Mødet er åbnet.
Det punkt, som er opført som nr. 3 på dagsordenen, kan kun med Tingets samtykke behandles i dette møde. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg samtykket som givet. Det er givet.
Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger to forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nr. V 92 af Mikkel Dencker (DF), Jan E. Jørgensen (V), Leif Mikkelsen (LA) og Orla Østerby (KF), og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 54 (DF, V, LA og KF), imod stemte 52 (S, EL, ALT, RV og SF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag nr. V 92 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nr. V 91 af Jens Joel (S), Søren Egge Rasmussen (EL), Christian Poll (ALT), Ida Auken (RV) og Pia Olsen Dyhr (SF) bortfaldet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 96 (S, DF, V, EL, LA, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 11 (ALT og RV). Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Værsgo til skatteministeren.
Jeg skal bare ganske kort sige, at der har været bekymring i forbindelse med lovforslaget om, hvilke medier der var omfattet. Det er jo forståeligt, men reglerne er sådan, at det kan vi ikke sige meget klart. Det vil ikke ændre sig, uanset hvor lang tid man venter. Det håber jeg ikke gør, at man ikke vil forholde sig til lovforslaget. Det andet budskab, jeg har lovet at komme med her, er jo, at der er lavet en konkurrenceanalyse, og der har været bekymring for, om vi skulle vente på den. Der er regeringen sammen med Dansk Folkeparti blevet enige om, at den kan vi godt tage efter en vedtagelse af lovforslaget, for den kommer ikke til at ændre på lovforslaget. Men jeg vil give det tilsagn, som jeg har aftalt med Dansk Folkepartis ordfører, at vi selvfølgelig kigger på den analyse, og hvis den fører til skattemæssige ting, så kigger vi konstruktivt på det.
Tak til ministeren. Der er et par bemærkninger. Ja. Lige et øjeblik, hr. minister, der er hr. Christian Langballe, DF. Eller er det forkert? Jesper Petersen, Socialdemokratiet. Ja, den er god nok.
Det synes jeg er overordentlig fornuftigt, for man må forstå, at vi dermed ikke skal stemme om lovforslaget om et øjeblik – eller hvad? Så sent som i går havde vi jo altså i et samråd en drøftelse af, om ikke det burde vente, når vi havde den her konkurrenceundersøgelse. Så hvad er det egentlig, skatteministeren siger til Folketinget nu? Kommer vi til at se den konkurrenceundersøgelse, inden vi stemmer om lovforslaget, eller gør vi ikke?
Ministeren.
Vi stemmer om lovforslaget, og vi kommer ikke til at se den, inden vi stemmer, men jeg har lovet – det har jeg aftalt med Dansk Folkeparti – at give det tilsagn, at vi selvfølgelig vil kigge på resultatet efterfølgende, men resultatet af konkurrenceundersøgelsen kommer ikke til at ændre på det her lovforslag. Det kommer heller ikke til at ændre på kriterierne, men det kan jo ændre på andre ting. Så vi kommer til at stemme, og jeg håber, at alle vil stemme grønt til lovforslaget, for det er rigtig godt.
Hr. Jesper Petersen. Nej. Så er det fru Ulla Sandbæk.
Jeg må være kommet til at trykke uden at vide det. Jeg har siddet og leget med mine fingre. Munterhed
Så skal jeg spørge, om der er flere, der ønsker at udtale sig. Ja, hr. Søren Søndergaard, værsgo.
Det her er sådan set en meget interessant sag, for da vi havde medieforhandlingerne sidste år, var der jo et bredt flertal. Jeg tror faktisk, vi er fuldstændig enige om, at det var en rigtig god idé at få en ligestilling af trykte og elektroniske medier, sådan at det ikke kun var den ene type medier, der havde nulmoms, og den anden type medier, der ikke havde. Vi ønskede en ligestilling. Nu blev der ikke et bredt medieforlig, der blev et meget smalt medieforlig, og det smalle medieforlig er så blevet omsat i, at det meget smalle flertal i Folketinget så har valgt at køre fuldstændig solo uden at orientere os andre med henblik på udmøntningen af den nulmomslovgivning, som vi skal behandle nu. Der har vi jo bare måttet konstatere, når vi ser på den, at det er fuldstændig uklart, hvad det er, vi vedtager. I, der sidder her, aner ikke, hvad I vedtager om et øjeblik, og hvis der er nogen, der bagefter derude, når I kommer uden for døren, spørger jer, hvad det betyder for den publikation, og hvad det betyder for den publikation, så vil I ikke kunne svare. Det er fuldstændig uklart – fuldstændig uklart. På trods af at vi har stillet en lang række spørgsmål, er det ikke blevet klarere. Så kunne man jo forestille sig, at vi i hvert fald afventede den undersøgelse, som vi lige har hørt om skal laves, men regeringen har valgt at fremrykke vedtagelsen af det her forslag. I stedet for at bruge den normale procedure har man valgt at fremrykke vedtagelsen. Vi andre ønskede, at man først skulle have undersøgelsen, og når man så havde undersøgelsens resultat, skulle vi lave lovforslaget. Og det kunne vi gøre inden for en måned, dvs. enten sidst i den her måned eller, hvis der skulle være udskrevet valg, som noget af det første under en ny regering. For der er jo et bredt flertal bag det, hvis ellers vi kender de præcise detaljer. Det har regeringen ikke ønsket, og derfor er det i hvert fald Enhedslistens opfattelse, at regeringen må tage ansvaret for den lovgivning, som ingen aner hvad omhandler, og derfor har Enhedslisten besluttet at undlade at stemme til det her forslag.
Tak til hr. Søren Søndergaard. Er der flere, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 55 (DF, V, LA og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 52 (S, EL, ALT, RV og SF). Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Så har statsministeren bedt mig om at få lov til at komme med en udtalelse af særlig karakter: »Jeg skal hermed i medfør af § 19, stk. 3, i Folketingets forretningsorden anmode om at få ordet med henblik på at kunne fremsætte en udtalelse af særlig karakter i Folketinget.« Statsministeren, værsgo.
Det er forår, der er blade på træerne – valgperioden nærmer sig sin afslutning, og meget går godt i dejlige Danmark. Siden valget er der skabt titusindvis af nye arbejdspladser. Aldrig før i danmarkshistorien har så mange mennesker været i arbejde; ikke siden 1987 har så få været på offentlig forsørgelse. Der er fremgang i hele landet. Det mærker danskerne i deres hverdag. Vi har forbedret vilkårene for iværksættere og danske arbejdspladser, og det er nu mere attraktivt at tage et arbejde og bidrage til fællesskabet. Det skaber en sund økonomi. Det er helt afgørende. Pengene skal jo tjenes, før de kan bruges. Det underskud, vi arvede fra den tidligere regering, har vi vendt, og vi har skabt balance i økonomien. Det giver frihed og tryghed for den enkelte, for familien, for fællesskabet. Den sunde økonomi betyder, at vi kan bruge flere penge på fællesskabet, på sundhed, på børn, på tryghed og ældre, vel at mærke uden at slå hul i kassen eller hæve de i forvejen ret høje skatter. Det har været muligt, fordi vi er bedst til at lede landet. Jeg ønsker at leve i et land, hvor vi tror på personlig frihed, men ikke lader de svage sejle deres egen sø, hvor vi giver plads til den enkelte, men ikke på bekostning af fællesskabet, og hvor vi styrker fællesskabet, men aldrig, så det bliver omklamrende og ufrit. Det er det Danmark, jeg ønsker. Det er det Danmark, jeg kæmper for. Det er der, hvor jeg vil se mine børn vokse til, og hvor de børnebørn, som jeg forhåbentlig får en dag, skal møde verden. Lige der i balancen mellem frihed og fællesskab skal Danmark være. Selv om der er forskel på partierne, er vi jo enige om meget – heldigvis. Det overser man let, når bølgerne går højt. Vi er enige om, at Danmark også fremover skal være rollemodel for grøn omstilling og en bæredygtig fremtid. Derfor står alle partier bag den mest ambitiøse energiaftale nogen sinde. Vi er enige om at prioritere velfærden – rammen om store dele af vores liv, sikkerhedsnettet, som griber dem, der falder – men man må ikke glemme, at god velfærd kræver en solid økonomi. Vi er enige om, at alle skal med i fællesskabet, så de gode tider kommer alle til gavn, så usikre børn og unge får mere sikker grund under fødderne, og så der er plads til de skæve eksistenser, som ikke bare går den snorlige vej gennem tilværelsen. Vi er enige om at investere i sundhed, så der bliver bedre vilkår for patienter og pårørende, når sygdom rammer. Alt det er vi enige om, men en grøn indsats, en god velfærd, et Danmark, hvor alle er med, og investeringer i sundhed kræver jo alt sammen en solid økonomi. Det er ikke nok at lægge en ønskeliste frem; økonomien skal være i balance. Det er nemmere at blive enige om ønskerne end at betale for dem. Der er også ting, vi er uenige om. Der er skillelinjer, som det er afgørende at vi diskuterer. Vi sikrer en sund økonomi, hvor vi ikke bruger mere, end vi har, og hvor flest mulige er i arbejde. Der skal være den balance. Vi sikrer en udlændingepolitik, hvor Danmark skal forblive et åbent land, men hvor vi samtidig skal passe på Danmark. Udlændinge skal bidrage til fællesskabet. Derfor har vi sænket sociale ydelser til arbejdsløse udlændinge og flygtninge. Det er en politik, som har ført til, at børn i tusindvis har oplevet deres forældre forlade kontanthjælp til fordel for arbejde eller uddannelse. Det er en politik, som har ført til, at asyltallet nu er på det laveste niveau i et årti, hvor vi hjælper historisk meget i nærområderne, og hvor andelen af flygtninge og familiesammenførte i job er fordoblet på få år. Den positive udvikling vil nogle rulle tilbage. Det må jeg advare imod. Højere ydelser til ikkevestlige indvandrere kan dræne milliarder fra kernevelfærden, fastholde mennesker uden for arbejdsfællesskabet og igen gøre det attraktivt at søge asyl i Danmark. For selv om vi har fået bedre styr på udlændingepolitikken, koster ikkevestlige indvandrere og efterkommere fortsat 35 mia. kr. om året. Det er mindre end tidligere, men det er alt, alt for meget. I en ansvarlig økonomi må man vælge, og jeg vil hellere bruge ekstra penge på kernevelfærden, på investeringer i fremtiden eller på at sænke skatten for hårdtarbejdende danskere med små indkomster. Andre vil hellere bruge pengene på arbejdsløse udlændinge og igen gøre det mere attraktivt at søge asyl i Danmark, men mindre attraktivt at arbejde. En stram udlændingepolitik og en ansvarlig økonomi uden skattestigninger på den ene side og udlændingelempelser, højere ydelser og skattestigninger på den anden er nogle af de afgørende forskelle i dansk politik. Danmark er værd at kæmpe for. Danmark kåres med god grund til et af verdens lykkeligste lande år efter år, men på trods af det er udfordringerne til at få øje på, og de kan ikke bare løses med et fingerknips eller et smart slogan eller på 12 minutter. Verden er i opbrud, spændinger stiger mellem Øst og Vest, brexit, gule veste, spørgsmålstegn ved værdien af internationalt samarbejde, EU er under pres, klimaforandringerne er tydelige og skræmmende, presset fra flygtninge og migranter udfordrer fortsat Europa, og herhjemme i Danmark hører man pludselig synspunkter i debatten, som de fleste af os betragter som ekstreme og fremmedfjendske. Opbrud kalder på samling, rystelser fordrer stabilitet, usikre tider kræver et erfarent, robust og ansvarligt lederskab. Jeg har derfor i går meddelt Hendes Majestæt Dronningen, at der udskrives valg til Folketinget. Jeg ønsker at bruge hele min vilje, mine kompetencer og min erfaring til fortsat at lede Danmark, og jeg beder danskerne om genvalg ved folketingsvalget, som afholdes på grundlovsdag den 5. juni 2019. Nu bliver der plads til at diskutere Europa og indenrigspolitik både hver for sig og i sammenhæng, for det hænger sammen. Hvem vil vi være? Hvad vil vi kendes for? Jeg er ikke i tvivl. Vi har vundet al vores velstand i et åbent og positivt samspil med resten af verden, og det skal vi holde fast i, mens vi passer på os selv og hinanden. Samtidig giver en lang folketingsvalgkamp os god tid til at debattere partierne imellem, statsministerkandidaterne imellem, så danskerne får et klart billede af, hvem der er bedst til at lede Danmark. Til mine kolleger her i Folketingssalen vil jeg slutte med at sige tak. Tak for et konstruktivt samarbejde. De seneste 4 år har mine regeringer lavet aftaler med alle – alle – i Folketinget, og vi har vedtaget næsten 95 pct. af alle lovforslag med flertal hen over midten. Så tak for jeres tillid, og tak for de mange gode stunder gennem de sidste 4 år. Jeg vil gerne ønske jer alle og danskerne en rigtig god valgkamp.
Det er absolut tilladt i dag Så fik vi lige den. Tak, statsminister.
Når folketingsvalg er udskrevet, er det praksis, at Tingets almindelige virksomhed standses, og jeg skal derfor afbryde mødet. Skulle det blive nødvendigt – jeg vil godt lige bede jer om at blive, til vi er helt færdige – at indkalde Folketinget til flere møder inden valget, vil meddelelse om tidspunkt og dagsorden blive tilstillet medlemmerne skriftligt. Jeg vil også ønske alle en god valgkamp. Jeg ved jo, at der er en række medlemmer, der ikke genopstiller til valget, og dem vil jeg godt have lov til at rette en rigtig varm tak til for den indsats, de har gjort i folkestyrets tjeneste. Jeg lader også denne tak omfatte dem, der af andre grunde ikke vender tilbage efter valget. Der er jo ikke nogen, der er sikret en plads på forhånd, når vi har frie valg, og derfor også fra mig: rigtig god valgkamp.