Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 20. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Vojko Starović, Franc Kramar, Gregor Perič od 9. do 14. ure, Zmago Jelinčič Plemeniti, Dušan Šiško do 17. ure, dr. Franc Trček od 10. do 13. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O STARŠEVSKEM VARSTVU IN DRUŽINSKIH PREJEMKIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Državnega sveta mag. Ladislavu Rožiču.
Dobro jutro! Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, predstavniki Vlade! Dovolite mi krajšo predstavitev vsebine Predloga zakona o spremembi Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki ga je Državni svet v obravnavo Državnemu zboru predložil z namenom zagotovitve višje stopnje socialne varnosti tistim staršem, ki delajo krajši delovni čas zaradi varstva otrok. Dejstvo je, da v Sloveniji v zadnjem času narašča potreba po zaposlovanju s krajšim delovnim časom, saj slednje v povezavi z neenakomerno razporeditvijo delovnega časa delodajalcem omogoča lažje upravljanje s problematiko stalne funkcije med obdobji povečanega in zmanjšanega obsega dela. Pri tem se vse več zaposlenih staršev, ki delajo krajši delovni čas, zaradi delovnih potreb razporeja v zanje in njihove otroke najbolj neugoden delovni čas, kar jim otežuje usklajevanje delovnega in zasebnega časa. Vrhovno sodišče je sicer pravico do krajšega delovnega časa zaradi starševstva opredelilo kot ukrep, ki sodi med pozitivno diskriminacijo z vidika zagotavljanja dejanskih enakih možnosti in enakega obravnavanja ter kot način zasledovanja otrokovih koristi. Veljavni 50. člen Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih enemu od staršev omogoča koriščenje pravice do dela s krajšim delovnim časom zaradi starševstva, pri čemer je doba koriščenja navedene pravice odvisna od števila otrok. Ob tem je določeno tudi, da delodajalec delavcu zagotavlja pravico do plače po dejanski delovni obveznosti, Republika Slovenija pa mu razliko do polne delovne obveznosti zagotavlja s plačilom prispevkov za socialno varnost zgolj do sorazmernega dela minimalne plače. Z vidika višine pokojninske osnove so tako v skladu s trenutno veljavno ureditvijo tisti starši, ki koristijo pravico do krajšega delovnega časa zaradi starševstva, v slabšem položaju, kot bi bili v primeru, če bi delali polni delovni čas. Po predlogu Državnega sveta bi se navedena situacija lahko bistveno izboljšala, saj smo predlagali plačilo prispevkov za socialno varnost od sorazmernega dela mesečne bruto plače zaposlenega in ne od minimalne plače. Navedeni predlog je sicer potem na seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide doživel določene spremembe, ki se jih danes s predloženimi amandmaji še nomotehnično in deloma vsebinsko nadgrajuje. Vsem, ki so konstruktivno sodelovali pri pripravi navedenih amandmajev in jih načelno podprli že na seji Odbora Državnega zbora za delo, se iskreno zahvaljujem. Pohvale gredo tako koalicijskim kot opozicijskim poslanskim skupinam, seveda pa tudi pristojnemu Ministrstvu za delo in Zakonodajno-pravni službi Državnega zbora. Mislim, da smo skupaj naredili pomemben korak na poti k izboljšanju položaja zaposlenih s krajšim delovnim časom in njihovih družin. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim vas za podporo predlogu zakona, seveda z ustreznimi predloženimi popravki, ki bodo zagotovili lažjo izvedljivost zakonskih določb v praksi. Najlepša hvala za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl.
Dobro jutro! Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 21. redni seji obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o spremembi zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil Državni svet. Pri delu odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja, Vlada, torej Ministrstvo za delo ter Zakonodajno-pravna služba. V uvodu je predstavnik predlagateljev na kratko predstavil predlog zakona. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno tehničnega vidika. Njena predstavnica je podala pripombe k predloženim amandmajem in povedala, da predlagana ureditev ni jasna in celovita ter odpira več vprašanj, ki so povezana z uresničevanjem pravice iz 50. člena Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Vlada Republike Slovenije v svojem mnenju, ki ga je na seji odbora predstavil njihov predstavnik, predlog zakona takrat ni podpirala. Menila je, da kljub siceršnji podpori navedenemu predlogu zakona cilj, ki ga predlog zasleduje, mogoče doseči le ob predpostavki, da je sprememba zakona časovno skladna s finančnimi zmožnostmi državnega proračuna. Skladno s tem je Vlada v svojem mnenju takrat menila, da glede na trenutno finančno stanje državnega proračuna ni ustrezen čas za sprejetje predlaganih sprememb Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. V krajši razpravi je bilo govora o osnovi za izračun prispevkov in s tem povezanim vidikom pravičnosti ter o različni obravnavi staršev pri plačilu prispevkov za socialno varnost, ki so zaposleni krajši delovni čas z namenom varstva otrok. Odbor je sprejel tudi svoje amandmaje in glasoval o vseh členih predlog zakona skupaj ter jih sprejel. Pripravljen je tudi dopolnjeni predlog. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlad Mateji Ribič, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovani poslanke in poslanci ter ostali prisotni! Danes smo pred vami s Predlogom zakona o spremembi Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki se nanaša na pravico staršev do krajšega delovnega časa in doplačila prispevkov za socialno varnost zaradi starševstva. Slovenija ima v sistemskem smislu področje usklajevanja poklicnega in družinskega življenja zelo dobro urejeno. Zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih je podlaga tudi za lažje usklajevanje starševskih in poklicnih obveznosti ter podpira enakopravnejšo delitev starševskih pravic in obveznosti. Tukaj je posebej pomembna pravica do staršev do dela s krajšim delovnim časom. Pravico do dela s krajšim delovnim časom zaradi starševstva ima eden od staršev, ki neguje in varuje otroka do 3. leta starosti oziroma najmanj dva otroka do končanega 1. razreda osnovne šole najmlajšega otroka. V primerih izrabe pravice delodajalec delavcu zagotavlja pravico do plače po dejanski delovni obveznosti. Republika Slovenija pa mu zagotavlja do polne obveznosti plačila prispevkov za socialno varnost od sorazmernega dela minimalne plače, in sicer po stopnjah, določenih z zakonom, ki določa stopnje prispevkov za socialno varnost. Krajši delovni čas mora obsegati najmanj polovično tedensko delovno obveznost. Vlada Republik Slovenije meni, da s sedanjo ureditvijo pravica ne dosega svojega namena. Večina uživalcev te pravice se za njeno uveljavitev odloči, ker je to edini način, da zagotovijo ustrezno varstvo otroka oziroma svoje starševske obveznosti izpolnjujejo na najboljši možen način. Vendar pa ima takšna odločitev negativne posledice, ki se odražajo šele ob uveljavljanju pravice do pokojnine. Na letni ravni bi taka sprememba zakona pomenila za približno 20 milijonov evrov dodatnih finančnih posledic ob predpostavki, da bo povprečje vseh plač upravičencev v okviru zneska povprečne plače. Upoštevamo tudi, da se za izrabo pravice ne bi odločilo več upravičencev. Delodajalec bi v skladu s predlagano spremembo staršu še vedno zagotavljal pravico do plače po dejanski delovni obveznosti, vključno s plačilom prispevkov za socialno varnost za delo, opravljeno v krajšem delovnem času. Prav tako bi Republika Slovenija še naprej zagotavljala plačilo prispevkov za socialno varnost do polne delovne aktivnosti, vendar ne več od sorazmernega dela minimalne plače, ampak od osnove, od katere so bili obračunani prispevki za starševsko varstvo v strnjenih 12 mesecih, vendar ne manj kot od sorazmernega dela minimalne plače. Vlada Republike Slovenije na podlagi navedenega podpira predlagane spremembe Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Resolucija o družinski politiki, ki je bila sprejeta leta 2018 z naslovom Vsem družinam prijazna družba v podpoglavju Starševskem varstvu in družinskih prejemkih pravi, citiram, »da je naloga države, da ustvari ustrezne pogoje za odločanje za družino in doseganje visoke ravni kakovosti življenja družin ter da zagotavlja varstvo in zaščito vseh družinskih članov, še posebej odtok. Delno država to počne s prispevanjem k stroškom za preživljanje, s skrbjo in varstvom otrok ter podeljevanjem posebnih pravic zaradi starševstva. Namen teh pravic in neposredne finančne podpore družinam je omogočiti staršem kakovostno starševstvo, otrokom pa kakovostno otroštvo, zagotoviti družinam čim ustreznejše pogoje za življenje, lajšati usklajevanje družinskih in poklicnih obveznosti.« Konec navedka. S sprejetjem družinske resolucije pa se je država tudi zavezala, da bo ukrepe na področju družinske politike ne le ohranjala, temveč tudi dodatno krepila. Spoštovane in spoštovani! Spremembe Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki jih predlaga Državni svet, gredo ravno v to smer, to je krepitve ukrepov na področju družinske politike, katerim se je država zavezala v omenjeni resoluciji. Predlagatelj namreč predlaga, da država tistim staršem, ki koristijo pravico do krajšega delovnega časa zaradi nege ali varstva otroka, zagotovi plačilo prispevkov za socialno varstvo do polne delovne obveznosti od sorazmernega dela njegove mesečne bruto plače, pri čemer smo v razpravi na matičnem odboru prišli do dokončne zakonske rešitve, ki določa, da se bo osnova za izračun socialnih prispevkov starša izračunala na enak način, kot se izračuna osnova za materinsko, očetovsko in starševsko nadomestilo. Takšna zakonska rešitev bo izboljšala položaj staršev, ki se za uveljavitve pravice do krajšega delovnega časa odločajo zaradi potrebe po zagotavljanju nege ali varstva otroka, s čimer zasledujemo otrokovo korist in ne svojih lastnih želja po krajšem delovnem času. Trenutno sicer država staršem, ki uveljavljajo to pravico, plača socialne prispevke do polne delovne obveznosti od sorazmernega dela minimalne plače. S tem so ti starši v primerjavi z ostalimi zaposlenimi v neenakopravnem položaju, saj zaradi krajšega delovnega časa prejemajo nižje plačilo in posledično plačujejo tudi nižje socialne prispevke, s tem pa tvegajo, da bodo morali delati dlje časa zaradi krajše pokojninske dobe in da bodo imeli s tem tudi nižjo pokojnino. Veseli nas, da si je Vlada en dan pred obravnavo zakona na matičnem odboru premislila, saj mu je sprva zaradi finančnih posledic nasprotovala. Vlada se je namreč zavezala, da bo denar za spremembo zakona zagotovila v rebalansu proračuna za leto 2021. Upamo, da bo denar zagotovila iz proračunov drugih ministrstev, na primer Ministrstva za obrambo, ne pa s prerazporeditvami znotraj Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Socialni demokrati predlog sprememb zakona podpiramo, ker krepi družinsko politiko, predvsem pa bo prispeval k lažjemu usklajevanju družinskih in poklicnih obveznosti ter tako doprinesel k večji kakovosti življenja tistih otrok, katerih starši se do danes zaradi navedenih slabosti trenutne zakonske rešitve niso odločili za uveljavitev te pravice do krajšega delovnega časa zaradi nege ali varstva otroka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana predstavnica Vlade ter ostali prisotni! Sprememba zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih odpira več vidikov usklajevanja poklicnega in družinskega življenja, med drugim tudi odnosa delodajalcev do zaposlenih, ki uveljavljajo pravico do krajšega delovnega časa od polnega zaradi starševstva, ter različne obravnave staršev, ki so zaposleni za krajši delovni čas z namenom varstva otrok, pri plačilu prispevkov za socialno varnost. Pravica do krajšega delovnega čas od polnega zaradi starševstva je ukrep, ki sodi med ukrepe pozitivne diskriminacije. Njen namen je odpraviti ali vsaj zmanjšati nekatere neželene dejanske neenakosti med ljudmi in družbenimi skupinami. Drugače povedano, gre za preprečevanje manj ugodnih izhodiščnih položajev in za ustvarjanje enakih možnosti določenih kategorij oseb, v našem primeru staršev, ki varujejo otroka in potrebujejo pravni okvir, znotraj katerega ne bodo diskriminirani na delovnem mestu in za njih koriščenje te pravice ne bo imelo negativnih posledic. Zato je prav, da danes odpiramo določbo Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki je v določenih primerih dosegla skorajda nasproten učinek od pričakovanega, zaradi česar se nekateri starši ne odločajo za koriščenje te pravice. Pravica do krajšega delovnega časa zaradi starševstva izvira iz starševskega zavarovanja. Je aktiven ukrep države, namenjen zasledovanju otrokovih koristi, večje vpletenosti staršev v življenje otrok, ki se odraža v pozitivnih učinkih na družinsko življenje in boljši kakovosti življenja. V praksi pa so se pokazali tudi nekateri negativni učinki in izkušnje, na primer, da so starši, ki so pravico uveljavljajo, v slabšem položaju kot ostali zaposleni. Ti starši prejemajo nižje plačilo za opravljeno delo, imajo nižjo pokojninsko osnovo in posledično nižjo pokojnino. Poleg tega si ne smemo zatiskati oči pred dejstvom, da gre v večini primerov za ženske, ki to pravico koristijo. Trenutna ureditev je neustrezna in absolutno potrebna spremembe. Zaradi tega smo v Poslanski skupini Stranke modernega centra ob obravnavi predloga zakona na matičnem odboru sopredlagali dopolnilo, ki je bilo tudi sprejeto in s katerim se osnova za plačilo prispevka za socialno varnost kot obveznost Republike Slovenije določa in izračuna enako, kot to velja za izračun osnove za materinsko, očetovsko in starševsko nadomestilo, upoštevajoč zgornjo in spodnjo mejo. Tako bi bila zgornja meja enaka kot pri očetovskem in starševskem nadomestilu, ki je za polno odsotnost z dela enaka 2,5- kratniku vrednosti povprečne mesečne plače z uskladitvami na podlagi zakona, ki je urejal usklajevanje transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa. Dober dan! Ključni element družbenega in civilizacijskega napredka je odprava neenakosti, neenakosti, ki se poraja bodisi zaradi rase, narodnosti, spola, ekonomskega položaja, finančnih zmogljivosti posameznika ali kateregakoli drugega zunanjega dejavnika. Raven možnosti vseh za enake priložnosti v delu, socialnem varstvu, dostopu do zdravstvenih in skrbstvenih storitev, upokojevanju in načrtovanju družine pa so dejansko pokazatelj, v kolikšni meri je družba zares solidarna. Predlagane spremembe v Zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki jih podaja Državni svet, posegajo v dve ključni poglavji družbene solidarnosti: možnosti za dostojno upokojitev in načrtovanje družine. Obstoječi zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih med drugim predvideva možnost dela s skrajšanim delovnim časom za sorazmerno plačilo za starša, ki neguje enega ali dva otroka. V primeru, da zaposleni ali samozaposleni starš to pravico koristi, mu za obdobje, ko ne dela, država pokrije prispevke za socialno varnost. Za osnovo vzame minimalno plačo in ne plače, ki jo starš sicer prejema iz naslova svojega dela. Kot popravek te neskladnosti Državni svet s predlogom poziva, da bi država staršem, ki uveljavljajo pravico do krajšega delovnega časa po tem zakonu, plačala prispevke od sorazmernega dela plače, ki jo prejemajo. S tem bi se, tako Državni svet, višina vplačanih prispevkov dvignila vsem. No, razen tistim staršem delavcem, ki že sedaj prejemajo minimalno plačo. Predlog spremembe zakona je tako z vidika pravičnosti sporen. Ne vidimo razloga v tem, da bi za varstvo in nego otrok starši prejemali različne višine vplačanih prispevkov in posledično različno visoke pokojnine, saj bi to pomenilo temeljno nepravičnost v obravnavi skrbstvenega dela v družbi. Ni utemeljeno in ni prav, da se neenakosti na delovnem mestu prevajajo v neenakost pri opravljanju starševske skrbi, nege in varstva otrok. V Levici ne moremo pristati na pogoje, ki revščino zaradi slabo plačanega dela prevajajo v revščino v skrb za otroke ali dolgotrajno revščino med upokojenci. V Poslanski skupini Levice ne vidimo utemeljenega razloga za vpeljavo razlik glede višin vplačanih prispevkov s strani države za starše, ki bi, če bi delali, od delodajalca prejemali plače v različnih višinah. Ne vidimo razloga v tem, da bi za varstvo in nego otrok starši prejemali različne višine vplačanih prispevkov in posledično različno visoke pokojnine, saj bi to pomenilo temeljno nepravičnost v obravnavi skrbstvenega dela v družbi. Strinjamo pa se z osnovnim ciljem predlagatelja, da poveča znesek vplačanih prispevkov za socialno varnost v obdobju uveljavljanja pravice. Da je za plačilo prispevkov določena najnižja možna osnova, je posledica nepotrebnega varčevanja. To pa starše prevečkrat odvrača od uveljavljanja te pravice, namesto da bi jih k uveljavljanju pravice spodbujalo. V Levici predlagamo, da se v skladu z namenom predlagatelja skrb in varstvo otrok v času uveljavljanja pravice do skrajšanega delovnega časa za vse starše vrednoti višje in enakopravno. Zato predlagamo, da naj se za osnovo za obračun in plačilo prispevkov upošteva povprečna bruto plača v Republiki Sloveniji za preteklo leto, katere višino ugotavlja Statistični urad Republike Slovenije. Ker nižja prispevna stopnja pomeni tudi nižjo pokojnino, ker sistem obračunavanja in upravičenosti do različnih stopenj prejemkov iz naslova zakona ni dodelan in ker ne moremo dovoliti, da se neenakost na delovnem mestu prevaja v neenakost pri opravljanju starševske skrbi, nege in varstva otrok zakona brez sprejetega našega popravka ne bomo podprli. Če bo naše dopolnilo, ki kot osnovo za obračun in plačilo prispevkov upošteva povprečno bruto plačo in kot tak sledi dejanskemu namenu predlagatelja po povečanju zneska vplačanih prispevkov za socialno varnost, sprejeto, pa bo zakon kot majhen korak v pravilni smeri pravične in socialne družbe doživel tudi našo podporo. V tako bogati družbi kot je naša ni razlogov, da se ne bi tudi samohranilke in samohranilci, tisti z najnižjimi dohodki, delavci v slabo plačanih poklicih ne bili brez stisk in skrbi za prihodnost podali na pot starševstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tadeja Šuštar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo. Državni svet je v zakonodajni postopek poslal zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, da bi izboljšal položaj družin, ki se odločajo za skrajšani delovni čas zaradi varstva otrok. Trenutna ureditev namreč določa, da staršem, ki so se odločili za skrajšani delovni čas z namenom varstva otrok, država plača prispevke za socialno varnost do polne delovne obveznosti od sorazmernega deleža minimalne plače. Zaradi takšne ureditve so ti starši v slabšem položaju kot ostali zaposleni, saj jim država plačuje razliko prispevkov do minimalne plače in imajo posledično lahko nižjo pokojnino, kot bi jo imeli, če bi delali za polni delovni čas. Na podlagi veljavnega zakona se za varstvo otrok večinoma odloči tisti od staršev, ki je prejemal nižjo plačo, saj je manj izgubil pri izračunu pokojnine. Predlog zakona, ki je pred nami, odpravlja razlike med zaposlenimi in starši, ki skrbijo za otroke, saj predvideva, da jim plača država prispevke za socialno varnost do polne delovne obveznosti od sorazmernega dela njihove povprečne mesečne bruto plače. Predlog zakona pripomore k boljšemu usklajevanju družinskega in poklicnega življenja, saj država s tem staršem ne daje le miloščine, ampak jih spodbuja k vzgoji in skrbi za otroke. Družina kot temeljna celica družbe je pomembna za nadaljnji razvoj in prihodnost naroda in zato je država dolžna spodbujati družinsko okolje. Mlade je treba spodbuditi k ustvarjanju družine, in to lahko storimo tako, da jim pokažemo spodbudno in pravično obravnavo na družinskem področju. S to spremembo zakona se bodo starši lažje odločili za skrajšani delovni čas in tako več časa preživeli z otroki. Nova Slovenija – krščanski demokrati smo že od svoje ustanovitve dalje stranka, ki daje velik pomen družinam, družinskemu življenju, mladim, ki si ustvarjajo družino, in življenju na splošno. Vsem želimo zagotavljati razmere, v katerih bodo starši lahko združevali poklicno in družinsko življenje, da sta vzgoja otrok in skrb za najbližje vredna družbenega spoštovanja. Ta predlog je korak naproti zastavljenemu cilju, zato bomo ta predlog zakona z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani vsi prisotni, kolegice poslanke in poslanci! Delo s krajšim delovnim časom zaradi starševstva, ki ga omogoča naša zakonodaja, za marsikatero družino pomeni veliko razbremenitev. Pogosto je namreč potreben čas, da se starš po končanem porodniškem dopustu zopet privadi na službene obveznosti in z njimi uskladi tudi svoje družinsko življenje. Tako ima vsak starš možnost, da v določenem časovnem obdobju zmanjša svojo delovno obveznost za največ polovico in ohrani večino pravic delavcev, ki delajo s polnimi delovnim časom. Plača delavca, ki se odloči za delo s skrajšanim delovnim časom, se sorazmerno zniža, država pa za manjkajoče delovne ure plača prispevke, kot če bi delavec prejemal minimalno plačo. Ravno slednje je predmet novele, ki je danes pred nami. Predlagatelj namreč s spremembo 50. člena Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih želi tistim staršem, ki koristijo krajši delovni čas, zmanjšati razliko v vplačanih prispevkih za socialno varnost. Delodajalec bo staršu še vedno izplačeval plačo po dejanski delovni obveznosti, vključno s plačilom prispevkov za socialno varnost. Prav tako se bo razlika plačila prispevkov do polne delovne obveznosti še vedno zagotavljala iz proračuna Republike Slovenije, a ne več od sorazmernega dela minimalne plače, ampak od osnove, ki se bo izračunala na način, kot se izračuna osnova za materinsko, očetovsko in starševsko nadomestilo, upoštevajoč tudi zgornjo in spodnjo mejo izplačila. Na tak način se prepreči, da bi se staršem, ki koristijo pravico do krajšega delovnega časa, zaradi razlike v vplačanih prispevkih znižala pokojninska osnova in s tem tudi višina pokojnine. V stranki SAB brezpogojno podpiramo predloge, ki odpravljajo vzroke za neenako plačilo, ki se kasneje kaže tudi v nižji odmeri pokojnin ali v primeru nastopa brezposelnosti nižjega nadomestila. Prav ženske so namreč tiste, ki se večinoma odločijo za koriščenje te možnosti, te pravice. V Poslanski skupini SAB zato pozdravljamo namero predlagatelja po ureditvi te neenakopravne situacije, zato bomo tako amandmaje kot predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavnik Državnega sveta, kolegice in kolegi! Demografski trendi pri nas niso ugodni. Slednje ugotavljamo že leta, vendar se zdi, da smo z ukrepi na tem področju nekoliko prepočasni in mogoče premalo ambiciozni. Ne gre sicer zanikati, da je družinska politika v Republiki Sloveniji ena boljših v Evropi, vendarle pa so zgovorni tudi podatki, da je rodnost pri nas kljub temu še vedno precej nizka. Seveda na nataliteto vpliva več dejavnikov. Ni namreč dovolj, da je zagotovljena socialna varnost starševstva v času tako imenovanega porodniškega dopusta. Nepogrešljiva so tudi dejstva in ukrepi na področju trga dela ter sistem vzgoje in izobraževanja. Nedvomno obstaja korelacija med naborom koriščenja ukrepov družinske politike in finančnim ozadjem teh ukrepov. Šele v tem tisočletju je bilo pri nas uveljavljeno plačilo prispevkov v primeru uveljavljanja krajšega delovnega časa zaradi starševstva, ko je bil sprejet zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Slednji od leta 2002 dalje zagotavlja staršu, ki se odloči za delo s krajšim delovnim časom, plačilo prispevkov za socialno varnost s strani države. Trend poviševanja koristnikov tega ukrepa sicer iz leta v leto narašča. Tako se danes za varianto krajšega delovnega časa iz razloga starševstva odloča okoli 15 tisoč oseb, kar je recimo skoraj trikrat več kot pred 12 leti, so pa še vedno velika večina to matere oziroma ženske. Plačilo prispevkov se za čas odsotnosti z dela koristniku obračunava od minimalne plače. Na prvi pogled finančnega prikrajšanja staršev, ki se odločijo za to obliko dela zaradi usklajevanja poklicnega in družinskega življenja, ni, saj se zavestno odločijo za nižji družinski proračun. Kot pravi predlagatelj zakona, pa ne gre spregledati dejstva, da so vsi ti zaposleni v slabšem položaju zaradi potencialno nižjih pokojnin, saj je osnova, od katere se plačujejo prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, bistveno nižja, kot bi lahko sicer bila. Državni svetniki tako predlagajo dvig prispevka obračuna socialnih prispevkov iz minimalne plače na sorazmerni delež dejansko povprečne plače zaposlenega. V Poslanski skupini Desus se s predlogom Državnega sveta strinjamo. Če upoštevamo poleg tega še drugi vidik vloge ženske v družini, ker imajo kar dvojno ali celo več zaposlitev, poleg redne plačane zaposlitve jih doma večinoma čaka še skrb za gospodinjstvo in otroke, včasih pa še za nego ostarelega člana v družini. Nenazadnje pa je tukaj prisotna še vrzel neenakosti med spoloma glede plač. Tako da je pričujoči predlog, vključno z amandmaji, ki smo jih vložili poslanke in poslanci koalicije, za Desus popolnoma spremenljiv in dobrodošel. Zakon bomo torej z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Ivánuša, se opravičujem.
Lep dober dan vsem prisotnim. Gospod predsednik, ste se kar sami popravili, tako da ni problema. V zadnjem času opažamo, da narašča potreba po zaposlovanju s krajšim delovnim časom tudi zaradi koronavirusa. Pravica do dela s krajšim delovnim časom zaradi starševstva je posebna, samostojna pravica, ki ima tako prednosti kot slabosti. Za otrokov razvoj tam do šestega leta starosti je vsekakor najbolje, da je eden od staršev, po navadi je to mati, čim več z otrokom. Slednjemu prinaša največ koristi, hkrati pa pozitivno vpliva na družinsko življenje nasploh ter na boljšo kakovost življenja. V današnjem hitrem tempu življenja je zelo težko usklajevati družinske in poklicne obveznosti, ker je vsekakor potrebna dobra organizacija dela in časovna razporeditev dneva. Tisti od staršev, ki se odloči za delo s krajšim delovnim časom, mora vzeti v zakup, da bo pri plači dobil nižje plačilo. To bo na koncu vplivalo tudi na nižjo pokojnino. Na tehtnici imamo na eni strani krajši delovni čas, preživet z otrokom, na drugi strani pa polni delovni čas z več denarja in višjo pokojnino na stara leta. Predlagatelj novele zakona Državni svet Republike Slovenije meni, da bi se nastala problematika zaposlenih staršev dala izboljšati. Država naj bi tistim, ki delajo s krajšim delovnim časom, zagotovila plačilo prispevkov za socialno varnost do polne delovne obveznosti od sorazmernega dela osnove iz 43. in prvega odstavka 46. člena, vendar ne manj od sorazmernega dela minimalne plače. Mogoče bi se komu zdelo krivično, predvsem tistim, ki bi lahko koristili pravico, pa je niso. Po drugi strani pa bi kar vsi povprek delali s krajšim delovnim časom in morebiti zaradi osebnih preferenc namesto varstva otrok. Podatek za leto 2019, da je pravica do krajšega delovnega časa koristilo 14 tisoč 780 staršev, nam ne pove kaj dosti, več bi nam pomenili odstotki oziroma koliko je vseh staršev, ki bi to pravico lahko koristili. V drugih državah članicah Evropske unije lahko vidimo, da starši delajo s krajšim delovnim časom do različnih starosti otrok. Iz državnega proračuna naj bi odšlo več kot 36 milijonov na letni ravni, kar predstavlja velik javnofinančni primanjkljaj. Vlada Republike Slovenije meni, da glede na trenutno finančno stanje zadolženosti države ni ustrezen čas za sprejetje vsebinsko dobro predlaganih sprememb zakona, s čimer se v Slovenski nacionalni stranki strinjamo. Vse skupaj bi za sabo potegnilo tudi dodatne stroške zaradi vzpostavitve ustrezne podpore v informacijskem sistemu. Za našo državo je relevantno, da po koronakrizi nadomesti javnofinančni primanjkljaj in doseže ponovno uravnoteženost javnih financ, od katere je za nekaj časa odstopila zaradi širjenja virusa covid-19. V Slovenski nacionalni stranki ne podpiramo novele zakona. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mag. Karmen Furman bo predstavila stališče Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovane kolegice spoštovani kolegi! Predlog spremembe Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki ga obravnavamo danes, odpravlja neustrezno in nepravično zakonsko ureditev v primeru, ko zaposleni starši koristijo pravico iz 50. člena tega zakona in na ta način uveljavljajo pravico do dela s skrajšanim delovnim časom z namenom varstva svojega otroka. Glede na obstoječo zakonodajo so ti delavci v primerjavi z zaposlenimi, ki pravico do dela s skrajšanim delovnim časom zaradi varstva otrok ne koristijo, glede plačila prispevkov za socialno varnost, ki jih v tem primeru plačuje država, v neenakopravnem položaju. Trenutno veljavni 50. člen Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih omogoča delavcem koriščenje pravice do dela s skrajšanim delovnim časom zaradi starševstva enemu od staršev, ki neguje in varuje otroka, pri čemer je doba koriščenja dela s skrajšanim delovnim časom odvisna od števila otrok. Ob tem je določeno tudi, da delodajalec delavcu zagotavlja pravico do plače po dejanski delovni obveznosti, Republika Slovenija pa mu za razliko do polne delovne obveznosti zagotavlja plačilo prispevkov za socialno varnost do sorazmernega dela minimalne plače. Slednje pomeni, da se prispevki trenutno plačujejo torej le od sorazmernega dela minimalne plače in ne od dejanske bruto plače delavca, ki to pravico koristi, kar pa seveda posledično lahko negativno vpliva tudi na pokojninsko osnovo delavca, saj je lahko le- ta nižja od tiste, ki bi jo delavec imel, če bi delal polni delovni čas. Tako so z vidika višine pokojninske osnove tisti starši, ki koristijo pravico do dela krajšega delovnega časa, v slabšem položaju kot bi bili v primeru, če bi delali polni delovni čas. Glede na navedeno se z obravnavano spremembo predlaga, da bi država staršem, ki so zaposleni za krajši delovni čas zaradi starševstva, še naprej plačevala del prispevkov, vendar ne več od sorazmernega dela minimalne plače, ampak se izračunavanje osnove za plačilo prispevkov izvede na enak način kakor izračunavanje osnove za materinsko, starševsko in očetovsko nadomestilo, upoštevajoč zgornjo in spodnjo mejo. S predlagano spremembo se torej izenači višina plačanih prispevkov za socialno varnost delavcev, ki so zaposleni za krajši delovni čas zaradi koriščenja pravice do krajšega delovnega časa z namenom varstva svojega otroka, s tistimi delavci, ki te pravice ne koristijo, s čimer pa se na ta način tudi odpravlja neenakopraven položaj delavcev, ki so s tem namenom zaposleni za krajši delovni čas. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo in vseskozi zagovarjamo veliko vlogo in pomen družine kot tistega primarnega okolja, ki je izjemnega pomena za zdrav razvoj naših otrok. Da lahko slednje tudi zagotovimo, je dandanes potrebno tudi ustrezno usklajevanje poklicnega in družinskega življenja staršev, kar pa mora v osnovi omogočiti tudi veljavno zakonodajo. V Slovenski demokratski stranki smo zato mnenja, da gre za problematiko, ki zagotovo terja ustrezne rešitve, zato spremembo zakonodaje, kot je predlagana, tudi podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi in ostali vabljeni! V Sloveniji povprečno 14 tisoč 467 staršev na mesec koristi pravico do dela s krajšim delovnim časom zaradi starševstva. S to pravico se zasledujejo otrokove koristi, večja vpletenost staršev v življenje otrok, lažje usklajevanje poklicnega in družinskega življenja in podobno. Krajši delovni čas zaradi starševstva je po mnenju Vrhovnega sodišča ukrep pozitivne diskriminacije in pripada enemu od staršev, ki neguje in varuje otroka. Takšen delavec prejema plačo po dejanski delovni obveznosti, država pa mu zagotavlja plačilo prispevka za socialno varnost do polne obveznosti, vendar na osnovi minimalne plače po Zakonu o minimalni plači. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca se strinjamo s predlagateljem zakona, da so delavci, ki delajo krajši delovni čas zaradi starševstva postavljeni v slabši položaj od njihovih sodelavcev, ki delajo polni delovni čas. Plačilo prispevkov za socialno varnost do polne obveznosti na osnove minimalne plače negativno vpliva na pokojninsko osnovo zaposlenega s krajšim delovnim časom in posledično na njegovo nižjo pokojnino. Z novelo zakona bomo takšno neenakopravnost odpravili. Po sprejetem amandmaju na seji odbora se bo kot osnova za obračun in plačilo prispevkov upoštevala enaka osnova, kot to velja za očetovsko ali pa starševsko nadomestilo, upoštevajoč tudi zgornjo in spodnjo mejo. Nova ureditev se bo začela uporabljati 1. januarja 2021. Pri tem bi želela poudariti, da smo se v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca prvotno nagibali k temu, da bi se zakon začel uporabljati čim prej, vendar pa smo kljub temu podprli dopolnilo koalicije, ki je predlagala kasnejšo uporabo nove ureditve, saj se zavedamo, da je potrebno določeno časovno obdobje za prehod na novo ureditev, prav tako se zavedamo tudi trenutne finančne situacije v naši državi. V Listi Marjana Šarca delujemo in bomo še naprej delovali kot odgovorna in konstruktivna opozicijska stranka. Naj za konec poudarim, da smo tudi v času vlade Marjana Šarca sprejeli številne ukrepe na področju družinske politike, podaljšali smo očetovski dopust ob rojstvu dvojčkov ali več živorojenih otrok, uvedli starševski dopust tudi za rejnike, zagotovili minimalno porodniško nadomestilo vsem porodnicam. Prav tako smo dvignili starševski dodatek za starše, ki niso upravičeni do materinskega, očetovskega ali starševskega nadomestila. Tukaj gre najpogosteje za študentske družine. Odpravili smo krivice, ki so bile storjene glede izplačila dodatkov za nego otroka slepim in slabovidnim otrokom. Naša vlada je odpravila tudi varčevalne ukrepe na področju družinske politike, s 1. 1. 2021 pa bo tudi višji znesek pomoči ob rojstvu otroka. V Listi Marjana Šarca si že od začetka našega mandata prizadevamo za odpravo krivic in izboljšanje položaja deprivilegiranih skupin, zaradi česar bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23. 9. 2020. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanke skupine Levica in amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus. Želi kdo razpravljati? Da. Prožim listo. Prijave za razpravo potekajo. Prva ima besedo kolegica Mojca Škrinjar.
Hvala lepa za besedo. Novelo Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih je vsekakor potrebno podpreti. Novela omogoča bolj pravično ureditev, hkrati pa, kar je bistveno, na ta način lahko spodbuja tudi družinsko politiko in rodnost. Demografsko stanje v Sloveniji je pač takšno, da je to treba spodbujati. Ampak ta zakon in še nekatere druge rešitve, o katerih smo danes že slišali, pa je le začetek uspešnejše demografske politike. Mislim, da moramo v bodočnosti razmišljati tudi o ponovni uvedbi plačila države za drugega in tretjega otroka v vrtcu, kar menim, da bo ta vlada tudi izvedla. Ko pa bo finančno stanje dopuščalo, pa bi bilo dobro razmišljati o povsem brezplačni vključitvi otrok v vrtec in brezplačni prehrani učencev in dijakov. Hkrati bi bilo dobro razmišljati še o drugih davčnih spodbudah velikim družinam in subvencioniranju stanovanjskih najemnin družinam, ki imajo tri ali več otrok. V preteklih dneh smo razpravljali o rebalansu proračuna, začela se bo razprava o proračunih za naslednja leta. Prav nič ne bo koristilo, da bomo v načrtih razvojnih programov načrtovali gradnjo novih vrtcev, novih šol, novih fakultet, novih inštitutov, ko ne bomo imeli otrok, ki bi vstopili v te institucije. Zato pozdravljam ta zakon, ki mora biti prva stopnica oziroma ena izmed prvih, ki bodo vodile k uspešni družinski politiki. Demografski problem Slovenije je eden najbolj zahtevnih in največjih izzivov te vlade. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter.
Hvala lepa, predsednik. Kolegice in kolegi, dober dan! V Sloveniji se soočamo z nespodbudnimi številkami, ko govorimo o revščini predvsem. In tu so najbolj na udaru samohranilke in samohranilci, najbolj so na udaru upokojenke in upokojenci. In tisto, kar je najbolj boleče – mislim, da številka zdaj leze proti 280 tisoč ljudem, ki živijo pod pragom revščine, 40 tisoč je otrok. O tem, kako živijo in na kakšen način se skupaj z družinami borijo, lahko vsak teden preberete oziroma poslušate v oddajah o botrstvu pa še v kakšnih drugih pričevanjih. Zato je naša naloga kot družbe, ki naj bi bila ali pa naj bi slonela na solidarnosti, da kot politiki ustvarjamo okoliščine, v katerih se ta revščina izkorenini, uniči in postane stvar neke preteklosti, nekega drugega časa. Predlog spremembe zakona, ki je pred nami, posega v revščino na dveh ravneh, v revščino med upokojenci, družbeno neenakost med upokojenci in tisto v družini, ki se tiče otrok. Naš pokojninski sistem ni biznis, je solidarnostni sistem. Dostikrat ga razumemo kot, več daš, zato da boš več imel, ampak v osnovi mora pokojninski sistem funkcionirati na način, zdaj dam, da imajo drugi, da drugi, ki so že prispevali, živijo brezskrbno, in solidarno jaz prispevam zdaj, ko lahko, da v času, ko bom pa na njihovem mestu jaz, bo družba prispevala, bodo posamezniki v družbi prispevali in bo tudi za mojo starost poskrbljeno. Resničnost je res malce drugačna. Več kot prispevaš, večja pokojnina te čaka, višjo, kot imaš plačo, boljšo, kot imaš službo, višja pokojnina te čaka, nek tak moment družbene neenakosti, ki jo velja odpraviti in ki jo tudi naš predlagani amandma dejansko odpravlja. Druga stvar pa, starševstvo ni služba, starševstvo je poslanstvo, starševstvo je nekaj, kar človek živi, pa če je poslanka ali pa poslanec v Državnem zboru ali pa če je nek delavec, zaposlen v Lidlu na minimalni plači ali pa še manj. Oba sta starša, ni ena bolj mama, ni drug bolj oče. Tudi poglabljanje neenakosti s tega naslova je seveda slaba ideja. Predlog, ki je pred nami, ne morem reči, da je slab, je pa v tem solidarnostnem smislu neutemeljen. Pojavlja se vprašanje, zakaj sploh iz tega nekega zdaj solidarnostnega sistema, ki za odmero prispevkov jemlje sicer minimalno plačo, prehajamo na tega zavarovalniškega, ki na dolgi rok neenakost poglablja, torej več kot imaš zdaj, več boš imel tudi v prihodnje. Ker dejstvo je, da večini se bo višina vplačanih prispevkov dvignila, se pa za izkoriščenje tega ne bodo odločili še naprej tisti, ki že zdaj v svoji družini živijo v revščini oziroma prejemajo minimalne dohodke. Zato ugotavljamo, da je na nek način ta predlog nepravičen, ker država, da rečem, prevaja to neenakost že med delodajalcem in delavcem zdaj tudi med državo in prejemnika, državljana. Naš amandma to neskladje odpravlja. Pravi, da za osnovo za odmerjenje prispevkov ne vzamemo minimalne plače, kot velja zdaj, ne vzamemo niti predlagane mesečne bruto plače, kot predlaga predlagatelj, ampak solidarno odmerimo povprečno bruto mesečno plačo v Republiki Sloveniji, kot pravi sam amandma k 1. členu. Ni fer, da se neenakost oziroma revščina prenaša z naslova siceršnje zaposlitve ali pa neenakosti na delovnem mestu tudi v starost ali pa skrbstvo za družino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Je še želja po razpravi? Kolegica Maša Kociper, imate besedo.
Hvala lepa. Mi v stranki SAB bomo to novelo podprli. Podpiramo vse dobre predloge, s katerimi bo prišla ta vlada. To ni bilo nikoli vprašanje. Seveda pa se kot opozicijska poslanka sprašujem, kje je logika delovanja te vlade, ki na eni strani, kot vemo, pripravlja neko, bodimo odkriti, ni to debirokratizacija, ampak je kar davčna reforma, neko davčno reformo, kjer bo spet prišlo do nekih odpustkov, na podlagi katerih bo zazijala luknja v proračunu. Po drugi strani pa sprejema zakone, kot je ta, ki hkrati ponovno in dodatno obremenjujejo blagajno, se pravi državni proračun. Včasih imam res občutek, da nekateri mislijo, da smo na Norveškem in da nafta na vsakem koraku leze iz zemlje in da imamo denarja neomejeno. Ja, seveda bi si želeli brezplačni vrtec za drugega in tretjega otroka ali pa brezplačno vključitev vseh v vrtec. Super, na Norveškem mogoče to celo imajo. Jaz se pa sprašujem, zakaj mora nekdo, ki je dobro situiran, ki mu vrtca ni problem plačati, imeti brezplačni vrtec. In zakaj se po neki logiki nagrajuje samo drugi, tretji otrok, ne nagrajuje se pa neka odgovornost, starševstvo, to, da se odločiš za otroka takrat, ko mu lahko zagotoviš preživetje. Jaz se absolutno zavedam demografskih trendov, ne pristajam pa na to ozko gledanje koalicije, da se bo naša rodnost povečala, če bo vrtec zastonj za drugega in tretjega otroka. Sploh zato, ker so naši vrtci že zdaj precej polni in ker vse statistike kažejo, da imamo vključenost otrok v vrtec nadpovprečno glede na Evropsko unijo. To, da je vse zastonj za vse in tako naprej, to je seveda vse lepo in vsi smo za, to je najlažje potrditi. Ampak po eni strani jemljete, po drugi strani pa dajete iz iste vreče. In to meni ni razumljivo. Če se vrnem za trenutek k demografski politiki. Za nas, ki smo bolj v liberalnih strankah, je to, da se to skrči samo na to, češ, »imeli boste brezplačni vrtec za otroka, drugega, tretjega, petega,« kar malo žaljivo. Odločitev za otroka je ena pomembna odločitev, ena najpomembnejših v življenju, in ta odločitev potegne za seboj marsikaj. In mi liberalci, če tako rečem, v liberalnih strankah gledamo na to, da je treba družbo kot celoto izboljšati, rešiti stanovanjske probleme za celoto, izkoreniniti revščino in tako naprej. Ne pa dajati nekih odpustkov tam in tu, ker pač imamo sedaj koalicijo, ki rodnost poveličuje. Malo staršev je, ki se bodo odločili za dodatnega otroka zato, ker bo imel brezplačni vrtec, verjemite mi. Ker dodatni otrok je ogromen strošek izven tega vrtca. To, da se s tako lahkoto daje lahkoto daje, super, jaz sem zadovoljna. Samo povejte mi, od kod boste vse to jemali. Mi bomo vse take predloge podprli, odgovornost pa je vaša. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Škrinjar, replika.
Hvala lepa. Hvala za razpravo, spoštovana kolegica. Razumem vaše pomisleke. Rada bi vam pa povedala, da brezplačen vrtec za drugega in tretjega otroka je bil uspešen ukrep, ki je pripomogel, leta 2008 je bil uveden, poglejte demografske podatke, v letu 2009, 2010 in 2011 se je rednost strmo dvignila. Danes imate polne oddelke osnovnih šol, kmalu bodo tudi srednjih, ravno zaradi tega ukrepa. Potem je rodnost zopet padla, kar je razumljivo, saj je nastopila kriza. Zujf je na žalost skrčil tudi ta ukrep. Jaz si želim, da bi prišel na novo. Hkrati bi vam pa povedala tudi to, da brezplačen vrtec za bogatejše pomeni samo demografsko politiko, ne pa neko dodajanje denarja bogatim, spodbujanje te demografske politike. Vedeti morate, da tisti, ki bo oproščen tega plačila za vrtec, bo pravzaprav svoj preostali denar vložil v nekaj drugega in se bo povečal na ta način DDV. Skratka, gre za ukrepe demografske politike. Kar pa zadeva brezplačno malico, prehrano v šoli za vse, velja isto načelo, hkrati naj pa povem, da danes zaradi tega, ker vodimo subvencionirano politiko malice v šoli, plačujemo neskončno veliko denarja za raznorazne aplikacije, za popravke aplikacij. Ljudje so zaposleni tako na uradih, na ministrstvih kot v šolah, da to beležijo. Jaz mislim, da bi se s tem, da bi ukinili ta način in bi imeli brezplačno malico vsi v šoli, tudi bistveno zmanjšala birokracija. Povsem brez potrebe je toliko administriranja, ljudje naj bodo zaposleni za ustvarjalno delo, ne pa za res ročno prestavljanje raznoraznih tipk na računalniku, zato da se lahko te subvencije izplačujejo. Gre za demografsko politiko, gre za spodbujanje, gre za razum. In definitivno je demografija v naši državi velik problem.
Hvala lepa. Prožim listo. Prijave potekajo. Andrej Rajh ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Rad bi se odzval na besede predgovornice. Seveda se strinjam, da je socialna politika ali pa demografska politika zadeva, ki jo treba obravnavati širše. Bi pa vseeno v luči tega, kar ste povedali, kompliciranih administrativnih postopkov na osnovnih šolah, tudi podal predlog, da bi bilo prav, da bi nad izplačevanjem socialnih transferjev bdelo Ministrstvo za finance. Da bi se vsi transferji morali poenotiti in izplačevati preko skupnega izplačevalca, ne pa preko različnih ministrstev. Na ta način bi imeli lahko skupen pregled, kaj sploh kdo dobi, če bi bil enoten izplačevalec. To je v bistvu tudi poziv Ministrstvu za finance, da ta sistem uredi, da ga naredi preglednega in da tudi na koncu ob davčnih napovedi upravičenec dobi seznam, kaj je od države dobil in kaj vplačal. Zdaj je v davčni napovedi mislim da tri ali štiri strani nekakšnega pravnega balasta, pravnega poduka, ki dejansko ničesar ne pove, o vsebini pa ni nobenega govora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Maša Kociper. Repliko ima kolegica Škrinjar.
Hvala lepa. Hvala gospodu poslancu, predgovorniku, za dobre ideje. Moram vam pa povedati, da na nek način to, kar ste povedali, že obstaja. Zakon o urejanju pravic iz javnih sredstev ureja te zadeve z enega mesta, centri za socialno delo dodeljujejo te pravice in birokracija, o kateri sem prej govorila, vključuje tudi aplikacijo za malico. Morate vedeti, da je v tej aplikaciji tako zelo sofisticirano urejena zadeva, da kadarkoli kdorkoli dobi kakršnokoli drugo pravico, je povezano z aplikacijo o malici in se to potem pozna v višini te subvencije. To je zelo zapleten sistem, v katerega pač vnašajo vsi tisti, ki dodeljujejo pravice, in na koncu naj bi bil pregleden in naj bi bile potem pravice uravnotežene. Tako to obstaja. Kljub temu pa se mi zdi, da je sistem v resnici zelo zelo kompliciran in zahteva veliko birokratizacije in veliko zaposlitev na ta način. Kot sem rekla, ljudje bi morali biti zaposleni ustvarjalno, ne pa za vnašanje takih številčnih podatkov. Hvala.
Spoštovani kolegi, predlagam, da repliko uporabljamo samo, če nismo bili pravilno razumljeni. Imamo še dovolj časa za prijave k razpravi. Kolegica Maša Kociper ima besedo.
Meni je všeč, kadar imamo v tej hiši neko spoštljivo vsebinsko debato, to me potem spodbudi, da še kaj povem. Lahko razumem tudi prizadevanja določenih kolegov iz koalicije, gospe Škrinjar, ki je sploh poznavalka tega področja, in lahko tudi razumem njen pogled. Bistvena razlika med njenim in mojim pogledom je v tem, da gospa verjame – sem prepričana, da verjame – da se je rodnost leta 2009 in 2010 dvignila zato, ker je vlada Janeza Janše uvedla brezplačni vrtec. Jaz pač tega ne verjamem. To je ta bistvena razlika med nama, kaj mislimo, da so ukrepi, ki lahko k večji rodnosti pripomorejo. Ampak ne želim z nekom debatirati o posameznih primerih. Hotela sem reči še to, kdor je hotel, je razumel tudi mojo poanto iz prejšnje razprave. Dokler imamo revne upokojence, ki komaj preživijo, ljudi, ki so delali 40 let, pa so pod pragom revščine, ljudi, kot so matere samohranilke, ki s polnim delovnim časom ne morejo preživeti enega svojega otroka ali dveh, je čudno, glede na to, da je naša vreča omejena, da dajemo tistim, ki imajo brezplačne vrtce, brezplačne malice, brezplačna šolanja. Jaz s tem govorim proti sebi, verjetno sem v tisti kategoriji, ki je vedno lahko plačala vrtec, lahko plača malico in tako naprej. Ampak če bi, kot rečeno, bila sredstva neomejena, okej, dokler pa niso, je pa škoda, da se v to malho denarja, v ta proračun zažirajo takšni nepotrebni izdatki. Ker kakorkoli to izgleda majhen denar, malica brezplačna za vse, ki je super, da se razumemo, poudarjam še enkrat, jo podpiramo, smo jo v SAB vedno podpirali. Ampak zdaj ko nadaljujemo, velja za vse, je treba vedno razmisliti, ali res hočemo vsem ljudem dati iste pravice, če si pa nekateri z lahkoto privoščijo, da nekaj plačajo. Kar bi si pa jaz želela, da ta vlada ali pa vsaka vlada, tudi ko smo imeli mi vlado, sem na to večkrat opozarjala, pa je, da se prevetri sistem na CSD-jih in da bi CSD-ji spet postali to, kar jaz razumem, da bi morali biti. Nek servis, ki ugotavlja in detektira, kdo v družbi je pa tisti, ki res potrebuje pomoč. Da bi CSD-ji delali tako, kot si jaz predstavljam, da bi morali delati na terenu, ne pa, kot pravi tudi gospa Škrinjar, izpolnjevali neke obrazce v pisarnah in se šli birokrate. Mi bi lahko vse potrebe zadovoljili tudi s to omejeno malho, ki jo imamo, če bi denar dobivali res samo tisti, ki ga rabijo. Socialne transfere raznih vrst, ne samo tega, o katerem govorimo danes. To je seveda malo širša razprava. Vemo pa, da je en kup zlorab. In te zlorabe mene ekstremno motijo. Ker če si ves čas prizadevam za socialno državo in za visok nivo pravic in za zaščito najranljivejših, potem me ekstremno moti, da to moje prizadevanje in prizadevanje te države toliko ljudi zlorablja. Da ne gremo zdaj spet nazaj v vrtce in tiste, ki prihajajo z mercedesi in imajo brezplačne vrtce in tako naprej. To je stara debata. Ampak vseeno, načelno opozorilo je, pri vsem, kar delate, ne pozabiti, da je ta vreča omejena, da jo boste vi še spraznili z davčno reformo in da enostavno plus in minus se ne bo se izšel. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Za začetek, da bo v bistvu jasno tudi tistim, ki nas poslušajo, bi želela povedati to, da danes sicer ne govorimo o zakonu, ki bi spreminjal brezplačno varstvo otrok v vrtcu in podobno, ampak jaz razumem, da seveda poslanci in poslanke širše razpravljajo, ampak zaradi jasnosti moram poudariti, da govorimo o manjši spremembi Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki jo je predlagal Državni svet. Gre za spremembo 50. člena tega zakona. Govorimo zgolj o višini plačanih prispevkov, torej višini prispevkov, ki jih plačuje država za vse tiste starše, mamice ali očete, ki so zaradi varstva otroka doma in uveljavljajo krajši delovni čas od polnega. Tukaj je seveda razlika, koliko otrok imaš, če enega, potem lahko to uveljavljajo do tretjega leta starosti, če dva ali več, potem do konca prvega razreda osnovne šole. Sicer smo tudi tukaj dobili nekaj pisem staršev, ki bi želeli to spremeniti, ampak moram povedati, da se tudi sama strinjam, da v bistvu gre za pozitivno diskriminacijo in željo. Spodbuja se, da kdor ima več otrok, da ima potem tudi večje ugodnosti, tako da tukaj v te spremembe nismo šli. Gre pa za spremembo višine plačevanje teh prispevkov. Do sedaj so se vsem staršem, ne glede na plačo, ki jo imajo, ti prispevki plačevali od minimalne plače. Državni svet je dal pobudo in na matičnem odboru so se potem sprejele dopolnitve, tako da v bodoče, če bo, in verjamem, da bo zakon sprejet, se bodo vsem staršem, ki bodo uveljavljali krajši delovni čas, se bodo potem za tisti krajši čas, ko ne delajo, ko so doma, varujejo otroka, prispevki plačevali od njihove dejanske osnove. To je na enak način, kot se izračuna tudi materinsko, očetovsko nadomestilo oziroma, po domače, porodniška. Tako da je to vsa sprememba. Podprla bom tudi predlog koalicije, ki govori o prehodnem obdobju. Se pravi o tistih starših, ki zdaj to že uveljavljajo, imajo aktivno pravico, da jim bodo centri za socialno delo to osnovo na novo izračunalo, da se jim bo torej spremenilo, da bo šlo od njihove plače in ne od minimalne. Zakon bom seveda podprla, skupaj z amandmaji koalicije.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Karmen Furman.
Hvala lepa za besedo. Tudi sama se bom najprej navezala na vsebino razprave predhodnice, kolegice Žnidarič. Glede na predhodno razpravo poslanca se je kar nekako zameglilo tisto bistvo, zaradi česa se danes ta zakon obravnava. Ne govorimo namreč o brezplačnih vrtcih, malicah, čeprav sama osebno menim, da je bil to dober ukrep. Danes govorimo izključno o manjšem popravku Zakona o starševskem varstvu, kajti v svojem bistvu, vsaj tako menimo tudi v Slovenski demokratski stranki, je trenutna ureditev neustrezna in nepravična, kar se tiče doplačevanja prispevkov za socialno varnost. Če smo takrat z zakonodajo omogočili staršem, in to vsem staršem, koriščenje pravice do dela s krajšim delovnim časom, menimo, da zagotovo pa ni bil namen takega zakona oziroma koriščenja te pravice, da bi bili kasneje ti starši, ki to pravico koristijo, kaznovani z morebitno nižjo pokojninsko osnovo. Danes se popravlja ta popravek in ne gre za ukrep neke večje rodnosti ali kakorkoli, kakršna je bila vsebinska debata posameznih poslancev predhodno, ampak gre za namen usklajevanja poklicnega in družinskega življenja in za manjši popravek Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Janez Moškrič.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam sem se prijavil predvsem zato, ker je prvi sklop razpravljavcev čisto zašel s teme te točke dnevnega reda. Ne morem se strinjati s kolegico iz Poslanske skupine SAB, da je v Sloveniji otrok strošek. Hvala bogu, v Sloveniji otrok ni strošek. Ta zakon pa ravno k temu pripomore. Za štiriurni polovični delovni čas vemo, da se zanj ponavadi odloči tisti od staršev, ki ima manjšo plačo, ker preračuna, da dejansko lahko s tem, ko skrbi doma za otroke, več doprinese na koncu s svojim delom, kot pa je tista razlika do minimalne plače. Zato smatram, da ta popravek zakona ne bo to našo državno blagajno veliko stal, bo pa nekaj prinesel dobrega za tiste starše, ki so v rangu povprečnih plač in so bili zdaj, če so želeli ali pa rabili to koristiti, bili nekako oškodovani. Tako da skrbimo za vse sloje, čeprav ni to pravilni izraz sloje, ampak vemo, da so plače res v velikem razponu v Republiki Sloveniji. Tako podpiram to spremembo in tudi ta amandma koalicije, samo eno prehodno obdobje, da se bodo tudi vsi, ki to koristijo, tudi zavedali te pravice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem še predstavniku Državnega sveta, gospodu Ladislavu Rožiču.
Hvala predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, hvala za besedo! Da ne bom jemal preveč dragocenega časa, bi si želel samo še enkrat zahvaliti za konstruktivno držo pri nadgradnji predložene zakonodaje v imenu Državnega sveta in tudi v imenu staršev, ki so podali pobudo. Na podlagi usklajevanja s pristojnim ministrstvom ter Zakonodajno-pravno službo Državnega zbora izrekam zahvalo za vloženi amandma koalicijskih skupin k 1. členu, ki sicer zgolj nomotehnično izboljšuje že na matičnem odboru sprejet amandma k 1. členu predloga zakona, pa tudi za amandma, ki ureja predhodne določbe zakonske novele. Veseli me, da je kljub prvotnim pomislekom Vlade glede finančnih posledic predloga zakona na seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide na podlagi angažmaja praktično vseh poslanskih skupin vendarle prišlo do soglasja, da je poseg v zakonsko materijo smiseln in da je predlog zakona dobil zeleno luč za obravnavo na plenumu Državnega zbora. Državni svet se kot predlagatelj strinja, da se zakonodajne določbe uredijo na način, ki bo glede na oceno pristojnih državnih organov tudi v praksi izvedljiv in ne bo prinašal morebitnih novih neenakosti med zaposlene s krajšim delovnim časom. Ugotavljam, da bo k slednjemu bistveno pripomogel tudi predlagani amandma koalicijskih poslanskih skupin za nov naslov, prehodna določba za novi 1.a člen zakonske novele glede na to, da se bo s slednjim omogočal avtomatizem pri proračunu prispevkov za tiste osebe, ki že sedaj pred predvideno uveljavitvijo te zakonske novele delajo krajši delovni čas, s čimer bodo izenačeni z na novo upravičenimi do navedene pravice. Ključno je namreč poudariti, da je glavni cilj predlagane zakonske spremembe zagotoviti boljši finančni in socialni položaj tistih zaposlenih staršev, ki se z namenom varstva otrok odločijo za koriščenje pravice do krajšega delovnega časa. Še enkrat hvala vsem skupaj za vloženo energijo, čas in konstruktiven trud. Hvala za dano besedo, predsedujoči, vsem poslankam in poslancem pa za izraženo podporo k predloženemu predlogu. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi več nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus ter amandma poslanske skupine Levica za nov naslov in nov 1.a člen. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Tomažu Liscu.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegi in kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Zakon smo v poslanski skupini SDS vložili v parlamentarno proceduro 25. septembra leta 2019 in očitno bomo en dan pred obletnico enega leta doživeli uspešen zaključek oziroma sprejetje tega zakona v Državnem zboru. Gre za zadeve, ki so, prvič nujno potrebne, in, drugič, imajo zelo dolgo brado. Spreminjamo krivice, ki so se zgodile zaradi zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Ene krivice so še iz lete 1983, druge krivice pa niti ZPIZ iz leta 2000 niti ZPIZ iz leta 2012 nista popravila. Ampak na vsebino, o kateri malo kasneje, so dolgo časa opozarjali tako ljudje, ki so se obračali na Ustavno sodišče, na vsebino je velikokrat opozarjal Varuh človekovih pravic. In imamo tudi civilno iniciativo, ki je opozarjala, da določene rešitve v obstoječem zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju niso poštene. Del teh krivic smo popravili leta 2017 s tako imenovanim Hanovim zakonom. Danes pa popravljamo v dobri veri še dve krivici. Prva stvar je ta, da so upravičenci, ki so pokojninsko dokupili po veljavnih predpisih, v neenakem položaju s tistimi, katerim se je doba prostovoljnega zavarovanja priznala kot pokojninska doba brez dokupa. O čem govorimo? Govorimo o tem, da so ljudje v dobri veri dokupili kmečka, študijska in pa vojaška leta, potem pa se jim to ni vračunalo v pokojninsko osnovo. Druga stvar, ki ima, kot rečeno, brado še iz leta 1983, pa je to, da so nekdanji kmečki zavarovanci bili razdeljeni na dve skupini. Tako imenovani združeni kmetje, ki so bili zavarovani za širši obseg pravic, in ostali kmetje, ki so bili zavarovani za ožji obseg pravic. Ampak dejstvo je, da so oboji plačevali enako pokojninsko osnovo, pokojnine pa imajo različne. In to danes popravljamo. Dovolite pa, da se s tega mesta kot tisti, ki smo leta 2012 sprejeli ZPIZ soglasno v tem Državnem zboru, s tega mesta še enkrat opravičim vsem tistim, ki smo jim z ZPIZ-om iz leta 2012 naredili krivico, ki pa dejansko izhaja že iz ZPIZ-a iz leta 2000. Ob tej priložnosti bi se radi v poslanski skupini SDS in tudi sam osebno zahvalil civilni iniciativi za dokup let, ki je zelo plodno sodelovala pri reševanju tega, da se bodo končno upoštevala dokupljena študijska, vojaška in tudi kmečka leta. Prav tako tudi zahvala Kmetijsko-gozdarski zbornici Slovenije, ki je opozorila na problematiko dokupa kmečkih let, hvala pa tudi Zakonodajno-pravni službi Državnega zbora, ki je pomagala, da bo zakon zaživel tudi v praktičnem delu in nenazadnje zahvala tudi sedanjemu ministru Janezu Ciglerju Kralju z ekipo, ki je za razliko od prejšnje vlade pripoznala, da se je za popravo krivic treba najprej opravičiti, potem pa krivice tudi popraviti. Gre za majhen zakon, ki prinaša dve pomembni odločitvi oziroma spremembi, ki gredo v sistem odpravljanja krivic, ki jih je bilo v zgodovini preveliko. Vse tiste, ki pa jih ta zakon zanima, pa bi morda spomnil, da si potem, ko bodo pogledali, kaj ta zakon konkretno prinaša, si pogledajo tudi prehodne in končne določbe. Za vse tiste, ki so dokupili leta, bo Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v roku šestih mesecev sam tem zavarovancem poslal novo odmero dohodnine, vsi tisti kmečki zavarovanci, ki so bili zavarovani za ožji obseg pravic, pa bodo lahko preko Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje terjali, da se jim te krivice popravijo, kar pa za obe skupini pomeni višjo pokojnino. Skratka, kratek zakon a velika poprava krivic. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl.
Ponovno lepo pozdravljeni! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 17. in na 21. seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Predstavnik predlagateljev je na kratko predstavil predlog zakona, predstavnik Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je povedal, da je komisija predlog podprla. Razpravljala je tudi o vplivu vsake parcialno urejene pravice na vzdržnost pokojninskega sistema, na kar je opozoril že ZPIZ, pa tudi na to, da je obstoječi sistem sicer v osnovi resda solidarnostno naravnan, čemur pa vplačila vanj in pridobljene pravice, kar se tiče določenih segmentov zavarovancev, še vedno ne sledijo. Komisija sicer ugotavlja, da je problematika dokupa pokojninske dobe, ki se je dotika predlog zakona, kompleksna in da je aktualna že več let. Nekateri predstavniki vabljenih so predlog zakona pozdravili in želeli, da bi dobil zadostno podporo. Predstavnik ZPIZ in predstavnica ZDUS sta poudarila, da sicer nista naklonjena parcialnim rešitvam. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravno službe, ki je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajnotehničnega vidika in dala konkretne pripombe k členom. Opozorila je tudi na dve vprašanji, in sicer vprašanje skladnosti predloga z ZPIZ-2 s splošnim načelom enakosti in vprašanje skladnost z ustavnim fiskalnim pravilom. Vlada v svojem mnenju z dne 7. 11. 2019, ki ga je na 17. seji odbora predstavil njihov predstavnik, predloga zakona ni podpirala. V mnenju Vlade z dne 1. 9. 2020 pa je predlog podprla. Opozorila je sicer, da gre pri predlagani spremembi za parcialni ukrep, ki mu mora slediti sprejetje ostalih ukrepov za zagotovitev vzdržnosti pokojninskega sistema. Vlada je mnenja, da mora pogajalska skupina za obravnavo predlogov sprememb in dopolnitev ZPIZ-2 nadaljevati z aktivnostmi za pripravo celovitih nadaljnjih zakonskih sprememb pokojninskega in invalidskega zavarovanja v Republiki Sloveniji, glede česar so bili enotni tudi socialni partnerji tekom pogajalskega procesa za pripravo zadnjih sprememb pokojninske in invalidske zakonodaje. Vlada s podporo spremembe zakona sledi temeljnim načelom pokojninskega in invalidskega zavarovanja, po katerih morajo biti pravice odraz vplačanih prispevkov zavarovanca. Odbor je v nadaljevanju razprave predlog zakona podprl, saj so razpravljavci menili, da je prav, da se krivice popravijo in odpravijo. Strinjali so se, da gre pri predlagani spremembi za parcialni ukrep, ki mu morajo slediti ukrepi za zagotovitev vzdržnosti pokojninskega sistema. Odbor je sprejel tudi svoj amandma in glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj ter jih sprejel. Pripravljen je dopolnjeni predlog. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Mnenje Vlade bo obrazložila gospa Mateja Ribič, državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala za besedo. Spoštovane, spoštovani! Pred nami je predlog zakona, ki ureja izjemo od siceršnje ureditve dokupljene dobe po ZPIZ-2 ter izenačitev obsega pravic nekdanjih zavarovancev iz naslova kmetijske dejavnosti, ki so v preteklosti plačevali prispevke v višini zavarovanja za polni obseg pravic, priznalo pa se jim le zavarovanje za ožji obseg pravic. S predlagano ureditvijo se spreminja tudi ločnica med pokojninsko dobo brez dokupa in pokojninsko dobo. Tako se bodo vsa obdobja, ko so bili zavarovanci vključeni v obvezno zavarovanje do 1. 1. 2013, ne glede na to, ali je šlo za obvezno zavarovanje, prostovoljno zavarovanje ali dokup, upoštevala kot pokojninska doba brez dokupa, ki omogoča posamezniku, da se lahko upokoji brez malusov. Predlagana ureditev zagotavlja tudi pravice v polnem obsegu kmetom, ki jim je bila glede na takrat veljavno zakonodajo omogočena zgolj vključitev v obvezno zavarovanje za ožji obseg pravic, čeprav so plačevali prispevke v višini, ki bi jim sicer zagotavljala pravico za širši obseg pravic, se pravi kot združeni kmetje. Vlada je proučila navedbe in utemeljitve predlagateljev zakona in ugotavlja, da vsebino predloga zakona podpira, saj je pokojninski in invalidski sistem v Republiki Sloveniji sistem socialnega zavarovanja, kar pomeni, da so pravice, ki se iz zavarovanja priznavajo, vezane na predhodno zavarovanje ter vplačilo prispevkov. Vendar pa je v tem kontekstu nujno potrebno opozoriti, da gre pri predlagani spremembi zakona za parcialni ukrep, ki mu mora slediti sprejetje ostalih ukrepov za zagotovitev vzdržnosti pokojninskega sistema. Predvsem pa bi želeli poudariti, da mora posebna pogajalska skupina, ustanovljena za namen obravnave predlogov sprememb in dopolnitev ZPIZ-2, nadaljevati z aktivnostmi za pripravo celovitih nadaljnjih zakonskih sprememb pokojninskega in invalidskega zavarovanja v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci! Spoštovana državna sekretarka ter ostali prisotni! Danes obravnavamo novelo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki v bistvu ni novost oziroma je nekakšna stalnica v parlamentarnem odločanju zadnjih nekaj let. Že v preteklem mandatu smo spremembe pokojninske zakonodaje s podobno materijo obravnavali nekajkrat, v tem mandatu pa tudi že drugič. Leta 2017 smo v Poslanski skupini Stranke modernega centra ob obravnavi novele, s katero smo urejali obdobje prostovoljne vključitve v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, pri ugotavljanju izpolnjevanja pogojev za starostno pokojnino pod pogoji 60 let starosti in 40 let pokojninske dobe brez dokupa pred letom 2013, opozorili na odprta vprašanja, ki se bodo pojavila v prihodnje, in da ne rešujemo položaja vseh zavarovancev, ki so bili s sprejetjem zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju leta 2012 na kakršenkoli način oškodovani. Pri noveli, ki jo obravnavamo tokrat, gre v bistvu za logično nadaljevanje številnih poskusov korekcije ureditve glede prostovoljne vključitve v obvezno zavarovanje, kot je veljalo pred sprejetjem pokojninskega zakona leta 2012 oziroma se poskuša umestiti predmetne zavarovance v ureditev, kot jo imamo danes. Po sprejetju tudi današnje novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju se lahko vprašamo, ali je ob sprejetju novega pokojninskega zakona leta 2012 sploh šlo za reformo. Predvsem pa je treba vedeti, kot je bilo izraženo že na obravnavi predlaganih sprememb na matičnem odboru, da v prihodnje potrebujemo vzdržne spremembe pokojninskega zakona, da bomo brez težav uspeli realizirati tudi spremembe, ki jih danes obravnavamo. Poleg ureditve izjeme od dokupljene dobe po ZPIZ-2 na način, da se ta dokupljena doba pred 31. 12. 2012 obravnava enako kot pokojninska doba brez dokupa in kot doba prostovoljnega zavarovanja ob pogoju plačila prispevkov, se predlaga tudi izenačitev obsega pravic nekdanjih zavarovancev iz kmetijske dejavnosti glede na višino vplačanih prispevkov. Zavarovancem, ki so dejansko vplačali prispevke po pokojninskem zakonu iz leta 1983 v višini prispevkov za širši obseg pravic, pa se jim je priznalo zavarovanje za ožji obseg pravic, se bo štelo, kot da so bili zavarovani za širši obseg pravic. Na nek način gre danes za odpravo krivic in zapiranje nekaterih vprašanj, vendar ne samo v primerjavi z ZPIZ-2, ki je bil sprejet konec leta 2012, temveč tudi v relaciji do novele ZPIZ-2E iz leta 2017. Nenazadnje gre s predlagano spremembo, ki je danes pred nami, tudi za zagotavljanje socialne varnosti določenim skupinam zavarovancev, zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Levica, Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani zbrani! Danes imate priložnost odpraviti eno od vrste krivic, ki so se na področju pokojninske zakonodaje zgodile v preteklosti. Pokojninska reforma ZPIZ-2 je, kot bržčas veste, med drugim uvedla tako imenovano pokojninsko dobo brez dokupa. S tem so se pogoji za starostno pokojnino praktično čez noč zaostrili in ogromno ljudi je preprosto izpadlo. Čeprav so imeli pokojninsko dobo, kar naenkrat niso imeli na novo uvedene pokojninske dobe brez dokupa. Posledice so bila upokojevanja s trajnimi malusi ali kasnejša upokojitev. Žrtve reforme ZPIZ-2 so bili tudi zavarovanci, ki jih prvotni predlog spremembe zakona, o katerem danes odločamo, ni vseboval. Gre za tiste, ki so bili prostovoljno vključeni v pokojninsko in invalidsko zavarovanje pred ZPIZ-2 in so plačevali prispevke tudi po uveljavitvi ZPIZ-2. Po novem zakonu, torej ZPIZ-2, se namreč prostovoljna vključitev v obvezno pokojninsko zavarovanje ni več štela v pokojninsko dobo brez dokupa. O tem so bili tisti, ki so se po 1. 1. 2013 na novo prijavili v prostovoljno obvezno zavarovanje, obveščeni. Pozor! Tega istega pa niso vedeli tisti, ki so bili v prostovoljno zavarovanje vključeni še pred spremembo zakonodaje in so še naprej plačevali prispevke tudi v letu 2013, ne da bi vedeli, da ne morejo več računati na normalno upokojitev po starem. Še bolj grozno je dejstvo, da je šlo v večini primerov za najranljivejše člane družbe, za brezposelne, recimo, ki so zaposlitev izgubili v času recesije, v času velikih odpuščanj. Za del teh ljudi se je že poskrbelo z novelo ZPIZ-2E, ki je v veljavo stopila 1. 1. 2018, to so tisti, ki so bili v zavarovanje vključeni pred 1. 1. 2013. Obdobje do 1. 1. 2013 se za prostovoljno vključene tako že šteje v pokojninsko dobro brez dokupa. Nikoli pa se ni ta krivica odpravila za tiste, ki so nevede plačevali prispevke še naprej po 1. 1. 2013. To je krivica, ki jo imamo danes priložnost odpraviti. V Levici smo vložili amandma, s katerim bi se tudi tistim, ki so ostali v zavarovanju po 1. 1. 2013, ampak zgolj do prve prekinitve zavarovanja, doba štela kot pokojninska doba brez dokupa. Obenem tudi predlagamo, da se krivica odpravi za tiste iz skupine, ki so se že upokojili, in sicer tako, da se jim pokojnina odmeri na novo. V Levici danes apeliramo na socialni čut vseh poslancev in se nadejamo, da to krivico skupaj odpravimo. Poslanska skupina SDS je že napovedala podporo našemu amandmaju, in upamo, da bodo do konca obravnave pred glasovanjem podobno storile tudi preostale poslanske skupine. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati, zanjo Tadeja Šuštar.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, dober dan! Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju popravlja krivice za nazaj, ki so nastale v okviru prejšnjih različic Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Pri predlogu zakona gre v prvi vrsti za odpravo krivic kmetom, ki so bili zavarovani za ožji obseg pravic, v pokojninsko blagajno pa so plačevali približno v enakem obsegu kot njihovi kolegi za širši obseg, le da so bili zadnji pridruženi različnim zadrugam. Manjši kmetje oziroma tisti, ki se niso želeli pridružiti zadrugam zaradi osebnih razlogov, pa niso imeli niti možnosti, da bi si plačevali zavarovanje za širši obseg, čeprav so glede na velikost kmetije ali katastrski dohodek plačevali približno enako vsoto kot tisti v sistemu zadružništva. Kmečki zavarovanci za ožji obseg pravic, ki so plačevali primerljive prispevke, kot tisti za širši obseg pravic, ki že prejemajo pokojnino, bodo lahko zaprosili za novo odmero pokojnine, da bo njena višina v skladu s temi popravki zakona. Upravičeni bodo tudi do enakih pravic iz pokojninskega sistema, kot so letni dodatek in dodatek za pomoč in postrežbo. Poleg tega se s temi spremembami zakona spreminja tudi status dokupljene pokojninske dobe zaradi študija oziroma služenja vojaškega roka, ki je bila dokupljena do 31. decembra 2012, torej do konca veljavnosti prejšnjega zakona ZPIZ-1. Ta bo po novem štela kot pokojninska doba brez dokupa. Ljudi, ki bi bili do tega upravičeni, je v Sloveniji med štiri in pet tisoč. Tistim izmed njih, ki so že upokojeni, se bo višina pokojnine na novo odmerila. Trenutna vlada je dokazala, da ji je mar za male ljudi in kmete, ki se jim je zgodila krivica. Malo je potrebno, da se krivice odpravijo, vendar pa je potrebna politična volja, da se to udejanji. Krivice, ki so se dogajale, se tako postopoma odpravljajo in v Novi Sloveniji – krščanskih demokratih bomo ta predlog zakona soglasno podprli. Predlog zakona bi moral biti sprejet takoj, ko so se ugotovile krivice, ne pa da smo na njihovo odpravo čakali dolga leta. Ker prej za to ni bilo posluha, je bilo očitno treba počakati na vlado, v kateri sodeluje in udejanja program tudi Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovana državna sekretarka, kolegice poslanke in poslanci! Predlagatelj naslavlja dve področji iz naslova pokojninskega zavarovanja, način obravnave dokupljene pokojninske dobe pred 31. 12. 2012 ter pravice nekdanjih zavarovancev iz kmetijske dejavnosti. Tako se predlaga ureditev izjeme do dokupljene dobe po ZPIZ-2 na način, da se dokupljena doba pred dnem 31. 12. 2012 obravnava enako kot pokojninska doba brez dokupa in kot doba prostovoljnega zavarovanja ob pogoju plačila prispevkov. Prav tako predlagatelj želi izenačiti obseg pravic nekdanjih zavarovancev iz kmetijske dejavnosti glede na višino vplačanih prispevkov. Strinjamo se, da je bila možnost odločanja med zavarovanjem za ožji ali širši obseg pravic ena večjih pomanjkljivosti takratnega sistema. V stranki SAB se močno zavzemamo za dvig najnižjih kmečkih pokojnin, ki so eden izmed vzrokov za tveganje revščine med upokojenci. S predlogom odpravljamo nekatere pretekle krivice in dileme, povezane z dokupom pokojninske dobe, saj po našem mnenju vsako delo in vsak prispevek, ki je plačan, treba upoštevati. Poudarjam, da obravnavna tematika le doma naslavlja izzive staranja prebivalstva, ki jih bo, če se jih ne bomo ustrezno lotili, vedno več. Za stranko SAB so upokojenci in s tem povezana dolgotrajna oskrba vsekakor ena izmed ključnih prioritet. V stranki SAB nismo nikoli pristali na varčevalne ukrepe za upokojence in se zato ves čas zavzemamo za njihovo popolno odpravo. Poskrbeli smo za to, da se pokojnine usklajujejo, da se je dvignil odmerni odstotek in da se tudi v času prejšnje finančne krize niso zmanjšale pokojnine in da so se ohranile višine plač. Za več kot 600 tisoč upokojencev smo na pobudo poslanske skuine SAB in predsednice Alenke Bratušek zagotovili brezplačni javni medkrajevni prevoz. Ugodnost je izkoristilo več kot 140 tisoč upokojencev, kar pomeni, da je bil ukrep dober in učinkovit. Še posebej pa ukrep pride do izraza na podeželju, kjer ga lahko koristijo upokojenci za dostop do mesta, do trgovine, do zdravnika, za obisk otrok in vnukov. V Poslanski skupini SAB od vlade zato pričakujemo, da tudi sama proaktivno pristopi k izzivom reševanja dolgožive družbe in končno predlaga sistemske in celovite rešitve. Bi pa ob tej priložnost vseeno rad še nekaj dodal. Na predlagatelja apeliram. Predlagam, da se tudi upokojencem, tako kot ste že večkrat poudarili in želeli, zagotovi 13. pokojnina. Ocenjujem, da je ta predlog zelo dober, zato poudarjam, da če ga ne boste pripravili vi, ker imate veliko dela z epidemijo COVID, bomo ta predlog pripravili mi. V Poslanski skupin SAB bomo predlog novele zakona podprli. Hvala lepa.
Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep.
Hvala za besedo še enkrat. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Že v Beli knjigi o pokojninah iz leta 2016 je bila postavljena teza o nujnosti poenostavitve sistema poimenovanja različnih obdobji zavarovanj ter poenotenja termina zavarovalna doba. Slednje je bilo izpostavljeno tudi v izhodiščih za pripravo zakonskih sprememb pokojninskega in invalidskega zavarovanja, vključno z ohranitvijo pričakovanih pravic iz naslova različnih dob. Zato v naši poslanski skupini menimo, da ne bi bilo odveč opraviti poglobljeno in celovito analizo o dejanskem številu upokojencev in njihovih prejemkov v odvisnosti od plačanih sredstev. Sistem te vrste socialnega zavarovanja namreč veže izhajajoče pravice iz tega naslova na predhodno zavarovanje ter plačilo prispevkov, pri čemer je po naši oceni vključen tudi primerno visok solidarnostni element do določenih kategorij zavarovancev. Politični konsenz na ravni koalicijske pogodbe med aktualnimi partnerji je dosegel nekoliko višjo raven skupnega jezika na področju skrbi za starejšo populacijo, kar poslanci Desusa zelo cenimo. V šestih mesecih delovanja te koalicije so vidni očitni premiki v pozitivno smer na tem področju. In mi upamo, da bomo tudi v nadaljevanju našega dela lahko postorili še marsikaj. Zlasti pa želimo dokončno odpraviti finančno prikrajšanje upokojencev zaradi preteklih izpadov rednega usklajevanja pokojnin. Pričujoča novela pokojninskega zakona se dotika vprašanj, glede katerih smo se odločali že dvakrat. Naše stališče je znano in do danes se praktično ni dosti spremenilo, vendar bomo kljub temu danes obravnavanemu zakonskemu predlogu dali podporo. Kot smo v preteklosti že izpostavljali, vidimo ključni problem vseh teh raznolikih dob v tem, da so se v smislu finančnega prispevka med seboj silno razlikovale. Iz tega izhaja tudi naš dvom v upravičenost do priznanja enakosti med njimi. V Desusu se zavedamo, da je vsakokratna pokojninska reforma izredno občutljiva tema. Ne samo zaradi tega ker se upokojitveni pogoji vsakokrat zaostrijo, tudi vsak drug poseg, katerega smisel običajno je, da se ohranja vzdržnost pokojninske blagajne, lahko povzroči krivico nekomu, ki dela in je vključen v zavarovanje ter pričakuje prispevke ali pa slednje plačuje na podlagi drugih oblik in ob tem pričakuje, da bo lahko nekako užil vse tisto, kar je v pokojninsko blagajno tudi prispeval. Jasno je, da tako imenovano kupovanje dobe ad hoc ni bilo vsem dosegljivo iz enakih ekonomskih razlogov. Zato so parcialni posegi v pokojninski sistem dodatni rizični momenti, ko kakšna družbena skupina ostane prikrajšana tako ali drugače. V Poslanski skupini Desus razumemo vse in pri tem nikogar ne želimo izključevati, se pravi vse, ki menijo, da se jim je zgodila krivica zaradi pričakovanega zaupanja v svojo lastno bodočo socialno varnost, h kateri so navsezadnje sami prispevali po svojih najboljših močeh in v skladu z vsakokratno ponujeno zakonsko ureditvijo. Predlog zakona bomo v poslanski skupini Desus soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Pred sabo imamo Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v drugi obravnavi. 2. člen Ustave Republike Slovenije določa, da je Slovenija pravna in socialna država. V 50. členu pa določa, da imajo državljani pod pogoji, določenimi z zakonom, pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine. Mnogim se zdi pokojninski sistem krivičen, kajti tisti, ki so več ali manj delali celo življenje, ne morejo imeti primerljive pokojnine s tistimi delomrzneži, ki so vse skupaj prespali na kavču. Žalostno in skrb vzbujajoče je, da upokojenci s polno delovno dobo ne morejo dostojno živeti ter da vsak drugi upokojenec živi tik nad pragom revščine. Demografska razmerja so sila neugodna in se bodo v bodoče še poslabševala. Zaradi tega je potrebno obstoječe pokojninske sisteme prilagajati spremembam, če želimo ohraniti medgeneracijsko solidarnost in dolgoročen obstoj dokladnega pokojninskega sistema. Pereč problem je, da so fizični delavci zgarani in bi želeli si čim prej v penzijo, mladi pa zdravi in v najboljših letih visijo doma brez službe. Dandanes ni problem delati tistim, ki so čili, zdravi še pri 70 letih v kakšni udobni pisarni. ZPIZ-2 je kompleksen zakon, še vedno poln enih anomalij, ki se jih z nekimi parcialnimi ukrepi ne da docela ublažiti. Takega mnenja je tudi Ekonomsko-socialni svet. Še vedno bomo priča novim krivicam, neenakostim znotraj določenih skupin v določenem časovnem obdobju. Zmede so in bodo, ker gre za občutljiv sistem, ki ga je potrebno urediti celovito, samo vprašanje je, kdaj tudi bo. Zelo opeharjeni se počutijo upokojenci v letih 2013–2019, ki so bili upokojeni z mizernim odmernim odstotkom 57,25 % izračunane osnove plač, in to po 40 letih delovne dobe. Zato bo potrebno upoštevati dvigovanje odmerne stopnje tudi za te upokojence, ki so bili prikrajšani. Novela zakona predlaga rešitve za tiste zavarovance, ki so pokojninsko dobo dokupili za obdobje študija in služenja vojaškega roka. Slednji so v neenakem položaju s tistimi, katerim se je doba prostovoljnega zavarovanja priznala kot pokojninska doba brez dokupa. Večina si finančno ni mogla dokupiti študijskih let in let vojaščine, kajti visoke prispevke od cca 2 tisoč do 10 tisoč evrov je bilo treba plačati naenkrat. Predlagatelj tudi predlaga, da se uživalcem pokojnine, ki jim je bila odmerjena nižja pokojnina, po uradni dolžnosti odmeri nova starostna, predčasna ali delna pokojnina. Krivica se je zgodila tudi nekdanjim kmečkim zavarovancem, ki so v preteklosti plačevali višino zavarovanja za polni obseg pravic. Priznalo pa se jim je zavarovanje za ožji obseg pravic ter manjša odmera pokojnine, ko so zanjo izpolnili pogoje. Dejstvo je, da sta priznanje in odmera pokojnine odvisna od plačanih prispevkov, zato je v neskladju z načelom enakosti, da se bistveno enake položaje obravnava različno. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo podprli predlog zakona, ker smo proti krivicam, neenakosti in diskriminaciji, ki se je zgodila določenim upravičencem do pokojnine. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mag. Karmen Furman bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo. S predlogom sprememb Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju se danes odpravljajo krivice dvema kategorijama zavarovancev, ki so nastale ob sprejemanju področne zakonodaje. Predlagana novela zakona namreč odpravlja dve diskriminatorni ureditvi, pri čemer se s predlogom sprememb danes ureja dokup vojaških in študijskih let, ki so jih zavarovanci plačali po takrat veljavni zakonodaji do 31. 12. 2012, a so bila pri odmeri pokojnine ta leta spregledana in se glede na veljaven zakon niso upoštevala. Prav tako pa se s predlagano spremembo rešuje tudi status kmečkih zavarovancev, ki so plačevali v blagajno za polni obseg pravic, priznan pa imajo le ožji obseg pravic. Pri uveljavljanju pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja med drugim velja oziroma se upošteva načelo vplačanih prispevkov ob upoštevanju načela medgeneracijske solidarnosti, pravičnosti ter enakosti. Slednje pomeni, da se obseg pravic določi glede na višino vplačanih prispevkov posameznega upravičenca in ne na neko administrativno kategorijo zavarovanca. Glede na navedeno je zato trenutna zakonska ureditev za ti dve kategoriji zavarovancev nepravična in diskriminatorna, saj so v preteklosti vplačevali višino zavarovanja za višji oziroma za polni obseg pravic, danes pa se jim torej prizna zavarovanje za manjši oziroma ožji obseg pravic, posledično pa se je s tem zavarovancem odmerila tudi manjša pokojnina, čeprav za njihovo drugačno obravnavo ne obstaja prav noben stvarno utemeljen razlog. Je pa takšna ureditev v neskladju z načelom enakosti, saj bistveno enake položaje obravnava različno. Torej v danem primeru se pri odmeri pokojnin različno obravnavajo zavarovanci, ki so vplačevali enako visoke prispevke, danes pa se jim priznava različen obseg pravic iz zavarovanja. Danes predlaganim spremembam sledi tudi odločba Ustavnega sodišča, ki je v svoji odločbi številka 239/14 pri odmeri pokojnin že zavzela stališče, da se mora načelo enakosti uporabljati tudi pri priznanju in odmeri pokojnin in da je priznanje ter odmera pokojnine v bistvenem odvisna od vplačanih prispevkov. Priporočila po odpravi te diskriminatorne zakonske ureditve pa smo lahko poslanci nenazadnje zasledili in jih tudi obravnavali v zadnjih treh poročilih Varuha za človekove pravice iz leta 2017, 2018 in 2019. Spoštovani! v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke si že dlje časa aktivno prizadevamo, da se takšna nepravična in diskriminatorna zakonska ureditev za te kategorije zavarovancev oziroma upokojencev tudi popravi, zato bomo danes ta predlog oziroma popravek pokojninskega zakona seveda tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane poslanke, poslanci! Predlagatelj novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju predlaga, da se dokupljena doba za študentska in vojaška leta, ki je bila dokupljena pred 31. 12. 2012 po takrat veljavnih predpisih, šteje v pokojninsko dobo brez dokupa, enako kot se šteje doba prostovoljnega zavarovanja ob pogoju plačila prispevkov. Predlagajo tudi, da se tistim, ki so se že upokojili z nižjo odmerjeno pokojnino zaradi neupoštevanja študentskih in vojaških let v pokojninsko dobo, njihova pokojnina odmeri na novo na podlagi njihove zahteve. Poleg tega se tudi predlaga, da se na novo odmeri pokojnina nekdanjim zavarovancem iz kmetijske dejavnosti na podlagi zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju iz leta 1983, in sicer v višini vplačanih prispevkov. Socialni demokrati bomo spremembe zakona podprli, pri čemer bomo podprli tudi amandma Levice, saj menimo, da je pri izenačevanju pokojninskih dob potrebno upoštevati tudi tiste, ki so se v obvezno pokojninsko zavarovanje prostovoljno vključili po starem zakonu, se pravi ZPIZ-1, in so nepretrgoma plačevali prispevke tudi po uveljavitvi novega zakona ZPIZ-2. Pri tem pa moramo izpostaviti določene pomisleke oziroma skrbi ob sprejemanju teh sprememb zakona. Prvič, predlagatelj zakona navaja zgolj pavšalne finančne posledice predlaganih sprememb zakona, saj so le-te odvisne od ponovnega izračuna nove višine pokojnin za vsakega posameznega uživalca posebej. Skrbi nas tudi, da so predstavniki pristojnega Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti v razpravi o noveli zakona na matičnem delovnem telesu namenili zelo malo časa za predstavitev mnenja ministrstva do predlagane spremembe in skoraj nobene besede o finančnih posledicah novele zakona, ki je danes pred nami. Na nek način bi lahko rekel, da tudi razumemo mnenje Ekonomsko-socialnega sveta, ki ima do vsega skupaj neke pomisleke, ter Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki prav tako opozarja, da se je v prihodnje potrebno izogibati takšnim parcialnim spremembam tako pomembnega sistema, kot je pokojninski, saj takšen način spreminjanja sistema pogosto povzroči novo krivico ali sproži neenakost znotraj iste skupine upravičencev do posamezne pravice. Zato se strinjamo s tistimi, ki menijo, da je v prihodnje treba zagotoviti izenačitev vseh dob v okviru obsežnega in sistematičnega posega v pokojninski sistem. Zavzemamo se tudi, da se za prihodnje spremembe pokojninske reforme poskuša najti čim širše družbeno soglasje socialnih partnerjev in vseh drugih deležnikov v pokojninskem sistemu. Kljub temu pa, kot že rečeno, spremembe podpiramo, ker odpravljajo določene krivice in neenakosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23. 9. 2020. Ker sta amandmaja Poslanske skupine Levica k 1. in 4. členu vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 1. in 4. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Kolega Miha Kordiš.
Hvala za besedo. Čisto tehnično vzeto, je zakonodaja, ki ureja pokojnine in delovanje Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje precej kompleksna, precej štorasta. Poskušal sem jo nekje v kategorijah zakonske latovščine predstaviti v stališču poslanske skupine, pa jo bom sedaj poskušal predstaviti še nekolikanj bolj preprosto, da bo lažje razumljivo. Pod določbami Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je bilo možno pokojninsko dobo dokupiti. Nekdo, ki dela, ima pogodbo o redni zaposlitvi, se mu prispevki odvajajo od plače, blagajna zavoda se polni, pokojninska doba takemu zavarovancu teče. Nekoliko drugače je, če se nekdo znajde v statusu, kjer redne pogodbe o zaposlitvi oziroma zaposlitve same nima. V takem slučaju prispevkov ne odvaja, vsaj ne na tak način, niti mu na tak način ne teče pokojninska doba. Zato so se v primerih, ko so se znašli med brezposelnimi, nekateri zavarovanci odločili, da bodo svojo pokojninsko dobo dokupili oziroma da se bodo prostovoljno kot samoplačniki vključili v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da kljub temu da so brezposelni, še vedno lahko pričakujejo enake, normalne pogoje za odhod v pokoj. Potem se je pa leta 2012 spremenila pokojninska zakonodaja in to dokupovanje se zavarovancem ni več upoštevalo pri njihovih pričakovanjih za pokojnino. S tem ne bi bilo nič kaj dosti narobe, če bi država te samoplačnike obvestila in jih opozorila, da njihova prostovoljna vplačila praktično ne štejejo več oziroma ne veljajo več tako, kot so, za normalen odhod v pokoj. Pa se to ni zgodilo. In ljudje so še kar naprej vplačevali, vplačevali pa vplačevali, čeprav se jim to nikamor ni štelo in se jim ni nikjer priznavalo. Krivica, velika krivica, ki jo v Levici poskušamo ob tej priložnosti sprememb Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju popraviti, s tem da smo predložili amandma na zakon. Da se torej tudi tej kategoriji zavarovancev, ki so kot samoplačniki vplačevali za normalen odhod v pokoj, pa se jim zaradi spremembe zakonodaje tega ni več štelo, njihova vplačila vseeno priznajo. Bilo bi prav in bilo bi pošteno. Pri prejšnji obravnavi tega zakona naš amandma ni dobil podpore, ampak ni je dobil zaradi povsem tehničnih zadreg v postopku, ker če bi bil naš amandma sprejet, pomeni, da nek drug amandma, mislim, da od SDS, ne bi mogel iti skozi, ker je pač tak postopek, povsem tehnično. Zato tudi takrat nismo kaj dosti ropotali. Bolj je pomembno, da se na vsebinski ravni v Državnem zboru zavedamo, da to nepriznavanje vplačevanja za normalen odhod v pokoj obstaja kot krivica in da je to krivico treba popraviti. Jaz upam, da se lahko danes na tej obravnavi nadejamo, da bo naš amandma sprejet, da bo dobil podporo in da bo ta krivica odpravljena. SDS je podporo že napovedal, upam, da se bodo v razpravi javile tudi ostale poslanske skupine in svojo podporo prav tako potrdile. Danes nas čaka še glasovanje. Preden do tega glasovanja pridemo, bi rad vedel, pa bi rad, da v razpravi razčistimo, za kaj gre pri našem amandmaju, če ima kdo od vas, kolegice in kolegi, še kakšno vprašanje, karkoli. In da imamo pripravljeno zadostno število glasov, da ta amandma sprejmemo in krivico do te skupine upokojencev popravimo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Mag. Andrej Rajh, izvolite.
Hvala. Bom relativno kratek. V Poslanski skupini SAB se zavzemamo za odpravo vseh krivic, ki so se zgodile upokojencem, in odpravo vseh varčevalnih ukrepov. Žal se vsi varčevalni ukrepi za upokojence niso odpravili in v tej luči tudi pozdravljamo predlog predlagatelja, da se te določene krivice in nejasnosti, o katerih se je vrsto let razpravljalo, da se je ta gordijski vozel končno presekal in nekako razrešil. Bi pa vseeno v tej luči radi izpostavili eno dilemo. Vlada najavlja spremembo davčne zakonodaje, kjer razbremenjuje gospodarstvo in ljudi, torej zmanjšuje prihodke v proračun, na drugi strani pa iz tega proračuna popravlja krivice, kar je sicer prav. Ampak vseeno bi jaz v tej luči rad opozoril na to diskrepanco, če nekje daješ, nekje jemlješ, in te zadeve niso usklajene ali pa so kontradiktorne, lahko v kakšni bližnji prihodnosti nastane problem. V Poslanski skupini SAB vsekakor tem predlogom, ki so za dobrobit upokojencev, ne bomo nasprotovali. Opozarjamo pa, da je odgovornost Vlade, da poskrbi, da bodo te zadeve tudi v prihodnje vzdržnejše, še posebej na prihodkovni strani, kjer na ves glas nekako razglaša, da bo razbremenila gospodarstvo, torej zmanjšala davke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Mojca Žnidarič, izvolite.
Hvala za besedo. Kot sem napovedala v stališču, bom zakon tudi sama podprla. Vedno smo govorili oziroma vemo, da je ključni cilj pokojninske blagajne oziroma da temelji na vplačanih prispevkih. Zato bom najprej začela s temi kmečkimi zavarovanci. Strinjam se, če so vsi plačevali enako, da morajo potem tudi vsi biti enako tretirani, kljub temu da so takrat imeli neke druge pravice oziroma obveznosti pri zavarovanjih, da so potem nekatere razporedili v ožji obseg, nekatere v širši. Se pravi, zdi se mi, da zdaj s to zadevo rešujemo to krivico, ker če so plačevali enako, morajo biti enako tretirani in prav je, da se potem vsi skupaj štejejo za širši obseg. Tukaj me je mogoče edino to malo zmotilo, da ti zavarovanci morajo sami v roku šestih mesecev dati vlogo na ZPIZ. Vprašanje je, ali bodo vsi potem imeli te informacije, ampak po drugi strani pa tudi razumem, ker naj ne bi ZPIZ imel teh podatkov, kdo dejansko so ti zavarovanci. Ker pri vseh ostalih, kot smo slišali, ki so si delovno dobo dokupili, jim bo ZPIZ avtomatsko v roku šestih mesecih potem preračunal višino pokojnin. Poudarila bi še enkrat to, da je naša poslanska skupina Stranke modernega centra že leta 2017, ko se je v bistvu reševala ena skupina ljudi, tisti, ki so si prostovoljno plačevali pokojninsko dobo, in se je potem z zakonom uredilo, da se je vsem tistim, ki so si plačevali do 31. 12. 2012, štela ta doba kot pokojninska doba brez dokupa, so že takrat naši kolegi opozarjali na to, da se delajo določene dodatne krivice. Po tistem je ta civilna iniciativa za dokup dobe postala še močnejša in imela dodatne argumente. Jaz se z njimi strinjam, da so vztrajali naprej, da se potem tudi vsem tistim, ki so si pokojninsko dobo dokupili do 31. 12. 2012, da se potem tudi njim prizna. Jaz sem takrat bila na drugi strani, v službi, kjer sem se srečevala s temi ljudmi. Ti ljudje, ki so si dokupili delovno dobo, so dali zelo visoke zneske za to delovno dobo, pa to niso bili samo bogati ljudje, kot nekateri mislijo, da so si študij ljudje dokupovali. Nekateri so namesto odpravnin se strinjali, da jim podjetje plača, dokupi na primer vojaščino in podobno. Tako da sem v bistvu danes vesela, da se rešuje ta zadeva in da dejansko odpravljamo te krivice. Če se spomnimo, je tudi varuh človekovih pravic na to opozarjal. V zadnjem poročilu je zapisal, da če jim te dobe ne bomo priznali kot delovne dobe, da se jim naj sredstva vrnejo. Sem vesela, da se bo ta zadeva rešila. Glede amandmaja Levice pa imam en pomislek. Sem enakega mnenja, kot je tudi stališče ministrstva za delo. Se pravi, če bi tem zavarovancem, ki so si plačevali pokojninsko dobo, dali neko prehodno obdobje, da bi jim pustili do prve prekinitve oziroma najdlje do 31. 12. 2013, bi pa potem spet naredili neko razliko, neenakost. Pri teh, ki so si dokupili dobo, gremo torej na točen datum 31. 12. 2012. S 1. 1. 2013 se jim več ne prizna pokojninska doba brez dokupa, kajti takrat je začel veljati zakon ZPIZ-2, ki je jasno razločeval te različne dobe, delovno, pokojninsko dobo brez dokupa in ostale. Tako da mislim, da je najbolj pravično vseeno, kljub temu da bi seveda želeli odpraviti čim več krivic, da je najbolj pravično, da ostane, da se pri vseh, tako tistih, ki so si pokojninsko dobo plačevali, kot tistih, ki so si dokupili, ostane meja ta datum 1. 1. 2013. Takšno je moje mnenje, zato danes tega amandmaja Levice nimam namena podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo. Naj objasnim, kje je problem. Za kategorijo zavarovancev, ki je sama plačevala za svojo penzijo takrat, ko so se znašli med brezposelnimi, je problem upoštevanja teh njihovih vplačil do 31. 12. 2012 oziroma 1. 1. 2013 že rešen. To se je naredilo v prejšnjem mandatu. Ampak obstaja en hakeljc. Ko se je spremenila zakonodaja, da se te pokojninske dobe prekvalificirajo in da po določenem datumu vplačila ne veljajo več, o tem teh zavarovancev nihče ni obvestil. Nihče. Ne katerokoli ministrstvo, ne Zavod za invalidsko in pokojninsko zavarovanje. In seveda so ljudje v pričakovanju še pokojnin po starem vplačevali naprej. Saj običajen človek v tej državi res nima časa v življenju, da bi na drobno bral vsako zakonodajo, kaj šele neko pokojninsko zakonodajo z nekimi blizu 400 določbami. In tukaj niso ti ljudje kot posamezniki zagazili, niso oni naredili napake ali karkoli takega. Ne, inštitucija, država jih je pustila na cedilu. In zdaj reči zelo administrativno, da vsa tista plačila, ki so bila dana do leta 2013, bomo upoštevali, tista vplačila, ki so prišla kasneje, pa ne, mislim da je, milo rečeno, nedostojno. Milo rečeno nedostojno. Še posebej, ker v Levici v svojem amandmaju vključujemo tudi določbo – varovalko, če želite, da se priznavajo tem zavarovancem vplačila tudi po 1. 1. 2013 do njihove prve prekinitve. Verjetno je to neko obdobje med tem, ko je zakon stopil v veljavo, in tem, da je novica te zavarovance, samoplačnike za pokojnine o tem, da njihova vplačila padajo v prazno, dosegla. Če je pa v tej skupini zavarovancev kakšen primer, ki je plačeval potem tudi po začetku 2013, nekje vmes nehal vplačevati za svojo pokojninsko dobo, nato pa spet začel vplačevati, pa lahko z razumno gotovostjo govorimo o špekulaciji. Zato mi pravimo, da naj se priznajo plačila samo do prve prekinitve. To je pošteno. Če tega ne naredimo, je stvar približno takšna, kakor da si ti prišel v gostilno, naročil si svoj obrok, tega obroka nikoli nisi dobil, potem so te pa lačnega postavili pred vrata. Seveda to ne gre. Ne gre v restavraciji, še posebej pa se ne sme tako delati na področju socialne države. Pa ravno tukaj kjer gre za ljudi, ki niso imeli ne vem kakšnih plač. Pretežno število tistih, ki so se odločali za samoplačništvo, to je bilo sredi gospodarske krize, delovna mesta izginjajo, podjetja se potapljajo, so bili brezposelni. Pa so se kljub svoji brezposelnosti odločili, da jih to ne bo oviralo pri normalnem odhodu v penzijo, zato so plačevali. Nato se je država premislila, kako naj izgleda penzijski sistem, ni jim nič povedala in oni so še naprej plačevali, dali denar iz svojega žepa, od ust so si ga trgali in nato ugotovili, da so v resnici ostali praznih rok. Nekam si dal denar, nazaj niso dobil pa nič oziroma niso dobil tega, kar si pričakoval. To seveda ne gre. Če sem prav razumel gospoda Rajha iz Stranke Alenke Bratušek, se lahko tam nadejamo podpore za naš amandma, vmes mi je prišepnil še gospod Koprivc iz SD, da so oni tudi za to stvar in da se gre nadejati podpore. SDS je pa že na prejšnji obravnavi nekako povedal, da tudi oni vidijo, da je to problem, da to je krivica, da bodo prispevali glasove. Upam, da se najdejo še kakšni od Nove Slovenije, recimo, pa seveda od vseh ostalih koalicijskih stranke, tudi Desusa. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Jožef Lenart ima besedo za razpravo.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. S Predlogom zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v poslanski skupini predlagamo rešitve za odpravo krivic dvema skupinama zavarovancev oziroma upravičencev do pokojnine. Gre pa med drugim tudi za kmečke upokojence, in sicer za izredno ranljivo skupino ljudi, ki so včasih obdelovali manjše kmetije, danes pa so že preveč oslabeli, da bi jih lahko, pa tudi donosnost takih kmetij je slaba. S tem želimo predvsem odpraviti krivice, ki so jih dejansko doživele osamele starejše kmetice, vdovci, kmetje, samski starejši moški na kmetijah. Primeri s terena so nam povedali, da dejansko za plačevanje od leta 1972 do 2009 se dogaja, da ljudje dobivajo kljub plačevanju v ZPIZ 200 evrov, nekateri 250 in tako naprej. Tukaj dejansko moramo poslanci vedeti, kaj je prav. Zaradi tega je tudi Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke to že nekajkrat vložila in ker ni bilo takrat posluha, upam, da bo tokrat posluh, kot je bil na odboru, imamo tudi pozitivni feedback, da bo zakon šel skozi. Amandmaje, kot so dejansko bili na odboru sprejeti, bomo znova tukaj tudi potrdili, vsaj z moje strani. Potem pa amandmaji sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe, tisto, kar je zahtevala, se je odpravilo. Naš predlog podpira Državni svet, potem ZDUS je dal tudi neke pozitivne poglede na njega, potem pa, verjemite mi, tudi kmečki upokojenci z najnižjimi pokojninami bi ga podpirali, če bi bili danes z nami. Hvala.
Hvala lepa. Ima še kdo interes razpravljati? Ne vidim več interesa, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je pol ure po končani 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O JAMSTVENEM IN PREŽIVNINSKEM SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 26 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Anji Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, državljanke in državljani! Name se je so se pravzaprav obrnili razočarani starši z vprašanjem, zakaj država dovoli in ne pomaga tistim staršem in otrokom, ki so oropani plačila preživnine enega od staršev in jih s tem dela še bolj drugačne. Ena od mam mi je napisala: »Že tako nam je zelo hudo, velikokrat smo stigmatizirane, vendar zakaj moj otrok ne dobi preživnine ves čas svojega šolanja.« Spoštovani, res je, le zakaj je tako? Preprosto. Zato ker smo se očitno v fazi priprav tega zakona morda premalo posvetili tudi nekim podrobnostim, ki pa ključno na koncu vplivajo na otroke, na tako imenovane enostarševske družine, in nenazadnje tudi na njihov razvoj. Ti otroci so že tako in tako velikokrat prizadeti. Imajo takšne in drugačne posledice zaradi razmer, ki so jih preživeli in jih živijo. Zakaj morajo biti drugačni? Ni potrebno. Zato sem zelo vesela, da smo na odboru, ki ga vodi moja kolegica Eva Irgl, sprejeli Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o jamstvenem in preživninskem skladu republike Slovenije. Pravzaprav skoraj vse poslanske skupine smo ta predlog sprememb podprle. Zakaj pravzaprav gre? Gre za to, da danes otroci, ki jim eden od staršev ne plačuje preživnine, le-to nadomešča preživninski sklad. Vendar pa tem otrokom sklad nadomešča ta sredstva zgolj do 18. leta. Medtem ko tisti starši, ki plačujejo preživnino za svoje otroke, pa morajo le-to plačevati do vključno 26. leta oziroma, bom bolj natančna, dokler se šolajo, dobivajo preživnino, in to najdlje do 26. leta. Otroci, ki pa dobivajo to nadomestilo iz preživninskega sklada, pa zgolj do 18. leta. Zakaj drugorazrednost? Nobene potrebe ni za to. In dejstvo je, da nas na nek način tudi Vlada s svojim mnenjem ni prepričala. Priporočilo odbora ministrov pri Svetu Evrope, ki je leta 1982 sprejel priporočila, ne govori o tem, do kdaj naj se izplačujejo preživnine iz preživninskih skladov. Zgolj govori o tem, da so v prvi vrsti odgovorni starši, in s tem se zagotovo vsi strinjamo. Vendar pa žal nimamo vseh odgovornih staršev. Kadar tega ni, takrat mora poseči vmes država. Zakon ni obsežen, je kratek, ampak rešuje pa neskladje oziroma drugorazrednost naših otrok. Ni prav, da jih delimo na prvo- in drugorazredne. Govorim o otrocih, ki dobivajo preživnino na tak in drugačen način. Pomagajmo jim, da se bodo lahko izobrazili. Pomagajmo jim, da bodo težko obdobje svojega življenja preživeli čim bolj kakovostno in predvsem da bodo imeli občutek, da niso pozabljeni, da država ni pozabila na njih. Še enkrat iskrena hvala vsem poslanskim skupinam, ki so ta predlog sprememb podprle. S tem smo nekako tudi v Državnem zboru dokazali, da lahko stopimo skupaj takrat, ko gre za naše otroke. In tokrat gre za naše otroke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predstavnici Evi Irgl. Izvoli.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 21. redni seji obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o Javnem jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika. Njena predstavnica pa je povedala, da vloženi amandmaji v pomembnem delu sledijo njihovim pripombam, in opozorila, da bi lahko poseg v le dva od členov veljavnega zakonskega besedila, predlagan z namenom podaljšanja upravičenosti do nadomestila preživnine, pomenil necelovito in nedosledno pravnosistemsko ureditev. Vlada v svojem mnenju, ki ga je na seji odbora predstavil njen predstavnik, predloga zakona ni podpirala. Menila je, da pravice otrok v primeru neplačevanja preživnin s strani preživninskih zavezancev, to je pravica do nadomestila preživnine, ustrezno ureja Zakon o Javnem štipendijskem, razvojnem, invalidskem in preživninskem skladu Republike Slovenije in da je le-ta v skladu s priporočilom Odbora ministrov pri Svetu Evrope. Prav tako pa proračunska sredstva za predlog zakona v proračunu Republike Slovenije za leti 2020 in 2021 niso zagotovljena. V krajši razpravi, ki je sledila uvodnim predstavitvam na odboru, je bilo izpostavljeno, da morajo tudi otroci, stari od 18 do 26 let, pridobiti pravico do preživnine, in to predvsem zaradi razbremenitve mnogih enostarševskih družin, kjer en starš, kot je bilo že prej s strani predlagateljice povedano, skrbi za otroka, od drugega pa zaradi različnih razlogov le-ta ne prejema preživnine. Sklad bi tako omogočil dokončanje izobraževanja otroku, ki že tako večkrat živi v šibkejšem socialnem okolju. V nadaljevanju sta bila glede tega predstavljena dva predloga sklepov, ki pa nista prejela zadostne podpore. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je potem sprejel amandmaje Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k naslovu zakona ter k 1., 3. in 4. členu in na koncu glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Pripravljen je dopolnjeni predlog. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade Mateji Ribič, državni sekretarki Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Danes smo pred vami s predlogom zakona, ki se nanaša na spremembo ureditve nadomestila preživnine. V Sloveniji ima otrok v primeru neplačevanja preživnin s strani preživninskih zavezancev pravico do nadomestila preživnine, ki jo ureja Zakon o Javnem štipendijskem, razvojnem, invalidskem in preživninskem skladu Republike Slovenije. Po veljavni ureditvi ima pravico do nadomestila preživnine otrok, ki izpolnjuje z zakonom določene pogoje in ki še ni star 18 let. Pravica do izplačila nadomestila preživnine po veljavni ureditvi traja do dopolnjenega 15. leta starosti oziroma 18. leta starosti otroka, če ni v delovnem razmerju. Po predlagani spremembi se spreminjajo pogoji za uveljavitev pravice do nadomestila preživnine in čas trajanja pravice do nadomestila preživnine. Po predlogu zakona pravico do nadomestila preživnine lahko uveljavi tudi otrok, starejši od 18 let, pravico do izplačila nadomestila preživnine pa traja, dokler traja preživninska obveznost, če upravičenec ni v delovnem razmerju. Vlada Republike Slovenije se s predlogom zakona ne strinja, saj ocenjuje, da je veljavna ureditev ustrezna in da je tudi v skladu s priporočilom Odbora ministrov pri Svetu Evrope, ki je leta 1982 sprejel priporočilo, v katerem poudarja, da so za preživljanje otrok v prvi vrsti odgovorni starši, vendar pa mora država posredovati, kadar starši tega ne storijo. S priznanjem pravice do nadomestila preživnine država poskrbi za socialno varnost najranljivejše skupine prebivalstva, to je otrok oziroma oseb, ki še niso dopolnile 18 let starosti, razen v primeru, da je oseba že prej pridobila popolno poslovno sposobnost. Ker otroci niso poslovno sposobni, jih v pravnem prometu zastopajo njihovi zakoniti zastopniki, to je starši ali skrbniki. Pravica do nadomestila preživnine, kot jo ureja veljavni zakon, torej do 18. leta starosti, predstavlja tudi uresničitev 54. člena Ustave Republike Slovenije, po katerem je staršem naložena dolžnost vzdrževanja svojih mladoletnih otrok. Tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije je v eni izmed svojih odločb zavzelo stališče, da Ustava Republike Slovenije v 54. členu ne govori o pravicah polnoletnih otrok. Ko posameznik dopolni starost 18 let, postane poslovno sposoben, kar pomeni, da samostojno uveljavlja svoje pravice in skrbi za svoje koristi. Odrasle osebe same v sodnem izvršilnem postopku od preživninskega zavezanca uveljavljajo izpolnitev preživninske obveznosti. Če v postopku niso uspešne, jim pomoč nudi država na drug način, in sicer s sistemom socialnega varstva v obliki denarnih izplačil za tiste osebe, ki ne presegajo premoženjskega cenzusa in izpolnjujejo druge pogoje za dodelitev posamezne pravice. Pri preživnini gre za civilno razmerje med preživninskim zavezancem in preživninskim upravičencem. Država zaradi varstva koristi otrok vstopi v to razmerje pri mladoletnih otrocih, sicer pa ni razloga, da bi država v civilna razmerja vstopala tudi v drugih primerih. Kot izhaja tudi iz prikaza ureditve v drugih pravnih sistemih, ki so ga v predlogu zakona navedli predlagatelji, ima zgolj Švedska ureditev, po kateri nadomestilo preživnine lahko prejemajo tudi polnoletne osebe do starosti 20 let ob pogoju rednega šolanja, Republika Avstrija ima čas trajanja prejemanja nadomestila preživnine omejen na dobo petih let. Po petih letih je treba vložiti nov zahtevek. V Zvezni republiki Nemčija pa ima pravico do nadomestila preživnine otrok, ki še ni dopolnil starosti 12 let. Poudarjamo tudi, da proračunska sredstva za predlog zakona v proračunu Republike Slovenije za leti 2020 in 2021 niso zagotovljena. Zaradi kratkega roka uveljavitve predlagane spremembe je potrebno opozoriti tudi na organizacijske težave Javnega štipendijskega, razvojnega, invalidskega in preživninskega sklada Republike Slovenije in na dejstvo, da je potrebno uskladiti tudi podzakonski predpis, ki ureja postopek uveljavitve pravice do nadomestila preživnine. Nenazadnje pripominjamo, da je tudi Zakonodajno-pravna služba podala mnenje, da poseg v le dva od členov veljavne ureditve pomeni necelovito in nedosledno pravno sistemsko ureditev ter da bi bilo potrebno predlog zakona dograditi z ureditvijo dodatnih postopkov preverjanja upravičenosti do nadomestila preživnine, vanj pa vključiti tudi spremembe drugih zakonskih določb, katerih vsebina je prilagojena veljavnim časovnim okvirom trajanja pravice. Iz vseh navedenih razlogov Vlada Republike Slovenije vsebine predloga zakona ne more podpreti.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci pozdravljeni! V Levici bomo podprli predlog, ki tudi za otroke oziroma mladostnike med 18. in 26. letom predvideva pravico do nadomestila preživnine, če za njih velja obveznost preživljanja. Če so starši svoje otroke dolžni preživljati tudi po 18. letu, pa preživnine ne plačujejo, naj sklad tem osebam pomaga na enak način, kot to velja za otroke do 18. leta. Torej naj v njihovem imenu iztirja neplačane preživnine ter izplačuje nadomestila. To bo razbremenilo mnoge enostarševske družine, kjer starš skrbi za mladoletnika, ki se še šola, od drugega starša pa ne prejema preživnine. Glede na slabo socialno sliko teh tipov družin, je primerno, da sklad tudi v teh primeri vstopi, izplača nadomestilo in v pogosto zapletenih in napetih, neredko tudi nasilnih medosebnih odnosih prevzame vlogo upnika. S tem bi sklad pomagal zagotavljati otrokovo pravico do nemotenega razvoja, kar vključuje tudi dokončanje izobraževanja. V Levici smo ta predlog podpirali, še ko ga je SDS predlagal iz opozicije. Hkrati smo nasprotovali predlogu stranke SDS, ki je ta zakon meseca marca umaknila z dnevnega reda. Pravica do nadomestila preživnine za mladoletnike bi morala biti sprejeta krepko pred poletjem, pa je SDS ob vstopu v vlado ta zakon umaknil z dnevnega reda. V Levici smo na obravnavi na odboru opozorili tudi na nekatere druge probleme in nepravičnosti glede izplačevanja preživnin, zapletenih postopkov uveljavljanja pravic na skladu ter nepravičnih upoštevanj neplačanih preživnin pri odmeri denarne socialne pomoči. Revnim staršem se namreč sodno odmerjena preživnina, ki jo drugi partner ne plačuje, upošteva kot fiktivni dohodek, kar pomeni nižjo socialno pomoč. Ko starš končno uspe izterjati neplačano preživnino, pa se ta lahko zopet upošteva kot dohodek in zniža višino denarne pomoči. To med revnimi predvsem enostarševskimi družinami povzroča velike stiske. Poleg nepravične obravnave v sistemu socialnega varstva so postopki izterjave preživnin ter uveljavljanja pravice do nadomestila za mnoge neznosno zapleteni, čustveno obremenjujoči in pogosto se zgodi, da družina, ki je oškodovana, enostavno odstopi od tega, kar mnogi imenujejo boj za preživnino. Temeljni problem je namreč v tem, da mora upravičenec oziroma njegov zakoniti zastopnik sam sprožiti postopek izvršbe na sodišču proti dolžniku. Zato je škoda, da poslanci niste podprli predlogov sklepov, da Vlada pripravi predlog sprememb zakonodaje na tem področju, ki bi preprečile dvakratno upoštevanje preživnin pri odmeri denarne socialne pomoči in bi olajšale postopke izvršb na sodišču za upravičence do preživnine ter postopke za pridobitev nadomestila pri skladu. Z zavedanjem, da veliko težav ostaja vseeno nerešenih, bomo v Levici predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Tadeja Šuštar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Hvala za besedo. Predlog zakona predvideva, da bi Javni štipendijski, razvojni, invalidski in preživninski sklad Republike Slovenije nadomestilo preživnine izplačeval tudi po dopolnjenem 18. letu starosti upravičenca, in sicer do 26. leta oziroma dokler traja preživninska obveznost, pri čemer upravičenec ne sme biti v delovnem razmerju. Država zaradi varstva koristi otrok stopi v razmerje med preživninskim zavezancem in upravičencem in izplačuje nadomestilo preživnine, kadar gre za mladoletne otroke. V primeru odraslih otrok je potreba po tovrstnem varstvu vprašljiva, saj lahko z 18. leti posameznik samostojno uveljavlja svoje pravice in tako v sodnem postopku tudi uveljavlja izpolnitev preživninske obveznosti ter v primeru neuspeha zaprosi za socialno pomoč. V predlogu zakona je samo Švedska navedena kot država, kjer lahko nadomestilo preživnine prejemajo tudi upravičenci do 20. leta, v nobeni izmed navedenih držav pa ne do 26. leta. Socialna varnost temelji na osnovni ideji solidarnosti, da skupnost zameji tveganja, ki jih posameznik sam nikoli ne bi mogel razrešiti. Vendar pa pred tem spodbujamo zavest o osebni odgovornosti posameznika za lasten socialni položaj. Po našem mnenju je za socialno varnost najprej odgovoren vsak polnoletni posameznik sam, nato njegova družina, nato njegovo delovno in bivalno okolje in nazadnje država z učinkovito zakonodajo in primernimi finančnimi viri. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih predloga zakona ne podpiramo, saj si želimo, da se mladi čim prej osamosvojijo, postavijo na svoje noge in prevzamejo odgovornost. Z dopolnjenim 18. letom starosti lahko volijo, naredijo vozniški izpit in tudi prevzemajo kazensko odgovornost. Zato verjamemo, da so mladi ob polnoletnosti dovolj odgovorni, da uveljavijo svoje pravice in dosežejo izpolnitev preživninske obveznosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Preživnina je eden izmed institutov družinskega prava, povezan zlasti s preživninskim razmerjem med otroki in starši ali med zakoncema oziroma bivšima zakoncema. Najpogosteje se z njo srečamo ob razvezi zakonske zveze, ki tako staršema kot otrokom povzroči velik stres. Hkrati pa pomeni tudi finančno obremenitev tistega starša, ki po razvezi prevzame večinsko skrb za otroka oziroma otroke. Zato preživnina marsikateremu skrbniku predstavlja razbremenitev in večini omogoča ohranitev osnovnih standardov bivanja in dejavnosti, ki jih je bil otrok vajen. Kadar eden izmed staršev obveznosti plačevanja preživnine ne izpolnjuje, v vlogo upnika stopi javni preživninski sklad, ki pred tem otroku oziroma staršu izplača nadomestilo preživnine, ki jo kasneje izterja od zavezanca. S predlagano spremembo se pravica do nadomestila širi na večje število upravičencev oziroma otrok in tako več posameznikom omogoča brezskrbnejše otroštvo ali šolanje ter hkrati rešuje marsikatero socialno stisko enostarševskih družin. Novela zakona o tako imenovanem preživninskem skladu tako zvišuje starostno mejo za upravičenost do nadomestila preživnine z 18 na 26 let oziroma do konca trajanja preživninske obveznosti. Tako bo javni jamstveni in preživninski sklad Republike Slovenije nadomestilo preživnine izplačeval tudi upravičencem, starejšim od 18 let in hkrati prevzel odgovornost subsidiarne izterjave preživnine od preživninskih zavezancev Po mnenju predlagatelja bo razširitev tega instituta tudi na polnoletne upravičence do preživnine z vidika neizpolnjevanja obveznosti delovala preventivno, hkrati pa se na tak način zagotavlja enaka obravnava vseh upravičencev do preživnine s strani državnega javnega preživninskega sklada. V Poslanski skupini SAB menimo, da je ta na videz sicer majhna sprememba eden izmed velikih korakov k cilju pravične obravnave najranljivejših skupin, zlasti otrok, zato bomo ta predlog vsekakor podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenje. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Dilem pri odgovoru na vprašanja o starševski dolžnosti preživljanja otrok na politični ravni kakor tudi v okviru pravnih pogledov po splošnem smislu definicije družine praviloma ne bi smelo biti. Starši so dolžni svoje otroke preživljati praviloma do polnoletnosti oziroma v določenih primerih tudi do popolnoletnosti. S preživljanjem naj bi se otroku zagotavljalo vse potrebno kar potrebuje za razvoj v odraslega človeka in s tem osamosvojitev. Dokler starša živita skupaj, praviloma preživljanje poteka v sklopu življenjske in družinske skupnosti. Težave pa se pojavijo po nastopu ločenega življenja staršev, ko starš, ki ne živi skupaj z otrokom, ne izpolnjuje svojih preživninskih obveznosti do svojega otroka. Neplačevanje preživninske obveznosti ogroža otrokovo dobrobit in mu znižuje kakovost življenja. Da neuspeh izterjave ne bi vplival na otrokovo korist, ki jo naša država kot visoko civilizirana, pravna in socialna država postavlja v ospredje, na pomoč priskoči javni štipendijski razvojni invalidski in preživninski sklad Republike Slovenije. Država preko tega sklada preživninskemu upravičencu zagotovi nadomestilo, sama pa vstopi v upniško-dolžniški odnos s preživninskim zavezancem. Otroku je tako zagotovljena vsaj osnovna socialna varnost, vendar v skladu s sedanjo veljavno zakonodajo zgolj do 18. leta starosti. Namen predloga zakona, o katerem pravkar govorimo, je zagotoviti preživninsko nadomestilo s strani države tudi po polnoletnosti preživninskega upravičenca, torej tudi po obdobju, ko so osebe kljub svoji odraslosti vsaj po definiciji otroka še vedno materialno odvisne od svojih staršev. Gre za mlade ljudi, ki so sicer po družinski zakonodaji že vedno preživninski upravičenci v razmerju do svojih staršev, z vidika določb zakona o javnem štipendijskem razvojnem, invalidskem in preživninskem skladu Republike Slovenije pa ne uživajo več varstva države. Bistvo preživnine polnoletnemu otroku je, da se mu vsaj z materialno preskrbljenostjo omogoči šolanje, torej da se lahko posveti izbranemu izobraževanju in da ga lahko uspešno konča ter tako postane s pridobitvijo poklica resnično samostojna odrasla oseba v celovitem pomenu besede. Ker je pravica do izobrazbe ena najpomembnejših otrokovih in človekovih pravic, sama izobrazba pa je nepogrešljiva pri uresničevanju drugih človekovih pravic, kot je na primer pravica do dela, se v Poslanski skupini Desus strinjamo, da starost otroka oziroma preživninskega upravičenca ne sme biti izločevalni moment pri upravičenosti do državnega nadomestila iz naslova neplačevanja preživnine. Predlog zakona bomo zato soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Eva Irgl bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zakon, ki ga imamo pred seboj, smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke vložili, da pomagamo izboljšati problematiko na področju preživnin. Želimo namreč, da se iz preživninskega sklada plačuje preživnina vsem, najkasneje do 26. leta starosti. Dejstvo je namreč, da se dogaja, da eden od staršev preživnine zaradi različnih razlogov ne more plačevati. Zato namesto njih to vlogo prevzema preživninski sklad, ki pa preživnine izplačuje samo osebam do 18. leta starosti. Ostali starši, ki plačujejo preživnino, pa jo plačujejo do največ 26. leta. In to želimo doseči tudi za vse tiste, ki preživnino dobivajo iz preživninskega sklada. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki ga vodim, je sprejel predlog zakona, kot smo ga predlagali v Slovenski demokratski stranki. Mene tudi veseli, da je zakon dobil to podporo, da ga danes obravnavamo na seji Državnega zbora in da se je pokazalo, da je takšno spremembo nujno potrebno podpreti. Cilj spremembe zakona pa je, kot že rečeno, bil, da zagotovimo enako obravnavo vseh upravičencev do preživnine s strani preživninskega sklada. Ves čas smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zasledovali temeljna načela, ki se nam zdijo bistvena za socialno državo, za skrb za otroke in za to, da država v zasledovanju teh načel zagotovi enako podporo otrokom in mladostnikom pri njihovem razvoju. Sklad bi tako omogočil tudi dokončanje izobraževanja otroku, ki že tako večkrat živi v šibkejšem socialnem okolju. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo zakon podprli in se tudi vsem, ki ga boste podprli, iskreno zahvaljujemo. Hvala.
Hvala lepa. Aljaž Kovačič bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Ustava Republike Slovenije v 54. členu staršem nalaga pravico in dolžnost, da svoje otroke vzdržujejo, izobražujejo in vzgajajo. Starši morajo skladno z zakonodajo svoje otroke preživljati do njihovega 18. leta starosti, v primeru nadaljnjega šolanja otroka pa tudi po polnoletnosti, vendar najdlje do otrokovega 26. leta starosti. Če eden izmed staršev ne živi v istem gospodinjstvu kot otrok, svojo obveznost do otrokovega preživljanja izpolnjuje s plačevanjem preživnine. Preživnina je eden od institutov družinskega prava in torej predstavlja obveznost staršev do svojih otrok z namenom neposredne skrbi za otroka, da bi mu omogočili ustrezne življenjske razmere, potrebne za njegov razvoj, šolanje in strokovno izobraževanje glede na njegove sposobnosti, nagnjenje in želje. V primeru, ko starši ne izpolnjujejo svoje odgovornosti preživljanja otrok, posreduje država. Eden izmed staršev oziroma zavezanec je preživnino dolžan plačevati na podlagi sodbe oziroma sklepa sodišča ali na podlagi dogovora med staršema na centru za socialno delo. Če kljub temu preživnine ne plačuje, lahko upravičenec, torej otrok prejema nadomestilo preživnine, s čimer se mu zagotovi osnovna socialna varnost. Nadomestilo izplača Javni štipendijski, razvojni, invalidski in preživninski sklad Republike Slovenije, ki od zavezanca nato terja vračilo nadomestila. Po trenutni ureditvi je otroku nadomestilo preživnine zagotovljeno le do njegove polnoletnosti, kljub temu da imajo starši dolžnost otroka, ki po polnoletnosti nadaljuje šolanje in ni zaposlen, preživljati do 26. leta. To pomeni, da številni otroci po dopolnjenem 18. letu starosti ne prejemajo več nadomestila preživnine, s čimer se ureditev oddaljuje od namena preživninske odgovornosti. To je, da se otrok, tudi polnoleten, lahko v celoti posveti izobraževanju. Otroci, katerih starši ne izpolnjujejo svoje preživninske obveznosti, so tako postavljeni v slabši položaj v primerjavi z njihovimi vrstniki, ki jih starši vzdržujejo, saj jim ni zagotovljena osnovna socialna varnost, kar večkrat prevede do situacije, ko so ti primorani poskrbeti za lastno preživetje, posledično pa ne zaključijo študija. S predlogom zakona bomo omogočili nadomestilo preživnine otrokom, kjer starši ne plačujejo preživnine, do njihovega 26. leta oziroma dokler traja preživninska odgovornost. Predlog zakona bomo v LMŠ podprli.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice, kolegi! Predlagatelj novele Zakona o jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije predlaga, da se podaljša možnost uveljavljanja pravice do nadomestila preživnine do dopolnjenega 26. leta starosti, pri čemer ne omejuje časa sprejemanja in nadomestila preživnine. S spremembo zakona bi torej omogočili, da bi do nadomestila zaradi neplačane oziroma neizterjane preživnine postal upravičen otrok tudi po dopolnjeni polnoletni starosti osemnajstih let, če bi bil vpisan v srednješolsko ali višješolsko izobraževanje in ne bi bil zaposlen ali vpisan v evidenco brezposelnih oseb. Do nadomestila za neplačano preživnino so namreč po trenutni zakonodaji upravičeni vsi otroci do dopolnjenih 18 let. Ko dosežejo polnoletnost, do nadomestila niso več upravičeni, kljub temu da so v skladu s 183. členom Družinskega zakonika starši še vedno dolžni plačevati preživnino svojemu otroku, dokler se le-ta redno izobražuje in ni zaposlen ali je vpisan v evidenco brezposelnih oseb do dopolnjenega 26. leta starosti. Po podatkih preživninskega sklada je v januarju letošnjega leta nadomestila za neplačano preživnino prejemalo 3 tisoč 313 otrok, pri čemer je več kot polovica teh otrok starih nad 14 let. Na žalost pa se število odprtih terjatev preživninskega sklada iz leta v leto povečuje. Junija 2019 je sklad imel odprtih terjatev za starše, ki niso plačali preživnine, v višini slabih 57 milijonov evrov, kar je bilo za 2 % več kot konec leta 2018. Število terjatev, ki se jih ne da izterjati, se povečuje, ker so starši, ki ne plačujejo preživnine, bodisi nezaposleni ali pa imajo plačo nižjo, kot je nanjo mogoče poseči z izvršbo. Večina tudi nima nobenih prihrankov ali premoženja, v posameznih primerih je starš brezdomen, v zaporu ali preseljen v tujino na neznani naslov. V obzir je potrebno vzeti tudi dejstvo, da je izterljivost neplačanih preživnin že v samem začetku otežena, saj mora zakoniti zastopnik že pred vložitvijo zahteve za nadomestilo za neplačano preživnino na preživninski sklad sam poskusiti izterjati preživnino od starša, ki jo je dolžan plačevati. Če starš ni bil uspešen in je vložil zahtevo za nadomestilo za preživnino, se takšna terjatev od začetka tretira kot slaba. Socialni demokrati bomo novelo zakona podprli, opozarjamo pa na nedorečenost novele zakona, ki lahko povzroči še več zmede in birokratskih zapletov. Napačen naslov zakona niti ni glavni problem te novele, veliko večjo težavo lahko pri izvajanju spremembe zakona povzroči nedorečenost postopka preverjanja upravičenosti do nadomestila preživnin po 18. letu starosti, saj otrok postane polnoleten, s tem pa tudi samostojna stranka v postopku. Skrbi nas, da je zakon napisan na način, ki ne omogoča izvajanje cilja, ki ga zasleduje predlog, to je, da bi do nadomestil za neplačano preživnino bili upravičeni tudi otroci, ki izpolnjujejo pogoje po Družinskem zakoniku do dopolnjenega 26. leta starosti. Hvala.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Javni štipendijski, razvojni, invalidski in preživninski sklad Republike Slovenije je bil ustanovljen z namenom poravnave obveznosti iz naslova pravic delavcev v primeru insolventnosti delodajalca in iz naslova pravic otrok v primeru neplačevanja preživnin ter z namenom spodbujanja razvoja zaposlovanja invalidov in ohranjanja delovnih mest invalidov. Danes sprejemamo pomembno novelo, ki se dotika enega od naštetih področij. Zakonodajni namen Zakona o javnem štipendijskem, razvojnem, invalidskem in preživninskem skladu Republike Slovenije je bil torej povečati socialno varnost določene kategorije oseb, otrok, ohraniti in okrepiti preživninsko odgovornost preživninskih zavezancev ter zaostriti in pospešiti izterjavo preživninskega dolga. Po dosedanji ureditvi je do nadomestila preživnine upravičen le otrok, ki še ni dopolnil 18 let starosti. To pomeni, da do finančne zaščite in nadomestne izterjave preživnine, niso upravičeni otroci oziroma osebe, starejše nad 18 let, ki se še vedno redno šolajo in niso zaposlene. Z novelo Zakona o javnem štipendijskem razvojnem invalidskem in preživninskem skladu Republike Slovenije, ki jo danes obravnavamo, se predlaga sprememba starostne meje za upravičenost do nadomestila preživnine z 18 let na 26 let oziroma dokler traja preživninska obveznost. S tem bi sklad prevzel subsidiarno izterjavo tudi za preživnine otrok, starejših od 18 let, in posledično bi takšen institut deloval preventivno, tudi v smeri preprečevanja neplačevanja preživnin za tiste otroke, ki se šolajo in so starejši od 18 let. Predlagana novela naslavlja torej vsaj dva pomembna vidika socialne ogroženosti. Prvi se nanaša na razbremenitve številnih enostarševskih družin, kjer en starš skrbi za otroka, drugi starš pa ne plačuje preživnine. Te družine so pogosto materialno šibkejše, kar ima lahko nepopravljive posledice za razvoj otrok in njihovo prihodnost. Drugi vidik je vidik samega otroka, kateremu bi s predlagano spremembo tudi po 18. letu starosti omogočili nemoteno dokončanje šolanja in realizacijo njegovih potencialov. S predlagano spremembo bi tudi pri polnoletnih otrocih omogočili prehod terjatev na sklad in posledično vstop sklada v razmerju do preživninskega zavezanca v položaj otroka kot upnika. Tudi polnoleten otrok bi na tak način dobil pravočasno preživnino v obliki nadomestila od sklada, in kar je zelo pomembno, se sam ne bi ukvarjal s pravdanjem ter izvršbo. Treba je vedeti, da so osemnajstletniki še vedno dijaki, navadno v tretjih letnikih srednjih šol, in je za njih z vidika sedanje ureditve v primeru neplačevanja preživnine polnoletnost moment, ki lahko resno ogrozi njihovo šolanje. Pomembno je, da tudi polnoleten otrok, ki se šola in ni zaposlen, ni dodatno izpostavljen neugodnim konfrontacijam s starši zaradi uveljavljanja pravice, ki mu sicer pripada. S predlagano spremembo veljavnega zakona bo sklad postal tisti subjekt, ki bi izplačana sredstva od preživninskega zavezanca izterjal v sodnem izvršilnem postopku. Zaključila bom s trditvijo in opomnikom iz situacijske analize o položaju otrok v Sloveniji Inštituta za socialno varstvo, ki pravi, da je neplačevanje preživnine ena izmed oblik zlorabe in zanemarjanja otrok. V zadnjih letih pa se vse več zakonitih zastopnikov otrok oziroma polnoletnih upravičencev sooča s problemom neplačevanja preživnine oziroma izterjave le-te. Na podlagi izpostavljenih razlogov bomo predlog zakona v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo opravili v skladu s časovnim potekom seje zbora danes v okviru glasovanj, to je pol ure po končani 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O DELOVNIH RAZMERJIH V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina osmih poslank in poslancev s prvopodpisanim Miho Kordišem. Predlog zakona je na 21. seji 2. septembra 2020 kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Tadeja Šuštar bo predstavila stališče Poslanske skupini Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. Predlog sprememb Zakona o delovnih razmerjih je bil vložen, preden smo sprejeli PKP-4, ki med drugim ureja tudi nadomestila za delavce v karanteni. Ta pri višini nadomestila plače v primeru odrejene karantene upošteva tudi okoliščine, zaradi katerih je karantena odrejena. Na primer, če je delavcu karantena odrejena zaradi stika z okuženo osebo v okviru delovnega časa, mu pripada 100 % nadomestila. Če mu je karantena odrejena zaradi stika z okuženo osebo zunaj delovnega časa, dobi 80-odstotno nadomestilo plače. V primeru karantene zaradi obiska države, ki je na rdečem seznamu, pa ne dobi nadomestila, razen v primeru smrti ožjih družinskih članov ali rojstva otroka. Takšna ureditev je pravična, saj razlikuje med razlogi, zaradi katerih je bila karantena odrejena. Predlog spremembe zakona o delovnih razmerjih, ki ga je vložila Levica, pa teh okoliščin ne upošteva in predlaga, da bi vsi, ki jim je odrejena karantena, prejeli nadomestilo v višini 80 % plače. Po mnenju Nove Slovenije – krščanskih demokratov ne bi bilo prav, da bi tisti, ki bi se odpravil na počitnice v državo z visokim tveganjem okužbe s covid-19, ki je zato uvrščena na rdeči seznam, nato za nagrado prejel še nadomestilo v višini 80 % njihove plače. Enako nadomestilo bi po predlogu Levice prejeli tudi tisti, ki bi jim bila karantena odrejena zaradi stika z okuženo osebo pri opravljanju njihovega dela, kljub zelo očitno različnim razlogom za odrejene karantene. Levica torej očitno ne pripravlja zakonodaje v interesu delavcev, ki upoštevajo pravila, ampak tistih, ki se nanje požvižgajo in so jim bolj pomembne počitnice v državah na rdečem seznamu kot pa javno zdravje. Zastavlja pa se tudi vprašanje, ali je primerno, da se sistemsko ureja karantena na podlagi trenutne situacije s koronavirusom. Naslednja epidemija bo lahko čisto drugačna. Mogoče bo imela drugačen potek ali pa bo prizadela samo nekatere države. Tega v tem trenutku ne vemo in po našem mnenju je primerno, da se karantena ureja v takratni situaciji s posebnimi zakoni, ki bodo prilagojeni takratnim razmeram. V primeru sistemskih sprememb pa bi bilo treba spremeniti tudi druge zakone, ki so povezani s tem položajem, med drugim tudi Zakon o nalezljivih boleznih, Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju ter pravila obveznega zdravstvenega zavarovanja, ne le Zakona o delovnih razmerjih. Ker bi sprememba zakona prinesla nove krivice za odgovorne in delovne ljudi teh sprememb v Novi Sloveniji – krščanski demokrati nismo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Novela zakona o delovnih razmerjih naslavlja sistemsko ureditev pravice do nadomestila plače v primeru situacije, v kateri smo se znašli zaradi razglašene epidemije covid-19 in posledično z odrejanjem karantene delavcem in delavkam. Predlagatelji tako želijo v primeru odrejene karantene delavcu, ki ne more opravljati dela v skladu s sklenjeno pogodbo o zaposlitvi, delodajalec pa zanj ne more organizirati dela na domu, zagotoviti nadomestilo plače v višini 80 % plače delavca v preteklem mesecu za polni delovni čas. V Poslanski skupini SAB razumemo namen predlagatelja in se z njim strinjamo. Trenutna ureditev, ko se odrejena karantena šteje kot višja sila s pripadajočim 50-odstotnim nadomestilom plače, ni namenjena dalj časa trajajočim nepredvidenim dogodkom. Kot izpostavlja tudi komisija Državnega sveta, se veljavne določbe zakona o delovnih razmerjih v preteklosti niso oblikovale z mislijo na dlje časa trajajoče epidemije nalezljivih bolezni, ampak pretežno z mislijo na nepredvidene dogodke krajšega trajanja, iz česar izhaja tudi dogovor o delitvi rizika na polovico med delavca in delodajalca. Bi pa ob tem opozoril na nekatera dejstva, ki jih kljub dobremu namenu ne smemo zanemariti. Če želimo določen institut resnično urediti celovito in na sistemski ravni, ga moramo hkrati uskladiti tudi z drugimi zakoni, akti in pravilniki, ki ravno tako odrejajo problematiko, na primer Zakonom o nalezljivih bolezni, Zakonom o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju in podobno. Takšna uskladitev terja širše soglasje, zato želim kljub absolutni upravičenosti predlagatelja do vložitve predloga zakona opozoriti, da poseganje v sistemske določbe zakonov velja uskladiti s socialnimi partnerji. Mar ni bolje sodelovati in vsebino problematike urediti tako, da dosežemo širše soglasje? V Poslanski skupini SAB resnost in težo, ki jo ima socialni dialog, vedno postavljamo v ospredje. In najpomembnejše. Predlagatelj v predlogu ne loči med različnimi vzroki za odreditev karantene. Imamo primere, ko je posamezniku karantena odreja zaradi stika z okuženo osebo, na katerega ni mogel vplivati, in primere, ko se je posameznik zavestno odpravi v državo na tako imenovanem rdečen seznamu, v kateri je možnost okužbe z nalezljivo boleznijo visoka. Takšnemu načinu urejanja predlagatelj ne sledi. Ravno tako tega ni naslovil z amandmaji, ki jih je vložil pred obravnavo na matičnem delovnem telesu. Kljub temu da predlog novele na eni strani dopušča možnost zlorab, pa na drugi strani uvaja nekatere smiselne spremembe, ki bi zagotovile določeno sistemskost in ne bi bile več odvisne od interventnega urejanja problematike. Delavec, ki mu je bila odrejena karantena zaradi stika z okuženo osebo, do katerega je prišlo pri delu in zaradi tega ne more opravljati dela v skladu s sklenjeno pogodbo o zaposlitvi, delodajalec pa zanj ne more organizirati dela na domu, bi imel pravico do nadomestila plače v višini plače, ki bi jo prejel, če bi delal. Ravno tako javni uslužbenec v primeru preventivne izolacije. Poskrbljeno pa je tudi za starše šoloobveznih otrok in otrok, vključenih v predšolsko vzgojo, ki jim je bila odrejena karantena. Starši imajo tako možnost nadomestila plače v višini 80 % plače delavca. Poslanci SAB sicer z nekaterimi pomisleki podpiramo predlog novele, ki naslavlja sistemsko ureditev problematike, v kateri se je znašel praktično ves svet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, še enkrat, gospod podpredsednik. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog zakona naslavlja letos aktualno vprašanje karantene, nadomestila zaposlenim iz tega naslova in seveda vprašanje nosilca finančnega bremena teh nadomestil. Predlagatelj zakona je ocenil, da nas je splet okoliščin epidemije COVID-19 pripeljal do točke, ko je smiselno, da se ta primer odsotnosti z dela uredi sistemsko v Zakonu o delovnih razmerjih. Zadnja pol leta, ko smo se morali z novimi razmerami prilagajati prav vsi in je vlada s svojimi ukrepi resnično skušala s sprotnimi interventnimi ukrepi pristopati in naslavljati prav vse prebivalce v državi, je marsikdaj ostalo odprto še kakšno vprašanje. V tem trenutku se intenzivno kuje že peti protikoronski paket, ki bo prav tako kot vsi dosedanji usmerjen v prvi vrsti v zaščito prebivalstva v vseh pogledih. Pri vseh dosedanjih sklopih intervencijskih ukrepov je bil obravnavan tudi ta problem. Zadnji veljavni je bil dodelan v smislu prilagajanja epidemiološki sliki, ki je glede na veliko nepredvidljivih neznank virusa in odgovornosti oziroma neodgovornosti obnašanja slehernega posameznika tudi danes še vedno neznanka. Kot predstavnik poslanske skupine Desus sem na matičnem delovnem telesu glasoval proti predlogu besedila zakona. Ocenil sem namreč, da je zakonski predlog precej pomanjkljiv, kar je nenazadnje potrdila tudi naša Zakonodajno-pravna služba in Vlada. Poleg pa ne gre zanemariti tudi dejstva, da je delovnopravna zakonodaja področje, kjer gre za temeljne človekove pravice. Zakon o delovnih razmerjih predstavlja osnovni minimum pravic človeka kot delavca. Sprejema se, kot je običajno v vseh civiliziranih državah in tudi pri nas, v širšem konsenzu med socialnimi partnerji. Da neka rešitev postane sistemska in obstojna dalj časa, je nujno pripoznati vse okoliščine, ki to rešitev naredijo smiselno in v največji možni meri sprejemljivo za vse deležnike dialoga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Eva Irgl bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o delovnih razmerjih je Odbor za delo zavrnil kot neprimernega za nadaljnjo obravnavo in s tem bo danes postopek na seji Državnega zbora tudi zaključen. Pa vendar naj v stališču Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke poudarim naslednje. Lahko rečem, da je zakon, ki ga danes predstavljamo v stališčih poslanskih skupin, dobronameren, takšna je bila tudi razprava na odboru, vendar pa ga Vlada ne podpira, in sicer iz razloga, ker je večino rešitev, ki so predlagane v tem zakonu, z rahlimi modifikacijami sprejela že v protikoronskih paketih. Vlada je podobne predloge urejala namreč v okviru začasnih ukrepov za omilitev ter odpravo posledic epidemije COVID-19, zato ne vidimo razloga za ponovne spremembe splošne delovnopravne zakonodaje. Vsebina, ki jo danes izpostavlja Poslanska skupina Levica, je bila tudi že pred časom usklajena s socialnimi partnerji na Ekonomsko-socialnem svetu. Se pravi, za to, o čemer danes govorimo, je bilo doseženo visoko soglasje glede urejanja nadomestila plače za odrejeno karanteno. Naj poudarim, pravico do nadomestila plače ima torej delavec, ki mu je bila odrejena karantena in zaradi tega ne more opravljati dela. Urejena je bila pravica do povračila nadomestila plače delodajalcu, ki delavcu, ki mu je bila odrejena karantena, ne more organizirati dela na domu. Urejena je tudi pravica do nadomestila plače za tiste, ki jim je bila odrejena karantena ob prehodu meje, ko je posameznik šel v državo, ki je na zelenem ali rumenem seznamu. Do nadomestila plače pa ni upravičen tisti, ki mu je bila odrejena karantena zaradi odhoda v državo, ki je na rdečem seznamu. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je Vlada Republike Slovenije dobro uredila vsebine, o katerih danes razpravljamo, zato tudi na odboru zakona nismo podprli. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Jerca Korče bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi! Ja, res je, korona kriza terjala hitro ukrepanje in odziv na novonastalo situacijo. Interventno ukrepanje in odzivanje pa bi moralo biti omejeno na tiste nujne in res urgentne zadeve. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca smo k sprejemanju interventnih protikorona paketov pristopili konstruktivno in nikoli nismo nasprotovali rešitvam, ki so bile namenjene reševanju zdravstvene in ekonomske krize. Še več, pri vsakem paketu smo vas opozarjali na vaše napačno ravnanje ter vam priskočili na pomoč z amandmaji. Vi ste amandmaje zavračali ter naknadno delali korekcije, ko ste ugotovili, da smo imeli v opoziciji s svojimi dobronamernimi predlogi dejansko prav. Namesto urejanja zgolj tistih področij, ki so terjala interventen odziv države, ste skozi korona pakete nenehno na mizo prinašali vsebine, ki z zdravstveno in gospodarsko krizo niso imele nobene stične točke. Naj objasnimo. Skozi interventne zakone se na precej enostaven način poseže v različne druge zakonske in podzakonske akte, torej z enim zakonom spremenimo določbe v številnih drugih zakonih. Vse lepo in prav do tukaj, ko je treba spremeniti neko stvar, ki je res urgentna in je to povsem upravičeno ravnanje. Vendar kdaj se bo saga o tako imenovanih interventnostih in interventnih zakonih zaključila in kdaj se bo prenehalo tovrstno ustvarjanje zakonodajne zmede? Pri obstoječi vladi je jasno, da ima namen to storiti šele, ko bo pod krinko interventnosti v vse te zakone poskrila dovolj kukavičjih jajc, da bo uveljavila vse svoje skrite agende. Dovolj je bilo skrivanja za intervencijo, dovolj je bilo jemanja koronakrize in koronaukrepov za vaše namere. Čas je, in tako mislimo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca, da se zadeve dejansko začnejo urejati sistemsko v zakonih, ki urejajo posamezno področje. Ljudje ne zmorejo več slediti novim in novim interventnim zakonom, ki posegajo v različne zakone. Na drugi strani odstopajo od njihovih določb, razveljavljajo in potem podaljšujejo veljavnost določenih ukrepov in tako naprej. Nato pa vam na pladnju opozicija, v tem primeru poslanska skupina Levica, ponudi možnost za sistemsko ureditev nadomestila plače zaradi odrejene karantene, vendar vi raje iščete razloge za zavrnitev opozicijskih predlogov. Danes, res je, o noveli Zakona o delovnih razmerjih ne bomo več glasovali, saj ste se tako odločili že pri obravnavi na matičnem delovnem telesu. Ste pa s tem dejanjem še enkrat dokazali ljudem, da vam za njih res ni kaj dosti mar. Še enkrat poudarjamo. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca s tega mesta pozivamo, da se zadeve, ki so sistemske in se dotikajo posameznih področij, začnejo tako tudi urejati v posameznem zakonu, na normalen zakonodajni način. Ne na način, da v protikorona paketu, kateremkoli že, sicer vnesete neke pozitivne zadeve, neke nujne zadeve, dobre zadeve, na drugi strani pa tja vnašate stvari, ki tja ne sodijo. To smo videli pri protikorona 1, 2, 3, 4 in tudi 5 ni povsem nič drugačna. Dovolj je, živimo v normalni državi, kjer imamo zakone, in čas je, da urejamo področja tam, kjer jim je to tudi mesto. Hvala.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Kolegice, kolegi! Odreditev karantene za okuženo osebo ali osebo, ki je imela rizični stik z okuženo osebo, se je v času epidemije COVID-19 izkazala za enega izmed bolj učinkovitih ukrepov za omejevanje hitrega širjenja virusa med ljudmi. Oseba, ki prejme odločbo o karanteni, namreč bistveno zmanjša število socialnih stikov ter s tem tudi možnost, da bi nenadzorovano prenašala virus naprej in dodatno okužila neznano število ljudi. Vse dokler ne bomo imeli učinkovitega cepiva za obrambo proti virusu ali primernega zdravila za bolezen, nam ne preostane drugega, kot da po naših najboljših močeh upoštevamo dosedanje ukrepe za zajezitev epidemije, sodelujemo z epidemiologi pri iskanju različnih stikov in spoštujemo odrejene karantene. Če interventni zakon ne določa drugače, se za višino nadomestila za plačo za primer odrejene karantene uporablja določilo Zakona o delovnih razmerjih, ki pravi, da v primeru višje sile, ki prepreči delavcu, da pride na delo, delavec prejme nadomestilo za plačo v višini 50 % redne plače. V primeru višje sile se smatra, da nobena stran ni odgovorna za razlog, da delavec ne more priti na delo, zato si delodajalec in delavec stroške odsotnosti z dela delita na pol. Takšna zakonska rešitev je bila predvidena za nepredvidene dogodke krajšega trajanja, kot so naravne nesreče, ki delavcu onemogočajo, da pride na delo za nekaj dni. Nikakor pa ni bila predvidena za višje sile, ki trajajo dlje časa, kot je na primer trenutno epidemija. Socialni demokrati podpiramo predlog spremembe Zakona o delovnih razmerjih, ker menimo, da je potrebno ustrezno urediti višino nadomestila za plače za primer odrejene karantene na sistemski ravni. S tem bi se tako zagotovila tudi večja pravna in socialna varnost delavcem, ki bi jim bila odrejena karantena. Tako višina nadomestila plače ne bi bila zgolj del kratkotrajnih ukrepov in odvisna od politične volje aktualne vlade. S sprejetjem tega predloga zakona bi delavci namreč ohranili materialni in socialni položaj v času odrejene karantene, saj bi prejemali 100-odstotno nadomestilo plače, če bi se okužili na delovnem mestu, in 80 % plače, če bi bil razlog za odrejeno karanteno okužba ali rizični stik izven delovnega mesta. Poleg tega bi višja nadomestila plače prejemali tudi starši otrok, ki jim je bila odrejena karantena. Edini pomislek, ki smo ga izpostavili pri obravnavi predloga spremembe zakona na matičnem odboru je bil, da novela zakona ne vključuje trenutnega določila iz interventnega zakona, ki pravi, da oseba, ki iz neupravičenega razloga obišče državo z rdečega seznama, ni upravičena do nadomestila plače za odrejeno karanteno. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je takšna zakonska rešitev primerna, saj odvrača ljudi, da bi neupravičeno obiskovali tvegano državo in prinesli okužbo nazaj domov. Hvala.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, vsi ostali prisotni! Kot je v predlogu novele Zakona o delovnih razmerjih navedeno, se predlagatelj predlaganih rešitev sklicuje na razmere, ki so nastale zaradi epidemije COVID-19 in želi nadomestilo za čas karantene reševati v splošni zakonodaji. V predlagani dopolnitvi tako najdemo rešitve, s katerimi se delavcu, ki zaradi odrejene karantene ne more opravljati dela v skladu s sklenjeno pogodbo o zaposlitvi, delodajalec pa zanj ne more organizirati dela na domu, zagotovi nadomestilo plače v višini 80 % plače delavca v preteklem mesecu za polni delovni čas. Predlagana je tudi minimalna višina nadomestila, ki ne sme biti nižja od minimalne plače. Kot številni drugi zakonski predlogi v zadnjih nekaj mesecih je tudi ta predlog zakona nastal kot odziv na negativne posledice, ki jih naši družbi že nekaj časa povzroča nalezljiva bolezen covid-19. Odsotnost z dela zaradi odrejene karantene ima tudi negativne finančne posledice predvsem za zaposlene z nižjimi dohodki. Ureditev nadomestila plače za čas karantene je zato nujna. Predlagane rešitve so do neke mere sprejemljive, čeprav pomanjkljive, predvsem pa ne urejajo najširšega možnega nabora situacij. Zato ne smemo zanemariti dejstva, da je lahko vsaka epidemija oziroma nalezljiva bolezen, ki bi se utegnila pojaviti v prihodnje, tako zelo drugačna od preteklih, da določb, ki jih je predlagal predlagatelj s spremembo zakona o delovnih razmerjih, vključno z dopolnili, ki so bila obravnavana na matičnem odboru, najverjetneje ne bi mogli aplicirati na ostale situacije, v kateri bi se znašli ob izbruhu neke druge nalezljive bolezni. Okoliščine in razlogi za prestajanje karantene so torej zelo različni, vendar tega ta predlog zakona ne naslavlja. Prav tako so tudi različni razlogi za odsotnost z dela zaradi višje sile, čeprav se glede same definicije višje sile najbrž ne strinjamo s predlagateljem. Primer obveznosti varstva otroka zaradi izrečenega ukrepa karantene ali druge zunanje objektivne okoliščine nezmožnosti obiskovanja vrtca ali šole je vsekakor možno šteti za višjo silo. V predlogu zakona manjka tudi opredelitev do upravičenosti do nadomestila plače, če je delavcu odrejena karantena zaradi zavestnega obiska države, ki je na rdečem seznamu. Naštetih je le nekaj ključnih pomanjkljivosti predloga zakona Zaradi navedenega smo mnenja, da je treba nadomestila plače v trenutnih razmerah, ko je karantena odrejena večinoma zaradi bolezni covid-19, urediti v interventnem zakonu, ki bo upošteval posebnosti te bolezni, najširši možen nabor situacij ter povezave med viri okužbe oziroma stiki in na podlagi tega tudi upravičenost do nadomestila plače, različno višino nadomestila in posledično delitev odgovornosti med delavcem in delodajalcem. Na podlagi navedenih razlogov v Poslanski skupini Stranke modernega centra predloga zakona nismo podprli.
Hvala lepa. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo. Danes se poslavljamo od zakonskega predloga, ki smo ga v Levici vložili na podlagi stališča, od katerega ne odstopamo. To je, da je nadomestilo za odrejeno karanteno delavska pravica. Pika. Ne trdimo nič več, ne trdimo nič manj. A večina v Državnem zboru se očitno s tem ne strinja. Ne strinja se, da gre za nadomestilo pravice iz dela in ker je tako, gospe in gospodje, imejte vsaj obraz, in to javno povejte. Pa ne boste. Raje zavajate, in to predvsem na dva načina. Najprej trdite, da vlada nadomestilo za karanteno že ureja v interventni zakonodaji. To drži tako na pol. Ta zakonodaja namreč diskriminira, ker ločuje med rdečimi in zelenimi državami ter dovoljuje prehode meje, ko je to v interesu kapitala. Zakaj lahko delavci za potrebe profita kapitalistov prehajajo mejo meni nič, tebi nič, vsem ostalim pa je ob tem odrejena karantena? Prvorazredni, drugorazredni, odvisno, kdo bo zaslužil. Hkrati interventna zakonodaja ne pokriva staršev, ki morajo ostati doma, ker je njihovemu otroku odrejena karantena. Podobno ne pokriva nadomestil v primerih, ko je javnim uslužbencem odrejena preventivna izolacija. Obenem je ta zakonodaja interventna, je začasna, je minljiva. Iztekla se bo konec septembra, tega septembra, in do danes še vedno ne vemo, ali bo za delavce z odrejeno karanteno poskrbljeno tudi po koncu septembra. Gospe in gospodje, 6 dni je do konca tega meseca, ljudje pa še vedno ne vedo v razmerah rekordno rastočih okužb, ali bodo izgubili polovico plače z začetkom naslednjega meseca ali ne, ali jim bo država nadomestilo za karanteno, ki jo sama zahteva, omogočila. Mogoče boste v tem času sprejeli nov interventni zakon, a pri nesposobnosti te vlade se na to ne bi zanašal. Pri tem odgovor na bistveno vprašanje itak izostaja – zakaj tega nadomestila ne zagotovimo kot stalen mehanizem? Izgovor, da naš zakonski predlog ni bil usklajen s socialnimi partnerji, je, milo rečeno, smešen. Odgovor, da so boljši interventni ukrepi, pa je kratkoviden. Pravite tudi, da naš predlog ni bil usklajen s socialnimi partnerji, a dejstvo je, da je dobil podporo sindikalnih central, prav tako je dobil podporo Državnega sveta. Ni neposredno posegel v razmerje med delom in kapitalom, temveč je nadomestilo zagotavljal iz proračuna Republike Slovenije. Se pravi, niti na delodajalski strani nihče ne bi bil na slabšem, medtem ko bi za tisoč delavcev to predstavljalo rešilno bilko in zagotovljen dohodek. Tako da ste se, gospe in gospodje, pri izgovorih, zakaj ne podpreti tega zakona, res, res morali potruditi. Vaš državni sekretar je na seji Odbora za delo celo izjavil, da je pri vprašanju nadomestila v primeru odrejene karantene, ga bom kar citiral – »treba upoštevati dejstvo, da gre za zdravo osebo in ga je zato treba nasloviti v interventnih predpisih.« Konec citata. Se pravi, to naj ne bi bila materija za Zakon o delovnih razmerjih, se pravi, to ni pravica iz dela. Logika tega generalnega sekretarja je res genialna. Po njegovem bi po tej isti logiki tudi za koriščenje letnega dopusta potrebovali interventni zakon, saj ga vendar koristijo zdrave osebe. Tudi odsotnost ob državnih praznikih, zaradi izobraževanja ali osebnih okoliščin bi torej po tej logiki morala urejati interventna zakonodaja. To so logični zaključki izjav sekretarja, ki sedi na ministrstvu, ki menda zagovarja pravice iz dela. Pa poglej ga zlomka, vse te navedene pravice, ki jih koristijo zdravi ljudje, so urejene že v Zakonu o delovnih razmerjih, ne v interventnih zakonih. Vse to so odsotnosti, za katere je nadomestilo zagotovljeno trajno in sistemsko. In prav je tako. Kam pridemo, če parcialno rešujemo tovrstne probleme, smo lahko videli začetkom letošnjega poletja. V juniju smo imeli čez 6 tisoč ljudi z odrejeno karanteno, ki so ostali brez polovice plače in jim je grozil zdrs v revščino, za marsikoga se je verjetno ta zdrs tudi zrealiziral. Zakaj? Ker ni bilo sistemske podlage in ker ste to reševali v interventni zakonodaji. Zdaj zgleda, da bo začetkom oktobra spet enako.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisano Mašo Kociper. Predlog zakona je na 19. seji 8. septembra 2020 kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! 30. junija letos nas je kot strela z jasnega presenetila novica Ministrstva za infrastrukturo, da s 1. julijem, torej naslednji dan, dijaki in študentje ne bodo več upravičeni do brezplačnih voženj z javnim potniškim prometom; do tedaj je bilo to namreč dolgoletna praksa. V Poslanski skupini SAB smo bili nad tem šokirani, zato smo takoj reagirali in v proceduro vložili Predlog zakona o spremembi Zakona o prevozih v cestnem prometu. Ministrstvo je sicer nekaj dni kasneje sporočilo, da bo dijakom in študentom tudi letos omogočeno brezplačno koriščenje javnega potniškega prometa. Namen našega predloga je to dolgoletno prakso prenesti na zakonsko raven. Tako pravica dijakov in študentov ne bi bila več odvisna od volje vsakokratne vlade oziroma izvajalcev javnega potniškega prometa. Naš predlog tako ni imel finančnih posledic. Takšna zakonska rešitev ne bi imela pozitivnega vpliva le na denarnice dijakov in študentov, temveč bi pripomogla tudi k spodbujanju trajne in zelene mobilnosti. Posledično bi se zmanjšali negativni vplivi prometa na okolje. Javni potniški promet deluje po voznem redu ne glede na to, ali so vozila polna ali prazna. V SAB si želimo, da vlaki in avtobusi ne bi vozili prazni. To smo dosegli tudi s predlogom prejšnje ministrice za infrastrukturo Alenke Bratušek za brezplačni medkrajevni prevoz za upokojence, invalide, vojne veterane in starejše od 65 let. Od 1. julija letos se namreč ti upravičenci lahko vozijo brezplačno. Po zadnjih podatkih pa je to možnost izkoristilo že okoli 150 tisoč upravičencev. Ob tej priložnosti pozivamo tudi ostale upravičence, da si čim prej zagotovite kartico. Epidemija COVID-19 je močno prizadela tudi velik del študentov in dijakov, zato je vsak dodaten strošek za njih lahko obremenjujoč. Prav tako pa je večina ravno v poletnih mesecih opravljala študentsko delo, pri tem pa niso upravičeni do povračila stroškov za prevoz na delo in z dela. V času poletja pa potekajo tudi nekatere študijske obveznosti. Naš predlog spremembe zakona so pozdravili tudi v Študentski organizaciji Slovenije, kjer se strinjajo, da se pravica do brezplačnega koriščenja javnega prevoza zapiše v zakon. Ne moremo skriti razočaranja, da člani matičnega delovnega telesa niso zaznali te problematike in so sledili stališču vlade ter tako v veliki večini našemu predlogu nasprotovali. Vlada je naš predlog zavrnila z znanim izgovorom, da gre za parcialne spremembe in da se je stvari treba lotiti sistemsko. Pri tem spomnimo, da so tudi v primeru brezplačnih vozovnic uradniki na Ministrstvu za infrastrukturo videli sto in en vzrok, zakaj brezplačne vozovnice za upokojence, starejše od 65 let, invalide in veterane ni mogoče izvesti. A so od takratne ministrice Alenke Bratušek dobili jasna navodila. Danes je tako to ugodnost izkoristilo že blizu 150 tisoč uporabnikov. Pred kratkim smo vložili še en predlog sprememb na tem področju, in sicer predlog, da se brezplačni mestni prevoz prav tako uredi za upokojence, invalide, vojne veterane in starejše od 65 let v vseh mestnih občinah, kjer je to obvezna javna služba. V stranki SAB ostro nasprotujemo varčevanju na mladih in hkrati spodbujamo javni potniški promet. V prihodnosti pa si želimo, da bi bil ta omogočen vsem, da bi tako na avtobuse in vlake preusmerili čim več naših sodržavljanov. Spomnimo, na tire že postopoma prihaja 52 novih potniških garnitur, uvedene pa so tudi hitre avtobusne linije po vsej Sloveniji. Prav zato obžalujemo, da naš predlog, ki smo ga pripravili, ni dobil ustrezne podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Za dijake in njihove starše je eden večjih stroškov ravno mesečna, polletna ali letna vozovnica za prevoz do šole. Za tiste, ki živijo izven kraja šolanja, so takšni stroški neizogibni, a vendar je potrebno poudariti, da šolsko leto pri dijakih traja od začetka septembra do konca junija in pri študentih od začetka oktobra do konca julija. S tem namenom so vozovnice tudi časovno omejene. V Poslanski skupini Desus poudarjamo, da mora biti zagotovitev brezplačnega subvencioniranega prevoza med počitnicami rezultat dialoga. Tudi za letošnje leto so pristojno ministrstvo in ponudniki subvencioniranih prevozov dosegli dogovor, in vse to kljub epidemiji in dodatnim stroškom, ki so posledično obremenili državni proračun. Strošek brezplačnega prevoza nikakor ni majhen, kot ga je želel predstaviti predlagatelj, kar je poudaril tudi predstavnik Vlade. Dodatne stroške bi med drugim tudi nosile občine, ki so finančno že sedaj zelo obremenjene. Tega preprosto ne moremo sprejeti. V Poslanski skupini Desus zagovarjamo dialog med vsemi partnerji. Vsaka stran mora pokazati kanček razumevanja, da je stroške, ki nastajajo z uvedbami takšnih zakonov, treba nekako pokriti. In če denar vzamemo iz državnega proračuna, potem ga moramo preprosto vzeti od tam, kjer bi morda bil nujno potreben. Ne smemo pozabiti, da državni proračun ni vreča brez dna. Z njim je potrebno upravljati gospodarno. Je pa predstavnik vlade omenil načrt celovite spremembe sistema subvencioniranih vozovnic. Tudi na tem področju je namreč potrebno vedno znova iskati dodatne predloge izboljšanja subvencioniranja. Potrebno je poudariti, da se je zaradi epidemije COVID-19 marsikaj spremenilo. Vidimo, da dijaki že nekaj tednov obiskujejo svoje srednje šole in se v veliki meri držijo ukrepov za preprečevanje širjenja okužbe. Študentje bodo svoje študijsko leto začeli v kratkem, natančneje še ne vemo, kako bo dejansko potekalo njihovo izobraževanje. V vsakem primeru pa se moramo zavedati, da bo finančni pritisk na ponudnike javnega prevoza zaradi vseh dodatnih ukrepov velik. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da bo dogovor za zagotovitev brezplačnega subvencioniranega prevoza za dijake in študente tudi v poletnih mesecih leta 2021 dosežen. Zato raje namenimo svoje moči za soočenje z izzivi, ki nas obkrožajo. Koronavirusa se še nismo znebili in še veliko bomo morali narediti za to, da ga premagamo. Bi pa na tem mestu zaželel vsem dijakom, ki ste že začeli s poukom, in tudi študentom, ki se jim boste čez nekaj dni pridružili, srečno v tem novem šolskem letu oziroma študijskem letu ter ostanite zdravi.
Hvala lepa. Bojan Podkrajšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, lep pozdrav. Hvala za dano besedo. Cenjeni državni sekretar, kolegice in kolegi ter vsi, ki spremljate to sejo Državnega zbora! Pred nami je Zakon o prevozih v cestnem prometu, ki ga je nedavno v Državni zbor vložila Poslanska skupina Alenke Bratušek. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo in se vseskozi zavedamo, da je prevoz študentov oziroma dijakov in študentov seveda velik strošek za starše, posledično tudi za vse dijakinje, dijake, študentke in študente, ki študirajo in ki ta prevoz uporabljajo vsakodnevno. V Slovenski demokratski stranki oziroma v naši poslanski skupini se tudi zavedamo, da je ta predlog bil do neke mere prenagljen in všečen. Nikoli ne moremo sprejemati zakonov v Državnem zboru, ki bodo posledično obremenili naše občine, kajti brezplačen krajevni prevoz se dotika predvsem občin v naši državi. Mnenja smo, da je treba vedno upoštevati dialog in najti dialog. Veseli smo, da se je v tem medpočitniškem času našel dialog in da je ministrstvo opravilo svojo domačo nalogo. Želim povedati, da nas to čaka tudi v prihodnje. Naša skupna naloga je, da bomo vlake in avtobuse, ki vozijo po naši domovini, čim bolj napolnili z našimi državljani in državljankami, v tem primeru dijaki in študenti. Pozivamo ministrstvo, da naprej išče dialog, da bodo ti prevozi za dijake in študente brezplačni. Kar se pa tiče zakona, ki ga je prinesla v Državni zbor Poslanska skupina Alenke Bratušek, pa ga v naši poslanski skupini zavračamo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice, kolegi! Slovenski dijaki in študenti so imeli v času poletnih počitnic možnost brezplačna koriščenja javnega potniškega prometa. Seveda so predhodno morali kupiti mesečno, polletno ali letno abonentsko vozovnico za izbrano relacijo javnega potniškega prometa. Kriza zaradi bolezni covida-19 je posegla tudi na to področje. Zaradi finančnega izpada, ki je nastal kot posledica koronakrize, so to ugodnost letos želeli ukiniti, pa si je ministrstvo v zadnjem trenutku premislilo in našim dijakom ter študentom tudi letos omogočilo to ugodnost. Da do tovrstnih zapletov ne bi več prihajalo, so se predlagatelji zakona odločili, da bodo v zakonodajni postopek vložili zakon, s katerim bi te zaplete in nejasnosti na tem področju razrešili. Rešitve, ki jih predlagajo v zakonskem predlogu, da se vsem dijakom in študentom omogoči koriščenje brezplačnih vozovnic v poletnih mesecih za vožnjo po celotni Sloveniji, ne glede na relacijo, za katero so bile kupljene in subvencionirane, smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov prepoznali kot dobre. Zdi se nam, da je bil ukrep, ki ga je sprva ministrstvo uvedlo, a si nato premislilo, pretiran. Uvedba tega zakona bi sicer imela nekaj finančnih posledic, a so sredstva, da bi zakon lahko zaživel tudi v praksi zagotovljena v proračunski postavki integriran sistem javnega potniškega prometa. Poslanska skupina Socialnih demokratov je predlog zakona na matičnem delovnem odboru podprla, žal nekatere druge stranke ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mateja Udovč bo predstavila stališče Poslanke skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani! Z novelo Zakona o prevozih v cestnem prometu predlagatelj za dijake in študente želijo zakonsko urediti upravičenost do brezplačnih vozovnic v času poletnih počitnic. Ta ureditev naj bi veljala na območju celotne Slovenije. Na prvi pogled je to zelo prijazen ukrep, ki naj bi študentom in dijakom dodatno izboljšal njihov finančni položaj, vendar pri tem ne smemo pozabiti, da je veljavnost vozovnic v poletnih mesecih za dijake in študente v praksi že sedaj zelo dobro urejena. Predlagatelj, to je Poslanska skupina SAB, dobro ve, da se je podaljšanje veljavnosti vozovnic za dijake in študente v poletnih mesecih do sedaj uspešno urejalo, in sicer z vsakoletnim posebnim dogovorom med pristojnim ministrom in prevozniki. Take dogovore so s prevozniki sklepali vsi nekdanji ministri za infrastrukturo, med njimi je bila tudi Alenka Bratušek. Pri tem bi lahko ugotovili, da je šlo za utečeno prakso, ki ni nikomur povzročala težav. V tem trenutku pa se upravičeno postavlja vprašanje, zakaj Alenka Bratušek ni v času svojega ministrovanja sama zaznala tega problema in predlagala ustrezno zakonsko spremembo, s katero bi se podaljševanje veljavnosti vozovnic uredilo na zakonski ravni, seveda če so za to obstajali upravičeni razlogi. Zato lahko s tega vidika upravičeno sklepamo, da je predlog zakona, ki ga obravnavamo danes, zgolj populistične narave nekdanje infrastrukturne ministrice. Še več, lani oktobra smo imeli na poslanskih klopeh predlog vladne novele Zakona o prevozih v cestnem prometu, vendar pa takšne spremembe, kot jo danes predlaga Stranka Alenke Bratušek, ni bilo na vidiku. Takratna ministrica ni niti nakazala, da bi se to vprašanje moralo urediti na zakonski ravni. Prav tako takrat ni predstavila rešitev, da bi se za upokojence, invalide in vojne veterane zagotovil brezplačni javni mestni prevoz, kot to sedaj SAB predlaga v še eni noveli Zakona o prevozih v cestnem prometu. Ta je trenutno v zakonodajnem postopku in jo bomo še obravnavali. Drugi del odgovora pa se skriva v velikih finančnih učinkih, ki bi jih te spremembe prinesle, če bi bile sprejete že v času njenega ministrovanja. Ko smo predlog zakona obravnavali na matičnem odboru, je državni sekretar pojasnil, da je tudi ocena finančnih posledic predlagane rešitve povsem neustrezna. Predlagatelji so finančne posledice ocenili na 3 milijone in pol letno, v resnici pa so finančne posledice mnogo večje, kar 15 milijonov letno. Jasno je, da mora država z raznimi ukrepi promovirati mobilnost ljudi in jih spodbujati, da bolj pogosto uporabljajo javni potniški promet, vendar pa samo z zagotavljanjem brezplačnega javnega prevoza to žal ne bo mogoče. Pozornost je treba nameniti tudi kvalitetnejšemu prevozu, voznim redom in mreži razpoložljivih postajališč. Javni prevoz mora postati za uporabnike privlačen v vseh pogledih. Tega pa žal ne bomo dosegli samo s tem, da vsake pol leta določamo izjeme in za določene kategorije potnikov zagotovimo brezplačen ali pa cenejši javni prevoz. Čas je, da s temeljito, strokovno, predvsem pa argumentirano prenovi sistem integriranega javnega potniškega prometa in v tem okviru tudi sistem subvencioniranja vozovnic. Sistem je potrebno poenotiti, poenotiti in vsem upravičencem omogočiti nemoteno potovanje z javnim prevozom za vse aktivnosti, ki so povezane z izobraževanjem, s športom, delom ali prostim časom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembi Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki ga je v parlamentarno proceduro po skrajšanem postopku predlagala SAB, naj bi omogočil brezplačne vozovnice za javni potniški promet za dijake in študente v času poletnih počitnic na območju celotne Slovenije, ne glede na relacijo, za katero so bile tekom šolskega leta vozovnice tudi subvencionirane. Vlada Republike Slovenije predlogu sicer ne nasprotuje, opozarja pa, da takšni parcialni posegi na področju urejanja subvencioniranih vozovnic niso primerni. Državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo gospod Blaž Košorok nam je na matičnem delovnem telesu povedal, da vlada izvaja aktivnosti v zvezi s pripravo celovite prenove sistema subvencioniranih vozovnic, da se sistem poenostavi in se vsem upravičencem omogoči nemoteno potovanje z javnim prevozom za vse aktivnosti, ki so povezane z izobraževanjem. Pri prenovi sistema subvencioniranih vozovnic bo upoštevana tudi možna veljavnost tako letnih kot polletnih vozovnic med poletnimi počitnicami. V Poslanski skupini Nove Slovenije – krščanski demokrati, vsekakor podpiramo brezplačno uporabo javnega potniškega prevoza tudi v poletnih mesecih po celotni Sloveniji za dijake in študente. Ne zdi se nam pa smiselno, da se to uredi s spremembo zakonodaje, saj je bila pravica do brezplačne vozovnice za javni potniški promet za navedene uporabnike subvencioniranih prevozov v času poletnih počitnic v dosedanji 30-letni praksi neokrnjena. Omenjena problematika pa se je vseskozi tudi uspešno reševala z dogovorom med pristojnim ministrstvom in prevozniki. Izračuni pokažejo, da bi bile finančne posledice predloga zakona bistveno večje, kot jih je predvidel predlagatelj, saj bodo imeli v primeru sprejetja predloga izvajalci prevozov pravico do subvencioniranih vozovnic, kar bi državni proračun obremenilo za slabih 15 milijonov evrov. V primeru, da se lokalni samoupravi naloži izvajanje zakonske obveznosti za mestne prevoze, pa mora zakonodajalec zagotoviti tudi sredstva za njegovo izvajanje. Prav tako pa se nam v Novi Sloveniji poraja dvom v trditev predlagatelja, da bo predlagana rešitev omogočala lažje opravljanje študentskega dela, saj je glede na potrebe dijakov in študentov vprašljiva fleksibilnost počitniških voznih redov. Iz vseh navedenih razlogov predloga zakona v Novi Sloveniji na matičnem delovnem telesu nismo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O VOZNIKIH V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade Blažu Košoroku, državnemu sekretarju na Ministrstvo za infrastrukturo. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, hvala za besedo. Vlada Republike Slovenije je Predlog zakona o spremembah Zakona o voznikih pripravila izključno zaradi delnega prenosa določb direktive 2020/612 EU v pravni red Republike Slovenije, pri čemer se delni prenos direktive zagotavlja s posegom v določbi drugega odstavka 1. člena in šestega odstavka 60. člena Zakona o voznikih. Spreminjajo se trije členi, in sicer s spremembo določbe drugega odstavka 1. člena Zakona o voznikih se sklicevanje na direktivo 2006/126 ES o vozniških dovoljenjih dopolnjuje z njeno zadnjo spremembo, to je direktivo 2020/612 EU, ki je tudi predmet delnega prenosa v naš pravni red. Drugi člen; s spremembo določbe šestega odstavka 60. člena Zakona o voznikih se določa, da se osebi vpis omejitve v vozniško dovoljenje, torej vpis kode 78, to je vožnja vozila določene kategorije le z avtomatskih menjalnikom, ne opravi, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom kategorije B, BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE in opravi praktičen del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije B1, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE. Po veljavni zakonodaji, se vpis omejitve vozniškega dovoljenja ne izvede le v primerih, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom kategorije B, BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE, in opravi praktičen del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije C, CE, D ali DE, ne pa tudi, če opravi praktičen del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije BE, C1, C1E, D1 ali D1E. 3. člen; to je končna določba, z direktivo 2020/612/EU je tudi določeno, da države članice najpozneje do 1. novembra sprejmejo ter objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev z navedeno direktivo, ter da se navedeni predpisi uporabljajo od 1. novembra 2020 naprej. V skladu z navedenim je v končni določbi novele Zakona o voznikih določeno, da zakon začne veljati 1. novembra 2020. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Bojanu Podkrajšku. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, še enkrat za dano besedo. Kolegice in kolegi, državni sekretar! Povzetek poročila k Predlogu zakona o spremembah Zakona o voznikih. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 19. seji 8. 9. 2020 kot matično delovno delo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o voznikih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. V imenu predlagatelja je državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo Blaž Košorok poudaril, da je Vlada predlog zakona pripravila izključno zaradi delovnega prenosa določb evropske direktive v slovenski pravni red. Kot glavno vsebinsko spremembo je izpostavil določbo šestega odstavka 60. člena Zakona o voznikih, s katero se določa, da se osebi vpis omejitve v vozniško dovoljenje, to je vpis kode 78, vožnja vozila določene kategorije le z avtomatskim menjalnikom, ne opravi, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom kategorije B, BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE in opravi praktični del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE. Po veljavni zakonodaji se vpis omejitev v vozniško dovoljenje ne izvede le v primerih, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom kategorije B, BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE in opravi praktični del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije C, CE, D ali DE, ne pa tudi, če opravi praktični del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije BE, C1, C1E, D1 ali D1E. Zakonodajno-pravna služba k predlogu zakona ni imela pripomb. Predlog zakona podpira tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Odbor je brez razprave v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah Zakona o voznikih sprejme v predloženem besedilu. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Dandanes si nikakor ne moremo predstavljati življenja brez vozila, bodisi je to motor za kratke razdalje ali avanturistične pobege, avto za dnevno uporabo ali pa tovornjak za prevažanje tovora oziroma delovni stroji. Če imajo različen namen uporabe, pa jim je skupno to, da vsi zahtevajo varno uporabo, kar se seveda naučimo v avtošoli ali drugih izobraževalnih sistemih. Nikakor ne moremo uporabljati vseh vozil z enotnim izobraževanjem. Že ko se mlajši učijo voziti s tradicionalno štirko oziroma tomosom, hitro prepoznajo razliko med motorjem z avtomatskim menjalnikom. Seveda se z nakupom vozila z večjo močjo motorja razlika med vozili stopnjuje. Če ti dajejo močnejši motorji, katerih izpit lahko opraviš v bolj zrelih ali odgovornih letih, občutek svobode, pa ti morajo dati tudi občutek varnosti. Avtošole zato posebno skrb namenjajo varni vožnji z močnejšimi motorji, saj se pri teh dosegajo višje hitrosti in posledično manjša varnost tudi zaradi drugih udeležencev v prometu. Vsakdo pa tako ne more voziti vseh vozil. Pogoje je potrebno izpolniti za zagotavljanje čim višje stopnje varnosti v cestnem prometu. Vedno znova se je potrebno prilagajati svetu razvoja vozil in cestnega prometa. Zelo je tudi pomembno, da je pravni red na področju voznikov v državah EU čim bolj podoben in se med seboj dopolnjuje. Vendar pa je temeljna odgovornost izobraževanja in omogočanja varne vožnje odgovornost vsake posamezne države Evropske unije. Predlog zakona o spremembi Zakona o voznikih prenaša del direktive Komisije EU v pravni red Republike Slovenije. S tem se bo določilo, da se osebi, ki opravi praktičen del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikov, vpis omejitev v vozniško dovoljenje ne izvede, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom. S tem se bo uredilo vprašanje tudi za druge kategorije vozil, ki v do sedaj veljavni določbi niso bile zajete. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo seveda podprli Predlog zakona o spremembi Zakona o voznikih.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Republika Slovenija se je seznanila s spremembo direktive Evropskega parlamenta in Sveta o vozniških dovoljenjih, ki posega tudi v področje nevpisovanja kode administrativne omejitve v vozniško dovoljenje. Gre za manjšo spremembo predloga zakona, s katero se zagotavlja delni prenos v povezavi z minimalnimi zahtevami, kar se tiče vozniškega izpita. Predlog novele je prilagojen pravu Evropske unije in zato morajo države članice prenesti direktivo do 1. novembra letos, da bodo medsebojno usklajene in med njihovimi ureditvami ne bo razlik. Vsebina naj bi bila po uveljavitvi predstavljena tudi vsem zaposlenim uslužbencem na upravni enoti, ki delajo na področju vozniških dovoljenj. Vprašanje je, ali se bo uslužbencem olajšalo delo ali otežilo delo. Pomemben je torej šesti odstavek 60. člena zakona o voznikih, ki določa, da se osebi, ki opravi praktičen del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom določenih kategorij vpis omejitve v vozniško dovoljenje ne izvede. Pri tem mora oseba že imeti vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom določenih kategorij. Imetnik vozniškega dovoljenja s kodo administrativne omejitve 78 sme voziti samo vozilo z avtomatskim menjalnikom. Koda se izbriše, če oseba opravi praktičen del vozniškega izpita na vozilu z ročnim menjalnikom. Včasih so bili avtomobili z avtomatskim menjalnikom dokaj redki pri nas, danes pa je tega na trgu čedalje več. Več je hibridnih električnih avtomobilov z avtomatskim menjalnikom. S slednjim nekateri vozniki lažje upravljajo svoj avtomobil in vožnja tudi poteka bolj tekoče in brezskrbno. Kar se na splošno tiče kod v vozniškem dovoljenju, jih je kar nekaj. Največ slovenskih voznikov in voznic ima vneseno kodo 01, da vozi z očali ali s kontaktnimi lečami. Veliko je tudi mladih voznikov s kodo 220. Novela zakona ne odstopa od načel, na katerih temelji trenutna ureditev. Nima tudi finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva. Pobud ni bilo, pripomb strokovne in druge javnosti pa tudi ne. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke novelo zakona podpiramo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Leon Merjasec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Cenjeni državni sekretar, lepo pozdravljeni tudi vsi kolegice in kolegi! Spremenjen Zakon o voznikih šestega odstavka 60. člena, ki ga predlaga Vlada Republike Slovenije, se ocenjuje, da gre za manj zahtevno uskladitev. Republika Slovenija je bila 4. maja 2020 seznanjena o uveljavitvi direktive komisije 2020/612EU, vezani o spremembi direktive 2006/126ES Evropskega parlamenta in Sveta o vozniških dovoljenjih, ki posega tudi v področje nevpisovanja kode administrativne omejitve v vozniško dovoljenje, kar je temeljni razlog za pripravo predloga Zakona o voznikih in pravni red Republike Slovenije. S spremembo določene določbe šestega odstavka 60. člena Zakona o voznikih se določa, da se osebi, ki opravi praktični del vozniškega izpita na motornem vozilo z avtomatskim menjalnikom kategorije B1, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE po veljavni določbi le kategorije C, C1, CE, CD ali DE vpis omejitve v vozniško dovoljenje ne izvede, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom kategorije B, B1, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE. Predlog zakona o spremembah Zakona o voznikih je tako prilagojen pravnemu pravu Evropske unije. Države članice morajo direktivo 2020/612EU prenesti v svoj pravni red do 1. novembra 2020. Njen prenos v notranje pravne rede držav članic Evropske unije bo zagotovil, da med njenimi ureditvami ne bo razlik. Cilj predlaganega zakona je delni prenos direktive komisije 2020/612 EU o spremembi direktive 2006/126ES, ki ne odstopa od načel, na katerih temelji zdajšnja ureditev in upošteva načela zagotavljanja usklajenosti in uspešnega izvajanja evropskega pravnega reda na področju voznikov. Za sprejeti zakon tudi ni predvidene porabe proračunskih sredstev in s tem ni potrebe zagotoviti dodatnih finančnih sredstev, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo predlog Vlade Republike Slovenije.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mateja Udovč. Izvolite.
Spoštovani! V zadnjih letih smo priča velikemu tehničnemu napredku. To se posledično odraža tudi v prometno-avtomobilski industriji, kjer je razvidno, da se vse bolj pogosto uporabljajo sodobnejša in varnejša vozila. Gre za vozila, ki naj bi povzročala manj emisij v okolju, po drugi strani pa so opremljena z raznovrstnimi polavtomatskimi, avtomatskimi ali hibridnimi menjalniki. V tem primeru govorimo torej o avtomobilih na hibridni in električni pogon. Že sami podatki o številu osebnih vozil na hibridni in električni pogon v Sloveniji nam jasno govorijo o tem, da se njihova uporaba vztrajno veča in da naš vozni park postaja vedno bolj zelen. V Sloveniji se je število osebnih avtomobilov na hibridni pogon glede na leto 2018 povečalo za 48 odstotkov, število električnih osebnih avtomobilov pa se je v letu 2019 glede na leto 2018 povečalo za 53 odstotkov. Če pa te trende primerjamo s celotno Evropsko unijo, so podatki še bolj zgovorni. Leta 2017 je bilo število osebnih avtomobilov na hibridni in električni pogon sedemkrat večje v primerjavi z letom 2013. Ko govorimo o pravilih, o vozniških dovoljenjih, ki so bistveni sestavni del skupne prometne politike v Evropski uniji, moramo nujno upoštevati tudi te pozitivne posledice tehničnega in posledično zelenega napredka. Maja tega leta so bile sprejete spremembe direktive o vozniških dovoljenjih, ki se nanašajo na področje nevpisovanja kode administrativne omejitve v vozniško dovoljenje. S predlaganimi spremembami Zakona o voznikih se slovenski pravni red usklajuje s spremembami omenjene direktive. Koda administrativne omejitve se v vozniško dovoljenje vpiše v primeru, če je kandidat praktični del vozniškega izpita opravil z vozilom, ki ima avtomatski, polavtomatski ali hibridni menjalnik. Veljavna zakonodaja določa, da se takšna omejitev ne vpiše osebi, ki opravi praktični del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije C, CE, D ali DE. Predpogoj za to pa je, da oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom ene izmed kategorij B, BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E ali D. Skladno s spremembami direktive se nevpisovanje omejitve razširja še na kategorijo BE, C1, C1E, D1 in D1E. Kot rečeno, se s spremembo zakona v slovenski pravni red prenašajo spremembe evropske direktive o vozniških dovoljenjih, ki jih narekuje konstantno povečanje števila električnih in hibridnih osebnih avtomobilov v našem prostoru. Poleg tega pa bo poenostavitev sedanjih omejitev za vožnjo avtomatskih vozil zmanjšala upravno in finančno breme za zainteresirane strani, vključno z malimi in srednje velikimi podjetji, ki poslujejo na področju cestnega prevoza. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala za besedo. Pozdravljeni! Kot navaja Vlada Republike Slovenije, ki je Predlog zakona o spremembah Zakona o voznikih poslala v parlamentarno proceduro po skrajšanem postopku, gre le za manjšo spremembo zakona. Gre namreč za delni prenos evropske direktive v zvezi z minimalnimi zahtevami za vozniški izpit. S predlogom zakona se namreč določa, da osebi, ki opravi praktični del vozniškega izpita na motornem vozilu z avtomatskim menjalnikom kategorije BE, C1, C1E, C, CE, D1, D1E, D ali DE, se vpis omejitve v vozniško dovoljenje ne izvede, če oseba že ima vozniško dovoljenje, pridobljeno na podlagi opravljenega praktičnega dela vozniškega izpita z motornim vozilom z ročnim menjalnikom kategorije B in vse prej navedene kategorije. Predlog zakona ne bo vplival na postopke oziroma poslovanje javne uprave ali pravosodnih organov. Prav tako ne bo obveznosti strank do javne uprave ali pravosodnih organov in tudi na druga področja. Prav tako zakon tudi ne predvideva javnofinančnih učinkov. Poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, to je pol ure po končani 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. IN 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU JAVNEGA REDA IN MIRU IN PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE. K navedenima točkama dnevnega reda bomo uvodni obrazložitvi predlagatelja, predstavitev poročil matičnega delovnega telesa, predstavitev mnenj Vlade ter predstavitev stališč poslanskih skupin opravili skupaj. Oba predloga zakonov je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 30 poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Za dopolnilno obrazložitev predlogov zakonov dajem besedo predstavniku predlagatelja Predragu Bakoviću.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Pojavi vaških straž in tudi varde so bili deležni posebne pozornosti in tudi razburjanja. Če se spomnimo dogodkov postroja v Apačah, aktivnosti posameznika v Beli krajini, prisotnosti vardistov ob državni meji, urjenja in postroja pred predsedniško palačo, dogodka v Slovenski Bistrici, v Ormožu, vse to so dogodki, ki so precej razburili slovensko javnost. Če se osredotočim na vardo, je pravzaprav vojaška oziroma paravojaška formacija s svojimi simboli, kot so grbi, zastave, s hierarhično ureditvijo, s poveljevanjem, urjenjem, postroji in s poveljnikom, ki ima tudi položajni naziv vojvod oziroma nadvojvod. V javnosti tako početje povzroča napačne predstave o njihovi pristojnosti, zato je treba takšna ravnanja opredeliti kot prekršek. Ravnanja so v nasprotju z ustavno in demokratično ureditvijo naše države. Pripadniki takšnih paravojaških skupin posegajo v telesno in duševno celovitost posameznikov in ovirajo izvrševanje pravic in dolžnosti ljudi, državnih organov in organov samoupravnih lokalnih skupnosti. Logično bi namreč moralo biti, da v demokratični in pravni državi ne sme kdorsigabodi vzbujati vtisa, da je uradna ali vojaška oseba, ki opravlja uradne naloge. Učinkovitost policije do sedaj ob obstoječi zakonodaji ni bila dobra. To je pojasnil tudi v pisnem odzivu na interpelacijo aktualni minister Hojs. Vsega skupaj so obravnavali nekaj prekrškov in dve kazenski ovadbi. Tudi v primeru v Slovenski Bistrici, ko so pripadniki varde stopili v prostor policijske postaje, niso ugotovili znakov prekrška, obravnavali so kaznivo dejanje, za katerega je tožilec kasneje ugotovil, da ne gre za kaznivo dejanje. Jaz upam, da bodo izpeljali vsaj prekršek. Zaradi vseh teh okoliščin, ki sem jih navedel, smo pripravili Predlog zakona o spremembah Zakona o varstvu javnega reda in miru ter Predlog zakona o nadzoru državne meje. Poglavitne spremembe Zakona o varstvu javnega reda in miru so, da se dekorativno orožje, imitacije, ki nimajo statusa orožja, ne smejo razkazovati ali uporabljati tako, da se vzbuja videz, da se izvajajo naloge uradnih ali vojaških oseb, če so povzročila vznemirjenje ali ogroženost, a so se ljudje temu izogibali in se niso želeli izpostavljati. Zdaj je dovolj, da to kršitev ugotovi policist. Določene so izjeme te določbe, kdo to lahko počne, kot je napisano, za potrebe filma, televizije, gledališča, prireditev, katerih del programa je nošenje in razkazovanje orožja in so organizirane v skladu z Zakonom o javnih zbiranjih. Novi 11.a člen se nanaša na uporabo uniform in maskirnih oblačil, katerih nošenje je prepovedano le, če posameznik vzbuja videz, da izvaja naloge uradnih oseb. Tudi tu so izjeme, ki sem jih navedel prej. Samo vzbujanje videza, da se izvajajo naloge uradnih ali vojaških oseb, pa ne pokrije drugih problematičnih dejanj, ki smo jim bili priča v preteklosti, kot so urjenja, postroji, kot smo videli pred palačo predsednika republike. Zato drugi odstavek določa, da se kaznuje posameznik, ki v skupini najmanj dveh oseb nosi maskirna oblačila uniformo ali oblačila, podobna uniformi uradnih ali vojaških oseb, in s svojim obnašanjem, ravnanjem, gibanjem in zadrževanjem na določenem javnem ali zasebnem kraju ali z uporabo simbolov, grbov, zastav ali z ustvarjanjem vtisa hierarhične ureditve skupine ali z uporabo vozil, na katerih so nameščene prepoznavne oznake oziroma z drugo opremo ali pripomočki vzbuja videz, da gre za policijsko ali vojaško vozilo in nima pravne podlage za delovanje v zakonu. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju izrazila določene pomisleke, ki pa smo jih z amandmaji uredili in pripravili na način, ki ustreza pripombam, na katere je Zakonodajno-pravna služba opozorila. Kar se tiče novele Zakona o nadzoru državne meje pa bi izpostavil, da je varovanje državne meje izključna pristojnost policije. Nenazadnje gre za temelj državnosti, kajti vsi poznamo definicijo države, ki je ozemlje, prebivalstvo in prisiljujoča organizirana oblast. Poudarek je na organizirani oblasti in seveda prisiljujoči. In to je pravzaprav monopol prisile, ki ga sme imeti samo država. Dogodki, ki so se pri nas dogajali, so postali zelo problematični in nevarnost se izkazuje zlasti z omejevanjem učinkovitosti dela policije, nevarnostjo za javni red in mir in zdravje v primeru srečanja vaških straž z migranti in tudi s policisti. Izkušnje pa kažejo, da so osebe, ki izvajajo ta dejanja, precej konfliktne. Ta ravnanja, ki smo jim priča, po obstoječi zakonodaji niso prekršek oziroma šele takrat, ko pri posamezniku, ki ne sme biti policist, povzročijo ogroženost, prestrašenost, prizadetost. V kazniva dejanja pa takšna ravnanja pridejo šele, ko nekdo konkretno opravi kakšno dejanje, ki ga sicer sme opraviti samo uradna oseba, na primer izvede takšno pooblastilo. Tako so poglavitne spremembe novele Zakona o nadzoru državne meje naslednje. 4. člen jasno opredeljuje, kdo je pristojen za nadzor državne meje in opredeljuje se, kaj je prepovedano, vsaka aktivnost, ki se izvaja z namenom nadzora državne meje pa tudi spodbujanje k takšnim aktivnostim. Torej prepovedana je vsakršna aktivnost posameznika ali skupine, ki se z namenom nadzora državne meje izvaja enako ali podobno kot to počne policija in policija ima to določeno v 6. členu Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Prepovedano pa je tudi oviranje policije pri nadzoru državne meje. Tu so se v razpravi nekaterih poslancev pojavili določeni pomisleki, a naj povem, da je oviranje policije že sedaj lahko bodisi prekršek bodisi kaznivo dejanje, recimo preprečitev uradnega dejanja uradni osebi. Pojavile so se tudi neutemeljene kritike, da kazniva dejanja spreminjamo v prekrške. To ne drži. Pomembno je vedeti, da z novelama nismo posegli v Kazenski zakonik in vsa kazniva dejanja ostajajo nedotaknjena. Pogosto se zgodi, da se prekrivajo znaki prekrška in kaznivega dejanja. To se dogaja zlasti v kakšnih pretepih, v vandalizmu, v ogrožanjih, kjer je lahko eno ali drugo. Zato Zakon o prekrških to ureja tako, da daje prednost kazenskemu postopku. Šele če kazenski postopek ni uspešen, se nadaljuje postopek o prekršku. Seveda pa je treba tukaj upoštevati tudi načelo ne bis in idem. Zakon o prekrških pravi naslednje: »Če je bila zoper storilca vložena kazenska ovadba zaradi kaznivega dejanja, ki ima tudi znake prekrška, ali zaradi takega dejanja zoper njega teče kazenski postopek, se postopek o prekršku ne more začeti, če se je začel, pa se prekine in se ne sme nadaljevati, dokler ni postopek v zvezi s kaznivim dejanjem pravnomočno končan. V tem času zastaranje pregona zaradi prekrška ne teče in se nadaljuje šele po pravnomočnosti odločitve o kaznivem dejanju.« Torej tudi v primerih, če bi se stvar prikrivala bodisi kot kaznivo dejanje in ali prekršek, se najprej izpelje proces zaradi kaznivega dejanja in šele nato prekrška, če kazenski proces ni uspešen. Po našem mnenju sta zakona pripravljena in prepričani smo, da sta dobra in naslavljata problematiko, ki je vse bolj pereča. Temeljita na osnovi, ki jo je pripravila stroka, torej policija Nenazadnje pa je potrditev k temu, da sta zakona dobra, dodala tudi Zakonodajno pravna služba, ki pravzaprav k noveli Zakona o nadzoru državne meje ni imela nikakršnih pripomb in le manjše na novelo Zakona o varstvu javnega reda in miru, ki pa smo jih v celoti upoštevali in tudi dejstvo, da sta obe noveli na matičnem odboru bili sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predloga zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora je bil predviden predsednik mag. Branko Grims in ker ga ni med nami, gremo naprej. Tako da za obrazložitev mnenj dajem besedo predstavniku Vlade dr. Antonu Olaju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V predlogu za dopolnitev Zakona o varstvu javnega reda in miru se izpostavlja pozornost in razburjenost javnosti do pojava vaških straž, katerih pripadniki so oblečeni v enaka oblačila in videza uniform, uporabljajo pa tudi simbole, kar ustvarja vtis močne organizacijske hierarhične ureditve. Zaradi napačne predstave javnosti o njihovi pristojnosti, je treba tovrstna ravnanja inkriminirati, da se učinkovito preprečijo. Predlagano je, da se pod A, prepove nošenje, razkazovanje, uporaba imitacij orožja, ki vzbuja videz izvajanja nalog uradnih ali vojaških oseb; pod točko B, določijo se izjeme od siceršnjih prepovedi; pod točko C, prepove se uporaba oblačil, podobnih uniformi uradnih ali vojaških oseb, če se vzbuja videz izvajanja njihovih uradnih nalog; naslednja točka, določi se prekršek za skupino najmanj dveh oseb, če nosijo oblačila, podobna uniformi uradnih ali vojaških oseb; pod točko D, prekrškovnim organom se omogoči izrek globe, višje od najnižje predpisanih. Vlada se strinja, da so spremembe v tem delu pravnega reda nujne in potrebne, vendar v bolj premišljeni in jasni predelitvi zakonskih znakov prekrškov. Vlada iz tega razloga nasprotuje predlaganim zakonskim spremembam in meni, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ključne pomanjkljivosti se kažejo z določitvijo odgovornosti storilca le, če prekršek stori naklepoma, kar je v praksi težko dokazljivo; nejasno je besedilo zakona glede izjeme pri uporabi rekvizitov za druge komercialne namene, ki urejajo področje uporabe uniforme; nepotrebno ponavljanje, da se prekršek lahko stori na javnem ali zasebnem krajuN nekonkretiziranost subjekta, pri katerem se vzbuja videz, da gre za osebo, ki izvaja uradne naloge; nedoločenost glede odvzema imitacij orožja, ki se uporablja skupaj z maskirnimi uniformami in simboli, pa takšno ravnanje ne povzroča vznemirjenja ali občutka ogroženosti posameznikov. Smiselno bi bilo urediti še odvzem maskirnih oblačil in simbolov, da storilci prekrškov ne bi ponavljali. Nenazadnje bi bilo treba prepovedati tudi organiziranje in samo urjenje pripadnikov varških straž. S predlagano spremembo se tudi ne spreminjajo predpisane sankcije glob, določenih v tolarjih, čeprav je Slovenija že leta 2007 stopila v evrsko območje. Pri predlogu za dopolnitev Zakona o nadzoru državne meje se izpostavlja nedopustnost vključevanja vaških straž v delo policije pri nadzoru državne meje. Ker gre pri teh ravnanjih vaških straž za očiten ali prikrit namen izvajanja nadzora državne meje, je treba tovrstna ravnanja inkriminirati, da bo lahko policija izvajala svoje zakonsko določene naloge varovanja državne meje ter učinkovito ukrepala zoper kršitelje. Predlagano je, da se pod točko A jasno določi, kdo je pristojen izvajati nadzor državne meje in komu so te naloge prepovedane; pod točko B, prepove se vsakršno ravnanje z namenom nadzora državne meje na način, ki je enak ali podoben oblikam opravljanja policijskih nalog ali oviranja policije pri izvajanju te naloge; pod točko C, pravnim osebam ali posameznikom se prepove vsakršno ravnanje, ki pomeni spodbujanje ali omogočanje prepovedanih ravnanj. Vlada se strinja, da so določene spremembe v tem delu pravnega reda nujne in potrebne, vendar v bolj premišljeni in jasni obliki zakonskih znakov prekrškov, zato vlada nasprotuje predlaganim zakonskim spremembam in meni, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ključne pomanjkljivosti se kažejo z določitvijo odgovornosti storilca le, če prekršek stori naklepoma, kar je v praksi težko dokazljivo, vsebinsko pomanjkljiva je tudi predlagana sprememba 48. člena, ker ne določa sankcij za posameznika, ki stori prekršek iz 4. člena. Predlagana sprememba tudi ne prepoveduje in sankcionira oviranja pripadnikov Slovenske vojske, ki lahko sodelujejo s policijo pri širšem varovanju državne meje. Nedoločen je tudi pojem spodbujanja in predlaganja spremembe 48. člena Zakona o nadzoru državne meje, saj ni jasno, ali bi to pomenilo že javno izraženo spodbudno [[…]]
Gospod državni sekretar, vaš čas je potekel, žal, se opravičujem, ampak tako je. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke in Jani Ivanuša. Izvolite.
Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej državnemu sekretarju. Pred sabo imamo dopolnitev Zakona o varstvu javnega reda in miru ter Zakona o nadzoru državne meje. Poglejte, koliko ljudi danes nosi uniforme. Od gasilcev, vojakov, policistov, varnostnikov in tako naprej. Ko se štajerska varda pojavi v javnosti, uporabljajo tudi grbe in zastave, s čimer ustvarjajo vtis močne hierarhične ureditve znotraj teh organizacij, s čimer ni nič narobe. Če ste si kaj prebrali o njih, potem veste, da za zakritimi obrazi, maskirnimi oblačili, uniformami ne stojijo neuravnovešene osebe, neuki prejemniki socialnih pomoči. Njihovi člani, ki jih preko tisoč, morajo biti pošteni, domoljubni in vredni zaupanja. S svojimi postroji, učenjem osnov orientacije, nočnimi pohodi, učenjem varnega rokovanja z orožjem, opozarjanjem na nezavarovano mejo želijo pri državljanih in državljankah Republike Slovenije prebuditi zavedanje, da ni prav, da molčijo in so tiho, temveč da o svojih težavah in problemih tudi spregovorijo. Doživeli so že marsikaj, njihov namen pa je pomagati ljudem in obvestiti policijo o prehodih. Ali po vsem tem navedenem še vedno, da njihova ravnanja predstavljajo resno grožnjo javne varnosti? Sam negativizem veje iz vas. Namesto glob, kazni, bi morali deliti medalje, pohvale tem ljudem. Policija dela dobro, vendar kljub temu ne obvladuje v zadostni meri več situacij, ki se nanašajo na ilegalne prehode migrantov ter vse večjih težav in konfliktov z Romi. Slednji so v poletnih mesecih razgrajali tam doli v Ankaranu, Portorožu in še kje, o čemer beremo na dnevni ravni. Po urejanju področja je treba upoštevati tudi delovanje Slovenske vojske, ki ob aktivaciji 37.a člena Zakona o obrambi pomaga policiji pri varovanju državne meje. Andreja Šiška, ki je Slovenec, ne krši zakonov in nikogar ne ogroža, bi kaznovali, zaprli. Migrante, ki pa so tujci, bi spuščali čez mejo. Kje je tu logika? Samoorganiziranje naroda je dovoljeno. Imamo se tudi pravico braniti pred agresijo. V Sloveniji imamo preveč tujcev, ki ne bi branili naše države, če bi bilo to potrebno. V Slovenski nacionalni stranki smo proti temu, da zafrkavamo Slovence, migranti in Romi pa lahko delajo, kar se jim zahoče, in jim nihče nič ne more. Kradejo, lažejo, pretepajo, posiljujejo in tako naprej. Lahko pričakujemo, da bo tega v bodoče čedalje več in ne manj, zato je tu še kako na mestu, da se ljudje organizirajo. Začeli se bodo tudi oboroževati. In prav je tako. Časi so pač takšni, da je treba braniti sebe, svojo družino, bližnje. V Slovenski nacionalni stranki bomo glasovali proti obema novelama zakona. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke naj bi predstavil mag. Branko Grims, ki ga ni v dvorani, zato predlagamo, da gremo naprej. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Rudi Medved. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Problem delovanja paravojaških skupin, jaz jih namerno tukaj niti ne bom imenoval, da jim ne bi iz tega mesta dela še dodatne reklame, ni od včeraj. Oviranje dela policija pri varovanju državne meje, na primer, pod krinko domnevne pomoči, poskusi prevzemanja ali posnemanja oblik dela policije, ki so izključno v pristojnosti državnih varnostnih organov, so vodili prejšnjo vlado Marjana Šarca, da je pripravila noveli zakona o nadzoru državne meje in o varstvu javnega reda in miru. Marca letos Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo tega ni potrdil, s čimer pa je te paravojaške skupine le še spodbudil in opogumil. Njihova dejanja so za tem postala še predrznejša, predrznejša do te mere, da so si upali praktično zasesti policijsko postajo v Slovenski Bistrici, nadlegovati, legitimirati naše, tuje državljane, turiste, obtoževati Ormožane, da skrivajo nezakonite prebežnike in kdo ve, kaj še vse. Skratka, njihovo delovanje je ekscesno in v posmeh pojmu nacionalne varnosti, določenem z ustavo Republike Slovenije. Nacionalna varnost je in mora biti izključno v pristojnosti državne oblasti. Stališče Vlade do predlaganih novel je prej birokratsko kot vsebinsko, po tisti znani,« treba je, treba bi bilo, treba bo premišljeno«, nič pa o tem, kdaj in kako. Sodimo, da je treba ukrepati takoj oziroma bi že morali ukrepati, ni še prepozno, je pa pozno, ker dejstvo je, da nihče nima pravice, da bi s svojim delovanjem oviral delo policije pri varovanju državne meje oziroma s svojimi dejanji kakorkoli posnemal delo policije in prevzemal naloge, ki so izključno v pristojnosti državnih organov. Tudi sama slovenska policija nasprotuje ustanavljanju samooklicanih skupin in tako imenovanih vaških straž in njihovim aktivnostim ob državni meji. To namreč pomeni določeno stopnjo varnostnih tveganj. Policija zato zavrača poskuse teh skupin, ki želijo javno prikazati, da sodelujejo s policijo pri izvajanju uradnih nalog, v bistvu pa so te skupine pod krinko skrbi za nacionalno varnost grožnja tej isti nacionalni varnosti. V večini držav Evropske unije zanje ni prostora. Dopolnitev navedenih zakonov tako, da se prepoveduje in sankcionira posameznika ali skupine ljudi, ki bi z nošenjem maskirnih oblačil uniform oziroma uniformam podobnih oblačil ter z uporabo dekorativnega orožja, imitacijo orožja, ki je po videzu podobno orožju, izvajali naloge, ki so v izključni pristojnosti uradnih ali vojaških oseb Republike Slovenije. Ključno pri tem je, da varnostni organi pri svojem delu zagotavljajo varovanje in spoštovanje tudi človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter spoštujejo človekovo osebnost in dostojanstvo, kar v praksi pri delovanju teh samooklicanih varuhov reda in miru seveda zanesljivo ni primer. Kakršnakoli druga ravnanja skupin, ki želijo izvajati naloge, ki so izključno v pristojnosti državnih varnostnih organov, prej kot zagotavljanje varnosti in miru za državljane pomenijo destabilizacijo miru in občutka varnosti. Z nespoštovanjem formalne zakonodaje pa se pri tem prej ali slej začnejo pojavljati tudi oblike ekstremizma in nasilništva. Za uspešno delo uradnih varnostnih organov je dobro sodelovanje s prebivalci in širšo javnostjo. Posredovanje informacij o povzročenih prekrških ali kaznivih dejanjih varnostnim organom olajšuje njihovo delo. Izvajanje sankcij zoper izvedena prekrškovna ali kazenska dejanja pa mora biti izključno – izključno v njihovi pristojnosti. Za takšno sodelovanje z varnostnimi organi seveda ni potrebno nošenje nikakršnih maskirnih oblačil ali imitacij orožja, ki v lokalnem okolju prej kot željo po miru ali preprečevanju določenih dejanj pomeni destabilizacijo miru. Vsekakor ima zgolj policija vse potrebne kvalifikacije, izkušnje in znanja, da lahko izvaja ukrepe, ki temeljijo na resorni zakonodaji. Hkrati to pomeni, da se ob ustrezni odločitvi ta nadzor lahko poveča tudi s sodelovanjem vojske, ki je eden izmed treh podsistemov poleg obveščevalnega in notranjevarnostnega, ki sestavljajo enovit nacionalni varnostni sistem. In le v okviru tega moramo, moremo in smemo izvajati aktivnosti na meji. Predlagane rešitve sicer ne rešujejo v celoti problema ustanavljanja takšnih paravojaških skupin. Pojavi ekstremizma so globalni problem. Preprečujejo pa nesprejemljivo delovanje takšnih skupin v praksi in dajaje jo jasno vedeti, da je v Republiki Sloveniji skrb za nacionalno varnost v najširšem pomenu besede izključno – izključno v pristojnosti države. Zaradi vsega navedenega in zato, ker je vlada Marjana Šarca v svojem mandatu že odreagirala na tovrstne pojave, pa za svoje zakonske predloge takrat ni dobila ustrezne podpore, kar nam je bilo do neke mere tudi nerazumljivo. Pa vendarle prav zaradi tega bomo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca tokratni zakonski besedili, ki sta po osnovnem namenu vendarle podobni tisti iz časov vlade Marjana Šarca, vsekakor podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovani državni sekretar! Pred desetimi meseci, natančneje 26. 11. 2019 je prejšnja vlada v zakonodajni postopek vložila dve zakonski noveli, in sicer zakon o varstvu javnega reda in miru ter zakon o nadzoru državne meje. V uvodnem delu zakonskih predlogov so zapisali, da je slovenska policija v letih 2018 in 2019 ob povečanju ilegalnih prehajanj državne meje zaznala pogostejše ustanavljanje različnih gibanj, iniciativ in združenj– govorimo o vardah in vaških stražah – kot neko obliko varnostnega samoorganiziranja občanov. Ob delovanju navedenih skupin je zaznati posamezne elemente prekrškov. Naj citiram nekaj zapisanega. Sporno je predvsem nošenje enotnih uniform in imitacij orožja, pri čemer javnosti navedeno početje praviloma ne moti. Urjenja iz veščin preživljanja, nahajanja v bližini državne meje, pri čemer javno razglašajo, da varujejo in podobno. Navedena ravnanja posledično po veljavni zakonodaji praviloma ne pomenijo eksplicitne kršitve predpisov oziroma nimajo vseh znakov prekrška. Ko pa opisana ravnanja pri posamezniku povzročijo občutek ponižanosti, ogroženosti, prizadetosti ali strahu, pa ima takšno ravnanje vse znake prekrška predvsem po zakonu o varstvu javnega reda in miru. Navedena početja preidejo v kaznivo dejanje šele potem, ko kdo opravi kakšno dejanje, ki ga je upravičena opraviti samo uradna ali vojaška oseba, torej izvede v zakonu navedena pooblastila oziroma izvede uradno poslovanje ali pa uresniči znake kakšnega drugega uradno pregonljivega kaznivega dejanja. Takšno je mnenje več okrožnih državnih tožilstev, ki se v primeru podanih poročil policije v opisanih primerih niso odločila za kazenski pregon. Nadaljujem s citati: »Navedena ravnanja pa tako lahko predstavljajo tudi resno grožnjo javni varnosti, saj je lahko policist v postopku zaveden in bi v cilju zagotavljanja lastne varnosti, varnosti ljudi in premoženja uporabil nesorazmerna prisilna sredstva, z uporabo katerih bi lahko bilo ogroženo življenje teh ljudi.« Nadalje citiram: »Posamezna ravnanja takšnih skupin konkretno kažejo na varnostna tveganja za Republiko Slovenijo, saj se lahko pod pretvezo samoorganiziranja varnosti združujejo s prikritim namenom izvajanja obrambnih in varnostnih nalog Republike Slovenije in varovanja državne meje, ki so v izključni pristojnosti za to pristojnih državnih organov. Onemogočen ali otežen ustrezen odziv državnih organov na opisana ravnanja takšnih skupin bi lahko imel tudi negativen vpliv na ugled Republike Slovenije v mednarodnem okolju, kar se že kaže z velikim zanimanjem tujih novinarjev in njihovim poročanjem v medijih drugih držav.« Nadalje, še en citat: »Opisana ravnanja samoorganiziranih skupin so v nasprotju z ustavo in demokratično ureditvijo Republike Slovenije, ki varuje predvsem spoštovanje človekovega dostojanstva in z njim neločljivo povezane človekove pravice do varnosti. Osnovna dolžnost in naloga ter poslanstvo policije je zagotavljanje varnosti posameznikom in skupnosti, zato je zakonsko področje treba nadgraditi s kaznivostjo določenih ravnanj, da bo policija lahko učinkovito izvajala svoje zakonsko določene dolžnosti oziroma naloge vzdrževanje javnega reda in nadzor državne meje ter učinkovito ukrepala zoper samoorganizirane skupine v primeru ugotovljenih kršitev.« Zakaj so potrebni vsi ti citati? Ker nam očitajo, da danes predlagane rešitve niso prave, četudi gredo v smeri navedenih ugotovljenih dejstev s strani strokovne službe Ministrstva za notranje zadeve. Še več, opominjajo nas, da v predlagani noveli nismo globe, zapisane v tolarjih, popravili v evre. To smatramo predvsem kot provokacijo in preusmeritev pozornosti od vsebine same novele zakona o varstvu javnega reda in miru in problematike, ki je vznemirila velik del prebivalstva. Noveli zakona o varstvu javnega reda in miru ter zakona o nadzoru državne meje s strani prejšnje vlade smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Žal pa takrat novela ni dobila ustrezne podpore. Po tehtnem premisleku in proučitvi predlaganih rešitev in nenazadnje tudi na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe smo se odločili, da pripravimo novi noveli. Pa ne zato, da si pridobimo kakršnokoli dodatno politično točko, kot nam jo marsikateri tudi očitajo, ampak zgolj in samo zato, da se to področje uredi ali začne urejati in jasno poudari, kdo v Sloveniji skrbi za javni red in mir in kdo v Sloveniji je pristojen za nadzor državne meje. Državno mejo varuje in nadzoruje zgolj in samo slovenska policija. Policija razmere na meji obvladuje in dobro opravlja svoje delo. To ji priznava tako strokovna javnost kot tudi tuje države. Le pripadniki Slovenske vojske lahko pod jasnimi in določenimi pogoji sodelujejo s policijo pri nadzoru državne meje, in kot ugotavljamo, tudi dobro sodelujejo s policijo, in to kljub temu da nimajo policijskih pooblasti. Ali so predlagane rešitve prave in idealne? Ali so rešitve prave in gredo v pravo smer? Idealne najbrž ne. Iščemo pa optimalne rešitve, s katerimi bomo prebivalcem zlasti obmejnih krajev prihranili vznemirjajoče se dogodke na razne formacije zamaskiranih ljudi, oblečenih v vojaško uniformo, z zakritimi obrazi in z orožjem v rokah, kako korakajo pod okni njihovih hiš ali pa jih celo legitimirajo. Ali na drug nezakonit način nadlegujejo kjerkoli po teritoriju Slovenije. Naša namera je, da se s predlaganimi, upam, da tudi s sprejetimi, rešitvami zagotovi učinkovito varovanje javnega reda in miru z namenom uresničevanja pravice posameznika do varnosti in dostojanstva kot temeljne človekove dobrine in ustavne pravice. Prav tako pa se tudi zagotovi učinkovito izvajanje dolžnosti in nalog policije oziroma vodenje prekrškovnih postopkov, ki so neposredno povezani z zagotavljanjem varnosti posamezniku in skupnosti. Predlagani noveli bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov skupaj s podpisniki podprli. Nadejamo pa si vsekakor širše parlamentarne podpore in naredimo korak naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Janja Sluga. Izvolite.
3. septembra 2018 so na družbenih omrežjih zaokrožile fotografije in posnetki urjenja skupine oboroženih in zamaskiranih moških. Izkazalo se je, da gre za paravojaško enoto, z imenom Štajerska varda, ki jo vodi Andrej Šiško. Danes mineva že več kot dve leti od omenjenega dogodka. In danes je končno dan, ko smo zmogli toliko političnega razuma in prekinili brezplodno debato o tem, ali in kako njihova ravnanja sankcionirati oziroma ali že obstoječa zakonodaja varnostnim organom zagotavlja zadostno pravno podlago za ukrepanje. In končno je tudi predsednik Državnega zbora samooklicanemu poveljniku Štajerske varde Andreju Šišku slekel hlače in ga osmešil pred slovensko javnostjo. Tega namreč nista zmogla ne predsednik države in ne predsednik Državnega sveta, ki sta vardi dopustila, da je v uniformah paradirala po predsedniški palači in državne svetnike na seji pristojne komisije podučevala o pomembnosti delovanja vard. Obravnavo obeh predlogov zakonov je na matičnem delovnem telesu Andrej Šiško lahko spremljal zgolj v prostoru za obiskovalce, brez možnosti, da bi sodeloval v razpravi. In prav je tako. V javnih inštitucijah ne sme biti prostora za hujskanje ljudi, za ustvarjanje atmosfere strahu in negotovosti, nestrpnosti in sovražnosti oziroma za širjenje kakršnegakoli radikalizma in ekstremizma. Tudi strokovnjaki za varnostne vede opozarjajo, da Slovenija ni več imuna na različne oblike radikalizacije in ekstremizme ter da vse to zahteva resen odziv in nenazadnje ustrezno ukrepanje državnih organov. Na drugi strani pa je težko razumeti argumente nekaterih poslanskih skupin o zlorabah uniform iz časa druge svetovne vojne in o možnosti, da bi se zakonske določbe lahko zlorabljale za obračun z nevladnimi organizacijami na meji in okoljskimi aktivisti. To iz besedila predlaganih zakonskih sprememb nikakor ne izhaja. Zakona jasno naslavljata tako imenovane paravojaške enote in posameznike, ki delujejo z drugačnimi motivi in z drugačnimi nameni, ki niso skladni z našim ustavnopravnim redom. V Poslanski skupini SMC že ves čas opozarjamo, da varnostni organi nimajo vseh potrebnih pooblastil za ukrepanje proti vardam, kar je končno priznala tudi vlada oziroma minister za notranje zadeve, ki je v svojem mnenju zapisal, da neenotni ukrepi policije kažejo na neučinkovitost sedanje ureditve problematike delovanja vaških vard, ki se s premišljenimi oblikami delovanja, ki še niso prepovedane, izogibajo sankcioniranju. Zato bomo v SMC ponovno, kot smo že prvič, podprli predlagane rešitve. Prvi poskus še v času prejšnje vlade je bil žal neuspešen. Je pa zelo pomembno vedeti, kdo mu je nasprotoval. V SMC smo pričakovali, da bo nov predlog za spremembo zakonodaje pripravil resorni minister oziroma aktualna vlada, še posebej zaradi številnih incidentov, ki so jih do letošnjega poletja zagrešili vardisti. Ker se na naša opozorila in pozive ni odzval, smo se odločili, da bomo podprli opozicijska predloga, ki sta že bila vložena v zakonodajni postopek. Navedeno torej več kot narekuje urejanje problematike vard in predlagani noveli počneta prav to – prepovedujeta ravnanje posameznikov ali pa skupin, ki se z namenom nadzora državne meje izvaja na enak način kot policijske naloge, ki so namenjene izvajanju tovrstnega nadzora. Dodatno se s predlogom sankcionirajo skupine, ki nosijo maskirna oblačila, uniforme ali oblačila, podobna uniformam uradnih ali vojaških oseb, ter imitacije orožja, seveda zgolj na način, da vzbuja videz, da izvajajo naloge uradnih ali vojaških oseb. V SMC nasprotujemo ustanavljanju in delovanju vsakršnih paravojaških formacij in vaških straž. Država mora imeti ničelno toleranco do vseh pobud in aktivnosti, s katerimi posamezniki ali pa neformalne organizacije poskušajo opravljati naloge, ki so v pristojnosti državne uprave, lokalne samouprave ali nosilcev javnih pooblastil. Če pod to potegnemo črto, ne bomo in ne smemo dopustiti organiziranja in ravnanja skupin, kot so varde in vaške straže, ki želijo prevzemati naloge policije oziroma uradnih institucij. Zato moramo njihovo delovanje prepovedati oziroma njihova ravnanja sankcionirati ter varnostnim organom zagotoviti pravno podlago za ukrepanje. Bizarno in nedopustno je, da so nekatere od teh skupin dobile celo svoj resničnostni šov. Gledalci Net TV lahko namreč spremljajo serijo Varda brez cenzure, ki jo snemajo pripadniki varde. Čas je, da se jih izžene iz medijskega in javnega prostora. Na podlagi navedenega v Poslanski skupini SMC predloga obeh zakonov podpiramo.
Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila Nataša Sukič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Levica je bila in ostaja oster nasprotnik delovanja vard ter nasploh zlorabljanja begunske problematike za razpihovanje strahu in nestrpnosti. Zato menimo, da bi se moralo delovanje varde že takoj ob njenem pojavu strogo sankcionirati kot kaznivo dejanje v skladu s 305. členom Kazenskega zakonika, za kar pa ne v prejšnji ne v sedanji vladi ni bilo in ni zadostne politične volje. Namesto tega smo dobili rokohitrsko nadomestno rešitev, ki je neprimerna zaradi nekaterih razlogov. Naj naštejem vsaj dva. Ker kaznivo dejanje spreminja oziroma mehča v prekršek. Namreč, nadzorovanje meje, ustavljanje ljudi in njihovo legitimiranje ter podobne aktivnosti varde so kaznivo dejanje po obstoječem Kazenskem zakoniku, za kar bi bilo že zdaj možno člane varde kaznovati denarno ali z zaporom do enega leta. Predlog SD pa kaznivo dejanje nekako zmehča v prekršek, za katerega se izreče bistveno blažja sankcija. Drugič, problem je nejasna in preširoka dikcija novih prekrškov. Nekatere od novih prekrškovnih določb so napisane tako, da se lahko uporabljajo tudi širše, na primer za sankcioniranje kakršnegakoli aktivizma ob meji, od naravovarstvenikov do borcev za pravice beguncev. Predlagana sprememba zakona o nadzoru državne meje določa namreč kot prekršek oviranje policije pri izvajanju nadzora državne meje. Policija bo sama ocenila, kdaj jo nek protest ovira pri izvajanju njenega dela. Pred sabo imamo predloga dopolnitev dveh zakonov, ki jih je v podobni obliki predlagala že prejšnja vlada. V Levici, kot rečeno, smo trdno prepričani, da bi policija že danes lahko in bi morala ukrepati. Dejanje, ki ga že danes Kazenski zakonik določa kot kaznivo, gre za izdajanje za uradno osebo, boste po novem opredelili kot prekršek. Nekdo, ki bi moral v zapor, bo raje oglobljen? Enako je s prepovedjo uporabe maskirnih oblačil, uniform ali drugih oblačil, podobnih uniformi. Če nekdo vzbuja videz, da izvaja naloge uradnih ali vojaških oseb, je to že danes kaznivo dejanje. Pri tem ni pomembno, ali nosi insignije Slovenske vojske ali Policije, pomembno je, da vzbuja videz uradne osebe. Predlagatelji pa bi to raje obravnavali kot prekršek, kar je absurd. Kot je absurd to, da s takim pristopom v bistvu vardo de facto priznavamo. Vardo, ki ruši ustavno ureditev te države, bomo na ta način preprosto sprejeli in priznali kot nekaj, kar se pač oglobi in ne več nujno preganja na podlagi kaznivega dejanja, kar rušenje ustavne ureditve nedvomno je. Argument predlagatelja je, da je namen teh sprememb lažje in hitrejše kaznovanje pripadnikov varde v primerjavi s kazenskim postopkom. To drži, drži. Prekrškovni postopek je seveda lažji, zahtevani so nižji dokazni standardi, tako da je globo moč zelo preprosto izreči, nato pa mora kaznovani na sodišču uveljavljati svojo pravico, če želi spremeniti odločitev prekrškovnega organa. Pri kazenskem postopku mora državno tožilstvo na sodišču dokazati krivdo posamezniku ali skupini, za kar potrebuje dovolj dokazov, ki jih priskrbi policija. Za to pa je potreben angažma tako policije kot državnega tožilstva. In tega ne v prejšnji ne v sedanji vladi preprosto ni bilo in ni. V tem je v resnici problem, ne v umanjkanju pravnih podlag za pregon varde. Zato se nam Šiško in njegovi vardisti upravičeno smejijo v obraz in še naprej paradirajo k državni meji in se gredo lov na ljudi. Tega sploh ne skrivajo. Nasprotno, posnetke svojih protiustavnih in kaznivih dejanj objavljajo na socialnih omrežjih, o svojih rabotah se hvalisajo pred TV-kamerami, se šopirijo z vpadom na policijsko postajo, legitimirajo tuje državljane sredi slovenskih mest. Policija pa nič, ker očitno nima ustreznih navodil in smernic s strani nepreklicno odstopljenega ministra, ki je še kar minister. V čem so ključni problemi zakonskih predlogov, ki so pred nami? Kar nekaj jih je. Prvič. Zavedati se je treba, da bo v primeru izbire med pregonom prekrška ali kaznivega dejanja policija v večini primerov ubrala linijo najmanjšega odpora, torej lažjo in krajšo pot in bo dejanje obravnavala kot prekršek in ne več kot kaznivo dejanje. Drugič. Isto dejanje, isti historični dogodek se preganja samo enkrat. To pomeni, da če bo nekdo kaznovan za prekršek, ki ima kazensko naravo, ne bo tudi za kaznivo dejanje. S tem znižujemo družbeno nevarnost, ki jo takšno dejanje predstavlja. Prava rešitev za težave državnih tožilcev je torej bolj zavzeto delo policije, ki je ravno na obmejnem območju najbolj prisotna. Če lahko preganjajo in odkrivajo nezakonite prehode meje, bi verjetno lahko tudi odkrili in zalotili tako imenovano slovensko vardo pri nezakonitem legitimiranju. Zakon o nalogah in pooblastilih policije omogoča policiji uporabo vrste policijskih pooblastil in tudi prikrite preiskovalne ukrepe po Zakonu o kazenskem postopku, s katerimi lahko preganja omenjena kazniva dejanja in zagotovi dokaze, če le hoče. Tretjič. Zelo nas skrbijo v tem predlogu nejasne in široke dikcije novih prekrškov, kar je za Levico izjemno sporno, a predlagatelji žal niso imeli posluha za naša opozorila, da te dikcije odpravijo. Nekatere od novih prekrškovnih določb so namreč napisane tako, da bi se jih zlahka dalo uporabiti tudi širše. Na primer za sankcioniranje protestnikov ob meji, od naravovarstvenikov do borcev za pravice beguncev, denimo. Ta ukrep tako ni namenjen izključno vardi, ampak tudi vsem drugim za oblast motečim skupinam. Policija bo imela pri tem popolno diskrecijo – v imenu borbe proti paravojaškim skupinam kakopak. Četrtič. Še nekaj je zelo pomembno. Z izrekanjem prekrškov s strani policije prepustimo kaznovanje v roke izvršilni oblasti in ne več sodni veji oblasti, ki je pristojna za obravnavo kaznivih dejanj. S tem pa hodimo po zelo tankem ledu, saj nevarno širimo polje delovanja in kaznovanja državnim organom, ki sledijo usmeritvam ministra za notranje zadeve. Kakšnim usmeritvam, smo trenutno priča pa vsi še kako dobro vemo. Naloga vseh nas bi morala biti poiskati takšne rešitve, ki bodo preprečile širjenje na rasizmu in ksenofobiji utemeljene organizacije, ne pa da se jih le sankcionira z izrekanjem glob za prekrške. To bi morali dejansko narediti, to je ta naša naloga. V Levici torej postavljamo naslednje ključno vprašanje predlagatelju. Ali boste podprli nov zakon o obrambi, ki ga predlaga vlada Janeza Janše, in s tem omogočili vardistom, da kot člani Šiškove stranke vstopijo v rezervni sestav vojske? V Levici ob vseh izpostavljenih nevarnostih in dilemah, ki sem jih navedla, teh predlogov zakonov ne bomo podprli, nasprotovali jim pa tudi ne bomo. Hvala lepa.
Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Ponovno obravnavamo dvojček zakonov, ki ju je v obravnavo predlagala tokrat skupina poslancev. Podobna predloga smo obravnavali že na začetku letošnjega leta. Takrat v Poslanski skupini Nova Slovenija v prvi obravnavi nismo nasprotovali sklepu, da sta zakona primerna za nadaljnjo obravnavo. V Novi Sloveniji se ne moremo strinjati, da je pojavljanje tako imenovanih paravojaških skupin, kot so varde, poglavitni razlog za oteženo delo policije na naši južni meji v lanskem letu in za poslabšanje pogojev življenja naših prebivalcev ob južni meji. To lahko služi zgolj kot izgovor pri prevzemanju odgovornosti državnih organov za zagotavljanje varnosti naših ljudi ob južni meji. Je pa zagotovo res, da se pojavljanje vard v občinah ob meji in druge kočljive situacije, kjer so se pojavili pripadniki tako imenovanih vard – vstop v predsedniško palačo, razni učni kampi po občinah, vdor na policijsko postajo v Slovenski Bistrici – pri ljudeh vzbudili neprijetne občutke, mnogokrat pa tudi občutek, da naši državni organi niso sposobni nadzirati naše južne meje in nezakonitih migracij. Kljub naporom policistov v zadnjih mesecih številke ilegalnih migrantov neprestano naraščajo. Strah ljudi pa je realen. Od junija do avgusta 2020 smo zabeležili kar 26-odstotno rast števila ilegalnih prehodov meje v primerjavi z enakim obdobjem leta 2019. Tako smo od junija do avgusta 2019 zabeležili 5 tisoč 471 prehodov, od junija do avgusta leta 2020 pa 6 tisoč 914 prehodov. Delež ilegalnih migrantov, ki so jih italijanski obmejni organi vrnili slovenskim, se je od junija do avgusta 2020 povečal za več kot trikrat v primerjavi z enakim obdobjem lanskega leta. Ti podatki jasno kažejo na povečane pritiske ilegalnih migracij na našo južno mejo. Verjetno se vsi strinjamo, da nadzor državne meje ne more biti stvar samo organiziranih paravojaških skupin, trenutnega navdiha posameznika oziroma tako imenovanih vard. Te si s svojim delovanjem zgolj povečujejo medijsko pozornost, ki si je vsekakor ne zaslužijo. Problematika nezakonitih migracij in pritiska na našo južno mejo pa ostaja. Strinjamo se s poglavitnimi rešitvami zakona, da se prepove vsakršno ravnanje posameznika ali skupine, ki se z namenom nadzora državne meje izvaja na n ačin,ki je enak ali podoben oblikam opravljanja policijskih nalog pri izvajanju nadzora državne meje ali ki ovira policijo pri izvajanju tega nadzora. Državljani ob naši južni meji si zagotovo zaslužijo varnost in normalno življenje kot vsi ostali državljani Slovenije, zato v Novi Sloveniji vseskozi podpiramo aktivacijo 37.a člena Zakona o obrambi. Če bi člen aktivirali pravočasno, po našem mnenju ne bi prišlo do pojava tako imenovanih vard ob naši južni meji. Problem lahko rešimo samo z okrepitvijo dela usposobljenih organov na meji. In sem vsekakor spada tudi Slovenska vojska. Varovanje naših državljank in državljanov je njeno poglavitno poslanstvo. V Novi Sloveniji se zavzemamo in se bomo tudi v prihodnje za tak pristop do notranje varnosti, ki bo vsem državljanom zagotavljal visok nivo varnosti in s tem tudi ustrezno kakovost življenja. Poslanci Nove Slovenije bomo predlagani spremembi zakonov podprli.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavila Maša Kociper. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Poslanski skupini SAB smo od trenutka, ko se je izkazalo, ko so tako povedali državni tožilci, da se ne da preganjati nezakonitih in neprimernih aktivnosti tako imenovanih vard, podpirali vse napore, da se ta področja zakonsko in podzakonsko ustrezno uredijo. Varde, kar morda zveni povsem nedolžno, za sabo namreč skrivajo nič drugega kot paravojaško enoto. In kakšna je bila vloga paravojaških enot v zgodovini, mislim, da smo si vsi na jasnem. Monopol nad tem, kaj dela policija in kaj dela vojska, ima lahko samo država. In nedopustno je, da se skupina možakarjev obleče v uniforme, si nadene pokrivala, ki spominjajo na uniforme policije in vojske in s kopijami, replikami orožja straši ljudi ob državni meji. Na ta način vzbuja pri ljudeh zelo negativne občutke in ljudje so prepričani, da se dogaja nekaj čudnega. Vsaka država, vsaj demokratična država ima ustaljene postopke, kaj se sme in kaj ne. In v demokratičnih državah se sme vse, kar ni izrecno prepovedano. In tukaj je bilo potrebno izrecno prepovedati delovanje vard. Naša poslanska skupina, Poslanska skupina SAB je že v času prejšnje vlade, v kateri smo sodelovali, želela podpreti to zakonodajo, vendar žal tudi takrat zaradi nekaterih isto skeptičnih, kot so danes, to ni bilo mogoče. Upamo, da bo tokrat drugače. Vsak trenutek, ko čakamo, da to zakonodajo uredimo, je prepozen. Take stvari je treba zatreti že v kali. Vsaka normalna, demokratična svobodna država to naredi in pokaže kdo so tisti, ki bodo povedali, kdo v neki državi nadzoruje mejo in izvaja aktivnosti vojske in tudi policije. Praksa, kot omenjeno, praksa, delo državnih tožilcev, je pokazala, da naši organi za ta delovanja nimajo ustreznega orodja. Zato me danes po vseh teh razpravah toliko bolj čudi, da dve stranki, stranka SDS in stranka Levica še vedno ne podpirata ureditve tega področja. Iskanje izgovorov, da področje ni celovito urejeno, je samo iskanje izgovorov. Debate o tem, da že zdaj obstaja kaznivo dejanje in da bi lahko organi pregona že sedaj ravnali v skladu s tem, kažejo na popolno nepoznavanje kazenskega postopka. Kaznivo dejanje za to, da se ga lahko preganja in da je nekdo obsojen, mora imeti podane znake kaznivega dejanja. V tem primeru so strokovnjaki za kazniva dejanja, tožilci povedali, da znaki tega kaznivega dejanja večinoma niso podani. Predvsem gre za problem, da ni dovolj za kaznivo dejanje samo, da se varde predstavljajo kot vojska ali policija, ampak morajo uradno dejanje tudi izvršiti, kar seveda v teh primerih ni bilo vedno tako. Poleg tega morajo biti še dodani določeni subjektivni znaki kaznivega dejanja, kot je koristoljubje. Nikakor ne morem razumeti tistih, ki ne podpirajo večine poslancev Državnega zbora, da se tako zavržno ravnanje, ki ne sodi v nobeno demokratično državo, ne sankcionira. Samo prekršek omogoča takojšnjo in bolečo reakcijo na tako nezakonito ravnanje. Omogoča tudi hitrejše postopanje. Vemo, kako kaznivo dejanje, kaj vse je treba narediti, da se nekoga obtoži in potem tudi obsodi. Gre morda za manjšo spremembo dveh zakonov, ampak po mnenju SAB za izjemno pomembno simbolno sporočilo. Simbolno sporočilo, s katerim povemo, da tukaj je meja in ta meja se ne prestopi. Da se nekatere poslanske skupine, nekateri poslanci v tej hiši spogledujejo z možnostjo vard, da je celo koristno, da pomagajo policiji, da zagovarjajo njihova ravnanja in z različnimi izgovori, kot jih ima tudi vlada, ne uredijo tega področja, je po mojem mnenju nedopustno. V Poslanski skupini SAB smo torej že prej in še zdaj podpiramo to ureditev in se zahvaljujemo vsem poslancem, ki smo vendarle relativno hitro zbrali dovolj moči in dovolj pameti, da se pri takih nedopustnih ravnanjih takoj naredi pika. V Poslanski skupini SAB bomo oba zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Sodobno teoretično oporišče pojma država je vsebovano v določitvi države kot monopola na legitimno uporabo sile. V modernih državah je pravica države in njenih organov do uporabe sile regulirana z zakonom. Represija je legalna možnost države in njenih organov, da uporabi sredstva prisile za ohranitev ureditve in splošnega reda. Ta legalna možnost pod nobenimi pogoji ne more preiti v roke spontano organiziranih skupin državljanov. V Poslanski skupini Desus menimo, da je imperativ države, da delovanje samoorganiziranih skupin nadzira, predvsem pa sankcionira. Slovenija ni v vojnem stanju in ni vojaško ogrožena. Svojo varnost zagotavlja z izvajanjem varnostnih in obrambnih nalog preko Policije, Slovenske vojske in Uprave za zaščito in reševanje z njenimi poklicnimi in prostovoljnimi enotami. Obvladovanje oziroma neobvladovanje migracijskih tokov je posebej plodno področje za manifestiranje najnižjih političnih nagonov, spodbud in impulzov, ker proizvaja bolezenski ekskluzivizem, odtujevanje in zapiranje v lastni socialni tabor. Anticivilizacijske miselnosti se hranijo s take vrste travmami in jih poskušajo zadržati v statusu svojega specialnega političnega azila. Za njih je danes na Slovenskem molče dopuščeno vse, kar je drugje nesprejemljivo: skrajni nacionalizem, življenje po vojaško plemenskih kodeksih, razveljavitev državljanske zavesti. Ali za kaj takega obstaja zdravilo? Morda. Pravosodje bi moralo brezobzirno sankcionirati izgrede, ki se dobrohotno naklonjeno dopuščajo v lažnem prepričanju, da je zadeva prehodnega značaja in bo izginila sama od sebe. Država bi morala posredovati s socialno- psihološkimi posttravmatskimi programi, katerih cilj je preobrazba plemenske osamitvene mentalitete v državljansko mentaliteto. Toda država je zelo pasiven mehanizem, ki ležerno opazuje, kako ultra nacionalistične enklave životarijo v svoji psiho-politični zmedenosti in izživljajo svoje frustracije. Taka izživljanja so najbolj očitna z izražanjem nihajočih življenjskih kriterijev do dobrega in zlega. Do tega, kar je prav, in onega, kar ni prav. Ko govorim o vlogi države, bodo minuli dogodki, še posebej tisti v Slovenski Bistrici, morda prinesli tudi kakšne koristi. Predvsem v smislu javnega spoznanja o preračunljivi ravnodušnosti in malomarnosti policijske birokracije. Tiste birokracije, ki ima legitimno in položajno moč odločanja in ukazovanja. Pa ni naredila nič drugega, kot da je vzpostavila lenobno kompromisarstvo s prikritim nasiljem. To je lahko tudi svojevrstna oblika šok terapije, predvsem v smislu katarze, da je napočil konec zavajanj o policiji kot kontrolnem mehanizmu države. Gospe in gospodje! Funkcionalna demokracija ni nikoli spontana. Vedno je nadzirana. Ima določene okvire in omejitve, zato država mora reagirati. Ni mogoče pričakovati, da se bo skozi izogibanje represiji prej opisani trend razblinil sam od sebe, da bo poniknil samo zato, ker se ga ignorira in se mu ne pripisuje ustreznega pomena. Poslanci Poslanske skupine Desus smo obe dopolnitvi zakonov podpirali že v preteklosti. Naše stališče ostaja enako. Podpiramo dopolnitve zakonodaje na način, ki bo omogočal bolj odločno ukrepanje zoper izzivalna ravnanja posameznikov, zato bomo enotno glasovali za dopolnitve Zakona o nadzoru državne meje in za dopolnitve Zakona o varstvu javnega reda in miru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K dopolnjenemu Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru amandmaji niso bili vloženi. K Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje pa matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja. Amandmaji h končni določbi pa niso bili vloženi. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga o zakonih. Odločanje o predlogih zakonov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, to je pol ure po končani 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 15. in 16. točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRŽAVNEM SVETU V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo v zboru predložil Državni svet. Predlog zakona je na 19. seji 2. septembra 2020 kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Državnem svetu je imel ozadje, ki ga je predstavljala odločba Ustavnega sodišča z dne 29. 11. 2018. Iz te odločbe izhaja, da je protiustavna ureditev o aktivni legitimaciji za vložitev pravnega varstva ter celotna zakonska ureditev tako postopka s pritožbo pred Državnem svetom kot tudi postopka s pritožbo pred Ustavnim sodiščem. Ureditev je namreč po ugotovitvah Ustavnega sodišča tako pomanjkljiva in nedoločna, da bistveno otežuje oziroma onemogoča učinkovito uresničevanje pravice do pravnega varstva iz 25. člena Ustave in pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave. Zakon, ki je bil predlagan, po mnenju Zakonodajno-pravne službe in po mnenju Vlade Republike Slovenije ni reševal ustrezno problemov, ki jih je naslavljal. Del bi sicer morda lahko odpravil, vendar bi se pojavile drugačne težave. Zaradi tega se je opredelilo zoper ta zakon negativno in zaradi tega zakon tudi ni doživel podpore na seji delovnega telesa. Njegovo besedilo je bilo praktično soglasno zavrnjeno v celoti in s tem je bil postopek tudi končan. Pričakujemo pa seveda čim prej ustrezno rešitev, kajti odločba Ustavnega sodišča ostaja, in to je treba urediti. Če ni ustrezno rešena pravica do pravnega sredstva oziroma pravica do sodnega varstva, potem ne moremo govoriti o pravni varnosti. S tem je postavljena pod vprašaj vsaka volilna pravica, tako aktivna kot pasivna, tudi takrat, kot je v primeru Državnega sveta, ko del volitev poteka po posrednem volilnem sistemu.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Bojana Muršič.
Hvala, ponovno za besedo. Ustavno sodišče je novembra 2018 odločilo, da je 50. člen Zakona o državnem svetu v neskladju z ustavo, saj je bilo pravno sredstvo, pritožba zoper odločitev Državnega sveta o nepotrditvi mandata članu Državnega sveta, pridržano le izvoljenemu kandidatu, čigar mandat ni bil potrjen. Ustavno sodišče je določilo, da do drugačne zakonske ureditve pritožbo zoper odločitev Državnega sveta, sprejeto v postopku potrjevanja mandatov članom Državnega sveta, lahko vloži vsak kandidat in predlagatelj kandidata ter da mora Državni zbor ugotovljeno neustavnost odpraviti v roku enega leta po objavi te odločbe v Uradnem listu. Državni svet je v skladu s svojimi pristojnostmi v zakonodajni postopek ponovno posredoval novelo Zakona o državnem svetu, s ciljem, da se s predlaganimi spremembami in dopolnitvami odpravi ugotovljeno neskladje zakona z ustavo. Pri pripravi novele Zakona o državnem svetu predlagatelj meni, da so v zadostni meri upoštevali pripombe, opozorila in priporočila Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, in z obrazložitvijo pojasnili, zakaj nekaterih priporočil niso upoštevali. Temu primerno je bilo tudi drugo mnenje Zakonodajno-pravne službe. Kljub temu da je Ustavno sodišče postavilo rok, do kdaj je treba ugotovljeno neustavnost odpraviti, tudi z drugim poskusom Državnemu svetu ni uspelo. Na podlagi mnenja državnozborske Zakonodajno-pravne službe in mnenja Vlade na matičnem delovnem telesu predlog ni dobil zadostne podpore. Problem pa obstaja. Zato je treba opozoriti tudi na mnenje Vlade glede reševanja tega problema, to je, da je treba urediti volilni spor. Vseskozi ugotavljajo, da je treba volilni spor ustrezno in celovito urediti za vse volitve in upoštevati tudi specifike. Vlada naj zato čim prej pripravi zakonodajo, ki bo celovito uredila ugotovljeno neustavnost. Pred vrati so volitve državnega svetnika, kaj kmalu lahko pride tudi do kakšnih drugih volitev, na primer do predčasnih volitev v Državni zbor. Leto se hitro obrne, zato tudi leto 2022, leto trojnih volitev, ni več tako daleč, ko bodo potekale redne državnozborske volitve, lokalne volitve in predsedniške volitve. Z dvema poskusoma Državnega sveta smo ugotovili, da parcialno urejanje tega problema ni smotrno. Zato pričakujemo, da bodo s strani Vlade pripravili ustrezne rešitve, ki bodo sledile tako Ustavnemu sodišču kot mnenju Zakonodajno-pravne službe. Glede na to da bo treba zagotoviti ustavno večino pri vsaj dveh zakonih, pričakujemo, da bo Vlada predhodno preverila vsebino v poslanskih skupinah in nenazadnje preverila podporo celotni enoviti ureditvi volilnega spora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Janja Sluga.
Državni zbor se v tem mandatu oziroma celo v tem koledarskem letu že drugič srečuje z novelo Zakona o državnem svetu, ki jo je pripravil isti predlagatelj – Državni svet. In ta ima enako oziroma podobno vsebino, ki zadeva ureditev volilnega spora za volitve državnih svetnikov. Jasno je, da se tokrat Državnemu svetu mudi. Predsednik Državnega zbora je namreč v mesecu avgustu izdal odlok o razpisu nadomestnih volitev v Državni svet, ki bodo potekale v mesecu oktobru, torej v eni, šesti volilni enoti. Ne glede na omenjeno dejstvo, pa želimo v SMC opozoriti, da je Državni svet novelo vložil že v času prejšnje vlade, a smo jo letos januarja zaradi nedodelanosti rešitev in zaradi neusklajenosti zavrnili. Državni svet je sicer računal na to, da bo tokrat uspešnejši, saj naj bi v noveli upošteval pripombe Zakonodajno-pravno službe in tudi pripombe, ki smo jih nanj v razpravi naslovili že ob sami obravnavi v mesecu januarju. Zato tokratni predlog zakona bistveno spreminja koncept volilnega spora na način, da ukinja predhodni volilni spor, v naknadnem volilnem sporu pa predvideva dvostopenjsko odločanje, in sicer določa dva volilna sodnika na prvi stopnji Vrhovno sodišče in kot pritožbeni organ tudi Ustavno sodišče. Sprememb pa je bilo deležno tudi pravno varstvo glede nepravilnosti pri ravnanju samih volilnih komisij. Tako iz mnenja Vlade kot tudi iz mnenja Zakonodajno-pravne službe je razvidno, da predlagatelj tudi v ponovnem poskusu ni imel srečne roke in da se s predlaganimi rešitvami vzpostavljajo nove ustavnopravne pa tudi pravnosistemske spornosti. V Poslanski skupini SMC se ne strinjamo s stališčem Državnega sveta, da je nemogoče enotno sistemsko urediti volilni spor za vse volitve v organe na lokalni ravni ter tudi volitve v Državni zbor in volitve v Državni svet. Že vseskozi zagovarjamo ravno stališče, da je treba volilni spor urediti enotno za volitve vseh funkcionarjev tako na državni kot na lokalni ravni. V zvezi s tem želim opozoriti tudi na zadnjo odločbo Ustavnega sodišča o neustavnosti ureditve volilnega spora v Zakonu o lokalnih volitvah. Poleg tega je Vlada že januarja Državni svet opozorila, da je pripravila osnutek novele Zakona o referendumu in ljudski iniciativi ter v njej celovito uredila vprašanje referendumskega spora. Zato smo pričakovali, da se bodo predlagatelji pri vladi oziroma vsaj pri resornem ministrstvu pozanimali o predlaganem konceptu zakona in se posvetovali o rešitvah, ki bi jih prilagodili točno tem specifikam volilnih postopkov, ki so značilni za posredne volitve in za kandidiranje predstavnikov interesnih skupin. Kot je bilo moč slišati v razpravi na matičnem delovnem telesu, se je Državni svet tudi tokrat odločil, da ne potrebuje sodelovanja in ne posvetovanja z omenjenimi deležniki in je pripravil rešitve, ki jih ni podprl nihče od članov odbora. Poslanci smo si bili torej enotni, da predlog Državnega sveta v predlagani obliki, pa tudi z amandmaji, ki so jih sicer pripravili za drugo obravnavo, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V Poslanski skupini SMC pričakujemo, da bo Državni svet vsaj v tretje prisluhnil navedenim pripombam in da bo pri oblikovanju novele sodeloval z Vlado. Kar se tiče razpisanih nadomestnih volitev državnega svetnika na podlagi zakona, ki je v delu volitev in volilnega spora neustaven, pa opozarjamo, da je iz poteka dosedanjih volitev moč ugotoviti, da je pri volitvah predstavnikov lokalnih interesov tako imenovanih volilnih sporov najmanj, zato ni moč pričakovati, da bodo te nadomestne volitve lahko izpodbijane zaradi dejstva, da zakonodajalec slednje protiustavnosti še ni odpravil. Na podlagi navedenih argumentov v poslanski skupini SMC tega predloga zakona nismo podprli.
Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala za besedo. S predlagano spremembo Zakona o državnem svetu, ki ga predlaga Državni svet, naj bi se celovito uredilo tako predhodni kot naknadni volilni izbor za volitve v Državni svet. V zvezi s tem se naj v bodoče smiselno ne bi več uporabljal zakon o volitvah v Državni zbor. Prav tako je Državni svet s predlogom zakona želel uresničiti odločbo Ustavnega sodišča ter tako odpraviti protiustavnosti, ki jih je ugotovilo Ustavno sodišče. Predlagane rešitve volilnega spora so po našem mnenju načeloma sprejemljivo zastavljene. Tukaj mislim predvsem na predhodni volilni spor. Glede naknadnega volilnega spora pa smo mnenja, da je predlagana rešitev nesistemska. V Novi Sloveniji menimo, da bi bilo glede ureditve področja volilnega spora treba odpreti strokovno razpravo o ureditvi tega področja. Tako razpravo pričakujemo na pobudo resornega ministrstva, ki bo vključila strokovno javnost ter zainteresirane deležnike. Prepričani smo, da je treba to področje urediti tako, da bo ustrezno in enotno veljalo za vse volitve, za volitve v Državni zbor, Državni svet in tudi za volitve v Evropski parlament ter lokalne volitve. Pri posameznih volitvah pa je vsekakor treba upoštevati specifičnost posameznih načinov volitev. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice poslanke, kolegi poslanci! Državni svet je v zakonodajni postopek ponovno vložil Predlog zakona o državnem svetu. Za sprejetje tega zakona sta potrebni dve tretjini glasov vseh poslancev, saj gre za zelo pomembno tematiko. Volilna pravica je namreč ustavnopravno materija, njeno varstvo pa je določeno kar v 43. členu Ustave. Cilj predloga je zopet v prvi vrsti urediti postopek volitev v Državni svet, da se odpravi protiustavnost, ki jo je leta 2018 ugotovilo Ustavno sodišče. Razsodilo je namreč, da je 50. člen v nasprotju z Ustavo, ker je bila pritožba zoper odločitev Državnega sveta o nepotrditvi mandata pridržana kandidatu, čigar mandat je bil zavrnjen. Predlagatelj je tudi s tem predlogom znatno spremenil celoten koncept volilnega spora, in sicer ukinja predhodni volilni spor, v naknadnem volilnem sporu pa določa dva volilna sodnika, Vrhovno in Ustavno sodišče kot pritožbeni organ. Dejstvo je, da je področje volilnega spora izredno zahtevna tematika in pri spreminjanju ureditve le-tega je potreben resen in temeljit razmislek. Zakonodajno-pravna služba je ponovno podala precej obsežno mnenje, kljub navedbam predlagatelja, da so upoštevali večino njihovih pripomb. Zakonodajno-pravna služba med drugim opozarja, da so še vedno odprta vprašanja glede ustavne spornosti predlaganih členov. Iz odločbe Ustavnega sodišča namreč izhaja, da ureditev primarno velja za volitve v Državni zbor, se pravi, da ni ustavnosporna samo ureditev volilnega spora za volitve v Državni svet. Ravno zaradi tega razloga je popolnoma neprimerno, da se ureditev volilnega spora ureja na ravni zakona o državnem svetu. Tako pomembne problematike ne moremo reševati parcialno, brez vključitve ostalih deležnikov in pravnih strokovnjakov na tem področju. Res je sicer, da je ureditev volitev državnih svetnikov nekoliko drugačna od volitev v Državni zbor, ampak morajo biti posamezna odstopanja izjemna ter obrazložena. Na precej pomanjkljivosti je opozorila tudi Vlada in v svojem mnenju zaključila, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Pravno varstvo glede nepravilnosti pri ravnanju volilnih komisij ni dovolj jasno urejeno. Zavzemajo se za enotno ureditev volilnega spora v vseh ureditvah volitev, pri tem pa je treba upoštevati specifike posameznih sistemov. Glede na pomanjkljivosti, ki jih predlog zakona vsebuje in na katere so opozorili tako Zakonodajno-pravna služba kot Vlada, v Poslanski skupini SAB ne podpiramo tega predloga, zato smo tudi na seji odbora glasovali proti. Se pa strinjamo, da je to področje treba nujno urediti. Nenazadnje je rok za odpravo protiustavnosti že potekel, pri tem pa vsekakor je treba vključiti tudi širšo strokovno javnost, da se oblikujejo kvalitetne rešitve, ki tudi v praksi ne bodo povzročale težav. Hvala lepa.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Desus bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Državni svet je bil vpeljan v slovensko parlamentarno ureditev kot korektiv splošnemu predstavništvu. Izrazil naj bil družbeno strukturo, ki v splošnem predstavništvu ne more biti upoštevana. Teoretično opravičilo za korektiv splošnemu predstavništvu pa ne more upoštevati niti načela kakovosti zastopstva niti dejanske strukturiranosti družbe. Državni svetniki in svetnice naj bi predstavljali korektiv v obeh smereh, vendar v vsakem primeru samo korektiv. Ne upoštevati tega dejstva pomeni zatiskati si oči pred realitetami, ki pa jih je vsekakor treba upoštevati. Ustavno sodišče je konec leta 2018 odločilo, da je določba Zakona o državnem svetu, ki se nanaša na potrditev mandatov državnih svetnikov, neustavna. Gre za 50. člen zakona, ki dopušča, da se zoper odločitev Državnega sveta o nepotrditvi mandata sicer izvoljenemu kandidatu samo ta lahko pritoži na Ustavno sodišče. Določba torej ne omogoča vložiti pritožbe drugim kandidatom niti predlagateljem kandidatov za državnega svetnika. Državni svet je na podlagi ugotovljene neustavnosti oblikoval predlog sprememb, ki naj bi po njegovih besedah to protiustavnost odpravile. Novela se nanaša na ureditev volilnega spora, v celoti se spreminja njegov koncept, ki se ureja povsem na novo in samostojno, toda samo za volitve v Državni svet. Državni svetniki se volijo na posrednih volitvah, volijo se v ustreznih zbornicah, združenjih, zvezah, društvih, univerzah, sindikatih in lokalnih skupnostih. Voli jih predstavniško telo tiste skupnosti, ki jo zastopajo. Če pa je teh poklicnih ali lokalnih skupnosti več, jih voli telo, oblikovano iz elektorjev, to je tistih, ki so izvoljeni zato, da bodo izbirali med kandidati za svetnike. V teoriji velja, da so posredne volitve primernejše za zastopstvo posebnih interesov, najsibo lokalnih ali funkcionalnih, ker je v tem primeru tudi več možnosti za trajno vplivanje tistih, ki izvolijo svetnika na njegovo delovanje v Državnem svetu. Svetnik je dolžan v svetu zastopati posebne poklicne oziroma lokalne interese, zato je njegov odnos do volilnega teles drugačen kot to velja za razmerje med poslancem in volilnim okrajem oziroma volilno enoto. Poslanci Poslanske skupine Desus zagovarjamo stališče, da je potrebno protiustavnost odpraviti. Volilna pravica v sodobnih demokratičnih ureditvah predstavlja eno od temeljnih političnih pravic državljana na ustavni ravni. Ureditve volilne pravice in njenega varstva zato ni mogoče obravnavati delno in nepopolno, kot predlaga Državni svet, temveč se je potrebno tega lotiti v celoti za vse vrste volitev. V resnost in dobronamernost predlagatelja pristopa k oblikovanju zakonskih pravil o volilnem sporu ne dvomimo, ugotavljamo pa, da s svojo zakonodajno pobudo ni posegel v bistveni povod za sprožitev vsakokratnih volilnih sporov ob volitvah v Državni svet. To pa je koncept elektorskega glasovanja z vsemi njegovimi glavnimi slabostmi, nejasnostjo, neenakopravnostjo in dopustnostjo poljubnega odločanja. Vprašanje legitimnosti volitev v Državni svet se tako vedno znova zastavlja in je nezgrešljivo povezano s perspektivami slovenske parlamentarne dvodomnosti. Praksa sodobnih demokracij govori v prid dvodomnosti. Dvodomni parlament je, upoštevaje vse razsežnosti političnega odločanja, bolj demokratična institucionalna oblika od enodomnega parlamenta. Dvodomnost pa je smiselna, če imata prvi in drugi dom različno institucionalno podlago in različno urejeno delovanje. Drugi dom ni konkurenca prvemu domu in ne pomeni konfrontacije s prvim domom, ampak pomeni njegovo dopolnitev. V Sloveniji je ustavno uveljavljen sistem nepopolne dvodomnosti, uzakonjena dvodomnost pa je sporna v določenem delu. Sporna je tam, kjer na podoben, strankarsko konstituirani način, podvaja strukturo Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 20. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 15. uri in 20 minut. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 14.47 in se je nadaljevala ob 15.20.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Obveščam vas, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 14., 12., 13., 9., 15., 16. in 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23. 9. 2020. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 1. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus k istemu členu pod številko 2 brezpredmeten. V imenu poslanske skupine ima obrazložitev glasu kolega Primož Siter.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Naš amandma odgovori na ključno vprašanje, ki ga ta zakon pušča odprtega, ta zakon, ki sicer ni spisan tako slabo, in sicer zakaj bi kot družba dovolili, da se neenakost na relaciji delavec – delodajalec oziroma delodajalec – delavec prevaja tudi v neenakost v odnosu država – državljan oziroma država – starš, otrok. Ko govorimo o prispevkih, o starševskem varstvu, je nujno potrebno govoriti o širšem kontekstu demografije, kar je tudi v razpravi poslancev prišlo na dan. Dejstvo je, da za uveljavljanje te pravice po uveljavljenem zakonu, kjer se za odmero prispevne stopnje vzame minimalna plača, se redkokdo odloči, ker si tega enostavno ne more privoščiti. To je ključni problem. Ker se težko odločiš sploh za družino, če si na neki minimalni plači, če nimaš priložnosti za stanovanje, če zaslužiš sedemsto evrov. To mislim, da nam je vse jasno, zato je tako ključnega pomena čisto na podstati, da družinska politika mora stati na socialnih kriterijih, ne na neki nataliteti, ki je zgolj in samo številčna, ampak se mora odražati v ustvarjanju okolja, zato da se bomo ljudje sploh želeli se podati na družinsko pot. Zato naš amandma k temu zakonu, ki pravi, da dajmo osnovo za odmero prispevne stopnje vzeti ne na minimalni plači, kot to velja zdaj, tudi ne na način, kot ga predlaga sam predlagatelj, torej sorazmerno, več kot zaslužiš, več ti pripada, ampak solidarno glede na povprečno bruto plačo v Republiki Sloveniji. Na takšen način bomo dvignili vplačane prispevke tistim, ki se najtežje odločajo za otroke, za družino, ker si tega ne morejo privoščiti, ker morebiti zaslužijo najmanj. Drugi tako ali tako te težave nimajo, rešitev pa je odraz neke solidarne družbe, k čemur pa bi v končni fazi v Državnem zboru morali stremeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 46. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus k 1. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus za nov naslov in nov 1.a člen pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine Levica za nov naslov in nov 1.a člen pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 82 poslancev, za je glasovalo 71, proti 1. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus za nov naslov in nov 1.a člen pod številko 1 sprejet, je postal amandma Poslanske skupine Levica za nov naslov in nov 1.a člen pod številko 2 brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Besedilo predloga zakona za tretjo obravnavno bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je druga obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23. 9. 2020. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 1. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k 4. členu brezpredmeten, saj sta amandmaja vsebinsko povezana. Kolega Miha Kordiš, v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pokojninska zakonodaja v Sloveniji je zelo zamotana. Vsebuje več kot štiristo določb. Ne preseneča torej, da vsakič, ko se sprejema, ustvarja nove in nove krivice. Nekatere izmed teh krivic z današnjim zakonom popravljamo, še marsikatero izmed krivic pa puščamo zunaj. Zato smo v Levici k zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju predložili amandma, ki rešuje krivico, storjeno določeni skupini zavarovancev. Govorim o skupini zavarovancev, ki so si sami kot samoplačniki plačevali pokojninsko dobo, a se je pokojninska zakonodaja nato spremenila, njihova vplačila pa je država ignorirala. Za to, kar so vplačevali, niso dobili takega tretmaja, kot so ga pričakovali. Niso mogli oditi normalno v penzijo. Govorim o tistih zavarovancih, ki so vplačevali tudi po 1. januarju 2013, ko se je možnost njihovih vplačil za dokup dobe spremenila, a jih država o teh spremembah ni nikjer in nikakor obvestila. Skratka, ljudje so plačevali v pričakovanju, da bodo normalno odšli v penzijo, čeprav so bili brezposelni, čeprav so se znašli na robu preživetja, so rekli:« Ne, v tem trenutku svojega penziona ne bomo žrtvovali. Rajši si zdaj pritrgamo od ust in si dokupimo to dobo in gremo normalno v penzijo.« A, glej ga zlomka, ker niso bili obveščeni, da taka zakonodajna regulativa več ne velja, so njihova sredstva padala v prazno. Zamislite si, dali ste denar za socialno varnost, za varno starost, potem pa vam je država rekla, da vam tega ne bo omogočila. Krivica. S tem amandmajem v Levici to krivico popravljamo in omogočamo, da vsem, ki so vplačevali za to dobo, da jim ta tudi pripada in da lahko gredo normalno v penzijo. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje mora po teh spremenjenih in popravljenih določbah na novo prerešetati te pokojnine za te skupine zavarovancev in jih popraviti. Nadejam se, da podporo k temu amandmaju v glasovanju naslednji hip bomo imeli. Že na prejšnji seji je to podporo napovedal SDS, danes smo jo lahko slišali tudi od SD, še kakšen drug poslanec se je priglasil v razpravo, tako da mislim, da z malenkost politične volje lahko najdemo neko rešitev, ki bo krivico do te skupine zavarovancev, kot rečeno, večinoma gre za neke brezposelne, ki so si vplačevali pokojninsko zavarovanje kljub brezposelnosti, odpravila in jim omogočila varnejšo starost.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 46. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Levica k 1. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 4. členu brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaja k dopolnjenemu predlogu zakona nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Kolega Miha Kordiš, obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ni brezplačnega kosila, radi rečejo predstavniki političnega razreda, še posebej predstavniki iz trenutno največje politične stranke SDS. A kako lahko opredelimo kosilo, za katerega si plačal, nisi ga pa dobil? Natančno to je krivica, ki se je zgodila določeni skupini upokojencev, ki so kot samoplačniki dajali v pokojninsko blagajno, potem jim je pa država rekla, da jim teh njihovih vplačil ne prizna in ne morejo oditi normalno v pokoj, kakor si so predstavljali in kakor je zakonodaja pred tem veljala. Krivica zagotovo. Velika. Na prejšnji obravnavi je kazalo, da bo glasov za ta naš amandma dovolj. Z nasprotnih poslanskih klopi, z desne strani se je lahko slišalo, tudi kakšen njihov poslanec je prišel k nam, Levici, in povedal, da podporo desne strani parlamenta za odpravo te krivice imamo. Kaj se je zgodilo nekaj sekund nazaj? Zakaj, gospe in gospodje, boste pustili, da upokojenci v tej ali oni skupini še kar naprej trpijo krivico? Niso mogli iti v penzijo, kakor so si zamislili, njihove pokojnine niso v tisti višini, za katere so vplačevali. To je absolutno nesprejemljivo. Čeravno je SDS s temi spremembami zakona naredil en korak v smeri odprave krivic, ki jih je sam povzročil nekaj let nazaj, je očitno pri tem ostal na polovici koraka. Zakaj so se odločili, da bodo obravnavali in popravili nekatere krivice, drugje pa jih bodo trpeli še naprej, to je zame absolutna neznanka. V Levici stojimo na absolutno nasprotnem stališču. Krivice do ljudi je potrebno odpraviti, nikakor ne ustvarjati novih, še posebej pa tam, kjer gre za osnovno socialno varnost in za osnovna pričakovanja, ki jih ljudje do socialne države imajo. In še posebej na področju pokojninskega sistema, kjer so si ljudje dobo za to, da lahko gredo normalno v penzijo, dokupovali iz lastnega žepa, ko so bili brezposelni, ko že tako niso imeli denarja. In vi, gospe in gospodje, ste jim danes rekli: »Ne. Dali ste denar za svojo pokojnino, a pokojnine, za katero ste vplačevali, ne boste dobili. Če že ne v denarju pa pri priznavanju, kdaj nekdo lahko pomaha v slovo aktivnemu delovnemu življenju in odide v zaslužen penzion.« Ta krivica se bo očitno nadaljevala v obdobju neke druge vlade, po naslednjih volitvah, kjer morda najdemo dovolj politične volje, da upokojencem dejansko pomagamo zaradi tega, ker je ljudem treba pomagati, ne pa zato, ker [[izklop mikrofona]]
Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o javnem jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti 1. (Za je glasovalo 76.)(Proti 1.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o voznikih v okviru skrajšanega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. (Za je glasovalo 76.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah zakona o varstvu javnega reda in miru v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu ima v imenu poslanske skupine kolega Rudi Medved.
Hvala za besedo. Ko neka paravojaška skupina praktično zasede policijsko policijo, ko nadleguje državljane, jih legitimira, ko ustrahuje tuje turiste po kampih, bi morali v državi zazvoniti vsi alarmi. Pa so? Niso. Notranji minister je tako sramežljivo reagiral na dogodke v Slovenski Bistrici in tako pozno, kot bi v resnici opravljal tekoče posle. Vlada Marjana Šarca je na manjše ekscese odreagirala hitro s popravki zakonov, ki pa, žal, v Državnem zboru niso ugledali luči sveta. Danes to napako popravljamo. Danes to napako popravljamo. Zakaj? Zato ker je preprosto treba reči, da je dovolj. Da je dovolj in treba je postaviti mejo. V demokratični državi za takšne ekstremizme pač ni prostora. In tudi zato, ker se nekako prikriti pojavljajo ideje, možnosti, da bi se pripadniki takšnih paravojaških skupin na koncu uspeli znajti tudi v rezervni sestavi Slovenske vojske, ker pač obrambni minister proti temu nič nima. Tudi zakoni, ki jih nosi v Državni zbor, nakazujejo, da na to upravičeno opozarjamo. Zato bomo v Listi Marjana Šarca seveda podprli predlagani noveli zakonov.
Hvala lepa. Kolega Branko Grims v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Zakon je nepotreben. Vse tisto, o čemer je tekla beseda in kar je bilo tudi sedajle omenjeno, že sankcionira obstoječa zakonodaja. Potrebno jo je izvajati in zato so odgovorni tisti, ki opravljajo te naloge, v prvi vrsti policija. Če bi policija ustrezno ukrepala, tudi tiste zgodbe s postajo ne bi bilo. Oviranje policije je kaznivo dejanje že po obstoječi zakonodaji. Poleg tega je zakon tudi napačno ciljan. To, čemur smo bili priča, je v resnici nastopaštvo. To sankcionira Zakon o javnem redu in miru, pa tudi kazenskopravna zakonodaja v določenih delih. Tisto, kar je treba preganjati, je dejansko nasilje. Danes je nosilec nasilja v celem svetu Antifa. Se pravi, če koga, bi morali kvečjemu sprejemati zakon proti Antifi, ampak tega danes ni. To se pravi, preganjati je treba realno nasilje in zaznati nevarnost tam, kjer v resici je. Žal ta razprava, ki je bila danes tukaj pa tudi v minulih tednih pri prvih obravnavah odraža, da se le redki zavedamo, kako je v sedanjem svetu. Zaradi tega ker je zakon nepotreben, ker, še enkrat poudarjam, vse tisto, kar sankcionira, sankcionira že obstoječa zakonodaja, kar je bilo očitano, od lažnega predstavljanja, nepooblaščenega nošenja do oviranja policije pri njenem delu in tako naprej, vse to sankcionira že obstoječa zakonodaja. Potrebno je zgolj dosledno spoštovati pravni red. To je pač naloga organov pregona in vseh ostalih, ki sodelujejo v teh postopkih. Zaradi tega zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Kolegica Maša Kociper v imenu poslanske skupine.
V Poslanski skupini SAB od samega začetka pojava vard zagovarjamo to, da je treba to področje urediti tako, da varde, te paravojaške enote ne bodo mogle več patruljirati po naših mejah, se predstavljati za policiste, nositi lažne uniforme in lažno orožje. To smo zagovarjali v času vlade Marjana Šarca in zagovarjamo tudi sedaj. Nedopustno je, kako nekateri zavajate, da sedanja zakonodaja omogoča sankcioniranje vard. Ne omogoča. To so povedali strokovnjaki za kazenski postopek, državni tožilci. Kaznivo dejanje, ki ima tako ali tako prednost pred prekrškom, ima določene znake kaznivega dejanja, brez katerega tega kaznivega dejanja ni, in ti znaki pri teh dejavnostih vard niso podani. Se pravi, da jih na način, kot izvajajo svojo dejavnost, sedaj ni mogoče kaznovati po Zakonu o kazenskem postopku. Prosila bi, da nehate zavajati ljudi. Tukaj gre za pomembno simbolno vprašanje. Ali kot demokratična država takoj odreagiramo na takšne ekscese, ki se v svobodni družbi ne spodobijo, ali ne. Jaz razumem, da se v tem parlamentu razlikujemo v načinu, kako reševati krizo, kako reševati ekonomska vprašanja in tako naprej. Ne razumem pa, da se ne moremo poenotiti okrog tega, da so ti možakarji v fejk uniformah s fejk orožjem, ki se delajo, da so policisti in vojaki, nekaj nedopustnega. In tukaj se je, ne prvič, žal, skrajna levica in skrajna desnica znašla spet na istem bregu. V Poslanski skupini SAB bomo oba zakona vsekakor podprli.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? V imenu poslanske skupine kolega Baković.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Noveli, ki smo ju Socialni demokrati vložili, naslavljata pravo problematiko in zaradi tega bo tudi policija lahko izvajala svoje naloge. Do sedaj jih ni mogla, to je jasno povedal tudi minister, aktualni minister za notranje zadeve gospod Aleš Hojs, ki je povedal, da je potrebno spremeniti zakonodajo. Morda se najina mnenja razlikujejo samo v tem, da mi ocenjujemo, da bo zadeva učinkovita, on bi pa sistemsko uredil na nek drug način. Pa vendarle. Še enkrat poudarjam ključne značilnosti in dejstva, zakaj bomo mi ta dva zakona podprli. Gre za dejstvo, da kljub pomislekom, da se anulirajo določena kazniva dejanja, moram tukaj zatrditi, da to ne drži. Kazniva dejanja še vedno ostajajo vsa in v obliki, kakršna so že predpisana. Je pa nastala neka praznina. Tudi tožilstvo samo je povedalo, da določena dejanja ne morejo opredeliti kot kazniva. Dogodek, ki se je zgodil v Slovenski Bistrici, pač ne morejo opredeliti kot kaznivo dejanje. To je nenazadnje navedel tudi minister Hojs v odgovoru na interpelacijo, da niso zaznali prekrška zoper javni red in mir v tem primeru. To si lahko preberete v odgovoru. Kazniva dejanja so zase in dejanja, ki jih izvajajo paravojaške skupine, zaenkrat ne predstavljajo elementov, ki bi kazali na obstoj kaznivega dejanja. Če pa bi že, in bi prišlo do delitve oziroma do pokrivanja območja tako po prekršku kot po kazenskem pravu, pa se najprej, tako predvideva Zakon o prekrških, obravnava kaznivo dejanje, v tem času zastaralni roki za prekršek ne štejejo, in šele potem se uvede tudi postopek o prekršku. To se pogosto dogaja. To se dogaja recimo pri prekršku pretepa, kjer imamo lahko grdo ravnanje, kjer imamo lahkó lahko telesno poškodbo, kar je kaznivo dejanje, in imamo lahko čisto običajni pretep po Zakonu o varstvu javnega reda in miru. Če ugotovimo, da gre za kaznivo dejanje, potem se najprej obravnava kaznivo dejanje in v naslednjem segmentu tudi prekršek. Podobno je tudi pri vandalizmu. Vandalizem ima znake kaznivega dejanja poškodovanja tuje stvari. Če ne gre za to kaznivo dejanje, gre za prekršek. Pa vendar ima vedno kaznivo dejanje prednost in tukaj si res moramo naliti čistega vina. Jaz bi predlagal, da tisti, ki ne razumete tega, se posvetujte s pravnimi strokovnjaki, posvetujte se s sodniki, ki obravnavajo prekrške, posvetujte se s tožilci pa boste videli, da imam prav. Mi bomo ta zakon podprli in prosim za podporo tudi vseh ostalih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Janja Sluga v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Sama razprava o tej temi ima že kar dolgo brado. Ena rdeča nit teh razprav ves čas pa je, da nam nekdo ves čas poskuša dopovedati, da podlaga za ukrepanje že obstaja. To se ponavlja dejansko ves ta čas. Me pa veseli, da je zdaj tudi sedanji minister končno ugotovil in tudi v svojih izjavah povedal in priznal, da ti neenotni ukrepi policije in nesankcioniranje takšnih dogodkov pomeni tudi, da te podlage ni. Mi smo že v prejšnjih procedurah te iste zakonodaje oba zakona podpirali in ju bomo podprli tudi danes. Skrajni čas seveda je, da se začne proti takim organiziranim ali pa malo manj organiziranim skupinam tudi ukrepati. Mi nimamo nikakršnih pomislekov, da bi na drugi strani lahko tudi neupravičeno uporabljali dikcijo tega zakona tudi za skupine, ki nosijo uniforme iz nekih drugih razlogov. To smo že tudi v svojem stališču jasno predstavili. Nekateri ste izražali tudi pomisleke, da mogoče je pomanjkljiva še tudi ta dikcija, ampak mi pravimo, dajmo poizkusiti, zelo kmalu se bo videlo, če je zdaj ta dikcija ustrezna, če je ukrepanje ustrezno. Zagotovo lahko še v nadaljevanju tudi popravljamo, če se bo to zdelo potrebno. Se pa za enkrat zdi, da je zadeva, kot je zastavljena, tudi prava. Pričakujemo, da se bo ukrepalo enotno in da se končno ta ničelna toleranca do tovrstnih skupin tudi pokaže. V SMC bomo to podprli.
Hvala lepa. Miha Kordiš, v lastnem imenu.
Hvala za besedo, predsedujoči. Včeraj je po medijih in po socialnih omrežjih zaokrožila novica, opremljena s slikovnim materialom, fotografijo, kako je policija vklenila mladoletno dekle. Bila sta dva ali trije, bili so trije policisti. Zakaj? Zaradi tega ker je šla na avtobus brez maske. Gospe in gospodje, ali vi res mene, nas in slovensko javnost poskušate prepričati, da policija lahko vklene mladoletnico, ker je šla na avtobus brez maske, ne more pa narediti enakega za 50 uniformirancev, ki oblega [[…]]
Prosim, malo tišine!
[[…]]policijsko postajo ob meji. Ta primer dovolj zgovorno priča, da podlage za ukrepanje pri nas obstajajo, da kje se zares zatika, ni v tem, da policija ne bi mogla s pendreki in z lisicami vkleniti varde in jih eventualno spraviti za rešetke, ampak v tem, da ni volje za ukrepanje. Zato v Levici tega zakona ne bomo podprli, a v resnici mu tudi nasprotovali ne bomo. Pa vam bom povedal, zakaj. Ker veliko večja nevarnost od tega, da se prekvalificirajo stvari iz kaznivih dejanj v prekrške, se pravi, da varde dobijo položnice, namesto da bi šle za rešetke, je to, kar se bo sprejemalo v naslednjem tednu, zakon o obrambi. V prostovoljni sestavi se legalizira članstvo v političnih strankah, kar pomeni, da varde lahko svoje fake uniforme slečejo, svoje air soft puške odložijo, oblast pa jim bo izstavila uniforme Slovenske vojske in izročila orožje z ostro municijo. Za ta zakon je potrebna dvotretjinska večina. Zmanjkajo nam glasovi današnjih predlagateljev Slovenskih demokratov. Naš glas za vzdržano je roka vam, da se nam pridružite v nasprotovanju temu, da se varde popolnoma legalizirajo in vključijo v sestav Slovenske vojske v rezervni kapaciteti. In tega se nadejamo. Tukaj se varde zares zaustavljajo.
Hvala lepa. Kolega Baković, v lastnem imenu.
Hvala lepa. Jaz sem vesel, da si je Levica premislila in tokrat ne bo nasprotovala, ampak se bo vzdržala. Moram povedati, da bom osebno ta zakon podprl iz razlogov, ki sem jih navedel že prej v stališču poslanske skupine. Vendar se moram odzvati tudi na klimo, ki se trenutno v Državnem zboru poraja, in še enkrat povedati, da ne gre za noben populistični ukrep, da težave imamo, dejstvo, ki ga bodo zagovarjali vsi pravniki, je, da enostavno z obstoječo zakonodajo ne moremo ukrepati. Če preberem samo še odgovor ministra, da je v primeru dogodka na postaji Slovenska Bistrica policija preiskovala sum storitve kaznivega dejanja, sodelovanja v skupini, ki je preprečila uradno dejanje uradni osebi, pa vendar se je pristojno Okrožno državno tožilstvo v Mariboru opredelilo, da v tem primeru ni šlo za kaznivo dejanje. Policija je podala poročilo tožilcu, a kršitev s področja javnega reda in miru ter zagotavljanja splošne varnosti ljudi in premoženja ni bilo ugotovljenih. So pa podali [[nerazumljivo]]17 plačilnih nalogov v nekem obdobju zaradi kršitve 7. člena Zakona o varstvu javnega reda in miru, ki se nanaša na nedostojno vedenje ali pa na neupoštevanje odredbe. Torej nekatere stvari so naredili, ne morejo pa sistemsko zadeve urediti. Zato, spoštovani kolegice in kolegi, bom podprl ti dve noveli in verjamem, da se bo tudi situacija na tem področju zaradi tega izboljšala. Hvala.
Hvala. Kolegica Mateja Udovč, v lastnem imenu.
Slovenija ne potrebuje paravojaških in parapolicijskih enot, zato bom ta zakon z veseljem podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje v okviru rednega postopka. Ker k predlogu zakona, matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 22. septembra, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z zdravstvenim sistemom. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 47. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje Zmage Jelinčiča Plemenitega v zvezi s statusom priseljencev iz tretjih držav. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 59. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 59.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Janše na poslansko vprašanje Lidije Divjak Mirnik v zvezi z ukrepi v zdravstvu in aktualnimi podatki o čakalnih dobah. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 48. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi z reševanjem onesnaženosti srednje Soške doline zaradi sosežiga odpadkov v cementarni Salonit Anhovo. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Lidije Divjak Mirnik v zvezi z delom Inšpektorata Republike Slovenije za okolje in prostor. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi s spodbujanjem urbanega kmetijstva, zlasti urbanih vrtov. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za pravosodje mag. Liljane Kozlovič na poslansko vprašanje mag. Meire Hot v zvezi z vladavino prava v Republiki Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja in ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi s strategijo vzpostavljanja rdečih, sivih in belih con z namenom preprečevanja širjenja okužb z novim koronavirusom znotraj domov za starejše. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 47. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje Maše Kociper v zvezi z brezplačnim krajevnim prevozom. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 48. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje Janija Ivanuše v zvezi z domnevno korupcijo in negospodarnim ravnanjem v Univerzitetnem Kliničnem centru Maribor. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 47. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za obrambo mag. Mateja Tonina na poslansko vprašanje dr. Mateja T. Vatovca v zvezi s postopkom obravnave Predloga zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski v letih 2021–2026 v Državnem zboru. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za javno upravo Boštjana Koritnika na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z javno dostopnostjo overitve lastnoročnega podpisa za namene uresničevanja ustavno zagotovljenih demokratičnih pravic na območju celotne države ter na območju Upravne enote Ljubljana. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 48. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje Marka Bandellija v zvezi s cepivom proti virusu covid-19. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje Dušana Šiška v zvezi s Predlogom zakona o Javnem skladu za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 24, proti 46. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za javno upravo Boštjana Koritnika na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi s sofinanciranjem investicijskih projektov občin s strani državnega proračuna. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje Nika Prebila v zvezi z opravljanjem ministrske funkcije ter ukrepi in razmerami v zdravstvu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z nezdravljenjem drugih bolezni v času epidemije COVID-19. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec Lipicer na poslansko vprašanje Željka Ciglerja v zvezi z zagotovitvijo prostorskih in kadrovskih pogojev za izvajanje zakonsko obveznega osnovnošolskega izobraževanja v šolskem letu 2020–2021. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca in ministra brez resorja, pristojnega za razvoj in evropsko kohezijsko politiko, Zvonka Černača na poslansko vprašanje Matjaža Nemca v zvezi z revitalizacijo bohinjske proge. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 34, proti 48. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca in ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Željka Ciglerja v zvezi z gradnjami na območju trase 3. razvojne osi in na odseku Velenje jug – Slovenj Gradec jug. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev. Za je glasovalo 30, proti 49. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa na poslansko vprašanje Marka Bandellija v zvezi z ilegalnimi migracijami. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 26, proti 54. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z ogrožanjem umetniškega delovanja mednarodno priznane ustvarjalke Eme Kugler. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 48. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez resorja, pristojnega za razvoj in evropsko kohezijsko politiko, Zvonka Černača na poslansko vprašanje Lidije Divjak Mirnik v zvezi z izpogajanimi evropskimi sredstvi. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 47. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z brezplačnimi vozovnicami integriranega javnega potniškega prometa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.