Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 29. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Alenka Jeraj, Darja Lavtižar Bebler, Ljubo Germič, Franc Jurša, Miran Potrč in mag. Franc Žnidaršič. Vse lepo pozdravljam! Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA RAZREŠITEV PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA DR. PAVLA GANTARJA. Predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora je v obravnavo zboru predložila skupina 32 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Za dopolnilno obrazložitev predloga za razrešitev dajem besedo predstavniku predlagateljev gospodu Jožetu Tanku.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Da v tej državi veliko stvari ne deluje in da se Vlada in koalicija ne ukvarjata s pravimi problemi, je vsem jasno že nekaj časa. Če so mnogi na začetku mandata še upali in verjeli, da levi trojček, tako imenovani KGB, zmore več kot po mnenju istega KGB slabotna Janševa vlada, so se hudo opekli. Ljudje ne mislijo več tako, in tako kažejo tudi vsa ljudska preverjanja v zadnjem letu, tako lokalne volitve kot pet referendumov. Vsakič krepek poraz koalicije na referendumih, vsakič s plebiscitarno večino, in to petkrat. Kljub vsem manipulacijam, ki si jih je privoščila vladna koalicija v Državnem zboru, ko je odlašala z razpisi referendumov, ko jih je pošiljala na Ustavno sodišče, ko je preprečevala hkratno odločanje na tako imenovanem referendumskem dnevu, se je vedno zgodilo isto, nič ni pomagalo. In vsakič krepke nezaupnice. Kako tega ne bi koalicija doživela, ko pa smo v zelo kratkem času, dobrih dveh letih, zdrsnili strmo navzdol. Od ene najuspešnejših, najbolj talentiranih članic Evropske unije, kateri je bilo prav zaradi rezultatov in pripravljenosti kot prvi novi članici zaupano predsedovanje Evropski uniji, postajamo evropski problem, pa smo imeli najboljše prognoze od vseh. V kratkem času smo zapravili vse gospodarske, kadrovske, socialne, politične in druge resurse, uveljavljajo pa se nove vrednote: klientelizem, grabežljivost, brezobzirnost, vse z veliko začetnico. Povzročitelji nezakonitih ravnanj in velikih svinjarij so politično in institucionalno zaščiteni. Zanje ne veljajo pravila pravne države. Predsednik republike njihove projekte in izpade nekritično brani, podeljuje jim odpustke in nudi druge priložnosti. Predsednik Vlade se spreneveda in ne ukrepa v skladu s pooblastili, predsednik Državnega zbora pa s postavljanjem nad ustavo preprečuje celo razprave v Državnem zboru. Ker so seje Državnega zbora edine prenašane in dostopne vsej javnosti, predsednik Državnega zbora preprečuje, da bi javnost sploh izvedela, kakšno je dejansko stanje v državi. Sumi korupcije in klientelizma, podeljevanja poslov svojim političnim podpornikom in botrom, zlorabe pri javnih razpisih, ignoriranje odgovornosti, valjenje krivde na opozicijo in še druge stvari, ter preprečevanja in zavračanje razprav o teh zadevah so v tem mandatu postali stalnica. Koalicija klientelizem, grabežljivost, korupcijo, brezobzirnost in slabo delo v lastnih vrstah brani za vsako ceno in z vsemi sredstvi. Poslanci SDS smo 13. maja zahtevali sklic izredne seje, in v skladu z ustavo in poslovnikom bi jo dr. Gantar moral sklicati do 28. maja. Tega ni storil. Vmes nas je sicer 25. maja, to je zelo simbolno, na dan mladosti, obvestil in zahteval neke bagatelne popravke, ki smo mu jih posredovali še isti dan. Pred tem je bil k meni poslan še namestnik generalne sekretarke Državnega zbora Matjaž Plevelj – to je gospod, ki sedi za nami –, da bi me nekako le prepričal, da bi zahtevo umaknili in jo potem spremenjeno, po željah Gantarjevega političnega ozadja, ponovno vložili, s čemer bi začel teči novi 15-dnevni rok. Prebrisano, ampak temu nismo ugodili. 25. maja je tudi predsednik Državnega zbora na tiskovni konferenci nameril strupene puščice na SDS, ker smo zahtevali obravnavo štirih točk o štirih velikih sklopih nepravilnosti, in to v času referendumske kampanje. Dejal je, da gre za zlorabo institucije izredne seje in Državnega zbora in da se je temu treba upreti. In uprl se je, s kršitvijo ustave. Ta v 85. členu pravi: "Redne in izredne seje sklicuje predsednik Državnega zbora; izredno sejo mora sklicati, če to zahteva najmanj četrtina poslancev ali predsednik republike." Poslovnik Državnega zbora pa določa, da se to mora zgoditi v 15 dneh. Pa se ni zgodilo, saj je Gantar šele za petek, 3. junija uvrstil na sejo kolegija točko Dogovor o sklicu izredne seje, kar pomeni, da je že 25. maja izpolnjevala vse pogoje za sklic, seja pa bi bila lahko najprej sklicana 6. junija, torej 10 dni po izteku roka. To pa je norčevanje iz ustave, najvišjega akta te države. Zato smo zahtevo 31. maja, tri dni po izteku roka za sklic izredne seje, umaknili iz postopka in istočasno skupaj s SNS zahtevali novo izredno sejo, na kateri bi zaradi kršitve ustave in poslovnika odločali o razrešitvi predsednika Državnega zbora dr. Gantarja. Pa tudi te izredne seje dr. Gantar ni sklical v skladu z ustavo in Poslovnikom Državnega zbora. Kršil je iste določbe obeh aktov kot v prejšnjem primeru, zahtevo za njegovo razrešitev pa stlačil med redne točke te seje Državnega zbora, čeprav mi nismo zahtevali nobene obravnave na redni seji. Je pa zanimivo, da bi predsednik Državnega zbora obe točki realiziral, in eno od teh bo realiziral, vendar ne način, kot to določa ustava, in ne v rokih, kot jih določa Poslovnik Državnega zbora, kar pomeni, da je za predsednika Državnega zbora pomembnejše ceneno politikantstvo in nadmudrivanje kot pa ustavnost. O zadevah, ki so predmet naših zahtev, bo sicer dr. Gantar dopustil razpravo, vendar samo takrat in na način kot bo to odgovarjalo predsedniku Državnega zbora in koaliciji. O čem pa je preprečil predsednik Državnega zbora razpravo? O našem bančnem sistemu. Obe banki sta se pred nedavnim na čuden način dokapitalizirali z nekaj sto milijoni evrov. Pri obeh je bil vložen javni denar. Pri obeh je krepko padla boniteta, kar pomeni, da se jima bo denar krepko podražil, pa tudi nam vsem. Obe banki sta izplačali pretirane regrese, obe imata slabo zavarovane naložbe doma in na Balkanu ter tudi velike odpise, kar pomeni, da je slovenski bančni sistem v resnih zagatah. Pri Novi Ljubljanski banki je še neznana usoda Kramerjevega milijona, pri Novi Kreditni banki pa vloga predsednika države dr. Türka in katarskih skladov pri teh zadevah. Pojavila so se nova dejstva pri biseru klientelizma in korupcije, KK pri NPU. Dr. Gantar je sicer zapisal, da Vlada za NPU ni pristojna. Ja, kdo pa je, če ni Vlada pristojna? 4. člen Zakona o Vladi Republike Slovenije pravi: "Vlada je odgovorna Državnemu zboru za politiko države, ki jo vodi, in za razmere na vseh področjih iz pristojnosti države; odgovorna je tudi za izvajanje zakonov in drugih predpisov Državnega zbora ter za celotno delovanje državne uprave. Za vlado so skupno odgovorni vsi njeni člani, za delo posameznega ministrstva pa pristojni minister." Da samo spomnim, za NPU je Vlada ustanovila medresorsko skupino, kasneje je opravljala preiskavo protikorupcijska komisija, z njo se ukvarja tožilstvo in en del policije, revizijo je opravilo Računsko sodišče, in stroške redno, kljub krizi, plačuje državni proračun. Vložena je bila tudi interpelacija proti ministrici zaradi istega primera. Branila jo je cela Vlada s predsednikom Vlade Borutom Pahorjem na čelu. Sicer je ministrica ostala, vendar je mnogim ostal, tudi v koaliciji, grenak priokus. 19. aprila je vodja Poslanske skupine Socialnih demokratov Dušan Kumer dejal: "To se zgodi vedno, ko predsedniku Vlade uidejo stvari iz rok. Kresalova bi lahko odstopila že lani, ko jo je koalicija branila na vse pretege zaradi afere z bulmastifi in zgradbe NPU na Dimičevi, Golobič pa zaradi afere Ultra, zaradi česar imamo v parlamentu celo parlamentarno preiskavo." Zgodba z bulmastifi – ugotovljena nova dejstva pri nesrečnih spolno zlorabljenih kužkih pasme bulmastif, nove krvne sledi, in končno so ugotovljene tudi kamere. Vendar vsi se ukvarjajo samo s tem, kdo je fotografiral in fotografijo poslal naprej. Tudi pri Darsu so številne nove nepravilnosti; kljub negativnemu mnenju in pozivu Računskega sodišča za razrešitev se ni zgodilo nič. Nadzorniki ne ukrepajo, nova agencija, ki je nadrejena, to je AUKN, piše pobude in bogu krade čas. Vlada oziroma Borut Pahor se v to sploh ne vtika, čeprav je Vlada odgovorna za celotno delovanje državne uprave in države. Vsi pristojni se vztrajno izogibajo Državnemu zboru, večkrat brez opravičila. To je postal novi standard. In dr. Gantar se na to ignoranco, recimo, Darsa, AUKN sploh ni odzval. Jaz menim, da tako ravnanje tudi tolerira. Iz ravnanja Vlade in tudi Državnega zbora kot celote lahko sklepamo, da Nacionalni preiskovalni urad in Dars sploh nista znotraj države in državne uprave. To so torej vsebine, o katerih bi razpravljali na izredni seji Državnega zbora, če bi jo takrat dr. Gantar sklical. Ker je ni, je preprečil razpravo o tem in se je postavil prav na vrh piramide tistih, ki ščitijo nezakonita ravnanja. Najhujša možna zloraba parlamenta je zloraba funkcije predsednika Državnega zbora za neustavno preprečitev razprave o tistih ravnanjih, ki so obremenjena s sumi klientelistično koruptivnih in nezakonitih ravnanj predstavnikov vladajoče politične elite, in uporaba funkcije predsednika Državnega zbora kot dela sistemske zaščite malverzacij, ponarejanj, kraj, slabega in negospodarnega dela. Da zadeve v koaliciji niso urejene, da koalicija ne deluje na zdravih načelih in da kakšna koalicijska stranka prepozno spozna usodnost svoje odločitve, kažejo tudi izjave, kot sem prej prebral, vodje Poslanske skupine Socialnih demokratov Dušana Kumra. Lahko jo preberem še enkrat: "Kresalova bi lahko odstopila že lani, ko jo je koalicija branila na vse pretege zaradi afere z bulmastifi in zaradi zgradbe NPU na Dimičevi, Golobič pa zaradi afere Ultra, zaradi česar imamo v Državnem zboru celo preiskovalno komisijo." Da se podobna obžalovanja ne bi pojavila kdaj kasneje, vas pozivam, da naš predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora podprete. Vsi tisti, ki boste glasovali proti razrešitvi dr. Gantarja s funkcije predsednika Državnega zbora, boste podprli kršitve ustave in nezakonita klientelistično koruptivna ravnanja sedanje oblasti. S tem boste stopili pod dežnik privilegijev, samovoljnega ravnanja in razlaganja ustave in zakonov, in to ne more biti nikakršen obet za vzpostavitev pravne države in za zagotovitev enakosti vseh pred zakoni. Za takšno ugotovitev niso potrebni modreci, zadostuje zdrava kmečka pamet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za predstavitev mnenja dajem besedo predsedniku Državnega zbora dr. Pavlu Gantarju.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlagatelji, kot ste slišali, zahtevajo mojo razrešitev, ker naj ne bi sklical izredne seje, ki so jo zahtevali 13. maja. S tem naj bi kršil 85. člen Ustave Republike Slovenije in prvi odstavek 58. člena Poslovnika Državnega zbora. Nenavadna zahteva, saj bi sejo sklical, ampak so predlagatelji 31. maja to zahtevo umaknili in prav paradoksalno nadomestili z zahtevo po razrešitvi predsednika Državnega zbora. Kaj se je torej zgodilo? Ko sem prejel zahtevo za sklic izredne seje, kateri so bili priloženi predlogi priporočil skupaj z vsebinskimi utemeljitvami, sem že ob prvem pogledu in pregledu ugotovil veliko pomanjkljivosti, da ne govorim o gradivu kot takšnem v celoti, ki je že na prvi pogled zmetano z vseh koncev in krajev, in če smem na začetku ironično zaokrožiti, je največ ustvarjalnega dela opravil kopirni stroj, s prilogami, klipingi iz medijev, ki tvorijo kakšnih 70 % do 80 % vsega gradiva. Vsekakor zadosti razlogov, da sem gradivo poslal v presojo Zakonodajno-pravni službi s prošnjo, da pregleda predloge priporočil in oceni, ali so takšni, kot so, dopustni za obravnavo na zboru. Zakonodajno-pravna služba je izdelala mnenje, ki sem ga 25. maja poslal predlagatelju s prošnjo, da gradivo dopolnijo, da bo dopustno za obravnavo na zboru. Pri tem pripominjam, da ob tem nisem čestital ob nekdanjem dnevu mladosti. Z dopisom sem jim tudi sporočil, da bom sejo sklical v primeru, če bo in ko bo ustrezno pripravljena. Predlagatelji so gradivo na hitro popravili še isti dan, in sicer tako, da v vsaj dveh predlogih sklepov vzdrži obravnavo na zboru, in je takoj začel teči nov poslovniški rok, 15-dnevni rok za sklic izredne seje. Zahteva za sklic izredne seje je že bila uvrščena na dnevni red redne seje kolegija, vendar je vmes prišla zahteva po umiku. Tako da smo morali to zahtevo za sklic izredne seje umakniti z dnevnega reda. Sama zahteva za izredno sejo je vsebovala tri predloge, ki jih je navedel že vodja poslanske skupine Tanko, zato jih ne bom navajal. In v svojem poročilu oziroma mnenju Zakonodajno-pravna služba v uvodu opozarja, da ustava res določno zahteva, da mora predsednik Državnega zbora sklicati izredno sejo v 15 dneh, če to zahteva najmanj četrtina poslancev, vendar pa to nikoli ni edini razlog za sklic seje. Zahteva mora biti ustavnopravno dopustna po svoji vsebini. Da skrajšam: mora biti materialno, to je vsebinsko, takšna, da spada v pristojnost Državnega zbora. Zadev, ki ne spadajo v pristojnost Državnega zbora, ki ima, kot veste, zakonodajno, nadzorno in volilno funkcijo, in spadajo v pristojnost drugih vej oblasti ali pa so celo izven javne sfere, kot recimo debata o zasebnih zadevah kogarkoli recimo, pa Državni zbor ne more obravnavati ne na rednih in ne na izrednih sejah. Ustavna določba, ki govori o zahtevi za sklic izredne seje, temelji na načelu dobrovernosti, bona fide. Naši ustavni očetje so predpostavljali dobro vero in čiste namene pri pisanju ustave, ne samo pri tem členu, ampak nasploh, da se določba predstavlja tako, kot je mišljena, v dobri veri in za dober namen, ne pa da se predpostavlja, da bo zlorabljena in uporabljena v nekih drugih, tretjih političnih bojih. Najprej je bilo treba razčistiti s predlagatelji, ali so vložili, kot sami navajajo, predlog za izredno sejo z zgoraj omenjenimi štirimi točkami dnevnega reda ali pa gre za eno točko s šestimi predlogi sklepov. Zadeva je pomembna zaradi klasifikacije EPA – administrativni postopek, ampak pomemben. Ali gre za eno ali štiri EPA pri sklicu. V popravku so to predlagatelji razčistili, gradivo je dobilo štiri točke in zato tudi štiri klasifikacije z EPA. To je pomembno tudi vsebinsko. Mnenja Zakonodajno-pravne službe ne bom podrobneje navajal. Samo pri eni točki je ugotovila, in to pri tretji, da je brez pripomb za obravnavo na Državnem zboru. Pri prvi točki predlagatelji ne definirajo niti tega, za katere banke gre, gre za slovenski bančni sistem, in v pristojnosti Državnega zbora ni, da bi sklepal ali razpravljal o odgovornosti nadzornih svetov in uprav bank, tudi tistih, ki so v zasebni lasti. Ni in tudi ne more dajati v zvezi z njimi nobenih priporočil. Nujen je popravek pred sejo pristojnega odbora, saj bi odbor z obravnavo točke že kršil načelo dopustnosti in obravnaval in sprejemal priporočila, ki se vežejo na zadevo, o kateri ne vlada ne parlament nimata pristojnosti. Pri drugi točki mnenje Zakonodajno-pravne službe ugotavlja, da Vlada nima pristojnosti pri preiskovanju – opozarjam, da se izražate zelo natančno –, pri preiskovanju posla najema stavbe za potrebe NPU. Iz samega predloga priporočila je razbrati, da se priporočilo v bistvu nanaša na dejavnost Računskega sodišča, Komisije za preprečevanje korupcije in na policijo, in je torej s tega vidika nedopusten. Dopustna je seveda obravnava Vlade, zakaj in kako je prišlo do tega predloga sklepa, in dopustna je tudi obravnava na odboru, na Državnem zboru. Državni zbor ima prav specifično nadzorno funkcijo nad tem in jo je že uporabil in bi jo lahko zaradi mene še uporabil v okviru, recimo, funkcije interpelacije, poslanskih vprašanj ali česarkoli podobnega. Pri četrti točki je predlagano priporočilo, ki se nanaša na Dars in tako naprej, tako rekoč popolnoma enako predlogu sklepa, ki ga je vložila Komisija za nadzor javnih financ. Torej, vsekakor je dopustno in sprejemljivo, vendar to preprosto pomeni, da imamo v postopku dva akta z isto vsebino in dvema različnima EPA, kar seveda glede na časovno zaporedje pomeni, da se mora najprej zaključiti obravnava predloga sklepa Komisije za nadzor javnih financ, za tem pa je definitivno dopustna obravnava tega predloga sklepa na redni ali izredni seji Državnega zbora, tako kot ste jo predlagali v zahtevi za sklic izredne seje. Toliko o tem. Ker sta bila torej vsaj dva predloga priporočil sposobna obravnave na Državnem zboru, sta bila tudi poslana v obravnavo na matična delovna telesa, hkrati pa, kot je bilo rečeno, je bila na dnevni red uvrščena točka za sklic izredne seje, ki ji je 15-dnevni rok potekel 9. junija, in zato se je treba vprašati, kaj je predlagatelje navedlo, da so umaknili zahtevo za izredno sejo. Očitno so ugotovili, da se bo seja zgodila po super referendumski nedelji, torej po 5. juniju, in kar naenkrat so izgubili interes za obravnavo "svinjarij", kot jih imenujejo, navajajo v zahtevi po moji razrešitvi. Pri tem je vsekakor zanimivo to, kar je bilo že omenjeno, da so taisti dan, 31. maja, vložili tudi zahtevo za sklic izredne seje, na kateri bi obravnavali zahtevo po moji razrešitvi. Prebral vam bom razloge za sklic izredne seje, zelo zanimivo: "Predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja, razlogi za sklic izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Podpisani poslanke in poslanci predlagamo, da se na seji Državnega zbora obravnava točka Predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja. V skladu z 58. členom Poslovnika DZ predlagamo, da se ta točka obravnava na izredni seji. Predlog za razrešitev predsednika DZ dr. Pavla Gantarja z obrazložitvijo je skupina 32 poslank in poslancev vložila v proceduro 31. maja 2011." Priznam, da duhovito. Pri razlogih seje razlogov nisem razbral. Nihče jih ni razbral. Na to je opozorila služba. Torej, priloženi so podpisi 27 poslancev Poslanske skupine SDS in štirih poslancev Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Moram reči, da duhovito. 27 razlogov tu in še 4 razlogi tam gori. Duhovito, ampak žal ni v skladu s poslovnikom. Vsebinske ali proceduralne razloge je treba navesti in pri tem jih mora podpisati zadostno število poslancev, 23 ali več. Sam sem dan pred sejo opozoril predlagatelje, da naj to dopolnijo korektno, vendar predloga nisem dobil, zato je šel predlog, tako kot je bilo rečeno, na redno sejo. Sedaj pa k prvotni zahtevi za sklic izredne seje. Petletnemu otroku mora biti jasno, da je bil edini cilj in namen zahteve za sklic izredne seje uprizoriti brezplačno referendumsko kampanjo in pri tem izrabiti inštitucijo Državnega zbora. Na hitro skomponirani sklepi z nadvse malomarnimi obrazložitvami so dimna zavesa za razpravljanje o vsem, predvsem pa o tistem, o čemer se je na tak ali drugačen način že vodila razprava v Državnem zboru, in verjemite, da se bo še, in to danes. In seveda priložnost za napadanje vsega in vsakogar, ki ne sodi pod miselni in politični okvir predlagateljev. To, kar predlagateljem osebno očitam, je naslednje: ali res mislite, da sem tako neumen ali naiven, da nisem spregledal vašega manevra, in ali res mislite, da sem tako pokvarjen, da bi dovolil zlorabo osrednje zakonodajne inštitucije Državnega zbora za takšno manipulacijo, in ali res mislite, da bom kršil ustavo, načelo delitve oblasti in dovolil sejo, ki bo teptala temeljna načela? V teh dneh praznujemo 20-letnico razglasitve slovenske države in 21-letnico parlamentarizma, in danes se srečujemo s poskusi devalvacije parlamenta in parlamentarne demokracije. Osnovna strategija, ki jo vidim pri predlagateljih predloga, je preprosto delegitimizacija in devalvacija vseh inštitucij, ki tvorijo ustavno in demokratično jedro te države – predsednika države, predsednika parlamenta, sodne veje oblasti, institucije referenduma in samega Državnega zbora. Od leta 1968 naprej, dragi kolegi in prijatelji, prijatelji in kolegi, sem seveda bil v številnih konfliktih in bojih, argumentacijah in sporih in tako naprej, in mi ni prav nič hudo, če se spopadamo na takšen ali drugačen način, torej ob meni in zaradi mene. To me pravzaprav ne moti. Moti me, da gre za inštitucijo predsednika, ki jo v tem trenutku predstavljam in poosebljam. Ne gre za to, ali spoštujete mene. Ne zahtevam tega spoštovanja, ne zahtevam nobenih priznanj, nobenih upoštevanj, zahtevam pa, da spoštujete inštitucijo predsednika Državnega zbora! In če boste prepričali vse tiste, ki mislijo, da ta inštitucija ni združljiva z mojo osebo, izvolite, prav rad bom sedel samo v klopi in na stolu, ki je označen z mojim imenom. Razlog za takšno ravnanje je seveda en sam: doseči razmere, v katerih v demokratični konstituciji oblasti volitve ne bodo pomenile ničesar več, ker bo Državni zbor razvrednoten in razveljavljen. In gospe in gospodje, jaz pri tem ne bom sodeloval. Še predobro vem, kaj je bilo treba storiti za demokracijo v tej deželi. V funkciji, ki jo imam, ali pa tudi brez nje, ko je ne bom imel, bom poskušal na legalen in legitimen način to preprečiti, danes tukaj in kadarkoli tudi naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani kolegice in kolegi, dr. Pavel Gantar, predsednik Državnega zbora, vsi ostali prisotni! Absolutistični vladarji so tisti, ki ne dovolijo kritike na svoj račun. Absolutistična oblast je tista, ki demokratične standarde, ki veljajo v demokratičnih državah in ki dopuščajo kritiko v skladu z veljavno ustavo in zakoni, označi za neprimerne, nepotrebne in rušenje institucij sistema. Skupina 27 poslank in poslancev je 13. maja 2011 vložila v skladu z 58. členom Poslovnika Državnega zbora zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora s štirimi ključnimi točkami. Prvič, politika Vlade Republike Slovenije do poslovnih bank v večinski državni lasti. Drugič, koriščenje sredstev davkoplačevalcev. Posebej izpostavljamo v tem primeru neprimeren, nepotreben, gospodarno škodljiv, pa tudi drugače, najem stavbe za potrebe Nacionalnega preiskovalnega urada. Tretjič, policijsko-sodno ščitenje privilegijev izbrancev s strani ministrice za notranje zadeve in ministra za pravosodje, predvsem v smislu pravne države, njenega rušenja. Dokazano ne deluje oziroma za ene deluje s svetlobno hitrostjo, za druge pač ne. Četrtič, razjasnitev delovanja uprave in nadzornega sveta družbe Dars pri posameznih primerih delovanja in ravnanja hudih kršitev obveznosti dobrega poslovanja. Kljub izpolnjenim ustavnim pogojem, ki jih Ustava določa v 85. členu, predsednik Državnega zbora dr. Gantar seje ni sklical. In predlagateljem tako takrat, včeraj, pa tudi danes, na nek način sporoča, da so očitki, ki letijo v zvezi s tem nanj, smešni in neresni. Oprostite, spoštovane in spoštovani, kršitev ustave, kršitev tistega, kar ustava nedvoumno določa, je torej po mnenju predsednika Državnega zbora smešno. In potem smo predlagatelji tisti, ki rušimo avtoriteto institucij zaradi tega, ker opozarjamo na njihova nepravilna ravnanja, na ravnanja, ki niso ne samo v skladu z ustavo in zakoni – v tem primeru je to Poslovnik Državnega zbora –, ne pa tisti, ki se teh ravnanj ne držijo oziroma jih kršijo. Ne enkrat, večkrat, praktično na vsaki seji Državnega zbora smo priča manjši ali večji kršitvi poslovnika, ki naj bi v tem državnem zboru za nas bil zakon. Ustava v 85. členu izrecno določa, da redne in izredne seje Državnega zbora sklicuje predsednik Državnega zbora, in ta ustava določa, da predsednik Državnega zbora mora sklicati izredno sejo, če to zahteva četrtina poslancev Državnega zbora ali predsednik republike. Kljub izpolnjenim pogojem, tako formalnim kot vsebinskim, predsednik Državnega zbora izredne seje ni sklical. S tem se je postavil nad ustavo, ne prvič. Skupina 27 poslank in poslancev je 21. aprila lani zahtevala sklic seje v zvezi s sumom zlorabe policije v politične namene in v zvezi s sumom zlorabe prikritih preiskovalnih ukrepov v Državnem zboru. Seja ni bila sklicana. V drugem primeru, ravno tako pred letom dni, v primeru zahteve, ki naj bi obravnavala financiranje Stožic s strani bank v večinski državni lasti v času najhujšega kreditnega krča v Sloveniji, je predsednik Državnega zbora svoje ravnanje upravičeval z vsebino. V svoji arogantnosti in samovolji je šel tako daleč, da je izjavil, da je branil ustavo s tem, ko ni sklical izredne seje kljub jasni in nedvoumni ustavni določbi, češ da je bila predlagana razprava o zadevi, o kateri Državni zbor nima kaj razpravljati. Šlo pa je za razpravo o financiranju Stožic, za problematiko, glede katere je bilo nedavno ugotovljeno, da je bil del sredstev dodeljen protipravno, zaradi česar jih bo Republika Slovenija morala vračati v proračun Evropske unije. Poleg tega je izpostavljenost največje državne banke NLB v tem primeru prevelika in spet bodo negospodarni krediti bremenili davkoplačevalce. Predsednik Državnega zbora se je iz predlagateljev takrat norčeval, jih poniževal, s svojim ravnanjem pa je dokazal, da je z imenovanjem na funkcijo predsednika Državnega zbora žal oblekel tudi obleko samodržca, ki si po svoje razlaga ustavo, zakone in poslovnik tega državnega zbora – še posebej seveda, ko gre v primeru za poslance, ki sedijo na njegovi desni. Mimogrede, nam, torej tistim, ki sedimo na njegovi desni strani, tudi pogosto očita pomanjkanje argumentirane razprave, lahkotnost izrekanja besed in tako naprej, njegov pogled ali ušesa pa očitno ne zaznavajo ravnanj tistih, ki sedijo pred njim in od katerih prihaja največ sovražnega govora, poniglavih primerjav, osebnih diskreditacij in diskvalifikacij brez argumentov in izključno z namenom osebnega obračunavanja. Da o tistih na levi ne izgubljam dodatnih besed. In tako takrat, pred letom dni, kot tudi danes slišimo, da izredna seja kljub jasni ustavni določbi ni bila sklicana zaradi tega, ker smo jo predlagali v neprimernem času, takrat v času županskih volitev, sedaj pa v času referenduma. Predsednik Državnega zbora dr. Pavel Gantar je večkrat dokazal, ne samo v tem primeru, da je najprej član partije – besedo uporabljam v strankarskem pomenu, da ne bo pomote –, zvest vojščak svoje stranke, potem vladajoče koalicije, in šele po tistem, če ostane še kaj v tej avtoritarni oblastniški drži, predsednik Državnega zbora, ki naj bi bil nepristranski, enak do vseh in predvsem prvi med enakimi, in nič več. Dosleden je pri omejevanju razprav in odvzemu besede poslancem iz opozicijskih vrst, najbolj tistim, ki sedijo na njegovi desni, včasih tudi komu na sredi, in res izjemoma na levi, za vzorec, da se dobi občutek demokratičnosti, ki naj bi prevladal. Ko je treba spoštovati ustavo pa pravi, da vse, kar počne, počne zato, da jo brani, in brani jo približno tako kot Ustavno sodišče v nedavni odločbi, ko je z domnevnim ščitenjem ustavnosti sprejelo odločitev, ki je v nasprotju z zakonom, saj nova občina, ki jo je Ustavno sodišče v bran te ustavnosti ustanovilo, ne izpolnjuje pogojev, ki jih določa zakon – če že zanemarimo delitev oblasti na zakonodajno, sodno in izvršno. Pred letom dni je predsednik Državnega zbora zahtevo za izredno sejo zavrnil, ker smo po njegovem mnenju želeli razpravljati o konkretnih finančnih razmerjih, o tem pa naj Državni zbor ne bi smel razpravljati, sploh ne na izredni seji. Poučil nas je, da bi sklicali izredno sejo, če bi predlagatelji začeli razpravljati in sprejemati sklepe in priporočila o, citiram, "politiki Vlade v zvezi z bankami v delni državni lasti in njihovo realno ali domnevno izpostavljenostjo tveganim kreditom". Kaj se je zgodilo? Po enem letu se je predsednik Državnega zbora ujel v lastno past. Kaj smo predlagali v tej zahtevi? Prej sem prebral prvo točko, ki se je glasila Predlogi priporočil v zvezi s politiko Vlade Republike Slovenije do poslovnih bank v večinski državni lasti. Dr. Gantar izredne seje kljub temu ni sklical. Skriva se za formalnostmi, skriva se za pikami, vejicami, za mnenji Zakonodajno-pravne službe in ostalih pravnih teoretikov. Na dolgo bi lahko teoretizirali in utemeljevali naprej, vendar mislim, da je to nepomembno. Bistvo je vidno tudi slepcu. Predsednik Državnega zbora zavestno in načrtno krši ustavo in Poslovnik Državnega zbora, in tega se zaveda, zato je njegova odgovornost toliko večja. Išče pike in vejice pri opozicijskih predlogih zato, da bi preprečil obravnavo na Državnem zboru o temah, ki so za vladajočo koalicijo neprijetne, in pri tem načrtno in perfidno tudi danes izza te govornice manipulira z javnostjo. Zakaj to počne, se vprašajmo. Ali je zanj na prvem mestu varovanje ustavnosti in zakonitosti, ali je zanj na prvem mestu delovanje Državnega zbora v interesu vseh državljanov te države, ali je zanj na prvem mestu delovanje tega državnega zbora v interesu vladajoče koalicije in preprečitev razprav o tistem, kar je za to vladajočo koalicijo obremenjujoče? Vsak sam v tej dvorani si bo lahko dal odgovor na to vprašanje, in v skladu s tem odgovorom bi bilo tudi prav, da potem, ko bo tajno glasoval, glasuje. Seveda se to ne bo zgodilo, ne glede na to, da sem trdno prepričan, da večina nas ve, da vse te rabote niso v prid izgradnji večje demokratičnosti, tudi ne institucije Državnega zbora, drugače ji ne bi ugled padal iz meseca v mesec, in tudi ne temu, da se stvari, ki v tej državi niso dobre in jih je treba popraviti, popravijo. Kdo drug pa bo povzdignil glas, če ga ne bomo v tem parlamentu izza govornic? Saj to je vendar edino sredstvo in edino orožje, ki ga imamo na voljo zato, da bi lahko vplivali na stvari, ki niso dobre, ki so slabe, ki so negospodarne, ki so nezakonite, da bi vplivali na to, da bi bile boljše in da bi bile predvsem v interesu ljudi, ki živijo v tej državi. V tej razpravi, ki je bila očitno za vladajočo koalicijo, še posebej v tem trenutku, ko razpada po vseh šivih, obremenjujoča, bi se, recimo, sprožilo vprašanje o tem, in zanimivo bi bilo vprašati ministrico za notranje zadeve, ali bi sklenila zasebno tako pogodbo, kot jo je za NPU, da bi nekomu vsak mesec plačala približno 11 tisoč evrov več, kot znaša plačilo lizing obroka, in da bi po plačilu celotne kupnine, ko bi mu vse plačala, ne bila lastnica te stavbe, ki bi jo odplačala skozi to obdobje, pač pa bi približno 20 milijonov evrov vredna stavba bila last tega subjekta. In zakaj se je tako ravnanje zgodilo, če verjetno noben zasebno takega posla ne bi sklenil? Zakaj se je v javni sferi tako ravnanje zgodilo in zakaj ni na nek način ukrepal predsednik Vlade, ta državni zbor, če hočete, ker smo o tem razpravljali tudi v tem državnem zboru, zakaj nihče v tej zgodbi ničesar ne ukrene? Kaj je tisti interes, kaj je tisto lepilo, ki vas drži skupaj, da preprečujete ne samo, da bi se te stvari uredile in razčistile, ampak preprečujete celo razprave o tem vprašanju? Glede neodvisnosti in nepristranskosti predsednika Državnega zbora in očitanja o tem, da seje niso ob pravem času, bi se bilo treba vprašati – prvič, formalno ni nikjer določeno, v kakšnem času lahko predlagatelji zahtevajo razpravo o katerem vprašanju, in tudi ni pristojnost predsednika Državnega zbora, da bi zaradi tega, ker je po njegovem mnenju določena razprava sprožena v po njegovem mnenju napačnem času, tako razpravo preprečil ali omejeval ter deloval protiustavno in se postavil zaradi tega nad ustavo. Ampak pustimo to. Dajmo pogledati, kako pa je ta predsednik Državnega zbora v preteklosti ravnal sam, ali ni sam tudi usmerjal razprave o posameznih točkah dnevnega reda na dneve, ko recimo ni bilo na koncu glasovanj, ker so bile teme neprimerne, neprijetne za vladajočo koalicijo, ker se ve, kakšna je potem prisotnost v dvorani. Zdaj spet jaz špekuliram in manipuliram, kar ni lepo, spoštovani predsednik, ampak žal z vašim načinom razprave ste me navedli tudi na ta način. Bom zaključil, ampak tisto, kar je mene osebno zmotilo, je bila, recimo, vaša aktivna udeležba pri referendumu o zakonu glede malega dela, kjer ste kot predsednik Državnega zbora, z mesta predsednika Državnega zbora, iz te hiše, javno agitirali v podporo temu zakonu, kljub temu da sedimo v tem državnem zboru tako tisti, ki so ta zakon podprli, kot tisti, ki tega zakona niso podprli, in da smo bili razdeljeni približno na pol. In ne govoriti, da je bila ta drža nevtralna, do vseh enaka, in da ni bilo v tem nobene pristranskosti. V tej razpravi bi se tudi v povezavi s to, ki smo jo želeli odpreti, odprlo tudi vprašanje o tem, da pravo v tej državi sicer velja za vse. O tem ni dvoma, vendar implikacija te veljavnosti za vse je pa zanimiva. Za ene velja malo bolj, za druge malo manj, nekateri imajo privilegiran dostop do varovanja svojih upravičenj in pravic do sodišča. Če se slikovito izrazim, dobesedno skozi stranska vrata lahko prihajajo in odhajajo, in v privilegiranem tajmingu dosežejo uveljavljanje svojih pravic in upravičenj v postopkih. Na drugi strani pa imamo primere ob tem istem pravu, ko zastarajo zadeve, ko se ne odvijajo postopki, ki so stari po pet ali deset let, in ponavadi, ko pogledamo, se v teh postopkih tako ali drugače znajdejo večinoma tisti, ki so tako ali drugače povezani, ali strankarsko ali gospodarsko ali politično, z vladajočo koalicijo. V tej razpravi bi se seveda odprlo tudi vprašanje, zakaj moramo davkoplačevalci plačevati zgrešene naložbe državnih bank, predvsem največje državne banke, in zakaj nihče od pristojnih, predsednik države, predsednik Vlade, predsednik Državnega zbora, ta državni zbor, nič ne ukrene. Zakaj morajo davkoplačevalci venomer sanirati slabe, neodgovorne, škodljive odločitve, ob tem da je bil celo nek predsednik uprave te največje banke nagrajen z enim milijonom evrov nagrade in nihče v tej zgodbi ničesar ne ukrene? Jaz mislim, da je tu vprašanje, ki je vitalnega pomena ne samo za izgradnjo pravne države, ampak predvsem za izgradnjo in uveljavljanje stabilnosti in trdnosti našega finančnega in bančnega sistema. Prej ali slej bo nekdo moral opraviti zelo resno razpravo o tem vprašanju, ne samo razpravo – prej ali slej bo nekdo moral potegniti zelo resne in odgovorne odločitve, ki ne bodo lahke, in kasneje kot bodo sprejete, težje jih bo uveljaviti in večja škoda bo nastala tej državi. Seveda bi se v tej razpravi tudi odprlo vprašanje, zakaj morajo davkoplačevalci plačevati nepotrebne najeme stavb, in to tako, da na njih mastno služijo prijatelji ministric in ministrov. Zakaj morajo davkoplačevalci še vedno, po vseh teh letih, plačevati oziroma preplačevati gradnjo avtocest, odgovornim pa se ne zgodi nič, kljub pozivu Računskega sodišča k njihovi razrešitvi? Verjetno je razlog za to v tem, da gre za neko politično sprego med tistimi, ki zasedajo ta odgovorna mesta v vodilnih položajih, in njihovimi nadzorniki. Gre za pripadnike iste stranke v okviru vladajoče koalicije. Velikokrat so v prijateljskih navezah. In seveda je skozi to tudi nemogoče pričakovati neko odgovornost in odgovorno ravnanje pri njihovem ravnanju. In verjetno bi se skozi to razpravo tudi za bodoče, ne glede na to, katera vlada bo, odprlo vprašanje, ali ne bi bilo dobro, da bi se uveljavil drugačen sistem nadzora v teh družbah, in naj bo tudi v teh družbah dopuščena možnost opoziciji, da sodeluje pri nadziranju teh subjektov. Mogoče je pa to ključ do tega, da bi se bolj odgovorno in bolj racionalno upravljalo in gospodarilo s tem premoženjem. Tako lani, ko je šlo za razpravo o negospodarnem ravnanju s proračunskimi sredstvi na podlagi prijateljsko političnih navez in z negospodarnim ravnanjem državnih bank pri financiranju projektov, ki ne bodo nikoli vrnili vloženih sredstev, zaradi česar so, kot sem že povedal, davkoplačevalci že nekajkrat plačali po nekaj sto milijonov evrov za tako imenovano dokapitalizacijo Nove Ljubljanske banke, zato da si gospodje lahko delijo visoke zaslužke in nagrade, tako tudi letos pri zahtevi za sklic izredne seje Državnega zbora o temah, ki so še kako v pristojnosti Državnega zbora, se je predsednik Državnega zbora pri preprečevanju te razprave poslužil predvsem formalnosti, pik in vejic. Torej, ne gre v tem primeru le za nespoštovanje ustave in poslovnika, gre za zavestno in načrtno preprečevanje oziroma omejevanje pravice Državnemu zboru, da skozi argumentirano razpravo sprejme odločitve, ki naj bi pripomogle k nadaljnjemu preprečevanju oziroma odpravi teh neprimernih rabot. Predlagatelji smo pri vsaki od teh štirih točk zelo jasno in nedvoumno predlagali sklepe, ki bi po moji oceni bili tudi večinsko sprejeti oziroma podprti. Vprašanje pa je seveda, ali bi jih sploh želela ta vlada oziroma ta vladajoča koalicija uveljaviti oziroma izpeljati. Kajti vsi ti sklepi so seveda prelagali en velik del odgovornosti na tistega, ki trenutno to odgovornost v tej državi tudi ima. Ampak kakorkoli že, Državni zbor bi svojo nalogo s tem, ko bi na podlagi te razprave sprejel ustrezne odločitve, opravil in dal nek jasen signal pristojnim, da stoji za tem, da se te stvari razčistijo in da se te negospodarnosti in neodgovorna ravnanja odpravijo. Mislim, da je ta razprava še kako v interesu državljank in državljanov te države, da je še kako v interesu Republike Slovenije, da je tudi v interesu izgradnje parlamentarizma in uveljavljanja njegove teže v našem demokratičnem sistemu, zato bi jo bilo treba seveda opraviti. Na nek način jo bomo verjetno opravili danes v razpravi, ampak to seveda ni to. Danes govorimo predvsem o razrešitvi predsednika Državnega zbora, ker ne spoštuje ustave in poslovnika, ki predstavlja zakon v Državnem zboru. O tem govorimo zato, da bi lahko govorili o resničnih problemih, s katerimi se sooča Slovenija. Največji problem pa gotovo predstavljajo klientelistično politične naveze, ki so zaradi svojih neprimernih odločitev izgubile zaupanje ljudstva, želele pa bi kljub temu, če ne gre drugače, pa s prevaro o preurejanju vlade, vladati še naprej. Ena od vladnih strank se je v tej vlogi že izkazala. Njeni poslanci podpirajo vladne odločitve bolj trdno kot prej, ko so sedeli skupaj v vladi, in to odločitve, ki so za Slovenijo slabe. Zares odhaja iz vladne ekipe, a dr. Gantar kot bodoči opozicijski poslanec ostaja. Veže ga, pravi, odgovornost do države. Nekateri najbolj servilni iz kluba 571 so včeraj že aplavdirali tej odgovorni odločitvi, tisti resni pa se lahko samo globoko zamislijo, ne le nad stanjem duha v tem parlamentu, nad stanjem duha v celotni družbi, nad stanjem duha v celotni državi, nad stanjem duha, ki ga tako slikovito pooseblja ravno predsednik Državnega zbora, z besedami in navzven globoko demokratičen, v ravnanjih izjemno avtoritaren. Danes predstavlja v tem kontekstu predsednik Državnega zbora, kakorkoli se že sam sebi zdi pomemben in nenadomestljiv, samo dodatno oviro na poti do uveljavitve normalne države, pravne države, pa ne zato, ker ne predstavlja nobene svežine, ne zato, ker ne gre za mlad obraz – ne zamerite, zdaj je to moderno, saj veste, rešitelji so v mladih obrazih, v fiktivnih marionetnih facah, ki jih ni, jih ne vidimo, a so vseeno tu oziroma bodo v letu dni rešile Slovenijo –, pač pa zato, ker je v imenu te svežine in novih obrazov pripravljen iti preko ustave. Oglaša se takrat, ko bi moral molčati, in molči takrat, ko bi moral govoriti oziroma se oglasiti. Glasen je predsednik Državnega zbora, ko predlagatelji zahtevajo spoštovanje ustavnosti. Po njegovem gre v tem primeru za rušenje demokratičnih institucij, molči pa, recimo, v primeru oziroma takšna ravnanja podpira, ko vladni poslanci z zlorabo procedure dvakrat izločijo predsednika preiskovalne komisije samo zaradi tega, da to telo ne bi opravilo svojega dela, za katerega ga je Državni zbor imenoval. Po vloženi zahtevi pa so nastopile še nove okoliščine. Zares odhaja v opozicijo, očitno fiktivno, sicer bi dr. Gantar odstopil sam, razen če je na predsedniški stol priklenjen, tako kot poslanci Socialnih demokratov in LDS na svoje. V vsaki normalni državi bi v takšnih okoliščinah in ob takšnem ravnanju, ob takšnih kršitvah ustavnosti predsednik Državnega zbora odstopil sam in s tem na nek način razbremenil ta prostor, ki se je tudi zaradi njegovega načina vodenja Državnega zbora, pa ne samo zaradi tega, da ne bo pomote – vsak je nekaj k temu pripomogel –, nabil z negativno energijo in prepustil mesto drugemu, pa četudi samo za tri ali štiri mesece. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franco Juri v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegi poslanci, spoštovane kolegice poslanke! Na drugi dan tega poletja, ko junijsko sonce že drzno greje naša telesa in naše duše in so dnevi dejansko najdaljši, smo zopet v tej dvorani, že drugič na isto temo, pred zahtevo dveh opozicijskih strank, Slovenske demokratske stranke in Slovenske nacionalne stranke, za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja. In čemu bi ga cenjeni kolegi iz SDS in SNS razrešili? Preprosto povedano, ker so užaljeni, ker predsednik ni uvrstil njihove tematsko obče obsegajoče izredne seje tik pred super referendumsko nedeljo in je izbral primernejši termin po tem dogodku. A kasnejši termin za predlagatelja ni bil več zanimiv, jasno, kajti v SDS so želeli samo ali predvsem predreferendumski brezplačni šov, na katerem bi lahko pljuvali po Vladi kar tako, da bi še malo spodbudili gledalce tretjega programa Televizije Slovenija k glasovanju proti vsemu. To pričakovanje je bilo, milo rečeno, neodgovorno. Pa še bolj skrb vzbujajoče je ozadje, ki botruje tej obsedenosti, zlasti Slovenske demokratske stranke, in njenim prizadevanjem po rušenju, histerizaciji in ustvarjanju permanentnih političnih izrednih razmer, spodkopavanje vseh institucij v državi, vnašanje kaotičnosti, delegitimiziranje oblasti za vsako ceno. Včasih so koraki strategov tega kaosa in tega strahu prehitri, premalo odgovorni do lastnih namenov, in s temi prehitrimi potezami in predolgimi koraki se tu in tam spotikajo. Kot na primer včeraj na sodišču, kjer naj bi potekala in se odvijala obravnava zaradi tožbe velikega stratega in cenjenega poslanca in predsednika Slovenske demokratske stranke zoper kolumnista in univerzitetnega profesorja dr. Vlada Miheljaka, pred tem pa tudi zaradi drugih tožb, na primer proti dr. Ziherlu. Strateg in politični veljak, ki na sodišče včeraj sploh ni prišel, je tožbo na to umaknil, ko je uvidel in razumel, da še v Belorusiji ne bi taka tožba uspela. Kako je že rekel in citiral kolega Černač prej? "Absolutisti so tisti, ki ne dovoljujejo kritik na svoj račun." Podpišem, res je, in to se je včeraj lepo izkazalo v teh nerodnih poizkusih predsednika Slovenske demokratske stranke, da bi preganjal drugače misleče in s tem v bistvu že nakazal, kako v tej stranki, ki danes zahteva razrešitev Pavla Gantarja, razumejo demokracijo, svobodo govora in svobodo izražanja. Razrešitvi predsednika Gantarja bomo seveda odločno rekli ne, čeprav bomo temu vprašanju, kot kaže, namenili kar 7 ur razprave, dela, truda tega državnega zbora, medtem ko, verjamemo, obstaja niz drugih konkretnih problemov, s katerimi bi se morali ukvarjati, ne samo koalicija, ampak tudi opozicija. Sicer se popolnoma strinjam z zapisanim v enem od bolj branih slovenskih tednikov, in ker nočem biti grob in nočem biti tarča kritik, češ da spodbujam sovražni govor, ker smo med tistimi v naši poslanski skupini, ki bi želeli omejiti, zajeziti sovražni govor, ki se kronično pojavlja v tem državnem zboru, ga bom parafraziral, ne citiral. Kako se naredi totalitarizem? Da legitimiraš politiko, daš moč ulici, ustvariš sovražnike, ponudiš vodjo. In ta vodja na javnih nastopih prepričuje, da niso potrebni novi obrazi v slovenski politiki, ampak nove ideje. Delno bi se lahko strinjali, seveda. Kako da jih doslej niso pokazali oziroma kakšne so te nove ideje? Če se kažejo v njihovih dnevnih ravnanjih, je bilo to že videno, ampak v milejši obliki. Lahko predvidevamo madžarski scenarij. Glede na pohvale njihovega medijskega zakona s strani evropskega poslanca, bivšega ministra za šolstvo in vidnejšega člana Slovenske demokratske stranke, je ta scenarij, kot kaže, že napisan. Naj naštejem zgolj nekaj svežih, konstruktivnih, državotvornih idej Slovenske demokratske stranke. Prvič, primer ustavne obtožbe predsednika Republike Slovenije Danila Türka. Za ustavno obtožbo seveda ni bilo ustrezne pravne podlage. Drugič, večkratno razreševanje predsednika Državnega zbora. Ta saga se nadaljuje tudi danes. V Poslanski skupini Zares ocenjujemo, da je zahteva poslancev SDS in SNS za razrešitev predsednika Državnega zbora ceneno politikantstvo in jo ostro zavračamo. Več kot očitno je, da je bila zahteva za izredno sejo zgolj eden od elementov referendumske volilne kampanje, ki bi bil zanje čisto zastonj, ker bi neposreden televizijski prenos plačali naročniki RTV Slovenija. Predlagana tematika je bila namenjena zgolj spodkopavanju kredibilnosti Vlade, kar je razvidno iz predlaganega besedila, ki je bilo napisano bolj kot politični referendumski pamflet kot pa priporočilo, o katerem bi lahko razpravljal Državni zbor. Zato ocenjujemo, da predsednik Državnega zbora niti ni imel druge izbire, kot da zahtevo za izredno sejo predlagateljem vrne v popravek. Izredna seja bi se tako zgodila po referendumski nedelji, s čimer pa jim je predsednik Državnega zbora očitno vzel predstavo, kar potrjuje tudi dejstvo, da so danes to zahtevo umaknili in se odločili, da bodo, kot že enkrat doslej, raje zahtevali odgovornost predsednika Državnega zbora. Tretjič, večkratne interpelacije posameznih ministrov oziroma ministric. Četrtič, izpodbijanje legitimnosti izvolitve vodstva sodne veje oblasti in pravosodnih organov, na primer Masleša, Fišer in tako dalje. Petič, napadi na Ustavno sodišče, plače sodnikov in s tem povezani referendumi. Šestič, prirejanje, falsificiranje dokumentov, arhivov Republike Slovenije. Objava na spletni strani SDS falsificiranega, ponarejenega dokumenta, sestavljenega iz različnih dokumentov, samo z namenom, da bi blatili, očrnili predsednika republike. Ta manipulacija je bila razkrita, dokazana, zgodilo se ni nič, ker SDS zaenkrat živi v demokratični državi. Na drugi strani ima politične sogovornike, ki niso absolutisti in ne zahtevajo razjasnjevanja do konca, očitno, in ker tožilstvo, ki je bilo takrat še v rokah generalne državne tožilke, ki je politična zaveznica SDS, ni bilo dovolj motivirano za to, da bi sankcionirali nekaj, kar bi v pravni državi kjerkoli odločno sankcionirali. Falsificiranje dokumentov – SDS si je to privoščila v tem mandatu. Gremo naprej. Sporna politična ravnanja, ki se niso ozirala na škodo, ki so jo povzročila, na primer obtoževanja za bombni napad v Celovcu v času dogovarjanja slovenske manjšine na slovenskem Koroškem o postavitvi dvojezičnih napisov na krajevnih tablah, izsiljevanje drugih držav, pogojevanje podpore Hrvaški z glasovanjem o zaključnem računu. Že se napoveduje nova izredna seja proti enemu od najboljših rezultatov naše diplomacije in naše vlade v pogajanjih s Hrvaško. Mislim seveda na vprašanje odškodnin, ki jih bo izplačala Evropska unija našim ribičem zaradi neuresničevanja SOPS. Se že napoveduje nova izredna seja na to temo, čeprav gre za očiten uspeh te vlade. Zanimivo. To je hokuspokus, črna magija – vse, kar je dobro, je treba prikazati kot slabo. Narobe svet. Sedmič, ovajanje državnih tožilcev; zadnji primer tožilka Hrastar Zobec. Osmič, napadanje medijev, Žurnal 24, Mladina, in posameznih novinarjev. Devetič, napadanje strokovnjakov. Po njihovem tako imenovani strokovnjaki – to so zgolj tisti, s katerimi se SDS ne strinjajo in zato postanejo tako imenovani strokovnjaki oziroma niso več strokovnjaki. Desetič, ustvarjanje splošne paranoje, politizacija dela policije, o tem se rado govori, očitki o privatizaciji s strani ministrice, policija kot orodje za preganjanje političnih nasprotnikov, ustvarjanje velikega brata oziroma politizacija delovanja Sove, namigu, prisluškovanju, sledenju in tako dalje, brez dokazov, ampak ustvarjanje takega vzdušja, takega stanja duha, ki naj pomaga za ustvarjanje "madžarskega scenarija". Dvanajstič, parlament je na najnižji točki ugleda in ga je treba še bolj očrniti s takimi sejami. Veliko je sovražnega govora v tem državnem zboru in na to stalno opozarjamo. Veliko je nespoštovanja poslovnika po mnenju SDS, predvsem pa je veliko ugrabljanja delovnih teles za aktualne dnevnopolitične zadeve. Opozicija tvorno sodeluje pri načrtnem spodkopavanju ugleda tega državnega zbora. Ta seja danes je še en tak primer. Nam ni v čast, da bomo 7 ur razpravljali o nečem, kar izhaja samo iz prestižnega boja, iz boja užaljenosti, iz želje, da bi dejansko to najvišjo institucijo slovenske demokracije izrabili in zlorabili za dnevnopolitične igre. In na koncu še neodgovorno koketiranje s populizmom. Pokojninska reforma za vas ni bila potrebna. RTV zakon je pomenil le privatizacijo. Sosedska pomoč naj bi bila prepovedana. Z malim delom naj bi se ukinjale malice. Ogromno lažnih sporočil, ogromno netočnosti, ki pomenijo predvsem sistematično oporekanje vsem ukrepom te vlade in te države, kajti gre za ukrepe, za katerimi bi morala stati celotna država, vključno z opozicijo, za finančno stabilnost v evroobmočju, kateremu pripadamo in kateremu želimo še naprej pripadati. Med sedmimi državami, ki so rizične, ki jih Juncker našteva kot države s težkimi problemi, ki se približujejo Grčiji, Slovenije ni, so druge pomembne evropske države. Navsezadnje sta bili nedavno omenjeni Italija in Belgija, pred tem pa Grčija, Portugalska, Irska in tako dalje. Slovenije ni, in to vas boli, to vas moti. Ker če bi se to zgodilo, bi verjetno takoj zahtevali tokrat utemeljeno izredno sejo o tem, zakaj smo v rizični skupini evropskih držav. Ker te teme ni, si morate izmisliti nove teme, druge, ki nimajo nobene zveze z realnimi problemi te države, in zato smo danes na seji, kjer govorimo o neutemeljeni razrešitvi predsednika Državnega zbora. Naj še enkrat poudarim, da Poslanska skupina Zares teh argumentov ne sprejme, jih odločno zavrača, in bomo tudi v tej razpravi, če bo potrebno, sodelovali in izpostavili tiste probleme, ki so po našem mnenju ključni in ki ne samo zanimajo, ampak neposredno prizadevajo naše državljane in državljanke.
Hvala. Besedo ima gospod Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Strinjam se z ugotovitvijo, marsikatero ugotovitvijo predlagateljev glede dela in načina dela koalicije, predvsem pa njene učinkovitosti. To sem poudaril tudi včeraj pri vprašanju predsednika Vlade. Ugotavljam, da je neusklajenost koalicije velika ovira pri sprejemanju ukrepov, ki bi popeljali Slovenijo k zdravljenju gospodarstva in ustvarjanju pogojev za njegov ponovni zagon. Poudarjam tudi, da so za funkcioniranje koalicije odgovorne vse stranke, ki so jim volivci zaupali mandat za vodenje države. Kasnejše bežanje pred odgovornostjo in zapuščanje barke te odgovornosti ne razrešuje. Odgovornost za vodenje države lahko odrešijo samo volitve. Pri tem v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ugotavljam, da, prvič, glede števila izrednih in rednih sej ta mandat ni nič posebnega, vsaj glede na mandate od leta 1996 naprej, odkar sem jim tudi osebno priča. Drugič, krivca za stanje v državi iskati v vodenju Državnega zbora ni smiselno. Državni zbor kljub drugačnemu javnemu mnenju, in za to smo predvsem krivi sami, svoje delo opravlja korektno in v rokih tudi po zaslugi vodenja Državnega zbora, služb Državnega zbora in poslanskih skupin. Krivca je treba iskati v načinu delovanja državnih inštitucij in Vlade, ki je za takšno stanje odgovorna. In tretjič, pri razpravi, ki bo očitno šla na vse strani, pomembne in nepomembne, poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ne bomo sodelovali. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Joško Godec v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja je sledeče. Skoraj natančno pred letom dni in enim mesecem smo se v Državnem zboru že soočili s prvim predlogom za razrešitev gospoda Gantarja z mesta predsednika Državnega zbora. Očitek, na katerem je temeljila takratna zahteva, je skoraj na las podoben temu, na podlagi katerega se tudi danes predlaga predsednikova razrešitev. V obeh primerih so predlagatelji zahteve predsedniku očitali samovoljo, ker ni sklical izredne seje Državnega zbora, ki so jo zahtevali poslanci. Lani so bile to Stožice, letos pa gre za štiri različne točke: politika Vlade do poslovnih bank v večinski državni lasti, Nacionalni preiskovalni urad, afera bulmastifi, delovanje uprave in nadzornega sveta Darsa. Med obema zahtevama in njuno nadaljnjo proceduro pa gre za bistveno razliko. Seja na temo Stožic resda ni bila sklicana, vendar ne zaradi očitane arbitrarne presoje predsednika Državnega zbora, pač pa zato, ker je pri sklicevanju sej Državnega zbora in obravnavi tematik treba zadostiti tudi pogoju primernosti z vidika vsebinske pristojnosti Državnega zbora, da določeno zadevo obravnava, o njej odloči in v zvezi z njo sprejema sklepe. Skupina poslancev, s prvopodpisanim gospodom Tankom, je 13. 5. tega leta vložila zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora z vsebino prej omenjenih štirih točk. V poslovniškem roku je predsednik predlagatelja glede na mnenje Zakonodajno-pravne službe opozoril, da zahteva za izredno sejo in predlogi aktov niso skladni z veljavnimi predpisi, in pozval predlagatelje k dopolnitvi zahteve. Hkrati pa je pojasnil, da bo v primeru ustreznih popravkov seja sklicana. Zahteva je bila 25. 5. ustrezno dopolnjena, zato je bila ta točka s sklicem Kolegija predsednika Državnega zbora 30. 5. uvrščena na sejo kolegija za 3. 6., kjer bi določili datum izredne seje, njen dnevni red in najavo časa. Torej, izredna seja bi se zgodila, in to v skladu in v okviru poslovniških pravil, če predlagatelji ne bi umaknili zahteve za njen sklic. Slednje so storili 31. 5. Glede tega vnovičnega predloga za razrešitev torej nikakor ne moremo govoriti o tem, da je bila zahteva za sklic izredne seje zavrnjena, kakor zatrjujejo predlagatelji. V Poslanski skupini DeSUS zaradi tega ne vidimo razloga, da bi predsedniku Državnega zbora z glasovanjem izrekli nezaupnico. Kot kaže, glede na napovedan čas in aktualno politično dogajanje bo ta današnja točka zelo izčrpavajoča. V imenu Poslanske skupine DeSUS naj izrečem obžalovanje, ker zapravljamo za Slovenijo zelo dragocen čas za politične intrige, namesto da bi bil namenjen reševanju resnih problemov, ki jim še zdaleč ni videti konca. Kot rečeno, bomo poslanci DeSUS z glasovanjem potrdili mandat gospoda Gantarja za vodenje Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine SNS.
Lep pozdrav vsem skupaj! Parlament je za to, da se v njem razpravlja, govori, parlamentira, dokazuje, krega, in da se tukaj notri izvajajo vse tiste zadeve, ki se naj ne bi izvajale na cesti. Dobri parlamenti so tisti, kjer se glasovi dvignejo, kjer se uporabljajo direktni izrazi in tudi direktne obtožbe. Ali imamo tak parlament? Nimamo. Imajo ga Angleži, Francozi, Italijani, Avstrijci, Nemci, Hrvati, Srbi, Makedonci, da ne bi govoril še o drugih. Mi imamo parlament, v katerem predsednik Državnega zbora omejuje besedo. Razlog je lahko zelo različen. Včasih je to sovražni govor, čeprav še nihče v Sloveniji ni definiral sovražnega govora, in tudi slavni komentatorji in analitiki iz FDV in raznih drugih podobnih ustanov razglašajo, da to je sovražni govor, vendar definicije še nismo slišali. Kaj je narobe v tem parlamentu in kaj je narobe pri sedanjem predsedniku? Narobe je to, da se ne zaveda, da je ravno to, da lahko v parlamentu poveš tisto, kar misliš, največ, kar se lahko zgodi in kjer se lahko doseže dejanska stopnja demokracije. Demokracije v Republiki Sloveniji tako ali tako ni več. Postajamo policijska država, iz dneva v dan bolj. Zdaj je ministrica celo napovedala, da bo postavljala bazne postaje ob parlamentu, da se bo snemalo čisto vse, ne samo telefonskih pogovorov, ampak tudi pogovore s fiksnih telefonov, da se bo snemala vsa elektronska pošta in podobne stvari. Kje smo tukaj? V parlamentarizmu? V demokraciji? Daleč od tega. Kaj lahko zamerimo v naši stranki predsedniku Državnega zbora? Ne bom se spuščal v vse tisto, kar je že povedal kolega Černač, ampak še v tiste zadeve, ki jih ni omenil. Kadar je kakšen od njegovih političnih kolegov, strankarskih ali koalicijskih, govoril karkoli, nikoli ni bil prekinjen. Kadar se je predsedniku Državnega zbora samo zazdelo, da bi jaz lahko kaj rekel, takšnega, kar ne bi bilo po godu njegovim strankarskim kolegom ali koalicijskim kolegom, mi je vzel besedo. Jemanje besede je šlo tako daleč, da so se celo na televiziji delali norca iz tega, da vedno izgubim besedo, ko hočem kaj povedati. Ne bom pozabil tudi razprave, ko smo govorili o obveščevalnih službah, ko smo govorili o poročilu v zvezi z obveščevalnimi službami, ko na zaprti seji nisem smel povedati, kar vem! Na zaprti seji mi je predsednik Državnega zbora odvzel besedo in sem šel takrat potem ven, ker se mi ni zdelo vredno sedeti nekje, kjer ne smem povedati tistega, kar vem. Zato pa je takšna svinjarija v tej državi! Zato pa si lahko eni dovolijo ne vem kaj vse, karkoli se spomnijo! Konec koncev je tudi desant, policijski oboroženi desant na Državni zbor, ki ga je požegnal predsednik Državnega zbora, unikum v svetu! Zanimivo je, da se kaj takšnega ni dogajalo niti pod nacistično Nemčijo, niti v času Stalinove Sovjetske zveze, niti v času nekdanje Jugoslavije! Kaj takšnega je bilo nedopovedljivo! Pri nas je predsednik dal zeleno luč, da so lahko oboroženi policisti, ne tisti, ki varujejo Državni zbor, ampak zunanji oboroženi policisti in oboroženi kriminalisti hodili po parlamentu gor in dol, zapirali ljudi, jim jemali svobodo, jih omejevali, protizakonito! Zato je zdaj tudi razprava v Ženevi o tej stvari, ampak to se je zgodilo z žegnom nekoga, ki je na vse pretege ščitil svoje koalicijske kolege oziroma kolegico. Ni ga zanimala pravna legitimiteta, ni ga zanimala nedotakljivost parlamenta! Nič ga ni zanimalo, samo da je ustregel svoji politični kolegici, ki si je zamislila neke zadeve in iz tega izpeljala policijski oboroženi desant na parlament, pa tudi preiskavo, nelegalno, nelegitimno, protizakonito preiskavo pri meni doma, za katero je celo želela, da bi se zgodila – tako kot je, prepričan sem, po komandi napisal preiskovalni sodnik sodišča v Kopru – od 10. ure zvečer do 6. ure zjutraj, takrat, ko bi moji dve punčki, stari 4 in 7 let, spali, ko bi žena spala, ko bi v hišo vdrli oboroženi, zamaskirani, z reflektorji in brzostrelkami v rokah, policisti, jih stisnili ob zid in potem izvajali preiskavo. Hvala bogu so bili policisti pametnejši tako od gospe ministrice kot od kakšnih morebitnih predsednikov take ali drugačne vrste in tega niso naredili in so prišli čez dan. Še opravičili so se, ker so vedeli, kaj je na stvari in zakaj se je to zgodilo. Ampak ne, vse je treba požegnati, kar se dela na strani koalicije, in zato je tudi stanje v državi takšno. Ne bom govoril o ljudskem razmišljanju, ne bom govoril o raznih gledanjih in merjenjih utripa med ljudmi, kajti vemo, kako večina teh zadev utrip meri. Pogleda malo nazaj, pa malo naprej, pa potem nekako približno reče in potem se s svojimi botri usedejo, pa botri rečejo: meni ne daj, temu daj malo manj, temu daj malo več, ker nam je neke usluge naredil, zmeči tega ven iz spiska, zato da bo malo živčen, pa daj kakšne druge noter. Po mojem prepričanju, ki se potrjuje iz dneva v dan, tako ali tako ta medijska merjenja ustvarjajo klimo, ne pa merijo klime. Človek se vpraša, ali smo sploh še demokracija, ali smo sploh še parlament. Po tem, ko je Liberalna demokracija z Anderličevim palcem, takole, izglasovala novi poslovnik, imamo tako ali tako omejen čas govora v razpravni dvorani. Že to je kršitev, huda kršitev demokratičnih načel in parlamentarizma! Pa vendar je bilo to sprejeto. Takratna koalicija, ki je tudi današnja koalicija, je to požegnala, in zdaj imamo to, kar imamo. In še takrat, ko v okviru omejenega časa sme nekdo govoriti, se mu vzame besedo, se mu izključi mikrofon – nekaj takega, kar je nedopustno kjerkoli v svetu. Človek bi pričakoval, da nekdo, ki ima visoko izobrazbo, ki zna jezike, gleda tudi kakšne televizije in kakšne posnetke iz kakšnih drugih parlamentov. Tam bi videl, kako in zakaj predsednik parlamenta nikoli ne prekine govorca, ampak počaka, da pove do konca, in ga potem opomni ali kaj podobnega. Ponavadi niti tega ne, kajti v parlamentu smo zato, da si povemo tisto, kar mislimo. Morda pa je v sedanji koaliciji in tudi predsedniku sedanjega Državnega zbora do tega, da bi se to preneslo na ulice, da bi se razpravljalo na cesti. Ampak na cesti se ne razpravlja z besedami, na cesti se razpravlja s kockami, ki so že letele v Državni zbor, se razpravlja s koli in še s čim drugim. Jaz nisem za to. Upam, da tudi predsednik ni za to. Upam tudi, da koalicija ni za to, čeprav bi glede na delo in na delovanje, kako se to izvaja v Državnem zboru, človek rekel, da nekateri želijo, da bi se to preneslo ven, tukaj bi pa ostala neka evakuirana enota, kjer bi si nekateri rezali kruh po svojih željah, ne po potrebah. Tako kot se pravzaprav nekaj časa že dogaja v teh krogih, predvsem v koaliciji. Mislim, da si takšen predsednik Državnega zbora ne zasluži tega, da bi nadaljeval svojo funkcijo. Zanimivo je tudi to, da bo njegova politična opcija, stranka Zares, izstopila iz koalicije, on bi pa še vedno bil predsednik Državnega zbora. Tudi to je malo skregano s politično etiko, zelo skregano s politično etiko, in spominja na razna skakljanja predvsem DeSUS, kjer tudi ne veš, ali bo kdo še tam ali ga ne bo več tam, ali bo ostal v stranki ali bo šel s stranko ven, ali bo šel v katero drugo stranko in tako naprej. Ampak to je, kot kaže, slovensko. Ampak samo delno slovensko, kajti navkljub vsemu je del slovenskega naroda, ki ne misli tako, in ta del je vedno večji, in upam, da bo ta del svoje razmišljanje pokazal tudi na naslednjih volitvah, da bodo rekli: zdaj imamo pa enkrat dovolj vsega. Mislim, da bo do volitev, ki bodo po mojem naslednje leto junija ali julija, še dosti podobnih zadev, ki bodo pokazale ljudem, kakšen je ta parlament, kakšna je ta koalicija, kakšno je to vodstvo parlamenta. Še posebej, če pogledamo tudi spremne službe parlamenta, ki so pod komando predsednika parlamenta, bi človek pričakoval, da bo naredil red, pa ga ni naredil. Še več, pripeljal je notri ljudi, ki so njemu blizu, in jim dovoljuje čisto vse. V Državnem zboru, v službah Državnega zbora je totalno razsulo; ljudje odhajajo, seveda pa prihajajo novi, ampak na enega, ki odide, prideta dva ali pa trije novi, seveda iz določenih političnih opcij ali, še bolje, iz prijateljskih opcij. Če je to dobro [[...]]Jaz mislim, da ni. Jaz mislim, da je to pogubno za slovenski parlamentarizem, ampak nekaterim je do tega, da se slovenski parlamentarizem izniči in da se morda vrnemo nazaj v kakšen enopartijski sistem, kjer bi se že vnaprej vedelo, kdo sme kaj reči in kdo ne. Še dobro, da sedanja koalicija nima več dovolj časa, drugače sem prepričan, da bi predsednik Državnega zbora predlagal ponovno uvedbo člena, ki bi sankcioniral tako imenovani verbalni delikt. Kaj pa je drugega kot sovražni govor, verbalni delikt. Samo da so mu včasih lepše rekli, zdaj pa, ko lezemo Amerikancem v spodnji del hrbta, se pa to reče sovražni govor. S tem da je sovražni govor tudi, kaj jaz vem, če rečeš polžu, da je zajec. Pa vendar je dostikrat zgolj povedana resnica. Res pa je, da v tem parlamentu tudi predsednik Državnega zbora daje predvsem na formo, ne na vsebino. Če bi tukaj govoril "milostljivi kolegi poslanci in drage, spoštovane, najlepše kolegice poslanke", bi verjetno bilo vse v redu, pa bi lahko takih puhlic trosil 25 minut in me nihče nikoli ne bi prekinil. Če povem, da je nekdo butast, da ne razume, ali še krajše, po slovensko rečeno, da je bedak, takoj predsednik ustavi, vzame besedo, gre za sovražni govor. Ne, gospod predsednik, to ni sovražni govor. Sovražni govor je točno definirana zadeva, to pa ni. To je pa samo užaljenost, neka čudna užaljenost, pa dostikrat niti ne zaradi sebe, ampak za vsak slučaj je bolje, da ga prekinem in da sem jaz užaljen, zato ker bi lahko bil kakšen moj kolega ali kolegica užaljena, pa zato, da ne bo, bom jaz človeku odvzel besedo. Ampak to ni delo v parlamentu. Tako resen predsednik Državnega zbora ne more delovati. Morda bi bilo bolje, če bi se spustil v kakšne zadeve, pa bi popravil angleški prevod, ki še zmeraj pravi, da smo skupščina. Ampak po drugi strani pa ko pomislim na vse skupaj, morda smo pa res še skupščina. Nekateri imajo še zmeraj v glavi skupščinski sistem navkljub temu, da ga nimamo več od leta 1992, in tako nas tudi gledajo v svetu – kot nek stari relikt nekdanjih časov, kjer so si tisti, ki so vladali, lahko dovolili čisto vse. V naši stranki bomo podprli razrešitev predsednika Državnega zbora, v naši poslanski skupini, čeprav vemo, da bo obstal na tej poziciji, še posebej ob pomoči Slovenske ljudske stranke in DeSUS, ampak vseeno. Mi bomo povedali svoje in smo tudi povedali svoje. Kajti v Poslanski skupini SNS smo tisti, ki povemo naglas, v obraz, ne pa za hrbtom. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Kolegice in kolegi, prijazen pozdrav! Prijazen pozdrav pa tudi mojemu predsedniku Državnega zbora Pavletu Gantarju, za katerega sem prepričan, da bo tudi danes ostal na tej funkciji, kajti malo več kot deset je še tistih, ki so se podpisali, ki so pripravljeni tudi poslušati in slišati tako opevano odprto besedo. Lahko je dati podpis, potem se pa takrat v Državnem zboru, kjer govorimo o podatkih, o dejstvih, temu poslušanju izogniti. Kolegice in kolegi, v tem mandatu že drugič kot vodja poslanske skupine predstavljam stališče Poslanskega kluba LDS do razrešitve predsednika Državnega zbora. Naj povem, da tako kot takrat tudi tokrat predloga za razrešitev ne bomo podprli, saj predlagatelji niso navedli niti enega samega resnega argumenta, na podlagi katerega bi lahko ocenili, da dr. Pavel Gantar svojega dela ni opravil v skladu s Poslovnikom Državnega zbora, kateremu je zavezan. Kaj pa predsednik Državnega zbora sploh počne, da bi ga nekateri zaradi notranjepolitičnih razmer, nabiranja političnih točk, kupovanja medijskega časa in cenenega populizma želeli kar tako na hitro razrešiti? Predsednik Državnega zbora predstavlja Državni zbor, sklicuje in vodi tudi seje Državnega zbora, podpisuje zakone in druge akte, ki jih sprejema Državni zbor, skrbi za uresničevanje z ustavo, zakonom in s tem poslovnikom določenih razmerij z Državnim svetom, s predsednikom republike, z vlado in z drugimi državnimi organi. Skrbi za sodelovanje s predstavniškimi organi drugih držav, z mednarodnimi parlamentarnimi inštitucijami ter z mednarodnimi organi in organizacijami. Skrbi za izvajanje tega poslovnika. Dodeljuje zadeve v obravnavo delovnim telesom Državnega zbora, odloča o sporih glede pristojnosti med delovnimi telesi, odloča celo o službenih poteh poslancev v tujino, če za takšno odločitev ni pristojno nobeno delovno telo, in opravlja tudi druge naloge v skladu z ustavo, zakonom in Poslovnikom Državnega zbora. In pa še 2. točka 19. člena našega poslovnika: "Predsednik Državnega zbora opravlja svojo funkcijo do prve seje novoizvoljenega državnega zbora." In za to gre, kolegice in kolegi, da v tem državnem zboru ni nič več sveto. Za doseganje določenih kratkoročnih ciljev je potrebno prav vse. Da se fotokopirati in ponarejati dokumente, da bi zamenjali kar direktno izvoljenega predsednika države. Smo v času, ko nekaterim ni všeč himna, bi radi drugačno. Nekateri bi radi kar tako predčasne volitve, na hitro, in danes bi pa kar zamenjali predsednika Državnega zbora, zato ker je nekdo nekomu ukradel neko politično igračko, ki se ji reče sklic izredne seje, sedaj bi ga pa kar zamenjali. Zagotovo je tudi ta zahteva za razrešitev, tako kot prva, zloraba poslovnika. Dve stranki sta vložili zahtevo za sklic izredne seje, ki pa ni izpolnjevala vseh poslovniških zadev. Predsednik zbora je korektno v skladu z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in v skladu s svojimi dolžnostmi, ki izhajajo iz poslovnika, od predlagateljev zahteval nič več in nič manj, samo dopolnitev zahtevka za sklic izredne seje, kar se, mimogrede, ni zgodilo ne prvič in verjetno tudi zadnjič ne. Toda tokrat za razliko od drugih primerov predlagatelji izredne seje niso dopolnili svoje zahteve. Čas ni bil pravi, pa tudi tistega namena, ki so si ga zadali, ne bi dosegli. Glede na to, da bi dopolnitev gradiva pomenila izvedbo izredne seje po super referendumski nedelji, se predlagateljem popravljanje gradiva v skladu s poslovniškimi zahtevami ni zdelo niti potrebno, saj je bil glavni namen seje, da se le ta zgodi pred referendumom. Da pa gradivo, ki so ga pripravili v največji in najmanjši opozicijski stranki, ne bi šlo v nič kar tako, so predlagatelji izredne seje ravnanje predsednika zbora, ki je storil samo to, kar mu nalaga poslovnik, zlorabili za zahtevo po njegovi razrešitvi, in o tem bo danes časa govoriti več kot 7 ur. To je očitno eden najpomembnejših, najpotrebnejših protikriznih ukrepov, ki jih predlagajo podpisniki. Ta trenutek niso pomembne ne reforme ne javnofinančno stanje, kaj šele delovna mesta in še kaj. Ta trenutek je najpomembnejša razrešitev predsednika Državnega zbora in vsi problemi bodo v trenutku rešeni. Ampak takšnega smo že vajeni, in tudi ljudje so te dokaj prozorne politične igrice že spregledali. Stranki, ki to predlaga, ni tuje tudi kreativno urejanje dokumentov, še enkrat, za produciranje lažnih obtožb predsednika republike, ji niso tuje zlorabe poslovnika za ustvarjanje vtisa nekakšnih izrednih razmer, ki pa jih ravno s takimi dejanji, kot je današnje, skušajo ustvariti sami vsak trenutek in povsod. Tako opevana, sedaj je moderen izraz, tranzicijska desnica očitno ne izbira sredstev za doseganje političnih ciljev. Nikdar in nikoli ne kaže kakšnih zadržkov, nič ni več sveto, in tako je tudi danes. Gospe in gospodje, v tej umazani politični raboti v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ne želimo tvorno sodelovati. Želim, da teh 7 ur namenimo koristnejšemu delu in razmišljanju. Zagotovo bomo razpravo spremljali in se takrat, ko je treba, tudi oglasili. Kajti stalno prepuščanje medijskega prostora in javnosti populističnim teorijam zarote, poslovniškim zlorabam, izkrivljanju dejstev ni nekaj, kar bi bilo vredno naše podpore. Je pa treba takrat, kadar se v razpravah in tudi v predstavitvah stališč parlamentarnih strank določene zadeve ponavljajo vztrajno, ponovno in ponovno kot laži, povedati tudi nekaj resnic, pa tiste najbolj opevane. O NPU govorijo in bodo svoje povedali preiskovalni organi. In če je kaj narobe, je treba to odpraviti, popraviti ali pa prevzeti odgovornost. Bulmastifi – kdo je že usmerjal preiskavo in vodil tožilstvo, če je bilo kaj narobe? NLB, nagrada – ne vem, jaz sem dvignil roko za nek zakon, ki je 90 % te nagrade vrnil v proračun. Veliko se govori o novih obrazih. Se strinjam, od osamosvojitve, trgovine z orožjem se pojavljajo vedno eni in isti. Sem pa vesel sporočila, da se umikajo s sodišč v zadevah, ki so v demokratičnih državah že vnaprej absurdne, obsojene na neuspeh, in resen ter odgovoren politik kdaj kakšno požre tudi na svoj račun in s pozicije moči ne teče po zaščito na sodišče. Nekaj je bilo danes govora tudi o policistih, oboroženih in ne vem še kakšnih. Z njimi nimam težav, saj tako bolje in kvalitetnejše opravijo svojo nalogo. Imam pa težave takrat, kadar po parlamentu hodijo oboroženi poslanci, tisti, ki doma neupravičeno trgujejo in posredujejo orožje, od bomb naprej, ali pa s puškomitraljezi vabijo na ples. Takrat pa imam težave in takrat je prav, če predsednik Državnega zbora kdaj komu tudi za kaj neprimernega vzame besedo. Nekdo je govoril v začetnih, uvodnih razlagah o zdravi pameti – se strinjam, podpišem, samo zdravo kmečko pamet je treba imeti in jo uporabljati. Mi jo danes bomo, in razrešitve predsednika Državnega zbora ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev Solidarnost bomo razpravi v zvezi z zahtevo za razrešitev predsednika Državnega zbora Republike Slovenije namenili natančno toliko časa, kolikor menimo, da je v tej zahtevi racionalnega jedra, kolikor menimo, da je upravičena in korektna. To pomeni, da v razpravi ne bomo sodelovali, nihče izmed nas. Ko smo se odločali o tem, ko smo prebirali gradivo, ki je bilo posredovano, smo razmišljali predvsem o tem, kaj lahko ta zahteva in njena eventualna realizacija prispeva k temu, da bomo lažje in učinkoviteje reševali socialno problematiko, ki je pri nas pereča. Ničesar ne najdemo. Kaj lahko prispeva ta razprava k temu, da bo gospodarstvo imelo olajšane razmere za pozitivno gospodarjenje? Tudi ničesar. Kaj si lahko obetamo od take razprave za drugačen odnos do razvoja, do naše razvojne politike, kar je tudi ena izmed nuj? Ponovno ne najdemo ničesar. Kaj bi eventualno lahko prispevala taka razprava k temu, da bi se začeli resnično zavedati tega, k čemur se tako rekoč vsi zaklinjamo – da je treba pristopiti k tistim aktivnostim, ki bodo vodile v nizkoogljično družbo? In tako bi lahko naštevali še do izteka najavljenega časa in bi naštevali same ničle v zvezi s prispevkom, ki bi ga lahko ta razprava ali razrešitev dala. Zato mi ne le, da ne bomo sodelovali, temveč bomo tudi nasprotovali temu predlogu za razrešitev, pri tem pa uprli zelo vprašujoče svoje poglede v naslednje dni in čakali, kaj se bo zgodilo, kaj bo ta okrnjena manjšinska vlada, tudi personalno okrnjena, lahko dobrega predlagala za razpravo v Državnem zboru, ki ga bo po novem skoraj v celoti vodila opozicija. Res čudna država, in naše čudenje za prihodnje dni ne more koga prav posebej presenetiti. In prav zanimivo bo spremljati tiste dobre predloge, ki bodo predlagani, ki smo jih mi pripravljeni podpreti. In še enkrat povem, da nismo pripravljeni podpreti tega, kar je ta predlog razrešitve pravzaprav pripravljal – razpihovanje ognja pod grmado, na kateri se cvre celotna nekdanja koalicija, če povzamemo bistvene točke za sklic izredne seje. Ne bomo sodelovali v tem, da bi bili apologeti kogarkoli, pa tudi v tem ne, da bi najbolj uživali takrat, kadar tiste, ki so na grmadi, najbolj žge.
Besedo ima Melita Župevc v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Cenjeni poslanke in poslanci! Na poziv Poslanske skupine SDS po razrešitvi predsednika Državnega zbora Socialni demokrati odgovarjamo z "ne". Ne bomo glasovali za razrešitev predsednika parlamenta, ker razlogov zanjo ni. Predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora ne govori o Pavlu Gantarju. Govori o stanju politične kulture tukaj in zdaj. Govori o želji povzročiti parlamentarno krizo, govori o želji ustvarjati izredne razmere. In v tej politični igri poslanke in poslanci Socialnih demokratov, kot rečeno, ne bomo sodelovali. Niti v svojih razpravah ne bomo branili Pavla Gantarja. Aktualni predsednik Državnega zbora niti ne potrebuje obrambe. Če jo rabi kdo, jo rabi institucija Državnega zbora kot taka, jo rabi zakonodajna veja oblasti, pred zlorabami, pred nespoštovanjem, pred ignoranco, pred tem, da bi jo vsak, ki ima pet minut časa, brezobzirno napadal, pa najsi bo z granitnimi kockami ali z besedami. Drugič imamo v tem mandatu na mizi predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora, in poslanci SDS se spet zaklinjajo na Ustavo Republike Slovenije in na Poslovnik Državnega zbora, ti isti poslanci, ki na pravne akte ne dajo veliko, ki taisti poslovnik uporabljajo oziroma zlorabljajo tako kot sami želijo in tako kot jim to najbolj ustreza, ki zlorabljajo proceduro, kadar le lahko, ki sklicujejo seje, ki niso sklepčne, ki sklicujejo seje brez vsebine. Ta predlog za razrešitev je neke vrste zloraba, ker ni nič drugega kot seznam predlogov za javno obračunavanje s posamezniki, in odraža stanje duha, ne v tej državi, ampak v stranki, ki takšne pobude piše. Takšne pobude kot jo imamo danes zato ni mogoče označiti drugače kot nespodobne. Zakaj niso, kot je bilo danes že rečeno, predlagatelji izredne seje, katere dopolnitev je zahteval predsednik Državnega zbora, preprosto te zahteve dopolnili, v skladu s poslovnikom, na katerega se sklicujejo? Zato, ker se verjetno to ne izplača. Večjo javno odmevnost bo sedaj verjetno imela ta razprava; odprla bo več medijskega prostora. Nekateri vidijo na obzorju volitve, in predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora je nedvomno del te že začete predvolilne kampanje. Nacionalni preiskovalni urad, bulmastifi, Dars so tako prikladne teme, da jih je mogoče slačiti prav v vsako zahtevo za izredno sejo, uporabne ob vseh letnih časih, ob vseh prilikah. V tem parlamentu smo o njih razpravljali ure in ure, in kdor trdi, da se tej temi izogibamo, prav nesramno laže. Zelo pomenljiv je tudi jezik, ki ga uporablja SDS o predlogu za razrešitev. Ta jezik najbolj nazorno govori o odnosu do inštitucij, do ljudi, do politike nasploh. Naj navedem tri primere, citate. "Predsednik Državnega zbora se obnaša, kot da so te svinjarije, ki so se in se še dogajajo pri NPU, bulmastifih, Darsu, AUKN, pri dokapitalizacijah bank in drugod, v nacionalnem interesu." Ali pa, citiram: "Pahorjeva oblast pa molči. Tudi mediji ji ne težijo preveč, ker naj to javnosti ne bi zanimalo." SDS motijo tudi tisti, citiram, "ki uživajo pokojnine na osnovi posebnih zakonov oziroma privilegijev, na primer Milan Kučan, dr. Spomenka Hribar". Da ne omenjamo tudi vsega tistega, kar je domnevno zagrešil še aktualni predsednik republike dr. Danilo Türk. In takšne obrazložitve pišejo politiki, ki želijo vladati tej državi, ki se predstavljajo kot rešitelje vseh težav. To je raven politične kulture, ki se tako zelo želi povzpeti na oblast. Politične nasprotnike se v normalnih parlamentarnih demokracijah napada z argumenti, ne pa z gostilniškim jezikom. Ni mogoče oporekati dejstvu, da državljanke in državljani niso zadovoljni s trenutno politiko. Ampak, predlagatelji, tudi vi ste del te politike. Tudi vi ste del tega parlamenta in tudi vi soustvarjate slovensko politično kulturo. Ta parlament je doslej, to si upam trditi, svoje delo opravljal odgovorno in vestno – če izvzamemo nekaj odklonskih primerov, na primer januarja leta 2009, ko so tudi mediji zapisali: "Državni zbor v krizi." To je bilo takrat, že na začetku mandata, ko se je SDS odločila, da bo v svoji drži vztrajala, dokler koalicija ne bo priznala, da je bila Janševa vlada uspešna, nato pa se lahko nadaljuje preostala procedura. Opozicijska stranka se je torej odločila, da bo blokirala delo parlamenta, dokler ta parlament ne prepozna, da je bila Janševa vlada najboljša. Tudi to je odraz parlamentarne kulture, ki jo soustvarjamo. Prav SDS je k boljšemu stanju duha in ugledu slovenskega parlamentarizma pred časom prispevala še briljanten predlog, da bi se vsi poslanci testirali na prisotnost drog. Zakaj se ne bi testirali še na poštenost, na resnicoljubnost? Kakšna je ta politika, ki ne premore niti samospoštovanja, ki izhaja iz predpostavke, da je vse v tej državi slabo, da smo vsi moralno vprašljivi? Kakšna je ta politika, ki ne premore spoštovanja do drugačnih? V tem državnem zboru smo v tem mandatu poslušali razprave, ki nam ne morejo biti v ponos, ob katerih bi morali zardevati, razprave nestrpnosti, nespoštovanja, nerazumevanja. Ob tem želim posebej izpostaviti še nekaj. Ni res, da ta parlament ni spodoben odločanja in da svoje odločitve prelaga na državljanke in državljane. Ta parlament je v tem mandatu, pod to koalicijo, sprejel vse pomembne odločitve, na referendume pa je večino izmed le-teh, za državo pomembnih odločitev, poslala SDS. Referendum je postal orodje dnevne politike, zlorabe, tako kot so postale izredne seje, zahteve za razrešitve in tako dalje. To ni naša skupna politika, v tem smo si različni. Sprejemati odločitve pomeni nositi odgovornost, prelagati odločitve na druge pa pomeni izogibanje tej odgovornosti. Mineva 20 let naše samostojnosti. To so dnevi, ko bi morali čutiti ponos, vznesenost, radost. In te dni bi se seveda morali realno ozreti na to, kje smo, kakšno pot smo prehodili in kaj nas čaka, kako zrela je naša parlamentarna demokracija. Seveda imamo probleme; kdo pa jih danes nima? Katera država v Evropi ali širše je danes imuna pred njimi? Ja, imamo brezposelne, imamo blokado pred sprejemanjem pomembnih strukturnih reform, imamo veliko nezadovoljstva. Podatki o nezadovoljstvu državljanov Slovenije z demokracijo in osrednjimi državnimi ustanovami so zaskrbljujoči in kažejo, da večina ni zadovoljna z demokracijo, kot jo živimo. Ne glede na gospodarsko krizo pa so državljani bolj zadovoljni s svojimi materialnimi razmerami kot z demokracijo. To je zelo pomenljivo. Gospodarske razmere torej niso razlog za to. Med najslabše ocenjenimi so prav stranke in Državni zbor. In te stranke in ta državni zbor smo vsi, ki sedimo v njem, vseh 90 poslank in poslancev. In naj si za konec izposodim besede svojega kolega, ki je v razpravi o prihodnosti parlamentarne demokracije dejal: "Demokracija je lahko način življenja le, če je umeščena v kulturo, ki jo ceni in izvršuje, najprej v njenih osrednjih ustanovah." Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Tanko v imenu predlagateljev.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Če si malo izposodim; pred nebeškimi vrati sodi o tem, kaj gre v nebesa in kaj ne, sveti Peter. V Državnem zboru pa sodi o tem, kaj bo šlo na sejo Državnega zbora in kaj ne, njegova svetost Pavel. Čeprav pri nas noben akt, ki ga imamo, ne ustava, ne Poslovnik Državnega zbora, ne drugi akti, ne določa, da ima predsednik Državnega zbora v tem primeru kakršnokoli funkcijo oziroma pravico. Nikjer ni napisano. Zato bi, preden odpremo to razpravo, predlagal predsedniku Državnega zbora, da prebere člen ustave ali poslovnika, kjer mu je ta pravica podeljena, da odloči o tem, kdaj gre kakšna zadeva na sejo Državnega zbora in kdaj ne. Tega v Ustavi Republike Slovenije ali v Poslovniku Državnega zbora ali kjerkoli drugje ne boste našli. In če nekdo odloča, vzame pravico, pa naj bo to predsednik Državnega zbora ali kdorkoli drug, da odloči o tem, kaj je sposobno za Državni zbor, kaj sme Državni zbor in kaj ne, potem zlorabi funkcijo, zlorabi oblast. O tem v tem državnem zboru govorimo drugič v tem mandatu. Drugič se je zgodilo, da predsednik Državnega zbora ni sklical izredne seje Državnega zbora, čeprav v ustavi natančno piše, v katerih primerih jo mora, in tudi v poslovniku, dodatno, v katerem času mora biti to izvedeno. To se ni zgodilo prvič, to se je zgodilo sedajle že kar osmič, devetič. Ko predsednik Državnega zbora govori o tem, da je presodil, da v tistem obdobju pred referendumom take seje ni primerno sklicevati, ker bi jo predlagatelji zlorabili za brezplačno referendumsko kampanjo, je močno presegel pooblastila, ki jih ima kot predsednik Državnega zbora. Te pravice, da bi na osnovi take ocene predsednik Državnega zbora preprečil sklic izredne seje, nima. Lahko jo ima njegova politična skupina, lahko jo ima koalicija, ki to podpira, lahko tudi naglas pove, vendar to ni razlog, na osnovi katerega bi lahko predsednik Državnega zbora odločil, da seje ne bo sklical. Še nekatere zadeve bi kazalo ob tem omeniti. Mi smo na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki je bilo podano in je prišlo 25. maja, še isti dan dali dopolnitev, popravek teh naših zahtev. Mi seje, ki smo jo zahtevali 13. maja, nismo umaknili, tako kot poskušate z interpretacijo poslovnika vi ugotoviti. Vi ste nam poslali nek predlog za dopolnitev, ne vem sicer, zakaj, ker za to ni bilo tudi nobenega razloga, niti podlage, ampak mi smo kljub temu v roku znotraj tega še isti dan to zadevo izpolnili. In tri dni časa je še ostalo, da bi predsednik Državnega zbora to izredno sejo lahko sklical, pa je ni. V svoji razpravi, ki jo je imel, je ugotovil, taisti predsednik Državnega zbora, da sta dve zahtevi tudi po njegovem mnenju že takrat izpolnjevali pogoje za sklic izredne seje. To je povedal v razpravi v svojem uvodu. To se pravi, da se je sam ujel na laži, da se je sam ujel pravzaprav na tem, da se je zavestno odločil, da bo kršil ustavo in da bo kršil Poslovnik Državnega zbora. Jaz razumem, da koalicija drži štango pri teh nečednih dejanjih, ampak to ni prvič. Ta koalicija drži in podpira svoje najvišje predstavnike, ministre, predsednike strank, v vseh dejanjih, ki so obremenjena s sumi korupcije, klientelizma, grabežljivosti in tako naprej. Ni se še zgodilo v tem državnem zboru, da bi, na primer, eden izmed predstavnikov, vodij poslanske skupine katerikoli koalicijske stranke obsodil, recimo, dejanja, ki se dogajajo pri pomurskem zakonu, pri dogajanjih, povezanih z neko gospo v kabinetu predsednika Vlade, da bi kdorkoli karkoli žal rekel o zadevi Ultra, bulmastifi, ali karkoli drugega, da bi sploh ugotovil, da je pri teh stvareh kaj narobe. To se v tem državnem zboru v tem mandatu še ni zgodilo. Gospod predsednik Državnega zbora bi lahko v svojem uvodu povedal, da smo 21. aprila lansko leto na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe dali popravek zahteve, in sicer za izredno sejo, na kateri bi obravnavali domnevno zlorabo policije v politične namene in domnevno uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov. Na ta dopolnjen predlog ni bilo niti novega mnenja Zakonodajno-pravne službe niti novega odgovora predsednika Državnega zbora, in niti seja ni bila sklicana. Leto dni in še nekaj mesecev je tega, pa niste ugotovili, da je na tem področju nekaj narobe. Jaz menim, da je to, da si nekdo na tak način svobodno interpretira, kdaj ima kdo pravico zahtevati izredno sejo in kdaj ne, nedopustno. Za to imamo pravila, zapisana v ustavo, za to imamo pravila, zapisana v Poslovnik Državnega zbora. Če prvi med nami ne spoštuje pravil, ki so zapisana v teh dokumentih, potem je povsem jasno, da jih ne spoštuje nihče in da je to norma, ki je postala pravilo v tem mandatu. To je norma. Tudi to, da smo mi zahtevali izredno sejo, na kateri bi obravnavali razrešitev predsednika Državnega zbora – za to nismo dobili nobenega mnenja Zakonodajno-pravne službe, se je zgodil sklic. Predsednik se ne sklicuje na nobeno mnenje, vendar ta seja, ta točka dnevnega reda ni sklicana niti na način, kot predpisuje ustava in kot je bila zahteva vložena, in niti ne v času kot bi morala biti po Poslovniku Državnega zbora. Torej, kaj se gremo? Ali je predsednik Državnega zbora tisti, ki arbitrira o tem, kdaj bo sklical, kako bo sklical, ali je dolžan pri svojih odločitvah upoštevati tisto, kar mu zapovedujeta tako ustava kot tudi poslovnik? Tukaj ste nekateri te akte citirali. Dvomim, da ste jih razumeli, dvomim, da ste razumeli, kaj ste prebrali. Samo prebrali ste, toliko da vam je šel tam čas v tisto kvoto, ki ste si jo najavili. Še nekatere druge stvari, na katere je treba opozoriti. Tukaj ste nekateri govorili predvsem o Janezu Janši. Polovica razprav v stališčih koalicijskih poslanskih skupin je bila namenjena predsedniku Slovenske demokratske stranke, Janezu Janši. Če prav vem, sem podpisal dokument, v katerem ni z eno besedico omenjen, z eno besedico. Ne Miheljak, ne Janša, ne trgovina z orožjem, ne osamosvojitev, ne ne vem kaj. Podpisal sem zahtevo s točno določenimi zadevami, ki se nanašajo na bančni sistem, na Nacionalni preiskovalni urad, na bulmastife in na Dars. V niti eni od teh točk predsednik SDS Janez Janša ni udeležen. Ni sodeloval pri teh zadevah, ki se dogajajo v tem mandatu, pri niti eni od teh. So pa sodelovali, odločali in usmerjali postopke pri teh zadevah pravzaprav vsi tisti, ki so na ključnih funkcijah v koaliciji, resorni ministri, vodje poslanskih skupin oziroma poslanskih klubov, vsi tisti, ki ste se udeleževali skupnih klavzur na Brdu ali še kjerkoli drugje, vsi tisti, ki ste odločali na svetih svojih strank, vsi tisti, ki ste mižali, ko so se te zadeve, ko so se te nepravilnosti ugotovile, in potrjevali in glasovali proti temu, da bi kogarkoli, ki bil celo interpeliran, razrešili. In potem doživljamo neke izjave v kakšnih slabih trenutkih nekaterih vodij koalicijskih poslanskih skupin, ko ugotavljajo, da bi nekaj že davno morali storiti oziroma da bi tisti, proti katerim je bila vložena interpelacija ali teče preiskovalni postopek v Državnem zboru, morali sami odstopiti. Tako je to. In to sprenevedanje, ki smo mu priča v tem mandatu Državnega zbora, ne vodi nikamor. Ne vodi nikamor. To pomeni, da se zavedate vseh pasti, vseh problemov, vseh nezakonitosti, vseh klientelističnih in koruptivnih ravnanj, vendar niste sposobni odreagirati, zato ker so to vaši, zato ker so to vaši predsedniki strank, zato ker so to vaši ministri. Izključno zato. Vse podlage so za to, da bi se marsikaj drugače naredilo znotraj programov strank, znotraj aktov strank, če že govorimo o teh internih zadevah, predvsem pa zaradi tega, ker se nekatere zadeve dogajajo in vodijo preiskovalni postopki na osnovi kazenskih zakonov oziroma Kazenskega zakonika. Po uradni dolžnosti celo nekatera potekajo. In predsednik Državnega zbora se je odločil, da sejo, na kateri bi razpravljali o štirih točkah, o štirih velikih problemih, tudi slovenskega gospodarstva, če želite, ker bančni sistem je del slovenskega gospodarstva, Dars je največji investitor v tej državi – ne dovolite govoriti. Ne dovolite govoriti. Preprečujete razpravo. Pa vaši argumenti pravzaprav niso na trdnih temeljih. Tudi pred časom, takrat, ko je izbruhnila afera Golobič, ko je prišlo na dan, da predsednik stranke ni korektno obvestil javnosti o tem, ali ima ali nima premoženja v neki instituciji, ki ima sedež v tujini, se je zgodila ena znamenita tiskovna konferenca vodstva stranke Zares, na kateri so sodelovali generalni sekretar Bogdan Biščak, pa gospod Franci Kek, pa ministrica, ki bo kmalu bivša, Irma Pavlinič Krebs, in predsednik Državnega zbora Pavel Gantar. In tam je generalni sekretar vaše stranke dejal, da bi vsi, ki ste tam bili, ravnali enako kot gospod Golobič, torej da bi se zlagali. Nihče tega ni demantiral, nihče tega ni zanikal, kljub temu da so bili poslani tudi pisni pozivi, da bi komentirali to zadevo. Nihče ni odreagiral. In sedaj nam vi, ki bi ravnali enako kot gospod Golobič, vaš minister, prodajate, da mi prenarejamo, da mi ponarejamo, da mi sklicujemo neke zadeve na nek neustaven in neposlovniški način. Kako to morete? Vi, ki ste z izjavo že leta 2009 pokrili ravnanje svojega predsednika stranke, gospod Juri. Tam so bili vaši predstavniki in so pokrili njegovo ravnanje. Zanimivo! In sedaj govorite in moralizirate o tem, ali imamo predlagatelji pravico kaj sklicati ali ne. Govorite o tem, da ne želimo govoriti o gospodarskih temah. Dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke in Nove Kreditne banke Maribor je gospodarska tema. Nekaj sto milijonov evrov denarja je šlo v to banko mimo in na način, ki je sprožil celo spore v koaliciji. Državni denar je bil investiran, v enem primeru proračunski, v drugem primeru pa prosta sredstva gospodarskih družb, Pošte Slovenije, Eles Gen, Gen energije – koga še? Na način mimo odločitev katerihkoli pristojnih organov. In ko že govorite o tem, da mi sklicujemo neke izredne seje in da Državni zbor ni pristojen za, recimo, razpravo o bančnem sistemu in Banki Slovenije, pa sta obe banki v večinski državni lasti. Vi ste samo nekaj dni nazaj, 14. junija, sklicali nujno sejo treh odborov, gospodarstva, financ in prometa, samo zato, da bi se ukvarjali in da bi dali pokritje dokapitalizaciji Adrie Airways. Pa zanimivo je še – kaj? Da vam povem. Gradivo, ki ga je poslala Adria Airways, je prišlo v Državni zbor isti dan. Isti dan. Pa me zanima, ali je predsednik Državnega zbora dal Zakonodajno-pravni službi, da je preverila, ali je ta zahteva utemeljena, ali so zadeve jasne, da bi o tem razpravljali v Državnem zboru, ali niso. Ko je odgovarjal oziroma zahteval od mene, da kot prvopodpisani za tisto izredno sejo popravimo to našo zahtevo, ni nič napisal konkretno o tem, zakaj naj bi se šlo. Napisal je samo, da so nekateri izrazi nedoločni ali neprimerni, da nek predlog priporočila ni dopusten in da ni jasno, ali so štiri ali ena točka dnevnega reda – pa je bilo vse jasno, ker je bilo tudi besedilo napisano 1., 2., 3., 4. točka in so bili predlogi priporočil k 1., 2. in 4. točki, in tudi EPA ste določili tako navsezadnje. Potem vas je celo zmotilo, da so nepravilni naslovi nekaterih aktov, zato ker smo napisali "predlogi priporočil" namesto "predlog priporočil". Gospod predsednik Državnega zbora je napisal eno stran, zakaj je zavrnil našo zahtevo. Moram reči, da nobenega argumenta ni v njem. In ko je zapisal, da so nekateri izrazi nedoločni in ko beremo, kateri izraz je nedoločen, se je gospod predsednik Državnega zbora oprl na mnenje Zakonodajno-pravne službe, kjer piše, da ni možno natančno ugotoviti, kaj pojem slovenski bančni sistem pomeni. Ali si predstavljate?! Ga ni državljana Republike Slovenije, ki ne bi vedel, kaj pomeni bančni sistem, in to skoraj od dojenčka naprej. Pa še nekaj. V tem mandatu Državnega zbora smo Zakon o bančništvu – dr. Gantar je predsednik tega državnega zbora – popravljali trikrat, in to piše v mnenju, taistem mnenju Zakonodajno-pravne službe, pa ni nihče ugotovil, da je kaj neprimernega, nejasnega ali nedoločnega. Trikrat smo popravili ta zakon, in celo Zakonodajno-pravna služba piše, da Zakon o bančništvu uporablja ta izraz. Torej, kaj zahtevate od predlagateljev te izredne seje? Da se spomnim nek nov izraz? Da slovenski bančni sistem definiramo drugače, kot je zapisano v zakonu? Tu se vidi argumentacija, zakaj je bilo treba to sejo zminirati na tak ali drugačen način, z vsemi sredstvi. Ko je predsednik zapisal, da ni primeren nek izraz – mi smo pri Darsu zapisali, da od Vlade pričakujemo, da bo ravnala tako in tako. In konkretno za to obrazložitev v tej obrazložitvi Zakonodajno-pravne službe piše, da ta izraz ni primeren. Pričakovanje Državnega zbora, da bo Vlada nekaj storila, je neprimeren izraz. Razumi, kdor more. Razumi, kdor more. Predsednik Državnega zbora, če bi vi radi, da bi mi napisali, da je Vlada Republike Slovenije storila vse v primeru Darsa, ste se zmotili. Ampak izrazili smo pa pričakovanja, da bo Vlada v skladu s svojimi pooblastili ukrepala, da bo ukrepala proti Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb, da bo ta ukrepala naprej do Darsa in tako naprej. Nemogoče zahteve, ki ste jih postavili pred nas. Ampak pomembno je, da ste v svoji razpravi tudi povedali, da sta dve točki izpolnjevali vse kriterije za sklic izredne seje, po dopolnitvi. Toda seje niste sklicali, tudi s tistima dvema točkama ne! Mi zahteve nismo umaknili, in tudi vi je niste zavrgli. Predlagali ste dopolnitev. Se pravi, da je tekel postopek in mi smo pravočasno v odprtem postopku predlagali popravke. Mi smo šele 31. maja zahtevo za sklic izredne seje umaknili, ne prej. In to manipuliranje, da si predsednik Državnega zbora dovoli, kdaj začne teči postopek, je neprimerno. Poglejte, kako ste ravnali v primeru drugih aktov, ko ste zahtevali dopolnitev! Mislim, da na tak način te zadeve in tega državnega zbora ni mogoče voditi. Mislim, da je problem tudi v tem, da predsednik Državnega zbora nima nobenega mandata za odločanje o tem, kaj so menili predlagatelji, ali kaj so kanili storiti predlagatelji, ali zakaj so neko zahtevo vložili ravno 13. maja in ne 15., 25. maja ali pa tri dni prej. To ni naloga predsednika Državnega zbora. In to namigovanje na to, da smo 13. maja vložili zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora zato, ker smo si hoteli kupiti brezplačne termine ali pa termin v predreferendumski kampanji, je vaša fikcija in vaše namigovanje. To je zloraba! Gospod predsednik Državnega zbora, mi vam bomo jasno povedali, kaj predlagamo, kaj želimo, kdaj želimo in zakaj je tako. Za to ne potrebujemo nobenega predstavnika nobene parlamentarne politične skupine, ne iz LDS, ne iz Zaresa, ne iz Socialnih demokratov. Tudi način delovanja, ko se hvalite, kaj vse je ta trenutek v Državnem zboru, kakšna kriza je in kakšna milost je za opozicijo, da ima celo tri predstavnike, tri vodstvene funkcije v Državnem zboru, ki so s strani opozicije – to ni nobena milost. To je samo še ena perverznost, ki se je zgodila v Državnem zboru, ko imamo stranke istočasno v opoziciji in vodijo ključne funkcije njihovi predstavniki na drugi strani, in pravzaprav na nek zelo netransparenten način podpirajo predvsem slabe predloge Vlade. Vi boste s tem, ko ste formalno šli v opozicijo, vzeli opoziciji možnost postavljanja poslanskih vprašanj predsedniku Vlade, kar se je že zgodilo, in boste tam štirje, ki boste postavili koalicijska poslanska vprašanja. S tem ste dosegli, da bo opozicija imela večino v preiskovalnih komisijah in bo sprejela sklepe, ki bodo po volji koaliciji, da bo že opozicija to sprejela. In vi boste v imenu opozicije s tem dosegli, da boste odločali o vseh prodajah državnega premoženja, kar ga je še ostalo – ta strategija bo zdaj enkrat prišla v Državni zbor –, in boste s tem naprtili in razširili to breme na opozicijo. To je vaš cilj in vaša naloga. Enako se dogaja tudi z zakonom, s katerim nameravate privatizirati javne zavode. To so vaši cilji. In s tem, ko bo manjšinska vlada, ki bo dobila nekritično podporo, boste trgovali z državnim premoženjem zato, da bo ta podpora Vladi funkcionirala naprej in da boste izpeljali vse tisto, kar sicer formalno kot predstavniki koalicije ne bi mogli. To je vaš cilj. Praktično za vse stvari, ki bodo sprejete, bo pisalo, da je tudi opozicija podprla predloge, ki jih predlaga Vlada, to je to, slabe predloge Vlade. Pri strategiji upravljanja z državnim premoženjem je tega zelo veliko. Zelo dobro bi bilo, da ste tudi tisti, ki tako vehementno izražate podporo predsedniku Državnega zbora, kritični do svojih dejanj, do dejanj svojih koalicijskih partnerjev in tudi do dejanj predsednika Državnega zbora, čeprav je vaš strankarski kompanjon. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ne bom se preveč ukvarjal s tem. Moram reči, da sem skrbno spremljal predlog obrazložitve za mojo razrešitev. Kolegi, ki so bili zraven, so ugotovili, da je predstavnik predlagatelja v 14 minutah 2 minuti porabil za ukvarjanje z menoj in s predlogom za razrešitev, vse ostalo pa je bilo govora o bulmastifih, NPU, Darsu in tako naprej. Te razprave se jaz ne bom udeleževal. Še enkrat moram predvsem povedati, da seje nisem mogel sklicati, ker je bila zahteva umaknjena. Bila je dopolnjena, začel je teči nov rok, določili bi termin, in tiste točke, ki izpolnjujejo pogoje, bi šle v obravnavo. To se ni zgodilo, žal mi je. Vaša zahteva, da bi mojo razrešitev obravnavali na izredni seji, in da to še ponavljate, me malo čudi. Za božjo voljo, če niste sposobni napisati razlogov, zakaj predlagate izredno sejo za razrešitev, pa dajte povejte meni, pa bom jaz namesto vas napisal in bom podpisal, da boste lahko imeli takšno izredno sejo. Meni je popolnoma vseeno, ali se ta razrešitev obravnava na redni ali izredni seji. Ampak samo 27 podpisov ni 27 razlogov, in še 4 zraven; kolegice Viler takrat še ni bilo. To niso razlogi, to so podpisi, s katerimi se te razloge podpre. Druge stvari, ki jih je treba preprosto reči. Tema, kot je problem ali politike vlade do bank v večinski državni lasti, recimo ta znamenita dilema, ali dokapitalizacije z javnimi sredstvi ali kakšna druga oblika zagotavljanja kapitalske ustreznosti, je eklatantno seveda tudi strokovno politična in politična tema ter spada v Državni zbor – če so predlogi za ukrepanje in predlogi sklepov ali priporočil za vlado, ali celo oblikovanje politike na tem področju, kar lahko storimo, pravilno narejeni. Niso bili. Ne moremo pa razpravljati o tem, da bi v to razpravo potegnili tudi banke, ki s tem nič nimajo, v privatni lasti, in kot je rekel Arhar, nekoč guverner, sedaj direktor ene izmed takšnih privatnih bank: "Denar je plaha ptica." Mi ne smemo z vsesplošnim nakladanjem o tem in onem še dodatno prispevati h krhkemu ravnovesju bančnega sistema. Nekaj odgovornosti pa tudi mora biti ter tudi samoomejitve in zavedanja, da Državni zbor ne more razpravljati kar tako in izven okvirov, ki mu to omogočajo. Druga zadeva, ki je, je seveda ta, da se glede zadev, ki sem jih že omenil, ne bom ponavljal. Kolegu Jelinčiču bi rad preprosto omenil, da je res za to parlament, da se ne dogaja to, čemur bi rekel on cesta, ampak parlament se ne sme dogajati kot cesta. Parlament se ne sme dogajati kot cesta. To pomeni, da so lahko uporabljene težke besede. Jaz sem v svojem uvodnem nastopu tudi povedal, da bom dopuščal raje besedo preveč kot besedo premalo, čeprav s tem tudi tvegamo, ampak neko elementarno vzdušje in pričakovanje nekaj elementarnega spoštovanja sogovorca pa mora biti. Če tega ni, potem parlament izgleda kot cesta, in tega ni mogoče dovoliti. Kadar morem, poskušam to na karseda prijazen način storiti. Ko hodim okoli po svetu, po parlamentih, kadar pač grem, se vedno pozanimam tudi o tem, kako je urejeno sankcioniranje v parlamentih. Povsod poznajo iste stvari, prekinjajo govorca, kar se dogaja pogosto, odvzemajo se besede, odstranjujejo se s seje. To se pri nas še ni zgodilo, vsaj ne v mojem mandatu. Finančno jih kaznujejo. To pri nas tudi ni možno, in tako naprej. Tega je zelo veliko. In res je, da je naš parlament v tem smislu še razmeroma miren, ni napadov, ni obmetavanj, ni pretepanj kot ponekod, in upam, da bo tako tudi ostalo. Kar zadeva zaposlitev. To je tisto, kar mene res moti – ko padajo ocene kar tako. Tukaj eni morajo iti, zato prideta dva nova in zaposlovanje se povečuje; to je tudi govoril kolega Jelinčič. Naj povem naslednje. V Državnem zboru smo v tem mandatu zmanjševali število zaposlenih, zmanjšali smo kadrovski načrt, privarčevali in prilagodili sistematizacijo ter bolje organizirali delo. Kar se tiče zaposlovanja v službah Državnega zbora, gre vse preko razpisov. Skrčili smo število zaposlenih, kar je [[nerazumljivo]] tudi Mandatno-volilna komisija. Številke sistemizacij smo v tem mandatu zmanjšali, v službah Državnega zbora zaposlenost pada. Leta 2005 je bilo zaposlenih 263 ljudi, konec leta 2009 282 ljudi, junija 2011 270 ljudi. Toliko o tem. Prebral sem te podatke. Jaz samo upam, da me ne boste zaradi tega odstavili, ker to pa bi eventualno bil edini možni razlog, da sem zmanjšal število zaposlenih in na nek način zmanjšal kadrovske kapacitete in vam pomoč pri delu Državnega zbora. To bi mogoče celo lahko bil razlog. Tudi sicer je bilo omenjeno, da sem poslal namestnika generalnega sekretarja v Poslansko skupino SDS, da bi jih prepričal, naj ne vložijo ali pa naj umaknejo zahtevo za izredno sejo. To seveda ni res. Jaz nisem nobenega nikamor poslal. Če je šel gospod Plevelj, je šel na svojo pobudo ali kakorkoli. Nobenega nisem pošiljal in mi tudi na misel ne pade, da bi to storil. Kar zadeva vsebino ali te zadeve, še enkrat. Kar zadeva Dars in vse te zadeve, točka absolutno izpolnjuje pogoje za obravnavo v postopku v Državnem zboru in tudi na redni seji, vendar, kot veste, če sta v postopku dva enaka zakona ali sklepa v tem primeru, ki obravnavata isto zadevo, velja načelo vrstnega reda. Ko bo sprocesiran sklep, ki ga je predlagala Komisija za nadzor javnih financ, bodo nastali pogoji za obravnavo tega gradiva, če se boste tako odločili. Tako da tu meni očitati, da vam skrajšujem te zadeve, je popolnoma neresno. Vse seje, ki niso bile izvedene, niso bile izvedene z razlogom. Zadeva v zvezi s sumom preiskovalnih ukrepov policije v Državnem zboru bi po svoji definiciji dejansko, in to res, pomenila neposredno vmešavanje v postopke policije, kakorkoli jih kdo definira. In dejstvo je, da v predlogu z dne 20. 4. zahtevi niti niso bili predloženi vsi podpisi predlagateljev, kot to izhaja iz besedila zahteve. In še glede policijskega desanta na Državni zbor. Državni zbor, tako kot večina parlamentov v Evropi in v svetu, kot objekt ne uživa nobene posebne imunitete. Če želite, da bi užival, dajte predlog. Jaz tega predloga ne bom dal. Poslanci, kadar gre za sume kaznivih dejanj, v predpreiskovalnem postopku ne uživajo imunitete, lahko jo pa dobijo, ko se ta zadeva sproži. Niste zahtevali te imunitete. Pri enem in drugem primeru noben ni nikoli izglasoval nobene imunitete. Zakaj potem dolžite predsednika Državnega zbora? Predvsem pa bi rekel še to, da sem bil v tem času skupaj s kolegom Barovičem na letališču in odhajal v Skopje. Tako da vsa namigovanja, kako sem jaz to organiziral skupaj s policijo in tako naprej, so res nedostojna in iz trte izvita ter nanje niti ne bom več odgovarjal, ker mi je to res popolnoma brezpredmetno. Sam ugotavljam, da imamo različne poglede na to, kaj je Državni zbor. Zame je Državni zbor neke vrste naš skupni dom, naša skupna hiša, v kateri deluje in je na delu, lahko bi rekli, tako imenovani argumentativni govor, govor utemeljevanja, prepričevanja, in govor, ki predpostavlja enako pozicijo vsakega izmed nas. Ta govor, ki je tukaj v parlamentu, predvsem z vaše strani, je največkrat govor z neke razsvetljene pozicije vsevednosti, učenja, poučevanja, obtoževanja, daleč od tega, čemur bi lahko rekli po Habermasu – upam, da ta beseda ni pretežka – pravo komunikativno delovanje. Žal mi je, da je tako. Žal mi je, da tega nekateri ne veste, niste sposobni prevzeti, ker je za vas Državni zbor samo orodje za doseganje vaših političnih ciljev. Zame Državni zbor nikoli ni samo orodje. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Kek.
Hvala za besedo. Kako se naredi fašizem? Da legitimiraš politiko, spodkopavaš vse institucije v državi, daš moč ulici, ustvariš sovražnike, ponudiš vodjo. S tem ne vlečem nikakršnih paralel med SDS in fašizmom, je pa prav, da smo pozorni v tem času na dogajanja v družbi. Namreč, smo v času globalne gospodarske krize in vemo, kaj je tej sledilo pred mnogimi desetletji. Lahko naštejem nekaj konstruktivnih, državotvornih idej SDS: primer ustavne obtožbe predsednika Republike Slovenije Danila Türka, seveda brez ustrezne pravne podlage, večkratno razreševanje predsednika Državnega zbora, izpodbijanje legitimnosti izvolitve vodstva sodne veje oblasti in pravosodnih organov, napadi na Ustavno sodišče, prirejanje arhivov, ovajanje državnih tožilcev, ustvarjanje paranoj velikega brata, nekdo iz zadaj, tranzicijska levica, komunistični totalitarizem, politizacija delovanja Sove, prisluškovanje, sledenje, neodgovoren populizem, zavajanje pri pokojninski reformi, prejšnji teden zavajanje pri družinskem zakoniku. Še na predstavitvi stališč ste govorili, da bodo lahko istospolni partnerji posvajali tuje otroke, kar seveda ne drži. Govorili ste, da bo sosedska pomoč prepovedana, da se z malim delom ukinjajo malice in tako naprej. Laž je, da predsednik Državnega zbora dr. Pavel Gantar ni želel sklicati izredne seje. Zaprosil je za dopolnitev in ko jo je želel sklicati, tega niste več želeli vi, ker ni bila v pravem terminu, ker ni bila v času predreferendumske kampanje, in zato ni nikakršnih razlogov, da bi glasovali za njegovo razrešitev.
Hvala. Besedo ima gospod Majhenič, pripravi naj se gospod Anderlič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Zanimivo je, ko nekateri govorijo in razpravljajo o SDS in SNS, ki so bili podpisniki. Nerazumljivo je, da ocenjujejo stvari, ki niso bile izrečene, in govorijo, da stranki tako pač mislita. Veste, misliti je tudi nič vedeti. Ko nekateri govorijo o drugih in o sovražnem govoru, bi bilo prav, da se kdaj zamislijo in analizirajo lastne stavke. Ugotovili bodo, da niso nič drugačni v izvajanju sovražnega govora, ampak so zadevo povedali nekoliko drugače, bistva so pa ista, pa se tega niti ne zavedajo, morda zaradi tega, ker mislijo, da so nekaj več. Napak je najbrž bilo že dovolj in se nam ni treba iz njih učiti. Sedaj je treba opraviti popravni izpit in peljati barko v bolj mirne vode. Tisti, ki so vladali in koalicijo soustvarjali, so s podpisom koalicijske pogodbe podpisali tudi, da so zavezani odgovornosti do vodenja države, tako ministri kot poslanci, ne nazadnje tudi predsednik Državnega zbora. Nihče od tistih, ki so barko zapustili in pustili državo, da potone, se sigurno ni opral neodgovornega ravnanja v koaliciji in Vladi, ampak je priznal nesposobnost soustvarjanja in nadaljnjega dela v Vladi in verjetno tudi v parlamentu, kar bodo volivci kaznovali ali pa nagradili. Kajti samovoljo, nesposobnost in neodgovorno ravnanje ocenijo le volivci. O vodenju in delu predsednika Državnega zbora bi povedal, da je bil velikokrat po nepotrebnem krivičen pri opominih in prekinjanju poslancev Slovenske nacionalne stranke, ki so očitno trn v peti določenim strankam, kar je bilo očitno, in na to so opozarjali tudi ljudje od zunaj. In res je, da do sedaj takšne občutljivosti do določene stranke v vseh prejšnjih vodenjih v 20 letih ni bilo, in nad tem se je pa le treba zamisliti. Zapustiti Vlado in koalicijo takrat, ko je država v škripcih in je najhuje, je zame pokvarjeno in ne le neodgovorno. Zato bi bilo prav, da se takšna dejanja javno obsodijo, kajti za stanje, kot ga imamo, ni kriva opozicija in največja koalicijska stranka, ampak tisti, ki so se sami izločili in priznali, da jim do države ni bilo mar, ampak so sledili le lastnim ciljem, interesu stranke. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič, pripravi naj se gospod Grims.
Spoštovani! Težko je danes reči, da imamo opravka z resnimi obtožbami zoper predsednika Državnega zbora o njegovem nevestnem delu, delu v nasprotju s poslovnikom, ustavo in podobno, kajti to, kar je spisano, prej meji ali pa je podobno tistemu, kar ste uspeli popraviti, skopirati in prirejati zgodovino v nekem arhivskem gradivu. Ko gledate skozi celoten tekst, pravzaprav niti ni jasno, kaj je cilj te vaše vaje. Spisana je tako, ta obtožba, kot da si pravzaprav prav želite, da je nihče ne bi podprl, in še vi sami sebi verjamete, da bi bilo bolje, da ni podprta. Noben od očitkov, čeprav bi kakšen izpolnjeval pogoje za obravnavo na Državnem zboru, ni narejen tako, spisan tako, da bi ga lahko Državni zbor obravnaval, na osnovi tega sprejel, torej po razpravi tudi ustrezne sklepe, ampak vi reciklirate nekatere obtožbe, nekatere se vlečejo celo iz nekih interpelacij, nekatere iz vaših mitingov, tretje spet iz drugih virov, kar je vse pravzaprav na meji tistega, čemur lahko rečemo zelo, zelo majhna verodostojnost pri sami vsebini, kaj šele pri namenu. Namen je itak zavržen v tem primeru. Naložiti na mizo in zložiti po nekem vrstnem redu neke papirje, ki so bili že vsi več ali manj objavljeni in stokrat prežvečeni, zavrnjeni, argumentirano zavrnjeni očitki, ki jih tukaj ponavljate – pa vi to ponavljate in ponavljate, kajti očitno je, da večkrat kot ponoviš, večja verjetnost je, da se bo kaj prijelo v javnosti, in za to vam gre. Meni je žal, da niste vsaj kakšne zadeve zapisali, za katero pa bi bil utemeljen razlog, da o njej razpravljamo, recimo glede vloge predsednika Državnega zbora pri zadnji odločbi Ustavnega sodišča. Zastonj je, da se sedaj posipa s pepelom, kako je to packa za parlament, kako ne vem kaj in tako naprej, ampak če pogledamo podrobno, boste videli, da je nekritično tudi ob asistenci ali pa zlorabi strokovnih služb pokrival delo nekaterih predsednikov, konkretno tega predsednika, na katerega se nanaša odločba Ustavnega sodišča, kakor tudi nekaterih drugih delovnih teles v Državnem zboru, recimo komisije za peticije, odbora za notranjo politiko. Odbor za notranjo politiko ima 5, 6 nedokončanih nujnih sej, sklicujejo se brez ustreznih dokumentov, samo z efektom, da se pritiska na javnost. To je v nasprotju s poslovnikom. In predsednik Državnega zbora je dolžan v tem primeru ukrepati. Ne vem, zakaj tega niste zapisali, da bi o tem razpravljali. Pravilniki, ki smo jih usklajevali, so v predalih že leto, dve in tako naprej. Ampak vas seveda ne zanima, da bi izboljšali delo Državnega zbora, da bi okrepili vlogo predsednika Državnega zbora, da se mu ne bi bilo treba ukvarjati s temi primeri, o katerih sem govoril. Prispevali ste k temu, delujete na ta način in potem obtožujete za tretje stvari, ker je za javnost to, na kakšen način delamo, kako usklajujemo delo znotraj hiše, suhoparno. Ponavljati vedno ene in iste laži je pa produktivno in se vsaj nekaj prime. Po vrsti greste lahko in boste ugotovili, katere stvari so tiste, ki so bile očitane v preteklosti, ne enkrat, stokrat, in boste videli, kako so bile zavrnjene, kako so bile argumentirane. Tistega, česar Državni zbor ne more narediti, pa ne morete pričakovati, da bo naredil Državni zbor. Če mora narediti tožilstvo, ki usmerja neke stvari, če mora narediti pravosodje, ki sodi, če mora narediti kakšen drug organ v tej državi, prav gotovo ne morete izza te govornice zahtevati, da boste tako rekoč po principu naglih sodišč vse tisto, kar vam ne paše, vse tisto, kar ne da bi vi naredili drugače, ampak s čimer bi radi prikrili kakšne stvari, ki vam niso všeč in se vam vlečejo še iz preteklosti. Neverjetno nestrpni in neučakani ste, ko je treba obtoževati, ko je treba neke teme postavljati na dnevni red, preden bi razčistili kakšne, ki se vlečejo in vlečejo, in ne želite pri tem sodelovati. Bolje je kazati s prstom, bolje je tožiti, bolje je vpiti v Državnem zboru, se delati, kako se vam dela krivico. Nikoli do zdaj, in tudi vsi tisti očitki, ki govorijo glede poslovnika, da se ne da govoriti, da ne vem kaj in tako naprej, niso utemeljeni. Že današnja sedemurna razprava kaže, da lahko vsak, če ima kaj o temi, o stvari, ki naj bi bila na dnevnem redu, za povedati, pove. Da pa je treba dati nekomu čas takrat, kadar uspe priti v Državni zbor, da je prisoten tretjino tistega časa, ki ga ostali preživimo tukaj, takrat bi si pa vzel ure in ure ter diskreditiral, razvrednotil delo drugih, tudi osebne diskvalifikacije uprizarjal tukaj. Tu pa seveda ni nobene ovire oziroma je prav, da je v poslovniku narejeno tako, da se vsega tega in v nedogled ne more početi. Kot rečeno, menim, da iz tega, kar ste tu zapisali in kar razlagate danes, ni prav nobenega drugega zaključka mogoče potegniti kot to, da vam je do tega, da je vse, kar ni po vaše, kar je stran od vas, zanič in je treba diskreditirati. Zato verjamem, da si celo želite, da ta vaša zahteva ne bi bila podprta. Verjamem pa, da marsikdo od vas tudi misli, da je to spisano samo zato, da se uprizori ta šov v kontekstu vseh kritik Vladi, koaliciji, splošnemu stanju v državi, za katerega pa gotovo zgodovina ne bo sodila samo na način, da so vsi drugi bili podli, zli, slabi, neučinkoviti, vi ste bili pa edini, ki lahko rešijo Slovenijo. Verjemite mi, da vam bo ta zgodovina pripisala tudi kaj objektivne odgovornosti, ne samo hvale, kot bi vi to radi.
Hvala. Repliko ima gospod Tanko.
Gospod Anderlič je v svoji razpravi dejal, da samo ponavljamo laži. Kar zadeva Nacionalni preiskovalni urad in vse te stvari, ki so povezane z najemnimi pogodbami, najemninami, selitvijo, ugotavljanjem, postopki in tako naprej, niso nobene laži. To so dejstva, ki so dokumentirana. Tudi to, kar se sedaj dogaja s tem novim ponudnikom za Nacionalni preiskovalni urad, gospod Anderlič, so dejstva. To so dokumenti, objavljeni na spletnih straneh. Kar zadeva razpravo, recimo, pri bulmastifih, so prišla v tem času nova dejstva. Končno so se odkrili še neki novi krvni madeži, tudi drugje, nekje v drugem delu, pa tudi kamere so se končno ugotovile. O tem je treba nekaj povedati. To niso laži. To so dejstva. To, da se je zgodila dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke brez tega, da je bil Državni zbor o tem karkoli obveščen ali vedel, ali Nove Kreditne banke Maribor, in da je prišlo do intervencije državnega premoženja v dokapitalizacijo tako, da je prišlo do spora v koaliciji, je najbrž dejstvo. In o državnem premoženju, kjer ima država več kot 51 %, je najbrž možno zahtevati razpravo v Državnem zboru. In tu ne gre za nobene laži. Da so padle bonitete obeh bank, po Moody's, po Fitch in tako naprej, je jasno in je dostopno javnosti. Ampak da se preprečuje razprava o tem, je pa podlo, in se obtožuje tiste, ki želimo o tem razpravljati, da zlorabljamo in ne vem kaj. Zelo podobna zgodba je pri Darsu, zelo podobna. Največji državni investitor ignorira seje komisije za nadzor proračuna večkrat zapovrstjo, predsednik Državnega zbora je tiho, ne reagira. In potem so tisti, ki zahtevamo neko izredno sejo Državnega zbora, da bi o tem razpravljali, obtoženi, da nekaj blokirajo in preprečujejo. Nasprotno, koalicija je tista, ki ne želi razprave o gospodarskih temah v Državnem zboru, ne pa opozicija. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Grims, pripravi naj se gospod Juri.
Vsem zbranim prav lep pozdrav! Nadzorna funkcija parlamenta izhaja iz ustave, in na nadzorno funkcijo parlamenta se prepogosto pozablja, čeprav je po ustavi, če jo pozorno preberemo, ta funkcija vsaj tako pomembna kot sicer osnovna zakonodajna funkcija, ki je ljudem nekako bolj blizu. Toda nadzorna funkcija je izjemno pomembna, kajti je edina, ki s svojim doslednim izvajanjem omogoča, da se katerakoli oblast ne pokvari, sprevrže ali povampiri. Zato je seveda polno izvajanje te funkcije ne samo ustavna kategorija, ampak tudi v očitnem javnem interesu in eden od temeljev demokracije. In ta nadzorna funkcija je bila zaradi ravnanja sedanjega predsednika parlamenta večkrat okrnjena. Kako je bilo s sklicevanjem sej, in prav to je razlog, zato tudi danes govorimo o vsebini posameznih točk, medtem ko se gospod Gantar spet spreneveda in pravi, da o tem ne bo govoril. Kajti bilo nam je onemogočeno, da bi o tem, o nadzorni funkciji parlamenta, o tem, kar smo po ustavi dolžni storiti, razpravljali na sicer običajen način, skladno s poslovnikom, in smo sedaj prisiljeni, da govorimo danes. Poleg tega naj dodam še nekatera druga dejstva, o katerih danes še ni bilo ustrezno govora. V tem parlamentu so se v tem mandatu začele dogajati neverjetne zlorabe poslovnika. Ena od njih je tudi popolna blokada dela ene od preiskovalnih komisij, kjer so bili že trije ljudje predlagani kot priče, čeprav je vsakomur, ki ima malo znanja, predvsem pa predlagateljem, ki so torej zavestno lagali in zavajali javnost, jasno, da ti ljudje z odločanjem ali s samimi uradnimi postopki v zadevi Patria niso imeli nobene zveze. In kdo je temu držal štango, kdo je vse to omogočal, kdo se je celo javno postavljal za tovrstne zlorabe? Gospod Gantar. To je pa res problem, kajti to pomeni, da je naklepno onemogočil uresničevanje enega ustavnega instituta, in bo zelo zanimivo videti tudi njegovo ravnanje – ker je bilo dovolj čakanja, komisija pač čaka, in je SDS predlagala zamenjavo, novo predsednico komisije gospo Evo Irgl –, če bo pol ure po njenem imenovanju gospod Gantar med predlagatelji ali tistimi, ki bodo spet omogočali predlog za njeno takojšnje poklicanje kot pričo. Kajti ona je bila točno tako kot jaz članica sveta SDS v prejšnjem mandatu, in po točno isti logiki, po točno istih pravnih merilih jo boste točno tako morali takoj poklicati za pričo, in vsakogar od nas seveda tudi. To je seveda absurdnost vsega, kar vi počnete, in to je tudi dokaz, da gre za manipulacijo, za zlorabo procedure in prava, za katero je v prvi vrsti, poleg tistih, ki so to neposredno izvajali, odgovoren predsednik parlamenta, ker s svojim ravnanjem to omogoča. Če pa ne bo tega predloga, potem pa je jasno, da je šlo zgolj za strah, ker sem se očitno stvari lotil na pravem mestu, da sem razgalil, da je šlo za zadevo, da se je kupovalo orožje po naročilu Ropove vlade, po odločbi SD, LDS, tudi sedanjega Zaresa, ker je dejanski neposredni naslednik, in LDS seveda, in da se je v prejšnjem mandatu nekajkrat grobo kršilo pravila igre, ki veljajo v Evropi, zlasti z ravnanjem gospoda Cvikla, ki je za pričo povabil nekoga, ki je bil celo vodja nasprotnega projekta, kot se je kasneje izkazalo iz nekaterih listin, ki so zdaj javnosti dostopne, kar pa je po evropskih merilih koruptivno dejanje. Ampak za to, da bi se to blokiralo, da temu ne bi prišli do konca, je poleg ostalih poskrbel tudi gospod Gantar, ker je to pravljico treba vedno znova pogrevati in vedno znova zavajati javnosti – zdaj spet neke knjige izvajajo –, zato da ne bi doživela epiloga. Epilog bi morala doživeti najprej na preiskovalni komisiji v parlamentu, in očitno smo začeli odkrivati pravi obraz te zgodbe, ki pa je šel izrazito in izključno v škodo SD in LDS, ki sta se skupaj odločila za nakupe orožja, in razgalili smo, da se za kobajagi mirovništvom dela vladajoče koalicije skriva očiten namen futranja na račun davkoplačevalcev točno določenega dela orožarske industrije, to se pravi tistega, ki ga običajno razumemo kot Sistemsko tehniko oziroma njihovih lastnikov. Zaradi tega je bilo treba zlorabljati proceduro in blokirati parlamentarno preiskavo v tem delu, in to odgovornost ima tudi predsednik parlamenta. Poleg tega je seveda zdaj tudi jasno, da tudi sodnega epiloga še nekaj časa ne bo. Pet let smo poslušali pravljico: ja, na koncu bo pa sodišče reklo svoje. In potem se je res zdaj sodišče začelo s to zadevo ukvarjati, in pet let smo poslušali s strani vseh vas, gospodje, ki vas danes ni tu, prazni stoli SD in peščica iz LDS in Zares, ki še vztrajate: na sodišču bodo predloženi dokazi! Na sodišču ni bilo ne dokazov ne Berglunda, samo laž je bila. Razgaljena laž, kjer tišina šepeta. Poznate ta naslov? Vaša laž, gospe in gospodje, ki jo vedno znova pogrevate, kadar so blizu volitve. In zaradi tega je bilo treba ponižati tudi mene in mojo družino in me primerjati z Goebbelsom. In ne boste verjeli, dva od predsednikov parlamentarnih strank sta našla toliko poguma in človeške etike, da sta se distancirala od tega početja. Predsednik parlamenta, ki bi moral prvi reagirati, pa nikoli. Spet isto, kjer tišina šepeta. Ali pa pravno, gospe in gospodje, kdor molči, se strinja. In s tem seveda dokazuje, da je funkciji nekompetentna oseba. Tudi to je razlog za zamenjavo, vsaj moral bi biti v normalni demokratični državi. Ampak tisto, kar je bistveno in kar mora po mojem mnenju biti v ospredju današnjega odločanja, je to, s čimer je tako sprenevedavo uvodničarka s strani največje vladne stranke končala svojo poanto: "Socialni demokrati, SD ne želi sodelovati pri ustvarjanju izrednih razmer." Sedaj vas pa jaz sprašujem, zakaj je bilo treba blokirati delo nadzorne funkcije parlamenta. Zato, da se ne bi razgalilo, kaj ta koalicija in njena vlada v resnici počenjata. Če to združimo v en stavek, SD in celotna koalicija, vključno s tistimi, ki sedaj nabirajo politične točke, zato da so šli malo na distanco, ne dela drugega dve leti in pol kot dejansko ustvarja izredne razmere v tej državi. Najboljši dokaz je tudi to stanje danes – prazni stoli, ob tem ko imamo vlado, iz katere vsak dan nekdo odide, in to ustvarja izredne razmere. In imamo koalicijo, iz katere tudi vsak dan že očitno nekdo odide, in tudi to ustvarja izredne razmere. Tisti, ki vztrajajo v neki vladi, ki očitno nima ne zaupanja javnosti in ne več ne vem kakšne podpore niti znotraj same koalicije, s tem dejansko ustvarjajo izredne razmere, vsak dan, ko se oklepajo svojih stolčkov v skrbi za svoj žep, ko jih baš briga za javni interes in za razvoj te države. Kajti kaj bi se razgalilo, če bi parlament opravljal svojo nadzorno funkcijo? To, da nam vlada koalicija nekompetentnosti in nestrokovnosti. To pa je problem, in to je tisto, s čimer bi se mi morali ves čas soočati in smo se po najboljših močeh v opoziciji tudi poskušali. Zato ste nas pa tudi blokirali. Prej je bilo rečeno, da bi morali testirati na resnicoljubnost. Ja, se strinjam, pa še na gospodarsko uspešnost in strokovnost, samo potem se bojim, da bi večina poslancev vladajoče koalicije ostala pred vrati, vsaj to so danes sami pokazali s tem, kar so govorili tukaj. Naj samo omenim, da je gospod Anderlič, bom šel malo po imenih, govoril o ponavljanju laži. Kdo pa je dokazljivo lagal v tem parlamentu? Jaz se spomnim besed ministrice za notranje zadeve, ki je hkrati tudi slučajno predsednica ravno tiste stranke, ki jih pripada gospod Anderlič, to je LDS, ko je večkratno zatrjevala, pa ministrstvo ter služba tudi, kako so bili v aferi bulmastifi psi z izjemo enega evtanazirani s strani veterinarja. Potem je prišel nek zapisnik na svetovni splet in se je izkazalo, da so bili vsi postreljeni, nekateri od zgoraj, s po več kroglami. To se pravi, da je bilo to očitno zavajanje zato, da bi se nek del zgodbe prikrilo. Da o nadaljevanju, ko se je vse peljalo tako, da se je na koncu vse pometlo pod preprogo, sploh ne govorimo. In če boste kdaj izbirali znak, lahko kar tri bulmastife daste v zastavo, predvsem pa ne očitajte drugim o ponavljanju laži, ker tolikokrat kot so bile laži s strani sedanje oblasti ponavljane tudi v tem parlamentu presega vse razumne meje, predvsem pa vsako politično etiko. Naj vas spomnim tudi, ko ste že govorili o ponavljanju laži, kako je bilo, tako kot Juda po Svetem pismu, večkrat zatajevano, češ ne poznam tega človeka, ko je šlo za vprašanje NPU in financiranja s tistim lizingom, potem se je pa objavilo neko slikico v časopisju, kjer so bili skupaj srečni in nasmejani s skupnim darilom na skupni prireditvi skupni osebi. Kako je sedaj to? Pa smo imeli, tako kot pravi kolega, določen kraj, določeno osebo, določeno neresnico, vse je bilo znano. Ampak ko je pa vam treba nekoga poklicati na odgovornost – ne, to pa ne, to je pa naš "čvovk". Gorenjci vemo, kaj to pomeni, naš "čvovk". In očitno je točno samo to ta logika. Da gre pa tudi za nestrokovnost, ste pa spet kolegi tako lepo povedali, ko ste v uvodu, celo vaš uradni predstavnik je to rekel, rekli: "Nekateri bi radi spreminjali našo himno." Veste kaj, kolegi, lepo vas prosim, dajte vsaj ustavo prebrati, saj ste poslanci že dve leti in pol, ker potem razkazujete to nestrokovnost in neznanje. Ker če bi jo prebrali, bi vedeli, da v tretjem odstavku 6. člena piše: "Himna Slovenije je Zdravica." Ne piše 7. člen Zdravice ali pa ne vem kaj, ampak Zdravica, celotna Zdravica. Po naši zakonodaji, in tako tudi določa naslednji odstavek, lahko zakon samo določi uporabo himne, ne pa da jo kakorkoli razseka ali razdela. In v tem se skriva problem. Problem pa je tudi evtanazija. Kajti nekateri poslanci koalicije, da vam osvežim spomin, so zadnjič tako vehementno zatrjevali ob razpravi o Zdravici, da so peli v tej dvorani, v parlamentu, skupščini Republike Slovenije, samo tisto sedmo kitico. Ampak potem, ne boste verjeli, je bila pa včeraj ponovljena oddaja na televiziji, kjer vsi v parlamentu, v prvi vrsti z Milanom Kučanom vred, tako lepo in ubrano pojejo ravno tisti drugi člen "Bog našo nam deželo, Bog živi ves slovenski svet". Ali ni to lepo, da se v modernem svetu vsi lepo, zelo hitro postavijo na laž, kadar se igra na amnezijo. In to je to. Mi nismo s tem predlogom želeli nič drugega, kot dosledno uveljaviti ustavno normo in seveda tudi tisto tradicijo, ki je bila nekoč v tem parlamentu že prisotna. In ni bila smo tukaj, prisotna je bila še marsikje, saj se je Zdravica večkratno pela v tistem obdobju. Toliko o tem. Tudi jasno je torej, zakaj se ne dovoli, da bi parlament normalno funkcioniral – ker se bojite resnice. Edino tega vas je strah. To, kar sem že dostikrat dejal: danes ni več geslo "ustavite desnico", danes je geslo celotne tranzicijske levice samo še "ustavite resnico". In mimogrede, po tem pa dejansko postajate podobni levičarskim strankam, tudi marsikje drugje po svetu.
Hvala. Besedo ima gospod Franco Juri, pripravi naj se gospod Kumer oziroma gospod Grill.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Najprej bi vprašal predlagatelja, čemu danes ne razpravljamo o bulmastifih, pa o drugih temah, ki ste jih želeli tukaj obravnavati, namesto da bi danes o tem, o tej točki razpravljali. Ne, vi niste sprejeli, žal, možnosti, da bi takoj po tistem referendumu o vseh teh vprašanjih razpravljali. Tega niste želeli, to vas ni zanimalo. Ciljali ste na dan, dva dni pred referendumom, potem je pa naenkrat vaše zanimanje za vsa ta vprašanja izginilo in ste aktualizirali vaše angažiranje na temi razrešitve predsednika Državnega zbora. Ta tema je zelo široka in se ob tej temi pogovarjamo praktično o vsem. Slišali smo tudi pripombe glede novinarja Berglunda in obtožnic, ki bremenijo predsednika vaše stranke. Ampak temu bi lahko še nekaj dodali, in sicer da včeraj vaš isti predsednik ni imel obraza, da bi se prikazal na sodišču, kjer je bil pa kolumnist Dnevnika obtožen zaradi osebnega mnenja, zapisanega mnenja o nesposobnosti prejšnjega mandatarja. Poslal je odvetnico, odvetnica pa je takoj razumela, koliko je ura, in je razumela, da je ta obtožnica absurdna. In najprej je želela nekaj paktirati, da bi nastala pat pozicija, nato pa je umaknila obtožnico in bo vaš predsednik plačal tudi sodne stroške. Torej, če govorimo o vsem, povejmo tudi, kako stojijo stvari. Dejstvo je da, kot sem že prej povedal v imenu poslanske skupine, je vaš cilj ustvarjati vzdušje in stanje duha, kjer je dovoljeno vse, kar je dovoljeno v tipičnem ameriškem oziroma kavbojskem salonu, kjer so radi streljali na pianista in so ponavadi postavili napis "ne streljate na pianista". On ni kriv. On ni kriv, če niti opozicija ni zmožna ustvariti razmer, kjer bi bil dialog in kjer bi bila demokratična dialektika edini način za kljubovanje današnjim razmeram in današnji krizi. Tako da je ta razprava, kjer je dvorana v bistvu prazna, še en poskus zavlačevanja, ustvarjanja napetosti v državi, kjer bomo v bistvu še enkrat ugotovili, da je Slovenija deljena na dva tabora, na tisti tabor, ki meni, da je tak slog nepotreben, in na tabor, ki meni, da je samo tak slog potreben. Evo, gospod Gorenak mi pomaga pri teatralizaciji nečesa, kar je zelo blizu stranki, ki je predložila to razpravo, kar izhaja iz dejstev, ki jih poznamo iz prejšnjega mandata, da ne bomo ponavljali vsega, kar se je počelo v prejšnjem mandatu. Nekaj pa se ni nikoli zgodilo v prejšnjem mandatu, in gospod Cukjati bo lahko pritrdil. Ko je bil gospod Cukjati predsednik tega državnega zbora in si je po mnenju opozicije takrat dovolil marsikatero potezo, ki ni bila z vidika parlamentarizma in državne demokracije najbolj sprejemljiva in transparentna z vidika opozicije – jaz ne bom o tem zdaj izdal nobene vrednostne ocene, ampak ne pomnim, da bi takrat opozicija zahtevala razrešitev predsednika Državnega zbora. Ali je bila kakšna podobna razprava o razrešitvi predsednika Državnega zbora? Mislim, da ne, ne pomnim. Mogoče se motim, mogoče me boste demantirali, ampak takih razprav, kakršne doživljamo na račun dr. Pavla Gantarja, sedanjega predsednika Državnega zbora, jaz ne pomnim. Ne pomnim niti tako skrajnih potez, kakršna je bila vaša zahteva po razrešitvi, po impeachmentu predsednika republike, predsednika, ki je neposredno izvoljen na demokratičnih volitvah. Ne pomnim, da bi opozicija kdajkoli vstala, ko je govori predsednik države, in zapustila to dvorano. To se je v tem mandatu zgodilo, kar je bilo skrajno nedostojno. In morda se bo še zgodilo. Mogoče bomo še priča takim in drugačnim obstrukcijam, ki posredujejo zelo negativna sporočila javnosti, zelo nedemokratična sporočila javnosti, ker je razvrednotenje inštitucij, ki zastopajo celotno državo, vse državljane, in do katerih ste vi večkrat izkazali pomanjkanje osnovnega spoštovanja, torej osnovnega bontona. In to udrihanje po predsedniku Državnega zbora je samo nadaljevanje te zgodbe. Mi pri tem najraje ne bi sodelovali in tudi mi bi danes najraje zapustili to sejo, ampak se zavedamo pomena te razprave, kajti vsaka takšna razprava je toliko pomembna na simbolni ravni, kolikor je nepomembna na praktični ravni. Mi s to razpravo danes ne bomo dodali nobene dodane vrednosti niti državi niti družbi, še najmanj gospodarstvu in pričakovanjem naših državljanov. Bomo pa vsekakor še enkrat dokazali, kakšni so miselni vzorci koalicije, opozicije ali neopredeljenih, in kakšni miselni vzorci prevladujejo zlasti pri največji opozicijski stranki, ki dokazuje na tak način svojo pravzaprav neizrazito demokratično bistvo. Vi izhajate iz vzorcev, ki se vežejo na preteklost, in jaz začutim nekaj boljševističnega prav v delovanju SDS. Vi ste najbližji tistemu konceptu, razmišljanju, pravzaprav revolucionarnemu. V mlajših letih bi vam celo ploskal, bi rekli džeki, frajerji, tisti, ki znajo priti do oblasti po bližnjicah. Ampak časi so zreli za demokracijo, in demokracija je nujnost, še posebej v kriznih časih, ko prevladuje strah, ko prevladuje nezaupanje, duhovno stanje, ki je na dnu, ko ljudje razmišljajo, da demokracija ni pravi recept, da je treba najti vodjo in na odločen način vkorakati v novo prihodnost. Veste, te skušnjave so nevarne. In ko slišim vaš besednjak, ko spoznavam vaše miselne vzorce in kaj stoji za takimi zahtevami, me je nekoliko strah. Ko vidim, kaj se dogaja v nekaterih drugih evropskih državah, na Madžarskem, na primer, kaj bi se lahko zgodilo drugje, če bi prišlo do razpada demokratičnih parlamentarnih sistemov, kjer prevladujejo populizmi, kjer prevladujejo nazadnjaške ideje, ko gremo v zgodovino nazaj in želimo ponovno odvzeti osnovne pravice, ki so bile zagotovljene ne samo v zadnjih 20 letih, upam si trditi, da celo v zadnjih 30 letih, kajti tisto zadnje desetletje v prejšnjem sistemu je bilo v marsičem bolj inovativno, bolj napredno in celo bolj demokratično, kot so nekateri recepti, ki jih ponujate vi danes. Družinski zakonik je lakmusov papir teh mojih navedb. Tam vidimo in razumemo, kdo je za palico, kdo je za vračanje zgodovine nazaj, kdo je za vračanje k restavraciji nekaterih vrednot, ki niso usklajene s sodobno, moderno, odprto družbo, za katero se nekateri še vedno prepričano zavzemamo. Ne bodite užaljeni, če govorim resnico in boli, mi je žal. Ampak to je naloga slehernega parlamentarca v zreli demokraciji. Upam, da nisem žaljiv, čeprav vem, da so moje besede trde, neposredne in da vzbujajo pri vas nekaj razumljivih reakcij in odzivov. Toda dejstvo je, da ta razprava ponovno razkriva te obsesije in ta protislovja slovenske demokracije. S tem živimo že 20 let in bomo verjetno živeli še naprej. Če bo tako, kot je bilo doslej, nič hudega. Če pa bi se to ravnotežje, ki je tudi dialektično – navsezadnje, veste, ta dva tabora, ki se stalno konfrontirata, se stalno dialektično v bistvu primerjata prav pri takih zadevah kot danes pri razrešitvi predsednika Državnega zbora –, nadaljevalo v prihodnosti, nič hudega. To je Slovenija, smo pluralni. Dve Sloveniji obstajata, in ko je treba stopiti skupaj, sta dokazali, da stopita tudi skupaj. Če bo pa to ravnotežje uničeno zaradi prevlade drugih govoric, ki nimajo nič skupnega s parlamentarno demokracijo in so govorice ulice ter težnje po razvrednotenju te institucije, potem pa moramo biti zaskrbljeni. In take prihodnosti si seveda ne želimo. Zato naj še enkrat ponovim, da te razprave sprejmem samo kot politični ring, kot poligon za ponovno, vnovično prikazovanje naših različnosti. In če je to to, okej. Še enkrat se bomo bolje spoznali, si gledali v oči, upam, da se bomo zunaj še vedno pozdravljali in celo spili kakšno kavico skupaj. Ampak bodimo odgovorni, odgovorni do te države, odgovorni do državljanov in predvsem do parlamenta. Naš ugled je na zelo nizki ravni, ne zaradi predsednika Državnega zbora, ne zaradi Vlade, ampak zaradi vseh nas poslancev. Dajmo se tega zavedati. In če bomo mi tukaj iz tega hrama demokracije skušali razvrednotiti ali celo uničevati druge inštitucije ali nadzorne inštitucije demokracije, od Računskega sodišča, do Ustavnega sodišča, do drugih sodišč, do sodnikov, do predsednika republike, potem kaj nam bo ostalo? Ostalo nam bo pogorišče. Ali se tega veselite, vi, ki imate ambicijo prevzeti vajeti te vlade na naslednjih volitvah? Ali si res želite prevzeti državo oziroma pogorišče ene države? Ne morem verjeti. Ne morem verjeti, ker ste bili na vladi in ste takrat ob vseh kritikah, ki sem jih imel do tiste vlade, vendarle ravnali državotvorno, odgovorno, evropsko celo – z nekaterimi izjemami. Ena od takšnih je bila tista neverjetna razprava v Državnem zboru, in takrat sem bil res šokiran. Nekaj ur, mislim, da je tri ure trajala, ko je predsednik Vlade tukaj udrihal po medijih, po novinarjih, in skušal udejanjiti svojo napoved iz časa takoj po osamosvojitvi, da so novinarji izrekli, kar so izrekli, in da je to labodji spev slovenskih novinarjev. To se je potem skušalo udejanjiti, se ni zgodilo, ker je medtem prišla nova vlada, in zatiranje svobodnega novinarstva ni bilo več mogoče in upam, da ne bo nikoli. Ampak če kaj zamerim prejšnjemu predsedniku Državnega zbora, mu to, da je dovolil takšno razpravo, ko je izvršilna oblast tukaj, v zakonodajni oblasti, v hramu zakonodajne oblasti, udrihala po novinarjih. To je bilo tako neugledno, nedostojno za parlament, ampak kljub temu nihče takrat ni zahteval razrešitve gospoda Cukjatija, in prav je tako. Prav je tako. Danes pa vi za vsako muho pridete, zahtevate razrešitve ministrov, predsednika republike, predsednika parlamenta. Dajte še zahtevati kolektivno razrešitev poslancev, gremo domov, na predčasne volitve, to si želite. Evo, to je še zadnja šansa, ki vam ostane. Mogoče boste celo želi nekaj aplavzov zaradi tega. Hvala.
Hvala. K besedi se je javil gospod Tanko. Replika – ja, gospod Grims, najprej imate vi repliko. Gospod Tanko, vaš čas gre v čas razprave. Lahko, izvolite.
Hvala lepa. Tu je bilo slišati nekaj velikih laži s strani predstavnika Zaresa. V prejšnjem mandatu ne vem, zakaj bi razrešili predsednika Državnega zbora, lahko bi pa o tem razpravljali, če bi tedanja opozicija ocenila, da je storil kaj neprimernega. Če je dopustil razpravo o medijih in je predsednik Vlade govoril o medijih, bi lahko zahtevali interpelacijo predsednika Vlade, pa niste. Niste! Torej, je tako. Niste tolerantni. Druga stvar, ko očitate, da se vzorci vežejo na preteklost. Tisti čas, ko so bili nekateri graničarji na Kolpi, so bili drugi proti Sloveniji. Ampak taisti sedaj vračajo nekatere simbole nazaj v življenje, v demokracijo, totalitarne simbole. Se pravi, kdo je sedaj tisti, ki ga vežejo spomini iz preteklosti, in to ne iz tiste najbolj elegantne? Tudi v tistem obdobju, o katerem ste vi govorili, ko je prišlo do nekega vrhunca demokracije pred osamosvojitvijo, tudi takrat so bili ljudje zaprti zaradi verbalnega delikta. Ne da se ni smelo razpravljati, zaprti so bili, in ste bili očitno vi, ki ste se s tem strinjali. In je težko, da vi učite nas morale ali pa razprave, kvalitete, etike. Prej je vaš kolega, vaš namestnik govoril o fašizmu in tako naprej, o tistih, ki nekaj predlagamo. Predlagali ste etični kodeks, naj bi predlagali, slišim sedaj v Državnem zboru – vi, ko vaš poslanec grozi kolegu poslancu, da ga bo vrgel čez okno. Kaj pa to? In ko se je to obelodanilo, da je bilo to na seji Državnega zbora oziroma delovnega telesa Državnega zbora, je predsednik Državnega zbora mirno razglasil sejo za neobstoječo, za neveljavno, preklical jo je in dejal, da se ta dogodek ni zgodil. Taki čudeži se dogajajo lahko samo, če to reče svetost Pavel. Ko že govorite o teh stvareh, bi bilo treba marsikaj tudi dodati. Pa še nekaj. Tudi v prejšnjem mandatu smo bili priča nekorektnim ravnanjem, ampak podpredsednika Državnega zbora, ko je javno napadel preko Državnega zbora, tam iz preddverja, svojega predsednika, kako je nedemokratičen, ne dopušča nobenih razprav in tako naprej, istočasno pa je ob drugi priložnosti kar zapustil sejo Državnega zbora, brez da je napovedal, brez da je karkoli bilo. Poglejte si malo. Vi imate očitno malo krajši zgodovinski spomin in vidite samo lepe stvari iz tiste preteklosti, ampak so bile tudi take zgodbe, in niso najbrž dobre. Hvala lepa.
Hvala. K repliki se je javil tudi gospod Grims.
Spoštovani! Če se nisva razumela, vsa moja razprava je bila namenjena predvsem zavrnitvi najbolj odvratne in najbolj pogosto prodajane floskule v zadnjem obdobju – vsi so isti. Ni res, daleč od tega! Če pogledamo gospodarsko uspešnost, smo imeli v prejšnjem mandatu najvišjo, tudi po sredini leta 2007, ko je dejansko že izbruhnila gospodarska kriza, finančna kriza, in je Evropa že dala stotine milijard evrov za to, pa smo še vedno imeli nadpovprečno gospodarsko rast. Sedaj imamo pa nadpovprečno nazadovanje gospodarstva in stagnacijo v zadnjem obdobju, ob tem ko najbolj razvite evropske države že napredujejo s štirimi in petimi odstotki. Zakaj je ta "vsi so isti" floskula tako odvratna? Poglejte, zakaj je nizek ugled parlamenta. Danes nam o civilizaciji, o politični etiki in politični kulturi govorijo natanko tisti, ki so pred 20 leti ob osamosvojitvi, kar praznujemo te dni, govorili, da je slovenska osamosvojitev konec vseh civilizacij in da bodo zato raje gledali na morje. In potem se čudimo, če ta parlament nima ugleda. In danes se ljudje ne delijo tako, kot je bilo rečeno s strani spoštovanega predgovornika, ampak se delijo na tisto manjšino, ki v bežanju in preusmerjanju pozornosti pred lastno gospodarsko neuspešnostjo na znamkah in kovancih objavlja simbol pred 20 leti poražene JLA in ga glorificira, in na vse tiste ostale, ki opozarjamo, da je to neevropsko in da je to tudi razvojno škodljivo, ker zaradi te ideološke zaplankanosti postajamo v očeh potencialnih investitorjev, tistih, ki želijo gospodarsko sodelovati z nami, nek čuden eksot, ki se ga velja izogniti na daleč.
Hvala. Besedo ima gospod Tanko.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V svoji predstavitvi in potem tudi v razpravah sem pozval predsednika Državnega zbora, da argumentira, na osnovi katerih določb ustave, poslovnika ali kakšnega drugega akta izredne seje ni sklical, po pravilih, in to ne tiste, ki smo jo vložili 13. maja, v roku ustrezno dopolnili, in ne te, ki smo jo vložili 31. maja, na katero ni bilo nobenih pripomb ne Zakonodajno-pravne službe ne predsednika Državnega zbora, in ta seja bi morala biti sklicana najkasneje do 15. junija, pa šele sedaj, 22. junija, obravnavamo ta predlog za razrešitev. Mislim, da bi moral predsednik Državnega zbora odgovoriti, in to argumentirano, ne na počez. Moral bi odgovoriti predvsem s sklicevanjem na oba akta, ki sem ju citiral. Kje ima podlago, da tega ni storil? Če smo mi 31. maja zahtevali izredno sejo, na kateri bi obravnavali razrešitev predsednika Državnega zbora, ustava nalaga, da se to mora sklicati. Tu zdaj ni izbire predsednika, da bo odločal, ali bo to redna ali izredna seja, ampak mora izredno sejo sklicati, in po poslovniku mora biti sklicana v 15 dneh, to je do 15. junija. In sklicana ni na tak način, kot smo predlagali, in tudi ne v času, ki je predpisan s poslovnikom. In tu mislim, da je predsednik Državnega zbora dolžan citirati, na katerih podlagah tega ni storil.
Hvala. Besedo ima gospod Gantar.
Sem prijazen gospod in rade volje takoj odgovorim na vsa vprašanja ljudi, ki me kaj sprašujejo. Na tej, prav isti osnovi sem želel sklicati izredno sejo Državnega zbora na te štiri točke, ki ste jih dali, po tem, ko so bile dopolnjene. V skladu s 15-dnevnim rokom bi jo sklical, če je ne bi umaknili. To je prva zadeva. Na podlagi ustreznega člena ustave in Poslovnika Državnega zbora. Vendar zahtevo ste umaknili, ker vam to očitno ni več odgovarjalo. Pri zahtevi za sklic izredne seje za razrešitev predsednika Državnega zbora pod razlogi za sklic seje niste navedli enega samega razloga. Niste navedli enega samega razloga, ampak 27 podpisov poslanke in poslancev Poslanske skupine SDS in 4 podpisi poslancev SNS. Torej, teh 27 razlogov z vaše strani in ti 4 razlogi s te strani preprosto ne štejejo. Treba je pojasniti in utemeljiti, zakaj želite izredno sejo. Korektno sem vas dan prej opozoril, da dostavite razloge. Vas ni bilo ne na kolegij in seveda niste dostavili nobenih razlogov, če smem reči, zato sem seveda zadevo uvrstil, tako kot predvideva poslovnik, na prvo redno sejo Državnega zbora in smo danes tu. Zato, gospod vodja poslanske skupine, poglejte si poslovnik, upoštevajte ga – velja za oba in ne samo za enega. In sklicevanje na poslovnik vam tu ne bo prineslo nič, ker je poslovnik v celoti in dosledno spoštovan. In točke, ki bi lahko bile obravnavane, bi bile obravnavane, če ne bi zahtevali umika.
Hvala. Želite besedo, gospod Tanko? Izvolite.
Hvala lepa. Iz vsakega odgovora predsednika Državnega zbora so nove nedoslednosti. Predsednik Državnega zbora je zdaj dejal, da bi tisto izredno sejo, ki smo jo vložili 13. maja, sklical z vsemi štirimi točkami dnevnega reda, če točke ne bi umaknili. Prej pa je vneto razlagal, da ene točke sploh ne bi mogel gor dati, druga je bila v nepristojnosti Državnega zbora in tako naprej. Jaz mislim, da mora predsednik Državnega zbora pravzaprav vedeti, kaj govori. 13. maja smo zahtevo za izredno sejo vložili z vsemi potrebnimi obrazložitvami, ki so za to. Vi ste sicer menili, da je treba nekaj popraviti, in smo to v roku popravili. 28. maja je iztekel rok za sklic in se to ni zgodilo. Mi vmes zahteve za sejo nismo umaknili, ampak je bila vložena 13. maja, še vedno. In znotraj poslovniškega roka smo vse, kar je bilo treba, sanirali. In predsednik Državnega zbora se je očitno iz politikantskih razlogov, zato ker je bilo tisto predreferendumsko obdobje za koalicijo izredno občutljivo, odločil, da te seje ne bo sklical takrat, ko bi jo moral po poslovniku in ustavi, ampak kakšen teden ali 14 dni kasneje. To je osnovni razlog tega, zakaj se mi ukvarjamo s tem, da tista seja ni bila sklicana in zakaj smo potem ponovno vložili zahtevo za razrešitev predsednika Državnega zbora. To je razlog, predsednik. In to opletanje s tem, da nekaj je bilo, da nekaj ni bilo in da bi nekaj bilo drugače in tako naprej, je nekorektno. In ne morete vi vsake tri minute, ko se javite k besedi, povedati drugačen razlog, z drugačnimi našimi zahtevami in drugačno argumentacijo. Če so bile vse štiri točke 25. maja izpravne za uvrstitev na sejo Državnega zbora, tako kot ste zdaj povedali, potem bi morala biti seja sklicana do 28. maja. Tega niste storili, niste storili! In to je razlog, da smo potem zahtevali razrešitev z novo izredno sejo, in priložili smo vse iste materiale kot za tisto prejšnjo izredno sejo in nič ni bilo več spornega. Nič! To je manipulacija, ki si jo privošči ta koalicija v tem državnem zboru in predsednik Državnega zbora. Tukaj ni pravil, tukaj ni reda, tukaj ni spoštovanja poslovnika. In na tak način ne more država resno funkcionirati, na tak način ne more funkcionirati pravna država. To so razlogi, da se dogaja vse to, kar se dogaja pri vseh teh zgodbah, o katerih bi morali govoriti v tem državnem zboru, pa se ne sme, ker je prepovedano, ker se seje noče sklicati, ker je tisoč razlogov, da se točke ne uvrstijo na dnevni red Državnega zbora. Istočasno pa koalicija uvršča na seje delovnih teles točke, materiale, ki so prišli tisti dan v Državni zbor, kot je primer Adrie Airways – nobenih pomislekov, nobenih zadržkov. In zdaj naj mi predsednik Državnega zbora pove, ali so koalicijski in opozicijski poslanci enakopravni v teh postopkih, ali za ene veljajo ena pravila, za druge druga pravila. Očitno veljajo, zato ker pri nas se nekdo sklicuje na neko pravno mnenje, ga enkrat uporabi in ga argumentira s tem kot razlog za zavrnitev, ker naj ne bi bilo v skladu s pravnim mnenjem, za drug primer ne prinese pravnega mnenja, ga ni dobil, ga ni predložil, ampak kar enostavno takole opravi z levo roko, kot je primer Adrie Airways, če vas dodatno opozorim. Šlo je za odločitev treh delovnih teles, da bi bilo le dobro, da bi Adrii Airways dali približno 80 milijonov evrov ali pa še kaj čez. Nobene težave ni bilo, predsednik, nočna seja je bila, treh odborov. Nobenega problema, nobenih zadržkov, nobene intervencije Zakonodajno-pravne službe, nobene intervencije predsednika Državnega zbora. In zdaj mi vi govorite, da ravnate v koaliciji po pravilih. Kakšnih? Od primera do primera, od predlagatelja do predlagatelja. Koalicijski si lahko vse dovolijo, delajo, kar hočejo, in dobijo dvorano, kadar hočejo, imajo seje med sejami Državnega zbora, opozicijski pa ne moremo sklicati preiskovalnih komisij ne zjutraj, ne opoldne, ne zvečer, ker je vse zasedeno in blokirano. Vi ste tisti, ki ste dolžni spoštovati ustavo, poslovnik in zagotavljati enakopravnost v tem državnem zboru. Ne morete vi od šibkejše stranke v postopku, to pa je opozicija, zahtevati, da skrbi za te zadeve. Koalicija je tista. Ampak očitno ima ta koalicija toliko madežev, toliko knedljev, toliko afer in zgodb, da je treba zlorabiti popolnoma vse. In še nekaj. Gospod Plevelj je prišel dan prej k meni v pisarno, se je najavil in mi je predlagal, da naj bi neke stvari popravili, še preden sem dobil mnenje Zakonodajno-pravne službe oziroma vaš dopis. Poslušajte, preden sem dobil vaš dopis, in to mi je povedal tako, da sem ga vprašal, češ poslušajte, saj vi predlagate, da točko umaknem. Je rekel, da ja. Jaz sem rekel, da tega ne bomo storili in sem mu tudi povedal, zakaj – zato ker bi začel teči nov rok. In je gospod Plevelj potem lepo odšel. Se pravi, da se je v to, da te seje v predpisanem roku ne bi bilo, vključila kompletna ekipa Državnega zbora, tista, ki mora zagotavljati, da službe delujejo in da delujejo za vse enako. Tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe – oprostite, to, da je bančni sistem nejasen termin, presega vse meje, pa je v zakonu zapisan. Oprostite, tri zakone smo pod vašim mandatom sprejemali zdaj, pa imajo vsi ta termin notri, pa ni bilo Zakonodajno-pravni službi nič nejasnega in tudi predsedniku Državnega zbora ne. Ni bilo nič nejasnega. In če si vi predstavljate, da zagotavljate pogoje vsem, da obravnavajo zadeve pod enakimi pogoji, po istem režimu, se hudo motite. Hudo se motite. In če so vam kakšni pojmi v kakšnih zakonih nejasni, spoštovani predsednik Državnega zbora, to, kar ste meni napisali, predlagam, da takoj predložite novelo Zakona o bančništvu in popravite pojem bančni sistem ter napišete nekaj bolj jasnega. To ste vi meni napisali. Preberite, kaj ste napisali. To, da se v teh primerih, ko želimo obravnavati kakšne točke dnevnega reda na seji Državnega zbora, vlečejo argumenti iz petnih žil ali še niže dol, je povsem jasno – za vsako ceno preprečiti razprave v Državnem zboru o temah, ki koaliciji ne ležijo. Mimogrede, lahko bi tudi predlagali razpravo o tem, koliko so Stožice soudeležene pri stečaju SCT, koliko bo v tem primeru škode utrpel slovenski bančni sistem, ko je šel SCT v stečaj. Govori se o nekaj sto milijonih. O nekaj sto milijonih. Koalicija, ki jo tako skrbi gospodarsko stanje v tej državi, bi najbrž lahko predlagala razpravo v Državnem zboru, pa je ne. Tudi razprave o drugih nepravilnostih, ko se odliva denar na tuje račune, ne omogočite. Rekli ste, da je denar plaha ptica, ampak ta plaha ptica leti po vseh otokih, od Cipra, Andamanskih otokov, Kanalskih otokov, Kajmanskih otokov in tako naprej, pa tudi na kakšni celini kje pristane, v kakšni offshore coni. Ampak preprečujete razpravo o tem. Ste jo pri Ultri, jo pri bankah, jo pri tihih družbah in tako naprej. Vse preprečite in se potem tu sprenevedavo posipate s pepelom, češ da opozicija predlaga razpravo o negospodarnih temah. To so temeljne zadeve gospodarstva! Milijarda evrov, če bo treba dokapitalizirati Novo Ljubljansko banko na tak ali drugačen način, ni mačji kašelj, to je 15 % državnega proračuna. Ampak o tem bančnem sistemu ni dovoljeno govoriti. To, da so tri državna podjetja dokapitalizirala Novo Kreditno banko Maribor, zato da se je ohranil 51-odstotni delež, in smo slišali to cviljenje po koaliciji in po Vladi, med ministri, ni mačji kašelj. To ni zgodba, ki jo je sproducirala opozicija, ampak jo je koalicija. Očitati nam, da suspendiramo, recimo, Računsko sodišče – zakaj pa to naslavljate na opozicijo in na SDS? Saj ste vi ignorirali odločbo in zahtevo Računskega sodišča, tako v primeru Križanič kot v primeru Dars. Koalicija je to storila. Mi v opoziciji pri tem nismo imeli popolnoma nič. Predsednik Vlade se je enkrat odločil tako, drugič drugače. V primeru nekaj kant za smeti je koalicijski minister odletel, in mimogrede, po letu in toliko se na tem področju ni nič premaknilo. V primeru Križanič in teh stvari, ki so povezane s tisto revizijo Računskega sodišča, pa je predsednik Vlade zaščitil popolnoma vse. In nihče v koaliciji, ne predsednik Državnega zbora, ne drugi, vodje poslanskih skupin, ne člani koalicije niste rekli nič, razen tega, da ste podprli Križaniča. Enako se dogaja v primeru Darsa, družbe za avtoceste. Nihče ni pristojen, nihče noče biti pristojen. Predsednik Vlade se izgovarja, da bo to agencija, agencija piše neka pisma tja, ne zgodi se pa nič. Pa gre za največjega investitorja v državi, mislim, da tam okrog 500 do 700 milijonov evrov letno potroši ta sistem. 500 do 700 milijonov evrov! In o tem ne sme biti razprave v Državnem zboru. Tudi ko ne pridejo ti ljudje na obravnavo poročil, revizij in tako naprej, se ne zgodi nič. Predsednik Državnega zbora ni ničesar zaznal, tudi gospod Kumer ni ničesar zaznal, da kaj blokira, da kdo ni sedel na sedež. Niti pogledati ne pridejo, pa dobijo višjo plačo kot poslanci, kot katerikoli poslanec. [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Kumer, vi lahko veste, vi ste koalicija, vi odločate, vi ščitite, vi ste glavni zaščitnik, eden glavnih zaščitnikov teh manipulacij na Darsu, očitno. Skratka, rad bi vam povedal, gospod predsednik, da nimate enakih vatlov, da ne upoštevate enakih pravnih podlag, da zadeve na eni strani bojkotirate, ignorirate in se norčujete iz tega. Nam ni treba hoditi nikamor, še najmanj pa k predsedniku Državnega zbora po soglasje za to, ali bomo lahko neko zadevo vložili ali ne. Nikomur ni treba hoditi. Če se pa slučajno koalicija s predlogi sklepov ne strinja, jih lahko amandmirate v postopku. Za to ne rabite nobene zlorabe Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Če bi bila zadeva v postopku, bi lahko vi zahtevali kakšno zakonodajno-pravno mnenje. Ampak tudi takrat, ko ste imeli zakonodajno-pravna mnenja za, recimo, Kazenski zakonik, tako Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora kot Službe Vlade za zakonodajo, in sta bila oba negativna, ste sforsirali obravnavo na Državnem zboru. Tudi tu niste dosledni. Vlada ima prioriteto, tudi če je zadeva neustavna. Vse sodne veje oblasti so se opredelile negativno do primera, ste jih imeli na mizi, pa je bilo treba ta postopek speljati tako, kot se je nekdo blagovolil. In zdaj očitati nam, da nečesa ne znamo, je, milo rečeno, neprimerno, zato ker sami to isto stvar zlorabite za primere, ki vam jih lahko še naštejem. Če bi bili vi tako dosledni pri vladnih predlogih s temi mnenji Zakonodajno-pravne službe pred postopki kot ste pri našem, potem 70 % zakonov ne bi bilo sposobnih za nobeno obravnavo, ker je amandmajev več kot členov in popravkov več kot členov. Pa niste. Zakaj ne daste ključnih stvari v mnenje Zakonodajno-pravni službi, preden ga Vlada sem pošlje, in jim vrnete nazaj, če zadeva ni v redu? Zakaj? Isto pravico imate. Predsednik Državnega zbora ste za Vlado in za opozicijo, za nas vse. Ali ste samo za to, da čuvate in blokirate tisto, kar naj bi opozicija predlagala za obravnavo? In gospod predsednik, očitno je, da je ta mandat zavožen tudi v Državnem zboru. Državni zbor je tisti, ki drži štango vsem slabim odločitvam Vlade, Državni zbor je tisti, kjer ima koalicija večino, in tu ne popušča, da se sprejmejo slabe rešitve in slabi predlogi, in Državni zbor je tisti, ki ne sme razpravljati o nobeni zadevi, tudi če je v pristojnosti Vlade, tudi če je v pristojnosti države. In Vlada je pristojna za vse, kar je v tej pristojnosti, za vse urade, za vse inštitucije, za vse tisto, kjer zagotavlja vire financiranja in tako naprej. In o tem izboru, za kaj je Vlada pristojna, ne more odločati predsednik Državnega zbora, kajti to je določeno s 4. členom Zakona o Vladi Republike Slovenije. Dovolj bi bilo, da te stvari upoštevate, ustavo, poslovnik, zakon o vladi, in je vse jasno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gantar, izvolite, imate besedo.
Jaz bom moral biti zelo pazljiv, da ne bi šel na raven, na katero se v svojem življenju nisem spuščal in se ne mislim niti danes. Vaša izjava na koncu je bila prava izjava in je vrgla tudi lepo luč na vse, kar ste povedali pred tem. To je politična izjava neke politične stranke, ki je v opoziciji, sedi v parlamentu in pove, da je ta mandat zavožen. To je politična izjava, povsem logična, in o tej politiki gre, ne o poslovniku, ne o uvrščanju točke na dnevni red, ampak samo o tem in predvsem o tem. Predvsem tisto, kar se tudi kaže skozi vse to vaše delovanje, je preprosto to: od ratifikacije sporazuma o vstopu Hrvaške v Nato naprej smo videli eno samo logiko v tem vašem delovanju, in jaz mislim, da sem jo dopustil toliko, kot jo poslovnik dopušča, in mogoče še več. V tem smislu mi veliko kolegov govori tu okoli, ne samo iz koalicije, ampak tudi kakšen iz opozicije, da je dobrota sirota, ampak logika in strategija je bila ena sama, in to je v nogometnem ali pa košarkarskem jeziku presing po celem igrišču, groba igra, udarci, predvsem takrat, kadar sodnik gleda stran, in pritoževanje, da se vedno tebi godi krivica. Saj vi ste tako rekoč rojeni v krivici, živite v krivici, vzgojeni v krivici, saj se vam ves čas dogajajo neke krivice. Kar ni po vaši volji, je krivica, in to vnebovpijoča. Dajte postaviti vsaj malo distance do sebe, do svojega lastnega ravnanja! Dajte postaviti ene normalne, zdrave in moderne človeške komunikacije in ravnanja, ne pa da ste ves čas prepričani, da vas nekdo preganja in da ste ves čas pod udarom nekoga in tako naprej. Medtem ko vi neženirano iz tega občutka krivice, ki, kot pravite, se vam godi, izvajate pritisk, legitimni in nelegitimni, na vse možne stvari. Govorite, da sem bil nedosleden. Kaki! Ko jaz nekaj povem in govorim naprej, predpostavljam, da tisto, kar sem prej povedal, drži. Dve točki po popravljenem gradivu 25. maja sta bili sposobni za obravnavo in sta bili zato tudi uvrščeni na možen sklic izredne seje. Rok za to je 15 dni, zato ker morajo v tem času biti sproženi vsi postopki, da se ta zadeva zgodi. V tem smislu ni nobenih nedoslednosti pri meni. Več kot to, pravite, da umika zahteve za sklic niste dali. "Umik zahteve za sklic izredne seje Državnega zbora." Berem: "V imenu 27 poslank in poslancev umikam zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora, ki smo jo vložili 13. maja 2011 in ustrezno popravili 25. maja 2011." 31. maja 2011 so to poslali, torej kar nekaj dni preden bi se iztekel rok za sklic te seje. Zato moram zavrniti vaše argumente in se o tem sploh ne mislim več pogovarjati. Kar zadeva točke, ki so gor, ves čas govorite o Darsu in o tej zadnji, 4. točki. Ne vem, kako naj rečem – tako kot je rekel nekoč Ronald Reagan: "Read my lips," gospod Tanko. Berite mi z ustnic oziroma to, kar povem, povem dobesedno! Točka ustreza, vendar je identična točka že v postopku. Primerjajte z zakonom. Zakon je v postopku, identičen zakon ali pa zakon, ki obravnava isto vsebino, je vložen, in če ta ni končan, se ne morejo drugi začeti. Zato ni gor. Razprava o Darsu, o vseh teh zadevah na način kot je, je absolutno legitimna, ampak za božjo voljo, v teh zadevah se poslovnik analogno uporablja pri teh aktih kot pri zakonih. To so vam povedali, in to vam je verjetno – ne vem, ker sploh nisem vedel, da je gospod Plevelj šel k vam – hotel povedati tudi Plevelj, ne vem. Vam še enkrat povem, vedno bom tako ravnal. To, da sem krivičen in preferiram vas – vi ne veste, da večkrat dobim pripombe tudi z druge strani, koalicijske, in to razumem kot normalno. Če nobena stran ni povsem zadovoljna z menoj, to pomeni, da sem verjetno dobro vodil stvari. Če bi bila ena stran zelo zadovoljna in druga res nezadovoljna, bi res lahko govorili o pristranskosti. O Vladi – tudi Vladi smo zavračali zakone, predvsem takrat, kadar niso izpolnjevali formalnih pogojev za to, da bi lahko začeli postopek obravnave, niso bili obrazloženi, ni bilo tistega in onega, vendar je pri zakonih zadeva drugačna. Vedno se predpostavlja, da regulirajo stvari, ki so s področja, na katerega se nanašajo. Nobenega od vaših očitkov res ne morem sprejeti in noben od vaših očitkov ne stoji, razen tega, kar ste povedali, da je vaša naloga v tem mandatu razveljaviti funkcijo Državnega zbora, ga pripeljati v fazo, ko bodo vsi v tej državi menili, da je ta institucija najmanj pomembna, da volitve ne pomenijo nič in da se lahko začne neko tretje poglavje, ne vem, druge republike v tej naši zgodovini. Jaz pri tem ne bom sodeloval. Ne bom. Hvala.
Hvala. K repliki se je javil tudi gospod Kumer. Ne želi. Gospod Tanko, jaz bi prosil, da gremo z razpravo naprej po seznamu prijavljenih in se potem zopet prijavite. [[oglašanje iz dvorane]] Dobro, ampak prosim, da potem vendarle spustimo razpravo poslancev naprej. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa. Gospod Gantar, očitno noben naš očitek ne stoji. Vse, kar predlagamo, vse, kar povemo, je irelevantno. Tako se obnaša predsednik Državnega zbora, tako se obnašajo vsi, ki mu pri tem asistirajo. Vse je irelevantno, vse je nepomembno, vse je nepravilno, vse je nikakršno. Mi smo 13. maja vložili zahtevo za izredno sejo. 25. maja ste dali zahtevo za dopolnitev, in 25. maja smo dopolnitev naredili. 28. maja bi morala biti najkasneje sklicana seja Državnega zbora. Vi ste to zadevo šele 3. junija uvrstili na dnevni red kolegija. Mi takih sej ne potrebujemo, ker se tako manipulira z datumi. Mi zahteve nismo umaknili, smo jo dopolnili. Če si predsednik Državnega zbora to razlaga po svoje, potem to ne vodi nikamor, ker je bila zadeva korektno izpeljana v skladu z dosedanjo prakso. V skladu z dosedanjo prakso. Tu je težko sprejeti take argumente, kot jih predlaga predsednik Državnega zbora. On je samovoljno umaknil našo točko iz postopka, brez da je bilo kjerkoli karkoli napovedano. On je odločil, da je točka umaknjena in ni v fazi dopolnitve. Če je točko umaknil, potem bi napisal, da je točka umaknjena z dnevnega reda, pa ni. Bila je predlagana dopolnitev. To se pravi, da je postopek tekel. Očitno je tisti politikantski del prevladal v tem delu, in to znotraj koalicije, s polnim soglasjem koalicije, da obravnava te zadeve s temi štirimi točkami v času, ko bi se morala zgoditi, ni primerna, zaradi tega ker naj bi šlo zaradi predreferendumskega obdobja za zlorabo inštituta Državnega zbora. To je zloraba inštituta Državnega zbora, ko si po svoje razložiš zadeve in ne upoštevaš ne rokov ne ostalih zadev, ki so s tem povezane. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Grill, pripravi naj se gospod Petek.
Najlepša hvala. Očitati nam predlagateljem, da je ta seja sklicana neupravičeno oziroma da je namenjena izključno nekemu populizmu, zavajanju, je zavajajoče in nekorektno. Očitati, da smo želeli to sejo sklicati pred referendumom s ciljem, da bomo izvajali referendumsko kampanjo, tudi ne drži, je tudi neverodostojno in vam ljudje ne morejo verjeti. Kajti za to, da je bil paket teh zakonov na referendumu zavrnjen s takšnim rezultatom, ste največ naredili sami, s svojim slabim delom, s svojim razhajanjem, predvsem v koaliciji, in nam kot opozicijski stranki ni bilo treba veliko narediti. Je pa bila ta seja sklicana izključno zaradi samovolje vodenja Državnega zbora s strani dr. Gantarja, neupoštevanja ustave, neupoštevanja Poslovnika Državnega zbora. In tukaj so bili tisti ključni razlogi, ki so seveda tudi upravičeni. Kajti govoriti o tem, da je dr. Gantar kot predsednik Državnega zbora vedno postopal v skladu z akti, ki smo jih sami sprejeli, ni res. Ni res niti to, kar dr. Gantar navaja v svoji razpravi, da so z njegovim delom bili nezadovoljni tudi koalicijski poslanci, da so tudi zoper njega večkrat imeli kritične izjave, bili včasih tudi nekorektni ali pa neupravičeni. Bomo videli, ali so koalicijski poslanci z njegovim delom nezadovoljni, ko bomo danes glasovali s tajnim glasovanjem. Če drži, da so bili nezadovoljni, bodo podprli predlog, da se ga razreši. Vendar vsi vemo, da to ni res. Že v samem vodenju sej Državnega zbora je bilo več kot očitno zaznati različno postopanje do razprav opozicijskih poslancev v odnosu do koalicijskih. Vedno smo bili predmet prekinjanja, poseganja v besedo, jemanja besede in tako naprej. Na strani koalicijskih poslancev, če smo izrecno opozorili na neko nepravilnost, pa je le včasih potem, če ne drugega, vsaj malo skušal s kakšnim stavkom okrcati, kakšnih drugih sankcij pa ni bilo, kar bi seveda tudi pričakovali. Govoriti o tem, da smo v naši stranki vedno tisti, ki opozarjamo na neke krivice, ki se nam dogajajo, in da smo s tem že kar obsedeni – mi opozarjamo na nepravilnosti, ne na krivice. Na nepravilnosti. Predsednik Državnega zbora je po svoje nehvaležna funkcija, saj pripada politični stranki, istočasno pa vodi institucijo, ki predstavlja najvišji vrh zakonodajne veje oblasti. In biti predsednik Državnega zbora pomeni, da mora takrat, ko sedi na sedežu predsednika Državnega zbora, ravnati izključno objektivno, nestrankarsko, v skladu z ustavo in Poslovnikom Državnega zbora. Tudi v njegovih razpravah na sedežu predsednika Državnega zbora se ne sme zaznati pristranskosti ali nedoslednosti, pa se je to velikokrat dogajalo. In če pač ni sposoben, pa naj bo kdorkoli, preseči neke strankarske ideologije ali pa strankarskih dogovarjanj, te funkcije ne more dobro opravljati. In to je bilo pri gospodu Gantarju zagotovo večkrat prisotno. Njegova arbitrarnost o tem, da odloča, ali so teme za razpravo v Državnem zboru primerne ali neprimerne – tega si ne sme dovoliti. Njegova pristojnost je, da ugotovi, tudi s pomočjo, recimo, Zakonodajno-pravne službe in ostalih služb, ali je kaj v skladu s poslovnikom in ustavo. To ja, ne pa da Zakonodajno-pravna služba, ki je del njegove ekipe, z nekimi za lase privlečenimi argumenti skuša potem tukaj prepričevati, da teme, ki jih tu obravnavamo, niso primerne. Eden izmed pregovorov pravi, da vse poti vodijo v Rim, istočasno pa lahko rečemo, da vse poti ali pa vsa družbena dogajanja vodijo tudi v Državni zbor. Razprava v Državnem zboru je vedno lahko v korist vsaki veji oblasti, naj bo to sodna, naj bo to izvršna. In razpravljati o katerikoli temi v Državnem zboru ne pomeni, da s tem posegamo v katerokoli drugo vejo oblasti. Je pa res, da lahko skozi razpravo, skozi opozarjanje prispevamo, da se zavedajo svoje odgovornosti in slabega dela tako Vlada, izvršna veja oblasti kot tudi sodišča. In vse te institucije, kakorkoli že, se postavlja v Državnem zboru, od Vlade Republike Slovenije, ki jo imenujemo in tudi razrešujemo, pa do sodnikov. Res je, da jih ne moremo razrešiti, imenujemo pa jih tukaj. Zato je razprava v Državnem zboru vedno dobrodošla in je zrcalo vsem družbenim dogajanjem v državi. Zato je prav, da se razprave o vseh temah, ki opozarjajo na nepravilnosti, tu opravijo. In očitati, da te teme niso bile smiselne, primerne, ni v skladu niti s pristojnostmi niti s pravnim redom, ki pri nas velja. Zato ščititi zdaj tudi v svojih razpravah, se truditi, prepričevati, da smo bili pri tej svoji zahtevi nedosledni, da je bila pomanjkljiva obrazložitev oziroma pomanjkljiv tekst, nepravilen tekst, ni prepričljivo. V glavnem, še enkrat, danes bomo po koncu te razprave z glasovanjem predvsem s strani navidezne opozicije, to je DeSUS, pa zdaj že tudi Zares in ostali, videli, ali so vaša ravnanja korektna in verodostojna. Bomo videli. Pustimo se presenetiti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Petek, pripravi naj se gospod Marinič.
Hvala za besedo. Tudi moje mnenje je, da je napaka, da se na seje Državnega zbora ne uvrščajo relativne družbene teme, in ne vem, zakaj bi se teh tem bali. Zagotovo bi bilo v državi in politiki manj napetosti, če bi bili sposobni odgovarjati na relativna vprašanja, ki se postavljajo v družbi, na eni strani skozi zakonodajo, na drugi strani tudi skozi razpravo v parlamentu. Res je, da bi kakšna izredna seja Državnega zbora razgalila banalnost vladajoče koalicije, banalnost njenega vladanja in politike. Na drugi strani je tudi res, da je v tem državnem zboru včasih preveč govorjenja, govorjenja na pamet, govorjenja brez besed in brez vsebine. Govorjenje brez besed in brez vsebine pa je seveda čvekanje. Na drugi strani pa je boljše, da dopustimo tudi kakšno čvekanje v tem državnem zboru, kot pa da omejimo vsakršne razprave, kot se je dogajalo tudi v zadnjem času. Prepoved razprav, prepoved debat v Državnem zboru pa je le korak do diktature. In če bi odprli kakšno razpravo, kakšno temo, ki smo jo predlagali v naši poslanski skupini, bi lahko tudi marsikaj razrešili. Mogoče bi razrešili celo vse muke predsednika Vlade, ki trpi v tej lastni nesposobnosti in ki trpi v nagajanju njegovih koalicijskih strank. Odpiranje najrazličnejših relevantnih družbenih vprašanj bi pomagalo vsem. Vladajoča elita ne bi izgledala tako brezosebna politična gmota, ki je slepa in gluha za vse pripombe in neobčutljiva za dogajanje v tej državi. Škoda, da ni z nami več predsednika Državnega zbora. Gospod Gantar kot stari roker ve, da se je ponovno sestal stari pankovski bend Buldogi. Izdali so nov CD in skozi pank so Buldogi v preteklosti skušali opozarjati na odklone v družbi. 25 let, 20 let po Buldogih imamo v Sloveniji bulmastife. Bulmastifi so tak odklon, ki ga je bičal slovenski pank pred 20, 30 leti. Ti bulmastifi kažejo na deviacijo v slovenski družbi, kažejo na amoralnost, seveda na drugi strani tudi klientelizem, korupcijo, kažejo na velike privilegirance, na nespoštovanje zakonov, na erozijo pravne države. Ta primer, primer afere bulmastifov, kaže, da smo v Sloveniji na robu nekega moralnega zdrsa, da smo na robu splošne družbene in politične krize. Poglejte, včeraj je prišlo do uboja uslužbenke na pošti za vsega 300 evrov, predsednik Vlade pa govori, da je najboljši, da ni v Sloveniji nobene politične in nobene družbene krize. Zanimivo! Tu je bilo rečeno tudi nekaj o medijih. V času vlade gospoda Boruta Pahorja je Slovenija zdrsnila na vseh lestvicah, ki merijo svobodo tiska, na vseh mednarodnih lestvicah, relevantnih lestvicah. Na drugi strani pa predsednik Vlade Borut Pahor opravlja sestanke s slovenskimi novinarji, tako imenovana off the record srečanja, in očitno za tista srečanja, za katera ne vemo, ki niso posneta, naroča, kaj naj novinarji, kaj naj mediji pišejo. Naša zahteva je bila tudi, da obravnavamo primer NPU, kaj se je dogajalo v ozadju. Več ali manj je itak znano, za kakšne posle pri NPU gre. Razprava je omejena. O primeru NPU se v javnosti nekaj časa govori, v parlamentu zelo malo, in nazadnje, ko je bila oddaja nacionalne televizije v Tedniku, ki je govorila o primeru NPU, o varnosti oziroma nevarnosti te stavbe, je prišlo tudi do klica ministrice za notranje zadeve na uredništvo RTV Slovenija. In zdaj se vprašamo, kdo vpliva, kdo pritiska na medije, ali je to počela prejšnja vlada ali to počne današnja vladajoča koalicija. Težko je priti do razprave, do glasu v tej dvorani, da bi opozorili, da v Sloveniji slovenska država najema okoli 500 najrazličnejših prostorov, za katere plačujemo davkoplačevalci okoli 30 milijonov evrov na letni ravni, v tujini še dodatnih 14 milijonov evrov. Težko je v tej državi dopovedati, da je Vlada sklenila za 14 milijonov evrov najrazličnejših pogodb, da Ministrstvo za zdravje plačuje 4 milijone za najrazličnejše pogodbe [[...]]
Gospod Petek, jaz bi vas spomnil na temo, o kateri razpravljamo.
Seveda je to tema. O tem na zahtevani seji nismo mogli razpravljati [[...]] [[oglašanje iz dvorane]]
Prosim, mir. Nadaljujte, gospod Petek. Opomnil sem vas in prosim, če je mir v dvorani.
Hvala lepa. Saj to je značilno – ko opozicijski poslanci hočemo kaj povedati, nas bodisi prekinete bodisi ne dovolite seje. Edino, kar uspeva tej koaliciji, je opravičevanje lastnega neuspeha. V tem ste pa pravi mojstri. Hvala lepa.
Naslednji bi bil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Besedo ima gospod Branko Marinič, pripravi naj se gospod Mirko Brulc. Proceduralno, gospod Han.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Mene poznate, da nisem ravno tisti, ki bi se skliceval na proceduralne predloge, pa vendarle, čeprav ste opozorili med govorom gospoda Petka. Jaz vse gospode v dvorani cenim, ampak mislim, da ko gre predaleč, je pa treba nekatere stvari ustaviti, tudi zavoljo dobrih odnosov v Sloveniji. Gospod Petek, vas sem kot uspešnega novinarja, kot gospoda cenil, ampak ko začnete pa vpletati včerajšnji umor v današnjo razpravo, pa mislim, da je preseglo vse meje dobrega okusa. Prosil bi, da vsaj najtežje zadeve v življenju ne vpletate v politične govore. Prosil bi gospoda podpredsednika in vsakega, ki predseduje v tej dvorani, da te zadeve vendarle omili, ker danes nekateri zaradi takšnih zadev preživljajo najtežje trenutke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosil bi za mir v dvorani. Prosil bi za mir v dvorani. Povedal bi vam, da sem gospoda Petka opomnil. Prosim, naj ta moja opomba velja tudi za nadaljnje govorce v tem državnem zboru danes. Naslednji je gospod Branko Marinič, pripravi naj se Mirko Brulc.
Hvala lepa za besedo. Pravzaprav smo v neki paradoksalni situaciji v tem slovenskem parlamentu tudi danes, ko razpravljamo o predlogu za razrešitev predsednika Državnega zbora. Če bi pogledali sestavo parlamentarnih strank, bi se ustavili nekje pri politični opciji, iz katere prihaja sam predsednik Državnega zbora in ki ji še vedno pripada. Morda bi se z upoštevanjem prvaka Zaresa izognili danes tudi razpravi o tem predlogu, če bi predsednik Državnega zbora korektno potegnil neke zaključke in z napovedjo Zaresa, ki izstopa iz koalicije, tudi sam odstopil in tako omogočil, da bi lahko danes poslanke in poslanci razpravljali o kakšni drugi temi. Ampak vendarle gre za stvari, pri katerih mora parlament ne glede na to, iz katere politične opcije prihaja predsednik Državnega zbora, upoštevati poslovnik, tako poslovnik kot seveda ustavo. Zakaj opozicija oziroma SDS in SNS predlagata razrešitev predsednika Državnega zbora? Preprosto zaradi tega, in to je treba ponoviti, ker je posegel nad Poslovnik Državnega zbora in nad Ustavo Republike Slovenije. In zato je treba razpravljati o teh rečeh – ne glede na to, kdaj, kadarkoli, ima opozicija pravico v skladu s poslovnikom predlagati razpravo o aktualnih družbenih in gospodarskih dogajanjih v Republiki Sloveniji. To smo storili. Predsednik Državnega zbora se je postavil v tistem trenutku, ko je 25. maja – od 13. do 25. maja je kar veliko časa, ampak očitno je bil prepričan, da je treba opoziciji v nekem neugodnem času [[...]]Jaz ne vem, kdaj bi bil sploh pravi čas, ali je to po referendumu ali pred referendumom, ker zdaj smo spet pred referendumom, se pravi, 32 ali 33 tisoč zbranih podpisov ljudi, ki se ne strinjajo s sprejetjem družinskega zakonika, in spet smo v času pred referendumom. Torej bi tudi ta razprava lahko bila umaknjena z razlogom, kot ga je navedel predsednik parlamenta, ko je dejal, da mora predlagatelj razprave o bančnem sistemu, o najemih prostorov Nacionalnega preiskovalnega urada, o bulmastifih in še o čem razpravljati. Nima predsednik parlamenta, ki je prva avtoriteta poslank in poslancev Državnega zbora, pravice, da mimo poslovnika tolmači, odloča in odreka opoziciji možnost, ki ji jo Poslovnik Državnega zbora daje, in to možnost daje tudi Ustava Republike Slovenije. In nedopustno je, da o tako pomembnih vsebinah kot smo jih predlagali, predsednik parlamenta preprosto vzame vajeti v svoje roke in potem skuša zapeljati stvari tako, da opozicija predlaga naslednji korak! Ja, kaj pa drugega opoziciji ostane, naslednji inštrument, če predsednik Državnega zbora ne spoštuje določil, ki bi jih moral?! Potem se pač opozicija posluži drugih, naslednjih možnosti, ki jih ima. In kaj je to? Predlog za njegovo razrešitev! Danes govoriti in utemeljevati, da je možno tudi, da predsednik parlamenta ni sklical izredne seje zaradi tega, ker bi si opozicija privoščila dragoceni čas za javno obračunavanje in dodajala petrolej na ogenj še k pogromu na referendumu, ki je itak bil že vnaprej obsojen, nima nobenega smisla. Smiselno bi bilo, da bi predsednik, tako kot je zahtevala opozicija, sklical izredno sejo Državnega zbora, kjer bi se vse to, o čemer tudi danes govorimo, povedalo že takrat, ko je bil podan naš zahtevek. Jaz sem prepričan, da danes, ko govorimo o neki paradoksalni situaciji v slovenskem parlamentu, skušajo nekatere politične stranke zamegliti ta vzvod parlamentarne demokracije skozi vzvode opozicije in koalicije. Če pogledamo to našo dvorano, lahko potegnemo črto in rečemo, da je 70 % tega prostora v opoziciji, 30 % pa jih ostaja še v koaliciji. Ne vem, če je to normalna situacija, v kateri lahko tako parlament kot tudi vlada normalno funkcionirata. Ampak dovolite mi, da izpostavim še nekaj. Ne moremo mimo tega, kako je nekaj mogoče in kako je nekaj, kar je bistveno bolj utemeljeno, nemogoče. Če primerjamo odločitev predsednika Državnega zbora, da ne skliče izredne seje na zahtevo opozicije, ki je izpolnila vse norme poslovnika in tudi ustavno kategorijo. Ko pa je šlo za sklic nujne seje kar treh odborov, pa se je to zgodilo v pičlih 12 urah ali pa še to ne! In to o temi, ki je zahtevala obravnavo in kjer je Vlada ali pa tisti, ki so za Vlado in se za Vlado skrivajo, zahtevali, da trije parlamentarni odbori v trenutku odločajo o nečem, za kar niti pristojni niso! In gre oziroma je šlo za skoraj sto milijonov evrov denarja za pokrivanje negospodarnega ravnanja Adrie Airways. To je pa nedopustno! In veste, tukaj je treba imeti enake vzvode, za vse enako, ne za ene teme takšne, za druge pa drugačne. Če je opozicija, potem ne, če pa je to nekdo drug, takrat pa ja. To pa ni prav!
Besedo ima gospod Mirko Brulc, pripravi naj se Vito Rožej. Ga ni. Janko Veber – ne. Mag. Sara Viler – tudi ne. Renata Brunskole, prva, ki je na vrsti. Hvala.
Spoštovani! Pravzaprav je zelo težko poslušati moralne nauke nekaterih, ki bi zaradi svojih dejanj morali biti zelo, zelo tiho. Tukaj ne gre za to, da koga izključujemo iz tega parlamenta, ampak če jaz lažem in kradem in ne vem kaj še delam, potem ne moremo očitati takega dejanja komu drugemu. Dr. Pavel Gantar, predsednik Državnega zbora, pravzaprav ne rabi advokatov ob tej čudni interpelaciji. Sam je zelo natančno predstavil svoje vodenje Državnega zbora v skladu z ustavo in poslovnikom, in mislim, da to delo tako tudi teče. Ta seja res ni darilo državi ob dvajsetletnici, je pa v sramoto predlagateljem, brez nadaljnjega. Poglejte, očitki, da jemlje besedo ob sovražnem govoru poslanca – hvala bogu! Da ni sklical seje pred referendumom in s tem omogočil brezplačne hujskaške propagande – prav je tako. Ker ne dovoljuje razprav, ki z delom Državnega zbora pravzaprav nimajo prave zveze. To so zelo, zelo prozorni očitki in mejijo na primitivnost, ki ne vodi k ničemur, razen k temu, da danes opravljamo sedemurno razpravo, izgubljamo čas. Tudi pozicijski poslanci se moramo oglasiti, ne zato, da bi ščitili dr. Gantarja, ampak zato, da javnost, če slučajno izgublja čas ob gledanju TV prenosov v tem lepem vremenu, ne dobi samo ene informacije. Želja je seveda priti do izrednih razmer v tej državi, in tukaj se uporablja vse, kar je možno, kar je v skladu s predpisi, in tisto, kar v neko normalno družbo ne spada. Mene bolijo že ušesa, ko slišim o bulmastifih. Danes je premalokrat bil omenjen Janković in še kdo drug, ampak to ni razprava, ki spada v Državni zbor, in danes smo že bili deležni opozorila, tudi o pieteti, da ne uporabljamo kakšnih tragičnih dogodkov za to, da se tukaj prerivamo. Seveda gre tudi v tem primeru, v tej interpelaciji oziroma poizkusu razrešitve predsednika za popolno razvrednotenje dobrega dela tega državnega zbora. Jaz mislim, da ne delamo slabo, kljub temu da imamo različne poglede, vendar vse to, kar je ta državni zbor v tem obdobju do danes opravil, kakšno delo, kako pomembne zakone je sprejel, kakšne res kvalitetne strokovne razprave so tudi bile na odborih in še kje, ne pomeni, da je ta državni zbor zanič in da ga je treba dobesedno razhajkati. Je pa pritisk na to, da se razvrednoti institucijo, kot je bilo že videti, in bo verjetno v petek spet, predsednika države, mnogih drugih institucij in tako dalje. Seveda gre tukaj za eklatantno politikantstvo, in moje opozorilo ob tem je samo to: SDS, pazite, da vam fotokopirni stroj ne bo pregorel. To gradivo je bilo fotokopirano in čisto, čisto brez potrebe. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Renata Brunskole, pripravi naj se dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Sama predloga za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja ne bom podprla. Veliko je bilo že danes povedanega, veliko tudi v tej smeri, s čimer se tudi sama osebno strinjam, da zagotovo današnji dan ni čas in nekako ni prav, da se govori na takšen način, ki še najmanj izgleda in pripada Državnemu zboru, torej hramu demokracije. Na ta način in s tovrstnimi razpravami tisti kolegi in kolegice, razpravljavke in razpravljavci, ki v tej smeri razpravljajo, tudi na nek način nase ne mečejo verjetno najbolj pozitivne luči, ker ko gre za izražanje mnenja o nekom, ki je, tako kot mi tukaj, predstavnik ljudstva v Državnem zboru, potem ta slaba luč pade tudi na tistega, ki tovrstno razpravlja. Zatorej menim, da so tudi razmere, v katerih živimo, tako gospodarska in finančna kriza, in razmere, s katerimi se ne sooča samo Slovenija, temveč celotna Evropska unija, takšne, da je danes še najmanj primerno, da bi se kakorkoli odločali o tem, da bi razrešili predsednika Državnega zbora. Zakaj? Zagotovo danes ni čas, da bi med ljudi kakorkoli še dodatno sejali ali kakorkoli spodbujali kakršnokoli večjo negotovost, nemirnost ali tudi slabo počutje. Že dosti je, da so gospodarske razmere v celotni Evropi pripeljale do tega, da je tudi v Republiki Sloveniji veliko število ljudi brezposelnih, in vsi ti ljudje, ki imajo verjetno v tem trenutku poleg tistih, ki so že upokojeni, ali pa morebiti študentov, dijakov, šolarjev, priložnost ali tudi čas nas poslušati v danem trenutku – zagotovo ni primerno, da gredo zadeve v tej smeri. Še najmanj pa bi bilo primerno – morebiti si kdo želi ali pa se sama motim, morebiti si kdo želi, da bi še večjo negotovost vzpodbudili med ljudmi in da bi morebiti tudi pripeljali, tudi kar se tiče delovanja Državnega zbora, zadeve na rob možnega. In zato sem prepričana, da tukaj med nami ni nikogar, ki bi to dovolil, nikogar, ki bi danes glasoval v tej smeri, da se razreši predsednika Državnega zbora. Verjetno nekateri boste, tisti, ki ste verjetno to predlagali, za druge pa sem prepričana, da smo se že odločili in imamo svojo odločitev, da tega nikakor ne bomo podprli. Če so v danem trenutku odločitve nekaterih političnih strank v povezavi z delovanjem v Vladi drugačne, ne bi bilo prav, da vse prenesemo tudi na delovanje Državnega zbora. Menim, da moramo ravno v tem trenutku tukaj mi biti tisti, ki držimo zadeve pokonci, tisti, ki držimo skupaj, in da tudi ne povzročamo nemira ali pa kakršnihkoli kaotičnih razmer, ker takšnih razmer ni. In ne bi bilo korektno do državljank in državljanov Republike Slovenije, da kakorkoli sejemo strah med ljudi, negotovost. Kaj bi se pa spremenilo, če bi ta trenutek, tako kot so nekateri danes večkrat povedali resnično po moji oceni – strinjam se s kolegi, ki so prej že o tem govorili, pa ne bi ponavljala –, resnično šli v nekatere skrajne razprave, precej skrajne, kar na nek način nekorektne razprave, kaj bi s tem naredili? Ne bi mogel tudi nihče drug kakorkoli, da bi bilo sedaj drugače, pa tudi če bi sedaj bile nove volitve, vsega spremeniti kar čez noč. Jaz sem prepričana, da ne. Kakorkoli kdo ocenjuje, kakšno je delovanje Vlade, delovanje tega državnega zbora, tudi nekatere razprave in razmišljanja, ki so bila, in kar na nek način sodba o tem, da bi za neke zadeve bil kriv celo predsednik Državnega zbora, ali pa včasih, kadar je razprava o interpelaciji napram kateremu od predstavnikov Vlade – ne gre temu tako. Zadeve ne gredo v pravo smer, in menim, da ta razprava v nekaterih trenutkih presega meje. Vendar pustimo to. Sama tega predloga razrešitve predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja ne bom podprla. Moja želja je, in mislim, da so vseeno, kljub temu, da nekateri drugače razpravljajo, pričakovanja državljank in državljanov Republike Slovenije, da ne gremo kakorkoli po poti držav, ki se danes soočajo še z bistveno večjimi težavami, kot se sooča Republika Slovenija. Z bistveno večjimi. Vidim, da se nekateri morebiti ne strinjate, vendar kakorkoli, imamo možnost se o tej zadevi tudi informirati. Zatorej v danem trenutku, tudi predčasne volitve v tem trenutku – dvomim, da bi naslednji mesec, čez dva meseca, čez tri mesece katerakoli druga vlada ali drugačen državni zbor lahko zadeve v celoti odpravil in razrešil. Vendar to je vprašanje, kaj če, če bi bilo. Sedaj smo tukaj, držimo skupaj, delujmo in ne dovolimo, da bi kakorkoli tukaj povzročilo nemir, da bi tovrstne odločitve povzročile dodaten nemir med ljudmi, še najmanj pa v Državnem zboru. Ne glede na to, kdo je v koaliciji, kdo ni v koaliciji, sem prepričana, da smo poslanke in poslanci Državnega zbora predstavniki ljudstva in da tovrstnih namer ali želja ne bomo dovolili, še posebej pa ne dodatnih negotovosti med ljudmi. Tega si nihče ni zaslužil, nihče od volivk in volivcev, nihče od nas. Menim, da to tudi ni dobro za hram demokracije, za Državni zbor, saj na takšen način resnično, tako kot človek prejema pisma – danes sem prejela pismo, v katerem piše: lahko vam v Državnem zboru, imate visoke plače, zastonj jeste, zastonj imate hrano, in ne vem kaj še vse. Sami vemo, da temu ni tako. Samo tako si očitno ljudje predstavljajo. Ljudje si tako predstavljajo, ampak verjetno jim tudi kdo od tukaj, iz Državnega zbora, morebiti tudi kakšno informacijo da, bolj negotovo, da je potem predstava takšna. Moram reči, da se ob takšnem pismu – žal mi je, da tisti, ki se je podpisal pod upokojenca iz Žužemberka, še ni napisal svojega imena in priimka, ker bi se z veseljem s tem človekom, s to osebo pogovorila – če je res od tam. To sem povedala predvsem zato, ker je to znak, kako, ali sploh poslanke in poslanci v danem trenutku, verjetno ravno tudi zaradi tovrstnih predlogov kot je ta točka danes, še imamo med ljudmi spoštovanje. Meni je žal, ker menim, da si tega resnično ne zaslužimo, saj sama zase osebno menim, da se trudim delovati korektno in v dobrobit ljudi, ki so mi zaupali, da sem poslanka Državnega zbora. Predloga za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja zagotovo ne bom podprla. Prepričana sem, da bo odločitev večine, da ta točka ne bo podprta, torej da bo predsednik Državnega zbora še naprej deloval v dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije, predvsem pa da bo še naprej dobro vodil Državni zbor, kljub neravno enostavnim časom. In kot je nekdo izrekel, tudi sam gospod predsednik, vemo, kaj pomenijo tovrstni presingi na športnih igriščih, različne vrste tekem in tako dalje, različni načini igre. Vendar nekatere igre v tem državnem zboru, oprostite, da sem izrekla igre, delujejo na nekoliko nekorektne igre. Temu ni prav tako, zato ne bom podprla tega predloga. Hvala.
Besedo ima dr. Pavel Gantar. Se odpovedujete. Besedo ima dr. Vinko Gorenak, pripravi naj se gospod Anton Kampuš.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, pravkar smo poslušali nekaj stvari, ki so šle izven konteksta dnevnega reda. Prej, ko ste vi vodili sejo, sem si vendarle zabeležil nekaj stvari, ki so jih izrekli predgovorniki in so bile povsem izven konteksta, zato vas bom prosil, da mi dovolite, da se odzovem nanje. Gospa Brunskole, pravkar ste opravili izjemno lep govor. Verjamem, da ste v tem trenutku pridobili na desetine neveščih, neukih in naivnih ljudi, in verjamem, da boste ponovno sedeli v Državnem zboru. Pravite, naj držimo skupaj, naredimo nekaj za jutri, naredimo nekaj za boljšo Slovenijo. Ja, gospa Brunskole, mi smo vložili 200 zakonov, vaš prst se je 200-krat ustavil na točki "ne". Kako mene in nas potem pozivate k taki drži? Kako pa? V vsaki demokraciji je vlada odgovorna za stanje v državi, opozicija ima pa temeljno nalogo, da gleda pod prste vladi. In potem me ne pozivajte, da držimo skupaj. 200-krat ste nas zavrnili, 200-krat, tudi pri zakonih, ki govorijo o vaši Beli krajini. To morajo vedeti tudi vaši Belokranjci – da so vaši poslanci to zavrnili. Ampak tema je vendarle razrešitev predsednika Državnega zbora, zato bodimo konstruktivni. Take debate, kot jih danes tu slišim, dejansko gredo v neki smeri, ki se ji reče, da smo vsi odgovorni za stanje v tej državi. Ni res! Za stanje v tej državi so odgovorni tisti, ki vodijo Vlado. Leta 2008 smo vam pustili vse blagajne polne, danes so pa vse prazne. In potem ne govorite o tem, da smo za to mi odgovorni, mi nimamo nobenega vpliva na to. Ampak pojdimo k predsedniku Državnega zbora. Gospod predsednik, jaz sem za vas volil takrat na tajnem glasovanju, to sem vam že enkrat povedal v tem državnem zboru. Vsi delamo napake; jaz sem jo, da sem to storil. Danes ne bom dal glasu vam, vas ne bom podprl. Mislim, da sem eden tistih poslancev, ki ste jih največkrat prekinili v tem državnem zboru. Največkrat prekinili v tem državnem zboru. O kakšnih drugih posledicah mojih nastopov, recimo na kakšni fakulteti za Bežigradom, ne bom govoril, ampak vam bom to osebno povedal. Leta 2009, gospod predsednik, ste pooblastili gospoda Potrča kot podpredsednika, da se v imenu Državnega zbora opraviči Ustavnemu sodišču in slovenski javnosti zaradi domnevno neprimernih izjav poslanca Gorenaka, torej mene. Namreč, izjavil sem, da se je Ustavno sodišče ob priliki Zakona o odvetništvu postavilo nad ljudi in nad Državni zbor. Glejte, prav, gospod predsednik. Vaša koalicijska kolegica Kresal je takrat rekla, da so to izjave, nevredne poslanca, kaj šele doktorja znanosti in tako dalje, in me je pozvala k odstopu. Gospod Sajovic je naredil celo predavanje in je rekel, da se odločitve Ustavnega sodišča spoštujejo in da se o njih seveda ne sme govoriti. Torej ste uveljavili neke kriterije, neke kriterije, ki bi naj po mojem veljali za vse, če to izhaja od predsednika Državnega zbora. Toda glejte, pred nekaj dnevi ste rekli, da je Ustavno sodišče prekoračilo pooblastila. Boste povedali, kajne. V taki smeri je šlo, preko zakona, skratka, ni se spoštovalo ustave, ker občine ustanavlja Državni zbor z zakonom in ne Ustavno sodišče. Skratka, izrekli ste neko kritiko. Jaz se strinjam s to kritiko, ampak meril nimate enakih do mene in do sebe. Ko je gospod Juri govoril, da je Ustavno sodišče naredilo sodni udar, pod kar se podpišem, podpišem njegovo izjavo, bi pričakoval, da uveljavljate enake kriterije. Ne vi ne gospod Sajovic nista uporabila enakih kriterijev do izjav gospoda Jurija in do mojih izjav. Toda v čem je razlika med menoj in nekim drugim poslancem? To, da sem jaz v opoziciji, on pa v koaliciji, ne more biti merilo. Ampak to niti ni toliko pomembno. Eden od poslancev je govoril, konkretno je to bil gospod Franco Juri, da smo hoteli imeti s tisto izredno sejo, ki je podlaga za današnjo sejo, predreferendumski šov. Mislim, da opozicija ne potrebuje nobenega predreferendumskega šova. Sem globoko prepričan, da če se SDS sploh ne bi prijavila v tisto volilno kampanjo, bi bil rezultat pravzaprav zelo podoben, ker so ljudje sodniki, in tisti najboljši sodniki. Se pravi, mi tega šova nismo rabili. Glejte, gospod predsednik, imamo pa danes šov, to pa je res. Ampak ne mislim danes tukaj, ampak mislim na trenutno stanje v tej državi in na to, kar je tudi gospa Brunskole pozivala, da stopimo skupaj in tako dalje. Glejte, situacija je zdaj v tem trenutku takšna, da 33 poslancev še podpira koalicijo. Ampak to je uradno na papirju, realnost pa ni takšna. Realnost ni takšna. Tako kot so imeli nekoč v vojski rezervno sestavo, v policiji tudi, jo imamo tudi danes. Nepovezani poslanci, vsaj dva izmed njih, DeSUS, Zares pa enako, so seveda tudi koalicija, samo na papirju ni tako, glasovanja pa to pokažejo. Glejte, to pa je šov. In potem bo nekdo nekoč rekel, recimo čez tri četrt leta, ko se bomo bližali rednim volitvam: ja, vidite, z manjšinsko vlado smo vodili to državo. Ma kaki z manjšinsko vlado! Za opozicijo v tem parlamentu je jasno, kdo je. Tisti, ki pa so izstopili, pa niso nič opozicija, ampak so čista koalicija. Samo na papirju se pretvarjajo, da niso. Vidite, to pa je šov. To pa je šov! Če pogledamo naprej nekatere zadeve. Spet so bile izrečene laži. Konkretno je gospod Sajovic spet dogovoril o ponarejanju nekih dokumentov. Spet moram ponoviti: nihče dokumentov ni – moram mu odgovoriti – ponarejal. Je pa res, da so bili v napačnem vrstnem redu zloženi, to pa je res. Treba je biti objektiven. In jaz bom vsakemu, ki bo o tem ponarejanju govoril, to moral stokrat povedati. Gospa Župevc je govorila o referendumu, blokadi države, da blokiramo državo, onemogočamo vodenje države in tako naprej. Gospa Župevc bi se lahko naučila šteti do 6 in zraven še pogledati, koliko referendumov je SDS sploh predlagala. Tudi to bi bilo dobro. In potem govoriti kakšne druge stvari. Gospodarstvo pa baje ni razlog za nezadovoljstvo med ljudmi. To pa je kronska izjava. Jaz se ne bom izrazil tako, kot se je zadnjič gospod Tanko, ampak mene res čudi, da lahko nekdo kaj takšnega izjavi. Spoštovana gospa Župevc, če gospodarstvo ni razlog za nezadovoljstvo med ljudmi, potem ne vem, kaj je. Potem ne vem, kaj je. 60 tisoč ljudi je izgubilo službo, in vi mislite, da so srečni, ker imajo levo vladno sredino ali kako? Če tako mislite, potem vam je dopuščeno tudi naprej misliti tako. Še nekaj za zaključek. Glejte, nekateri so napadli Janeza Janšo. Kaj naj vam rečem? Ob tem imenu in priimku se pa strnejo vrste in ste kot kakšna partizanska kolona ali katerakoli, saj je vseeno. Nihče ni v tej zahtevi omenil Janeza Janše, nihče. Tudi predsedujoči niso prekinjali govorcev koalicije, pa so govorili o včerajšnjem primeru odstopa tožbe Miheljak in tako dalje. Pa to ni tema dnevnega reda. Ampak jaz jim moram nekaj povedati. Pravzaprav bodite srečni, da ga sploh imate, mislim Janeza Janšo. Ker je to pač oseba, pri kateri ste se sposobni poenotiti tako, da je kar veselje. Pravzaprav ste lahko vi bolj srečni, da on obstaja, kot pa mi na tej strani. Glejte, tam vas tako poenotijo, on vas tako poenoti – pravzaprav bi lahko primerjal s kakšnim stanjem kje drugje. Čim vidite to ime, ste enotni v obrambi – ne bom rekel, česa. Ampak to ni korektno, in to govoriti na današnji seji ni korektno, ker to ni tema. Tema je bil Državni zbor in predsednik. Naj se vrnem nazaj na predsednika Državnega zbora in s tem tudi zaključim. Spoštovani gospod predsednik, zadeva je relativno enostavna, vsaj kar se mene tiče. Enaka merila in enaki kriteriji. Osebno sem bil deležen toliko negativnih meril in kriterijev, toliko podcenjujočih prekinjanj, ki sem jih doživel za to govornico, da mislim, da jih noben drug poslanec ni toliko. In veste, to je tisto, kar je boleče. Predsednik Državnega zbora mora ne glede na to, da pripada koaliciji – vi boste zdaj opoziciji, ampak sicer pa ste itak v koaliciji, to se vidi in to se ve –, verjetno imeti enak odnos do vseh. Jaz si vsaj tako predstavljam vlogo predsednika Državnega zbora. In ni mogoče, tako kot ste me tudi kar določili iz tiste govornice enkrat leta 2009, da imam pol ure, da končam neko sejo. Za to niste pristojni. Vi lahko določite, da mora odbor obravnavati, naprej je pa moja zadeva. Ne morete in ne smete si privoščiti takšnih zadev, in takšno početje je žal razlog za mojo odločitev, ki bo danes takšna, sicer tajna v tisti kabini, ampak jaz jo lahko povem javno. Skratka, jaz vas ne bom podprl. Hvala lepa.
Gospa Brunskole, replika.
Hvala lepa. Čutim se dolžna odzvati. Jaz se zahvaljujem dr. Gorenaku za to očitno zaupanje in oceno mojega dela, da verjame, da bom še enkrat sedela v Državnem zboru, če je tovrstno vaše razmišljanje, vendar v smeri zavajanja ljudi tukaj se pa res ne morem strinjati, ker nikogar ne zavajam s svojim govorom. V povezavi s tem, da je Vlada odgovorna, 200-krat ste nas zavrnili, tudi pri zakonu o Beli krajini, moram reči, da če pogledam statistične podatke za nazaj, vezano na določene zavrnitve, tudi v mandatu pretekle vlade, je bilo zagotovo tako, da se je verjetno marsikatera zadeva opozicije zavrnila, ker, kot ste rekli, je bila Vlada odgovorna za to. Tako da v tej smeri ne bi. Kar pa se tiče zakona o Beli krajini, je bilo s strani te vlade predstavljeno in sprejet je bil Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Ta vlada je sprejela program Pokolpje za obdobje 2011–2016. Sama sem kot sopredlagateljica skupaj z nekaterimi vašimi kolegi tudi sopredlagateljica zakona o Beli krajini, ki je bil v prvem branju sprejet s 35 glasovi za in 34 proti, vendar dejstvo je, da gre za obdobje novega mandata vlade, torej za obdobje 2013–2016. In o tej zadevi v zvezi s svojimi kolegi poslanci Poslanske skupine Socialnih demokratov tukaj jaz ne bi dajala nobene ocene v tej smeri. Zakaj so se odločili, da tega niso podprli? Predvsem zato, ker je bila skupna koalicijska odločitev, da se podpre Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, saj se namreč tudi drugi, ki prihajate z drugih koncev Slovenije, verjetno spomnite, da je tudi nekaj zakonov, ki so bili tudi za posamezna območja predlagani, bilo zavrnjenih. Sama bom še enkrat ta zakon podprla, vendar glede na to, da gre za obdobje od leta 2013 do 2016, na nek način tudi na vprašanje enega od novinarjev, ali gre morebiti tukaj tudi za del demagogije, v danem trenutku ne morem reči, da ni nujno, da tudi. Namreč, če se planira nekaj za obdobje 2013–2016, je tudi težko reči, pa tudi če napišemo, pa sem sopredlagateljica, 619 milijonov in tako dalje, kako bo s to zadevo. Dejstvo pa je, da je v programu Pokolpje 300 milijonov evrov že sedaj za prometno infrastrukturo in tudi vsako leto po 4 milijone evrov za razpise ter da je eden od razpisov sedaj že zunaj, in upam, da bodo tudi v letošnjem letu že vidni učinki tega razpisa pri gospodarstvu. Hvala.
Gospod predsednik, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani kolega dr. Gorenak, verjetno se strinjava o eni sami stvari danes tukaj, in to je, da vi ne boste dali glasu v mojo podporo. Ga ne pričakujem in prepričan sem, da tudi če bo skrit, ga ne bom dobil. In nimam problemov s tem, tako da svobodno in po svoji vesti oddajte svoj glas tako, kot ga želite. Pač pa želim povedati predvsem to, da nikakor nisem rekel tega, kar ste vi meni na nek način spodnesli, češ da sem rekel, da se je Ustavno sodišče postavilo nad ustavo in zakon. Vi ste bojda nekoč izrekli, da se je Ustavno sodišče postavilo nad ustavo in zakon, in ste bili zaradi tega kritizirani. Jaz tega nisem rekel nikoli. Tu imam zapis iz Dela z dne 14. junija, dan po tem, ko je bila razglašena odločba Ustavnega sodišča. "Predsednik Državnega zbora je izrazil zadovoljstvo, ker je Ustavno sodišče upoštevalo, da je volilna pravica ustavna pravica, ki ne sme biti zadržana zaradi kakršnihkoli okoliščin." Potem pa v Delu citirajo še moje besede: "Ustavno sodišče je odločilo tudi o zadevi, o kateri niti ni bilo vprašano. Pobuda je bila za zadržanje volitev, odločilo pa je o ustanovitvi občine. V prihodnjih dneh in tednih se bodo razpletale temeljite razprave o tem, kakšno vlogo ima Ustavno sodišče. Ima nadzor nad zakonodajno funkcijo, sam pa ni zakonodajalec. Občina se ustanovi z zakonom. Dovolj je še časa, da se bo Državni zbor v tej ali prihodnji sestavi uglajeno odzval, presodil, upošteval mnenja stroke in o tem odločal. Če se Državni zbor pri tem ne bo angažiral, bo imela ta odločba daljnosežne ustavnopravne posledice za demokratično konstitucijo države." To sem rekel. V nobenem pogledu nisem uporabil besed, ki jih noben poslanec ne bi smel uporabiti, vaših besed. Razlika za vsakega, ki malo pozna distinkcije, besede, bo jasna in očitna. Zato jaz takšnih obsodb, kot ste jih vi bili deležni, nisem bil deležen. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anton Kampuš, pripravi naj se gospod Jožef Jerovšek.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi! Razrešitev predsednika slovenskega parlamenta ni prvič na mizi, ampak je bila že nekaj časa nazaj, kakšno leto, ker je pa to permanentno dogajanje opozicije, predvidevam, da bo prihodnje leto še enkrat. Ampak žal mi je tega, da se ob tem razreševanju predsednika parlamenta nevede ali pa nehote verjetno želi razvrednotiti tudi ta slovenski parlament, kar je popolnoma normalno. Žal je veliko neresnic, neargumentiranih podtikanj. Zelo sem pozorno poslušal predsednika dr. Gantarja, ko je podal svojo obrazložitev, in iz te obrazložitve je bilo zaslediti, da ni bila storjena prav nobena napaka. Predvidevam, da so tako razumeli tudi predlagatelji in iz tega verjetno tudi razumeli, da v tem trenutku ni nobenega argumenta. Jaz osebno torej ne bom podprl te razrešitve. Je pa bila danes izrečena ena izmed zelo interesantnih misli, in sicer priznam, da je kolega dr. Gorenak prav povedal, da je opozicija vložila nekaj več kot 200 predlogov, in res je to. Tudi jaz moram priznati, da nisem držal tipke na plusu, ki pomeni za, ampak sem pri 50 % teh predlogov imel svoje mišljenje, in sicer sledeče. Da so ti predlogi bili nedodelani, nedomišljeni, neargumentirani in niso prinesli nobene resne strokovne presoje. Če potem potegnemo skupni imenovalec, to pa pomeni, da če bi jih ta vlada ali pa ta parlament sprejel, bi se danes v Sloveniji pogovarjali o grškem scenariju. Taki so bili ti predlogi, in vesel sem, da nisem se zmotil pri tipki za.
Dr. Gorenak, replika.
Hvala lepa. Gospod Kampuš, dajte biti resni. Kdo pa pelje to državo proti grškemu scenariju? Tisti, ki je v Vladi, to ste vi, mi pa smo vam s temi zakoni želeli pomagati, kar je vaš predsednik gospod Pahor prosil, in mi smo to ponudili. In nekateri vaši poslanci so to sprejeli, radikalni del vaše stranke in vaši izsiljevalci, LDS in Zares, so pa to odklonili. To je resnica. Hvala.
Besedo ima gospod Jožef Jerovšek, naslednja bo mag. Potrata.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, gospod predsednik! Gospod predsednik, pravzaprav se nisem mislil oglasiti, čeprav so me prijavili, vendar zaradi nekaterih današnjih stališč, ki se mi zdijo nesprejemljiva, moram izkoristiti to priložnost. Namreč, imeli ste priložnost, gospod predsednik, da postanete odličen predsednik. Namreč, bili ste minister, bili ste opozicijski poslanec, in bi pravzaprav to vlogo predsednika Državnega zbora lahko odlično razumeli in izpeljali. Žal imam občutek, da ste jo zapravili. Jaz sem tudi razočaran, zato ker sem vas, kot veste, tudi jaz volil in to javno povedal takrat. Ampak današnja stališča pa gredo v tej smeri, da upravičujete to, da se ni sklicalo izredne seje, ki je bila po ustavi in po zakonu pravilno sklicana. To pa je ravno tisto, da moram parafrazirati izjavo gospoda Kumra, ko sem bral, da je predsednik Državnega zbora institucija, s katero se ni mogoče igrati – ampak institucija predsednika Državnega zbora se ne sme igrati z ustavo. To je danes pomembno reči. Gospod predsednik, vi ste danes izjavili: "Parlament se ne sme dogajati kot cesta." Zame je to žalitev! Zame je to žalitev. Bil sem v številnih parlamentih in sem videl bolj ostra dogajanja, bolj polemična, prepire in vse skupaj. Ali smemo reči, da so vsi ti parlamenti cesta, da so rulja? Ne. V našem parlamentu tega tudi ni, in ne obsojati in zavajati ljudi, da se parlament dogaja kot cesta. Če nimate boljšega izgovora, da niste izvršili ustavnega določila, potem se ne spuščati tako nizko s takimi stvarmi. Potem je bilo tukaj govorjenje s strani gospoda Jurija in se mi zdi, da tudi gospoda Keka, da se neodgovorno koketira s populizmom s strani opozicije. Zdaj vam bom pa jaz prebral, kaj je gospod Lukšič, minister, ki prihaja z iste fakultete kot vi, rekel, kdo se poigrava s populizmom. Govori o predsedniku republike in govori o celih institucijah, o nekih institucijah, ki ne spoštujejo ustavnih pristojnosti, in pravi, da je to krog, recimo celotna institucija, okoli predsednika države. Obravnava njegovo izjavo, da če bi imel to moč, bi razpustil parlament. In zelo natančen je gospod Lukšič: "Te moči nima. Slovenija je parlamentarna demokracija. Ne pozna predsedniškega sistema." In pravi: "Zelo mi je žal, a temu se v strokovni terminologiji reče populizem." Torej, kdo koketira s populizmom? Ne opozicija! Ne opozicija! In tukaj je gospod Lukšič točen. Gospod Kumer, to je vaš minister. In moram reči, da danes mnogi nastopate tako, kot pravi gospod Lukšič. Pravi: "Najslabše je, če v kritičnih časih podpreš tiste, ki si brišejo noge v parlament." Torej, vi podpirate tiste, ki si brišejo noge v parlament, s takimi izjavami. In se strinjam tudi z naslednjim stavkom: "Parlament je najpomembnejša institucija demokracije. To je prostor, kjer se prelivajo različni glasovi in interesi." In ne govoriti, da smo hoteli izrabiti za brezplačno predvolilno propagando. Tudi če smo hoteli za to, je legitimno. Poglejte, v angleškem parlamentu lahko v enem dnevu opravijo tako razpravo. Zahteva majhno število poslancev, izjavo vlade, češ bil sem prisoten ob takem dogodku. Poslanec je zahteval izjavo vlade, tam prisotni premier vlade je moral dati izjavo, in o tistem se opravi razprava. O tistem, ne pa da je potreben 14-dnevni rok in 24 poslancev, ena četrtina poslancev. V tistih dnevih, ko sem tam poslušal, je zelo dnevnopolitično točko izkoristil poslanec. Ne mi govoriti, nihče ni rekel, da je to populizem in ne vem kaj, nedopustno in tako naprej. Gospod predsednik, zato vas pozivam, da peljete Državni zbor v pravo smer, kajti ta vaš odstop ne bo izglasovan, kajti vidim, da so vas plačali za to, da boste ostali v vmesni pozi med opozicijo in vladno pozicijo, kajti drugače bi bilo normalno, da bi vas vladne stranke poskušale zamenjati ob odhodu vaše stranke v opozicijo. Torej, vi imate neko posebno pozicijo, in to posebno pozicijo ste morali tudi na nek način zaslužiti in jo boste morali tudi odplačevati. Zaslužili ste si jo s tem, ker niste sklicali seje, ki jo je zahtevala opozicija. Ampak jaz vam še enkrat prijateljsko svetujem, da peljete ta državni zbor v smeri vloge, ki jo parlament ima, in vašo institucijo jemljite kot tako, ki jo ima povsod v Evropi. Ne zmanjševati pristojnosti in pravic opozicije! Ne odrekati možnosti, ki jih ima opozicija. S tem škodujete državi. Hvala lepa.
Gospod predsednik, imate besedo.
Hvala lepa. Se opravičujem vsem, ki so na vrsti. Saj bom zelo kratek. Mislim, da moram počastiti svojega kolega Jerovška s polemičnim odgovorom na to, kar je rekel, drugače mi bo očital, da ga zanemarjam. Res bi prosil, da se izjave interpretira korektno in da se tudi sklepa korektno. V odgovoru kolegu Jelinčiču sem rekel, da se strinjam, da je parlament tudi prostor za to, da se ne dogaja cesta, ampak da se parlament ne sme dogajati kot cesta. Pri tem, ko sem to rekel, nisem nič rekel, imponiral, suponiral ali pa predpostavljal, da so parlamenti, v katerih se dogajajo stvari na drugačen način, ker imajo tudi drugačno kulturo, tradicijo ali karkoli, cesta ali pa da se dogajajo kot cesta, zato mi tega ne smete in ne morete očitati. Govorimo o tem parlamentu, o tej družbi in o tej državi. Kar zadeva odnos med vlado in parlamentom in načinom, kako parlament opravlja funkcijo nadzora, mislim, da rešitve v poslovniku, take kot so, mogoče niso vse preveč dobre. Mislim, da moramo razmisliti o spremembi institucije poslanskih vprašanj, saj boste vsi skupaj priznali, da je včasih prav dolgočasno. Da moramo spremeniti, da vlada in ministri v okviru generalnih pristojnosti, ki jih imajo, hipom odgovarjajo. V tej luči bi jaz takoj podprl idejo o tem, da damo v poslovnik izjavo ali pa stališče vlade o neki javni zadevi v roku, ki je zelo kratek. Zakaj ne? Mislim, da je to dobra institucija, ampak moramo prilagoditi vse druge institucije tem dejstvom. Jaz mislim, da bi to bilo krasno. Kjerkoli sem bil po svetu, se vsi zelo čudijo, ali je to res, da lahko opozicija skliče sejo Državnega zbora. Za večino parlamentov je to nedosegljivo ali pa se prav čudijo, kako je to, ampak za nas je to normalno, to je celo ustavna kategorija in pravica. In to vam tudi vsak predsednik parlamenta mora omogočiti. Sicer bi prosil vse prisotne, da me ne preveč kritizirati, kajti vedno moram potrjevati nove pobude za prijateljstvo na Facebooku, in sedaj imam tega res že veliko. Dajte se malo ustaviti s kritiko, ker več kot je kritike, več tega dobim. Hvala za pozornost.
Besedo ima mag. Potrata, pripravi naj se gospod Dušan Kumer.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod predsednik Gantar, moje pobude za prijateljstvo ne boste dobili, zaradi tega ker sodim, da imam dovolj možnosti neposrednega sodelovanja z vami. Ko razpravljam o točki dnevnega reda, za katero je eden od podpisnikov zahteve za razrešitev predsednika Državnega zbora rekel, da tečejo razprave zunaj konteksta, ko je govorila poslanska kolegica, se je še enkrat več pokazal ta izredno paternalističen odnos opozicijskih poslancev Slovenske demokratske stranke, ki tako zelo radi poučujejo, kaj kdo sme in česa kdo ne sme govoriti, kaj sodi v kontekst in kaj ne sodi v kontekst. Moram povedati, da sem v veliki zadregi, kaj sploh je v kontekstu te točke dnevnega reda, ki jo imamo danes pred sabo. Ker če pogledam zahtevo, je zahteva ena. Ko sem poslušala utemeljitve, se je slišalo čisto nekaj drugega, da ne govorim o predstavitvi stališča predlagateljev te točke dnevnega reda. Glavni naglavni greh predsednika Državnega zbora naj bi bil ta, da ni sklical neke izredne seje. Zastavlja se vprašanje, kako je mogoče očitati, da se je opiral na formalne razloge, ko pa je kot varuh poslovnika, ustave in zakonitosti dolžan preveriti formalne razloge za to, ali je mogoče tako sejo sklicati ali ne. In ne bom za njim ponavljala, ker je bil zelo natančen pri argumentiranju svojih postopkov, ki jih je po mojem izpeljal karseda korektno in tudi v kontekstu obstoječe prakse. Državni zbor ima Zakonodajno-pravno službo, ki je lahko v pomoč predsedniku Državnega zbora, da se nanjo obrne takrat, kadar so določila izrazito izigrana, zahteve namreč. Zakaj? Ker kaj sem pa slišala kot argumentacijo – število poslancev, ki so podpisali, da je zahteva vložena, in na podlagi tega bi bilo treba sejo kar sklicati. Sicer sem vajena takega načina ravnanja, zaradi tega ker se na tak način sklicujejo nujne seje odborov. Kar neka zahteva, kar nek predlog. Ali je s tem kršen poslovnik, ali je, recimo, z zahtevo za sklic poseženo v nek odprt postopek pred institucijami, ki morajo tisti postopek voditi – to tistih, ki vlagajo zahteve, nič ne zadeva in se s tem sploh ne obremenjujejo. Nasprotujem takemu načinu zlorabe poslovniško in ustavno dopustnih poti, ki jih ima opozicija, za izrazito politikantske in promocijske namene, postavljene v čisto določen časovni kontekst, ki je bil tempiran na čas pred referendumsko nedeljo. Saj veste, kakšne epitetone je dobila ta referendumska nedelja. Ko kdo govori, koliko pozitivnih pobud je bilo zavrnjenih, tistih 200 zakonov – oprostite, dajte biti malo kritični, pa poglejte v tej številki, kolikokrat so se zakoni ponavljali. Po dvakrat, po trikrat smo dobivali predloge zakonov z enim, dvema ali tremi členi, in ti naj bi bili dokaz genialnosti opozicije, ki bi lahko naredila tisto, česar neumna, nesposobna vlada, in ne vem kakšna še – zdaj seveda citiram oznake opozicije –, ni sposobna opraviti. Velika lahkotnost izrekanja samohvale, ampak me prav nič ne preseneča, saj je bilo v prejšnjem mandatu tudi mogoče slišati, da prejšnja koalicija oziroma današnja največja opozicijska stranka ne dela napak. To je verjetno poseben fenomen, da kdo ne dela napak. V dokaz tega, kakšne manire uporablja opozicija, bom uporabila samo način delovanja enega od delovnih teles, katerega članica sem in zato stvari zelo natančno spremljam in vem, kako te stvari gredo. Bilo je sklicanih 12 nujnih sej, in ne boste verjeli, 6 nujnih sej od teh 12 se ni nikoli zaključilo. Ena se niti začela ni, ker je bila samo sklicana in potem prestavljena, in ni dokončana. 6 nujnih sej! Polovica nujnih sej je bila nedokončana. In če gledate, kdaj so bile te seje sklicane in s kakšnimi točkami dnevnega reda so bile sklicane – vedno tik pred referendumom, tik pred kakšno odločitvijo, in vedno samo z nekim zelo jasnim namenom, ker so bile, tudi to je zanimivo povedati, vedno sklicane v veliki dvorani na Tomšičevi, od koder je možen neposreden televizijski prenos. Ker se enkrat to ni zgodilo, je bil to predmet velike polemike, zakaj ni prostor uporabljen. Torej, vse, kar se dogaja tudi v okviru delovnih teles, pravzaprav kaže v to smer, da so nekatere stvari porabljene zato, da lahko pridobijo čas tista stališča, ki so najpogosteje predmet ne čisto natančnega argumentiranja, ampak izrekanja različnih vrednostnih sodb, iztrganih citatov in zlaganja različnih dokumentov, ki pripeljejo do tega, da tisti, ki spremljajo stvari, ne morejo priti do jasne slike o zadevi. Torej, glede sklica sem povedala, kaj si mislim o tem. Jaz mislim, da bi morali imeti natančnejša določila o tem, da ne more kdo samo s številom poslancev in s poimenovano točko zahtevati sklica seje, ne bi se pa pri tem upoštevalo tudi gradivo, ki je priloženo, predloženi sklepi in pristojnosti za razreševanje, ali pa stopnja v nekem postopku pred drugimi inštitucijami, odgovornimi za urejanje posameznega problema. Drugo, kar je: veliko je bilo govora o načinu vodenja seje. No, predsednik ima tudi tri podpredsednike. Moram reči, da kar zadeva vodenje sej, nimam na predsednika Državnega zbora več pripomb kot na koga drugega, prej bi lahko rekla manj ali zelo malo. Imam pa na marsikaterega podpredsednika pripombo, da me ne obravnava enako kot druge poslance in poslanke. Ampak to je predmet druge razprave. Če bi pa zdaj začela s tega vidika presojati predsednike delovnih teles, bi pa vsaj za dva lahko rekla, da je pripomb na njuno vodenje sej in upoštevanje poslovnika toliko, da bi morala biti najmanj na pol leta klicana na Kolegij predsednika Državnega zbora in se tam zagovarjati, kako vodita seje, če upoštevam, kakšno prakso so uporabili v prejšnjem mandatu za discipliniranje predsednikov delovnih teles. In zdaj še k zadnji točki, o kateri mislim govoriti. Ker naj bi razpravljali o tem, zakaj bi morali razrešiti predsednika Državnega zbora. Zvezano je to vprašanje z ugledom Državnega zbora. Tisti, ki se na javnomnenjske ankete spoznajo in jih spremljajo že leta nazaj, vedo, da je po pravilu na javnomnenjskih anketah Državni zbor vedno dobil boljšo oceno kot vlada. Če boste gledali zadnje javnomnenjske raziskave, boste videli, da so te javnomnenjske raziskave izenačene ali da je parlament za kakšno desetino celo nižje ocenjen. Tu pa ne morete pripisovati krivde ne nesposobni vladi, ne razmerjem v koaliciji, ne čemu drugemu, ampak bi bilo treba upoštevati mnenje, ravnanje, stališča vseh 90 poslank in poslancev. In ko o tem govorimo, potem seveda ne morem nikakor pritrditi mnenju ene od poslanskih skupin, uvodoma izrečenemu, kjer je bila predstavljena podoba delovanja Državnega zbora ravno taka, kakršna je, nesprejemljiva in žaljiva za marsikoga, in ki je predmet pogostih očitkov civilne družbe, tudi mednarodne civilne družbe, da je Državni zbor prostor sovražnega govora, nespoštljivega obravnavanja, in da se tak način iz tega prostora širi tudi na druge ravni družbe. In samo vprašati se je treba, kje se bodo zadeve zaustavile. Dobro bi bilo vprašati se, ali je kdo od podpredsednikov Državnega zbora ali prejšnji predsednik iz prejšnjega mandata znal zaščititi integriteto poslank. Ne. In tudi poslancev marsikdaj ne. Vsaj to moram reči, da je predsednik Državnega zbora, ki naj bi ga danes na zahtevo dveh poslanskih skupin razreševali, znal najti besede tudi v podporo tistim, ki jim je bilo jemano dobro ime in ki so bili obravnavani izrazito sovražni. Ker pa so bile izrečene tudi primere z drugimi parlamenti, naj vas spomnim, da se je v angleškem parlamentu predsednik vlade neprimerno vedel do opozicijske poslanke. Rekel ji ni ničesar drugega kot "pomirite se, pomirite se, draga". Če bi jaz razmišljala o tem, kaj je bilo poslankam izrečeno v tem državnem zboru, pa tudi meni osebno, in o tem sem zadnjič razpravljala, potem nekateri v tem državnem zboru ne bi imeli več obraza podpisovati se pod zahteve za razrešitev predsednika Državnega zbora, ampak bojim se, da je pri tistih vest zelo kosmata. Hvala.
Gospod Dušan Kumer, imate besedo. Pripravi naj se Rudolf Petan – ga ni. Potem Alojzij Potočnik in potem dr. Luka Juri.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Še dobro, da sem se danes odločil, da bom cel čas sedel tu v dvorani. Še boljše pa je, da sem dal kakšno izjavo pred tednom in nekaj nazaj, ker nekateri, ki ste vložili to zahtevo, danes ne bi imeli teksta, če se ne bi sklicevali na moje izjave, ki ste jih nekateri po svoje tudi interpretirali. Pa vam bom mogoče kasneje ali pa na hodniku razložil, kaj sem s čim mislil. S strani moje kolegice Župevc je bilo danes veliko povedano o politični kulturi in o političnem dialogu predvsem v tej dvorani, v teh dodatnih sobanah, kjer potekajo seje odborov in komisij. Vsi po vrsti ugotavljamo, da je ta politični dialog, ta politična kultura med nami v Državnem zboru na psu. In tu se nihče ne more rešiti te odgovornosti. Vseh 90 poslank in poslancev je v službi v tem državnem zboru in vsi skupaj smo odgovorni za ugled tega državnega zbora v slovenski javnosti. Tu ni opozicija-pozicija. Vsi skupaj moramo skrbeti za ugled tega hrama zakonodajne veje oblasti. Tu moram izreči, da je v tem mandatu ta neke vrste novi vzorec obnašanja opozicije, pa ne cele opozicije, predvsem največje opozicijske stranke, SDS, največ pripomogel k temu, da je ugled tega parlamenta v javnosti na tako nizki ravni. Od vsega začetka, od januarja 2009, se skuša na vse možne načine diskreditirati parlamentarizem in demokratično odločanje v tem hramu učenosti, kot nekateri govorijo. Spomnimo se januarja 2009, na kak poniglav način je takratna opozicija, predvsem SDS, izsilila glasovanje o zaključnem računu za leto 2007, s katerem smo dali pozitivno, zeleno luč, žegen, da je prejšnja vlada ravnala gospodarno, čeprav so številke in podatki kazali drugače. Vezala je to na medsosedske odnose z neko drugo našo sosednjo državo. Dobesedno izsilila je to potrditev tega zaključnega računa. Takrat se je ta zgodba začela odvijati, in ne morete se rešiti te svoje odgovornosti kot opozicija, ko govorim, da vsako najmanjšo možnost in priložnost izkoristite za diskreditacijo tega parlamentarizma tudi okrog referendumov. Pač izkoristite to legalno, legitimno možnost, ki jo imate, tudi za tiste zakone, ki jih večina sprejme v tem državnem zboru in za katerimi stoji socialni dialog, in vsi socialni partnerji so se okrog tega zakona, recimo o preprečevanju dela na črno, dogovorili, da je to prava stvar, ki bo v prihodnje preprečevala to anomalijo na trgu dela. Ampak vi ste se odločili, da odločitev večine in socialni dialog, ki je potekal, ni pravi, in ste se odločili za referendum. Tako da današnja razprava o razrešitvi predsednika Državnega zbora ne prinaša popolnoma nič novega. To so videne zgodbe in seje, ki smo jih v tem mandatu imeli nekaj. Spomnimo se impeachmenta, odgovornosti predsednika države. Imeli smo že eno razpravo o razrešitvi predsednika Državnega zbora, imeli smo interpelacije proti posameznim ministrom, in če bi si malo bolje pogledali magnetograme teh sej, bi ugotovili, da predlagatelji nastopajo z istimi stavki, z istimi ocenami, z istimi besedami in tako dalje, kot da bi bila za to priložnost narejena zgoščenka. In poglejte danes, ko govorimo o kulturnem dialogu, kaj so predlagatelji, ki moralne levite delijo drugim, govorili – da je predsednik Državnega zbora samodržec, samodržec. Na podlagi česa lahko daste tako kruto, zdaj bom uporabil to besedo, tako kruto kvalifikacijo za predsednika Državnega zbora, da je samodržec, in ga s tem seveda primerjate z nekaterimi resničnimi samodržci v zgodovini? Ali pa eden od vaših kolegov je rekel, da smo mi čvekači, da čvekamo tu v Državnem zboru. Eden od vaših kolegov je rekel, da čvekamo. Mogoče res čvekamo, in tisti, ki veliko čvekajo, so seveda v svojih čvekanjih tudi prekinjeni, da ne bi v nedogled čvekali. Mogoče res, ampak jaz tega ne vem. Ampak o tem ste govorili vi, da ni dovoljeno govoriti v tem državnem zboru. To je popolna neresnica! Res pa je, da bi bilo včasih prav, da ne bi bilo dovoljeno govoriti o tistih stvareh, ki temeljijo na neresnicah, na lažeh, izmišljotinah in insinuacijah. To je pa res. S tem se pa strinjam, in take stvari je na nek način preprosto treba prekinjati. In še na koncu mojemu kolegu gospodu Tanku, ki je zapadel še v eno obrekovanje – prej nisem mogel imeti replike, ampak jaz imam odgovor za vse tiste, ki si izposojajo mojo malenkost, mojo persono in jo uporabljajo za obrekovanje. Obrekovalci so kot kužki, vedno obrekujejo in lajajo takrat, ko so za petami. Na štiri oči, pri konkretnih stvareh si tega seveda ne upajo izreči, in to velja za vse tiste, ki radi obrekujejo. In danes je bila ena stvar v zvezi z Darsom izrečena spet kot obrekovanje.
Besedo ima dr. Luka Juri. Naslednji bodo Tadej Slapnik, Eva Irgl, Vili Trofenik, mag. Sajovic in Alojz Posedel.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Vsak naj za svoja dejanja in svoje besede odgovarja. In če je prepričan, da je storil prav, naj to jasno obrazloži, argumentira, in tisti, ki so za to klicani, bodo nato ocenili, ali je prav ali ne. Mislim, da predsednik Državnega zbora tokrat ni imel težkega dela. Jasno je obrazložil, da zahteve po sklicu izredne seje ni zavrnil, je le zahteval dopolnitev gradiva, tako kot je to nekajkrat storil, ko sem sam vložil zakonski predlog. In kaj sem naredil? Gradivo sem dopolnil po navodilih in ni bilo več težav. Predlagatelji izredne seje pa so namesto, da bi vlogo enostavno dopolnili in tako omogočili izvedbo tistega, kar so sami želeli, predlog sami umaknili in raje vložili zahtevo za razrešitev predsednika Državnega zbora. Ne glede na to, da imate vso pravico zahtevati tako izredno sejo kot razrešitev predsednika Državnega zbora, mislim, da ste prav s tem dejanjem, ko ste umaknili zahtevo po izvedbi izredne seje, v bistvu pokazali, kaj je bil pravi razlog sploh za zahtevo sklica izredne seje. Namreč, če bi vas res zanimala vsebina te seje, vas nekajdnevni zamik pri izvršitvi verjetno ne bi motil, nekajdnevni zamik zaradi zahteve po dopolnitvi gradiva, kajti vsebina tako ali tako ni bila časovno omejena. Zato menim, da vas ni toliko zanimala vsebina same izredne seje, ampak vas je zanimalo imeti neko izredno sejo v času pred referendumom zato, da bi lahko ustvarili dodatno negativno klimo, ki bi dodatno spodbudila ljudi, da zavrnejo pokojninsko reformo, ne zaradi njene vsebine, ampak zaradi predlagatelja, torej Vlade same. Žal se je izkazalo, da ta izredna seja tako ali tako ne bi imela bistvenega vpliva na referendumski rezultat. Ostale pa so posledice – zahteva po razrešitvi. In danes nas bo ta razprava, ki po mojem mnenju povečuje predvsem nezaupanje v predlagatelja, torej v SDS, ne pa toliko v predsednika Državnega zbora ali koalicijo, zaposlila za cel dan. Kaj bo prinesla? Nič. Kaj pa bo odnesla? Odnesla bo dan, ki bi ga lahko izkoristili bistveno drugače in koristneje. Sem naredil majhen izračun. Veste, koliko nas tak prazen dan stane, koliko stane davkoplačevalce, če govorimo v številkah dnevne plače poslancev in strokovnih sodelavcev? No, danes bomo vrgli stran približno 25 tisoč evrov. Da ne bo pomote, pravico zahtevati razrešitev in posledično razpravo imate, je pa na vas samih, da ocenite, ali to res sodi med prioritete dela Državnega zbora. Na volivcih pa je, da odločijo, ali ste ocenili pravilno. Hvala lepa.
Gospod Tanko kot predlagatelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej od zadaj. Gospod Juri, ko ste predlagali točke dnevnega reda v zvezi z Ankaranom 7-krat letos, ste imeli to številko pred seboj? 25 tisoč evrov? Vi ste se ukvarjali, družina Juri, s to zadevo, in koalicija. Ko ste rolali nezdružljivost funkcij v prazno, ste izračunali prihranke in strošek za to? To je vse na vašo pobudo. In tu lahko ugotovimo samo, da ima koalicija veliko nezaupanja, kajti skoraj polovico izrednih sej Državnega zbora ali nujnih sej delovnih teles ter tretjino preiskovalnih komisij ste ustanovili sami. Ne očitati komerkoli drugemu, da karkoli počne. Včasih, je dejal gospod Kumer, ni bilo dovoljeno govoriti o neresnicah. Zdaj pa sprašujem, ali bi bila razprava o bančnem sistemu, o padcu bonitet, o nejasnih, netransparentnih dokapitalizacijah neresnica. Sprašujem, ali bi bila razprava o Nacionalnem preiskovalnem uradu neresnica. Ali bi bila razprava o bulmastifih, in z novimi dejstvi, ki so se pojavila, neresnica? Ali bi bile neresnica razprave o vseh teh nečednostih, ki se dogajajo na Darsu, in ignoranci Državnega zbora? Za vse to obstajajo dokumenti. Za vse to obstajajo dokumenti v Državnem zboru. Vse to, ko pravite, da pretirano kopiramo in karkoli počnemo, je dokumentirano celo z javno dostopnimi ponudbami za Nacionalni preiskovalni urad za Raiffeisen banko. V čem je torej problem? To so dejstva, o katerih govorim, to so resnice. V čem je torej problem? Vi ne da preprečujete razpravo o neresnicah, lažeh in podobnih zgodbah, vi preprečujete razpravo o dejstvih, ki izredno škodljivo vplivajo na razmere v tej državi, na odnos ljudi do tistih, ki upravljajo s to državo, in tudi na gmotni, ekonomski položaj ljudi v tej državi, kajti namesto da bi denar porabili za investicije, ga porabimo za dokapitalizacije, in na koncu nihče ne odgovarja. 250 milijonov evrov je šlo za Novo Ljubljansko banko. Pravijo, da bo potrebno še približno trikrat toliko, to se pravi še 750 milijonov evrov. Govori se o Novi Kreditni banki Maribor in tako naprej. Pri Nacionalnem preiskovalnem uradu so izračuni tudi Računskega sodišča najbrž, da zadeva ni transparentna, da je pogodba škodljiva, da ni ekonomična. Ali je to neresnica? Ali je neresnica, da se z Nacionalnim preiskovalnim uradom ukvarja Komisija za preprečevanje korupcije? In vodja resorja za notranje zadeve je Katarina Kresal, ki naj bi imela v programu stranke pravno državo in ekskluzivno boj proti klientelizmu in korupciji. Ekskluzivno, in tudi v koalicijski pogodbi imate to zapisano. Ampak s tem, ko vi ne dovoljujete razprave o teh zadevah, preprečujete razpravo o dejstvih, ne o neresnicah, ampak o dejstvih, in to je ključni problem pri teh zadevah. In še, ko govorite o tem, da zlorabljamo politične odločitve v Državnem zboru za karkoli drugega – ni res. Vsaj nekaj referendumov je v tem mandatu Državnega zbora predlagala civilna družba, civilna družba, tista civilna družba, ki je bila v postopku priprave zakonov sicer povabljena, vendar ignorirana in prezrta, pa naj gre za študente ali pa za sindikate. In ne podtikati stvari kar tako počez neki opozicijski stranki, da je nekaj uporabila, uporabila inštrument, ki je povsem legitimen, ki je zapisan v aktih te države. Vedno ima manjšina pravico, da uporabi inštrument in skliče, recimo, tudi preiskovalno komisijo ali pa zahteva dokaz za preiskovalno komisijo, in tudi v tem primeru je to tako narejeno. Najbrž so delali ta poslovnik in te akte Državnega zbora demokrati, ne tisti, ki so totalitarci in ne dopustijo nobene druge resnice in nobene preverbe, tako kot je bilo to v prejšnjem obdobju pred letom 1990. Najbrž so ta ideologija in te stvari, ki se vračajo simbolično v ta mandat, povezani s tem mandatom, in marsikaj govori o tistih, ki branite privilegije, ki branite klientelistična in koruptivna ravnanja, ki branite privilegiran položaj in ekskluziven položaj nekaterih funkcionarjev v tej državi, da ni to tisto, kar bi sodilo k demokratični kulturi in enaki obravnavi vseh, pa tudi ne k pravni državi. Hvala lepa.
Gospod Kumer, replika.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz nikomur ničesar ne podtikam, vendar teme, ki so bile za to izredno sejo – najprej moram tako reči: te izredne seje ni nihče preprečil. Ta izredna seja bi lahko bila po 5. oziroma 6. juniju in bi o tem lahko razpravljali že petič ali šestič, o istih stvareh. In lepo vas prosim, ne podtikajte vi nam, ki o tem govorimo. Poglejte si delo Državnega zbora, komisij in odborov, kolikokrat smo v tem mandatu razpravljali v zvezi z bulmastifi, v zvezi z NPU. Na podlagi vsega tega smo imeli tudi interpelacije, ministrice, pa še koga. Prav tako o bančnem sistemu; poleg tega, da smo imeli interpelacijo predsednika Zaresa gospoda Golobiča, smo tudi ob drugih priložnostih neštetokrat razpravljali o bančnih zadevah. Tako da ne podtikajte tega drugim, ki govorimo. To ni bila prva razprava, na tej izredni seji. Ko govorite o Darsu, smo imeli točko na dnevnem redu seje Državnega zbora o isti stvari, vi pa predlagate razpravo še na izredni seji. Saj lahko, lahko stokrat o tem razpravljamo, ampak preberite si sklepe, ki ste jih pripravili za to izredno sejo v zvezi s tem – nič novega. Nič novega ni videnega, kar smo do takrat v letu dni že rekli. In lepo prosim, vi ne podtikajte, da drugi podtikamo vam. Ni res! Ni res! In v Državnem zboru ni preprečena nobena razprava. Je pa res, da mnogo razprav o posameznih zadevah temelji na neresnicah in lažeh!
Dr. Luka Juri, replika.
Samo na kratko. Glede vprašanja Ankarana je res, da je bila moja žlahta, ampak je bil Franco Juri tisti, ki je tolikokrat to predlagal. Jaz sem se pri vprašanju Ankarana boril za to, da ne bi storili napačne odločitve. Namesto nas – vprašanje sicer, kakšne pravne posledice ima – jo je naredilo Ustavno sodišče. Boril sem se za enotnost Mestne občine Koper, ker sem menil, da je bilo to prav. Me veseli, da je večina v Državnem zboru temu prisluhnila in da je takrat tudi celotna SDS temu prisluhnila, čemur gre tudi moje priznanje. Hvala.
Gospod Tanko kot predlagatelj.
Samo na kratko. Ne vem, zakaj ni gospod Kumer interveniral, ko smo 7-krat imeli Ankaran na dnevnem redu v tem mandatu Državnega zbora. Nobenih novih dejstev ni bilo. Medtem ko pa so v primeru sanacije bančnega sistema, Nacionalnega preiskovalnega urada, bulmastifov in Darsa do 13. maja nastopila pomembna nova dejstva, pomembna nova dejstva, ki obremenjujejo koalicijo, ki obremenjujejo tudi državo z nekaterimi stvarmi, in davke pri bančnem sistemu plačujemo in bomo plačevali vsi. Tudi pri NPU gre vse iz državnega proračuna. Pa zanimivo, da kljub vsem tem zadevam, celo vaši izjavi, ko ste dejali, kdaj bi morala ministrica odstopiti, še vedno govorite, da govorimo o neresnicah. Pa ste sami ugotovili, vam še enkrat preberem, kaj ste povedali za javnost, da bi morala ministrica že odstopiti zaradi – česa? In tudi gospod Golobič. To so dejstva. To niso neke laži ali karkoli, to so dejstva, in govorijo veliko o tem, kakšno je stanje v koaliciji in kaj vse je pripravljena koalicija storiti, ne za državo, ampak za to, da ostane na oblasti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Alojz Posedel, pripravi naj se Melita Župevc.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Današnje glasovanje o predlogu za razrešitev predsednika Državnega zbora je sicer tajno, tako da bo težko oziroma nemogoče preveriti, vendar mi lahko verjamete, da bom glasoval proti temu predlogu. Tudi zaradi tega, ker mislim, da sklep, ki je pripravljen za glasovanje, ni v skladu s tem, kar je bilo rečeno v uvodni obrazložitvi in s tem, kar pet ur poslušamo. Naj mi spoštovani predsednik Državnega zbora ne zameri, ampak če bi danes v filmskem žargonu opisal to sejo, je imel dr. Pavel Gantar samo obrobno, stransko moško vlogo. Vse ostalo so teme, ki nimajo zveze s samo razrešitvijo. Funkcija predsednika Državnega zbora bi si verjetno zaslužila vsaj kvalitetni predlog za razrešitev. To, kar je predlagatelj dal, je bilo, mislim da s strani predsednika, ničkolikokrat zelo jasno razloženo, da formalno predlog ni bil tak, da bi lahko šel na sejo, in da je vse ponavljanje, kako se omejuje razprava o teh točkah, neresnica in kaže na nekaj, čemur se reče politična in splošna kultura. V lanskem letu je znani in dobri slovenski pisatelj Tone Partljič izdal knjigo, avtobiografski roman Hvala vam, bogovi, za te blodnje. V tem delu je tudi napisal in zapisal, kako je preživel svoja poslanska leta, malce tudi prespal. Ta poslanska leta v Državnem zboru – nič kaj lepo se ni izrazil o nekaterih poslancih takratnega sklica, o njihovi politični in splošni kulturi, in škoda ali pa dobro je, da ni poslanec v tem zboru. Koliko materiala bi imel za napisati o tem, kako se opravlja ta funkcija, ko bi naj z govorom, s pregovarjanjem, z odločanjem pomagali tej državi, državljankam in državljanom, se pa v bistvu izgubljamo z brezplodnimi razpravami, tako kot današnjih sedem ur, ko praktično to ne bo prineslo nič, razen stroškov in izgube časa. Enako tudi pisci ustave verjetno niso pričakovali, da je možno, da bo taka sestava ali tako število poslancev, ki bodo dobronamerne rešitve tako zlorabljali in jih spravljali v absurdno situacijo, kot na primer uveljavljanje referenduma praktično že za vsak zakon. To so tiste zadeve, o katerih bi bilo dobro, da bi se vsakdo malce zamislil, pometel pred svojim pragom in spremenil svoj način dela. Tudi danes, če je predlog za razrešitev, se verjetno ni treba spraviti nad tistega z žalitvami in osebnimi diskreditacijami ter vrednostnimi sodbami, ki zagotovo ne odražajo dejanskega stanja in so tudi nedostojne za tistega, ki jih je izrekel. Če bi mogoče še kdo verjel v resničnost, dobronamernost in željo po razrešitvi, bi verjel to prvič, ne pa drugič. Verjetno, tako kot je nekdo že dejal, bomo priča še čez kakšen mesec ponovno. Ne zato, da bi razrešili predsednika, ki zelo korektno vodi Državni zbor, in sem prepričan, da bo, ko bo delal analizo svojega predsedovanja, lahko pritrdil tisti znani resnici, da je dobrota sirota. Kolikokrat je v sklepih kolegija in pri vodenju sej popuščal ravno opoziciji. Če bi bilo to smotrno in produktivno, če bi se naredila analiza, kolikokrat je posegel v besedo razpravljavcem z leve ali desne strani, mislim, da bi bila slika popolnoma drugačna, kot jo želite prikazati. Kakšen je odnos do tega in do te kulture, ste zelo dobro pokazali tudi ob glasovanju o zaupnici predsedniku države. Tudi ni nič narobe, ustavno je možno, ampak dokler je predsednik države, se spodobi, da se vstane. Vemo, kako ste vi odreagirali takrat, ko ste vložili to glasovanje o zaupnici. Tako da je tudi danes tema, ki bi jo lahko končali bistveno prej kot v sedmih urah. Dejstva so nesporna, kako je bil vložen zahtevek. Predsednik je odgovoril, na kakšen način je odreagiral in kako je odločil, in bi zadevo lahko končali. Ker pa se v to vpleta vse mogoče in nemogoče, pa smo priča temu, kar je danes tukaj in kar se bo pokazalo verjetno tudi v naslednjem merjenju javnega mnenja, da bo ta porazna slika še slabša. Vendar za to niso in nismo enako odgovorni in zaslužni vsi, ampak predvsem vi s takšnimi predlogi kot je današnji. Hvala.
Besedo ima gospa Melita Župevc kot zadnja prijavljena razpravljavka.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Veliko je bilo rečenega o tem, kako ta koalicija, kako ta državni zbor, kako ta predsednik Državnega zbora preprečuje razpravo nasprotni strani. Samo en podatek: Slovenska demokratska stranka je imela danes skupaj 155 minut časa, torej dobri dve uri in pol, od tega mislim, da je ene tri četrt časa v tem državnem zboru govoril gospod Jože Tanko, ki pravi, da mu je očitno v tem parlamentu kratena pravica do govora. Toliko o podatkih in o realni sliki o tem, kdo lahko v tem parlamentu govori in kdo ne. Moram reči, da so predlagatelji tega predloga za razrešitev predsednika Državnega zbora danes trkali na odprta vrata. Slika parlamenta, današnje seje je veliko povedala o tem, kaj si poslanke in poslanci mislijo o takšnem predlogu. Malo jih je sedelo v dvorani čez dan, malo. Tudi z vaše strani. Verjetno ste imeli pomembnejše delo. Ta zahteva oziroma ta predlog je, milo rečeno, prazen. Veliko praznega govorjenja. Veliko besed, veliko obtožb, ki so bile tukaj že tolikokrat prej izrečene. Kot je rekel kolega Kumer, nič novega, vse je že bilo videno. In še enkrat je treba povedati. Ne gre za to, da bi ta predsednik Državnega zbora kakšno izredno sejo preprečil ali da je ne bi želel sklicati. Ne! Predlagatelji njegove razrešitve niso želeli dopolniti zahteve za sklic izredne seje, zato so vložili predlog za njegovo razrešitev. In danes se je, tako kot že tolikokrat doslej, pokazalo, da nekateri tako zlahka obtožujejo, tako zlahka dajejo sodbe o vseh, o tistih, ki smo v politiki, o državi kot taki, o institucijah. In še enkrat bom dejala to, kar sem prej v predstavitvi stališča poslanske skupine. Tako radi govorite o politični kulturi. Vi sami ste del te politične kulture ali, če želite, nekulture. In s sejami, kot je današnja, žal ne bomo prispevali ničesar k temu, da bi bili v očeh državljank in državljanov drugačni, morda boljši. In jaz bi si želela, da tisti, ki vlagate takšne predloge za razrešitev, kot ste jih vložili danes, res vložite malo več truda v to obrazložitev; gre le za predsednika Državnega zbora. Napisati, da ni želel sklicati izredne seje, je preprosto neresnica, ker to ne drži. Vi niste želeli dopolniti te zahteve, in to je vse. In sedem ur se danes pogovarjamo o tem! O spoštovanju ustave, o spoštovanju poslovnika, o spoštovanju zakonov govorijo tisti, ki veliko na te pravne akte ne dajo. To si upam trditi. Tisti, ki sklicujejo nesklepčne seje, ki sklicujejo seje brez vsebine, ki zlorabljajo proceduro in poslovnik takrat, ko jim to odgovarja. Še enkrat, v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne vidimo prav nobene potrebe, da bi glasovali za razrešitev predsednika Državnega zbora. Svoje delo je opravljal vestno, kot je prej rekel kolega Posedel. Morda ima to slabost, da je preveč dober do opozicije, to sem enkrat že dejala. Bistveno bolj kritičen je do poslancev koalicije, bistveno bolj jim gleda pod prste in bistveno več zahteva od njih kot pa od opozicijskih poslancev. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, gospod Vizjak, verjetno ste imeli šest ur drugega dela. Lepo, da ste se nam pridružili v dvorani in da boste lahko stisnili oziroma oddali svoj glas za razrešitev. Mi bomo glasovali proti.
Želi gospod predsednik besedo?
Dve, tri besede, gospod podpredsednik, hvala lepa. Jaz sem vse povedal, vsebinsko, proceduralno. Ne bom vas utrujal, ne bom vas podcenjeval, da bom govoril še tretjič ali celo četrtič. Vsak predsednik, vsakdo, ki vodi neko telo, lahko vedno dela tudi napake. Gotovo delam napake tudi jaz, čeprav se jih trenutno ne spomnim, ampak zanesljivo pa nisem naredil napake v tem primeru, in o tem je tekla danes beseda. Jaz bi se zahvalil za besede podpore in priznanja. Tistim, ki so kritizirali, lahko rečem samo to, da kritika ni bila uperjena toliko vame kot v celo vrsto drugih stvari. Jaz sem bil samo strelovod ali povod, tako kot je kolega Posedel tudi rekel. Sam osebno ocenjujem, da če bi zdaj dali na glasovanje sklep oziroma predlog, da je dobrota sirota in da je predsednik predober do opozicije, da bi ta sklep dobil močno večino v tem parlamentu. Prosim, hvala bogu, da poslovniško tega tudi ni možno storiti. Zato bi jaz kar zaključil, in tako kot se v demokraciji spodobi, naj odločijo glasovi. Hvala lepa.
Želi besedo gospod Jože Tanko kot predlagatelj? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je 13. maja vložila v postopek zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora, na kateri bi opravili razpravo o štirih vsebinskih sklopih, o bančnem sistemu, o Nacionalnem preiskovalnem uradu, o aferi bulmastifi in o Darsu, o vseh teh zadevah, ki so povezane z Darsom. Pri vseh teh zadevah se je v obdobju pred 13., v tistih dveh mesecih pred tem, zgodila vrsta novih pomembnih dejstev, ki zahtevajo razpravo v Državnem zboru. Tu je bilo rečeno, da je bila dana zahteva za dopolnitev predloga. Res je, bila je dana zahteva za dopolnitev predloga. Ni pa res, da te zahteve nismo popravili. Vsi tisti, ki ste govorili, bodisi v imenu stališč poslanskih skupin koalicije bodisi v lastnem imenu kot koalicijski poslanci, govorite neresnice. Še isti dan, ko smo dobili pisno zahtevo predsednika Državnega zbora, da zahtevo dopolnimo, smo zahtevo dopolnili. To je bilo 25. maja. Do 28. maja je bil rok za sklic izredne seje Državnega zbora. In predsednik Državnega zbora je gladko prezrl ta datum in se je šele za junij odločil, da bo točko uvrstil na kolegij Državnega zbora in potem za sklic izredne seje. Že iz tega, kako je ta postopek tekel, in tudi na kolegiju se vidi, da so bili že 25. maja izpolnjeni vsi pogoji za sklic izredne seje, pa tega ni storil. V medijih, v komentarjih, ki jih je imel v medijih, je izjavil, da na nek način sumi, da gre za zlorabo Državnega zbora za to, da bi se razprava o teh vsebinah opravila v za koalicijo neprijetnem predreferendumskem obdobju, in da je to ena najhujših možnih zlorab, ki si jih lahko privošči opozicija v Državnem zboru. Za nobeno zlorabo ne gre. Mi smo našo zahtevo vložili v skladu z akti, ki te zadeve urejajo, se pravi, imamo ustavno podlago, imamo poslovniško podlago. Zahteva je bila vložena in tudi kasneje dopolnjena, čeprav za to ni bilo nobene potrebe, po vseh pravilih, ki so v Državnem zboru, vendar predsednik Državnega zbora se je pač odločil, da v predreferendumskem času razprave o tej temi ne bo. Pa se je dogajalo marsikaj. Dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke je bila izvedena netransparentno. Solastnik ni hotel v dokapitalizacijo. Celotna dokapitalizacija je bila izvršena s sredstvi državnega proračuna, in to kar približno 250 milijonov evrov. Zgodila se je dokapitalizacija Nove Kreditne banke Maribor, v kateri se je v postopku dokapitalizacije zgodila sprememba, in namesto da bi dokapitalizacija potekala tako, kot je bilo predvideno, to se pravi, da bi vstopili drugi delničarji notri, je prišlo do intervencije Agencije za upravljanje kapitalskih naložb, ki je pobrala trem gospodarskim družbam v državni lasti približno 47,5 milijona evrov in z njimi dokapitalizirala Novo Kreditno banko Maribor, samo zato, da se je ohranilo lastništvo. Spori so bili v koaliciji, med predsednikom Vlade in agencijo na eni strani, in ministrom Križaničem in ministrico za gospodarstvo Darjo Radić na drugi strani. Posledica tega je bila izguba bonitet obeh največjih slovenskih bank. Izguba bonitet. To bodo plačali vsi, ki bodo najemali kredite, banka in tudi tisti drobni državljani. Pri zadevi Nacionalnega preiskovalnega urada je tudi prišlo do nekih pomembnih sprememb in čudnih poti. Dobili smo v vednost, da je Raiffeisen banka ponudila, da bi bila novi najemodajalec državi za Nacionalni preiskovalni urad. Prišli so dopisi iz Raiffeisen banke na Ministrstvo za notranje zadeve. To je bilo v javnosti. Tisti, ki sedaj to oddaja in ima ta objekt na nek način zakupljen, o tem ni vedel nič. Nova ponudba naj bi bila cenejša in tako naprej. Tu smo naleteli na celo vrsto sprenevedanj ministrice za notranje zadeve v tem konkretnem primeru. Ali so to nova dejstva, ali niso nova dejstva, lahko presodite. Ampak zagotovo so to nova dejstva, ki pomembno vplivajo na to, ali so te nepravilnosti pri Nacionalnem preiskovalnem uradu bile ali niso bile. Sedaj vidimo celo, da ta urad nima takega varovanja, kot bi bilo potrebno in kot je bilo povedano, da bo. Urad ni šel na tisto prvotno lokacijo samo zato, ker ne bi bil ustrezno varovan. Ta steklena palača, v kateri je sedaj Nacionalni preiskovalni urad, pa niti zavarovana ni. V njega pride kdorkoli na kakršenkoli način, s kakršnokoli opremo, nobene stvari ni. Kar zadeva bulmastife in te zgodbe s policijo, ugotavljanjem stvari in tako naprej, je podobno – novi argumenti, novi dokazi. Žal tudi o tem predsednik Državnega zbora ni želel dovoliti razprave. In na koncu tudi Dars, največji državni investitor. Približno 500 do 700 milijonov denarja letno obrne ta gospodarska družba v državni lasti. Videli smo, da je bilo veliko nepravilnosti pri tej inštituciji. Tudi Računsko sodišče je izreklo ukrep, predlagalo razrešitev vodstva Darsa, pa se ta razrešitev ni zgodila. Niso ga razrešili ne organi Darsa ne organi predstavnika lastnika, to je Agencije za upravljanje kapitalskih naložb, in predsednik Vlade tudi ni storil nič. Zelo podobne stvari se dogajajo tudi s temi nepravilnostmi z Nacionalnim preiskovalnim uradom. Tu imamo poročila protikorupcijske komisije. Najbrž preiskava ni bila nepotrebna, če je to preiskovala protikorupcijska komisija. Potekajo postopki na neki nizki ravni na policiji, in imamo prvo mnenje Računskega sodišča. Tisto, kar je prišlo v javnost, ni ugodno. Zanimivo, da je predsednik Državnega zbora preprečil razpravo o teh stvareh v Državnem zboru, kljub temu, da so bili izpolnjeni vsi pogoji, kljub temu, da je bila, čeprav za to ni bilo potrebe, zahteva ustrezno dopolnjena. Tu lahko ugotovimo samo to, da se je predsednik Državnega zbora postavil v vlogo cenzorja oziroma tistega, ki odloča o tem, kaj je za to koalicijo primerno in kaj ni primerno. In te odločitve ne sprejema na osnovi aktov Državnega zbora, ne ustave [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Prijava teče. Gospod Franc Pukšič, imate besedo. Vsak razpravljavec ima največ 5 minut.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Med današnjo razpravo je bilo marsikaj slišati o marsikateri zadevi, ki ima dolgo zgodovino, in tudi nekateri razpravljavci so se spraševali, kje smo danes po 20 letih, kakšno pot smo prehodili, ali je to to, kar so državljanke in državljani pričakovali. Jaz osebno sem prepričan, da smo to, kar smo naredili pred 20 leti, prav naredili, in sem zadovoljen, da smo do tega prišli. Da smo nekje na poti v teh 20 letih zavili v napačno smer, je tudi danes vsem jasno. Žal so postale nekatere stvari, kot sta laž in kapital, v tej državi v teh 20 letih vrednote. Žal. Ampak začelo se je takoj po osamosvojitvi. Spomnimo se ene od preiskovalnih komisij oškodovanja družbenega premoženja in enega od pomembnih slovenskih, jugoslovanskih prepoznavnih konjev, to je bil Elan. Kaj vse se je dogajalo okrog njega! Preiskovalne komisije, ugotovitve in tako dalje. Pa vendar je bila zadeva pripeljana tako daleč leta 2000, torej pred 10 leti, da je takratna večina Državnega zbora, ki pa je politično enaka kot danes, na zadnji seji Državnega zbora z enim glasom več izglasovala umik točke o obravnavi poročila o oškodovanju družbenega premoženja, o oškodovanju Elana. In zakaj se vračam na Elan, zakaj se vračam na to oškodovanje družbenega premoženja? Zato, ker bi bilo danes bolje in bi morali govoriti prav o tem, kako bomo in kaj bomo naredili, kaj bo vladajoča koalicija naredila, da ne bo iz teh silnih milijard, ki so nas pripeljale v zadolžitev, to še nadaljevala. Da bi danes razpravljali o tem, kaj in kako je vladajoča koalicija naredila, da bo koriščenje evropskih sredstev postalo hitrejše, da bomo nekaj naredili za to državo, da bomo tudi pri nas začeli z rastjo bruto domačega produkta. Torej, ta razprava bi morala biti s strani opozicije in koalicije. Ampak žal tudi danes, po 20 letih, pravzaprav v tem državnem zboru niti ne vemo več, kdo je koalicija, kdo je opozicija. Ker en del tistih, ki ste bili v koaliciji, je šel v opozicijo ali odhaja v opozicijo, pa še vedno sedi na mestih koalicije. In seveda, pozicija in opozicija – niti tega se danes ne loči. Ali smo po 20 letih res prišli v tako imenovano novo politiko, ki niti tega več ne loči? In seveda, govoriti o tem, da so v politiki vsi enaki, vsi isti, ni res. Tudi na drugih področjih niso vsi enaki in o pravzaprav popolnoma enaki zadevi celo zapišejo z različnimi stavki. Eden od političnih analitikov je zapisal, da se je izkazalo, da je eden lagal za nekoga. Za drugega je pa napisal: "Ravno tako kot je minister časniku Finance zamolčal. " No, poglejte, kako imamo različne vatle. Pomembno je, kje si, ni pomembno, kaj si naredil, in to je narobe. In Borutu Pahorju se je resnično začelo vračati to, česar sam ni naredil na začetku. Ko se je Golobič zlagal, bi ga naj nagnal, ko je Kresalova naredila NPU in bulmastife, bi jo naj nagnal. Čas je, da damo stvari v roke ljudem!
Hvala lepa. Gospod Pukšič, spomnil bi vas, da imamo danes točko Predlog za razrešitev predsednika Državnega zbora. Prosim vas, če se držite tega. To je bila malo preveč splošna debata. Naslednji je gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Jaz bi začel z nekaterimi izhodišči iz današnjih predstavitev. V eni izmed predstavitev je bilo rečeno, da v poslanski skupini vedo, da bo gospod predsednik ostal na tej poziciji, in to še posebej ob pomoči Slovenske ljudske stranke in DeSUS. Pravi: "Ampak vseeno, mi bomo povedali svoje, smo povedali svoje, smo tisti, ki povemo naglas in v obraz." Jaz pa naj odgovorim. Kot je bilo povedano v stališču Slovenske ljudske stranke, mi razrešitve ne bomo podprli, zaradi tega ker smo povedali, povemo in bomo povedali naše poglede in stališča. V Slovenski ljudski stranki smo tisti, ki povemo odkrito, jasno, razumno, naglas in s pogledom v oči, ne za hrbtom. Potem je bilo rečeno, ali je današnja točka sploh potrebna ali ne in tako dalje. Jaz pravim, da bodo vsa ta stališča in te poglede volivke in volivci, državljanke in državljani, danes ocenili na podlagi tega, kar se dogaja, ali je bilo to potrebno ali ne. Predvsem se nismo preveč ukvarjali, ali naj bo to vsebina ali pa potreba po uvrstitvi današnje točke. Ampak tako je. Dejstvo je, da je bila točka uvrščena na današnjo sejo v skladu z vsemi pravili. Dejstvo je, da imata stranki, ki sta predlagali to točko, takšen pogled, da ocenjujejo, da je bila omejena njihova možnost dela v Državnem zboru. Razprava poteka in izid bo pokazal, kakšen bo rezultat. Ampak dejstvo je, da je vse izpeljano tako, kot mora biti. Bilo je tudi rečeno: "To je očitno eden od najpomembnejših, najpotrebnejših protikriznih ukrepov, ki jih predlagajo podpisniki." Jaz bi spomnil koalicijo, da ima ona glavno odgovornost za stanje v državi. Pa naj koalicijski poslanci predlagajo izredno sejo ali pa takšno točko, pa se o tem pogovorimo. Poglejte, jaz sem danes preveril to v Financah, in pravijo: "Islandija uspešno rešuje svoje težave. Po ugotovitvah OECD bo Islandija, katere javni dolg po bančnem kolapsu znaša kar 120 % bruto domačega proizvoda, verjetno že prihodnje leto ustvarjala proračunski presežek. Leta 2013 naj bi proračunski presežek znašal okoli 3 % bruto domačega proizvoda. Ob tem je treba opozoriti, da je presežek ustvarjen z zmanjšanjem državne porabe. Državna poraba se je lani zmanjšala za 3,2 %, letos bo upadla za 4 %, prihodnje leto pa še za dodatnega 1,8 %." In to tista država, ki je bila v največji krizi. Kje smo pa mi? In kje smo mi? Po nekaterih podatkih, ki jih imam, bo v rebalansu, ki bo kmalu prišel na te naše klopi, spet varčevanje na investicijah, in to na tistih investicijah, na podlagi katerih bi lahko črpali tudi evropska sredstva. Pa se vprašam, ali je to dobro, ali res nimamo drugih boljših možnosti – ne vem, vi ste bližje blagajni in veste, kako to gre –, ali res ne znamo in tako naprej in tako naprej. Jaz bi si želel predvsem dobro za državo in za vse državljanke in državljane. Seje in predlagane točke so pa vse do zdaj bile še v skladu s pravili, ki jih v tem državnem zboru imamo. In pa obnašati se moramo v skladu z demokratičnimi normami. Kar se pa tiče očitkov glede stroškov te točke in tega današnjega dne – pa saj večina teh stroškov, kar smo mi tukaj notri, je fiksnih stroškov. Seveda so tudi variabilni, ampak v vsakem poslu so variabilni stroški in v vsakem delu so variabilni stroški, to so pa fiksni točki, pa če bi mi tukaj notri sedeli vsak dan po toliko časa, kot sedimo. Naša plača je takšna, kakršna je, teče tako, kot teče, stroški so stroški. Škoda je govoriti o tem, koliko bi mi danes prišparali, če ne bi bili tukaj. Prav je, da smo se pogovarjali, pa hvala lepa za besedo.
Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Spoštovani! Danes je še ena izgubljena priložnost, ko bi lahko dr. Pavel Gantar s tem, ko bi v danih razmerah potegnil eno, edino in logično potezo in prepustil vodenje tega državnega zbora nekomu drugemu, utrdil verodostojnost te hiše in s tem utrdil temelje demokracije, pravnosti in spoštovanja ustave v tej državi. Danes se je v nasprotju s tem dr. Pavel Gantar kot predsednik Državnega zbora ne prvič, ampak najmanj že tretjič postavil nad ustavo, postavil nad poslovnik, ki je v Državnem zboru zakon, in kot vidimo, se danes niti ne trudi, da bi kaj dosti argumentiral to svoje početje, v nasprotju s tistim, kar je povedal pred kakšnim letom dni, ko se je poslužil enakega načina nespoštovanja ustavne določbe, ki je v 85. členu jasna in nedvoumna. Ustava jasno in nedvoumno določa, da redne in izredne seje sklicuje predsednik Državnega zbora in da mora izredno sejo sklicati, če to zahteva četrtina poslancev. To je nekaj podobnega, kot če bi se ta državni zbor odločil in kljub ustavni določbi, ki določa kvorum za razpis referenduma, le-tega ne bi razpisal. To je popolnoma identična situacija, s tem da se je je v tem primeru poslužil predsednik Državnega zbora Republike Slovenije, tisti, ki je samo eden izmed nas 90, torej tisti, ki nima nekih posebnih pristojnosti ne v ustavi, ne v zakonih, ne v poslovniku, pač pa je tisti, ki mora delovati neodvisno in skrbeti za zakonito delovanje in delovanje tega državnega zbora v skladu z ustavo. Argumentacija, ki jo je premogel tudi danes predsednik Državnega zbora in ki je bila približno enaka kot pred letom dni, je nekako govorila o tem, da smo mi v opoziciji oziroma predlagatelji polpismeni, in ker smo polpismeni in ker nismo pravilno postavili zahtev, jih ni mogel obravnavati ta državni zbor. Lepo vas prosim. Po letu dni bi pa vendar bil že čas, da bi se o teh stvareh pogovarjali z argumenti, z dejstvi, z vsebino, ne pa na tak poniglav način, ki kaže tisti resnični ego, ki ga premore predsednik Državnega zbora. Danes se tudi vladajoča koalicija ni izneverila sama sebi. Glavna ost v tej razpravi ni bila usmerjena v spoštovanje ustavnosti in zakonitosti ter v probleme, zaradi katerih smo v Slovenski demokratski stranki zahtevali to razpravo in izredno sejo, probleme, o katerih govorijo številne inštitucije v tej državi, probleme politično klientelističnih navez, ki plenijo javno premoženje, javno dobro, javne finance, in ki s tem onemogočajo, da bi priložnost dobili sposobni, podjetni, tisti, ki imajo znanje in ki namesto tega, da bi delali v Slovenji, iz dneva v dan bolj odhajajo v tujino in svoje znanje prodajajo nekomu drugemu, namesto da bi ga prodajali v tej državi in da bi s tem bogatili našo državo in vse ostalo, kar se v njej ustvarja. Te priložnosti ni bilo, zaradi tega ker se niste izneverili temu, da ste ost kritike usmerili v opozicijo, v Slovensko demokratsko stranko, konkretno v predsednika Slovenske demokratske stranke. Spoštovani gospe in gospodje, da ne bo nesporazuma, po vašem mnenju je za vse, kar se vam dogaja v tej državi, kriv Janez Janša. Tudi takrat, ko opozicija nima nobene moči, tudi takrat, ko se greste neko kvazi opozicijo, ko polovica Vlade odide in tvori sedaj neko opozicijo, je v tem parlamentu ost usmerjena v opozicijo, v tisto resnično opozicijo, ki bi morala skozi proceduro, ki jo zagotavlja poslovnik, uveljavljati kontrolne mehanizme tako v tem državnem zboru kot na vseh ostalih nivojih. In eden izmed ključnih akterjev oziroma nosilcev te politične zgodbe, ki to preprečuje, je žal predsednik Državnega zbora. Prav bi bilo, da bi nekako spoznal, da ima o sebi sicer lahko zelo visoko mnenje, vendar način njegovega ravnanja govori o nasprotnem. Preprečuje demokratično uveljavljanje standardov v tej državi, preprečuje normalno razpravo, in preprečuje, da bi lahko v tem državnem zboru skozi argumentiranje in skozi predlaganje različnih rešitev prišli do odločitev, ki bodo kvalitetne za vso državo, tako kar se tiče bank kot kar se tiče finančnega sistema ter tudi javnih financ. Vse to je bil namen Slovenske demokratske stranke, ki je bil z nezakonitim, protiustavnim ravnanjem predsednika Državnega zbora preprečen. Zaradi tega bi bilo prav, da s tega mesta odide in da to priložnost, čeprav samo za nekaj mesecev, dobi nekdo drug. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Tanko.
Hvala lepa. Gospod Kumer je letos enkrat dejal, da bi Kresalova lahko odstopila že lani, ko jo je koalicija branila na vse pretege zaradi afere z bulmastifi in zgradbe NPU na Dimičevi, Golobič pa zaradi afere Ultra, zaradi česar imamo v Državnem zboru celo parlamentarno preiskavo. En del te zgodbe se je končal. Gospod Golobič je odstopil na predvečer super referendumskega dneva. Za drugi del zgodbe razumem, da imate še vedno velike težave glede gospe Kresal. Dve točki dnevnega reda bi bili na tej izredni seji Državnega zbora, tako bulmastifi kakor tudi Nacionalni preiskovalni urad. Vendar se je predsednik Državnega zbora odločil, da tega ne bo uvrstil na dnevni red oziroma na izredno sejo Državnega zbora. Zavedate se, da je v tej državi težava, celo gospod Kumer se tega zaveda, in to velika težava. Ampak tistega odločilnega, da bi podprli predlog za razrešitev nekoga, za katerega veste, da bi moral odstopiti, pa ne storite. In to je problem v tej koaliciji in tega državnega zbora. Zelo podobno je tudi s predsednikom Državnega zbora. Pred dobrim letom smo zaradi kršitve ustave in Poslovnika Državnega zbora predlagali razrešitev predsednika Državnega zbora. Niste je podprli. Zelo podobna oziroma praktično identična zgodba se je ponovila že dvakrat v tem kratkem obdobju, maja in junija. Obakrat je prišlo do tega, da je predsednik Državnega zbora kršil ustavno določbo in pravilo, ki je zapisano v Poslovniku Državnega zbora. Tudi v tem primeru se vsi sprenevedate, da do te kršitve ni prišlo. Izpolnjeni so bili vsi pogoji za sklic izredne seje Državnega zbora, vsebinsko so bile zadeve popravljene, pa ni bilo potrebe, še enkrat povem, za to popravilo oziroma dopolnitev, pa se to ni zgodilo. Tudi gospod Plevelj, ki je sedaj poleg podpredsednika Državnega zbora, je prišel v našo poslansko skupino k meni s predlogom, da umaknemo zahtevo za izredno sejo iz postopka. Tak je bil njegov predlog. Na eksplicitno vprašanje je tako odgovoril. To pomeni, da se je celoten aparat Državnega zbora, od sekretariata Vlade, predsednika Državnega zbora, Zakonodajno-pravne službe, vključil v postopek, da do te seje ne bi prišlo. In ker tej grozni želji, da bi umaknili zahtevo za izredno sejo, nismo ugodili, je predsednik Državnega zbora enostavno ni sklical. Sedaj se govori o tem, da bi jo sklical kasneje, ampak mi imamo predpisan rok v poslovniku. Ni možno sklicati te seje ne drugače kot je napisano v ustavi in ne kasneje kot je zapisano v Poslovniku Državnega zbora. In jaz mislim, da je čas, da se s temi nepravilnostmi, nedoslednostmi, zlorabami v Državnem zboru zaključi. Če že Vlada ne more opraviti s korupcijo v lastnih vrstah, če v Kabinetu predsednika Vlade ne bilo mogoče razrešiti niti njegove šefice kabineta niti državnega sekretarja, specialista za Pomurje, potem se vprašamo, kaj je sploh še operativna sposobnost te vlade. Ni možno in ne predlaga razrešitve niti uprave Darsa niti Agencije za upravljanje kapitalskih naložb, pa je tam tudi mnenje Računskega sodišča bilo za razrešitev. Ne predlaga niti razrešitve ministra za finance, čeprav je bilo tudi tukaj zahtevano s strani Računskega sodišča podobno, razrešitev, kot v enem izmed predhodnih primerov. Skratka, če predsednik Vlade ni sposoben odreagirati na tako eklatantne zadeve, kot se dogajajo pri bančnem sistemu, kot se dogajajo pri Nacionalnem preiskovalnem uradu, pri bulmastifih, pri Darsu, potem je najbrž treba v tej državi na nekem mestu spregovoriti. Edino mesto, kjer lahko o tem spregovorimo, je Državni zbor. Edino mesto. In tu se pojavi sveti Pavel in pravi: ne, skozi dvorano Državnega zbora vaša zahteva ne more, zato ker naj ne bi imela nekaterih drobnarij urejenih. To je zagotovo neresno početje in služi samo temu, da se ščiti koalicijo v Državnem zboru. Predlagam, da izkoristite to priložnost in pokažete, da ste za pravno državo, da ste za spoštovanje pravnega reda, da ste za preprečitev klientelizma in korupcije ter slabih dejanj in predlog za razrešitev podprete. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Gorenak.
Hvala lepa. Precej na kratko. Današnji dan smo tu zato, da govorimo o razrešitvi predsednika Državnega zbora. Veste pa, da je bil naš razlog v tem, da je predsednik Državnega zbora preprečil tisto sejo, ki bi morala biti. V razpravah poslancev smo slišali, da bi naj bila tista seja predreferendumski šov. SDS po mojem mnenju ne potrebuje nobenega predreferendumskega šova. Prepričan sem, da bi se tudi če ne bi sodelovali v volilni kampanji, zgodilo enako, kar se je zgodilo. Namreč, ljudje niso več naivni, ljudje niso neumni, ljudje nas gledajo. In še srečo imajo, da nas lahko gledajo, glede na to, da je koalicija z Zakonom o RTV hotela tretji program ukiniti. Potem nas pa res ne bi več videli. Se pravi, ni razlog v tem; noben šov ni bil potreben. Je pa šov seveda na nek način v času, ki prihaja. Namreč, vladati z 32 ali 33 poslanci, tega ni nikjer v Evropi. To pa je šov, ja. To je seveda lažna dilema, zaradi tega ker koalicija LDS in SD bo vsekakor lahko vladala. To ni noben problem, saj obstajajo rezerve, vidimo jih, poznamo jih. Nekoč sem na svoji spletni strani zapisal – tudi gospod Gantar je govoril o svojem facebooku, zato naj mi bo dovoljeno tudi to –, da bolj kot koalicija tolče po njih, bolj jo ljubijo. To je tako kot da moški pretepa ženo, potem ga pa ona čedalje bolj ljubi. To pomeni, da glasujejo za gospodje iz DeSUS. Tako bo seveda v nadaljevanju tudi z Zaresom, tako da ne bo nobenih težav. Vidite, to pa bo šov ali nategovanje ljudi. To je to. Poglejmo naprej. Danes je v tej dvorani bilo kar veliko govora o tem, in o tem je tudi v javnosti veliko govora, mediji ustvarjajo ta vtis. Namreč, kar 14 let je bilo govora, češ levica ima krasne ljudi, krasne kandidate za ministre in tako dalje, desnica pa tako nima ničesar. No, zdaj smo pa napredovali, zdaj smo pa vsi enako nesposobni. A, seveda! Figo! Temu ni tako. Še dobro, da tudi to ljudje vidijo, tudi to je dobro. Danes je bilo v razpravi kar veliko govora o tem, kako smo pripeljali državo tja, kjer je, kako smo v nekem nemogočem stanju in tako dalje – ne, ni res! To sploh ni res! Državo je pripeljala koalicija tja, kamor jo je pripeljala. To je pa res, ja, to pa drži. In seveda za to ne more biti odgovorna opozicija, za to je odgovorna koalicija in ne opozicija, to je menda jasno. Čeprav imamo zdaj razširjeno opozicijo oziroma jo bomo imeli od ponedeljka, se pravi, da bo tri četrt te dvorane pravzaprav že v opoziciji, bo to lažna opozicija, za tista poslanska vprašanja in kaj drugega oziroma drugače povedano, farbanje ljudi, zaradi tega da izstopiš iz koalicije in potem greš na volitve, pa rečeš: jaz sem bil v opoziciji, nisem za nič odgovoren. Ma kaki! Velikokrat smo omenjali NPU. NPU je bil stvar zahteve, ki smo jo vložili za sklic izredne seje, ki nam jo je preprečil gospod Gantar. Dragi moji, ne govoriti tistega, kar ste govorili, češ ni v pristojnosti Vlade, ni v pristojnosti preiskovalnih organov. Ja, je v pristojnosti preiskovalnih organov, seveda je! Ampak kako delujejo preiskovalni organi v primeru NPU, ki smo ga želeli imeti na izredni seji Državnega zbora. Prvič, kriminalistična policija Ljubljana, to je tretji podrejeni nivo, ki preiskuje prvega. Neumnost, saj ne more ničesar najti. Gospod Šoltes računa že leto in en mesec ter nekaj dni, koliko je 136 tisoč minus 125 tisoč, pa še ni izračunal. Ni še uspel! Mi mu bomo morali res nastaviti števec, jaz mu bom pa res moral kupiti kalkulator, ker drugače ne bo šlo. Vidite, potem pa govorimo o tem. Protikorupcijska komisija tudi še kar raziskuje, leto in pol raziskuje in niso nič našli. To je farsa! Kdo pa naj potem o tem govori, če ne Državni zbor? Kdo pa? Kdo pa? In ne nazadnje, jaz bom tako rekel: za čestitati vam je, našli ste Janeza Janšo. Še dobro, da ga imamo – da ga imate, tako moram reči. Tudi v današnjih razpravah je bil on nek objekt, če smem tako reči, napadov, ki vas poenoti, tako kot [[nerazumljivo]] , bi rekli stari ljudje. In zato je dobro, da obstaja, dobro je, da v politiki deluje, ker sicer se skregate kot otroci v peskovniku. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. V skladu z 201. členom v povezavi s tretjim odstavkom 199. člena Poslovnika Državnega zbora o razrešitvi predsednika Državnega zbora Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so: Anton Colarič, SD; Robert Hrovat, SDS; Franci Kek, Zares; in Gvido Kres, SLS. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodeloval tudi namestnik generalne sekretarke gospod Matjaž Plevelj. Želi v zvezi s predlogom za sestavo komisije kdo besedo? [[Ne želi.]] Potem prehajamo na glasovanje o odločanju o sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagana komisija potrjena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslankam in poslancem glasovnica vročena tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s 84. členom Ustave Republike Slovenije in prvim odstavkom 201. člena Poslovnika Državnega zbora bo predsednik razrešen, če bo za razrešitev glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo torej na izvedbo tajnega glasovanja. Poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, prosim, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 15.30 in bo trajalo do 15.45. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.55.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo s sejo Državnega zbora. Nadaljujemo s prekinjeno 25. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o Predlogu za razrešitev predsednika Državnega zbora dr. Pavla Gantarja. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora dne 22. junija 2011. Razdeljenih je bilo 82 glasovnic, oddanih je bilo 82 glasovnic. Neveljavnih je bilo 7 glasovnic, veljavnih je bilo 75 glasovnic. Za je glasovalo 29 poslank in poslancev, proti 46. Ker za razrešitev ni glasovala večina vseh poslancev, dr. Pavel Gantar ni bil razrešen s funkcije predsednika Državnega zbora. Dr. Pavlu Gantarju čestitamo! S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA POTRDITEV POPRAVKA URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O BANČNIŠTVU. Popravek uradnega prečiščenega besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in ga Državni zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: potrdi se popravek Uradnega prečiščenega besedila Zakona o bančništvu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je popravek Uradnega prečiščenega besedila Zakona o bančništvu sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidatov za člane Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Predsednik Republike Slovenije dr. Danilo Türk je z dopisom z dne 1. junija 2011 predlagal Državnemu zboru, da za tri mesta članov Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu izvoli dr. Boruta Bohteta, dr. Jerneja Sekolca in dr. Rajka Kneza. Besedo dajem gospodu Stojanu Tramtetu, predstavniku Urada predsednika Republike Slovenije, za dopolnilno obrazložitev predloga.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, spoštovani vsi navzoči! Dovolite mi, da v kratkih besedah obrazložim predlog predsednika Republike Slovenije dr. Danila Türka za izvolitev kandidatov za tri prosta mesta članov Stalnega arbitražnega sodišča v Haagu. Po opravljenih postopkih na podlagi Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč in na podlagi pozitivnega mnenja Sodnega sveta Republike Slovenije ter Vlade Republike Slovenije predlaga predsednik republike dr. Danilo Türk Državnemu zboru Republike Slovenije v izvolitev tri kandidate, in sicer zasl. prof. dr. Boruta Bohteta, dr. Jerneja Sekolca in izr. prof. dr. Rajka Kneza. Zasl. prof. dr. Borut Bohte, rojen 20. oktobra 1932 v Ljubljani, je redni univerzitetni profesor, predstojnik Katedre za mednarodno pravo ter predstojnik Inštituta za mednarodno pravo in mednarodne odnose na Pravni fakulteti v Ljubljani. Diplomiral je na Pravni fakulteti v Ljubljani leta 1956. Po diplomi na Pravni fakulteti v Ljubljani se je strokovno izpopolnjeval na pravni fakulteti v Nancyju, Parizu, Haagu in v doktoratu v UNITAR, OZN, v New Yorku. Bil je član Stalnega arbitražnega sodišča v Haagu v obdobju 1986–1991, od leta 2000 pa je bil konciliator pri Sodišču za spravo in arbitražo v okviru OVSE v Ženevi. V času od 14. marca 2005 do 14. marca 2011 je bil član Stalnega arbitražnega sodišča v Haagu. Po vrnitvi iz Haaga in enomesečni redni zaposlitvi na Ministrstvu za zunanje zadeve do vrnitve na Pravno fakulteto v Ljubljani je vseskozi sodeloval z Ministrstvom za zunanje zadeve kot pravni svetovalec, član sveta ministrstva ter član več slovenskih pogajalskih delegacij. Dr. Jernej Sekolec, rojen 3. junija 1948 v Lendavi, je član in podpredsednik londonskega mednarodnega arbitražnega sodišča. Diplomiral je na Pravni fakulteti v Ljubljani leta 1970. Po diplomi je svoje strokovno izobraževanje nadaljeval na pravni fakulteti v Zagrebu, kjer je leta 1976 končal magistrski študij gospodarskega prava. Leta 1978 pa je na pravni fakulteti v Novem Sadu zaključil še doktorski študij. Leta 1982 je postal član sekretariata UNCITRAL, kjer je delal na različnih projektih, ki so bili zaupani medvladnim pogajalskim skupinam. Največ je delal v delovni skupini za arbitražo, in sicer pri pripravi zakonodajnih in pogodbenih standardnih besedil na področju izvensodnega reševanja sporov. Leta 2001 je bil imenovan na mesto direktorja Oddelka za mednarodno gospodarsko pravo v Uradu Združenih narodov za pravne zadeve, in sekretarja UNCITRAL, ki je še posebej aktiven na področju mednarodnega reševanja sporov za arbitražo in meditacijo. V letu 2008 je bil izvoljen za člana londonskega mednarodnega arbitražnega sodišča ter je sedaj neodvisen arbiter v arbitražah pod okriljem različnih institucij v Evropi in ZDA ter v ad hoc arbitražah. Na področju mednarodne arbitraže deluje praviloma kot arbiter ter le občasno kot svetovalec. V številnih primerih je sodeloval pri nadzoru arbitražnih postopkov, predvsem glede konstituiranja arbitražnega panela, v največjem številu primerov tistih v okviru londonskega mednarodnega arbitražnega sodišča. Izr. prof. dr. Rajko Knez, rojen 30. oktobra 1969 v Slovenj Gradcu, pa se je po diplomi na Pravni fakulteti v Mariboru strokovno izpopolnjeval na Pravni fakulteti v Mariboru, kjer je leta 1996 končal magistrski študij gospodarskega prava. Leta 1998 je opravil tudi pravniški državni izpit ter na isti fakulteti končal tudi doktorski študij. Habilitiral je na Pravni fakulteti v Mariboru, in sicer v naziv izrednega profesorja za področje civilnega prava, prava EU in predmetnega področja varstva okolja. Od junija 2007 je dekan Pravne fakultete Univerze v Mariboru. Kot član sodeluje tudi v nekaterih organizacijah in telesih, in sicer kot član Slovenskega društva za evropsko pravo ter predsednik njegovega častnega razsodišča, član Sveta za varstvo okolja Republike Slovenije, član Komisije za ravnanje z gensko spremenjenimi organizmi pri Ministrstvu za okolje in prostor, predstavnik akademske skupnosti Slovenije v Visokem svetu Evropskega univerzitetnega inštituta v Firencah, arbiter stalne arbitraže pri Gospodarski zbornici Slovenije ter član mednarodne skupine strokovnjakov za varstvo okolja.
Gospod Tramte, dovolite. Čas se je iztekel. Zaključite misel, prosim.
Vsi trije kandidati so uveljavljeni pravni strokovnjaki, izpolnjujejo pogoj za članstvo v Stalnem arbitražnem sodišču in so v vseh pogledih primerni kandidati za izvolitev. Hvala lepa.
Hvala. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Anton Anderlič, ki bo predstavil – ne bo. Se odpovedujete. Potem zaključujemo predstavitev stališč poslanskih skupin. [[oglašanje iz dvorane]] Želite? Vi ste tudi edini prijavljeni za razpravo – ne boste. S tem zaključujem razpravo. Prehajamo na izvedbo glasovanja o Predlogu predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidatov za člane Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. V skladu s prvim odstavkom 7. člena Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so: Anton Colarič, SD; Robert Hrovat, SDS; Franci Kek, Zares; in Gvido Kres, SLS. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije pa bo sodeloval tudi namestnik generalne sekretarke Državnega zbora gospod Plevelj. Ali kdo temu predlogu nasprotuje? Ne. Potem prehajamo na odločanje o taki sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bodo poslankam in poslancem vročene tri glasovnice tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na vsaki glasovnici obkroži beseda "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s 7. členom Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč bo vsak predlagani kandidat izvoljen, če bo zanj glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjene glasovnice oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 16.15 in bo trajalo do 16.25. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 16.35.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo s sejo Državnega zbora. Nadaljujemo s prekinjeno 28. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Mandatno-volilnih zadev. Nadaljujemo z obravnavo Predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidatov za člane Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o predlogu predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata dr. Jerneja Sekolca za člana Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije dne 22. junija 2011. Razdeljenih je bilo 77 glasovnic, oddanih je bilo 77 glasovnic. Neveljavni sta bili 2 glasovnici, veljavnih je bilo 75 glasovnic. Za je glasovalo 50 poslank in poslancev, proti 25. Na podlagi izida glasovanja je bil dr. Jernej Sekolec z večino glasov vseh poslancev izvoljen za člana Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o predlogu predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata dr. Rajka Kneza za člana Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije dne 22. junija 2011. Razdeljenih je bilo 77 glasovnic, oddanih je bilo 77 glasovnic. Neveljavna je bila 1 glasovnica, veljavnih je bilo 76 glasovnic. Za je glasovalo 51 poslank in poslancev, proti 25. Na podlagi izida glasovanja je bil dr. Rajko Knez z večino glasov vseh poslancev izvoljen za člana Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o predlogu predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata dr. Boruta Bohteta za člana Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije dne 22. junija 2011. Razdeljenih je bilo 77 glasovnic, oddanih je bilo 77 glasovnic. Neveljavni sta bili 2 glasovnici, veljavnih je bilo 75 glasovnic. Za je glasovalo 50 poslank in poslancev, proti 25. Na podlagi izida glasovanja je bil dr. Borut Bohte z večino glasov vseh poslancev izvoljen za člana Stalnega arbitražnega sodišča s sedežem v Haagu. Vsem izvoljenim čestitamo! Prehajamo na obravnavo Predloga odloka o spremembah Odloka o ustanovitvi Sveta za elektronske komunikacije Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu odloka o spremembah Odloka o ustanovitvi Sveta za elektronske komunikacije. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 5. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani odlok sprejel. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zadevi Patria Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Želite obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Še kdo? Gospod Jelinčič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. V naši poslanski skupini bomo z veseljem podprli novo sestavo komisije. Konec koncev gre za tretjo predsednico. Prej sta bila dva predsednika odstavljena zaradi tako imenovane okuženosti, in samo upam, da bo predsednica uspela vsaj do konca mandata zdržati, da se ne bo koalicija zopet zbrala in odstranila tudi te predsednice s pozicije, ki jo bo vodila. Mislim, da je vendarle treba priti pri tej zadevi do konca. In kot kaže, stvar ni takšna, kot je izgledalo na začetku. Kaže se bistveno drugače, prihajajo na plan nova dejstva. Počasi se kaže prava barva akterjev, od katerih so nekateri celo pobegnili v tujino, seveda z blagoslovom koalicijskega predsednika, in zasedajo odlična delovna mesta s plačo okrog 20 do 24 tisoč evrov na mesec. Mislim, da je skrajni čas, da se zadevo uredi do te mere, da pridemo do konca, da ne bodo kakšni čudni poslanci iz čudnih poslanskih skupin, ki jih je vedno manj in so vedno manjše, odločali o tem, kaj, kje, kdo, zakaj in čemu, medtem ko so bili takrat, ko se je zadeva dogajala, pravzaprav v srednji šoli, če ne celo v osnovni šoli. V poslanski skupini bomo podprli to odločitev in z veseljem pričakujemo nadaljnje delo. Hvala lepa.
Hvala. Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na Seznanitev z odstopom člana Nadzornega sveta RTV Slovenija. Član Nadzornega sveta RTV Slovenija Anton Horvatič je z dopisom z dne 28. 5. 2011 obvestil Državni zbor, da odstopa s funkcije člana Nadzornega sveta RTV Slovenija. Predlog sklepa je v seznanitev zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Mandatno-volilna komisija je v seznanitev zboru predložila naslednji sklep: Član Nadzornega sveta RTV Slovenija Anton Horvatič je podal pisno izjavo z dne 28. 5. 2011, da odstopa s funkcije člana Nadzornega sveta RTV Slovenija, zato mu na podlagi sedmega odstavka 26. člena v zvezi s tretjim in četrtim odstavkom 18. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija preneha mandat člana Nadzornega sveta RTV Slovenija. Mandat na funkciji mu preneha z dnem, ko se z ugotovitvijo seznani Državni zbor. Ugotavljam, da se je zbor s sklepom seznanil. Prehajamo na Obravnavo zahteve Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici za dovoljenje za začetek kazenskega postopka zoper okrajno sodnico Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici. Zahtevo je v obravnavo zboru posredovalo Okrajno sodišče v Slovenski Bistrici. Zahtevo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru predložila predlog sklepa. Prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi drugega odstavka 134. člena Ustave Republike Slovenije ter 99. člena Zakona o sodniški službi v zvezi z zahtevo Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici z dne 9. 5. 2011 za odločanje o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper sodnico Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici Alenko Kikec zaradi kaznivega dejanja protizakonitega, pristranskega in krivičnega sojenja po drugem odstavku 288. člena Kazenskega zakonika-1 prizna imuniteto sodnici Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici Alenki Kikec in ne dovoli vodenja kazenskega postopka. Na podlagi 214. člena Poslovnika Državnega zbora v zvezi z 207. členom Državni zbor o predlogu sklepa odloča brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 25. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na Obvestilo predsednika Vlade, da bo funkcijo ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo namesto Gregorja Golobiča začasno opravljal dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport. Predsednik Vlade Borut Pahor je 20. junija 2011 Državni zbor obvestil, da bo funkcijo ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo namesto Gregorja Golobiča, ki je s te funkcije odstopil, začasno opravljal dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport. Obvestilo predsednika Vlade ste prejeli na klop. Glede na to Državni zbor ugotavlja: prvič, da v skladu s 14. členom Zakona o poslancih Gregor Golobič s prenehanjem opravljanja tekočih poslov ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo z današnjim dnem ponovno opravlja funkcijo poslanca, in drugič, da v skladu s 14. členom Zakona o poslancih z današnjim dnem preneha opravljati funkcijo poslanke Cvetka Zalokar Oražem, ki jo je opravljala namesto Gregorja Golobiča v času, ko je le-ta opravljal funkcijo ministra. Ob tem se Cvetki Zalokar Oražem zahvaljujem za opravljeno delo v Državnem zboru. Gregorja Golobiča pa vabim, da se nam pridruži pri delu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Pristojno službo naprošam, da uredi vse potrebno za glasovanje novega poslanca. Za pripravo glasovalne naprave prekinjam sejo Državnega zbora za 30 minut, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali čez pol ure, to je ob 17.25.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o izvajanju dejavnosti splošnega pomena v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o izvajanju dejavnosti splošnega pomena je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. S tem zakonom je tako. V času od obravnave do danes moram reči, da se je oglasilo še več posameznikov, še več skupin, združenje občin in tako dalje. Vse po vrsti nas prepričujejo pravzaprav v eno samo stvar, to pa je, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zlasti iz razloga, ker vsi po vrsti in tudi mi vidimo v tem zakonu privatizacijo javnih zavodov. Privatizacija javnih zavodov v smislu upoštevanja priporočil OECD ni sprejemljiva. Zakaj? Javni zavodi ali podobne inštitucije v tujini, ki so se gradile desetletja, nekatere morda stoletje, imajo drugačno osnovo, kot jo imajo v slovenskem prostoru. V našem prostoru veste, da smo mnoge reči, od kulturnih domov, šol, vrtcev, domov za ostarele, gradili s samoprispevki. Ta zakon pa na vsak način omogoča v svoji posledici, če bi bil sprejet tak, kakršen je, privatizacijo teh zavodov. Spomnil sem se mogoče na eno osebo. Nekako zadnja, ki sem jo opazil na mailu, se je oglasila dr. Spomenka Hribar, ki nas poslance poziva, da glasujemo proti temu zakonu oziroma proti temu, da bi ta zakon bil primeren za nadaljnjo obravnavo. Kakorkoli gledamo njo, ampak zelo velikokrat jo citirate, zelo velikokrat jo koalicijski poslanci omenjajo kot tisto osebo, ki ima nek vpliv na javno mnenje v Sloveniji, in če ona tako misli, vas bo verjetno ona prepričala. Skratka, mi bomo v poslanski skupini glasovali proti temu, da bi bil ta zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanskega kluba LDS mag. Borut Sajovic in potem v imenu SDS.
Hvala lepa. Treba je biti načelen in pošten ter vsebino zakona podrobno prebrati, ne pa nasedati nekim puhlicam, ki se po spletu ponavljajo kot papiga, in tisti, ki so jih prvi podpisovali – tudi jaz sem danes in včeraj od njih dobil maile, da so bili zavedeni. Ministrica je danes najbrž zadnjič med nami. V zakon je bilo vloženo ogromno dela, truda, in zaslužil si je to, da gre iz prve obravnave preko javne razprave v drugo. Če se bodo tam pokazale slabe rešitve, potem seveda tudi mojega glasu in glasu naše poslanske skupine za podporo nima. Pri nas so mnenja malce različna, neki pogledi, vsi pa smo zagotovo proti privatizaciji in proti vsem tistim stvarem, ki nam jih očita javnost. Vendar nekaj je notri nesmislov – kakšne dedne koncesije neki, pa še kaj. Kdor primerja člene in tista pisanja, na katera se nekateri, ki zavajajo javnost, sklicujejo, potem se vidi, da dve zadevi ne gresta skupaj, in tako se resnih zakonov ne sprejema in resna politika ne dela.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, Anton Colarič.
Hvala lepa. Socialni demokrati bomo zakon večinsko podprli. Ne morem reči, da ga bodo vsi, vendar večinsko ga bomo podprli. Konec koncev gre za zakon, ki je nujno potreben oziroma na tem področju je nujno potrebna določena modernizacija, določena posodobitev, saj je Zakon o zavodih, ki je do sedaj to področje urejal, star že 20 let, in v 20 letih je zagotovo prišlo do mnogih sprememb. V tem zakonu vsaj mi nismo našli nobene podlage za privatizacijo javnega sektorja. Srž reforme ni in ne sme biti zmanjšanje obsega javnih služb in, kot sem rekel, nobena privatizacija, temveč boljša organizacija, preglednejše upravljanje in s tem večja učinkovitost javnega sektorja. Predlagali bomo tudi javno predstavitev mnenj. Dajmo priložnost vsem, ki smatrajo, da je s tem zakonom kaj narobe, ali dajmo si možnost še na tej javni predstavitvi, da vsak pove svoje stališče, da v demokratični razpravi izmenjamo svoja stališča in potem ugotovimo, ali je primeren. Osebno pa smatram, da je primeren. Kot sem rekel, bomo Socialni demokrati zadevo podprli in predlagali javno predstavitev mnenj o tej tematiki. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zares, Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanska skupina Zares bo z eno izjemo podprla zakon, kajti menimo, da gre za pomemben nov, sodoben okvir, ki utrjuje javni interes in vse javne zavode, ki jih zakon zadeva. Danes smo lahko prebrali tudi odgovor, ki ga je ministrica pripravila, na dopis, na javni poziv Spomenke Hribar. Ta obsežen odgovor odgovarja na vse dileme, ki jih na legitimen način izpostavlja gospa Hribar, in nas veseli, da je danes gospa Spomenka Hribar bila večkrat citirana tudi s strani stranke, ki pa je noče upoštevati, ko opozarja tudi na druge plasti, druge pomembne vidike naše sodobne družbe. Tako da upamo, da se bosta ta sinergija in ta dialog nadaljevala tudi, ko govorimo o bolj delikatnih vprašanjih. Sicer bomo mi ta zakon podprli, ker ne pomeni uvoda v tajkunizacijo, v komercializacijo ali v privatizacijo javnega sektorja. Nasprotno, prepričani smo, in to prepričanje je nastalo po tistem, ko smo prisluhnili vsem zainteresiranim strankam, tudi nasprotnikom, kritikom tega zakona, da zakon urejuje področje javnega sektorja na način, ki bo bistveno manj podvržen komercializaciji, tajkunizaciji in privatizaciji v primerjavi s sedanjim stanjem. Danes kaotične razmere lahko botrujejo tem fenomenom, medtem ko ureditev, ki jo ponuja zakon, dejansko te razmere urejuje na pregleden, transparenten in tudi vzdržen način. Verjamemo, da bo v nadaljnjih obravnavah tudi priložnost za razpravo o morebitnih amandmajih. Tudi mi smo odprti dialektičnemu in demokratičnemu soočanju o možnostih, da bi ta zakon postal še bolj jasen, če obstajajo nekatere bele lise pri tolmačenju nekaterih členov, ampak menimo, da je ta zakon pomemben korak k utrjevanju javnega interesa Slovenije.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da ne. V svojem imenu, Andrej Magajna.
Spoštovani! Zakon o javnih zavodih ima res dolgo zgodovino in že zaradi starosti kliče po spremembah. Ampak ali so tako radikalne spremembe umestne, potrebne in prave? Reforme so se oznanjale z glasnimi zvonovi, in vidimo, kam so se iztekle. Tudi modernizacija se je prikazovala v najlepši luči. A kaj, ko so reforme ubrale čudna pota, išče se videz, ki sploh ni več moderen, prej neposrečena kombinacija dveh stilov. Suknjič, ukrojen v konfekcijskem obratu, v firmi, ki jo poznamo in ji do neke mere zaupamo, hlače pa v privatni delavnici po meri zasebnika, posebej žepi. Pa imamo javno-zasebno partnerstvo. Že do sedaj se je na mnogih področjih izrodilo. Ne gre torej za neskladnost dveh stilov, ampak problem, ker so v suknjiču ogromne luknje, posebej tam, kjer je denarnica, spodaj pa žepi, ki bolj spominjajo na ribiške mreže. Pa ko smo že pri ribolovu, rečeno je bilo že večkrat, najlažje se ribari v kalnem. Ta zakon, nova sui generis zmešnjava je še najbolj podobna kalni močvari. Prenos javnega kapitala na finančno avtonomne uprave odpira vrata komercializaciji in privatizaciji, in to celo na področjih, kjer so ljudje sami s samoprispevki plačevali, uporabniki. Uporabniki bodo izrinjeni na obrobje. Zato bom glasoval proti zakonu. Ne da se ga amandmirati, je konceptualno zgrešen, javna razprava, splošna, pa bi morala biti pred to razpravo danes.
Obrazložitev glasu v svojem imenu, mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo. Dragi kolegi poslanci! Državljani in državljanke so nas izvolili zaradi tega, da bi zastopali njihove interese, da bi delovali v njihovo korist, ne pa zato, da bi zakoni, kot je ta pred nami, omogočili novo plenjenje države in brezobzirno zaslužkarstvo na račun večine državljanov. Tega zakona ni možno spreminjati z amandmaji, ker bi bilo sicer treba poseči v vse člene zakona in materijo urediti tako, da bi bil zavarovan javni interes. Ta zakon ne varuje javnega interesa in glas proti zakonu je glas proti plenjenju javnega premoženja in proti brezobzirnemu zaslužkarstvu. Ker je na tem področju veliko interesov, se je zgodilo to, da ugotavljamo, da zakon razume edino ministrica. Ministrica je prisegla, da ne gre za privatizacijo, tukaj pred Državnim zborom, ampak zasebnik je lahko soustanovitelj javnega zavoda. Doživeli smo zaklinjanje, da ne gre za komercializacijo, ampak vsi zavodi bodo lahko opravljali komercialno dejavnost in si delili zaslužke iz te dejavnosti. Ampak ministrica pravi, da ne gre za komercializacijo. Ministrica pravi, da zakonu nasprotuje le nekaj posameznikov. Poglejte, kaj pa je res. Zakonu nasprotuje Skupnost občin Slovenije, pomeni župani, ki zastopajo interese svojih občin, zakonu nasprotujejo skupine, ki skupaj obsegajo 800 tisoč državljanov. Ampak ministrica pravi, da zakonu nasprotuje samo nekaj posameznikov, nekaj posameznikov. Je to nekaj posameznikov? Koliko velja prisega, koliko velja beseda te ministrice? Hvala lepa.
Hvala lepa. Odpiram prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Franco Juri.
Hvala. Ne bom ponavljal tistega, kar sem že povedal v imenu poslanske skupine. Rad bi obrazložil svoj glas še z naslednjimi vidiki. Glasoval bom za, ker v tako imenovani komercializaciji, kakršna je možna po tem zakonu, ne vidim nevarnosti, da bi se zgodila tista komercializacija, ki jo zakonu očitajo nekateri. Gre za to, da bi se javni zavodi v bistvu organizirali ali reorganizirali na način, da bo možno ob dejavnostih, ki jih opravljajo kot javni zavodi, dodatno utrditi svoje gospodarsko, finančno stanje tudi s komercialnimi dejavnostmi. To se dogaja tudi danes, to je ista zgodba, ki smo jo imeli pri RTV. RTV deluje tudi komercialno, tako rekoč na črno, ker v zakonu ni jasno opredeljeno, na kakšen način in kako se bo javna dejavnost nekega zavoda zaščitila pred komercializacijo. V tem zakonu ta zaščita je, opredelitev je jasna. In dejstvo, da ta zakon podpira večina sindikatov, se mi zdi relevantno dejstvo. In da ga podpira gospodarsko-socialni svet, ni malenkost. Če so se tam uskladili – in sindikati ter socialni partnerji so nosilci javnega interesa, so tisti, ki povedo, ali je to v javnem interesu –, ne vidim razloga, da ne bi glasovali za ta zakon.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Matevž Frangež.
Jaz mislim, da ta država potrebuje učinkovitejši, modernejši in tudi cenejši javni sektor. Jaz si ne obetam, da je ta zakon reforma javnega sektorja, je pa začetek enega procesa modernizacije. Razumem opozorila nekaterih sindikatov, civilne družbe, tudi svoje poslanske kolegice Julijane Bizjak Mlakar, ki kažejo na to, da je treba biti pri obravnavi te materije posebej pozoren, zato da ne pridemo do situacije, ko bi dejansko govorili o tem, da smo na hiter in lahek način skozi svoje prste spustili privatizacijo javnega sektorja. Toda mislim, da je ta zakon mogoče popraviti, mogoče okrepiti instrumente nadzora, da do pojavov, pred katerimi nekateri svarijo, ne bi prišlo. Mislim, da je mogoče iz zakona izpustiti določilo o prenosu premoženja na zavode, ampak da to uredimo z vprašanjem, s pogodbo o upravljanju tega premoženja v javnem interesu. Ne nazadnje verjamem tudi to, da je mogoče popraviti zastopanost uporabnikov, zaposlenih v teh zavodih, glede na posamezne specifike. Ne pozabimo pa, da s tem zakonom urejamo zelo široko polje zelo različnih zavodov. Jaz mislim, da si ta zakon – sam ga štejem predvsem kot statusno podlago za to, da javni sektor v prihodnje uredimo – zasluži priložnost za poglobljeno razpravo v tem državnem zboru in tudi poizkus, da ga z amandmaji tam, kjer je treba, tudi izboljšamo. Zato bom glasoval za.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Seveda bom proti. Običajno je nam bilo očitano, da smo za privatizacijo javnega sektorja, vsaj v prejšnjem mandatu je bilo tako. Ampak poglejte, saj privatni zdravstveni domovi, domovi za ostarele in tako dalje so popolnoma neproblematična zadeva, če so ustanovljeni za svoj denar, ne pa kupljeni pod roko, tako kot se dela privatizacija, kot se je delala privatizacija v gospodarstvu. Sindikati so za, je bilo rečeno. Ni res. Ščernjavičev sindikat je proti vseskozi, Semoličev sindikat, ki je eden večjih ali največji, pa je že preklical soglasje in vam je poslal tudi negativno mnenje. Seveda ne moremo govoriti o tem, da ne gre za privatizacijo. Samo dve določili je treba pogledati. Občine brezplačno prenesejo na zavode premoženje in možen je vstop domačega in tujega kapitala. Če je možen vstop domačega in tujega kapitala, je vse jasno. Potem ne reči, da bo domači in tuji kapital kar tako prišel noter, zaradi humanitarnega odnosa, recimo do ostarelih. Ne bo! Privatni kapital je privatni kapital, in tisti bo noter prišel zato, da bo ustvarjal dobiček. Dobiček pa pomeni potem tudi višje cene. Seveda se jaz sprašujem, če ni imel predsednik Vlade ob tem glasovanju tudi prav, na tistem javnem posnetku, ko je rekel, da gre za preostanek plenjenja tistega premoženja, ki se ga še da upleniti. Mislim, da je kar prav imel. Tudi zadnji podatki o nekaterih zaslužkih, ki jih lahko preberete v javno dostopnih podatkih – da 90 % dohodkov od odvetništva odnesejo nekateri odvetniki, in sicer je 15 takih – nakazujejo, da imajo veliko denarja. Ne vem, jaz sem pač vedno malo sumničav in bi rekel, kaj pa če mogoče pripravljate zakon za gospo Kresal in njenega partnerja, da bo pokupil kake domove za ostarele? Jaz ne morem glasovati za. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Gregor Golobič.
Hvala lepa. Dovolite, da najprej prekršim poslovnik in vas pozdravim kot novi poslanec. Dobro se počutim tukaj po 20 letih, v teh klopeh. Kar zadeva ta zakon in to glasovanje, sem v posebnem položaju. Jaz sem spremljal nastanek tega zakona tudi znotraj vladne procedure, in lahko vam zagotovim, vi pa boste to presojali po svojih kriterijih, da je ministrica Krebs ministrica, ki je na Vladi dosledno ob vsakem, ne samo ob svojih zakonih, primarno, če ne celo izključno zagovarjala javni interes. Pri tem je ves čas vodila oziroma še vodi izjemno zahteven resor, ki je horizontalen resor, ki se vtika s svojim delom v druge resorje, in tudi ta zakon posega – kot je bilo že rečeno, je zelo širok – v številne resorje, številna področja. V bistvu ima to težavo, kot jo ima tudi enotni plačni sistem, s svojimi anomalijami, ki jih imamo po tej Virantovi piramidi, s katerimi imamo opravka na vsakem koraku, ko je to nek pretog oklep na življenju, ki terja specifične rešitve. In Zakon o zavodih, ki je veljaven, po 20 letih predstavlja tak tog okvir. Ta zakon, ki je predlagan in ga je bilo težko, zelo težko usklajevati z različnimi resorji, tudi z mojim resorjem do nedavnega, zaradi specifike univerz, zaradi inštitutov, od katerih pričakujemo, da bodo sodelovali z gospodarstvom, da bodo ustvarjali tudi svoje prihodke z gospodarstvom, samo tako bo tudi gospodarstvo uspešno – vse to je v tem zakonu nakazano, kako naj se rešuje. In nadaljevanje razprave, sem prepričan, lahko prinese rešitve, ki bodo odpravile vse tisto, kar je danes slabo, in predvsem o tem so govorili gospa Mlakar, gospod Magajna in gospod Gorenak – opisovali ste stanje, kakršno je danes, anomalije, kakršne so danes, privatizacije, ki se danes dogajajo. Izolski zdravstveni dom si poglejte! Ni po novem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Spoštovani kolega Vizjak, dopuščam, da sami ugibate o tem, kako bo glasoval. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Bogdan Barovič.
Hvala lepa. V svojem imenu obrazlagam zato, ker bom mogoče ravnal drugače kot kolegi v stranki; temu je tudi namenjena obrazložitev glasu. Ta zakon ni z mojega področja, ne pokrivam tega področja, vendar ko sem videl naslov Dejavnost splošnega pomena, nisem vedel, kaj to je, nisem vedel, kam naj ga dam, in sem šel nalašč malo pogledati. Ko sem ga malo pogledal, sem ga začel še bolj gledati in še bolj gledati in še bolj gledati, in znotraj tega sem našel segment, ki mi je bil znan iz Zakona o RTV. Zakon o RTV je bil na referendumu in je padel. Ampak znotraj tega zakona sem poleg RTV videl še milijon drugih stvari. Ko sem pregledoval te člene, predvsem 12., 13. in 24., sem se spomnil na prekrasne dogodke župana občine Ljubljana v povezavi z lekarnami. Sem videl to zgodbico, in ne morete me prepričati. Ta zakon je idealen, da bodo jutri lekarne privatne, največji zaslužkarji in blagostanje pa bo doseženo seveda s pomočjo botrov. Kaj naj drugega rečem, po mojem zakon omogoča sistemsko korupcijo. Po mojem ta zakon omogoča plenjenje in ta zakon omogoča, da se izrine javnega ustanovitelja. In ko še nisem bil čisto prepričan, sem prebral še Pravno prakso, v kateri je Pirnat napisal, da je ta zakon, z eno besedo, zgrešen. Zato bom jaz osebno glasoval proti temu zakonu.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Odpiram prijavo. [[oglašanje iz dvorane]] Ponovno moram odpreti prijavo. Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Breda Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolega Juri misli, da ste ponovili prijavo zato, da lahko jaz pridem na prvo mesto, ampak vem, da se tega nista zmenila. Malo bolj na dolgo bom poskušala razložiti, zakaj bom podprla ta zakon. Prvo, kar je, menim, da bomo lahko na javni predstavitvi mnenj slišali konkretne predloge, kako ta zakon v drugem in kasneje še morda v tretjem branju dopolniti tako, da bo res koristen. Osebno me jezi pri tem zakonu to, da je daleč prepozen. Za dobro delovanje te države bi moral zakon biti sprejet najkasneje v drugi polovici leta 2009, zaradi tega da bi lahko uredili tudi odnose z javnimi uslužbenci, da bi lahko razčistili njihov položaj in da bi marsikaj, kar je sedaj slabega v javnem sektorju, uredili. Žal, lahko rečem, skoraj dve leti prepozno prihajamo z zakonom, tako da bo težko narediti do konca tisto, kar zakon sam predvideva. Dejstvo je, da je zakon o javnih zavodih zastarel, dejstvo je, da je poln lukenj, in v povezavi z Zakonom o lokalni samoupravi, poudarjam, z izključno oblastjo županov [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]sedanji zakon bistveno bolj pelje v privatizacijo, grabljenje in tako naprej kot dosedanji. Ni samo primer izolskega zdravstvenega doma, je tudi primer zdravstvenega doma na Vrhniki in še kje drugje, ko bi lahko rekli, da si javni zavodi daleč preveč dovolijo, mnogokrat v povezavi z občinskimi upravami. In zaradi tega mislim, da se je treba lotiti sprememb, in v času razprave, obeh obravnav, bomo zagotovo lahko marsikaj izboljšali. Zato bom seveda glasovala za ta zakon.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Sam imam veliko dvomov o prvotnem predlogu, kot je predlagan in kot ga imamo zdaj v obravnavi. Ni jasno, ali bo mogoče v javnem zavodu, ki sicer potem tak ne bi več bil, zasebnemu soustanovitelju povečati svoj delež tako, da bo postal večinski soustanovitelj. Ni jasno, kako se bo razdeljevalo presežek med prihodki in odhodki v smislu nagrad. In po mojem mnenju ni dovolj jasno, kakšen je namen vzpostavljanja javno-zasebnega partnerstva v teh zavodih. Po mojem mnenju bo te tri zadeve treba bolje opredeliti v drugi obravnavi, če bo do nje prišlo. In če teh stvari ne bomo znali pojasniti, dvomim, da bo ta zakon uvidel luč sveta in objavo v uradnem listu. Zato bom v prvi obravnavi glasoval za ta zakon, ampak s pričakovanjem, da do teh sprememb pride, kajti sicer mislim, da ne bom samo jaz, ampak bodo tudi številni drugi moji kolegi podporo v drugem ali tretjem branju umaknili. Tako da je ta glas za glas za s pridržkom in pričakovanjem, da bo do pojasnil prišlo, zato da bomo lahko sprejeli dejansko dober zakon, ki bo zagotovil javnost javnih zavodov. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, mag. Borut Sajovic.
Zakon podpiram, ker upam, da bomo po javni razpravi in drugem branju številne zadeve razčistili. Podprl ga bom mogoče z drugim argumentom, skrbi me druga stvar kot pa, recimo, kolegico Bredo. Mene skrbi tam, kjer javni zavodi, katerih ustanovitelji so, recimo, občine, delajo brez sodelovanja občinske uprave. Vmešali smo se v naši občini v investicije na področju javnih zavodov, pustili javnemu zavodu, da jih je pripeljal skoraj tik do konca, potem pa z dodatnim krogom ponudnikov v vseh primerih cene znižali za od 15 do 30 %. Tudi to, kar se očita gospodu Zoranu Jankoviću v Ljubljani – prej, ko dobička ni bilo ali je šel neznano kam, ni nikogar skrbelo. Zdaj, ko se vrača v proračun in se iz njega gradijo ceste, pločniki, javna razsvetljava in še kaj, je pa kar narobe. Tudi na Gorenjskem smo ugotovili, da imajo lekarne pol milijona evrov dobička, prej pa je bil na nek depozit vezan pri glavnem dobavitelju. In jaz v tem ne vidim nič slabega. Tudi v zdravstvenem domu, ko pušča streha, zmanjka za kurjavo, neurejeno parkirišče – župan, vi ste ustanovitelj. Kako pa se delijo plače, dnevnice, materialni stroški, izobraževanje, pa župana nič ne sme brigati. Ali morete ljudje verjeti, da imajo že medicinske sestre poleg vseh zdravnikov espeje, zato da se dodatno drugo delo izplačuje, da je manj obdavčeno, da se iz tega ne plačujejo socialni, zdravstveni, pokojninski in še kakšni prispevki. Mislim, da je tisto, kar se danes najbolj kritizira, obstoječe stanje, ki kar kliče po spremembah. In zato bom zakonu dal možnost.
Hvala lepa. Preden odprem prijavo za nov krog obrazložitev, bi vas želel vljudno opozoriti, da ne začenjajte razprave, ampak dejansko samo obrazložite svoj glas, ker smo razpravo že imeli. Odpiram možnost za prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Marijan Križman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Najprej sem bil v dvomih, kako naj danes ravnam pri glasovanju, ampak ko je moja kolegica povedala, da 800 tisoč ljudi dvomi in je proti temu zakonu, bom danes odločno glasoval za, zato da gremo v naslednjo fazo, da se prepričamo, ali je res to tako vse narobe. In ko se bom v to prepričal, bom v naslednji fazi seveda glasoval proti, če bo tako veliko ljudi nasprotovalo. Namreč, to so vsi upokojenci in vsi zaposleni v tej državi, da ne bo šale. Sicer pa moram povedati v prid temu zakonu, da ima varovalko, da se ničesar ne da ne odtujiti niti prodati, sicer so te pogodbe nične, če se za to ne dobi soglasja od lokalne skupnosti ali občine. Danes bom ta del podprl izključno zaradi tega, ker tako zelo veliko interesa v Sloveniji vlada, in bom z veseljem prišel na to javno obravnavo in se soočil s temi 800 tisoč ljudmi. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 30. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS, mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo seveda ta zakon podprli, ker menimo, da ta zakon preprečuje pravzaprav eno od anomalij, ki so se v zadnjem času v slovenski državi pojavile, in sicer je to odtekanje denarja nekontrolirano v tako imenovane davčne oaze. Nedolgo tega smo lahko prebrali, da je v dveh letih na Ciper in v Liechtenstein odteklo približno 300 milijonov evrov, in to v času, ko je v Sloveniji finančna in gospodarska kriza. Sprašujemo se, koliko denarja je odteklo šele takrat, ko sta se v Sloveniji cedila med in mleko. Menimo, da je to morda eden od korakov k temu, da bomo morda vendarle zajezili ta odtok denarja v davčne oaze. Zagotovo pa to ni edini inštrument, ki bo to preprečeval. Predvsem morajo na tem področju svoje narediti ustrezne inštitucije in pozvani organi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 6. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za finance in monetarno politiko kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 8. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 23. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa v zvezi z Obvestilom Računskega sodišča Republike Slovenije o hudi kršitvi obveznosti dobrega poslovanja v povezavi s porevizijskim postopkom na podlagi revizijskega poročila o izplačilu odškodnin in gradnji nadvoza nad avtocestnim odsekom Pluska–Ponikve. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 33. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o izbiri revizorske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leti 2009 in 2010. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda to je z Vprašanji poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Marjana Bezjaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo mag. Darje Radić na poslansko vprašanje v zvezi s privilegiranjem tujih proizvajalcev s strani elektro podjetij v državni lasti. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 38. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na poslansko vprašanje v zvezi z vsebino praktičnega usposabljanja kandidatov za policiste. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Prosil bi za pozornost iz razloga, da ne bi kdo mislil, da govorim o kakšni 30-letni preteklosti, ampak govorim o sedanjosti. Ministrico za notranje zadeve sem spraševal, kaj se dogaja z usposabljanjem policistov, kdaj so spremenili programe in tako dalje. Programi so bili sprejeti leta 1999, popravljeni leta 2004 in še enkrat kasneje. 4. maj 2011. 4. maj 2011, 15.00, Gotenica, 80 kandidatov in kandidatk za policiste, starih med 20 in 25 let. To so torej tisti, ki so bodoči varuhi nas državljanov, premoženja države, če želite, in tako dalje. Vodja usposabljanja oziroma eden od inštruktorjev teh 80 ljudi postroji s tistim "mirno, na desno, … " in začne svoj govor: "Tukaj smo se zbrali, da počastimo spomin na enega najpomembnejših ljudi iz naše zgodovine," in tako dalje. Poudarjam, da ne morem brati celega nagovora, ga lahko preberete na moji spletni strani vsi, ki imate ta namen. Seveda je govor nadaljeval, in tisto, kar je posebej boleče – pravi, da je ta človek omogočil tudi samostojno Slovenijo. Gospe in gospodje, omogočil je samostojno Slovenijo. Vprašal jih je, če vedo, o kom govori. Po daljšem premisleku je eden od kandidatov rekel: "Ja, o Titu govorite." Potem je rekel ta inštruktor: "Da, seveda govorim o Josipu Brozu Titu," in tako naprej, ter nagovor nadaljeval. Preberite si ga na spletni strani. Nagovor je končal z "slava mu". No, potem so imeli minuto molka in ta zadeva se je končala. Še posebej pa je nenavadno, da se dogaja tisto, kar pa res sodi v preteklost. Med drugo svetovno vojno vemo, da so se pozdravljali s "smrt fašizmu, svoboda narodu", pa je to bilo tam leta 1955, če se ne motim, nekako iz uradnega jezika te države ali bivše države črtano. V Tacnu oziroma v Gotenici se to dogaja leta 2011. 2011. Ministrica včeraj ni odgovorila nič, in niti je nisem obsojal, zaradi tega ker vem, da ne more vedeti, kaj dela 9 tisoč 600 ljudi. Seveda pa pričakujem od poslancev, da boste glasovali za to javno razpravo. Razlog je [[...]]Bom še v lastnem imenu, ker vidim, da gospa tam ni razumela. Bom še v lastnem imenu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da ne želi. Kdo od poslancev? Dr. Vinko Gorenak v svojem imenu, izvolite.
Hvala lepa. Vidim, da nisem bil razumljen, zato bom dodatno obrazložil v svojem imenu. Da se leta 2011 pogovarjamo o Titovih cestah, je zame manj problematična zadeva, ker lahko to naslednja mestna oblast spremeni. Da se lahko leta 2011 pogovarjamo o partizanskem komandantu na evrskem kovancu, tudi ni težava, ker se da to umakniti, veste. To se da umakniti iz obtoka. Da pa leta 2011 govorimo o tem, da je bil tisti človek, ki je ustanovil armado, ki je napadla Slovenijo, posledica česar so bili tudi mrtvi policisti, oseba, ki je omogočila samostojno Slovenijo, je pa višek perverznosti. To je pa višek perverznosti, ki res ne gre v noben kontekst, ampak pušča na ljudeh in v njihovih glavah trajne posledice. To so trajne posledice, ki jih pusti potem tak način dela z ljudmi na ljudeh, in to je tisto, kar je najbolj zaskrbljujoče, ker tega se ne da menjati potem, ker možganov človeka ne moreš menjati. To ne gre. To ostaja in to bo ostalo pri teh ljudeh 40 let, kolikor bodo v službo hodili, ali 30, glede na to, da imajo dodatno pokojninsko zavarovanje, in zato je tak pojav posebej nevaren. Ministrica je včeraj dala vedeti, da ga obsoja. Vsaj v svojem nastopu je tako ravnala. Tudi obljubila je, da mi bo pisno sporočila, kaj je s to zadevo, pa vendarle še enkrat prosim za podporo sklepu, da opravimo splošno razpravo o tem. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 37. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem 29. sejo Državnega zbora. Hvala lepa. Seja se je končala 22. junija 2011 ob 18.12.