov Sloveniji namenjena. In ne nazadnje, za približno 17 milijard tolarjev, za katere so bili projekti na programski svetih že potrjeni, Slovenija Evropski komisiji še ni poslala zahtevkov za izplačilo. Neto finančni položaj Slovenije je nezadovoljiv, je bil eden od stavkov v današnji uvodni predstavitvi. To govorijo podatki. Žalostno pa je, da vlada oziroma za to pristojna služba ne ve, kako se bo vse skupaj dogajalo na področju bodoče finančne perspektive. Vlada danes ne ve, kaj je za Slovenijo bolje, ena, dve ali tri regije na nivoju NUTS 2. Obrazložitev vladnega predstavnika, citiram: "V tem trenutku se Sloveniji verjetno ne splača regionalizirati na NUTS 2." Sila zanimivo. Vlada šele danes analizira. Tukaj gre velika kritika tudi nekdanjemu ministru za evropske zadeve, ki je zavlačeval, danes pa je veliki glasnik in zagovornik treh regij. Ne nazadnje tudi Združeno listo smo slišali danes govoriti o nedopustni zamudi pri formiranju regij. Smešno, ob dejstvu, da so imeli politiko ne nazadnje v rokah. Ja, res je. Podatki govorijo, da delitev Slovenije na tri regije na nivoju NUTS 2 pravzaprav predstavlja Sloveniji zelo pomembno varovalo za pridobivanje sredstev konkretno iz kohezijskega sklada. Kdo se potem spreneveda? Predsednik vlade je omenil tudi direktivo o storitvah. Tisti, ki naj bi protestirali proti tej direktivi, naj bi protestirali proti novim delovnim mestom. Nova delovna mesta v najbolj konkurenčnih državah. Zanimivo bi bilo dobiti recimo podatek, koliko delovnih mest je EU prinesla Sloveniji. Meni je znan podatek o selitvah slovenske proizvodnje na tuja, bolj konkurenčna tržišča, o novih brezposelnih, ki so posledica nekonkurenčnosti zaradi EU, in še bi lahko naštevala. Še eno zadevo bom omenila. Na prvi pogled gre pravzaprav le za besedo igro, bistvo je pomembno. V deklaraciji piše: Slovenija daje še posebno velik poudarek ukrepom podaljševanja delovne dobe starejših delavcev med 55 in 64 let starosti. Ministra za delo na odboru, ki je obravnaval deklaracijo, v tem delu ni bilo. Ministrovi predstavniki ne vedo, ali bi bilo bolje reči delovne aktivnosti. In če potem obstaja bojazen, da bodo upokojeni delavci morali svoj pokoj delovno aktivno preživeti do, ne vem, xy leta starosti. Vlada bo o tem razmislila je bil odgovor na matičnem delovnem telesu. Časa pravzaprav nimam več, zato bom zaključila, pa kljub temu bi imela še veliko povedati konkretno o deklaraciji. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Glede na videno in slišano, težko rečem, da vlada ve, kaj je dobro za Slovenijo, ne bom rekla, da vlada ne ve, kaj dela, po vsej [[...]]
Kolegica Tavš prosim, če zaključite, prvič.
[[...]]bom zaključila, samo stavek dokončam. Po vsej verjetnosti bomo državljanke in državljani tisti, ki bomo najprej okusili ne [[...]]
Kolegica, prosim, da zaključite, drugič. Tretjič vam vzamem besedo.
[[...]]hvala lepa, samo stavek sem želela zaključiti. Vsekakor jaz ne morem pritrditi oziroma podpreti [[...]] [[Znak za konec razprave.]]
Nadaljujemo z razpravo. Na podlagi prijavljenih ima besedo kolega Kristjan Janc.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Moram reči, da je že bilo veliko povedanega v današnji razpravi o tako pomembnem dokumentu, kot je deklaracija in tudi prednostne naloge Republike Slovenije v letu 2005. Veliko napisanega, veliko pomembnih ciljev, kaj bo Slovenija v tem letu počela in so gotovo tudi velika pričakovanja slovenske vlade, tudi državnega zbora, predvsem pa nove koalicije, kako bo kos tej zahtevni nalogi. Slovenija je na pomembni preizkušnji. To je prvo leto, ko bomo v tej zgodbi v Evropski uniji stopili na ta trda realna tla in seveda počasi prišli od velikih besed, kako je to lepo, kako je to fino, kako smo srečni, ko smo v Evropski uniji. Vendar državljani in državljanke pa pričakujejo rezultat. Rezultati bodo tista dejanja, ki štejejo, in volivke in volivci nas tudi ocenjujejo po teh dejanjih. Jaz sem prepričan, da bomo kos tej nalogi, da bomo uspeli vse te prednostne naloge, ki jih ni malo, v tem dokumentu tudi v čim večji meri realizirati. Mislim predvsem na nekatere, ki se mi zdijo zelo pomembne, to so kohezijska sredstva Unije. Doslej smo bili tu, spoštovane gospe in gospodje, bolj ali manj neuspešni. Ali bomo bolj uspešni v letu 2005 in uspehi počrpati čim več virov za manj razvite regije, ki jih je v Sloveniji kar precej. Prihajam iz Posavja in gotovo sodimo med njih. Upam, da bo država, upam, da bodo lokalne skupnosti, sociala in drugi nosilci bolj uspešni, da bomo dobro ekipirali ljudi, ki se spoznajo na to pripravo dokumentov, ki so zelo zahtevni, natančni in mnogokrat določenim lokalnim skupnostim nedostopni. Upam, da bomo tu združili moči, energijo in bili resnično pri tej zgodbi zelo uspešni. O gospodarskem razvoju veliko govorimo. Zdi se mi, da je to zgodba, ki je temelj uspeha vsake države, vsake lokalne skupnosti, vsake regije. Tu nas čaka zahtevno delo. Dogaja se, da mnoge družbe, mnoge panoge hitijo v propad, število brezposelnih narašča, predvsem tistih z nižjo izobrazbo, prestrukturiranje bo težko, skratka zahtevno področje, ki se ga tiče, država pa je obljubila in vlada je obljubila bolj prijazno okolje slovenskem podjetniku, bolj zmanjšanje obremenitve, skratka, tisto prijazno okolje za vsakega novega podjetnika. Ali bomo pri tem uspeli, bo odvisno predvsem od te vlade in tega parlamenta. Zaposlovanje je izjemno pomembna stvar, ki je tako dobro zapisana. Bojim se, da bo to precej nerealno in težko, da se s tem ukvarja cela Evropa in tudi Slovenija, pa vendarle. Kmetijstvo. O njem smo že nekaj slišali. To je naša prednost, razvoj podeželja, da ohranimo vsaj tisti delček tistih, ki vztrajajo na podeželju, kajti vse bolj se tudi prazni slovensko podeželje in tu vidim eno priložnost, če bomo uspešni, da bomo vsaj del tega ustavili in zagotovili tiste minimalne pogoje, da bo tudi slovenski kmet ostal tam, kjer je, da ne bo vse zbežalo v večja mesta in se s tem še bolj praznilo slovensko podeželje, krajina in vse, kar sodi zraven. Tu mislim, da imamo pomembno in odgovorno nalogo. To pa Evropska unija nudi, na nas pa je, ali bomo to izkoristili skupaj z državo, občinami, regijami in tako naprej. Štejem si v veliko zadovoljstvo, da smo tudi v tem državnem zboru sprejeli eno pomembno soglasno odločitev, da bo Slovenija lahko predsedovala Evropski uniji. To je zagotovo veliko priznanje tej mladi državi v Evropski uniji in seveda velika priložnost. Upam, da bomo ta zahteven projekt, morda največji doslej v slovenski samostojnosti, tudi uspešno izpeljali v letu 2008. Da preveč ne ponavljam. Jaz mislim, da smo v tistem času, da stopimo k delu, da vzpostavimo ekipo tistih ljudi, ki ta področja obvladajo, znajo in ga bodo lahko izpeljali. Tisti državljani in državljanke, ki jih pa ni malo, ki so danes na robu preživetja, ki živijo težko, ki iščejo službo, pa je ne najdejo, sploh v tistih okoljih, od koder jaz prihajam, in vsak dan sem v kontaktu s kar številnim prebivalstvom, pa upam, da bo ta vlada in ta državni zbor in ta zgodba naredila korak naprej, za kar konec koncev ima tudi to podporo, je dobila to podporo, da bomo prišli korak naprej. Potrebno bo veliko sinergije, veliko partnerstva, vzajemnosti, predvsem pa trdo, trdo delati, da bo v tem koščku Evrope, kjer živimo, ki je zagotovo najlepši, živele tudi bodoče generacije Slovenk in Slovencev. Hvala lepa.
Hvala, kolega Janc. K besedi vabim gospo Bredo Pečan.
Jaz bi v zvezi z deklaracijo poudarila štiri bistvene stvari, in sicer v okviru lizbonske strategije in pogajanjih o naslednji finančni perspektivi. V okviru obeh točk deklaracije bi rada poudarila, da bi vlada morala posebno pozornost posvetiti zeleni in beli knjigi v zvezi s storitvami, zlasti storitvami v splošnem interesu, v smislu razlikovanja ali bistvenega razumevanja razlike med storitvami v splošnem interesu, in storitvami v splošnem ekonomskem interesu. Gre namreč za to, da zagotavljanje konkurenčnosti na področju storitev v splošnem interesu, ki so v veliki večini v pristojnosti regij in občin v vseh državah Evropske unije, pri nas pač regij ni, zato imamo storitve v splošnem interesu v izvajanju občin, tako da se občine med seboj povezujejo, tako da skupaj ustanavljajo javna podjetja in javne zavode, ki izvajajo te storitve v splošnem interesu, medtem ko storitve v splošnem ekonomskem interesu, ki jih je Evropska unija definirala že zdavnaj, preden je Slovenija postala polnopravna članica, že prepuščamo konkurenci, liberalizaciji in predvsem privatizaciji. Se pravi, da ne dopuščamo že tudi v Sloveniji ne monopolnega položaja telekomunikacij, elektrike, transporta, energetike in tako naprej, druge energetike, razen elektrike. Menim pa, da bi morala vlada na tem področju storitev v splošnem interesu - tu ne gre samo za storitve na področju obveznega izobraževanja in osnovnega zdravstvenega varstva, ampak še cele vrsto drugih storitev, ki niso zagotovljene s slovensko ustavo, pa tudi z ustavami drugih držav, pač pa so to storitve, ki bi se lahko po logiki Evropske unije pojavljale v konkurenčnem boju na evropskem trgu. Vendar je tu položaj pokrajin in pri nas posebej občin prepomemben za to, da se te storitve dejansko izvajajo v interesu predvsem uporabnikov, se pravi, da so dostopne, da so tudi cenovno sprejemljive in da so splošno razširjene. Zaradi tega je treba zagotoviti, da so storitve v splošnem interesu, in zagotoviti, da lokalne skupnosti in pokrajine lahko te storitve, kar se tiče vodenja, financiranja in zagotavljanja osnovne infrastrukture, ki je potrebna za njih, pač lahko svobodno o tem odločajo, ne pa, da so podvržene konkurenčnemu boju znotraj celotne Evropske unije. Drugo področje, na katerega bi rada opozorila, in to je v zvezi predvsem z lizbonsko strategijo, to je organizacija delovnega časa. V odboru regij smo na posameznih komisijah o novem videnju organizacije delovnega časa znotraj Evropske unije že razpravljali. Dejstvo je, da se pojavlja, lahko rečem, zelo konzervativna, če ne celo nazaj v čas obrnjena filozofija razumevanja organizacije delovnega časa. 48-urni delovnik [[tedenski]] , ki je bil pridobitev začetka 20. stoletja za delavce, se sedaj naenkrat zaradi zelo liberalnega razumevanja organizacije delovnega časa širi, tako da je možno, da se zaradi prerazporeditve delovnega časa znotraj ozkega časovnega območja lahko raztegne tudi na 70 ur v tednu. Menim, da je tak način razumevanja organizacije delovnega časa ob tradiciji, ki jo imamo v Sloveniji, ob varstvu pravic delavcev na osnovi zakona o delovnih razmerjih in kolektivnih pogodb, ki jih imamo v Sloveniji, seveda za nas nesprejemljivo, nedopustno, in mislim, da bi moralo ministrstvo za delo v posameznih komisijah, ki obravnavajo to tematiko, zahtevati, da organizacija delovnega časa ne regresira, temveč da napreduje. Se pravi, da dosežki, ki so bili v organizaciji delovnega časa in v razporeditvi delovnega časa, ki so bili doseženi v preteklem stoletju, ne bi bili izgubljeni zaradi tega, ker pač delodajalci želijo svobodno razpolagati z delovnim časom svojih delojemalcev, kakor jim pač tisti trenutek prav pride. Zato mislim, da tudi razlage, da delo preko rednega delovnega časa je stvar odločitve vsakega delojemalca, da tisti delojemalci, ki prihajajo v delovno razmerje, v začetno delovno razmerje, da pač oni si želijo več zaslužiti, in zaradi tega je prav, da se dovoli, da daleč presegajo dogovorjeni delovni čas 48 ur tedensko. To so vse zelo jasne intence delodajalcev, ki želijo, ne samo z delovnim časom, temveč z življenjskim časom delojemalcev razpolagati po svoji volji. Menim, da je Slovenija dosegla v tem pogledu zagotovo zelo visoko stopnjo pravic delavcev in bi morala te pravice tudi ohraniti in jih obraniti pred, bom rekla, kar po domače, kapitalističnimi, neokapitalističnimi "lesefer" metodami, ki se rojevajo v Evropski uniji, zlasti v Združenem kraljestvu. Tretja stvar, na katero bi rada opozorila, je, da je v okviru kohezijskega sklada in strukturnih skladov sprejeta že uredba o evropskem ribiškem skladu, ki bo začel funkcionirati leta 2007, in je pripravljen za novo finančno perspektivo 2007-2013, kjer je dana Sloveniji danes in ne šele leta 2007 možnost, da se vključi v porabo teh sredstev, da bo oživila in predvsem spodbudila ponoven razvoj morskega ribolova v Sloveniji. V preteklih letih, jaz se upam trditi, da ne zaradi vlade v celoti, temveč zaradi posameznih ministrov in zaradi posameznih delavcev v posameznih ministrstvih, je prišlo do popolnega kaosa in neurejenega stanja na tem področju, da so ribiči, lahko rečem morski ribiči, ne morem se pogovarjati, ne morem trditi to za sladkovodne ribiče in ribogojce, da so popolnoma dezorientirani, da sploh niso vedeli, česa naj se lotijo, da bodo lahko ohranili svoj poklic, da bodo lahko nadaljevali tisto, kar je za Slovenijo, ne samo po mojem mnenju, temveč po mnenju mnogih ljudi, izjemno pomembno. Prisotnost ribičev na morju istočasno tudi deklarira, demonstrira našo suverenost v naših teritorialnih vodah. Če ne znamo poskrbeti za to, da lahko ribičem omogočimo, da nadaljujejo s svojim delom, da vsaj v slovenskih teritorialnih vodah lahko svobodno in predvsem dovolj lovijo, da lahko preživijo sebe in svoje družine, potem menim, da nimamo nobenega odnosa do tega, da bi lahko pokazali jasno in brez kompromisov, da smo gospodarji svojega morja, pa tudi če je majhno. Zato menim, da je treba, da država, zlasti seveda ministrstvo za kmetijstvo, ne samo s svojimi strokovnjaki, temveč tudi ob intenzivnem vključevanju morskih poklicnih ribičev na morju in tudi vseh treh občin v slovenski Istri, pripravi nacionalni program razvoja morskega ribištva, ki bo zagotovil v naslednjem desetletju neko perspektivo in dolgoročen obstoj in razvoj morskega ribištva. Dejstvo je, da je to ena od bistvenih nalog, kljub temu, da je gledano na siceršnji bruto domači proizvod v Sloveniji, to zanemarljivo majhen odstotek. Mislim, da pri nekaterih stvareh ni pomembno, koliko denarja iz njih dobimo, temveč, kaj to simbolno tudi pomeni. Nazadnje bi kljub temu, da smo slišali danes očitke o tem, kako je Združena lista socialnih demokratov v prejšnji vladi imela možnost, pa je ni izkoristila, bi vendarle reda povedala, da je treba ločevati med statističnimi regijami, ki jih priznava Evropa kot planske regije, medtem ko so pokrajine, za katere je bil pristojen naš minister na področju notranjih zadev in ki je pripravil zelo dober zakon o pokrajinah, ne o regijah, medtem ko je ministrica, ki je pokrivala področje NUTS 2 sanjala o drugih rečeh, namesto da bi delala tisto, kar je dejansko bilo pomembno. Dejstvo je, da je vse odločanje, načrtovanje in prijavljanje projektov v EU za kohezijski in strukturne sklade ostalo v rokah ministrstev, da lokalne skupnosti, ki seveda niti te statistične regije, ki jih imamo, so premajhne in jih EU ne šteje za partnerje pri razporejanju strukturnih skladov in sredstev kohezijskega sklada, zaradi tega seveda je o vsaki stvari odločalo posamično resorno ministrstvo. Tako primerjava NUTS regije in pokrajine je samo dokaz, da nekateri ljudje v tem okroglem prostoru, ki me znova, kot je kolegica zadnjič rekla, spominja na nek drug okrogel prostor, kaže na to, da nekatere kolegice in kolegi ne vedo, kakšne so razlike med enim in drugim pojmom. Treba bo vzeti v roke kakšen zakon, ki je bil že pripravljen in so se stranke celotnega državnega zbora v prejšnjem sklicu pogajale in pogovarjale, vendar niso bile pripravljene na to, da bi tak zakona, ki bi omogočal življenje pokrajinam, vendar še vedno ne bi zagotovil, to poudarjam, da bi lahko EU prenesla odločanje o sredstvih strukturnih in kohezijskega sklada na te pokrajine. Te pokrajine niso mišljene kot partnerice v koheziji v EU. Partnerica je samo taka pokrajina, taka regija, ki presega določeno število prebivalcev, mi pa v naših 11, 12 ali 14 pokrajinah tega seveda nismo zagotovili, ne bi mogli zagotoviti in tudi ni bil cilj teh pokrajin razpolaganje z evropskimi sredstvi, temveč je bil cilj teh pokrajin upravna, politična organiziranost na drugem nivoju lokalne samouprave v naši državi. Kot vse kaže, vlada ni štela za potrebno, da bi ugotovila, da je vendarle potrebno te regije še pred novo finančno perspektivo ustanoviti, da bodo lahko enakopravne partnerice v teh pogajanjih. Kot vse kaže, tako kot prejšnja vlada tudi ta želi centralistično o tem odločati. Jutri prihaja na obisk predsednik odbora regij v EU. Kolikor vem, jaz, kolega, imam še 3 minute in 16 sekund na razpolago. Lepo prosim, če mi nehate mahati, ker je to nekorektno. Vi gospod podpredsednik, bi lahko tudi kdaj pa kdaj komu kaj rekli na ta račun.
Prosim, če nadaljujete z vašo razpravo.
Bom nadaljevala, ko bom sama hotela.
Tudi prav, ampak čas vam teče.
Ja, hvala. Mi je jasno. Zato menim, da je odločitev vlade, da ne bo šla v ustanavljanje pokrajin in regij, napačna in nepremišljena. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima kolega Franc Sušnik.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, ministri, predstavniki vlade! Danes, ko obravnavamo prednostne naloge Republike Slovenije za delo v svetu Evropske unije v letu 2005, in če se navežem na področje kmetijstva in razvoja podeželja, ki obsega zelo pomembno mesto v tem dokumentu, in pa če upoštevamo dejstvo, da je bilo prav na področju kmetijstva največ in največji delež suverenosti prenesene na institucije Evropske unije, ne morem mimo tega, da ne bi podčrtal oziroma izrazil zadovoljstva s tem, da se v tem poglavju Prednostne naloge Slovenije ponavljajo besede kot so "poenostaviti", "poenotiti" in "uveljaviti" nacionalni interes. Jaz mislim, da morajo biti ti trije pojmi rdeča nit delovanja naših predstavnikov na tem področju. To utemeljujem s tem, da sem prepričan, da je bilo delovanje v preteklosti v smeri poenostavitve, poenotenja in uveljavljanja nacionalnih posebnosti prav na področju kmetijstva premalo oziroma ni prišlo do izraza, tako kot bi moralo. Rad bi spomnil vse prisotne, mislim, da se vsi tega zavedate, da smo prav na področju kmetijstva najbolj neprimerljivi v primerjavi s subjekti, ki delujejo na področju kmetijstva v razvitih evropskih državah in da je potreben poseben občutek za uveljavljanje posebnosti prav na tem področju, če hočemo zaustaviti negativne trende na področju kmetijstva, ki se odražajo v stalnem padanju ekonomskega in poslabševanju ekonomskega položaja slovenskih kmetij, in posledično tudi s propadanjem slovenskih kmetij in ugašanjem naših ognjišč. Jaz sem prepričan, da bodo tisti uslužbenci vlade Republike Slovenije, ki delujejo na tem področju, prisluhnili tudi tovrstnim debatam in še enkrat poudarjam, delovali v smeri poenostavitve, poenotenja in pa predvsem uveljavljanja nacionalnih interesov. Ne bom navajal, na katerih vseh področjih je to potrebno. Sigurno je pa področje veterine in pa vseh kmetijskih politik tisto, ki bi ga bilo treba posebej z občutkom zastopati in obravnavati. Ko smo na odboru za kmetijstvo in tudi na odboru za okolje in prostor obravnavali ta dokument, ki ga danes potrjujemo, se je razprava razživela ob in na vprašanju financiranja ukrepov Natura 2000. Že danes smo slišali, da smo v Sloveniji kar 35 ali celo po enih podatkih 38% območja razglasili za območje Natura 2000, na drugi strani pa v tem dokumentu ugotavljate, da še vedno ni dovolj znanega o obsegu in virih financiranja ukrepov Natura 2000. V razpravah na odborih in tudi moja razprava gre danes v to smer, da sem prepričan, da je potrebno narediti revizijo teh območij. Poglejte, po nekaterih podatkih, ki jih imam, pa mislim, da so točni, je za območje Natura 2000 razglašeno tudi območje Voglajne, to je industrijski kanal v Celju, kjer še do pred 10-imi leti ni bilo žive stvari v tem kanalu. Verjamem, da bi, če bomo pozorno proučili ta območja, ugotovili še več podobnih neskladnosti. Vsekakor pa mislim, da je to potrebno narediti tudi zaradi tega, ker je na tem področju vse preveč neznank z vidika financiranja ukrepov teh območij. To se mi zdi, da je potrebno tudi zaradi tega, ker smo pred tem, da naredimo upravljavske načrte za izvajanje teh ukrepov na območjih Natura 2000 ob dejstvu, da pa tu izrazito odstopamo, ker imamo mi kar tri pa pol krat ali še več območja razglašenega za območje Nature 2000 v primerjavi s primerljivimi državami, je to sigurno nekaj narobe. Če zaokrožim to temo. Še enkrat bi poudaril nestrinjanje članov odbora za kmetijstvo in tudi moje nasprotovanju temu, da bi se financiranje ukrepov Natura 2000 v nobenem primeru ne smelo in ne moglo izvajati v breme drugih kmetijskih politik. To se preprosto ne sme zgoditi. Jaz verjamem, da ste predstavniki vlade razumeli, kakšno je sporočilo iz te razprave in iz mojih poudarkov. Preprosto se strinjam tudi z mojim predhodnikom, na tem področju je treba narediti resen premislek in še enkrat premisliti, ali smo res tako bogati in ne nazadnje tudi sposobni, da si lahko kar tretjino Slovenije razglasimo za območje posebnega namena posebnega varovanja, ki v končni fazi predstavlja nek strošek, na drugi strani pa tudi omejitve z vidika gospodarnega ravnanja s tem prostorom, če gledam ta segment razvoja kmetijstva. Jaz bi zaključil tudi s tem, da mislim, da je eno leto po vstopu v Evropsko unijo prišel tudi čas, da vsi naši predstavniki izborijo na področju kmetijstva. v smislu izjem, več teh izjem, tako kot je v primeru starejših oziroma starih članic Evropske unije - dajem za primer samo Francijo, ki ima prek 200 izjem v načinu in pogojih pridelave tradicionalnih kmetijskih izdelkov, v tem primeru je to sir. Mislim, da smo na tem področju pri nas preveč popuščali, in verjamem, da je prišel čas, ko to popuščanje ni več nujno in potrebno, in so te izjeme nujne, če hočemo zaustaviti negativne trende na področju razseljevanja podeželja. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Sušnik. Besedo ima gospod Feri Horvat, ki pa se ji odpoveduje. Zadnji na seznamu prijavljenih je kolega Milenko Ziherl.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Tudi sam bi zelo na kratko. Veseli me potek današnje razprave - čeprav pogrešam poslance opozicije -, kajti s temi temami in nalogami se bomo srečevali skozi celo leto in bodo še priložnosti, da se bomo do njih opredeljevali. Opozoril bi pa samo še na nekatere stvari, in sicer z morda najbolj široko nalogo oziroma sklopom nalog, to je glede lizbonske strategije. V časopisu Finance smo zasledili poročilo neke neodvisne angleške institucije, ki je preverjala - kajti letos poteka pet let od objave nalog lizbonske strategije - in tam je na eni od tabel, kjer je skupna uspešnost realiziranih nalog, Slovenija na zavidljivem sedmem mestu, kar pomeni, da so naloge dobro potekale. Vendar pa je druga tabela malo bolj zaskrbljujoča, in sicer poroča o napredku od leta 1999, kjer je pa Slovenija na osemnajstem mestu. Zato menim, da je pred Slovenijo še veliko nalog, ki jih bo treba realizirati oziroma je lizbonski strategiji treba dati nov zagon in novo energijo. Potem je pa še tabela, kjer so navedeni posamezni sklopi nalog v okviru lizbonske strategije, in sicer, v koliko državah so že realizirane oziroma je zakonska podlaga že sprejeta. Nekatere naloge se sploh še niso pričele izvajati. Najboljše je stanje na področju zaposlenosti žensk, kjer je treba do leta 2005 doseči 57%. Na tem področju se je zelo angažirala Švedska, ki je tudi po skupnem rezultatu najbolj uspešna. Pri napredku je pa najbolj uspešna Madžarska. Še nekaj o lizbonski strategiji. Tudi slovensko gospodarstvo podpira nekatere pristope, in sicer se zavzemajo za to, da bi posodobili vlaganja v raziskave in razvoj, da bi stimulirali prenos znanja med akademiki oziroma med teorijo in prakso, se pravi, čim več raziskovalnih nalog za področje gospodarstva, da bi morda raziskovalce finančno stimulirali; kot smo imeli možnost prebrati, je zanimanje za naravoslovno-tehnične predmete majhno in tudi naslednje generacije ne kažejo kakšnih večjih interesov. Predvsem pa tudi gospodarstvo pričakuje odpravo birokratskih ovir pri ustanavljanju in registraciji podjetij. Tako vidimo, da je lizbonska strategija pač sklop nalog, s katerimi se bo treba spopasti, da tudi v Sloveniji dobi ustrezno mesto. Hvala lepa.
Hvala vam. S tem smo izčrpali seznam prijavljenih poslank in poslancev. K razpravi pa je prijavljen še predstavnik vlade. Prosim predstavnika vlade.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Najprej bi se rad poslankam in poslancem zahvalil za prispevke, za pripombe in pa za podporo predlogu deklaracije, ki je danes pred nami in o kateri teče debata. V odgovoru vlade bi združil nekatere pripombe in misli, ki ste jih izrekli, in bom skušal nanje tudi odgovoriti. Kar nekaj besed je bilo namenjenih delitvi Slovenije na tako imenovane kohezijske regije ali NUTS 2, kot jih imenujemo, in v navezavi tega vprašanja s pogajanji o naslednji finančni perspektivi. Naj ob tem poudarim, da so pogajanja o delitvi Slovenije na tako imenovane kohezijske regije v prvi vrsti namenjena učinkovitejšemu izvajanju regionalne politike v Sloveniji in s tem povezanim zmanjševanjem regionalnih razlik. Kot veste, dosedanja politika na tem področju ni opravičila vseh pričakovanj. Res je, da je NUTS delitev Slovenije sicer povezala tudi z vprašanjem višine priliva sredstev kohezijske politike, saj so NUTS 2 regije nenazadnje teritorialna osnova za njihovo delitev. Vendar pa želim ob tem ponovno poudariti, da pri tem nikakor ne gre za to, da Slovenija brez omenjene delitve na tako imenovane kohezijske regije ne bi bila upravičena do nobenih sredstev kohezijske politike, kar je vlada že večkrat, ne nazadnje tudi na današnjem zasedanju, pojasnila. Še manj pa, da bi v tem primeru avtomatsko postali neto plačniki sredstev v evropski proračun. Potem je tu misel, da bo Slovenija v obdobju naslednje finančne perspektive plačevala več, zaradi slabega črpanja pa nam grozi neto plačniški položaj. Verjetno bo Slovenija v naslednjem finančnem obdobju res prispevala več sredstev v proračun Evropske unije kakor sedaj, saj so naša vplačila neposredno povezana z obsegom proračuna Evropske unije, kar potegne eno z drugim. Verjamemo pa, da nam bo povečan obseg proračuna Evropski uniji poleg večjih obveznosti zagotovil tudi večji obseg sredstev za črpanje. Strinjamo se z mislijo, da je naš neto proračunski položaj v naslednjem obdobju odvisen od naše sposobnosti dejanskega črpanja sredstev Evropske unije. Slovenija je sicer učinkovita pri črpanju sredstev proračuna Evropske unije na različnih področjih. Do nekaterih zamud pa je resnično prišlo v prvem letu upravičenosti do strukturnih in kohezijskih skladov Evropske unije. Vlada se je tega zavedla, je sprejela ukrepe ter v tem smislu tudi sprejela pomembne odločitve. O tem je tudi uvodoma obširneje govoril predsednik vlade. Storili bomo vse, da ob upoštevanju sedanjih izkušenj dejansko črpamo sredstva, pri katerih je prišlo do zamud. Vendar je treba tudi dodati, da smo te zamude podedovali. To niso zamude, ki so nastale v času delovanja te vlade in jih skušamo kot dobri gospodarji tudi rešiti. Naslednja misel, na katero bi želel odgovoriti, je misel, obseg sredstev, za katere se zavzema Slovenija 1,14% bruto nacionalnega dohodka. Izhajajoč iz vsebinskih prioritet, opredeljenih v sporočilu Evropske komisije, vlada ocenjuje, da predstavlja predlog Evropske komisije glede skupnega obsega proračuna EU primerno izhodišče za pogajanja. Vseh nalog v obdobju 2007 do 2013 ne bo možno izvršiti brez ustreznega obsega sredstev proračuna EU, vendar pa se do točnega obsega teh sredstev ni smotrno opredeliti, kajti pogajanja so še v teku. Danes smo večkrat slišali, da se še pogajamo. Končno pa, saj smo šele konec marca in rok za zaključek pogajanj, kot vsi dobro vemo, je konec meseca junija, torej povezano s predsedovanjem Luksemburga. Potem bi povedal še misel v zvezi z Naturo 2000. Metoda in postopek opredeljevanja območij Natura 2000 sta določena s 4. členom direktive o habitatih. Območja, ki ustrezajo merilom direktive o pticah, je določila vlada Republike Slovenije, jih poslala Evropski komisiji in je s tem postopek v tem delu zaključen. Za območja po direktivi o habitatih pa je država pripravila predlog območij, ga sprejela na vladi v prejšnjem mandatu in ga poslala evropski komisiji. Ustreznost in zadostnost območij se bo skupaj z evropsko komisijo preverjala po posebnem postopku na biogeografskih seminarjih. Pri usklajevanju predlogov se upoštevajo izključno strokovni argumenti, spremembe iz kakršnihkoli drugih razlogov pa niso več možne. Hvala lepa.
Hvala vam. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, na razpolago imamo še eno uro in 47 minut, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Prosim, da tisti, ki imate to željo, dvignete roko. Vsak od razpravljavcev ima na razpolago 5 minut. K besedo vabim gospo Bredo Pečan.
Ko me je gospod Pojbič, ki se mu iskreno zahvaljujem za nevljudnost, zmotil, sem hotela povedati nekaj, kar je, mislim, da za vse nas, zanimivo. Jutri prihaja na obisk v Slovenijo gospod Straub, predsednik odbora regij pri parlamentu EU. Vlada v svoji deklaraciji ni štela za potrebno, da bi omenila, da je eno izmed pomembnih delovnih teles evropskega parlamenta, komisije in sveta prav odbor regij, skozi katerega gre praktično vsak zakonski projekt ali pa odločitev sveta Unije ali pa komisije oziroma tudi parlamenta. Gospod Straub bo govoril še posebej o decentralizaciji v državah Evropske unije. Jaz mislim, da posebej Slovenija potrebuje pojasnila v zvezi z decentralizacijo, potrebnosti decentralizacije. Zlasti še zato, ker je gospod Straub eden izmed vodilnih članov evropske ljudske stranke in bo zato verjetno naletel tukaj v Sloveniji na odprta ušesa v vladi, kjer sta dve stranki članici evropske ljudske stranke. Zaradi tega menim, da bo jezik, ki ga bodo govorili, zelo blizu si, in boste lahko zaradi tega njegova napotila in njegove nasvete sprejeli z odprtim srcem in z "open minded", kot se temu reče. Upam, da bo uspešen in bo Slovenija končno stopila na pot decentralizacije tudi z ustanavljanjem pokrajin, ki so se ji je tako Slovenska ljudska stranka kot tudi Slovenska demokratska stranka, skupaj z Novo Slovenijo zelo upirale. Prepričana sem, da bo delo gospoda Strauba v teh dveh dneh zelo uspešno in da bo pustil neke pozitivne sledi tudi v Sloveniji. Odbor regij, kot rečeno, je tudi konstitutivni del evropske ustave, ki smo jo pravkar, lahko rečemo, potrdili v tem parlamentu. Se pravi, da bo regija, pokrajina postala tudi slovenski cilj. Vso srečo želim pokrajinam v Sloveniji.
Hvala. Besedo ima kolega Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Še enkrat poudarjam, da deklaracija ni tako nedolžen dokument, še posebej zaradi tega, ker jo spremljajo tudi prednostne naloge Slovenije, ki so, če bi jih zelo natančno prebrali, v marsikaterem delu tudi v nasprotju z načeli, globalnimi načeli, ki jih opredeljuje deklaracija. Ampak jaz sem spoštovanega gospoda predstavnika vlade, ki vem, da se trudi, verjamem, natančno poslušal. Dejal je, da gre predvsem za zmanjševanje regionalnih razlik, s tem v povezavi je tudi govoril o črpanju kohezijskih skladov. Ne želim se ponavljati, ampak rad bi poudaril, kolegice in kolegi. Te zgodbe, ki so tu napisane, so stare 3, 4 leta. Mi smo imeli, ne glede, kdo je bil na oblasti, zagotovila pred tremi leti, da bo v finančni perspektivi 2007-2013 absolutno Slovenija neto prejemnica, kar je logično. Majhna država z 2 milijona prebivalci, ki lovi razvoj tehnologije. Žal je pred dvema letoma bilo "mogoče bo", pred letom "ne vemo". Danes smo slišali, "verjetno". Malo prej je spoštovani predstavnik vlade rekel "bo Slovenija prispevala nekaj več". Jaz se bojim, da bo v prihodnjem letu, ko bo ta finančna perspektiva sprejeta, Slovenija prispevala vse, dobila pa nič. Pa ne gre za to, da bi mi prosili, primerjajmo Slovenijo s Slovaško, Madžarsko, Poljsko, pa še katero državo. Briga jih, po domače povedano. Imajo pač 30, 40, 50 milijonov prebivalcev. Njih popolnoma nič ne zanima, niti maastrichtska pogodba, niti njih ne zanima restriktivna fiskalna in dohodkovna politika, niti njih ne zanima socialna in zaposlovalna politika, ker so cenena delovna sila za velike države, ki so si prisvojile prehodno obdobje za pretok delovne sile. Pomeni, Poljakov je veliko, naj pridejo delat, govorim na pamet, v Nemčijo. Čehov je veliko, na pamet govorim, naj pridejo delati v Francijo. Kaj pa je s Slovenijo, z dvema milijonoma prebivalcev? In piše v deklaraciji: nadaljevanje priprav na prevzem evra, politika ERM2, Banka Slovenije v času sodelovanja z ERM2 s svojo denarno politiko zagotavlja stabilnost nominalnega tečaja, in sicer z restriktivno, fiskalno in dohodkovno politiko v skladu z izpolnjevanjem maastrichtskih kriterijev. Če pogledamo pogodbo o Maastrichtu, je pa teh kriterijev bore malo v tej pogodbi. V tej pogodbi je poleg uvajanja enotne valute tudi večinsko glasovanje, pristojnost evropskega parlamenta, tukaj notri je varnostna politika, sodelovanje v pravosodju, v notranjih zadevah in odpira tri nove stebre. Poglejte, če nekdo pač noče ali pa ne želi ali pa ne more zaradi obilice dela poznati natančne politike, vljudno vas prosim ne zavajati slovenskega naroda in spet smo tam. Mi bomo restriktivno uvajali fiskalno, dohodkovno politiko, zato da bomo leta 2007 uvedli evro. Prav, da ga bomo imeli. Ko moramo mi absolutno restriktivno spoštovati vsa pravila, pa ta ista država sosednji državi, še enkrat pravim, ne moti me, lahko bi bila to katerakoli druga, nudi možnosti, češ, če pa ne morete tega, pa dajte malo mimo tega. Pa če ne morete tega, pa dajte malo mimo tega. Kdo bo čutil restriktivno fiskalno dohodkovno politiko? Kdo, kdo? Slovenci! Najbrž sosednja država ne. Mi jo moramo izpolniti. Mi jo moramo izpolniti za ERM2, da bomo v letu 2007 imeli evro. Mi moramo umetno zniževati inflacijo. Trošarine dvigujemo pri podražitvi naftnih derivatov in tako naprej - kdor se malo na ekonomijo spozna, ve. Mi moramo narediti vse v nulo, da bomo spet nekaj dosegli. A istočasno, v isti deklaraciji prepuščamo nekaterim drugim, da delajo, kar hočejo. Ni pošteno do naših Slovencev ne nazadnje, meni je pravzaprav čisto vseeno, mi smo v Evropi in mi bomo videli, kaj bo leta 2007. Povem pa vam, da ne bomo ne neto prejemniki, ne bomo neto prejemniki in povem vam tudi, da bo ta huda restriktivna fiskalna in dohodkovna politika udarila po žepih predvsem Slovence, čeprav bo Slovenija navzven zgledala kot pridna, velika, usposobljena, poštena, delovna država z velikim bruto družbenim bruto produktom. Ta veliki bruto družbeni produkt v primerjavi z evropskim, nas pa tepe, ker smo pridni. Drugim pa puščamo, naj delajo, kar hočejo. Zato ne bom za deklaracijo.
Po vrsti je še zadnji prijavljen k razpravi. K besedi vabim kolega Brenčiča.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Tistemu, ki kolikor toliko objektivno spremlja dogajanja že nekaj let v državi Sloveniji, ki spremlja dogajanja na svetovni sceni, tistemu je povsem jasno, da bi te prednostne naloge, ki si jih Slovenija zadaja tako za delo v Evropski uniji kot za delo tudi doma, morala opraviti tudi brez nekih hipotek nad sabo. Če hočemo naš proizvod nadgraditi, da bo tržno zanimiv, ga moramo razbremeniti, moramo vanj vgraditi veliko več dodane vrednosti, da bo ta proizvod prenesel vse obveznosti, ki jih ima realni sektor kot neto plačnik do države, da bo ohranil zaposlitev, ki je prisotna, in pospeševal rast zaposlitve ter splošno rast. To je naša obveza in naša nuja. Dobro pa je, da smo v Evropski uniji, da smo enakopravni partner Evropske unije in da smo s tem prevzeli tudi ustrezne dokumente, ki nam te naloge dodatno nalagajo oziroma nam velevajo, da jih izvajamo. Seveda je tu v prvi vrsti vprašanje lizbonske strategije. Lizbonska strategija je seveda dobra stvar. Dobra stvar je tudi to, da se je zdaj na polovici revidirala. Tisti, ki trezno spremlja zadeve, ugotavlja, da je Evropa pač taka - vedno gledamo vsi, tudi v našem parlamentu, najprej lokalni, nacionalni interes, šele potem mislimo evropsko. Amerika je tu drugačna in zato bo težko doseči ali preseči ameriško razmišljanje, ameriško gospodarstvo. Toda bodimo optimistični. Kako pa cilje, ki si jih zastavljamo s tem dokumentom, doseči predvsem tu doma? Nič drugače kot s sinergijsko politiko ministrstev oziroma politiko, ki jo vodijo ministrstva. Premier ima najbrž pravi cilj in pravo vizijo, toda kako to doseči. Nič drugače, kot s pripravo ustreznih sprememb zakonov in pripravo novih zakonov ter drugih predpisov. Zato je pri tej zadevi cilj dosegljiv samo, če bodo ministrski kabineti imeli ekipe, ki to zmorejo. In to zmorejo zelo hitro. To so prednostne naloge za leto 2005, in prav veliko časa, da se izredno intenzivno s tem začne, ni. Zato je ena od prednostnih nalog, ki jih pa tu ne omenjamo, postavitev dobrih kabinetov, ki so tega zmožni. In je škoda obremenjevati s tem, ali bomo en kader več zaposlili ali en kader manj. Potrebujemo zmožne, učinkovite kabinete, in to pričakujem v prvi vrsti od vlade. Zato pričakujem, da bomo tudi parlamentarci zelo kmalu dobili celo vrsto ustreznih zakonskih predlogov. Takrat se naša zgodba v parlamentu začenja. Ko sem malo spremljal, kako je tekla razprava po posameznih matičnih delovnih telesih, lahko ugotovim, da nekateri kabineti resnično potrebujejo še kar nekaj aktivnosti, da bodo to zmogli. Želim jim čimprejšnjo postavitev ekip in čimprejšnjo predložitev ustreznih dokumentov, ki bodo garant, da se bodo te prednostne naloge, še bolj pa cilji v letošnjem letu dosegli. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Brenčič. S tem zaključujem razpravo o predlogu deklaracije. Ker k predlogu deklaracije ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o deklaraciji. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Glede na to, da ne vidim nobene pritožbe oziroma pomislekov o delu glasovalne naprave, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. V dvorani je navzočih 48 poslancev, za je glasovalo 44 poslancev, proti 3 poslanci. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 3.]] S tem ugotavljam, da je predlagana deklaracija sprejeta. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Zaključujem 4. sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Hvala lepa. Nasvidenje.