Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 47. izredne seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti poslanca gospod Dragutin Mate in mag. Matej Tonin. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 po nujnem postopku. Nadaljujemo z razpravo o 45. členu in amandmajih, vloženih k temu členu. Imamo tri amandmaje, in sicer poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Odpiram možnost prijave za razpravo. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Včeraj smo poslušali dve zanimivi razpravi na to temo, in moram priznati, da sem po razpravi gospe Kociper malo pogledal svoj račun, da bi kaj prispeval za Mestno občino Ljubljana, tako čustven je bil ta nastop. Ampak moj spomin seže še nekoliko nazaj, in zato sem si sprintal tabele iz leta 2008, ko smo uvajali pokrajine. Žal nimam novejših podatkov. Naj vas spomnim na ta razmerja, ki govorijo med Mestno občino Ljubljana in ostalimi predeli Slovenije. Včasih sem imel tudi občutek, da nekateri izven ljubljanske mestne obvoznice nikoli niste zašli, kot da ne bi videli ostalega dela Slovenije, ampak naj vas spomnim, da smo od leta 1995 do 2005 – žal ni boljših podatkov – in tudi kasneje sprejemali številne zakone, ki so na tak ali drugačen način imeli namen, da bi zmanjšali razlike med posameznimi predeli Slovenije. Nič ni zaleglo. Podatki za teh omenjenih 10 let kažejo, da je osrednja Slovenija glede na bruto družbeni proizvod napredovala za 88 %, čeprav je bila že leta 1995 ob ustanovitvi mestne občine in ostalih občin Ljubljana tista, ki je imela najvišji bruto družbeni proizvod. Zasavska regija je, recimo, zaostala za 51 % za Ljubljano. Da vas ne morim s temi številkami. To pomeni, če globalno pogledamo po predelih Slovenije, da je [[...]]
Gospod Gorenak, oprostite, ker prekinjam, ampak rad bi opozoril poslanke in poslance, da prisluhnete razpravi. Prosim za mir v dvorani. Oprostite.
Hvala lepa. To pomeni, da so vse ostale regije v tistem času, Koroška, Zasavska, Gorenjska, Dolenjska, Notranjska, celo Goriška in Obalno-kraška, nazadovale napram Ljubljani. To bi nam moralo veliko povedati. Če pogledamo še eno zelo zanimivo tabelo – mi smo jo takrat izdelali, in govori o razmerjih med Ljubljano in ostalimi predeli države Slovenije. Če bi naredili neko nezaželeno dejanje, ki si ga nihče ne želi, in bi na nek način, ki niti ni izvedljiv, razvoj Ljubljane ustavili na točki 0, se pravi leta 2009, potem bi posamezne regije v Sloveniji potrebovale približno naslednje – Prekmurje 34 let, da bi prišlo na nivo Ljubljane, Zasavje 31 let in tako dalje. Poudarjam, da tega ni možno narediti, niti si nihče ne želi. Ljubljana tudi mora iti naprej, to je dejstvo, vendar pa ni dopustno na tak način forsirati Ljubljane, kot se je to počelo do leta 2007 in kot to želi koalicija narediti sedaj. Naj navedem še dva podatka. Samo v 6 letih, od leta 2000 do 2006 – žal nimam novejših podatkov –, je število aktivnega prebivalstva Ljubljane zrastlo za 34 tisoč. Kaj to pomeni? To pomeni, da se ljudje iz predelov Slovenije selijo v Ljubljano, hkrati pa je število aktivnega prebivalstva, recimo, na Notranjskem padlo za tisoč 500. Padlo je tudi v Zasavju za 3 tisoč, padlo je v Spodnjeposavski regiji za 3 tisoč in tako dalje. Kaj to pomeni? To pomeni, da se ljudje selijo v Ljubljano, ker je tam boljše življenje – nič drugega to ne pomeni –, ampak kljub vsem ukrepom, ki smo jih sprejemali. Amandma govori o tem, koliko sredstev bo šlo v Ljubljano, in včeraj je bilo slišati, kakšna strašna krivica je bila storjena leta 2006 oziroma 2007 Mestni občini Ljubljana, češ da so ji vzeli 60 milijonov evrov. Gospe in gospodje, to ni res. Če bi bilo to res, potem bi do danes "vzeli" Ljubljani pol milijarde, 480 milijonov konkretno, ampak trdim obratno. Od leta 2005 do leta 2007 je Ljubljana imela privilegiran položaj in je neupravičeno dobila 720 milijonov. Teh 720 milijonov se potem odraža v vseh teh številkah, pri čemer vidimo, na kakšen način je Ljubljana napredovala, vsi ostali predeli Slovenije pa ne. Treba je spomniti gospo Kociper – ne vem, ali vidi izven ljubljanske obvoznice –, da imamo posamezne predele Slovenije, kjer ni vode. Imamo posamezne predele Slovenije, kjer ženske ali moški še vedno nosijo vodo, veste, s tistim podstavkom in "ajmarjem" na glavi, kot se temu reče, ker nimajo vode. Imamo še vedno predele Slovenije, kjer nimajo elektrike. Imamo še vedno predele Slovenije, kjer ne vedo, kaj je asfalt. Imamo še vedno predele Slovenije, kjer mobitel ne zvoni. Taka je tudi sosednja vas, kjer živim sam. To je Zibika, ki jo je potres v 70. letih močno porušil. Tam telefon ne deluje! Deluje hrvaški, ki ga je treba plačevati več. Spomniti vas je treba tudi na to, da mnogi predeli Slovenije ne vedo, kaj je internet. To so videli, če so videli, na televiziji, če jo imajo in če dobijo signal. Na tak način se ne moremo pogovarjati, pa ne zato, ker bi zagovarjal to, da se Ljubljani nekaj vzame – daleč od tega, Ljubljana je tudi moje glavno mesto, in tudi jaz sem za razvoj Ljubljane. Ampak ne pa Ljubljane privilegirati na tako očiten način, kot koalicija želi. To je grdo, ker je treba potem dodati še to, da je tam leva politična opcija bolje izvoljiva, ker gre 70 % ljudi na volitve, in je očitek, ki se sliši, da s tem kupujete volitve, precej upravičen. Mislim, da kaže razmisliti in pritegniti tudi tistemu, kar je včeraj govoril gospod Frangež, ki mu je kanilo, koliko je ura, da ga nekdo okoli prenaša. Treba je iti v neki bolj normalni smeri razvoja cele Slovenije, ne samo Ljubljane. Hvala lepa.
Hvala. Še je želja po razpravi, če sem pravilno zaznal. Vabim vas k prijavi. Gospod Jožef Jerovšek ima besedo.
Hvala lepa. Lep pozdrav, spoštovani kolegice in kolegi! Tudi sam menim, da je ta amandma izjemno pomemben, kajti zagotoviti moramo, da se Slovenija ne bo tako izrazito centralizirala, kot je namera sedanje vlade. Zdaj že nekaj časa opažamo, da se praktično sleherni ukaz župana ljubljanske občine gospoda Jankovića prelije v zapisnike, v zakone, v kršenje ustave in zakona o vladi. Temu se je treba odločno upreti, kajti absolutno drži, da je situacija obratna, kot jo prikazujejo v Pozitivni Sloveniji in na ljubljanskem županstvu, da je Ljubljana oškodovana. V Ljubljano se stekajo vse takse in ostale stvari. Tudi ko se sprehodite po ljubljanskih ulicah, vidite, da tu ljudje denar imajo in da tu denar teče preko roba. Drugod, tam, od koder sami prihajamo, je pa situacija marsikje takšna, kot jo je predstavil predgovornik. Biti v parlamentu neobčutljiv do takšne situacije se mi zdi nezaslišano, saj smo ne nazadnje poslanci odgovorni vsemu ljudstvu. Tudi če dobijo poslanci Pozitivne Slovenije, ki so hkrati tudi mestni svetniki, ukaz svojega župana, da morajo pohabiti to državo na račun tega, da bodo njegovi ukazi delovali, se moramo drugi temu upreti. Včeraj sem videl, da so končno tudi v stranki Socialnih demokratov zaznali, da je takšno ukazovanje, takšen diktat neprimeren, da gre na račun praktično celotne Slovenije in da se bodo v zadnji fazi podpisali pod te enostranske ultimate, ki so preliti v ZIPro in tako naprej. V tej zvezi me zanima tudi včerajšnje dogajanje, ki je povzročilo takojšnjo prekinitev seje Državnega zbora, ker se niste mogli dogovoriti, potem pa ste sklenili neko začasno premirje. Zanima me, ali to premirje še traja ali ste ga že kršili. Vidim da sta glavna akterja, gospod Frangež in gospa Maša Kociper, bila začasno pozvana, da se ne udeležita začetka seje in da ne sodelujeta pri tem, mene pa te notranje zadeve zanimajo! Ali sta morala iti na zagovor k Jankoviću ali kaj se dogaja?! To informacijo moramo dobiti tukaj, kajti to žal pri tej vladi izjemno vpliva na delovanje te vlade. Na čuden način Vlada deluje! Zdaj smo na zunanjepolitičnem odboru slišali, da zunanje ministrstvo ni zaznalo, da prihaja hrvaški predsednik danes v državo na obisk, sicer neformalni. Ukvarjate se sami s seboj, z relacijami, z ukazi ljubljanskega župana. To je nenormalno, in zaradi tega se mora ta amandma potrditi, vi pa začnite normalno delovati in povejte, ali imate sklenjeno premirje tudi za naprej ali se bo ta koalicija ukvarjala sama s seboj. Hvala.
Hvala, gospod Jerovšek. Preden vas povprašam za nadaljnjo razpravo, bi želel opozoriti, da se poskušajmo v svojih razpravah osredotočiti resnično na vsebino amandmaja. Izrazi, ki jih je gospod Jerovšek uporabljal glede pohabitve delovanja zaradi delovanja mestnih svetnikov, zagotovo ne pripomorejo k temu, da bi oblikovali dobre rešitve v parlamentu, tako da bi pričakoval, da bi v nadaljnjih razpravah upoštevali predvsem vsebino tega amandmaja in pomena te vsebine za razvoj lokalne samouprave. Ker je interes za razpravo, vas vabim k prijavi za razpravo. Postopkovno? Samo trenutek, da se izteče ta operacija. Gospod Presečnik, imate postopkovno.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Sem že prej mislil to vprašati, ampak je tudi kolega Jerovšek začel s to temo. Vi ste sinoči prekinili sejo 2 uri prej. Po navadi se vzame odmor za to ali drugo. Glede na to, da je bila seja predvidena do 22. ure, me zanima, kakšen je rezultat te prekinitve in zakaj je bila prekinitev. Če je bila prekinitev zaradi viharja včeraj, ki je bil pred tem v Državnem zboru predvsem med koalicijskimi poslanci, me zanima, ali so poklicani na pomoč gasilci in civilna zaščita, ali so kakšni ukrepi. Človek bi pričakoval kakšne amandmaje danes na klop ali pa vsaj neko pojasnilo, kaj se je zgodilo. Moram reči, da o Ljubljani nisem nič diskutiral, tako da to je vaša zadeva, kar ste drugi debatirali. Jaz sem že diskutiral o teh dveh amandmajih, ki smo ju tudi mi vložili in še dve drugi poslanski skupini. Ampak nekaj pa je res. Drug teden, ko bomo razpravljali o združljivosti oziroma nezdružljivosti poslanske in svetniške funkcije – ravno včeraj in v soboto na odboru za finance se je pokazalo, kako imam prav. Pa ne zaradi tega, ker sem bil pred leti proti, ampak ker se je situacija v tem mandatu bistveno spremenila. Hvala lepa.
Hvala. Sejo sem prekinil iz razloga, da omogočimo dogovor o tem, ali bo pripravljen dodaten amandma k 45. členu, kajti v tistem trenutku, ko zapremo razpravo o členu, vlaganje amandmajev ni več mogoče. V tem obdobju je prišlo do dogovora – to lahko povem –, da vsaj iz vrst strank koalicije ne bo vložen dodaten amandma k temu členu. To je dogovor. Namen prekinitve je bil pa ravno ta, da omogočimo izvedbo tega postopka, preden zaključim razpravo o 45. členu. Želi še kdo razpravljati? Vabim vas k prijavi. Aja, se opravičujem. Gospod Horvat je bil že prej prijavljen. Sledim lahko temu, tej prijavi? Gospod Franc Pukšič je prvi, ki ima besedo.
Hvala lepa. Državno sekretarko bi vprašal v zvezi s tem členom in v zvezi s tem amandmajem. Včeraj sem že govoril, kako je pomembno, da ta amandma sprejmemo iz več razlogov. Tega ne bi ponavljal, sprašujem pa vas: v skladu z 11. členom Zakona o lokalni samoupravi, tam, kjer piše, da pred predložitvijo državnega proračuna v Državni zbor vlada sklene z reprezentativnimi združenji občin dogovor, s katerim se določijo povprečni stroški za financiranje nalog iz prejšnjega odstavka – zanima me, ali je bil dogovor sprejet, razen tisto, kar že vemo. Tega, tako kot sem že omenil, ne bom ponavljal. Glede na situacijo, ki se je zgodila včeraj na ta način, kot se je, ste si privoščili več, kot je običajno. Ne vem, če bi lahko katera od opozicijskih strank predlagala, da se uro in prej prekine, ker kolikor vem, je maksimalno eno uro odmora zato, da se potem pride oziroma se ne pride z nobenim predlogom – to, kar ste naredili. Na ta način očitno izgleda, da dogovor med Vlado in med Ljubljano drži in je bil izposlovan. Kolega Frangeža očitno danes iz protesta ni tukaj. Včeraj je bilo s strani kolega Möderndorferja povedano, koliko in kako različne občine imamo. Vse to je res. Res pa je tudi, da v tej državi obstaja samo ena občina, ki ima interesno združenje v Državnem zboru. Po mojem ga vodi kolegica Maša Kociper, in to je Mestna občina Ljubljana, in druge ni. Glede na to, da boste raje dali na ta način mestni občini oziroma ne rajši dali – to je pogoj. Zoran Janković je postavil pogoj in konec, in to izpolnjujete. Ste pa zaradi tega vzeli gasilcem. Gasilcem pa tistih treh milijonov ne morete dati za nadomestilo pri nabavi opreme za povračilo DDV. Bolj pošteno bi bilo, in naj slovenski gasilci vedo, tudi takrat, ko se odločajo, kdo jih izkoristi samo takrat, ko nabirajo in hodijo po državi, ko jim nekateri kažejo luno v vodi, in potem zato, ker so luno v vodi videli, jasno v naslednjem trenutku zato že izgubijo, vsaj pri gasilcih, tri milijone, in imajo vse ostale občine na ta račun škodo. Predlagal bi vam, da, tako kot je pisalo v časopisju 4. julija letos: na Dursu so v okviru inšpekcijskega nadzora na družbo Electa Naložbe ugotovili, da naj bi se ta neupravičeno [[...]]
Gospod Pukšič, če niste opazili, smo pri zakonu o izvrševanju proračuna in amandmaju k 45. členu. Prosim, da ostanete pri vsebini tega amandmaja.
Hvala lepa, gospod predsednik. Celo opazil sem, da smo pri tem amandmaju. Celo govoril sem na začetku o tem amandmaju. Celo govorim že nekaj časa o tem amandmaju, ampak želim vam pomagati, vladni koaliciji kje zaflikati proračun, kako priti do denarja. Govorim o dokumentih, ki so objavljeni. Če vas moti, da je Electa Naložbe dolžna, neupravičeno ni plačala [[...]] [[izklop mikrofona]] Hvala lepa za izključitev. Še vedno mislim, da bi Electa morala te davke Dursu plačati, potem pa imamo v proračunu, ker je predsednica Vlade govorila, da je potrebno [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]v državi davki pobrani. Hvala lepa.
Ne bom dodatno komentiral, ker mislim, da če bi želeli korektno razpravljati, to sploh ni noben problem. Besedo dajem gospodu Jožefu Horvatu.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Naj še enkrat povem, amandma k 45. členu, ki smo ga podpisali v Novi Sloveniji – celotna opozicija je vložila podoben amandma. Naš amandma zasleduje izključno en cilj. To je skladni regionalni razvoj oziroma v številkah: želimo, da povprečnina tudi za leto 2015 ostane ista, kot je letošnja in kot bo za naslednje leto, na nivoju 536 evrov. Spoštovani kolegice in kolegi, res je, dr. Gorenak me je nekako vrnil v obdobje 2004–2008 oziroma bolj točno v leto 2008, ko smo izključno zaradi skladnega regionalnega razvoja želeli v tej državi vpeljati pokrajine. Ni nam uspelo. Spoštujemo sicer voljo ljudstva na posvetovalnem referendumu, ampak danes mnogi, predvsem tisti, ki prihajamo iz manj razvitih regij, ta davek plačujemo. Ponavljam, kolegice in kolegi, ne vem, če Vlada danes razpolaga z aktualnimi podatki, ampak takrat smo imeli natančne izračune. Tudi proračune smo imeli narejene za posamezno razvojno pokrajino. Ponavljam, če bi se takrat, leta 2008, razvoj osrednje ljubljanske regije zaustavil, bi pomurska razvojna regija pri takratni dinamiki razvoja potrebovala 34 let, da bi dosegla razvojno stopnjo ljubljanske regije. Kolegice in kolegi, gotovo vas je tukaj kar nekaj iz Zasavske regije. Zasavska regija bi potrebovala 31 let. Gotovo vas je tukaj nekaj iz Notranjsko-kraške regije. Potrebovali bi 22 let, da bi razvojno dohiteli osrednjo ljubljansko regijo. Treba je govoriti o številkah, o grafih, in treba je povedati jasno, ali smo za skladni regionalni razvoj ali pa nismo. Nimam nobenih težav s tem, da je Mestni svet Mestne občine Ljubljana sprejel tarife za parkiranje. Včeraj in danes dobivam esemese, da je za uro parkiranja v Ljubljani treba plačati 2 evra. Ta 2 evra pomenita nekaterim oziroma ne nekaterim, ampak množici polovico bruto urne postavke. O tem govorimo. Zato vas prosim, imejte toliko razumevanja in podprite ta amandma. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Odprl bom prijavo za razpravo. Preden dam besedo vam, dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar, da poda nekatere odgovore.
Hvala lepa. Konkretno vprašanje mi je bilo zastavljeno in bi rada odgovorila. Ponovila bom odgovor, ki sem ga dala že včeraj. Za leto 2014 je dogovor z občinami sklenjen. Velja še dogovor lanskega leta. Za leto 2015 bomo pogovore še nadaljevali. Hvala.
Hvala. Besedo dajem gospe Alenki Jeraj.
Hvala za besedo. Včeraj smo lahko poslušali precej čustveno razpravo kolegice Kociper, kaj vse smo vzeli MOL in kako zdaj težko živi, vendar je v tej razpravi pozabila omeniti neka čudna nakazila iz mestne občine na Grep avgusta 2011. MOL je nakazala 4 milijone temu podjetju, ki ga danes več ni oziroma je v stečaju. Vsi, ki donirajo in pomagajo in delajo v mestni občini, na koncu končajo v rdečih številkah ali v stečaju. MOL je takrat nakazala 4 milijone podjetju Grep. Ta je mislim, da še isti dan pol milijona nakazal na Bazo Dante, Baza Dante pa potem na KLM, podjetje, ki je v večinski lasti Zorana Jankovića, župana Mestne občine Ljubljana. Če Mestna občina Ljubljana potrebuje denar za to, da se bodo izvajale take transakcije in netransparentno porabljal denar, kar je ugotovila tudi Davčna uprava, od tam naprej pa se ne zgodi nič – toliko o dobrem in učinkovitem pravosodnem sistemu, o katerem govorite –, najbrž to ni v redu ali pa je to v redu samo za Pozitivno Slovenijo. Zato bom podprla naš amandma, in upam, da boste enako storili tudi ostali.
Hvala. Gospod Zvonko Lah ima besedo.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Včeraj, ko smo poslušali razlago o povprečnini za leto 2015, je gospa državna sekretarka rekla, da naj bi bilo to znižanje povprečnine zaradi znižanja plač v letu 2015. Če je to 10 evrov na prebivalca in če je približno 12 % strošek plač v občinski upravi, to pomeni, da naj bi leta 2015 šle plače dol za 15 %, v letu 2014 pa za 1 % v javni upravi. To je potem to. Verjetno je malo razlike še na račun, ne vem, vzgojiteljic v vrtcu in podobno. Ampak če gre to na račun občinske uprave, je to 15 %. Mislim, da se boste morali res še pogovarjati z občinami v letu 2015. Če je to leto pred volitvami, 15-odstotno znižanje plač v javnem sektorju oziroma v upravah, in da bo isto v državni upravi, potem pa ne vem, če boste čakali na leto 2015 z volitvami. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ni želje, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Prosim? Zaključil sem razpravo. Gledal sem po dvorani in ugotovil, da ni nihče izrazil interesa, da bi razpravljal, tako da prehajamo na razpravo k 46. in 76. členu ter na k njima vložene amandmaje poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije. Ker se amandmaji Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke nanašajo tudi na 76. člen, je odprta razprava tako za 46. kot tudi za 76. člen. Želi kdo razpravljati? Vabim vas k prijavi za razpravo. Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa. Če sem iskren, sem o tem že včeraj razpravljal, ampak je vmes bila ena noč. Verjamem, da nam je to že ušlo malo iz spomina. Ta amandma k 46. členu govori o investicijskih sredstvih, ki jih bodo dobile občine [[...]] [[izklop mikrofona]]
Zmanjkalo je časa za razpravo. Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Naj spomnim, da je Zakon za uravnoteženje javnih financ v okviru enega izmed nujnih varčevalnih ukrepov zmanjšal višino sredstev za sofinanciranje investicij v občinah, in sicer s predvidenih 6 % skupne primerne porabe občin, kot jih določa 21. člen Zakona o financiranju občin, na 4 %. Vse to je bilo takrat dogovorjeno v že včeraj omenjenem dogovoru z reprezentativnimi združenji občin. To je bil dogovor med takratno, našo Vlado Republike Slovenije in med občinami. Občine so se takrat odrekle približno 200 milijonom evrov. Točno mislim, da je številka 199 milijonov, ampak bil je sklenjen dogovor, ker so občine razumele, da morajo prispevati k varčevanju v tej državi. Še dodatno zniževanje sredstev za financiranje občin s predvidenih 4 % na 2 % bo imelo po našem prepričanju neposreden vpliv na zmanjševanje gospodarske aktivnosti v državi. Največji delež investicij v državi je namreč sofinanciran s strani občin. Z zniževanjem sredstev za te namene občine ne bodo mogle izvajati nekaterih že načrtovanih in že začetih projektov. Občine bodo zaradi tega zakonodajnega posega v financiranje občinskih investicij v številnih primerih prisiljene plačevati pogodbene kazni, zato predlagamo, kolegice in kolegi, da ostanejo sredstva za sofinanciranje investicij občin v prihodnjih dveh proračunskih letih pri 4 % skupne primerne porabe občin. Ne pozabimo, danes teče približno med 70 in 80 % vseh javnih investicij prav na občinah. Zdaj nam očitno to ni všeč. To dejstvo očitno želi predlagatelj tega zakona, te rešitve zrušiti. Kaj se bo in kje se bo potem sploh še investiralo? Lepo vas prosim, razmislite. Še enkrat, vsi vemo, da se v lokalnih skupnostih – nekateri ste bili župani, uspešni župani, svetniki, nekateri ste svetniki – v večini primerov investicij na lokalni ravni resnično pogleda na vsak evro. Nadzor nad investicijami je bistveno boljši kot pri velikih državnih investicijah. Lepo prosim za podporo temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala. Naslednja ima besedo gospa Sonja Ramšak.
Hvala za besedo, predsednik. Absolutno bom podprla amandma Slovenske demokratske stranke. Namreč, menimo, da koalicija in vlada Alenke Bratušek neupravičeno zmanjšuje sredstva za financiranje investicij občin. Kot vemo, je podatek, da se tri četrtine vseh investicij izvaja v občinah, in s tem, ko bomo krčili sredstva za investicije, to pomeni, da bomo nekatere projekte, ki so že v teku, za katere so zagotovljena sredstva, tudi iz kohezijskih oziroma evropskih sredstev, dejansko s tem ogrozili. Tudi Združenje občin Slovenije vas je na to opozorilo. S tem povečujete razlike med razvitimi in manj razvitimi občinami, in s tem, ko zmanjšujete vir, ki je zakonsko dodeljen občinam na podlagi indeksa razvojne ogroženosti posamezne občine, boste dejansko ogrozili tiste najšibkejše. Zopet se bom vrnila k zapisniku med Vlado in Mestno občino Ljubljana. Očitno boste občine, ki so manjše, srednje in ki nimajo tako močnih povezav znotraj Vlade, ogrozili z zniževanjem stopnje odstotka povprečnine za investicije, medtem ko boste na drugi strani z določenimi intervencijami zagotovili sredstva Mestni občini Ljubljana. Naj spomnim na sklep številka 6, na podlagi katerega bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport uredilo področje sofinanciranja investicij v vrtce, obravnavalo se bo vlogo glede sofinanciranja projekta Kolezija, dogovor o tem, da bi se muzej za šport in šolstvo umestilo v Center Stožice, ker očitno Stožice niso rentabilne, in na sklep številka 10, da bo pri razpisu za pridobitev evropskih sredstev, ki je bil objavljen, pri čemer naj bi imela prednost tudi gimnastična centra Cerar–Pegan–Petkovšek ter Ilirija, ki naj bi veljala za nacionalne projekte – to je nedopustno, saj s tem povečujemo razlike med manj razvitimi občinami in Mestno občino Ljubljana. Hvala.
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa še enkrat. S svojim amandmajem želimo črtati prvi in drugi odstavek 46. člena, ki pravita, da bi se naj sredstva po 21. členu za občine zmanjšala za polovico, za 2 % primerne porabe. Ker so ta sredstva razdeljena sorazmerno glede na razvitost občin, bodo bistveno manj izgubile mestne občine. 11 mestnih občin ima v Sloveniji približno dobro tretjino vseh prebivalcev. Po razpredelnici, ki smo jo dobili od ministrstva, bi mestne občine od 21 milijonov, kar naj bi država prihranila od skoraj 22 milijonov s tem 21. členom, izgubile samo slabih 2 milijona, milijon 984 tisoč, kar je samo 9 %. Več kot ena tretjina prebivalcev bo izgubila 9 % primerne porabe, dve tretjini pa kar 19 milijonov 950. Če gledamo to na prebivalca: mestne občine 2,86 evra na prebivalca za investicije in ostale občine 14,75 evra, kar je 5-krat več! Zdaj mi pa povejte, kje so te govorice, predvsem SD iz prejšnjega mandata, o skladnem regionalnem razvoju! Če pogledamo posamezne občine – naredil sem pregled za jugovzhodno Slovenijo, za to statistično regijo –, recimo, občina Kostel izgubi 9,8 % primerne porabe, občina Osilnica 10,3 %, občina Žužemberk, ki ima komunalno infrastrukturo v strašno slabem stanju, ker so brigadirji gradili vodovod, 3,4 % primerne porabe, Črnomelj, ki je ena večjih občin, 4 %, in občina bivše županje gospe Brunskole 3 % primerne porabe. Vemo, da imajo belokranjski vodovod, da imajo velike investicije. Poleg tega imajo vse občine proračune sprejete za leti 2013 in 2014, dveletne proračune, v katerih so morale zagotoviti svoja lastna sredstva za kohezijske projekte. Zdaj jim pa jemljemo približno 20 %, tem podeželskim občinam, vseh investicijskih sredstev, ki jih imajo na voljo v proračunu. Zdaj mi pa povejte, kaj se bo zgodilo – ne vemo še, kaj bo v letu 2015, če ne bodo zagotovili teh lastnih sredstev. Vemo, da je kar precej razpisov in da so na voljo evropska sredstva, ker se jih do zdaj ni črpalo zaradi takih in drugačnih razlogov. Zdaj pa občine nimajo lastnih sredstev, da bi počrpale in izpeljale te projekte. Kdo bo vračal ta denar? Kdo bo vračal tistih 85 % evropskih sredstev nazaj – investitorji, in to so občine. Verjemite mi, da gospodu Stepišniku ne bo prijetno leta 2015, ko bo sredi leta ugotovil, da bo nekaj sto milijonov evropskih sredstev ostalo. Sem prepričan, da bo tako. Če je teh 19 milijonov za te občine tak problem v tej državi, da bo ostalo par sto milijonov evropskih sredstev tudi na ta račun –mislim, da ni. Zelo malo je slišati v tem mandatu besed o skladnem regionalnem razvoju, žal. V prejšnjem mandatu so bila pa polna usta vseh vas, predvsem na tisti strani, vendar se volitve na podeželju potem niso najbolj izšle. Zdaj pa je treba uničiti podeželske občine, ustaviti te projekte. Na koncu bodo krivi pa samo občine in župani, in nihče drug. Mislim, da je to nepošteno do podeželskih občin in do tistih, ki vodijo večino investicij. Če pa bi zdaj naredili še preglednico, koliko investicij peljejo podeželske občine in mestne občine na področju obveznih javnih gospodarskih služb – govorim na področju obveznih javnih gospodarskih služb, ne raznih spomenikov in nepotrebnih objektov. Mislim, da bi bilo treba ta amandma podpreti in da se ta sredstva nadomestijo nekje drugje. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Še je interes, zato vas vabim k prijavi. Preden pa bom dal besedo prijavljenim, bo imela možnost spregovoriti tudi predstavnica Vlade. Najprej dajem besedo mag. Mateji Vraničar.
Hvala lepa za besedo. S 46. členom se ureja vprašanje investicijskih transferov po 21. členu Zakona o financiranju občin. To je samo del investicijskih transferov, ki jih dobivajo občine iz državnega proračuna, in v primeru, da bi se še naprej omogočilo v letu 2014 izvajanje teh investicijskih transferov občinam v višini, kot jo določa ZUJF, bi to pomenilo 44 milijonov investicijskih transferov. Če se upošteva amandma Poslanske skupine SDS, pa bi to pomenilo, da se uveljavi za leto 2014 ta znesek, za leto 2015 pa 66 milijonov, kolikor znaša investicijski transfer občinam po 21. členu Zakona o financiranju občin. S predlaganim 46. členom se ta del investicijskih transferov občinam zmanjšuje na 22 milijonov evrov, in sicer v luči zniževanja javne porabe kot takšne. Vendar pa to niso edini investicijski transferi, ki jih občine prejemajo iz državnega proračuna. Od celotnega zneska investicijskih transferov proračunskim uporabnikom, ki so predvideni v predlogu proračuna za leti 2014 in 2015 – za leto 2014 473 milijonov in za leto 2015 498 milijonov –, približno dve tretjini teh zneskov odpade oziroma približno dve tretjini teh zneskov pripada občinam. Omeniti je treba tudi to, da je 76. člen vključen v predlog zakona prav zato, da se preprečijo situacije, na katere je prej opozarjal gospod Horvat –da bi morali že sklenjene pogodbe odpovedovati in da bi zaradi tega plačevali penale –, saj se zagotavlja občinam, ki bi imele v času uveljavitve zakona že sklenjene pogodbe z izvajalcem, da se jim lahko zagotovijo dodatna sredstva do skupne višine 4 % skupne primerne porabe, toliko kot je določal že Zakon za uravnoteženje javnih financ. Ne nazadnje je treba poudariti tudi to, da podatki o uporabi sredstev v občinah po teh transferih iz 21. člena Zakona o financiranju občin kažejo, da le v manjšem delu občine te transfere uporabijo za sofinanciranje projektov, ki so v pretežni meri financirani iz evropskih sredstev, in da jih v pretežni meri uporabijo za investicije po lastni presoji. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Povsem razumemo, da gre za del sofinanciranja občinskih investicij. Boleče je pa to, da ta del dejansko pade za 50 %, iz 4 na 2 % primerne porabe. To je boleče. Če izračunam povprečje, je to za vsako občino – ampak to povprečje kaj dosti ne pove – 100 tisoč evrov na letni ravni manj. Poglejte, ta dva člena, 46. in 45. člen, o katerem smo prej govorili, Predloga zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 – določili teh dveh členov sta zelo brutalni za lokalno samoupravo, za občine. Najbrž zaradi tega gospa Alenka Bratušek oziroma njen kabinet ni hotel sprejeti reprezentativnih združenj slovenskih občin. Zahvaljujem se Ministrstvu za finance, ki se pogovarja s temi združenji. Gospa Alenka Bratušek jim je enostavno pred nosom zaloputnila vrata. To ni dobro. Če je dr. Virant s svojo idejo o črtanju približno polovice občin nekoliko stopil nazaj, ko mu je zažugala stroka in ko smo začeli groziti z interpelacijo, potem lahko rečem, da se ta trenutek občine de iure sicer ne ukinjajo, de facto pa se ukinjajo. In ljudje živimo de facto. Velja de facto. De facto se občine s temi zakonskimi določili ukinjajo. To ni dobro. Vendarle vas le prosim, Slovenija ni samo Osrednjeslovenska regija, ampak so tudi skrajno vzhodne, skrajno zahodne, skrajno severne in skrajno južne občine. Te so tudi slovenske. Koliko bodo prav te občine na obrobju Slovenije močne, toliko močna bo naša država. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da smo priča enemu kar žalostnemu procesu. Občinam se znižuje povprečnina. Občinam se ne daje možnosti, da v okviru nalog in pristojnosti, ki jih imajo, same urejajo normative za tisto, kar plačujejo. Občinam se sedaj za polovico znižuje delež sofinanciranj investicij, in poleg tega se občine dodatno obremenjuje z davkom na nepremičnine. S temi ukrepi, ki jih pelje ta vlada, postajajo občine čedalje bolj podobne upravnim enotam, ko bomo imeli tam samo neko upravo, v tem primeru za transfer prihodkov za določljive namene, in nič drugega. S tem, ko se zmanjšuje neodvisnost občine – kar to dejansko je –, se zmanjšuje tudi njihova možnost, da vplivajo na lokalni razvoj, se zmanjšuje njihov potencial za to, da se lotevajo investicij, ki so nujno potrebne, se zmanjšuje njihova absorpcijska sposobnost za to, da črpajo evropska sredstva. Zanimivo bi bilo vedeti, koliko ti ukrepi, ki jih uvajate samo s tem popravkom zakona o izvrševanju proračuna, z davkom na nepremičnine, zmanjšujejo potencial občin za črpanje evropskih sredstev. Mislim, da bodo občine sposobne črpati približno polovico manj evropskih razpoložljivih sredstev samo zaradi teh ukrepov, ki ste jih sprejeli za leto 2014. Načrtovali pa ste bistveno večje črpanje evropskih sredstev na prihodkovnem delu proračuna. Popolnoma neusklajeni ukrepi! S tem proračunom se dela samo to, da se bo na teh evropskih postavkah zbralo sredstva, ki bi sicer morala iti po raznih politikah ter biti porazdeljena po vsem, pri čemer bi bila dana možnost samo občinam, in se bo to potem samo še razdelilo za tiste, ki bodo to lahko dobili, tako kot se je to naredilo, recimo, za primer Stožic. S temi ukrepi, ki jih sedaj Vlada predlaga v zakonu o izvrševanju proračuna in se nanašajo na občine, se samo bistveno povečuje odvisnost lokalnih samouprav od državnih uradnikov. Tam bodo tisti, ki bodo odločali še bolj suvereno, kaj bo smel kdo delati in kaj ne bo smel delati. Ta koncept je popolnoma nasproten. Vlada bo z naslednjim zakonom o nepremičninah posegla v temeljno neodvisnost lokalne samouprave s tem, ko bo mnogim občinam odvzela ali pa jim zaračunala davek na nepremičnine. Ključna neodvisna postavka lokalne samouprave so samostojni proračunski viri in razpolaganje s tem. S tem, ko te samostojne proračunske vire znižujete, povečujete odvisnost občin, togost občin. S tem, kar počnete, bodo lahko financirale samo še obvezne naloge po Zakonu o lokalni samoupravi. Še prenesenih ne bodo mogle financirati, kaj šele, da bi izvajale investicijsko politiko – to, kar je primarni namen in primarna vloga občin. Ko boste naredili to, da bodo prihodki občin enaki obveznim nalogam, potem imamo na koncu upravne enote, nič drugega. Tam samo štempljajo dokumente, odločajo, sprejemajo in tako naprej, ne morejo pa izvajati nobenih aktivnosti na področju investicij. Točno to počnete. V to smer gre vse, v smer koncentracij in delanja nekih, bom rekel, amorfnih tvorb, ki bodo na koncu samo čisti strošek. Nič ne bo od tega. Naloga države pa je, da naredi tako organizacijsko strukturo in tak model, da bodo lahko tisti, ki smo jim dali možnost, da imajo svojo občino, tam tudi izvajali naloge, ki so razvojnega pomena. S tem, ko to počnete, ko te rešitve predlagate, ukinjate v bistvu vse občine in ohranjate samo tiste, ki jim boste vi, uradništvo in državna uprava blagovolili nameniti denar, ki je namenjen za vse, na posamezne projekte. Tudi delitev na eno in drugo regijo pomeni točno to. Tudi tam bodo samo trije ali pa štirje centri prišli ven, ki bodo participirali na ta denar, ki bodo imeli edini potencial, da bodo lahko participacijo naredili. Kaj bo učinek, recimo, za Kočevje? Poglejte, izračunajte si, kaj pomeni, recimo, ta pristop pri zakonu o izvrševanju proračuna za kočevsko občino, koliko bo lahko ta občina še kandidirala na evropske projekte. Ali pa za ribniško ali pa kakšno drugo. To poglejte. Če je bilo zdaj sredstev za obvezne naloge približno 60 % in z dodanimi sredstvi do 100 za investicijski del, bo zdaj ta neodvisnost bistveno padla, cca 80, 90 % proračuna bo zablokiranega in samo tista malenkost bo še ostala zato, da bodo lahko občine kandidirale na razvojna sredstva in zagotavljale participacijo pri projektih, ki že po tem ne bodo mogli biti ravno visoki, ker ne bo razpoložljive mase za izvajanje investicij. Tako da takim rešitvam, ki ste jih predlagali v zakonu o izvrševanju proračuna, zelo nasprotujem.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vabim vas k prijavi za razpravo. Besedo ima gospa Maša Kociper.
Hvala lepa, predsednik. Sem počakala na vrsto za razpravo, da bi vendarle odgovorila na neresnične navedbe gospe Ramšak. Ne da bi njo prepričala, ker je utemeljitev slišala že na odboru. Gospa Ramšak je pri svojem navajanju spet navajala nek zapisnik in neke sklepe, ki sploh ne obstajajo. Sklepi, točno ti, za to številko, ki jih navaja gospa Ramšak, v uradnem zapisniku, ki obstaja med Vlado in Mestno občino Ljubljana, ne obstajajo. Lahko samo še enkrat povem, da ne vem, ali je ta zapisnik Poslanska skupina SDS zopet lepila, prepisovala, dodelovala, ji ga je kdo podtaknil ali pa je dobila po nesreči naroben zapisnik – ne bom sodila, ampak opozorili smo že večkrat, da prebirajo tekste iz neuradnega zapisnika. To se mi zdi nekorektno, in želim pojasniti vsem, ki nas morda poslušajo, da te navedbe niso resnične in da ti sklepi ne obstajajo. Hvala.
Hvala tudi vam. Repliko ima gospod Tanko. Po vsej verjetnosti, gospa Maša Kociper, ni dobro razumel, tako da pričakujem da bo to tudi pojasnil v repliki. Izvolite, imate repliko.
Hvala lepa. Kar zadeve navedbe gospe Kociper, moram reči, da ne držijo. Zapisnik, ki ga imam pred seboj, je zapisnik, ki je nastal 23. 7. in ga je napisal in podpisal eden izmed članov delegacije Mestne občine Ljubljana. Tisto, kar pravite, da je zapisnik, je poročilo o realizaciji tega zapisnika. 9. 9. ste izdali nek dokument, v katerem piše, da so nekatere zadeve že urejene. To ne more biti drugega kot poročilo o realizaciji zapisnika oziroma realizaciji dogovora, o izvedbi med Mestno občino Ljubljana in Vlado Republike Slovenije. Poglejte si in ne zavajati javnosti, da smo mi kaj ponaredili. Ta dokument je bil objavljen, nihče ga ni demantiral, da ne stoji. Tudi dokument iz 9. 9. je pravi, vendar tisto je poročilo o realizaciji. Kar poglejte si posamezne točke in boste videli, kaj ste v času od 23. 7., ko je bil ta zapisnik narejen, pa do 9. 9. že realizirali. Hvala lepa.
Hvala. Je še interes za razpravo? [[oglašanje iz dvorane]] Prosim? Replika na repliko ne bo mogoča. Možno se je prijaviti k razpravi, zato vas vabim k prijavi.
Gospod Tanko, vi imate svojo verzijo resnice. Tukaj imam zapisnik srečanja med Vlado Republike Slovenije in mestno občino – noben pregled sklepov, realizacija sklepov. V tem zapisniku imajo sklepi, ki jih navajate pod številkami 4, 25, 60 in 61 popolnoma drugačno vsebino od te, ki jo vi navajate. Sklepa številka 61 niti ni. Teh drugih sklepov, kot rečeno, ni v obliki, kot ste vi navedli. Predlagam, da se nehava prepirati, ampak ne bom popustila na točki, da trdite, da je res nekaj, kar ni res. Je samo ena verzija uradnega zapisnika. Katero imate vi, ne vem, ne bom sodila, kot rečeno, in po tej verziji sklepov, na katere se navezujejo vaši poslanci, ni. Hvala lepa.
Hvala. Preden vas povabim k prijavi za razpravo, vas želim opozoriti, da nikakor ne začnite z razpravo, preden ne poteče rok za prijavo, ker potem tudi nimamo evidence o tem, kdo se je prijavil k razpravi in nastopijo težave. Ker je interes za razpravo, vas vabim k razpravi. Gospod Jože Tanko ima besedo.
Hvala lepa za besedo. V zabeležki o zapisniku med Vlado Republike Slovenije in Mestno občino Ljubljana je bilo dogovorjeno, in to je bil datum 23. 7., da bo Ministrstvo za finance omogočilo Mestni občini Ljubljana uporabo računalniškega programa za izplačilo tretje četrtine plačnih nesorazmerij, saj se je MOL sodno poravnala na osnovi tožbe sindikata. To je bilo odprto vprašanje. V zabeležki iz 9. 9. piše, da je ta sklep izveden. Še nekatere, gospa Kociper, vam lahko naštejem, za katere velja enako. 23. 7. so bile to odprte postavke, 9.9. pa je pri njih napisano "izveden", kar pomeni, da je to poročilo o realizaciji zapisnika, ne pa dogovor o tem, kaj se je dogajalo na seji med Mestno občino Ljubljana in Vlado Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vabim vas k prijavi za razpravo. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Novi Sloveniji ugotavljamo in trdimo, da je sistem lokalne samouprave izjemno pomemben. Najbrž si reprezentativna združenja slovenskih občin, to je združenje in skupnost slovenskih občin, le zaslužijo, da imajo takrat, ko gre za korenite spremembe zakonodaje, na drugi strani mize kot sogovornico predsednico Vlade. Združenje občin Slovenije in Skupnost občin Slovenije sta v skupnem dopisu predsednici Vlade Republike Slovenije 24. oktobra naslovila zahtevo in prošnjo, da se skupaj z ministrskim zborom sestane s predstavniki reprezentativnih združenj občin, da se jih seznani s sklepi, sprejetimi na vseslovenskem srečanju županov 23. oktobra v Celju, in da se skupaj poišče odgovore na številna odprta vprašanja. V teh združenjih pravijo, da so 25. oktobra iz Kabineta predsednika Vlade Republike Slovenije dobili dopis, kjer so zapisali, da iz dopisov, ki so jih prejeli, izhaja predvsem nestrinjanje s predvidenim načinom financiranja občin, kar po oceni občin vpliva na splošni položaj občin. Iz kabineta jih prosijo, da se pri reševanju omenjene problematike začnejo usklajevati z Ministrstvom za notranje zadeve. To je uradni dokument, uradna informacija, in to kaže na malomaren – res izbiram besede – odnos predsednice Vlade do slovenskih občin. To ni dobro. Občine so imele nek predlog, kako, končna rešitev je pa vedno stvar pogovorov in pogajanj. Predsednica Vlade je enostavno stališča teh registriranih reprezentantov zavrnila. To sta dve, zaenkrat edini, združenji slovenskih občin, Združenje občin Slovenije in Skupnost občin Slovenije, ki imata status reprezentativnosti. Še prejšnji teden sem preverjal, Združenje mestnih občin Slovenije, ki je menda sicer nastalo, statusa reprezentativnosti nima. Toliko v vednost temu spoštovanemu zboru in tudi slovenski javnosti. Zaključujem s pozivom, s prošnjo predsednici Vlade, naj sistema lokalne samouprave ne zanemarja, naj ga vzame kot kredibilnega sogovornika, ker gre za sistem lokalne samouprave, ki nam v tej državi še edini kolikor toliko dobro funkcionira! Izgleda, da se bo s temi zakonodajnimi spremembami, ki jih bo najbrž vladajoča koalicija ne glede na to, od kod poslanke in poslanci prihajajo, sprejela, de facto začel razkroj sistema slovenske lokalne samouprave. To je slabo, gospe in gospodje, za to državo. Ampak komur so pri srcu slabe odločitve, ta jih bo gotovo tudi podprl. Mi, Nova Slovenija – krščanski demokrati, jih ne bomo.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo o tem členu. V razpravo dajem 64. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Vabim vas k prijavi za razpravo. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Slovenska demokratska stranka predlaga, da se 64. člen v ZIPro črta, in sicer imamo za to več argumentov. Prvi argument je, da je ta določba že v Zakonu o Slovenskem državnem holdingu. Ocenjujemo, da ni potrebno, da se ponavlja še v ZIPro. Drugi argument, ki je glede na besede ministra za finance v soboto na odboru – njegovo mnenje je, da ta člen ni potreben v samem ZIPro. Tretji, ki se mi zdi največji argument, je pa, da drugi odstavek tega člena obsega širšo zadevo, kot je v Zakonu o Slovenskem državnem holdingu, in sicer da kapitalski in pokojninski družbi pripada 10 % kupnine od prodaj kapitalskih naložb v državni lasti v celoti, v SDH pa samo tiste naložbe, ki so v klasifikaciji oziroma ki so v lastništvu holdinga. Mislim, da gre tu za nevarno zadevo, ki bo škodljiva državi, zato pričakujem tudi od koalicijskih poslancev, da bodo sledili predlogu SDS in tudi predlogu ministra, ki ocenjuje, da ta člen ni potreben. Predvsem je pa problematično, da ta člen širi možnosti kupnin za Kad. Mislim, da se s tem dela škoda, kajti kupnine so prvenstveno namenjene za poplačilo dolga. V Sloveniji bodo obresti že v letu 2014 znašale skoraj eno milijardo evrov. Omenil bi še nekorektnost stališča DeSUS, ki je včeraj pri ZIPro omenil, da je intenca vsakokratne oblasti, ne glede na politično pripadnost, da poseže v premoženje, ki je v osnovi namenjeno za dolgoročno zagotavljanje stabilnosti pokojninske blagajne. Sem mnenja, da je bil DeSUS tukaj nekorekten, kajti treba je povedati, da je bilo pod vlado Janeza Janše v Zakon o Slovenskem državnem holdingu vključeno, da 10 % kupnin od naložb, ki so v lasti SDH, pripada pokojninski blagajni. DeSUS pa predlagam, da problem rešuje v sedanji koaliciji, kajti po novem predlogu te kupnine ne bo. Ostro nasprotujem takšnemu pavšalnemu stališču DeSUS, da so vse vlade iste. Vlada Janeza Janše ni bila takšna.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 14. novembra 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DAVKU NA NEPREMIČNINE PO NUJNEM POSTOPKU. Dovolite mi, da vam najprej dam pojasnilo. V zvezi s to točko dnevnega reda vas obveščam, da so poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije na podlagi 74. člena Poslovnika Državnega zbora vložile predlog za preložitev te točke dnevnega reda 47. izredne seje Državnega zbora. V zvezi s tem sem podal tudi pisni odgovor, ki je objavljen na e-klopi. Iz tega odgovora izhaja, da o tem predlogu preložitve ni mogoče odločati. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Sprašujem, če želi predstavnica Vlade podati predstavitev zakona. Postopkovno ima pred tem gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. V obrazložitvi, ki ste jo posredovali in ki ste jo na kratko povzeli, zakaj ta naš predlog poslovniško ni mogoč – z njim se ne strinjamo. Predvsem zato ne, ker je pri tej obravnavi zakona o nepremičninah časa za razpravo in za realizacijo seje še približno teden dni. Nismo v nobeni časovni stiski. Drugič, v obrazložitvi ste napisali nekaj, na kar se mi ne sklicujemo. Nismo predlagali umika točke z dnevnega reda, ampak preložitev. To, kar ste v obrazložitvi napisali, da umik ni možen v skladu s 64. členom Poslovnika Državnega zbora, ne drži, kajti ta določba Poslovnika Državnega zbora velja samo za primer, ko se točka na dnevni red uvrsti na zahtevo ene izmed opozicijskih poslanskih skupin. Ne velja za nobene druge poslance. To je pravica vsake opozicijske stranke, da ima na vsaki seji Državnega zbora zagotovljeno vsaj obravnavo ene točke dnevnega reda, če jih je predlagala v postopek. To ni v ničemer povezano s pravico koalicije. Koalicija ima vsa druga orodja. Predlagam, da zaradi vsega tega, kar se s tem zakonom dogaja, zaradi vseh protestov, vseh blokad interesnih skupin, ki bi rade o tem zakonu karkoli rekle, to minimalno zadevo, da se zadeva preloži s te seje, odobrite, še posebej zato, ker če vas samo spomnim, ste dejali, da ta zakon ni sestavni del proračuna Republike Slovenije. To se pravi, da v ničemer, že po vaši izjavi iz 2. oktobra, ne bo prizadeta kompletnost proračuna. Predlagam, da tej naši zahtevi, ki smo jo opozicijske poslanske skupine sopodpisale, vse tri, ugodite, in da naredimo še ta minimalni napor, ki je potreben, da se posamezne rešitve uskladijo. Po tem, ko bo zakon sprejet, je stvar težka. Sedaj, ko smo v fazi obravnave amandmajev, lahko še na osnovi razgovorov, na osnovi stališč, na osnovi vseh stvari, ki se bodo odprle, marsikaj popravimo, izboljšamo in naredimo zakon bolj sprejemljiv. Če bomo šli pa kar takole nasilno čez procese, se pa verjetno to ne more dobro končati. Zato predlagam, predsednik Državnega zbora, da tej naši zahtevi ugodite in da omogočite, da se ta zadeva z zamikom enega tedna obravnava nekoliko kasneje.
Hvala. Dovolite, da mogoče še nekoliko dodatno pojasnim moje stališče, da ne morem dati vašega predloga na glasovanje. Če pravite, da v mojem odgovoru govorimo o umiku te točke dnevnega reda, moramo vendarle natančno ugotoviti, da v vaši zahtevi navajate, da se preložita obravnava in odločanje o Predlogu zakona o davku na nepremičnine na eno od naslednjih sej. Lahko razumemo, ali gre za umik ali za preložitev, vendar zapisali ste preložitev, in če želimo preložiti to točko na eno od naslednjih sej, potem pomeni, da je na tej seji nikakor ni mogoče obravnavati, če to izglasujemo. Če pa gremo v to glasovanje, zagotovo kršimo ustavo. Namreč, ustava nas zavezuje, da moramo izpeljati izredno sejo, ki jo zahtevajo poslanci. To je ustavna kategorija, in če bi dal vaš predlog na glasovanje, potem bi to moje ravnanje bilo v nasprotju z ustavo. Želim vas pa opozoriti, kar je tudi v mojem odgovoru zapisano, da če bi prišlo do odločanja o vašem predlogu v Državnem zboru, potem nikoli več v prihodnosti ne bo mogoče izvesti izredne seje Državnega zbora, ki jo zahteva opozicija. Namreč, koalicija bo z večino glasov vedno lahko odločila, da se preložijo točke iz izredne seje, ki jo zahtevate kot opozicija. To je pa izjemen poseg v delo Državnega zbora, in kot predsednik moram zaščititi predvsem manjšino, ki je pa opozicija. Če dam vaš predlog na glasovanje, nikoli več ne bo mogoče izvesti izredne seje, ki bi jo zahtevala opozicija. To je za delo Državnega zbora povsem nesprejemljivo, in je to grob poseg v demokracijo in predvsem tudi v možnost in nalogo, ki jo ima opozicija pri izvajanju demokracije v Državnem zboru. Resnično vztrajanje pri tem glasovanju je naprej v škodo opozicije, škodo demokracije in je tudi poseg v ustavno kategorijo, ki nas zavezuje k izvedbi izrednih sej. Postopkovno, gospod Bogovič.
Slovenska ljudska stranka je med sopodpisniki tega postopkovnega predloga iz enostavnega razloga, ker se je Vlada in kasneje tudi kolegij predsednika parlamenta, Državni zbor odločil za ta nujni postopek, ki enostavno ne omogoča dovolj časa, da bi se tako zahteven sistemski zakon, kot je sedaj pred nami, sprejel po normalnem demokratičnem predlogu. Kot ste zagotovo opazili, temu predlogu v tem kratkem času, ki je ljudem na razpolago, nasprotuje veliko število ljudi. V tem času, ko se je najprej dolgo časa usklajevala koalicija, ko je bilo moč priti do končnega predloga, in ko niso zalegli nobeni apeli, niti posameznih združenj obrtnikov, združenj kmetov, združenj brezposelnih ljudi, združenj upokojencev, parlamentarnih strank, neparlamentarnih strank, se je pristopilo tudi k zbiranju podpisov peticije proti takšnemu zakonu in uveljavitvi tega zakona na takšen način. Nihče ne govori, da je proti zakonu na nepremičnine, ampak govorimo, da je povsem nemogoče, da se s toliko paradoksi, s toliko neumnostmi, kot jih ta zakon vsebuje, ki so več kot očitne, o čemer smo lahko tudi na odboru spregovorili – da je to enostavno nesprejemljivo in da takšne poti v parlamentu Republike Slovenije ne bi smeli dopustiti. Še več, v tem času so bili vloženi tudi predlogi s strani naše poslanske skupine za obravnavo, vsaj zainteresiranih delovnih teles. Tako ni dobil prostora, razen odbora za kmetijstvo in okolje, noben drug odbor, niti Odbor za gospodarstvo, odbor za delo, družino in socialne zadeve, odbor za prostor, ki je pristojen. Na takšen način so ti postopki okrnjeni. 65 tisoč ljudi je danes že podpisanih pod peticijo. V Evropi je v tem letu potekal podpis peticije proti privatizaciji vodnih virov. 1,5 milijona Evropejcev se je podpisalo pod tisto peticijo. To pomeni, da se je vsak 333. Evropejec podpisal, in je bilo dovolj modrosti, dovolj demokratičnega prisluha, da jo je Evropski parlament, ko je peticijo prejel, naslovil na komisijo, in je komisija uvidela, da s takšnim postopkom ne sme nadaljevati. 65 tisoč ljudi je vsak 30. Slovenec. Desetkrat več je proporcionalno Slovenk in Slovencev proti temu zakonu, kot je bilo Evropejcev proti tisti vodni direktivi, tisti direktivi za upravljanje z vodnimi viri. Žal to kaže, da je očitno nivo demokracije v Sloveniji vsaj desetkrat nižji, kot je povprečje v Evropi, in to, kar počnete kot koalicija v Državnem zboru, nam ni v čast, zagotovo pa bo prineslo v Slovenijo zelo veliko problemov, če bo ta zakon tudi uveljavljen.
Hvala. Naprej ima postopkovni predlog gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Terminološko drugače opredeliti zahtevo kot za preložitev na eno izmed naslednjih sej ni mogoče, ker imamo vmes sklicano redno sejo. Lahko so vmes še druge seje, in po dikciji, po logiki poslovnika je to na eno izmed naslednjih sej. S tem, ko smo mi ta predlog napisali, ne posegamo v nobeno določbo poslovnika ali kršitev, kajti izredna seja mora biti sklicana in izvedena v roku 15 dni. V svojem odgovoru ste zapisali, da se ta rok izteče 19. novembra, in je tako do izteka roka še 6 dni. Ni nobene težave, da ne bi v tem času opravili tistega, kar je treba opraviti pri tem zakonu. Seja ni sklicana na zadnji dan – to bi bila težava, glede česar se zagotovo strinjava oba – in rok se še ni iztekel. To možnost, da opravimo javno predstavitev mnenj, da opravimo razpravo z zainteresiranimi skupinami, da pridemo do boljših rešitev zakona, ki bodo bolj sprejemljive za ljudi, je najbrž smiselno izkoristiti. Hitenje na tak način, kot si ga zdaj privoščite, pomeni samo dodatno težavo za kredibilnost in odprtost te koalicije. Zato predlagam, da ugodite našemu predlogu, daste predlog na glasovanje in da do izteka roka ali pa na dan izteka roka, 19. novembra, to zadevo realiziramo, ta čas vmes pa izkoristimo za tisto, kar je pri tem zakonu, kot pravi gospa Potrata, umanjkalo. Demokratični deficit je tukaj izrazito podhranjen. S tem ne bo kršena nobena pravica, ne pravica opozicije, ker tega zakona ni predlagala. Niti ne bo kršen 15-dnevni rok iz Ustave in Poslovnika Državnega zbora, in opravili bomo vse tiste zadeve, ki so pri tem zakonu umanjkale in jih ni – zato so tudi pritiski javnosti, civilnih družb, civilnih združenj in tako naprej tako veliki. Mislim, da za to, kar predlagamo, gospod predsednik, ni nobene težave. To našo pobudo bi morali z veliko hvaležnostjo pograbiti in omogočiti tisto, čemur bi se Vlada, najbrž pod vtisom velike homogenosti, izognila. Težave pa so velike. Politične težave so velike. Tudi finančne za tiste, ki jih to prizadene oziroma bodo velike finančne težave. Prizadete bodo občine, praktično vse družine, nesorazmerno velika večina. Predlagam, da daste ta naš predlog na glasovanje in da izkoristimo čas do izteka 15-dnevnega roka za opravila, ki jih je treba še opraviti. Hvala lepa.
Hvala, gospod Tanko. Še enkrat želim zelo jasno povedati, da v vaši zahtevi navajate, da se odločanje preloži na eno od naslednjih sej. Kolegij predsednika Državnega zbora je odločil, da se skliče izredna seja. Določil je tudi čas, ki ga imamo na razpolago in v katerem moramo opraviti to izredno sejo, in to je v tistem predpisanem ustavnem roku. Lahko bi šli na skrajni čas, na skrajni datum, ampak smo se odločili, da prilagodimo delo Državnega zbora na način, da lahko čim lažje opravimo vse te razprave, in nismo čakali na zadnji dan, ki je zapisan v ustavi. Vendar če danes izglasujemo, da, recimo, na novi izredni seji obravnavamo ta zakon, zagotovo kršimo ustavo. Na to vas opozarjam, predvsem v dobro delo Državnega zbora in predvsem zaradi dela opozicije v Državnem zboru, še enkrat poudarjam, kajti koalicija bi vedno znova lahko preglasovala zahtevo za izvedbo izredne seje. Moram vas tudi obvestiti, da bi tak predlog bil izvedljiv, če se bi predlagatelji sklica izredne seje strinjali s tem. Do danes nisem prejel nobenega obvestila, da bi se predlagatelj za sklic izredne seje strinjal s tem, da se to preloži. Brez tega strinjanja pa zagotovo posegamo v tisto ustavno kategorijo, ki jo omenjam – da smo dolžni sklicati in izvesti izredno sejo na predlog poslank in poslancev. Vsa ostala tolmačenja, še enkrat poudarjam, grobo posegajo v demokratični proces, v delo Državnega zbora in so zagotovo tudi v nasprotju z ustavo. Zato ne bom upošteval tega vašega proceduralnega predloga. Postopkovno, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Jaz pa le gojim upanje, da bomo pri glasovanju še enkrat in še zadnjič temeljito razmislili, ker ugotavljamo, da imamo časa še kakšen teden in da imamo gotovo vsi, predvsem pa koalicija, cmok v grlu, ko sprejemamo takšen izjemno pomemben sistemski zakon po nujnem postopku. Vsi tudi vemo, da ko je bil javnosti predstavljen osnutek besedila zakona o davku na nepremičnine, da je dejansko od takrat Slovenija na nogah, da vpijejo kmetje, podjetniki, espeji, mikro, mala, srednja podjetja. Res je, Gospodarska zbornica Slovenije mu načelno ne nasprotuje, ampak ali ni to zadosten signal, da si vzamemo še, tako rekoč, minuto časa za razmislek? Vpijejo tudi pravniki, ki pravijo, da bo zakon padel na Ustavnem sodišču, ker so prevelike pravne luknje. Zakaj ne bi vložili še kanček naporov, da najdemo neko dobro oziroma predvsem boljšo rešitev? Vsi vemo, in tudi v Novi Sloveniji se zavedamo, da je treba davke plačevati, ampak vsak zakon mora zasledovati ključne elemente, med katerimi je tudi pravičnost in tako naprej. Ta zakon ni dober, zato vas pozivam, da glasujemo za predložitev obravnave te točke na eno od naslednjih sej. Vsaj moralni maček na strani koalicije ne bo tako velik, kot bo v primeru, če gre stvar takoj v obravnavo. Hvala lepa.
Hvala. Še enkrat želim poudariti, da brez soglasja predlagatelja sklica izredne seje ni mogoče glasovati o tem proceduralnem predlogu. Gospod Bogovič, imate postopkovno?
Včeraj smo prekinili sejo v nekem trenutku, ko je bila potrebna tudi uskladitev znotraj koalicije. Predlagam, da prekinemo sejo za 15 minut ali eno uro, če je treba, da bi ta prepotreben dogovor in ta kanček modrosti segel tudi do koalicije, da bi prekinili sejo in se skušali dogovoriti v sodelovanju koalicije in opozicije, mogoče na kolegiju pri vas, in da to, kar smo že zadnjič poskušali, danes popravimo in ne delamo te neumnosti naprej.
Hvala. Lahko prekinem sejo tudi za 15 minut, vendar vas želim opozoriti, da je pred nami izjemno obsežno delo, ki ga moramo opraviti, danes in jutri. Povedal sem vam, da do tega trenutka nisem dobil soglasja s strani predlagateljev zahteve za sklic izredne seje. Če bi ta pripravljenost, ki jo omenjate, da bi prišlo do dogovora, bila, bi ga imeli danes zagotovo že na klopi. S tem namenom sem se tudi pisno odzval na vaš predlog, da bomo imeli zelo razjasnjene poglede o tam, kaj lahko storimo, o čem lahko odločamo in o čem ne smemo odločiti. Najmanjša težava mi je za 15 minut prekiniti sejo Državnega zbora, da se dogovorimo in potem nadaljujemo v skladu z dogovorom, ki tam bo. Pred tem pa želi še postopkovno gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Soglasje poslancev, na katerega se sklicujete, v tem primeru ni potrebno. Na to sem vas že enkrat opozoril. Soglasje poslancev je potrebno samo takrat, kadar se točka uvrsti na zahtevo opozicijske poslanske skupine na dnevni red v skladu s 64. členom Poslovnika Državnega zbora, tretji odstavek. Ta točka dnevnega reda ni uvrščena v skladu s to določbo poslovnika, in ta določba poslovnika ščiti samo pravico manjšine, stranke, ki je v opoziciji, da dobi točko na dnevni red. To ni pravica koalicije. Predlagam, da se takih interpretacij poslovnika ne poslužujete, zato ker ni v nobeni povezavi z 58. členom Poslovnika Državnega zbora. Uredili ste zadevo tako, da je seja sklicana v 15-dnevnem roku, ta pogoj je izpolnjen. Opozoril sem vas, da se v primeru, če se izglasuje preložitev obravnave točke dnevnega reda, lahko spoštuje tudi 15-dnevni rok, ki se izteče šele 19. novembra 2013, ne 13., ampak 19. novembra, tako ste zapisali. Če se boste sklicevali na določbe, ki niso vezane na tisti del, ki zadeva koalicijo, in to je na zahtevo koalicije, potem se sklicujete na napačno pravno podlago, na napačno poslovniško podlago. Če se na to sklicujete, potem bi bilo dobro, da dobimo tudi mnenje Komisije za poslovnik, ki naj to obrazloži, ker poslovnik tolmači tudi poslovniška komisija. Ampak to, kar ste si privoščili, pomeni zlorabo interpretacije poslovnika. Lahko natančno preberete tretji odstavek 64. člena, sicer ga bom jaz prebral. Glasovanje o tem predlogu je procesno možno in mora biti izvedeno. Kako bo koalicija glasovala, je pa njena odločitev. Umikati oziroma blokirati odločanje o tem zato, ker se sklicujete na pravila, ki veljajo za opozicijsko poslansko skupino, je pa nedostojno. Najbrž je 49 glasov od 90 dovolj, da boste, če ste se tako odločili, podprli svoj predlog. Hvala lepa.
Hvala, gospod Tanko, vendar vam želim pojasniti. Res je, da govorimo o Poslovniku Državnega zbora kot o mali ustavi, ampak ustava je nad poslovnikom, in povedal sem vam, da če gremo na glasovanje, bo to glasovanje v nasprotju s 85. členom Ustave. 15-dnevni rok je s tem, ko je bila sklicana seja, absorbiran. Z zahtevo za novo sejo začne teči nov 15-dnevni rok. Tako je ustava na tej točki zelo jasna, in opozarjam, ščiti tudi opozicijo, da ne pride do tega presedana, ki ga predlagate. Postopkovno želi še gospod Möderndorfer.
Hvala lepa, predsednik. Zdaj že dva dni poslušamo neke nove interpretacije poslovnika, ampak ta zadnja je bila pa res najbolj učinkovita za vse tiste, ki se bodo s tem še ukvarjali in mogoče kdaj kasneje pisali knjige, kako je možno gledati zadevo še s kakšnimi tretjimi očmi. Razumem, da opozicija in koalicija enostavno v nekih določenih točkah, dokler bodo delovale – tudi to je del demokracije –, preprosto ne bosta hoteli razumeti poslovnika tako, kot bi ga morali razumeti. Vedno ga bo vsak po svoje razlagal. Je pa svojevrsten novum predstavil gospod Tanko – da imamo v poslovniku predlagatelja, ki je opozicijske narave, in predlagatelja, ki je koalicijske narave. To je pa res nek novum, ki ga ta poslovnik ne pozna. Poslovnik pozna samo predlagatelja, in potem našteva, kateri so lahko predlagatelji. Zadeva se na tej točki konča. Strinjam se s predsednikom, kajti te namere smo pričakovali. Lahko vam povem, da če bi takšen predlog predsedujoči dal na glasovanje, opozicija v Državnem zboru več ne bo imela niti ene izredne seje, razen tega, da se bomo dobili na plenarnem zasedanju in bo potem koalicijska večina vedno izglasovala to, kar je treba. Prepričan sem, da ta koalicija ni sposobna česa takšnega narediti, ker tega ne bi razumela, ampak bojim se, da bi vi, gospod Tanko, ko boste zopet prišli v koalicijo, kaj takšnega na koncu celo testirali, ali je to možno. Tako da se kaj takšnega ne sme zgoditi. Zato prosim še enkrat, začnite brati poslovnik, ne ga pa samo interpretirati po svoje. Imate sicer to možnost, ampak morate razumeti tudi nas, da vas moramo opozoriti, da v Državnem zboru obstajajo predlagatelji. Poslanci se ne delijo na prvo- in drugorazredne predlagatelje, ampak samo na predlagatelje, bodisi ene bodisi druge poslanske skupine. Hvala lepa.
Hvala. Resnično upam, da smo dovolj izčrpno pojasnili, kaj se zgodi, če preidemo na glasovanje. Mislim, da ni potrebno, da se dodatno pogovarjamo še na neformalnem posvetu. Gospod Bogovič, lahko tako razumemo?
Vseeno bi prosil 15 minut za premislek, in predlagam prekinitev.
V izogib vseh teh dilem predlagam, da prekinemo sejo za 15 minut in se v sobi 217 sestanemo vodje poslanskih skupin in vsi člani Kolegija predsednika Državnega zbora, kjer bomo predvsem poskušali prisluhniti tudi stališčem Zakonodajno-pravne službe glede posledic, ki lahko nastanejo, če glasujemo o tem. Hvala.
Spoštovani kolegice in kolegi, nadaljujemo z delom. Hkrati se vam opravičujem za kratko zamudo glede na napovedan čas, ki sem ga odredil za posvet. Želim vas obvestiti, da na tem posvetu ni bil dosežen dogovor o tem postopkovnem predlogu, tako da nadaljujemo z razpravo o predlogu zakona. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki Ministrstva za finance.
Spoštovani gospod predsednik, gospe poslanke in gospodje poslanci! Vlada je pripravila Predlog zakona o davku na nepremičnine kot sistemski dolgoročni ukrep, s katerim bi se celovito posodobil sistem obdavčitve v Sloveniji in odpravile pomanjkljivosti obstoječega sistema. Tega danes predstavljata dve glavni dajatvi, nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč in davek od premoženja, dodatno pa je treba omeniti še pristojbino za gozdne ceste in davek na nepremično premoženje večje vrednosti – kar štiri dajatve, s katerimi so že obremenjene nepremičnine. Poleg medsebojne neusklajenosti in različnih pravnih podlag za te štiri dajatve je obstoječemu sistemu mogoče očitati nepreglednost, neprimerljivost in tudi premajhno reguliranost, kar vse zmanjšuje pravno varnost davčnih zavezancev. Zato je eden glavnih ciljev postaviti sistemu obdavčitve nepremičnin jasna pravila in omejitve, ki bodo veljale na ravni cele države, in nadomestiti obstoječi sistem štirih dajatev s sistemom davka na nepremičnine. Predlaga se, da se enotna odmera davka veže na centralno evidenco, to je register nepremičnin, kot davčno osnovo pa se določi posplošeno tržno vrednost, ugotovljeno za vse nepremičnine enotno, s sistemom množičnega vrednotenja, ter enotno določi zavezance, davčne stopnje, oprostitve in olajšave. Hkrati je cilj uvedbe novega sistema tudi pravičnejša obdavčitev, zato se želi v obdavčitev zajeti praviloma vse nepremičnine z malo izjemami ter davčno breme, za katerega se ugotavlja, da je danes relativno nizko, le okoli 0,6 % bruto domačega proizvoda, zmerno povečati. Sprememba prinaša še eno bistveno razliko glede na obstoječe dajatve, in sicer se želi davek, ki je do sedaj pripadal izključno občinam, po novem deliti med občine in državo. S tem se del davka, ki pripada občinam, ohrani kot njihov izvirni prihodek, državi pa se zagotovi dodatni sistemski davčni vir. S predlaganimi rešitvami se posega v sistem financiranja občin, zato so se z občinami kot posebno interesno skupino opravila skrbna usklajevanja. Kljub temu, da stališč ni bilo mogoče v celoti uskladiti, je bil dosežen dogovor, da se v zakonu občinam kot ukrep njihove samostojne politike dopusti možnost povečanja ali zmanjšanja davčnih stopenj za do 50 % z nekaterimi omejitvami, ter da se jim za 3-letno obdobje zagotovi zanesljiv davčni vir. V tem času se bodo občine lahko pripravile na nova pravila, načrtuje pa se tudi ustrezne posege v sistem financiranja občin, glede česar je Vlada sprejela poseben sklep. Posebej intenzivna so bila usklajevanja s kmetijskim sektorjem. Čeprav popolna uskladitev tudi na tem področju ni bila dosežena, je v zakon vključena rešitev, ki vzdržno obremenjuje to panogo ob upoštevanju posebnosti le-te kot ekonomske dejavnosti. Usklajevanja so bila opravljena tudi s predstavniki gospodarstva, in ocenjuje se, da je predlagana rešitev, davčna stopnja v višini sedanje povprečne efektivne stopnje obdavčitve, primerna rešitev tudi ob upoštevanju, da se davek uvaja v obdobju recesije. V času priprave predloga zakona je bilo sprejetih veliko različnih pripomb in pobud, in zaradi njihovega števila in preučitve je bila javna obravnava zakona podaljšana. Trajala je kar od junija do sredine septembra. Vse prejete pripombe so bile proučene in upoštevane v okviru možnosti, določenih z zastavljenimi cilji in načeli novega sistema davka na nepremičnine. Vlada meni, da je predlog zakona primerna podlaga za uveljavitev sistema, saj primerljivo z mednarodno prakso ureja segment obdavčitve nepremičnin, in upoštevaje vse navedeno, predlagamo Državnemu zboru, da predlog zakona sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Alojziju Potočniku.
Spoštovani! Odbor za finance in monetarno politiko je na 70. nujni seji 8. 11. in 9. 11. 2013 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o davku na nepremičnine, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po nujnem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika je na 69. seji 23. 10. 2013 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala nekatere pripombe splošne narave in konkretne pripombe k posameznim členom. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile: Poslanska skupina NSi, Poslanska skupina SDS, Poslanska skupina SLS ter poslanske skupine PS, SD, DL in DeSUS. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka na Ministrstvu za finance pojasnila, da uvedba davka na nepremičnine predstavlja enega najpomembnejših ukrepov javnofinančne konsolidacije v Republiki Sloveniji. Pri tem je poudarila, da je v primerjavi z drugimi državami premoženje v Republiki Sloveniji v primerjavi s potrošnjo in dohodki sorazmerno malo obremenjeno. Poleg tega ima obremenitev premoženja v primerjavi z obremenitvijo potrošnje in dohodkov najmanjše negativne posledice za gospodarstvo in gospodarsko rast. Pojasnila je, da je preureditev in posodobitev sistema obdavčitve nujna zaradi nepreglednosti in zastarelosti obstoječega sistema in da novi davek na nepremičnine nadomešča obstoječe dajatve, vezane na posedovanje nepremičnin, nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč, davek od premoženja ter pristojbino za vzdrževanje gozdnih cest in davek na premično premoženje večje vrednosti. V nadaljevanju je predstavnik Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance predstavil razloge, zaradi katerih komisija predloga zakona ne podpira, zlasti z vidika postopka sprejemanja zakona – nujni postopek – in njegovega negativnega vpliva na vire financiranja občin. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe pa je izpostavila nekatere pripombe službe iz pisnega mnenja. Glede pripomb v zvezi z določnostjo in jasnostjo je poudarila, da je glavnina opredelitev z vloženimi amandmaji nadgrajena, vendar nekatera vprašanja ostajajo odprta, zlasti glede vlaganja napovedi za odmero davka od prihodkov od oddajanja nepremičnin ter dolžnosti obveščanja Gursa o oddajanju nepremičnin, v zvezi z obdavčenjem objektov za zaščito in reševanje glede na sistemski Zakon o gasilstvu, in glede neskladja obravnavanega zakona z Zakonom o evidentiranju nepremičnin v zvezi z določbami o posredovanju podatkov o nepremičninah ter kazenskimi določbami, ki so že urejene v Zakonu o evidentiranju nepremičnin. V razpravi so članice in člani odbora, ki so izrazili podporo predlaganemu zakonu, poudarili nujnost spremembe obstoječega sistema obdavčenja ter pomen predloga zakona za sprejetje proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 ter za javnofinančno stabilnost države. Med razpravljavci pa je bilo izraženo tudi nasprotovanje obravnavi predlaganega zakona po nujnem postopku ter izraženo mnenje, da je predlog zakona pripravljen nestrokovno in da pri njegovi pripravi niso bili upoštevani predlogi iz javne razprave. Bilo je izraženo mnenje, da bo po predlaganem sistemu obdavčenje fizičnih in pravnih oseb mnogo višje, kot je po obstoječem sistemu. Bilo je izraženo nasprotovanje delitvi prihodkov iz davka na nepremičnine med državo in občine ter izražena potreba po tem, da bi vsi prihodki iz naslova obdavčenja nepremičnin pripadli proračunom občin. Opozorjeno je bilo, da bosta predlagana delitev prihodkov in pomanjkanje vpliva občin na višino davčnih stopenj negativno vplivala na možnost regulacije razvojnih politik posameznih občin in na njihovo finančno stabilnost. Bilo je izraženo tudi mnenje, da je davčna osnova v številnih primerih določena previsoko, nestrokovno in nepravično, ter da so podatki Gursa o vrednosti nepremičnin pomanjkljivi. Odbor je v nadaljevanju obravnaval in sprejel amandmaje poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS ter amandma Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Odbor ni sprejel nekaterih amandmajev, ki so jih predložile poslanske skupine NSi, SDS in SLS, ter amandmajev poslanskih skupin, ki so bili umaknjeni. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno tudi besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi bo gospod Franc Jurša predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Gospa podpredsednica, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav kolegicam in kolegom ter predstavnici Ministrstva za finance! Dovolite mi, da kot prvi predstavim stališče naše poslanske skupine k Predlogu zakona o davku na nepremičnine. Res je bilo o stališču stranke DeSUS in stališču Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije že veliko povedanega in napisanega v medijih. Naše stališče ostaja nespremenjeno. Z besedilom zakona o davku na nepremičnine nismo zadovoljni, in priznajmo si, da verjetno nihče med nami ni, pa naj gre za opozicijo ali koalicijo, verjetno tudi Vlada sama ne, še manj pa naše ljudstvo. Kljub temu bomo v Poslanski skupini DeSUS prispevali svoje glasove k sprejetju tega zakona. Ne gre za nikakršno dvoličnost, če nas ima kdo namen danes ali v prihodnosti grajati. Zakaj smo podprli tako nujni postopek kot tudi zakon? Še enkrat ponavljam, ker imamo, milo rečeno, dobesedno zavezane roke. Proračun bo šel skozi v taki obliki, kot smo ga oziroma ga bomo potrdili, proračun in finančni izplen, kot ga opredeljuje davek na nepremičnine. Delovanje Vlade in s tem stabilnost naše države pa je odvisna od sprejetja teh aktov. Tako stranka DeSUS kot Poslanska skupina DeSUS ne želimo, ne moremo in ne bomo prevzemali odgovornosti, kar se tiče delovanja Vlade v prihodnje in posledično morebiti tudi prihoda trojke. Tovrstne odločitve naj sprejemajo drugi, na nas se kopja glede tega ne bodo lomila. Naj poudarim, da smo se tako stranka DeSUS kot naši poslanci zavzemali za lažjo obliko tega novega davka. Prvenstveno smo zahtevali ureditev posebnega položaja za socialno šibke, in tu je Vlada stopila korak bliže. Prav tako smo vztrajali na postopni uvedbi tega davka in dosegli kompromisno rešitev glede stanovanj. Razlogi za naše zahteve so argumentirani. Gre za popolnoma nov sistemski kompleksni davek tistega dela premoženja ljudi, ki je izjemno slabo ocenjen in slabo ovrednoten. Samo poglejte, koliko različnih primerov, nepravičnih ocenitev nam je bilo posredovanih s strani naših državljank in državljanov. Nisem strokovnjak, ampak že na prvi pogled gre za določene anomalije. Tukaj naša poslanska skupina apelira ne samo na Vlado in ministrstvo, temveč tudi na Gurs in vse ostale pristojne službe, da sprotno, hitro in dosledno rešujejo te anomalije. Dosledno zato, da ne bomo v časopisih brali, da so vile nekaterih posameznih pomembnih osebnosti ocenjene prenizko. Nekateri menijo, da je finančni izplen nerealen. O tem mi ne moremo in ne bomo sodili. Lahko pa vam povem, da bi samo določen odstotek pobranega davčnega dolga nadomestil to proračunsko luknjo. Vladi smo namesto uvedbe tega davka predlagali uvedbo kriznega davka premožnih, in še bi lahko naštevali, kjer bi neboleče pobrali denar. Žal noben od naših predlogov ni bil uslišan. Zato smo danes tukaj, kjer smo, postavljeni pred dejstvo, ki pa ni preprosto zgolj v odgovoru za ali proti davku. Od podpore je namreč odvisno, kot že rečeno, delovanje Vlade in stabilizacija celotne države. Morebiti pa bo ministrstvo razmislilo o omejitvi posledic tega davka za socialno šibke, za tiste, ki si ne morejo zagotoviti niti preživetja, kaj šele davčnih obremenitev. Gre za različico davčnega instituta, ki obstaja že danes in ga bomo v prihodnje tudi poskusili vložiti oziroma zahtevati od Ministrstva za finance. To bom bolj podrobno predstavil v razpravi. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, predstavnici Vlade! Kako na kratko označiti Predlog zakona o davku na nepremičnine, o katerem bomo odločali na tej izredni seji Državnega zbora? To je napad vlade Alenke Bratušek na podeželje, to je napad vlade Alenke Bratušek na kmete, in to je napad vlade Alenke Bratušek na gospodarstvo in tudi na človekove pravice. Nova Slovenija – krščanski demokrati vemo, da je davke treba plačevati. Vemo, da je v Sloveniji treba dvigniti davčno kulturo. Vemo, da je treba dati cesarju, kar je cesarjevega, in bogu, kar je božjega, ampak če je cesar preveč požrešen, potem ga čaka punt, ga čaka upor, in ker živimo v demokraciji – še vedno trdim, da živimo v demokraciji –, tega cesarja čakajo volitve. V prvi vrsti bi izpostavil gospodarstvo. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je gospodarstvu treba permanentno dovajati kisik, ker bo edino gospodarstvo ustvarjalo nova delovna mesta, in edino to bo garancija za pokojnine, za zdravstveni sistem, za šolski sistem in ne nazadnje za plače javnih uslužbencev. Zakon o davku na nepremičnine namreč dodatno in prekomerno obremenjuje gospodarstvo, predvsem mala in srednja podjetja. Davčne stopnje za poslovne in industrijske objekte so kar 0,75 %, kar pomeni, da se bodo dosedanje dajatve na poslovne in industrijske objekte, ki so se plačevale v obliki nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, v večini primerov drastično povečale, največkrat kar podvojile ali celo potrojile. Tega naše gospodarstvo enostavno ne bo preneslo. Tudi zaradi tega davka se bodo prenekateri gospodarski subjekti, zlasti manjše gospodarske družbe in samostojni podjetniki, ki že sedaj poslujejo na pozitivni ničli oziroma na robu rentabilnosti, odločili za prenehanje dejavnosti, saj jim bo dobršni del zaslužka pobrala država s tem novim davkom. Sprašujem vas, kolegice in kolegi iz koalicije, kako naj govorimo o spodbudah in gospodarskem razvoju? Kako, če investitorji vnaprej vedo, da bodo njihove nove poslovne nepremičnine obremenjene s previsokimi davki, poleg vseh ostalih dajatev, ki jim jih že pobere država? Kdo se bo sploh še odločal investirati v Sloveniji, ki je že tako ali tako skorajda hermetično zaprta za tuje investitorje? Med drugim smo ogorčeni tudi nad obdavčitvijo gasilskih domov. Slovenski javnosti je treba povedati, da bodo obdavčeni tudi gasilski domovi. Teh je v Sloveniji približno 2 tisoč. Nikjer v zakonu eksplicitno ne piše, da so gasilski domovi izvzeti. O tem nas boste morali še prepričati. Praktično vsi so bili zgrajeni s prostovoljnim delom, prostovoljnimi prispevki in z donacijami. Sprašujem se, kje bodo prostovoljna gasilska društva, ki so po večini lastniki teh objektov, vzela finančna sredstva za te namene. Bo morda uveden postopek likvidacije prostovoljnih gasilskih društev? Kakšnih tisoč 400 jih imamo in okoli 150 tisoč prostovoljnih gasilcev. Sprašujem vas, katero prostovoljno gasilsko društvo bo sploh še gradilo nove gasilske domove. Za državo? Za Ljubljano? Ne nazadnje, kako bodo visoke davke plačevali upokojenci s pokojninami pod 400 evrov na mesec, ki so že leta pod pragom revščine in se prebijajo iz dneva v dan, čeprav so si svojo pokojnino pošteno zaslužili? Nova Slovenija in opozicija smo edini iskreni borci za upokojence zato, ker želimo spodbujati gospodarstvo. Ali bodo morali kmetje prodati gospodarska poslopja, morda porušiti gospodarska poslopja, ker zanje ne bodo zmogli plačevati visokih davkov? Ne bom nadaljeval. Zaključim naj s tem, da Poslanska skupina Nove Slovenije preprosto ne more podpreti Predloga zakona o davku na nepremičnine. Vložili smo nekaj amandmajev, s katerimi želimo vsaj delno omiliti posledice tega davka. Napovedujem glasovanje proti temu predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospa Aleksandra Osterman.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani vsi prisotni! Zakon o davku na nepremičnine bi nekateri med nami želeli predstaviti kot krajo stoletja ali mogoče še kaj hujšega. Poglejmo nekaj dejstev, kaj ta davek sploh je. Na prvem mestu lahko vsekakor rečemo, da je to sistemski davek, ki bo vnesel veliko sprememb v dosedanji sistem. Poenotil bo vse davčne zavezance pred zakonom in sledil ciljem javnofinančne konsolidacije, saj vemo, da je obstoječi sistem obračunavanja dajatev od premoženja oziroma nepremičnin v Republiki Sloveniji zastarel, neenakopraven in nepregleden. Davek na nepremičnine je eden najstarejših davkov v zgodovini človeštva, ki ga uvajajo vse razvite države sveta, in združuje štiri davke. To so NUSZ – nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, davek od premoženja, pristojbine za uporabo gozdnih cest ter davek od nepremičnega premoženja večje vrednosti, ki je bil uveden v letu 2012. S to združitvijo sledimo ciljem preglednosti dajatve. Od prihodnjega leta bomo imeli eno dajatev, ki bo jasna in predvidljiva, in to, poudarjam, na celotnem ozemlju Slovenije. Res je, v fazi usklajevanja in dogovarjanja je prišlo do nekaterih oprostitev in izvzetij iz obdavčitve. A bodimo pošteni, teh je res malo. Zasledujemo cilj čim širše davčne osnove in čim nižje davčne stopnje. Oboje je možno le tako, da je malo oprostitev. Želela bi poudariti, da sistemskost tega zakona opredeljuje tudi enakost obravnave vseh zavezancev. Do sedaj smo imeli neverjetno situacijo, ko so nekatere občine obračunavale zelo visoka nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, druge malo manj in dve občini celo nič. Na tem mestu naj poudarim, da zakon o davku na nepremičnine občinam dopušča 3-letno prehodno obdobje, kar pomeni, da jim država zagotovi enak znesek v letih 2014, 2015 in 2016, ki so ga v letu 2012 pridobile od nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, zmanjšan za pristojbine za uporabo gozdnih cest. V nekem razvitem svetu, kamor se sami radi uvrščamo, je to situacija, ki je nepredstavljiva. Kako je možno, vas sprašujem, da v isti državi tako različno plačujemo za iste stvari. To je popolnoma narobe svet. Davek od nepremičnin, spoštovani, je, kot sem že omenila, sistemski davek, do katerega se je stroka opredelila pozitivno. Res je, javna razprava je odprla marsikatero dilemo, od socialno ogroženih državljanov, ki nepremičnine sicer imajo, a dajatev iz raznih razlogov ne morejo plačevati, do vseh znanih zagat za metodologijo določanja posplošene tržne vrednosti nepremičnin. Teh zagat se zavedamo in jih nameravamo reševati konstruktivno, eno za drugo. Mnogo dilem smo že zaprli, nekatere pa še bomo. V ta namen je ustanovljen tudi svet, v katerem bodo sodelovali strokovnjaki z nepremičninskega področja, ki bodo Vladi, Ministrstvu za finance, Dursu in Gursu pomagali poiskati najboljše rešitve. Nedavno tega je bila, vsaj meni, zelo jasna izjava predstavnika Mednarodnega denarnega sklada gospoda Antonia Spilimberga, ki se je nedavno mudil v Sloveniji in je davek na nepremičnine podprl. Še več, zdi se mu najboljša možna rešitev, saj, spoštovani zbrani, cela Evropa ta davek pozna in ga ima. Primerjalno gledano je obdavčitev nepremičnin v Sloveniji nižja kot v drugih državah – 0,6% BDP. Tudi po uvedbi davka bo obdavčitev manjša, kot je povprečje v OECD državah. Po uvedbi davka bo približno enoodstotna, OECD države pa imajo ta odstotek pri približno 1,6 %. Povedati želim tudi, da davek od premoženja ne izkrivlja delovanja realnega sektorja, kot bi ga davek na potrošnjo. Davek na premoženje zasleduje načelo, da tisti, ki ima več, plača več. Težava, ki se kaže v razumevanju in v odnosu do nepremičnin, je v Sloveniji, upam trditi, edinstvena. Imamo premožne ljudi, ki živijo v velikih hišah, a nimajo likvidnih sredstev za plačilo davka. To skupino premožnih ljudi z nizkimi prejemki pri nas predstavljajo pretežno starejši državljani. Tudi za tovrstne težave, ki, poudarjam, so pri nas edinstvene, smo v predlogu zakona predvideli tako imenovano davčno posojilo ali možnost obročnega plačevanja tega davka. Prav tako je predvidena postopnost uvedbe davka. Tako bo osnova, od katere se bo davek v prvem letu obračunaval, nižja, in bo v letu 2014 predstavljala le 80 % [[...]]
Se opravičujem, čas je potekel.
Ali lahko samo zaključim?
Lahko.
Če zaključim. Nikakor ne držijo trditve, da država z davkom na nepremičnine svoje državljane siromaši. Davek je potreben za to, da na območju Republike Slovenije vpelje preglednost in enotnost, da izenači vse državljane ne glede na to, kje v državi živijo.
Ali lahko prosim zaključite?
Poslanska skupina Pozitivna Slovenija bo davek na nepremičnine podprla, istočasno pa si bo prizadevala, da se vsa odprta vprašanja, ki se v razpravi odpirajo, rešijo na način, da bo čim bolj ugoden za vse. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Prosim za mir v dvorani. Res je bila prekoračitev časa, ampak zdaj nadaljujemo s predstavitvijo [[...]] Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Glede na to, da ste dopustili največji koalicijski stranki 2 minuti več časa za predstavitev stališča, želim in predlagam, da to upoštevate tudi pri naslednjih predstavitvah in da bodo imeli tisti, ki bodo želeli, poslanci, ki bodo predstavljali stališče, enako možnost. Vsaj za ta minimum standarda bi prosili, med koalicijo in opozicijo. Hvala.
Hvala lepa. Novega standarda v tem trenutku v Državni zbor ne bi uvajala. Bila je prekoračitev časa, to vemo. Nadaljevali bomo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Imate časa, kolikor vam ga je na voljo. Tudi vas verjetno ne bomo prekinili ob zadnjem stavku zaključka. Tako da lepo prosim, nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, za besedo. Ne morem pozdraviti predstavnice Vlade oziroma državne sekretarke – gospo lahko. Verjetno za Vlado ta zakon ni najbolj pomemben in zato ne prisostvuje na tej seji – nek benevolenten odnos do tega zakona in tudi do poslank in poslancev s strani Vlade. V Slovenski demokratski stranki, kot prvič, protestiramo proti postopku. Gre za nujen postopek, za sistemski zakon, ker je navsezadnje o sistemskem zakonu bilo danes govora tudi s strani nekaterih drugih strank. Za sistemski zakon gre takrat, ko gre za preprečitev težko popravljivih posledic za delovanje države. Gospe in gospodje, ta davek bo povzročil težko popravljive posledice za državo, za državljanke, za državljane, za podjetja, za kmete, skratka za vse, razen verjetno ne v prvem hipu za vlado Alenke Bratušek. Zato bodo odgovornost za sprejetje tega zakona sprejeli tisti, ki bodo podprli ta zakon, verjetno ta koalicija, kot je bilo navedeno v poslanskih stališčih. Prvo izhodišče, ki je napačno pri pripravi tega zakona, je sam namen, fiskalni namen, stabilizacijski namen, kakorkoli se že omenja in tudi uporablja neke arhaične izraze iz 70. let o stabilizaciji in tako naprej pri tem zakonu. Gospe in gospodje, temeljni namen tega zakona bi moral biti, da ljudje na lokalni ravni dobijo boljšo kvaliteto storitev, in nič drugega. Na celem svetu, v vseh državah sveta so lokalne skupnosti tiste, ki so financirane iz tega vira. Nobena republika, ne republiški proračun, ampak občinski proračuni. Zato gre pri tem zakonu in še posebno v prehodnem obdobju, ko govorimo o letu 2014, ko je to vir državnega proračuna, za centralizacijo v tej državi in za to, da se odpravi vloga lokalnih skupnosti. To ni sprejemljivo, kajti ljudje na lokalni ravni uresničujejo svoje interese, in oni bi morali imeti boljšo kvaliteto storitev iz tega naslova. Naslednje, kar je postavilo ogromno vprašanj, je čisto strokovno vprašanje, kaj je davčna osnova. Davčna osnova je posplošena tržna vrednost nepremičnin, gospe in gospodje. Kaj pa je to? To je neka modelska osnova, ki je narejena na podlagi nekaterih predpostavk, in že danes lahko v medijih vidimo, kakšne napake se dejansko dogajajo. Dogajajo se napake, da je neka nepremičnina, ki bi morala biti vredna nekaj 100 tisoč evrov, ocenjena za nekaj 10 tisoč evrov v celi Sloveniji, in to je tista krivičnost, ki se bo zgodila s tem zakonom. Nemogoče je, da bomo imeli takšna nesorazmerja. Ta sorazmerja so nepopravljiva zaradi tega, ker je v samem postopku nemogoče spremeniti davčno osnovo preko davčne uprave, ampak se bo to dejansko dogajalo tako, da bo davčni zavezanec hodil od Dursa do Gursa in od Gursa do Dursa spet nazaj, od enega birokrata do drugega birokrata, preden bo sploh kaj uredil. Namreč, ta postopkovni del zmanjšuje pravno varnost davčnih zavezancev, in to ni sprejemljivo. Poleg tega je vlada Alenke Bratušek predvidela takšne davčne stopnje, da bodo ljudje, državljani in državljanke v Sloveniji v povprečju za 2 do 3-krat bolj obdavčeni kot ob sedanji obdavčitvi. Ob tem se pa lokalni skupnosti jemlje avtonomnost, da bi kakorkoli vplivala na to, kakšno bo davčno breme državljank in državljanov. Poleg tega država nima urejenih evidenc za svoje premoženje, za državno premoženje, za paradržavno premoženje, in niti ne ve, koliko dejansko ima tega premoženja. In na tej podlagi, gospe in gospodje, Vlada Republike Slovenije predlaga nek zakon, kar pomeni, da bo aprila, maja oziroma v naslednjih mesecih v državi nastal popoln kaos. Ni predvidena niti računalniška podpora, niso urejene evidence, in po drugi strani bodo nekateri plačevali enormno višje davke, kot je to možno. Ni upoštevan niti socialni vidik tega davka, kajti znano je, in Vlada ni naredila nobene analize o tem, da je vrednost premoženja pri marsikomu bistveno večja, kot so njegovi dohodki. Zakaj? Zaradi tega, ker smo v tej državi imeli posebnosti gradnje zaradi tega, ker so si ljudje sami zgradili svoje domove in sedaj jih bo država obdavčila s takšno zakonodajo, s takšnimi stopnjami, da bodo ljudje morali prodajati te nepremičnine. Prisiljeni bodo [[...]]
Prosim vas, da počasi zaključite. Se opravičujem.
Poleg tega bodo prisiljeni. V zakonu je tudi že nastavek za nacionalizacijo, in ne samo to – ta davek ne pomeni samo nacionalizacije, ampak tudi novo fevdalizacijo te države. Bogati bodo pokupili nepremičnine po nizkih cenah. Potem bodo začeli vse postopke tako, da bo na koncu ta davek ustavno nesprejemljiv, po drugi strani pa bodo ljudje, ki bodo ostali brez nepremičnin, še bolj revni, kot so danes. V Slovenski demokratski stranki tega zakona glede na to, da je slab, nestrokoven, škodljiv, nepravičen, in da pomeni dejansko nacionalizacijo v tej državi, vsekakor ne bomo podprli, in tudi glede na to, da smo odločno proti, ne moremo sprejemati odgovornosti za posledice.
Hvala lepa, gospod Šircelj, za vaše stališče. Upam, da se bomo sedaj držali časa, čeprav razumem, zakaj do prekoračitev prihaja. Izvolite, gospod Frangež, imate besedo v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Za uvod bi bilo morda dobro, da mag. Potrata razloži kolegicam in kolegom, da je en stavek tisti del, ki ima en glagol. Tukaj pa je bilo veliko glagolov. Spoštovani in spoštovane! Slovenija je na pomembni prelomnici, in soočamo se z nizkim zaupanjem, na eni strani naših ljudi na drugi strani s strani mednarodnih institucij. Oboji danes budno spremljajo vsak naš korak. Medtem ko naši ljudje pričakujejo in zahtevajo pravičnost v soočenju s krizo, katere nujni del so odprava napak preteklosti, uveljavljanje odgovornosti zanje ter tudi krepitev sposobnosti za gospodarski in socialni razvoj, mednarodne institucije ocenjujejo, ali premoremo dovolj stabilnosti in odgovornosti, da uresničimo svoje zaveze in naredimo ključne korake za to, da se utrdi zaupanje v Slovenijo, ki bo sposobna izpolniti svoje obveznosti, vključno s sposobnostjo, da odplača svoje dolgove. Uvajanja davka na nepremičnine ni mogoče iztrgati iz te celote. Žal danes nismo v situaciji, ko bi se lahko o tem sistemsko pomembnem ukrepu in sistemsko pomembni ureditvi odločali brez konteksta fiskalne slike. Socialni demokrati si želimo, da bi bilo to mogoče, in tedaj bi lahko bile naše odločitve o tem davku, o obremenitvah, o njegovi ureditvi tudi bistveno drugačne. Zato, da realiziramo pravice upokojencev iz pokojninskega zavarovanja, bomo v letu 2014 namenili 1,5 milijarde evrov, 188 milijonov evrov več, kot je bilo planirano. Za odplačilo dolga bomo namenili skoraj milijardo evrov, 230 milijonov evrov več od planiranega. Zato, ker brez sanacije bank ni mogoče pričakovati okrevanja gospodarstva, se v letu 2014 planira dokapitalizacija bank na ravni 1,2 milijarde evrov. Šele s prenosom slabih naložb in povečanjem kapitalske ustreznosti si lahko obetamo, da bomo lahko postopoma odpravili ključni problem, ki šibi konkurenčnost slovenskega gospodarstva, dostop do virov financiranja, ki bo skupaj z razdolževanjem, ki ga omogoča in predvideva nova insolvenčna zakonodaja, omogočil zagon kreditiranja gospodarstva. Pri tem poudarjamo, da se posega tudi v javni sektor – 90 milijonov evrov manj za plače in prispevke ter 110 milijonov evrov manj za blago in storitve. Zmanjšujejo se tudi druga sredstva v javni porabi. Skupaj z odločenostjo, da v teh težkih razmerah ohranjamo raven socialnih transferjev, povečujemo sredstva za razvojno prestrukturiranje gospodarstva in ohranjamo raven vzgoje in izobraževanja, je to okvir, znotraj katerega se odločamo za davek na nepremičnine. Socialni demokrati smo imeli v napornem in dolgem koalicijskem usklajevanju vrsto pripomb in predlogov. Davek bi moral po našem prepričanju v celoti pripadati lokalnim skupnostim, ker je v osnovi namenjen lokalni infrastrukturi, zaradi katere se tudi povečuje vrednost nepremičnega premoženja. Obremenitve ne bi smele bistveno presegati sedanjih obremenitev tako za ljudi kot za gospodarstvo. Ker smo gledali sistemsko, smo zavračali vsakršne izjeme. Zato smo se zavzemali tudi za obdavčitev sakralnih objektov, tako kot vseh ostalih. Če se lahko davek plača od skladišča Rdečega križa, se lahko tudi od cerkva. Želeli smo uspeti z idejo, da uvajamo davek postopoma in sproti ugotavljamo vzdržnost za socialne razmere in konkurenčnost gospodarstva z, denimo, 80-odstotno davčno osnovo. Skoraj do konca smo vztrajali na tem, da je treba v sistem pravnih sredstev vgraditi varovalke individualnih cenitev, ki bi korigirale napake množičnega vrednotenja, ki razburjajo javnost in ki zaradi majhnega obsega transakcij zamegljujejo dejansko tržno vrednost premoženja, ali navzgor ali navzdol. Če pogledate zakon, ki je pred nami, lahko skupaj z nami ugotovite, da je izplen naših predlogov minimalen. S tem ne moremo biti zadovoljni. Debate o davku pa nismo zaostrovali in nismo na odmeven, ultimativen način grozili z odhodom iz koalicije, ker se zavedamo, da država potrebuje stabilnost in da bi politična negotovost, četudi kratkoročna, povzročila dodatno omajanje zaupanja v državo in povečanje nesposobnosti, da se iz sedanje situacije izvijemo suvereno, z lastno presojo tega, kaj je za Slovenijo, njene ljudi, našo kulturo in naš tip gospodarstva sprejemljiv nabor ukrepov, ki morajo ob premisleku upoštevati tudi predstavo o tem, kakšna naj bo Slovenija, v kateri želimo živeti. Pri tem smo skrbno upoštevali tudi alternative in na temelju izračunov ugotovili, da davek na nepremičnine vpliva na padec gospodarske aktivnosti za 0,25 %. Alternative bi imele višji vpliv na zmanjšanje bruto domačega proizvoda: zniževanje javne porabe za enak znesek – padec BDP na ravni 1 %, za 4-krat več, znižanje socialnih transferjev za enak znesek – padec na ravni od 0,6 do 0,8 %, dvig DDV za isti fiskalni izplen – 0,7 % zmanjšanje BDP. Med primerljivimi ukrepi je uvajanje davka tisti ukrep, ki najmanj vpliva na zmanjšanje gospodarske aktivnosti in bruto domači proizvod. Odgovornost do države in usode naših ljudi, podjetij in skupnosti kot celote postavljamo daleč pred kratkovidne politične koristi. V razumevanju, da se davek sooča s širokim nasprotovanjem ljudi, smo odločeni [[...]]
Prosim vas, da počasi zaključite.
[[...]]da ga podpremo. Tudi zato, ker v njem prepoznavamo temeljno pravičnost, da z njegovo pomočjo, prispevkom vseh lastnikov nepremičnin v državi, nadaljujemo s postopno javnofinančno konsolidacijo, zagotovimo vsaj minimalno pomoč ranljivim in šibkim med nami ter z investicijami in razvojnimi sredstvi zaganjamo razvojno prestrukturiranje gospodarstva. Socialni demokrati bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Gospod Marko Pavlišič v imenu Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani zbor! Obdavčitev nepremičnin je ena najstarejših obdavčitev in je običajna v pretežnem delu Evrope. Prostor ima praktično v vseh državah. V nekaterih predstavlja večji, v drugih manjši delež celotnega davčnega bremena. Davek na nepremičnine je po nazivu sicer nov, po vsebini pa ni nič novega, nov je le način, na katerega obdavčitev nepremičnega premoženja rešujemo. Do sedaj smo namreč imeli štiri načine obdavčitve nepremičnin, in sicer nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, davek od premoženja, nadomestilo za gozdne ceste in davek na nepremično premoženje večje vrednosti. Novi davek bo te štiri združil in s tem zagotovil večjo preglednost na področju celotne Slovenije ter uvedel enaka pravila za vse. Trenutno imamo v Sloveniji v primerjavi s primerljivimi državami preveč obdavčeno delo, medtem ko je premoženje manj obdavčeno. V primerjavi z NUSZ davčna obremenitev gospodarstva iz naslova nepremičnin v povprečju ostaja na isti ravni. Povišanje skupnega izplena gre predvsem na račun obdavčitve tistih, ki so bili do sedaj v privilegiranem položaju in do sedaj niso bili obdavčeni. Povprečje pomeni, da bodo nekateri plačali več, hkrati pa moramo pošteno povedati, da jih bo veliko plačalo tudi manj. Nepremičninski davek uvajamo v Sloveniji že kakšno desetletje. Tudi v Državljanski listi bi bili precej bolj veseli, če bi ga uvajali v časih, ko bi zaradi uvedbe sistemskega nepremičninskega davka lahko hkrati znižali preveč obdavčeno delo, a ta priložnost je bila na žalost v preteklosti zamujena. Davek ima jasne fiskalne učinke, hkrati pa ne smemo zanemariti niti ostalih, nefiskalnih učinkov. Novi način obdavčitve želi doseči tudi povečanje izkoriščenosti le-teh, kar bi se moralo odraziti tudi na nepremičninskem trgu v obliki večje dostopnosti nepremičnin, predvsem za mlade. Prazne stavbe so problem za ekonomijo. Gre za mrtvi kapital, v teh kriznih časih pa potrebujemo ves razpoložljivi kapital. V prehodnem obdobju bo občinam zagotovljena enaka višina nadomestila, kot so jo za leto 2012 pobrale iz naslova nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Po prehodnem obdobju pa se bo prihodek od davka delil med občine in državo. Omeniti je treba tudi to, da bodo imeli zavezanci na voljo pravna sredstva, da bodo izpodbijali navedbe v odločbi za odmero davka, tako podatke glede zavezancev kot tudi posplošene tržne vrednosti. Poseben problem so predstavljale tudi gozdne ceste, ki so pogosto neodmerjene. Veseli nas, da se je našla rešitev, ki rešuje ta problem brez nepotrebnih stroškov urejanja stanja v evidencah in uvajanja dodatnih birokratskih postopkov. Tudi v Državljanski listi smo dobili kar nekaj primerov ocene vrednosti, ki so, milo rečeno, čudne – sosednji parceli s podobnima objektoma, vrednotenje pa zelo različno. Praktično pri vseh pa je skupno to, da je problem v parametrih stavb in ne v samem modelu vrednotenja. Tega se zavedamo, zato smo v Državljanski listi vztrajali pri tem, da se državljane vnaprej dodatno obvesti o tem, od katere vrednosti bo davek odmerjen, in da bodo postopki urejanja tega za državljane čim bolj enostavni. Časa, da se te anomalije odpravijo, je dovolj. Socialno ogroženim omogoča znižanje in odlog plačila. Uvaja kapico na davek za kmetijske površine. Le-ta znaša 20 evrov na hektar za kmetijska zemljišča in 5 evrov na hektar za gozdna zemljišča. To nam jasno pove, da ta davek ne ogroža slovenskega kmetijstva, kakor želijo prikazati nasprotniki – nasprotniki Vlade, ne toliko zakona o davku na nepremičnine. V Državljanski listi bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo stališče predstavil gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Naj v uvodu takoj povem, da v Slovenski ljudski strani nasprotujemo takšnemu zakonu o davku na nepremičnine in predvsem sprejemanju tako pomembnega zakona na takšen način. V osnovi davku na nepremičnine ne nasprotujemo, in skupaj s sopodpisniki peticije ocenjujemo, da bi ta davek moral biti sprejet v sodelovanju z ljudmi, z različnimi asociacijami, in da bi bil prvi možni datum za uveljavitev 1. 1. 2015, ne pa preko noči po nujnem postopku. Nujni postopek je predviden, kadar je v državi vojna, kadar so elementarne nesreče ali druge težko odpravljive posledice. Sklicujete se na to, da so težko odpravljive posledice zaradi proračuna. Pot, po kateri gremo sedaj, ko preko tega davka uveljavljamo 200 milijonov novih davčnih obveznosti, me zelo spominja na bančni sistem, kjer se je vsakega pol leta prosilo za 200 do 300 milijonov evrov za dokapitalizacijo. Če bomo šli samo z novimi davki, spoštovani kolegice in kolegi, si bomo zopet čez pol leta omislili nek nov davek, in tako države ne bomo rešili. Davek je napačen zato, ker temelji na posplošenem vrednotenju. Iz tega naslova smo imeli v zadnjih dneh možnost videti celo vrsto anomalij, ki se pojavljajo, od najrazličnejših vil, ki imajo bistveno nižje vrednosti kot stanovanja upokojencev v Ljubljani, do tega, da je gozdna površina na Črnem Kalu, pogorišče, vredna več kot najboljši gozdovi na Kočevskem, do tega, da je kmetijsko zemljišče v Kopru 15-krat več vredno kot v Moravskih Toplicah. Kolegice in kolegi, tu ni zagotovljene ustavne kategorije enakosti pred zakonom. Na te stvari se ne da pritožiti. Amandma, ki smo ga predlagali, koalicija predlaga za črtanje. Niti te anomalije ne bo moč odpraviti v samem postopku. Ker smo videli veliko napak, smo šli med ljudi s podpisi peticije in tudi z javnimi tribunami. 65 tisoč ljudi je že dalo svoj glas proti temu zakonu v dobrem tednu. To je vsaki 30. Slovenec oziroma Slovenka. Ko se je v Evropi poskušalo uvesti direktivo, ki bi lahko imela za posledico privatizacijo vodnih virov, je vsak 333. Evropejec nasprotoval, in je komisija ustavila postopek, premislila in si vzela čas ter pripravila primeren zakon. Nič drugega nismo poskušali, niti sedaj v teh postopkih v parlamentu, z rednim postopkom, z javno predstavitvijo mnenj, s tem, ko smo poskušali na odbore povabiti tudi zainteresirano javnost na zainteresiranih odborih – niti tega več ne dopuščate v Državnem zboru. Zato sem zgrožen nad tem, na kakšen način se ta zakon sprejema. Naj povem samo, kaj so nas ljudje na tribunah spraševali. Ali predsednica Vlade podpira poštenost? Takšno vrednotenje ne podpira poštenosti. Ali je Vlada izgubila razum? To je davek na poštenost, še enkrat omenjam dobre vile, davek na ustvarjalnost, delavnost. Kaj je bilo z menoj narobe, da sem celo življenje ne dopustoval, ampak si gradil dom za družino in za mirno starost, da sedaj ne bom več mogel z nizko pokojnino odplačevati teh davkov? Po drugi strani so nas obrtniki opozarjali, da se enostavno ne da živeti v tako nestabilnem gospodarskem okolju, kjer se lahko posamezniku za 6-krat, 8-krat povečajo obremenitve preko noči. Obrtniki zapuščajo naš prostor, se odrekajo že začetim investicijam zaradi tega nestabilnega davčnega okolja, ki je samo eden v nizu teh ukrepov, ki bodo sledili s ciljem uvedbe 200 milijonov novega davka na pol leta. Kmetje se sprašujejo, če se res tudi v tem primeru uveljavlja šahovsko pravilo, da se kmeta žrtvuje najprej. Ko govorite o uspešnih pogajanjih, v Avstriji plačajo kmetje 5-krat manj nepremičninskega davka za 5-krat več površin – 25-kratna je ta razlika. Če dodamo še dohodnino, bo novih 30 milijonov bremen padlo na kmetijstvo v naslednjem letu, in dohodnina, kjer bodo subvencije višje obdavčene. To pomeni, da se nove 3 % od celotne dejavnosti v tem trenutku jemlje ljudem. V občinah se sprašujejo, kako bodo stimulirali gospodarsko aktivnost v mestnih jedrih, ko se zgodi v Celju, da bo v mestnem jedru sedaj davek 12-krat višji, v trgovskih centrih pa 6-krat nižji. Cela vrsta teh vprašanj se postavlja, ko so se pri nas pojavili ljudje, ki so združeni v sindikatu upokojencev, ljudje, ki so brezposelni. Resno nas opozarjajo, kaj si dovolimo, da pišemo takšne zakone, da v zakonu že predvidimo nacionalizacijo oziroma da bodo lahko njihovi potomci plačevali za njimi. To je za njih ponižujoče, da so v življenju ustvarjali, si naredili nepremičnino, in vsi vemo, da so v Sloveniji mnogi lastniki nepremičnin v neprimerno slabšem položaju v dohodkovnem smislu kot marsikje drugje, in da to sorazmerje med nepremičninami, posedovanjem nepremičnin in trenutnimi prejemki za upokojence, za brezposelne [[...]]
Prosim, da počasi zaključite.
[[...]]za delavce, ki delajo v podjetjih – da enostavno tega sorazmerja v slovenskem prostoru ni in da je to eden od zelo velikih problemov, zaradi česar bo tudi v naslednjih letih nastala cela vrsta problemov. V gospodarskem sektorju, kot sem že omenil, enostavno tako nepredvidljivega in tako spreminjajočega okolja nobeno gospodarstvo ne premore, zato je bil naš apel, in še enkrat povem ob zaključku stališča, da smo želeli z vsemi metodami, parlamentarnimi, demokratičnimi, opozarjati na te napake. Žal smo bili neuspešni. Ljudje nasprotujejo temu zakonu. Še naprej bomo nadaljevali aktivnosti, da se ali v Državnem svetu ali na Ustavnem sodišču takšen zakon zaustavi, kajti verjamemo, da bo, kot je bilo že rečeno danes, ravno ta zakon povzročil tiste krizne razmere v državi, za katere pravite, da so razlog za nujni postopek. Glasovali bomo proti temu predvsem zato, ker ne želimo, da bi s 1. januarjem 2014 bil sprejet tako krivičen davek.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo, in sicer v razpravo dajem 4. člen ter amandmaje Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke, Slovenske demokratske stranke in koalicije. Odpiram možnost za razpravo, in vse, ki želite, prosim, da se prijavite. Prosim za prijavo. Prijavljena imamo dva razpravljavca. Kot prvi je prijavljen mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! 4. člen govori o davčnih zavezancih in v alineji, ki jo amandmiramo, predvideva, da je za stanovanja, ki so oddana v neprofitni najem, davčni zavezanec za plačilo davka na nepremičnine najemnik. V Slovenski demokratski stranki temu nasprotujemo. Predlagamo, da se to črta, kajti tisti najemniki, ki imajo stanovanje v neprofitnem najemu, imajo težave s pokrivanjem svojih življenjskih stroškov, zato tudi imajo stanovanje v neprofitnem najemu, sicer ga ne bi bili upravičeni dobiti v neprofitni najem. Te zavezance sedaj predvidevate kot davčne zavezance za plačilo nepremičninskega davka in jim s tem dodatno povečujete stroške življenja. Ti ljudje živijo praviloma iz rok v usta. Praviloma so tudi vezani na razne socialne transferje in takšnega nepremičninskega davka enostavno ne prenesejo. Spoštovani predstavniki Socialnih demokratov in ostalih koalicijskih strank, ki se deklarirate za socialno čuteče politične stranke, enostavno ne morem razumeti, da ste v primeru neprofitnih stanovanj kot davčne zavezance namenili in predvideli najemnike, tiste, ki imajo to v najemu. Poglejte, kakšen nesmisel je to. Če tak davčni zavezanec ne bo poravnaval tega davka in se bo poslužil tistega ukrepa odloga plačila, da se bo odložilo plačevanje tega davka po njegovi smrti oziroma do njegove zapuščine – kdo bo namesto njega ta davek plačeval? Saj ni lastnik nepremičnine, saj se niti država ne bo mogla priglasiti kot dedič ali kot nekdo, ki je upravičen iz zapuščine do dela tega premoženja. To je še en dokaz vaše velike sprevrženosti in tega, da se sprenevedate, da imate čut do najšibkejših. Z Zakonom o dohodnini ste posegli tudi v minimalno plačo. Minimalna plača bo poslej nižja, kajti ne bodo podvrženi davčnim olajšavam kot doslej in bodo te neusklajene prihodnje leto, zato bo davek višji, zato bo neto plača nižja, kot bi bila. Drugi ukrep je ta, da bodo tisti neprofitni najemniki zavezanci za davek. Da ne govorimo o upokojencih, ki se jim naslednja leta ne bodo usklajevale pokojnine. Pa še kakšen ukrep iz nabora, povečanje RTV naročnine in tako naprej, ki ste ga sprejeli v zadnjem obdobju, tolče po teh, ki imajo najmanj, ki so na socialnem robu ali pod njim. Temu nasprotujem, tudi zaradi tega, ker smo se v politiki prejšnje vlade tem skupinam ljudi izogibali in nismo udarjali z varčevalnimi ukrepi ali ukrepi za uravnoteženje javnih financ po teh skupinah ljudi. Vi pa to počnete, ne enkrat, ampak zdaj menda že četrtič, petič, in če to seštejemo, koliko to pomeni, bo verjetno en velik problem. Zato vas prosim, da ta amandma, vsaj ta amandma, podprete in da so davčni zavezanci za plačevanje tistih stanovanj, ki so v neprofitni rabi, lastniki in ne najemniki.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Kolegi in kolegice! Pozdrav tudi državni sekretarki, ki ima očitno edina dovolj poguma, za razliko od svojih kolegic in kolegov, da je z nami pri tako pomembnem zakonu. Resnično bi me zanimalo mnenje ministrice za delo, družino in, zaenkrat še, socialne zadeve glede tega amandmaja, kajti, tako kot je rekel predhodnik gospod Vizjak, toliko besed te koalicije glede socialne države, pri prvem amandmaju glede davka na nepremičnine, s katerim se srečujemo, pa se kaže vsa sprevržena politika te koalicije oziroma njihovih besed o socialni državi. Davek na nepremičnine želite prevaliti na najemnike, vsi pa vemo, kdo so po navadi najemniki v neprofitnih stanovanjih. To so tisti najbolj revni, predvsem pa je tu še ena kategorija, ki se spušča in na katero se prelagajo davki in bremena nerazumnih odločitev te vlade – to so mlade družine. Veliko je bilo govora o tem, v mandatu 2004–2008 smo celo sprejeli zakon, ga nadgradili. S tem zakonom smo želeli pomagati mladim družinam, da čim prej rešijo svojo prvo stanovanjsko težavo. S tem členom, če ne bo spremenjen tako, kot ga predlaga Poslanska skupina SDS, pa boste mlade ne samo odgnali, da bodo razmišljali o najemu stanovanj, ampak kot je zadnjič rekel en moj kolega: šli bodo iz Slovenije. Čedalje več jih odhaja, in resnično si ne predstavljam, zakaj bi si mlada družina, ki nima druge možnosti kot da zaprosi za neprofitni najem, zaradi nerazumnih odločitev te vlade zaslužila še takšno kazen, da bi morala to plačevati. Resnično me zanima, ali je ta člen usklajen z ministrstvom za delo. Zanima me tudi, ali je usklajen s Stanovanjskim skladom Republike Slovenije, kajti resnično mi je žal, da niti stanovanjski sklad – verjetno si bodo predvsem občinski stanovanjski skladi oprali roke in svoje dejavnosti prevalili na najrevnejše in na žalost tudi na mlade. Kolegi in kolegice, če vam je vsaj kaj mar za najrevnejše, za katere se vedno zavzemate, delate proti njim, če se vsaj malo zavzemate za mlade družine, boste podprli ta amandma. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Ker sem videla še željo po razpravi, odpiram možnost, da se prijavite tisti, ki želite razpravljati k 4. členu. Prosim za prijavo. Prijavljene imamo štiri razpravljavce. Kot prvi je prijavljen gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospa podpredsednica. Govorimo o 4. členu, ki govori o davčnih zavezancih. K temu členu smo vložili amandma, s katerim želimo črtati četrti odstavek 4. člena in šesti odstavek 4. člena. Bi pa v zvezi z davčnimi zavezanci želel povedati še nekaj. Pri tem zakonu gre za neko pravno hišico iz kart, kot je povedal specialist za ustavno pravo. Sporno je to, da davčnim zavezancem ni omogočeno učinkovito pravno sredstvo za uveljavljanje pritožbe. Zakon zdaj predvideva, da se je mogoče pritožiti zaradi napačnih podatkov, ne pa tudi zaradi načina vrednotenja nepremičnine. Predlog zakona o davku na nepremičnine odpira težave, ki so se do zdaj odlagale. Lahko se zgodi, da bodo sodišča, upravna in ustavno, prisiljena odločati o modelih in ocenah vrednotenja nepremičnin ter o drugih vidikih zakona. Sporno je to, da davčnim zavezancem ni omogočeno učinkovito pravno sredstvo za uveljavljanje pritožb. Zakon zdaj predvideva, da se je mogoče, kot že povedano, pritožiti samo zaradi napačnih podatkov. Ker bo vrednotenje nepremičnin podlaga za novi davek, je treba vsakemu davčnemu zavezancu zagotoviti učinkovito pravno sredstvo, da bo lahko uveljavil pritožbo, če bo menil, da je njegova nepremičnina ocenjena napačno. V Novi Sloveniji opozarjamo, da je v predlogu zakona določeno, da bo mogoča le pritožba zaradi napačnih podatkov, še enkrat, ne pa zaradi ocenjene vrednosti. To je problem. Kolegice in kolege vabim, da podprete naš amandma, ki v 4. členu črta četrti in šesti odstavek. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Barbara Žgajner Tavš, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Kar nekaj ostrih besed je padlo. Verjamem, da niso bile vse povsem upravičene, spoštovani govorniki pred menoj. Kolikor sem seznanjena, pa nisem članica delovnega telesa odbora za finance – res je, da sem spremljala te mučne razprave, ki so se odvijale, in da sem seznanjena tudi s spremembami, ki so bile na tem področju storjene. Po sedanjem predlogu –me bo spoštovana gospa državna sekretarka popravila, če sem v zmoti – najemniki stanovanj ne bodo plačevali davka na nepremičnine, ker bi bilo protiustavno, da bi zakon prevalil dolžnost plačevanja davka na nepremičnine na najemnike stanovanj. To je bila dilema, ki smo jo imeli, saj poznate, tudi pri situaciji z lastniki, ki v najem oddajajo neprofitna stanovanja. Tudi stanovanjski sklad je eden takšnih skladov. Tudi posamezne občine imajo te sklade, in to je bila dilema tudi znotraj teh stanovanjskih skladov. Mislim, da je zadeva, kot je bila spremenjena na matičnem delovnem telesu, zdaj odpravila to dilemo, da bi najemniki – verjamem, po navadi so najemniki stanovanj, ki plačujejo neprofitno najemnino, tisti, ki žal prihajajo iz socialno šibkejših družin oziroma okolja. Ne bi bilo pošteno, da takšni najemniki plačujejo davek na nekaj, česar nimajo v lasti! Pa ne samo nepošteno, tudi protiustavno bi bilo. Kolikor sem seznanjena, je bila ta dilema na odboru odpravljena. Če pa se motim, pa prosim za dodatna pojasnila spoštovano gospo državno sekretarko.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Jaz pa sem član odbora za finance, in moram priznati, da debata ni bila mučna, je bila pa naporna. Imeli smo kar dobro debato glede tega. Pri pripombah, ki so jih spoštovani kolegi iz opozicije navedli, je treba biti pošten. Slišali smo te pripombe in zato smo tudi pripravili amandma koalicije, ki to precej bolj jasno določa. Verjamem, da vam ta amandma ustreza in ga boste podprli. Za kaj gre? Tu se prenaša davek na najemnike v posebnih, specifičnih primerih, in sicer v primerih, kadar gre za nepremičnino, ki je bila v last prenesena preko denacionalizacijskega postopka skupaj z najemniki v tej enoti, ki imajo stanovanjsko pravico. V tem primeru je vsekakor pošteno, da tega lastnika ne obremenimo dodatno še z davkom na nepremičnine, ker od te nepremičnine, dokler je stanje takšno, kot je, dokler so notri imetniki stanovanjske pravice, nima enostavno nič oziroma ima neprofitno najemnino, kar pa vsekakor ni dovolj. Tako da predlagam, spoštovana opozicija, da podprete naš amandma in bo ta zadeva zelo dobro rešena, tako kot ste tudi sami predlagali. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Imate repliko, gospod Vizjak? Izvolite.
Spoštovana, hvala lepa. Pred seboj imam, spoštovani, poročilo matičnega delovnega telesa, ki je sprejel amandmiran predlog zakona o nepremičninskem davku z vsemi amandmaji, ki so bili na odboru sprejeti. Osmi odstavek 4. člena ima tri alineje, in tretja alineja pravi, da je davčni zavezanec za stanovanjske nepremičnine, oddane v neprofitni najem, najemnik. Tu tako piše, in mi smo vložili amandma, da je to nesprejemljivo. In vas, spoštovani gospod Pavlišič, kakor tudi gospa Barbara Žgajner Tavš, sprašujem, zakaj smo nekorektni oziroma zakaj tukaj govorimo, da bi bilo to celo neustavno in tako naprej. Tekst popravljenega zakona je takšen, kot sem prebral. Mislimo, da je največja neumnost in socialna krivičnost, da se obdavčijo z davkom na nepremičnine najemniki neprofitnih stanovanj, ki so tudi upokojenci z najnižjimi pokojninami, prejemniki denarnih socialnih pomoči in, kar je najpomembnejše, tudi mlade družine, ki nimajo lastnih nepremičnin in morajo sedaj plačevati davek za nepremičnino, ki je v lasti nekoga drugega. Predlagamo, da se to črta. Vem, da vam je nerodno in vas je sram, da ste skozi koalicijska usklajevanja prinesli tak tekst v ta parlament!
Hvala lepa. Kot naslednji je k besedi prijavljen gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo. Veseli me, da je kolegica Žgajner Tavš ugotovila, da je 4. člen, če bo ostal v takšni vsebini, protiustaven. Tudi sam se strinjam, da je protiustaven zato, ker davek naprti ne lastniku nepremičnine, ampak najemniku nekega stanovanja. Prej je bilo rečeno, da bodo s tem davkom obdavčeni tisti, ki imajo več. Ni res. Kdo ima v tem primeru več? Tisti, ki razpolaga z nekim stanovanjem in ga da v najem. Kdo je najemnik tega stanovanja? Tisti, ki je na socialnem robu. Tista dikcija, ki je bila navedena prej v splošni razpravi s strani Pozitivne Slovenije, ne velja. Ne velja, da bo tisti, ki ima več, plačal več. Ne, po tej dikciji, po 4. členu bodo plačali tisti, ki imajo manj, tisti, ki so na robu, tisti z velikimi družinami, ki si ne morejo kupiti svojega lastnega stanovanja. Ampak me veseli, da tudi v koaliciji ugotavljate, da je 4. člen tisti, ki bo na situ, ko se bo ugotavljala protiustavnost tega zakona. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Repliko ima gospa Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Zelo na kratko replika. Vem, kaj sem govorila, in ja, postavila sem se na stran najemnikov stanovanj, tistih najemnikov, ki so v neprofitnih stanovanjih, katerih lastnik je stanovanjski sklad. Rekla sem, da imajo tudi občine svoje stanovanjske sklade in tako naprej. Ampak o tistem, kar sta govorila oba govornika pred menoj, in sta želela očitati koaliciji, da še vedno pušča vse najemnike, tudi tiste, ki so na socialnem dnu, da bodo morali plačevati davek – ta zadeva je tudi po moji oceni absolutno protiustavna, ker niso lastniki stanovanj, zgolj najemniki, in ne morejo plačevati davka za lastnino, ki ni njihova. To popravljamo z našim koalicijskim amandmajem. Nov tekst, ki ga bomo uvedli z amandmajem, zelo jasno definira, kateri so tisti najemniki, ki bodo po tem zakonu morali plačati davek. To niso najemniki neprofitnih stanovanj,ampak gre zgolj za denacionalizirane stanovanjske nepremičnine. To zadevo koalicijski amandma popravlja, in odpravlja tisto osnovno dilemo, ki je bila izpostavljena in ki jo je izpustil tudi tekst, popravljen na odboru, kolega Vizjak.
Hvala lepa. K besedi se je prijavila tudi mag. Mateja Vraničar za dodatna pojasnila.
Hvala lepa za besedo. Če pri 4. členu izhajamo iz besedila, ki ga je Vlada predložila Državnemu zboru v obravnavo, boste razbrali, da imamo dve določbi, ki govorita o davčnemu zavezancu pri stanovanjskih nepremičninah, ki so oddane v neprofitni najem. Eno je bil nekdanji deveti odstavek – zdaj že nekdanji, če gledamo dopolnjen predlog zakona –, deveti odstavek 4. člena, ki se je res nanašal na stanovanjske nepremičnine, oddane v neprofitni najem, in ta določba je bila z ustreznim amandmajem na odboru za finance črtana. Druga določba pa je v tretji alineji osmega odstavka 4. člena. Razliko med tema dvema določbama je mogoče pojasniti iz obrazložitve, kjer jasno izhaja, da so v tretji alineji osmega odstavka zajete zgolj nepremičnine, ki se oddajajo v neprofitni najem na podlagi upravne oziroma sodne odločbe v povezavi s stanovanji, ki so bila vrnjena v lastništvo upravičencem po Zakonu o denacionalizaciji. Se pa lahko strinjamo, da je dikcija dopolnjenega predloga zakona nenatančna in ne odraža natančno namena, ki smo ga imeli za to določbo. Zaradi tega je z amandmajem koalicijskih poslanskih skupin dikcija dopolnjena tako, da je jasno, da se alineja nanaša zgolj in samo na stanovanjske nepremičnine v povezavi z Zakonom o denacionalizaciji, medtem ko pri vseh ostalih stanovanjskih nepremičninah, ki so oddane v neprofitni najem, velja osnovno pravilo, da je davčni zavezanec lastnik nepremičnine. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Ker sem videla, da je še želja po razpravi, bom odprla nov krog, tako da kdor želi, se lahko prijavi. Odpiram razpravo in prosim za prijavo. Prijavljene imamo še tri razpravljavce. Prvi je gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Gospod Vizjak, prav gotovo vas bo sram, ko boste pogledali na svojo e-klop in boste videli amandma, ki smo ga predlagali in ki sem ga že prej omenjal. Ta amandma pravi tako: "V tretji alineji osmega odstavka 4. člena se pred besedno zvezo stanovanjske nepremičnine doda beseda denacionalizirane, in za besedo zvezo neprofitni najem doda besedna zveza najemnikom, prejšnjim imetnikom stanovanjske pravice." Kot razumem, se zavzemate za to, da ne bi bili vsi najemniki z neprofitno najemnino zavezanci za ta davek, in naš amandma, amandma koalicije to odpravlja, tako da pričakujem, da ga boste podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Repliko ima mag. Vizjak.
Spoštovani! Že kar nekaj let sem v tem parlamentu in vem, kakšna je parlamentarna procedura.Amandmaji se vlagajo na dopolnjen tekst zakona, ki ga je sprejelo matično delovno telo. Na ta dopolnjen predlog zakona smo vložili amandmaje v Slovenski demokratski stranki, ter tudi vi in tako naprej. Ne me, prosim, prepričevati, da je to, kar ste vi predlagali kot amandma na ta dopolnjen predlog zakona, že sprejeto. Sprejeto je to, kar je objavljeno, in to, kar je objavljeno, govori o tem, da bodo obdavčeni z zakonom o davku na nepremične najemniki neprofitnih stanovanj. Mene bi bilo sram, spoštovani poslanci koalicije, če bi spustil skozi vaša koalicijska pogajanja, ki ste jih imeli z Vlado, preden ste ta zakon sprejeli in spravili v parlament, zakon, v katerem je ostala takšna določba. Ali tega zakona niste prebrali ali ste se pa strinjali s tem, da so davčni zavezanci najemniki neprofitnih stanovanj oziroma socialno najbolj ogroženi – mlade družine, upokojenci z nizkimi pokojninami. To ste takrat spravili v zakon. Sedaj to popravljamo in popravljate očitno tudi vi, ker vam je očitno šele zdaj kliknilo, in zato sem vam rekel, da vas je lahko sram in vztrajam na tem.
Hvala lepa. Naslednji prijavljen razpravljavec je gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Pri neprofitnih najemih gre za poseg v lastninsko pravico. To je ena od najbolj zaščitenih kategorij po naši ustavi, in že sodna odločba, ki daje nekomu pravico, da je neprofitni najemnik, je poseg v lastninsko pravico lastnika. V tem primeru, če bi davek naprtili lastniku, bi bil pa dvakratni poseg v lastninsko pravico. Najprej mora trpeti najem, ki je ugodnejši po odločitvi sodišča, potem pa še davek za taisti namen, za taisti najem, od katerega nima nobenega profita. Lastninska pravica v tem delu je močno okrnjena. Bi pa mogoče ravno pri 4. členu opozoril še na nekaj drugega, na eno dobro zgodbo, ki jo prinaša. V Sloveniji imamo 660 agrarnih skupnosti z več kot 70 tisoč hektarji različnih nepremičnin, površin. To je 3,5 % Slovenije. Agrarne skupnosti sicer že zdaj plačujejo davek, tako kot vsi ostali. Ali je to nadomestilo ali je to katastrski dohodek ali je pa to davek od dajanja v najem, nadomestilo, kakorkoli že. Vendar imamo do sedaj pri agrarni skupnosti eno veliko težavo. Davčnih zavezancev je 50, 100, 300 in več, in – kakšne hude zgodbe, ko vse te agrarne skupnosti poravnavajo te davčne obveznosti. Kakšne hude so zgodbe, ko je treba to napovedati, odmeriti in plačati, razdrobiti po ulomkih, po tisočinkah in tako dalje. Tukaj je ena rešitev zelo dobra. Agrarne skupnosti je tukaj možno šteti po zahtevi oziroma po predlogu agrarne skupnosti same, da agrarna skupnost plačuje davek za vse, in to je en velik napredek. Pričakujemo pa, da bo plačilo davka, kot je predvideno v tem zakonu, razširjeno tudi na vse davčne obveznosti, tudi na davek od dajanja nepremičnin v najem, tudi na davek od prometa nepremičnin in tako dalje. To je tista dodana vrednost, ki tudi prinaša pozitivne učinke v tem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Majda Potrata, imate besedo.
Hvala lepa. Verjamem, da se je ob tem, ko je zakon v nujnem postopku, iz razvida marsikomu izgubilo, da je k 4. členu vložen tudi amandma koalicijskih poslanskih skupin. Nanaša se na najemnike v denacionaliziranih stanovanjih. Če bi tisti, ki tako na hitro obsojajo, zmerjajo in žalijo, to besedilo tudi v dopolnjenem predlogu natančno prebrali, bi videli, da gre za stanovanjske nepremičnine, oddane v neprofitni najem na podlagi upravne ali sodne odločbe. V izvirnem besedilu na 39. strani v zakonu boste brali: "Kot izjemo se kot zavezanca za stanovanjske nepremičnine, ki so na podlagi zakona ali sodne odločbe [[torej mimo volje lastnika, ki se mu s tem omejuje pravico posesti]] dane v neprofitni najem." Ne gre za tiste najemnike z neprofitno najemnino kar tako, ampak za tiste najemnike z neprofitno najemnino, ki so v denacionaliziranih stanovanjih. Ker je bilo veliko besed, očitanj izrečenih na račun Socialnih demokratov, naj povem, da smo Socialni demokrati doslej ob denacionalizacijskih postopkih pogosto opozarjali na neustrezno rešitev v stanovanjskem zakonu, ker je bilo tako, kot je gospod Pavlišič prej povedal, ker so bila stanovanja dana skupaj z ljudmi. Edino, kar se je dalo rešiti, tudi iz evropskih odločb, ker je temeljna človekova pravica pravica do doma, in ti najemniki, nosilci najemne pogodbe v denacionaliziranih stanovanjih, bi s tem izgubili dom, če bi morali zapustiti to stanovanje, je bilo to, da dobijo v najem stanovanja po neprofitni najemnini. In za te velja, da so plačniki davka na nepremičnino. Ne kar vsi, ki neprofitno najemnino plačujejo v najemnih stanovanjih, ampak samo ti. Puščam ob strani sedaj presojo, ali je to dobro ali ne, ampak to bi bilo treba razčiščevati v sklopu celotnega denacionalizacijskega postopka, za katerega je bilo med drugim v zvezi z gozdovi tudi 44 tisoč podpisov zbranih, pa niso bili tisti protesti upoštevani. Ta amandma bom podprla zato, ker jasneje določa, ker bo sedaj pisalo: "za denacionalizirane stanovanjske nepremičnine, oddane v neprofitni najem najemnikom, prejšnjim imetnikom stanovanjske pravice na podlagi upravne ali sodne odločbe, fizična ali pravna oseba". Besedilo bo popolnoma jasno glede tega, na katero kategorijo plačnikov neprofitne najemnine se ta izjema nanaša. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate repliko ali željo po razpravi? Bomo dali možnost še enkrat, da se prijavite k razpravi. Prosim za prijavo. Prijavljena imamo še dva razpravljavca oziroma razpravljavki. Prva je Aleksandra Osterman.
Hvala za besedo, predsedujoča. Zakon za socialno šibkejše predvideva tudi vrsto varovalk, ki jih je Vlada vnesla tudi za upokojence z nizkimi dohodki. Država bo lahko na nepremičnino vpisala davčni dolg, kar se dogaja že sedaj, ko upokojenci nimajo dovolj sredstev za plačevanje doma starejših občanov, dolg pa poplačajo z nepremičnino ali pa ga poplačajo dediči. Tako se bo dogajalo tudi sedaj. Starejši upokojenci, ki tega davka ne bodo mogli plačevati, bodo lahko prenesli dolg na nepremičnino oziroma na davčno upravo. Tako bo tudi za prejemnike oziroma bodo upravičenci do denarnih socialnih pomoči in do varstvenega dodatka upravičeni do 50-odstotnega znižanja obveznosti za nepremičnino, v kateri stalno bivajo. Obdavčitve bodo oproščeni tudi lastniki varovanih gozdov, javnega dobra, neplodnih kmetijskih zemljišč ter vsi gasilski objekti. Lastniki nepremičnin po novem več ne bodo smeli prenašati obveznosti na najemnike, kakor tudi ne na najemnike neprofitnih stanovanj. Bistvena novost je, da bo možna popolna pritožba na davčno odločbo. Če bo lastnik nepremičnine menil, da so podatki v evidenci nepremičnin nepopolni, da so neutemeljeni oziroma napačni, se bo lahko utemeljeno pisno pritožil na odločbo Dursu, Durs pa bo poslal pritožbo Gursu, ki bo dolžan opraviti pregled dejanskega stanja nepremičnine na terenu z geodetskim inšpektorjem. Strinjam se, da je bil naš sistem, v katerem so se gradile nepremičnine, kupovala stanovanja, poseben. To je posledica socializma. Imamo zelo slabo razvito davčno kulturo. Z osamosvojitvijo Slovenije in z vstopom v Evropsko unijo pa smo tako rekoč čez noč prišli v kapitalistični sistem in se je marsikaj spremenilo. V večini držav srednje Evrope je davek na premoženje na obdavčitev poslovnega premoženja podjetij in drugega bogastva, medtem ko so stavbe in zemljišča obdavčena z davkom na nepremičnine. V preteklosti je bilo ustvarjenega veliko premoženja, vendar premoženje prinaša tudi obveznosti. Povečal se bo tudi krog zavezancev, ki do sedaj tega davka zaradi neučinkovitega sistema niso plačevali, saj vemo, da nekatere občine nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča niso upoštevale, so upoštevale zelo nizko odmero, nekatere pa zelo visoko. Zavedati se moramo tudi, da se kljub recesiji cene nepremičnin na trgu niso kaj dosti spustile oziroma znižale, tako da so postale dejansko te [[...]]
Gospa Osterman, 4. člen, lepo prosim.
Hvala. Sem končala.
Hvala tudi vam. Gospa Romana Tomc, izvolite.
Hvala lepa. Ja, bi se vrnili k 4. členu, ki obravnava neko posebnost in odstop od sicer splošnega pravila zakona, da mora davek plačati lastnik nepremičnine. Zagovarjamo, da to pravilo velja v celoti in za vse. Zato smo vložili tudi ustrezen amandma. Razumem tudi amandma, in ga poznam, ki ga je vložila koalicija, vendar menim, da neustrezno rešuje nastalo situacijo. Navedite nekaj tehtnih argumentov, zakaj bi ravno na področju, ko gre za denacionalizacijske upravičence, veljala ta izjema, upoštevaje tisto, kar je rekel kolega Braniselj, da so mnogi denacionalizacijski upravičenci dobili nepremičnino skupaj z najemniki, ki jih ni mogoče vreči ven iz stanovanja, kar je prav. Vendar je denacionalizacijski upravičenec lastnik nepremičnine, je lastnik premoženja, in razpolaga z nekim premoženjem danes in bo tudi v prihodnje. To premoženje je zaradi obremenjenosti resda manj vredno, vendar dejstvo je, da ga lahko proda. Ga lahko proda? Lahko ga proda. Vendar težko, ker so razmere na trgu nepremičnin takšne, kot so. Zdaj mi pa povejte, ali lahko nekdo, ki ima v nekem manjšem odročnem kraju neko nepremičnino, neko kmetijo, recimo, in bo s tem istim davkom visoko obdavčen, to nepremičnino proda – ne more. Ravno tako težko jo prodaja kot ta denacionalizacijski upravičenec. Njegova nepremičnina ni vredna nič, ker trg nepremičnin ne deluje, ker se danes težko prodajajo stvari in ker je vrednost tiste njegove kmetije prava tržna vrednost, in je zelo nizka oziroma bistveno nižja od posplošene tržne vrednosti. Zato mislim, da bi morali biti vsi lastniki nepremičnin v enakem položaju. Ta zakon ne postavlja vseh lastnikov v enak položaj in kot izjemo postavlja tiste, pri čemer recimo, da njihov položaj vseeno deloma razumemo, ampak so v tem denacionalizacijskem postopku lahko dobili vrnjeno tudi zelo veliko premoženja. Ni prav, da to prenašamo na najemnike.
Hvala lepa. Sprašujem, ali še obstaja želja po razpravi o 4. členu. Če ne obstaja, zaključujem razpravo o 4. členu. Prehajamo na razpravo k 5. členu, in sicer imamo dva amandmaja, amandma koalicije in amandma Slovenske demokratske stranke. Vse razpravljavce, ki želite razpravljati, prosim za prijavo. Prijavljene imamo tri razpravljavce. Kot prva je prijavljena gospa Romana Tomc.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Ta člen obravnava davčno osnovo. To je eno izmed elementarnih določil, ki določajo tudi, kakšna bo davčna obremenitev nekega davčnega zavezanca. Zato je zelo pomembno, da ta davčna osnova čim bolje odraža dejansko stanje, koliko je neka nepremičnina dejansko vredna. Mislim, da med ljudmi na splošno vlada neko nerazumevanje, ki ga dodatno podžiga s svojimi izjavami tudi Vlada sama. Nedavno smo predsednico Vlade slišali govoriti o tem, da se bodo lahko pritožili na vrednost nepremičnine. Ne drži! Ne bodo se mogli pritožiti na vrednost nepremičnine! Lahko bodo razpolagali s cenitvijo, ki bistveno odstopa od posplošene tržne vrednosti nepremičnin in dokazuje, da je na trgu ta nepremičnina vredna manj, pa vendar jim to ne bo kaj dosti pomagalo. Predsednica Vlade je pred nekaj dnevi rekla, da bo davek odvisen od vrednosti nepremičnine. Ne drži! Ne zavajajte! Davek bo odvisen od posplošene tržne vrednosti, ki je čisto nekaj drugega. V davčni teoriji velja, da morajo biti davki čim bolj predvidljivi, pravični, in vse te atribute nekih splošnih davčnih načel lahko poslušamo. Vendar poglejte predvidljivost obdavčitve z davkom na nepremičnine. Poglejmo malo zgodovino, kako se je posplošena tržna vrednost spreminjala. Gurs je najprej objavil posplošeno vrednost nepremičnin, ki jo je, kot vemo, jeseni popravil in s tem določil nižjo davčno osnovo, pa ne z zakonom, pač pa se je to zgodilo z nekim podzakonskim aktom, z neko indeksacijo, z nekim sklepom Vlade. Povejte mi, kateri zakon je bil spremenjen za ta namen. Noben zakon ni bil spremenjen. Gurs lahko torej na podlagi neke ocene o gibanju cen na trgu nepremičnin odloča, ali bo vrednost povečal ali jo bo znižal. Glede na to, da je trg nepremičnin v Sloveniji v zadnjih letih relativno mrtev, je to odločanje skrajno težko. Davčni zavezanci ne bodo nikoli vedeli, ali bodo imeli prihodnje leto januarja še takšno vrednost nepremičnine ali je ne bodo imeli. Pa pustimo ob strani zdaj fizične osebe, recimo. Povejte mi, kako lahko svoje poslovanje, svoje stroške planirajo podjetja, ki bodo zelo obremenjena s tem davkom. Tako sta ta predvidljivost in ta način določanja davčne osnove skrajno vprašljiva. Rezultat, kakšna je na koncu ta posplošena tržna vrednost – najbrž glede na neke informacije, ki prihajajo tudi iz javnih medijev, izhaja, da ta posplošena tržna vrednost ni samo rezultat nekih kazalcev, meril in strokovne obdelave. Nedvomno gre v teh primerih pogosto tudi za neke interesne pritiske, ki oblikujejo merila, kriterije, odločitve, karkoli že – ne vemo čisto točno, kako to poteka –, na način, da sta v praksi, na terenu dve zelo primerljivi nepremičnini na istem koncu, ki se ju da zelo lahko primerjati, ocenjeni popolnoma drugače. Rekli boste: res je, davčni zavezanec se lahko tudi pritoži. Ampak poglejte, kako bo ta pritožba potekala. To bomo obravnavali kasneje, ampak na odboru je bilo jasno razvidno iz odgovorov Vlade, da če se bo nekdo pritožil na odločbo Dursa, da mu je davek napačno odmerjen, mu bo Durs to pritožbo mirno zavrgel, če se bo pritožil na vrednost, ker je to razlog, zaradi katerega se ni mogoče pritožiti. Lahko bo oporekal merilom, kriterijem in tako naprej, vendar bo to počel na Gursu, ki mu bo potem nekako spremenil posplošeno tržno vrednost, kar bo vplivalo na drugačno osnovo na Dursu, kar bo potem naprej vplivalo na višino davka. Tako si to predstavljam. Če je pa kako drugače in me boste ovrgli glede tega, vam pa že takoj odgovarjam: zakon mora biti napisan tako, da ga vsakdo razume, in mi, ki tukaj notri sedimo, lahko rečemo, da znamo brati zakone vsaj malo bolje od povprečja. Kako si predstavljate, da bo milijon Slovencev znalo brati zakon in ga razumelo, če se še mi lovimo, ali kaj velja ali ne velja? Menim, da je posplošena tržna vrednost kot davčna osnova izredno vprašljiva kategorija. Poskušali smo na odboru z amandmaji doseči, da bi bila davčna osnova tista prava tržna vrednost na en ali drugačen način, pa vendarle zdaj pri pregledu amandmajev ugotavljamo, da so bili vsi predlogi, ki so bili že podani, zavrnjeni. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Franc Bogovič, imate besedo.
Hvala. Na 5. člen sta sedaj dana dva amandmaja, amandma koalicije in amandma Poslanske skupine SDS, črta pa se to, kar je bilo kot edini amandma opozicije na tisti maratonski seji sprejeto. V Slovenski ljudski stranki smo še enkrat opozorili, da je treba ta zakon dopolniti v 5. členu in kasneje tudi v 14. členu, ki govori o pritožbah, kajti vsi vemo, da to vrednotenje, ki ga imamo sedaj kot osnovo, enostavno Slovenk in Slovencev ne postavlja v enak položaj pred zakonom, in bodo davki zaračunani napačno. To, kar je gospa Tomc dejala, drži. Pritoži in ugotavlja se lahko v postopku, ali je kdo zapisal in dal napačne podatke. Na to, do česar pa Gurs pride, kako po metodologiji izračuna, se pa ne da več pritoževati. V tem delu je po našem globokem prepričanju ena največjih anomalij tega zakona. Tudi to, da bi ljudje morali, če bi bili takšni amandmaji sprejeti, sami plačevati cenitve, je zelo sporno, vendar smo želeli vsaj v enem delu to pravno varnost zagotoviti, ki v tem delu zagotovo ne bo zagotovljena. Kakšne so te cenitve oziroma vrednotenja, smo v zadnjih dneh videli, in na osnovi tega, še enkrat, zakon ne omogoča enakosti državljank in državljanov pred zakonom. Kot sem že omenil, pogorišče gozda na Črnem Kalu je več vredno kot gozdovi v Kočevju. Kmetijsko zemljišče v Kopru je 15-krat več vredno kot v Moravskih Toplicah. Na to se ne bo nihče mogel pritožiti, kajti osnova, ki je povsem napačna, neka ugotovljena statistična vrednost iz zadnjih kupoprodajnih pogodb, je tista osnova, na kateri se vrednoti to premoženje. Na tej točki je ta zakon zagotovo v nasprotju z ustavnim pravilom, da smo pred zakonom enaki. Samo da zaključim. V dobro tega zakona podprite amandma, ki ga je predlagala SDS. Amandma koalicije pa mislim, da v veliki meri dela ta zakon še dodatno ustavno spornega.
Hvala lepa. Še mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Pri tem členu gre za osnovo za davek in tudi za osnovno določbo zakona. Ta zakon naj bi določal pravično davčno osnovo zato, da bi bil odmerjen pravičen zakon. Predsednica Vlade je v svojem nastopnem govoru med drugim dejala: "Višina davka bo temeljila na vrednosti nepremičnine." Gospe in gospodje, to ni res. Višina davka bo temeljila na posplošeni vrednosti nepremičnine, ki je določena na podlagi matrik, na podlagi predpostavk, na podlagi nekega modela, ki so si ga izmislili nekateri, ki so potem verjetno vse skupaj dali v računalnik, si ogledali nepremičnine in dobili posplošeno vrednost za posamezno nepremičnino, ki se razlikuje od primera do primera, kar je bilo že večkrat tudi predstavljeno v javnosti. Zaradi tega ta davek ne bo pravičen, to je prvo, in ne bo obdavčeval vseh sorodnih nepremičnin po vrednosti enako. Ne bo se prilagajal dejanskim tržnim razmeram. Ta davek bo daleč od tržne cene. Ne vemo, kaj je posplošena – to je neka fraza, nek termin, ki ga danes težko vsebinsko razložite. Kaj je tržna vrednost nepremičnine? Tržna cena je tista, po kateri se ta nepremičnina proda. To je tržna cena. To vas lahko naučijo na Ekonomski fakulteti, prvi letnik. Vse ostalo je fikcija zato, da se zamegljuje sistem. Ta zakon je v nasprotju z osnovnimi načeli davka in osnovnimi načeli davkov, ki jih tudi sami tukaj navajate – zakonitost in transparentnost. Je zakon, ki pa ni transparenten, ki je zapleten, ki je takšen, da davčni zavezanec ne bo mogel na podlagi tega zakona ugotoviti, kolikšno davčno breme ga čaka zaradi tega, ker se bo to stalno spreminjalo in ker danes sploh ne vemo, kakšne so tržne vrednosti nepremičnin. Imamo cenitev bank, cenitev aktive bank. Kolikšna bo tržna vrednost takrat, ko bodo znani podatki o bančnem kraterju? Večja ali manjša? Če je v redu aktiva pri državnih bankah, potem bo lahko tržna vrednost teh nepremičnin večja, tako po mojih ocenah veliko manjša. Posplošena tržna vrednost, ki jo določi Gurs, bo določena, lahko tudi v tem, da bo razlika 80 % med dejansko ceno, po kateri se nepremičnina lahko proda, in tisto, po kateri bo nekdo plačal davek. Zaradi tega je ta davek po vašem mnenju stabilizacijski – pomeni fiskalni, pomeni, da se bo z njim pobralo še enkrat več davka, kot se s sedanjo celotno obdavčitvijo. Drugič, tukaj govorite o tem, da se načelo enakomernosti zagotavlja s tem, da se davčno breme veže na posplošeno tržno vrednost nepremičnin, kjer je enotna metodologija za to. Ja, ampak sistem vam ne deluje. Povejte, kakšna vrednost je vrednost državnih nepremičnin, ali so sploh vse nepremičnine v registru nepremičnin, če smo pred enim tednom ali 10 dnevi ugotovili, da, prvič, Ministrstvo za finance vrednoti nekatere nepremičnine z enim evrom, in drugič, kar je še slabše, ker recimo, da se bo tukaj upoštevala Gursova metodologija, da dejansko sploh ni povezave med Ministrstvom za pravosodje in Gursom, kar pomeni, da tudi za tiste nepremičnine, ki jih imajo paradržavne institucije, ki jih imajo občine in tako naprej, po naših informacijah ni evidence. Sedaj se vzpostavlja neka evidenca, organizirajo se neke skupine in tako naprej. Dejansko je bil sprejet amandma o tem, da davčni zavezanec lahko v samem postopku dokazuje vrednost nepremičnine tudi s tržno ceno, tudi z individualno cenitvijo, kajti verjetno na podlagi neke posplošene tržne ocene niso zajete vse posebnosti posamezne nepremičnine, od gradnje do opreme in tako naprej. Ampak ne, tukaj, kot kaže, se je v ozadju Gursa, ki podpira in spodbuja takšen način, organiziral zelo velik lobi, ki ni dopuščal drugačnih rešitev, bolj pravičnih rešitev. To ima vpliv tudi na to, da Ministrstvo za finance in vlada Alenke Bratušek ne sprejemata rešitve, da bi davčni zavezanec lahko dokazoval vrednost nepremičnine v postopku s cenitvijo, ki bi jo opravil pooblaščeni cenilec. Vemo, da jih imamo več, da več institucij daje ta pooblastila, vendar za vas je to nesprejemljivo. Kaj se bo pa zgodilo zaradi tega? Ali bo kdo na slabšem? Razen to, da je kot višek netransparentnosti in nezakonitosti tudi to, da se na to vrednost davčni zavezanec ne bo mogel pritožiti oziroma se ne bo mogel pritožiti na odločbo, ampak bo spreminjal različne metodologije, metode in tako naprej. Me zanima, kako bo to delovalo. Kako zapleten sistem ustvarjate v sami izvedbi tega zakona, in tukaj gre za kršenje človekovih pravic zaradi tega, ker davčne pravice so tudi človekove pravice. Oprostite, predlagam, da se sprejme amandma, po katerem je davčna osnova tudi tržna vrednost, in da se posledično tudi spremeni postopek tako, da bo imel davčni zavezanec vse pravice po Zakonu o davčnem postopku, tudi neposredno pritožbo na davčno osnovo.
Hvala lepa. Ali še obstaja želja po razpravi? Bom odprla možnost za razpravo. Prosim za prijavo. Prijavljene imamo štiri razpravljavce. Prvi je gospod Rihard Braniselj.
Glede pravnih sredstev v tem zakonu imamo 14. člen, ki daje vrhunska zagotovila za vrhunska pravna sredstva. Tam vam piše vse, 14. člen. Druga stvar. Kje so zametki za ta zakon? Ne govorim o tem, da so zametki bili že 20 let nazaj, in vse vlade obljubljajo, da bo ta zakon uveljavljen, pa ni bil nikoli uveljavljen. Uveljavljati ga moramo zdaj, v najhujših časih. Zametki so v Zakonu o množičnem vrednotenju nepremičnin. Verjetno se ta zakon ni sprejemal na pamet. Niti vrednotenje nepremičnin na Gursu se ni opravljalo na pamet, in se verjetno tistih par milijonov evrov ni vrglo skozi okno. Verjetno se je točno vedelo, za kaj je to temu namenjeno. Spomnimo se, čigava vlada je takrat bila, katera koalicija in kdo je bil pristojni resorni minister – baje, da Janez Podobnik iz Slovenske ljudske stranke, kjer so začeli to zgodbo, ki jo ta trenutek zaključujemo. Informativni izračuni so bili zunaj, Gurs jih je poslal, in takrat so skrbni lastniki ali dali ugovore ali predložili cenitve in tako dalje. Isto so delala tudi podjetja. Takrat je bila možnost, zakonska, da se vpliva na to vrednotenje in da se evidence popravijo, če so bile anomalije. Kar nekaj jih je bilo. Pripombe so dale občine, agrarne skupnosti, združenja, lastniki posebej, firme posebej. Kje je lahko prišlo do anomalij? Marsikatero podjetje je predložilo cenitev, v kateri je bila vrednost nepremičnin ocenjena višje. Zakaj? Zato, ker je bilo treba te nepremičnine zastaviti za hipoteko, za višje posojilo in tako dalje, da ne govorimo o različnih špekulacijah, ki so iz te zgodbe lahko nastale. Vendar so se v letih 2006, 2007 in 2008 te stvari urejale, da smo prišli do te faze. Ne pravim, da so zdaj te evidence brezhibne. Seveda niso, ampak popravljali jih bomo vsakič sproti, ko bo ta zakon uveljavljen. Ko bodo prišle anomalije, eventualne, se jih bo popravljalo vsakič sproti, hitro in enostavno verjetno. Vsak zakon ima neko dobro lastnost – da ga je možno kadarkoli popraviti. Dokler ne bomo tega zakona uveljavili, sploh ne bomo vedeli, kje so tiste slabe stvari, ki jih ta trenutek še ne vidimo in glede katerih opozicija mogoče malo prehitro ali pa na pamet opozarja, da bodo nastale. Lahko, da bodo nastale, ampak odreagirali bomo, ko bodo, če bodo, nastale. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Matevž Frangež.
Vsakomur v državi je jasno, da je sistem množičnega vrednotenja nepremičnin pripeljal tudi do določenih anomalij. Lahko smo spremljali ogorčene odzive nekaterih državljanov, ki so praviloma preko socialnih omrežij prikazovali različne slike različnih nepremičnin in se čudili, kako je mogoče, da je neka vila, ki tudi navzven deluje zelo impozantno, vredna več od njihove hiše, ki je bistveno nižje vrednosti. Tovrstne primerjave je bilo mogoče slišati v vseh teh tednih in mesecih. Mislim, da so v veliki meri upravičene in kažejo na to, da je sistem posplošenja tržnih vrednosti, posplošenja vrednosti, kakorkoli bomo temu rekli, metoda, ki je potrebna za to, da se uvede in postavi davčna osnova, od katere se potem odmeri davek. Že prej v stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov sem omenil, da smo precej vztrajno skušali prodreti z mislijo, da bi ta model množičnega vrednotenja bilo mogoče v primeru pritožbe korigirati tudi z individualnimi cenitvami. Ne želim podaljševati razprave, ampak naj poudarim tisto, kar smo se dogovorili v okviru koalicijskega usklajevanja in zaradi česar smo na koncu tudi odstopili od drugega odstavka 5. člena, ki smo ga na odboru sprejeli na predlog Slovenske ljudske stranke, in ki vsebuje zelo logično določilo. To določilo se po dopolnjenem predlogu zakona glasi: "Davčna osnova ne more biti višja, kot je tržna vrednost obdavčene nepremičnine." Predvsem zato, ker smo bili na koncu prisiljeni se strinjati s tem, da je individualna cenitev kot podrobna cenitev, ki upošteva vse individualne specifike posamezne nepremičnine, vendarle bistven odmik od sistema množičnega vrednotenja, da bi bilo nemogoče elemente in individualne cenitve na korekten način vgraditi v sistem množičnega vrednotenja. Spomnite se, da sem na odboru zagovarjal to, da je treba tukaj zagovoriti to pravno varnost, o kateri govori gospod Šircelj, ravno na način in preko sistema individualnih cenitev. Pri tem ne vidim nevarnosti zlorab, ker ne nazadnje vsaka taka cenitev stane praviloma več, kot bo breme davka. Ampak kot rečeno, nemogoče je mešati dva različna sistema, zato smo se znotraj koalicije dogovorili, da v najkrajšem času z ustreznimi spremembami Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin poskrbimo za to, da bodo v sistemu množičnega vrednotenja – ker je to vendarle neka napaka, element, ki se navezuje na vprašanje elementov vrednotenja, da v okviru tistega zakona, in Vlada je tukaj postavila ambiciozno časovnico, ki sega najkasneje do naslednje pomladi, ta zakon v okviru možnosti ustrezno korigiramo. Na odboru za finance sem opozarjal tudi na to, da ima to posplošenje vrednosti nekaj nevarnosti, tudi zato, ker se mi zdi, da ga bančni sistem že upošteva kot neko referenčno vrednost. Pri tem poudarjam, da problem ne nastopi samo v situaciji, ko se posameznik v pogledu na sosedovo nepremičnino približno enakih lastnosti vpraša: zakaj je sosednja nepremičnina po sistemu vrednotenja vredna bistveno manj kot moja, zaradi česar bom sam plačal bistveno višji davek? Ne, situacija je lahko tudi obratna, ko se bodo odgovorni lastniki vprašali: zakaj država vrednoti mojo nepremičnino bistveno nižje, kot mislim, da je po tržnih zakonitostih vredna moja nepremičnina? Poznam primere, ko govorimo praktično o novih hišah, katerih vrednost gradbenih del je bila 160 tisoč evrov, po sistemu množičnega vrednotenja pa so ocenjene na 70 tisoč evrov, na manj kot polovico gradbenih del, izvedenih šele pred kratkim. Zato ne smemo zamenjevati sistema množičnega vrednotenja nepremičnin z nadomestkom tržnih cen. Ne smemo pristati na to, da bi preko instituta, ki ga potrebujemo za potrebe obdavčitve, navzdol ali navzgor korigirali vrednosti tržnih razmerij. Tu mora odigrati svoje trg. Je pa res, da je celoten sistem, in tu vidim tudi eno od težav, ki jih imamo pri sistemu množičnega vrednotenja, vezan na obseg transakcij, na nakupe in prodaje nepremičnin v posamičnem okolju. Zaradi tega, ker smo v krču in je število tovrstnih transakcij zelo nizko, to bistveno popači vrednost teh nepremičnin, in upam si trditi, da v veliki meri tudi ne da realne slike o vrednosti te nepremičnine, pa naj ugotavljamo neko tržno vrednost, modelsko vrednost ali vrednost, ki jo potrebujemo za določanje davčne osnove.
Hvala lepa. Gospod Marko Pavlišič je naslednji razpravljavec.
Hvala za besedo. Seveda se bodo zavezanci lahko pritožili tudi na vrednost nepremičnine, in to ne na način, da jih bomo pošiljali od Dursa do Gursa, od Gursa do Dursa. V Državljanski listi nikoli ne bomo pristali na to, da bi naše državljane pošiljali od Poncija do Pilata in potem nazaj na Gurs in Durs in okoli. Vedno se bomo zavzemali za takšen sistem, ki bo državljanom omogočal, da čim bolj enostavno opravijo svoje delo. Res pa se ne bodo mogli pritožiti na vrednost na način, kot si ga je zamislila gospa Tomc, preko cenilca. Na ta način to ne bo mogoče. Tako je tudi prav, ker bi od takšnega načina imeli največjo korist predvsem cenilci, kar pa vsekakor ni naš namen. Če je to vaš namen, potem v redu. Kaj je sploh tržna vrednost? Gospod Šircelj je lepo povedal, kaj je tržna vrednost. Tržna vrednost se doseže na trgu ob transakciji. Le-ta vsebuje različne komponente. To je neka vrednost nepremičnine, je tudi, recimo, odvisna od pogajalskih sposobnosti prodajalca ali kupca, od trenutnih finančnih razmer tako prodajalca kot kupca in še od marsičesa drugega. Koliko je tržna vrednost, recimo, hiše, ki sem jo pred 10 leti kupil za 100 tisoč evrov? Takrat je bila očitno 100 tisoč evrov. Koliko je tržna vrednost te iste hiše, ki sem jo danes prodal za 200 tisoč evrov? 200 tisoč evrov. Koliko je bila pa ta vrednost vmes, 5 let nazaj, 3 leta nazaj? Ne vemo, ker je takrat v bistvu ni, tržne vrednosti. Imamo pa lahko boljšo ali slabšo oceno te tržne vrednosti, oceno, ki jo izvede pooblaščeni ali pa nepooblaščeni cenilec. Kako cenilec določi to oceno tržne vrednosti? Govorimo o oceni tržne vrednosti in ne o tržni vrednosti. Oceni jo z neko metodo in z neko metodologijo, pri čemer ima na voljo več metod, več metodologij. Katero izbere, je odvisno od raznih zadev, tudi od namena te cenitve. Če bi nekako uvedli, da se poleg posplošene tržne vrednosti uporabi tudi ta cenilčeva ocena tržne vrednosti, bi prišlo do zanimive situacije, ko bi v različnih koncih Slovenije, ker so različni cenilci, bile uporabljene različne metode, kar pa vsekakor ni v duhu tega zakona, ker moramo za vrednotenje, za namene tega davka uporabiti enak pristop po celotni Sloveniji, in to je edina sprejemljiva varianta. Omenjeno je bilo tudi, da davčni zavezanec sedaj ne bo vedel, koliko davka bo plačal, od katere vrednosti. Ravno v tem sistemu, ki je predlagan v tem zakonu, to najbolje ve. Samo tri ali štiri klike in eno zakomplicirano "captcho" daleč je od tega, da pogleda, kako je ovrednotena njegova nepremičnina in koliko davka bo od te plačal. Gre za transparenten sistem. Že sami smo omenili, da smo seznanjeni s primeri, kjer sta dve sosednji parceli s podobnimi nepremičninami različno vrednoteni. Če greste pogledati v detajle teh vrednotenj, ker je tudi to vse razvidno na tem portalu, je popolnoma jasno, od kod izhajajo te različne vrednosti. Izhajajo iz napačnih parametrov te stavbe. Neka stanovanjska nepremičnina je trenutno označena kot, ne vem, nestanovanjska nepremičnina, in iz tega sledi nižja vrednost. Takšne stvari je treba popraviti. Državljani lahko že danes preverjajo, v začetku naslednjega leta pa bodo dobili to vrednotenje, tako da bodo lahko ustrezno na to odreagirali. Predlagan sistem vrednotenja, kot ga predlaga SDS, bi pomenil, da če z neko izboljšavo nepremičnine izboljšam, povišam to vrednost, recimo, da jo prebarvam v kakšne lepe pastelne barve ali kaj takšnega, se vrednost te nepremičnine za cenilca dvigne. V tem primeru se bo tudi davek takšnemu zavezancu dvignil, in to za vsako takšno malenkost. Namontiram nova okna – hop, višji davek. Zamenjam vhodna vrata – hop, višji davek. To pa mislim, da tudi vaš namen ni. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Andrej Šircelj ima repliko.
Hvala lepa. Banalizirati te zadeve vsekakor ni dobro zaradi tega, ker tudi če bo nekdo zamenjal okna, vrata in tako naprej, bo to moral javiti Gursu, in če ne bo javil, bo lahko kot fizična oseba kaznovan za do 2 tisoč evrov. Preberite si zakon, gospod Pavlišič. To je prva zadeva. Tukaj mora on sam to narediti, in imamo drakonske kazni, ki jih predlaga Alenka Bratušek, če tega ne bo sporočil. To je prva zadeva. Druga zadeva. Ne gre za teorijo tržne vrednosti, ki je poznana nekaterim bolj, nekaterim manj, ampak gre za pravno varnost davčnega zavezanca, in bi prosil, da predstavnica Vlade obrazloži, kakšen je postopek pritožbe in ali je postopek pritožbe na davčno osnovo možen neposredno na davčno upravo, da davčna uprava tudi odloča o tem, in da davčna uprava lahko glede davčne osnove, glede te vrednosti tudi odloči tako ali drugače, ne da ga pošlje na Gurs, ne da ga pošlje ne vem kam in tako naprej. Če temu je tako, potem boste verjetno zadovoljni. Če pa ta zakon določa nekaj posebnega – in ta zakon ima člen o pritožbah in tako naprej, ki je nekaj posebnega, in je poseben zakon. Poseben zakon, materialni zakon določa postopkovne zadeve. Postopkovne zadeve za večino davkov so določene v Zakonu o davčnem postopku. Zakaj Vlada uvaja tukaj, bom rekel malo bolj učeno, lex specialis, neko posebnost za to zadevo? Zaradi tega, ker bo davčni zavezanec imel manjšo pravno varnost kot po Zakonu o davčnem postopku, kajti veljale bodo tiste določbe, in tako je bilo rečeno tudi na odboru za finance, ko smo – mislim, da ste bili zraven, gospod Pavlišič –govorili o tem, zakaj je ta pritožba nekoliko drugačna, zakaj ni taka, kot je po Zakonu o davčnem postopku in zakaj ni po Zakonu o davčnem postopku določen tudi postopek pritožbe za ta materialni zakon. Namreč, če gledamo strokovno, potem je Zakon o davčnem postopku tisti, ki bo vodil ta postopek, ne pa materialni zakon.
Hvala lepa. Videla sem, da je še želja po razpravi, tako da odpiram še en dodatni krog. Prosim za prijavo k 5. členu. Imamo tri razpravljavce. Prva je gospa Romana Tomc.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Tole je bilo pa res posploševanje, gospod Pavlišič. Ne predlagam nobenega posebnega sistema obdavčitve in ugotavljanja vrednosti nepremičnine, ampak SDS predlaga, da se dejanska vrednost nepremičnine ugotovi na način, ki omogoča individualen pristop in zato veliko bolj kvalitetne podatke. Z veliko bolj kvalitetnimi podatki bi prišli tudi do veliko bolj kvalitetne osnove. Ampak v naši državi pač tako ne gre. Imamo neka splošna pravila, ki se jim morajo prilagoditi vsi, če so dobra ali če niso. Ali ne bi morda zadeve obrnili obratno in bi rekli: neka splošna pravila so takšna, kot so, ampak če kdo pride z boljšimi podatki, jih bomo upoštevali, ker govorimo o obdavčitvi, in ne govorimo o nekih evidencah, ki stojijo tam kar tako, ampak govorimo o osnovi, od katere bo nekdo plačal davek. Seveda se mora imeti ta zavezanec pravico pritožiti na davčno osnovo kot tako. Način, kakršnega pa uvaja sedaj ta davek, pa je tako – ni čisto enaka primerjava, vendar je pa podobno –, kot če bi nekdo bil obdavčen z dohodnino in bi se želel pritožiti, pa bi rekli: veste kaj, pritožite se pa lahko samo na dohodninsko lestvico, pa dokazujte, da za vas ni prava. To je približno tako. Predlagamo pravičnejši individualni pristop, kjer bo vsakdo imel to elementarno pravico, ki jo mora imeti davčni zavezanec, da svojo davčno osnovo dokazuje na način in z vsemi instrumenti, ki so mu na voljo, legitimnimi seveda – ne gre za nobene zaslužke nekih ocenjevalcev, čeprav bi verjetno tudi kateri na ta račun lahko kaj zaslužil, vendar gre za to, da je zadeva pravilno ocenjena in pravična za vse. Te možnosti s tem predlogom ne dajete.
Hvala lepa. Gospod Ivan Grill je naslednji razpravljavec.
Hvala lepa. Če ponovim besede predsednice Vlade, ko je razlagala proračun in vse te reforme, ki mu pritičejo, je rekla, da bo ta obdavčitev pravična in da bo vsak plačal toliko, kolikor bo sposoben oziroma bo imel vrednost nepremičnin. Ampak poglejte, vsi vemo, da temu ni tako. Če je kaj nepravično ali pa neurejeno, so to zagotovo v Sloveniji evidence, pa gremo lahko gledati številna področja, od stanja naših zemljišč, kako imamo tukaj vse zadeve, lahko rečemo, konfuzno evidentirane. Najboljša kmetijska zemljišča so ponekod evidentirana kot gozdna, kot takšna, kjer so sami kamni ali pa obratno. Tudi na podlagi tega so ljudje nepravično skozi katastrski dohodek obremenjeni. Naj se navežem še na to – bilo je mišljeno, da naj bi se katastrski dohodek nekako navezoval tudi na nepremičninski davek, ampak je ta zadeva sedaj očitno šla povsem v drugo smer. Če se navežem zopet nazaj na te anomalije, ki jih imamo v našem Gursu. Že takrat, ko se je Gurs lotil evidentiranja teh nepremičnin, smo bili številni, ki smo se s tem soočali oziroma ukvarjali, prepričani, da bo iz tega prišlo ven nekaj, kar še dolgo ne bo uporabno, predvsem pa pošteno v primeru, da se bo tista nepremičnina ali pa tista ocenitev upoštevala pri davku na nepremičnine. Da je temu tako, se je izkazalo tudi po prvem objavljanju podatkov, tudi po tem, ko so se ti podatki korigirali, pa tudi danes smo priča številnim anomalijam. Sedaj sprašujem, kdo zagotavlja, da se bodo te anomalije v nekem doglednem času odpravile, predvsem pa, ali bodo tisti ljudje zaradi teh anomalij danes oziroma ko se bo ta davek začel zaračunavati plačali več. Ali jim bo davčna uprava takrat povrnila nazaj preplačan davek? Bojim se, da ne. Tudi če se bo zadeva uredila na način, da bodo lahko tisti, ki se ne bodo strinjali s takšno davčno osnovo, imeli možnost na kakršenkoli način dajati pritožbe, ugovore – verjamem, da bo veliko takšnih, ki se bodo tega procesa, ki zagotovo ne bo enostaven, lotili. Ampak trdno sem prepričan, da bo še več ljudi, predvsem starejših ljudi, ki so v preteklosti s svojim delom, z volonterstvom, s pomočjo prijateljev, sorodnikov gradili hiše, kjer imajo sedaj dejansko edino možnost, da lahko prebivajo – takšni ljudje se zagotovo ne bodo spustili v proces z mlini na veter, da bodo dokazovali, da je njihova nepremičnina ocenjena preveč. Danes je bilo že rečeno, da so bile v medijih objavljene številne anomalije glede nepremičnin, ki so ovrednotene bistveno manj, kot vidimo že na prvi pogled. Eno tako fotografijo sem dobil na elektronsko pošto, verjamem, da tudi drugi. Kot sem že enkrat omenil, Bill Gates se tega ne bi sramoval. Vila, niti ne vemo, kaj vse zraven stoji, ampak verjeli ali ne, ta nepremičnina je v Gursu ocenjena na 51 tisoč evrov. Jaz jo kupim za dvakratnik takšne cene. Naslednji primer. V sevniški občini obstaja primer – sedaj je aktualen –, da lastnik, somišljenik oziroma simpatizer ene izmed koalicijskih strank, in tudi kandidiral je na njihovi listi, prodaja svojo nepremičnino za milijon evrov. Seveda ni dobil kupca, ker so se verjetno tudi finančne zmožnosti omejile. Naslednja prodajna cena je bila 750 tisoč evrov. Ne vemo, ali jo je že prodal ali ne, ampak ne boste verjeli, na Gursu je tista nepremičnina ocenjena na 111 tisoč evrov. Od kje takšne razlike, kakršnim smo priča? To sprašujem državno sekretarko, če bo imela odgovor: ali se bo Gurs ali kdorkoli lotil ugotavljanja takih anomalij, ki jih je zagotovo ogromno, in na kakšen način? Ali bodo kakšne sankcije, kakšne kazni? Ali bodo tu sedaj izključno ljudje, ki bodo dobili položnice s 3-krat, 4-krat višjim zneskom, kot so ga plačevali sedaj pri nadomestilu za stavbno zemljišče? Zato je takšen način vrednotenja in tudi ugotavljanja davčnih osnov nepravičen. Ta davek se prezgodaj uvaja. Najprej bi morali urediti sistem vrednotenja, da bi imeli to kolikor toliko na enakem imenovalcu. Glede na to, da je Gurs prvič dal tisto svoje ovrednotenje, mislim, da je bilo okoli leta 2008 – poglejte, to je sedaj že 5 ali 6 let, pa so še zmeraj te anomalije. Sprašujem še naslednje. Pred mesecem dni, če se dobro spomnim, so bile objavljene neke spremembe na Gursu oziroma pri tem vrednotenju. Nekje so zadeve znižali, nekje so zvišali. Na kakšni podlagi? Kako so to delali? Ali na podlagi kakšnih telefonskih klicev vplivnih ljudi ali po neki drugi metodologiji, ampak to ne more tako biti. Metodologija, če so vhodni parametri enaki, mora biti za vse enaka, in mora potem biti kolikor toliko tudi vrednost primerljiva. Po tistem, ko je že bilo objavljeno, da so te spremembe prisotne, sem si vzel nekaj časa, 2, 3 ure, in sem v sistemu Gursa – pa tudi napisal to – nepremičnine, za katere približno vem, koliko so vredne v soseski oziroma okolju, kjer živim, nekoliko primerjal, saj poznam starost objektov, kvaliteto gradnje in tako naprej. Ne boste verjeli, to so takšne razlike, da človek ne more verjeti. To je tisto, kar nekako potrjuje, da je takšen način obdavčevanja ali iskanja davčne osnove nepošten in nepravičen. Zato bi bilo treba vgraditi mehanizem, da se lahko takoj na preprost način, tudi z nekimi posledicami, če bo kdo skušal prikazovati napačne podatke ali zavajal davčno upravo, da dokazati, koliko je nepremičnina vredna. Kot je bilo velikokrat rečeno, je ta davek nepošten, nepravičen, in prepričan sem, da bo najbolj prizadel spet tiste ljudi, ki so že zdaj na robu preživetja, pri čemer je mogoče stanovanje ali hiška, kjer živijo, še edino, kar jim je ostalo od dela iz preteklosti, zdaj jim boste pa še tukaj stopili za vrat. Tako da to je nesprejemljivo, in naš amandma je tukaj prav gotovo upravičen in bi ga bilo dobro sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Grill. Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za besedo. Zelo zanimivo je poslušati vse te razprave, ki gredo praktično v isto smer. Vsi ugotavljate, da je ta način, ki je do zdaj uveljavljen in ki je tudi v zakonu predviden, na nek način nekorekten, nepravilen in nepošten. Absolutno se strinjam s tem, zato tudi podpiram amandma, ki smo ga vložili, ki vseeno daje neko možnost, da v tem postopku nekdo dokaže oziroma skozi presojo pooblaščenega ocenjevalca tudi spremeni to vrednost nepremičnine. Če bi ta davek, kot vsi pravite, bil na nek način uveden tudi skozi to množično evidentiranje in bi vzel za osnovo kvečjemu kvadraturo teh nepremičnin, pa mogoče še parcele, na kateri leži, tako kot je to upoštevalo nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, bi lahko govorili o pravičnosti in enakih obdavčitvah oziroma o tem, da so vsi na enak način obremenjeni. V primeru, ko pa vzamemo še anketiranje, za katerega vsi vemo, da je bilo izvedeno v tem obdobju, pa v to lahko zelo dvomimo. Marsikateri objekt niti ni bil pregledan in je bil ocenjen samo po zunanjosti. Marsikateri podatki so bili dani zelo površno, največja žalost tega davka, ki ga bomo uvedli, je pa ta, da bodo najbolj udarjeni tisti, ki so najbolj pošteni. Upam, da se tukaj vsi strinjamo. Tisti, ki je pošteno prijavil vse posodobitve na svojem objektu, bo lahko za zelo star objekt plačal visoko ceno, navkljub temu, da je sosednji objekt lahko bolje obnovljen, dražji po neki cenitvi. Ampak če ta lastnik v fazi množičnega evidentiranja ni bil doma ali pa ni dal podatkov, ko ga je anketiranec spraševal, kaj je bilo posodobljeno v tem objektu, bo ta objekt lahko vizavi sosednjega tudi trikrat manj vreden. Če smatrate, da je to pošteno, je to zelo vprašljivo. Zadeva je zelo krivična v nekem smislu, zato bi bilo prav, da bi se uporabljal kriterij, kot je bil pri nadomestilu za uporabo stavbnega zemljišča, kjer se je objekt ovrednotilo glede na kvadraturo, glede na površine, glede na komunalne priključke, glede na lego v prostoru, ki jo ima in ki jo določa neka tržna vrednost, ne pa po vseh vlaganjih, ki so lahko zelo vprašljiva in ki jih nekdo skrije, nekdo jih prikaže, in sta dva v zelo neenakopravnem položaju. Če ne uvedemo niti tega, kar mi z amandmajem predlagamo, da ima nekdo možnost to vsaj na nek korekten način korigirati, potem je ta zakon tudi z vidika ustavnih pravic zelo vprašljiv. Prej je bilo govora tudi o tem, kako ta zakon omogoča, da se v nekem smislu odpusti neko davčno breme in se to vpiše na nepremično. To se je primerjalo z obremenitvami, ki jih občine plačujejo za ljudi, ki v domovih za upokojence ne morejo plačevati celotnega zneska. Vendar gre za dve zelo različni stvari. V dom upokojencev gre nekdo prostovoljno in se njegovi svojci odločijo, ali bodo plačevali ali ne bodo plačevali, in se tudi na ta način obvežejo s to obremenitvijo. V tem primeru gre za davek, ki je splošen, in gre za splošno "nacionalizacijo". Tako da tukaj ne mešati stvari, ne zavajati ljudi, ki nas poslušajo. V vsakem primeru je pa ta cenitev oziroma ta posplošena tržna vrednost na zelo trhlih nogah. Mislim, da je kolega Braniselj govoril tudi o tem, da je treba dati možnost, da se v zakonu in skozi izvajanje to popravlja. Vendar če ne bo naš amandma sprejet, to enostavno ne bo možno, kajti postopek pritožbe in reševanja te zadeve v naslednjem koraku je skozi to, kar je v zakonu predvideno, nemogoče. Mislim, da je prej bilo s strani kolegice Romane jasno opozorjeno na to, kako ta postopek lahko teče. Mislim, da je tudi kolega Šircelj opozoril, in ni možna pritožba na davčno odločbo, ampak nek zapleten postopek, ki pelje v to, da je treba druge stvari spreminjati. Mislim, da ga ni junaka v tej državi, ki bi se skozi ta postopek lahko uspešno prebil. Zato še enkrat opozarjam na to, da sta postopek in ta ureditev, kot je sedaj v predlaganem zakonu, absolutno nepravična, tudi ustavno sporna, in mora se vgraditi varovalka, ki daje možnost vsakemu lastniku nepremičnine, da to tudi v postopku dokaže.
Hvala lepa. K besedi se je javila še državna sekretarka. Izvolite, gospa Mateja Vraničar.
Hvala lepa. Rada bi se odzvala na nekatera vprašanja, ki so mi bila zastavljena. Zastavljena so bila vprašanja v povezavi s 5. in 14. členom, zato upam, da mi boste oprostili, če bom razpravljala tudi o 14. in ne samo o 5. členu. Osnovno izhodišče zakona je, da je davčna osnova določena z metodo množičnega vrednotenja, kot je opredeljena z Zakonom o množičnem vrednotenju nepremičnin. Na ta način je vsaki nepremičnini pripisana posplošena tržna vrednost te nepremičnine in ne individualna tržna vrednost. Individualna tržna vrednost se lahko skozi čas zelo spreminja. Predlagateljem amandmaja bi zato nazaj zastavila vprašanje: če naj se upošteva individualna tržna vrednost posamezne nepremičnine pri določitvi davčne osnove, v katerem obdobju, na kateri dan? Za posplošeno tržno vrednost vemo, da se upošteva tista, ki je pripisana nepremičnini na dan 1. januarja tistega leta, za katero se davek odmerja. Ta posplošena tržna vrednost je pravičnejša z vidika določitve davčne obveznosti in transparentnejša zaradi tega, ker je za vse nepremičnine enake vrste, vse enakovrstne nepremičnine, stanovanjske, poslovne, industrijske in tako naprej, določena po enaki metodologiji, medtem ko pri individualnih cenitvah to ni nujno. Posplošena tržna vrednost ni določena na nek arbitraren način, ki si ga je izmislil nek državni uradnik, ki nima nič boljšega v tistem trenutku za početi, ampak temelji na podrobnih izračunih, na analizi dejanskih podatkov na trgu nepremičnin, in je odvisna od dveh ključnih elementov oziroma od dveh ključnih vprašanj. Eno je sama metoda oziroma metodologija, po kateri se za posamezne vrste nepremičnin vrednost izračuna. Če povem drugače, pomemben je model, po katerem se za posamezno nepremičnino določi vrednost. V drugo skupino elementov, ki so pomembni za določitev posplošene tržne vrednosti, pa sodijo vhodni podatki, ki se uporabijo za izračun po modelu. Če je model določen z zakonom oziroma podzakonskim aktom, ki je sprejet na podlagi Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin, pa je za korektnost podatkov, ki se uporabijo pri matematičnem izračunu, odgovoren lastnik oziroma tisti državni organ, ki mora posamezne podatke o nepremičnini, kot je, na primer, dejanska raba pri kmetijskih zemljiščih, sporočati v register nepremičnin. Anomalije pri vrednotenju, ki so bile omenjene, v veliki meri izvirajo iz tega drugega seta okoliščin, ki vplivajo na določitev posplošene tržne vrednosti. Kot je bilo že omenjeno, je bil Zakon o množičnem vrednotenju nepremičnin sprejet v letu 2006, nato pa so bili sprejeti podzakonski akti, ki so določili modele in metodologijo za izračun posameznih posplošenih tržnih vrednosti. V letu 2010 je Geodetska uprava poslala vsem lastnikom nepremičnin informativni izračun o pripisu posplošene tržne vrednosti. Takrat je prvič završalo med lastniki nepremičnin, in marsikdo se je na podlagi takrat pridobljenih podatkov odločil, da je zadevo na Geodetski upravi preveril in popravil, marsikdo pa ne. Na podlagi pripomb, ki jih je Geodetska uprava dobila v času tega informativnega izračuna, je Geodetska uprava popravila oziroma spremenila modele za vrednotenje kmetijskih in gozdnih zemljišč, ker je bilo evidentno, da je model sam po sebi vseboval določene nelogičnosti, ki so rezultirale v nepravilnih vrednostih. Razprave, ki smo jih imeli ob pripravi tega zakona, so pokazale, da je po spremembi metodologije prišlo do znatnega znižanja vrednosti kmetijskih in gozdnih zemljišč in tudi zbližanja med dejanskimi vrednostmi in posplošenimi tržnimi vrednostmi. Zakon o množičnem vrednotenju nepremičnin med drugim določa tudi, da mora Geodetska uprava stalno spremljati dogajanje na trgu nepremičnin in prilagajati posplošeno tržno vrednost, pri čemer mora popraviti posplošeno tržno vrednost nepremičninam, kot je zapisana v registru nepremičnin, če pride do 10-odstotne spremembe na trgu nepremičnin. To se je zgodilo v letošnjem letu, in zaradi tega, zaradi zakonske določbe je Geodetska uprava v letošnjem septembru popravila posplošeno tržno vrednost pri posameznih nepremičninah. Največja odstopanja so bila ugotovljena pri stanovanjskih nepremičninah. Vprašana sem bila tudi, kdo bo odločal o pritožbi in zakaj poseben način odločanja o pritožbi. Podrobneje bomo o tem lahko govorili pri obravnavi 14. člena, ampak v tem trenutku naj povem samo to, da je za odločanje o pritožbi zoper davčno odločbo pristojna davčna uprava oziroma drugostopenjski organ za odločanje v upravnem postopku na drugi stopnji pri Ministrstvu za finance. Poseben postopek je oblikovan v tem zakonu zato, da bo lahko davčni organ kot upravni organ prve stopnje razrešil večino morebitnih pritožb na račun posplošene tržne vrednosti nepremičnine. Davčni zavezanec ne bo poslan od enega organa do drugega. Davčni zavezanec bo v kontaktu in bo vložil pritožbo pri davčnem organu, kot je to normalno v vseh davčnih postopkih, zaradi jasnosti pa je vnaprej določeno, kako mora davčni organ postopati, če se posamezni del pritožbe nanaša na posplošeno tržno vrednost oziroma na elemente, ki so bili pri posplošeni tržni vrednosti upoštevani. Normalno je že po Zakonu o splošnem upravnem postopku, da če upravni organ naleti na neko vprašanje, na katerega bi lahko v konkretnem primeru sam odločil, lahko zahteva od tistega upravnega organa, ki je dejansko pristojen za razrešitev tega predhodnega vprašanja, da on to razreši. V tem primeru se nam zdi izredno pomembno, da davčni organ ne odloča sam o tem, ali so bile napake pri množičnem vrednotenju ali ne, ampak da to prepusti Geodetski upravi, in samo temu je namenjena posebna določba v tem zakonu glede samega postopka pritožbe, ki pa v nobenem primeru ne vpliva na pravico zavezanca, da se lahko pritoži zoper vse elemente davčne odločbe in da je davčni organ tisti, ki bo o tej pritožbi odločil v odnosu do davčnega zavezanca, pri čemer, ko rečem v tem kontekstu davčni organ, imam v mislih tudi organ druge stopnje, ki ni umeščen v davčno upravo, ampak v Ministrstvo za finance. Hvala.
Hvala. Najprej replika gospoda Širclja, potem bo pa še priložnost za nov krog razprav.
Hvala lepa. Najprej tole. V dveh minutah sta bila izrečena dva stavka. Prvi stavek, glede pritožb je bilo izrečeno, da se bo davčni zavezanec lahko pritožil na elemente, ki določajo davčno osnovo. In drugo, da se bo lahko pritožil na koncu – to ste zdaj izrekli, gospa državna sekretarka – na vse elemente, kar pomeni elemente, kako je določena davčna osnova oziroma posplošena tržna vrednost, ne pa na samo davčno osnovo, kjer bi dokazoval drugačno davčno osnovo, pri čemer bi rekel: moja davčna osnova je drugačna. Že na začetku ste postavili vprašanje, ker tukaj se te zadeve prepletajo, in sicer vprašanje: če je individualna tržna vrednost, na kateri dan naj bi bila ta individualna vrednost določena? Gospa državna sekretarka, v Slovenski demokratski stranki predlagamo, in ravno tako v Slovenski ljudski stranki predlagajo, da je individualno tržno vrednost možno uporabljati v pritožbenem postopku, kar zdaj ni možno, kar pomeni, da bo z individualno cenitvijo davčni zavezanec dokazoval, da je posplošena tržna vrednost napačna. Za to gre. Tukaj ne gre za to, da bomo mi rekli, da je davčna osnova tržna vrednost, potem se pa reče: tržna vrednost je določena na takšen način, na kakršnekoli način lahko rečemo. Tukaj, še enkrat, se bo lahko davčni zavezanec pritožil na elemente in ne bo mogel dokazovati svoj prav z individualno cenitvijo, morda na sodišču, morda nekje drugje in tako naprej, ampak ti elementi bodo pa potem romali na Gurs, iz Gursa na Durs in tako naprej. Za to gre. Zaradi tega sploh ni vprašanje, na kateri dan. Lahko vam povem – na najnovejši datum. Če bo nekdo dobil davčno odločbo 30. 5., davek pa bo moral plačati do 30. 6., bo lahko s cenitvijo na dan 15. 6. istega leta dokazoval drugačno davčno osnovo v samem zakonu, v samem postopku na podlagi Zakona o davčnem postopku. Tukaj sploh ni nobenega vprašanja – novejša cenitev, ne za nazaj, ampak v teh primerih velja najnovejša cenitev. Lahko bo dokazoval tudi s sliko, lahko bo dokazoval tudi s pričami, lahko bo dokazoval z vsemi elementi, ki so zagotovljeni v okviru Zakona o davčnem postopku in dajejo davčnemu zavezancu pravno varnost, večjo pravno varnost, kot jo bo imel sedaj, ko se bo pritoževal na elemente. Zanima me, koliko ljudi tukaj ve, kateri so ti elementi, ki so določeni v skladu s podzakonskimi predpisi po Zakonu o množičnem vrednotenju nepremičnin in ne vem katerimi še, in so se tako ali tako menjali, podzakonski predpisi in ti elementi. V zadnjih 6, 7 letih so se menjali, so se spreminjali. O tem govorim, in zdaj sem vam tudi povedal, na kateri dan – z najnovejšo cenitvijo, ki jo bo prinesel. Vsekakor novejšo, kot je datum množičnega vrednotenja. O tem govorimo, in govorimo v primeru, da se bo davčni zavezanec pritožil na odločbo, na davek. To ni vprašanje samo davčne osnove, to je prvovrstno vprašanje človekovih pravic v okviru davčnega postopka.
Hvala lepa, gospod Šircelj. Želi še kdo razpravljati o tem členu? Vidim samo gospoda Pogačnika, da se je prijavil. Izvolite, gospod Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Glede na vse pomanjkljivosti in slabosti, ki jih ta zakon prinaša, mislim, da je nujno, da se ta amandma Slovenske demokratske stranke potrdi oziroma sprejme. Verjetno je neka osnovna pravica vsakega, da ima možnost ugovora na neko stvar, in tukaj gre za določen del zavajanja, da lastnik nepremičnine lahko poda ugovor na Gurs. Res ga lahko poda, ne more pa oporekati sami ceni, ampak lahko oporeka samo vhodnim parametrom. Mislim, da je to tudi ena izmed, bi rekel, splošnih ustavnih pravic, in v primeru, da ta naš amandma ne bo sprejet, sem mnenja, da obstaja kar precejšnja možnost, da ta zakon prav zaradi te določbe roma na Ustavno sodišče in da bo Ustavno sodišče odločilo, da je ta zakon neustaven. Res ne vidim razloga, zakaj takšna bojazen tudi državne sekretarke, Ministrstva za finance. Poglejte, saj je vsako cenitev treba plačati, in mislim, da se zaradi brezzveznih zadev posamezni lastnik nepremičnine ne bo odločil, da bo iz takšnega ali drugačnega razloga zgolj nagajal, in da bo prišlo teh ugovorov na cenitve milijon ali pa pol milijona, ampak glede na izkušnje, ki jih imamo s tem vrednotenjem, smo si verjetno enotnega mnenja, da tukaj obstaja vrsta anomalij. Tisti, ki ocenjuje, da njegova vrednost ni prava – mislim, da mu moramo dati možnost, da oporeka tej ceni. Saj ji ne bo oporekal sam. Vemo, v zakonu je amandma, ki smo ga predlagali, da mora iti to s pooblaščenim cenilcem. Vemo, da tukaj obstajajo neki standardi in metodologije, in mislim, da se bo več škode naredilo s tem, da bo potem post festum prihajalo do nekih pritožb, da bosta Durs in Gurs nekaj med seboj usklajevala, in da bo tukaj prišlo do več zapletov, kakor da bi dali možnost, odprli, da vsak, ki ocenjuje, da je njegova cena nepravilna, lahko preko pooblaščenega cenilca to zadevo osporava. Mislim, da bi koalicija morala ta naš amandma potrditi oziroma sprejeti. In res ne vidim razloga, mislim, da je strah Ministrstva za finance, da bo množica teh pritožb in da zaradi tega ta zakon ne bo imel takšnega efekta, priliva v proračun, neupravičen. Glede na izkušnje – in mislim, da je bila tudi razprava na odboru za finance zelo konstruktivna, in vsi, ki so bili na odboru za finance prisotni kot neki davčni strokovnjaki, ta naš amandma absolutno podpirajo. Mislim, da je to osnovna pravica, da nekdo lahko poda ugovor na neko cenitev. Danes ga ne moreš dati na Gurs, nikamor. Lahko daš na vhodne parametre, kar pomeni, da rečeš, da se trije kvadratni metri ne ujemajo, pa da nimaš klime v stanovanju ali v hiši, kot so jo oni dali. Tu je problem. Mislim, da s sprejetjem tega zakona ne ogrožamo prihodkov v proračun, bomo pa zadevo sigurno postavili na bolj realna tla in bomo slab, pomanjkljiv zakon, ki ga je pripravila ta vlada, mogoče vsaj v enem trenutku izboljšali.Osebno ocenjujem, da obstaja veliko tveganje, da bo Ustavno sodišče odločilo, da je ta zakon protiustaven. Hvala.
Hvala lepa, gospod Pogačnik. Samo v informacijo bi vsem razpravljavcem rada povedala, da imamo še 15 odprtih členov, da zdaj razpravljamo o 5. členu in dveh amandmajih. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati k 5. členu. Izvolite, gospod Meh.
Če preberem 5. člen: "Davčna osnova je posplošena tržna vrednost nepremičnine, ugotovljena s predpisi o množičnem vrednotenju nepremičnin in pripisana nepremičnini v registru nepremičnin 1. januarja leta, za katero se odmerja davek," in amandma: "ki jo oceni pooblaščeni ocenjevalec vrednosti nepremičnin". Takšnega amandmaja ne morem sprejeti in ga ne bom podprl zato, ker ta amandma pomeni, da ni merodajno množično vrednotenje, ampak cenilec, pooblaščeni ocenjevalec vrednosti nepremičnin. To je nesprejemljivo. Če rečem, da je v državi milijon nepremičnin, pa jih je najbrž več, in če izračunamo, koliko stane ena cenitev – 250 evrov, 150, 300 evrov? Znate izračunati, kakšna vrednost je to? Zaradi vsega tega nikjer ne piše, da je to zaradi pritožbe, kar ste govorili. Piše točno tako, če preberete 5. člen, vejico in zraven amandma – točno to, kar sem rekel. Osebno lahko rečem, da je množično vrednotenje na kakšnih tisoč, 2 tisoč evrov razlike od tistega, kar je nazadnje, pred zelo kratkim časom ocenil cenilec, pooblaščeni ocenjevalec vrednosti nepremičnin – se pravi, da to kar drži. Še nekaj bi rad rekel. Ko sem poskušal dobiti informacije o posamezni nepremičnini, o vsem tem, kar se dogaja, so mi zelo jasno povedali, da sem odgovoren za to, da so podatki o mojih nepremičninah natančno in točno popisani, in da je to moja odgovornost. Tako da, gospe in gospodje, tega amandmaja ne podpiram.
Hvala lepa, gospod Meh. Izvolite besedo, gospod Vizjak.
Spoštovani! Davčna osnova je ključna, in problem je, če vliva občutek krivice. Iz številnih dopisov, ki smo jih dobili, bodoči davčni zavezanci več kot upravičeno opozarjajo na krivice, ki jih zna ta zakon s to posplošeno tržno vrednostjo povzročiti. Na isti ulici v istem kraju imamo sosede, pri čemer ima nekdo vilo, nekdo skromno hišo, in je tista vila ocenjena na pol manj kot tista hiša. Zakaj? Samo en razlog je. Zato, ker je tisti, ki ima vilo, vedel, zakaj je anketa in zakaj se popisujejo nepremičnine, in je lagal. Lagal je, kdaj so obnavljali hišo, lagal je o kvadraturi, lagal je o obnovah, o opremi, o marsičem, in je njegova posplošena tržna vrednost na isti lokaciji lahko nižja od nekoga, ki ima bistveno bolj skromno hišo in je povedal po pravici, kdaj je dejansko kaj obnovil, in ima zaradi tega ocenjeno nepremičnino na več. Imamo dva na primerljivi lokaciji, pri čemer je en lump, drugi pa je povprečen pošten Slovenec, in ta povprečen Slovenec bo dobil po glavi, ker bo zaradi te posplošene tržne vrednosti plačal višji davek kot tisti, ki je zavestno lagal v času popisa in ima zaradi tega neko podrtijo, čeprav je danes na slikah in ljudje na ulici vidijo, da temu ni tako. Sistem posplošene tržne vrednosti legalizira in nagrajuje te, ki so pred časom lagali. Zato je ta zadeva krivična, in zato je ta naš amandma več kot potreben.
Hvala lepa. Gospod Meh, replika.
Veste, jaz sem bil takrat na stavbi, ko je prišel tisti ocenjevalec vrednotenja tja. Fotografiral je, pregledal je, vse hiše je fotografiral, in je natančno ugotovil, kaj se je zgodilo. Ne verjamem, da so ljudje v principu nepošteni, verjamem pa, da se je med vrednotenjem nekaj let nazaj, leta 2009, 2008, takrat, ko je bilo to splošno vrednotenje, nekaj spremenilo. To moramo mi kot državljani prijaviti, to je naša državljanska dolžnost. Kdor tega ni naredil, kdor je lagal, tudi od tega ne bežim, tistega je treba zagrabiti. Imamo nekoga, ki bo to naredil. Zato bo to delala davčna uprava in še kdo, in bodo vse to naredili. V principu bi vaš amandma, še enkrat, pomenil to, da bi morali čisto za vsako nepremičnino imeti ocenjevalca. Tako piše in sem to prebral. Hvala lepa.
Replika na repliko ni možna. Gospod Vizjak, se boste javili v naslednjem krogu. Zdaj dajem besedo gospodu Pavlišiču.
Hvala za besedo. Omenjena je bila verjetno tista vila, katere sliko smo prej videli, in je ocenjena nerealno – ali pa katera druga vila, saj je vseeno. Ampak kako ta problem rešuje vaš amandma? Obstaja neka vila in vsi vemo, da je vredna, recimo, milijon, ocenjena je pa na 100 tisoč – kako to rešuje vaš amandma? Ali pričakujete, da bo ta lump, kot ste ga imenovali, pridobil cenitev cenilca po možnosti za milijon, jo odnesel na Durs in prosil: dajte me bolj obdavčiti. Saj ste sami rekli, da je lump, kajne, tako da tega ne bi pričakoval. Sprašujem vas, kako ta problem rešuje vaš amandma. Ne rešuje ga! Z lumpi imamo probleme tudi na marsikaterem drugem davčnem področju. Ta vlada je začela reševati ta problem na področju DDV in na področju ostalih davkov, in verjamem, da bo ustrezno reagirala tudi na področju tega novega davka, kajti tega se zavedamo. Zavedamo se pravičnosti tega, da je neka nepremičnina, ki je več vredna, ovrednotena manj, kar daje vtis nepravičnosti davka. Verjamem, da bomo ustrezno odreagirali na to zadevo. Če se vrnem še na debato, ki smo jo imeli, povezano s Poncijem in Pilatom, kako pošiljamo ljudi od Dursa na Gurs in obratno. Drugi odstavek 14. člena lepo pove, kaj je s tem. Vi bi pa poleg tega, da zavezanec vse uredi na Dursu, radi, da ga pošiljamo še k cenilcem. Temu mi odločno nasprotujemo. Želimo, da državljan lahko na popolnoma enostaven način uredi svojo zadevo, in uredil jo bo izključno na Dursu. Kaj bo Durs potem naprej delal s temi podatki, je pa stvar postopkov znotraj Dursa. Toliko. Hvala.
Hvala lepa, gospod Pavlišič. Izvolite, mag. Vizjak.
Hvala lepa. Del problema, ki ga omenjate, rešuje amandma k 10. členu, ki smo ga predlagali. Zato naslavljamo tudi ta problem, če se že nanj sklicujete. Reagiram pa na to, kajti popisovalci nepremičnin so zelo različno ravnali. Pri gospodu Mehu so očitno fotografirali hišo. Očitno niso mogli verjeti, da je ob takšnih izjavah, ki jih je dal, hiša takšna, kot so jo videli, zato so verjetno to fotografirali. Sam sem tudi sodeloval pri popisu. Tudi pri meni so zadevo popisovali in ni nihče nič fotografiral. In še nekaj, popisovali smo, ker je bil to poletni čas, zunaj na terasi, medtem ko sem govoril o obnovi instalacije, o vseh takih stvareh, ki jih nobena fotografija, sploh pa ne od zunaj, ne more prikazati. Želim povedati, da je bil tisti popis v bistveno večji korelaciji s tem, koliko smo tudi kaj po pravici povedali. Marsikdo je po pravici povedal, verjamem pa, da tisti z vilami, ki so dobro vedeli, zakaj se ta popis vrši, marsikdaj niso dali točnih podatkov – zato ta številna pisma, ki jih dobivamo, o očitnih odstopanjih od tega. Veste, če kaj boli slovenske državljane, je to krivica. Ta vaš zakon s temi nemogočimi rešitvami bo vpeljal v Slovenijo v nove in nove krivice, in to res boli. Prosimo vas, da vsaj s temi amandmaji delno te krivice popravimo.
Hvala lepa. Predlagam, da zaključimo razpravo k 5. členu. Prešli bi na 6. člen, ki določa stopnje in h kateremu imamo vloženih 5 amandmajev, in sicer SDS, NSi in tri amandmaje SLS. Predvidevam, da bo razprava potekala. Prijavite se, prosim. V prvem krogu so trije prijavljeni. Besedo ima Mateja Pučnik.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! 6. člena tega zakona v obliki, v kakršni je pred nami, nikakor ne morem podpreti, ker dodatno obremenjuje naše gospodarstvo, dodatno obremenjuje naše občine in slehernega državljana in državljanko Republike Slovenije, ki so lastniki nepremičnine. Zato bom podprla amandma opozicijskih strank, še posebej Slovenske demokratske stranke, ki govori o predvidenih nižjih davčnih stopnjah. Nobene nove obremenitve našega, že tako preobremenjenega gospodarstva ne morem podpreti, ker menim, da to ni pot v okrevanje gospodarstva in ni pot za pripravljanje in ustvarjanje novih delovnih mest. To nam sporočajo gospodarstveniki – še posebej so se na nas poslance obrnili s strani Obrtno-podjetniške zbornice –, ki opozarjajo in ocenjujejo, da so zaradi tega na novo napovedanega davka oziroma predvidene davčne stopnje 0,75 % za poslovne in industrijske objekte te davčne stopnje absolutno previsoke. Zaradi teh ocenjujejo, da bo moralo okoli 10 do 15 % obrtnikov in podjetnikov enostavno končati svojo dejavnost, da tega davka ne bodo zmogli plačati. V najslabšem primeru bodo svoje sedeže podjetij selili v sosednje države, v Avstrijo, na Hrvaško, v Srbijo, kjer imajo za podjetništvo in obrtnike očitno bolj prijazno okolje. Če se to zgodi, pomeni, da bo spet nekaj tisoč novih brezposelnih prijavljenih na zavodu za zaposlovanje. Pa ne samo obrtnikom in podjetnikom, tudi velikim gospodarskim družbam bo ta davek povzročil precej škode. Naj povem konkreten primer iz mojih krajev. Neka večja gospodarska družba, ki danes zaposluje več kot 2 tisoč ljudi, bo tega na novo preračunanega davka na nepremičnine po najvišji stopnji plačala vsaj 200 tisoč evrov več, kot so sedaj plačali nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Veste, koliko mora takšno veliko podjetje na letni ravni ustvariti več prometa, da s tem zneskom ne bi imelo težav? Pravijo, da 6 do 7 milijonov, kar bi bilo dobrodošlo, ampak v času te velike krize, v času našega nekonkurenčnega gospodarstva je to nemogoče pričakovati, kar pomeni, da bodo morali vzeti iz tistega fonda, kjer hranijo sredstva za nove investicije ali pa za novo zaposlovanje. Ta znesek 200 tisoč evrov več bi lahko pomenil 10 do 20 novih zaposlitev. Takšna je matematika v realnem svetu. Ta zakon oziroma ta člen jemlje tudi občinam, saj predvideva 0,5-odstotno obdavčitev tudi za javne zgradbe, ki so v občinski lasti. Nekaterim občinam bomo s tem vzeli tudi do 20 % občinskih sredstev, ki bi lahko bila namenjena investicijam in črpanju evropskih sredstev. Občine bodo sicer dobile tisti znesek, ki so ga sedaj pobrale v višini nadomestila za stavbno zemljišče, ampak skladno s tem bodo morale plačati tudi nepremičninski davek od šol, vrtcev, knjižnic, kulturnih domov. V času, ko se jim zmanjšuje tudi glavarina, ko se jim zmanjšuje tudi povprečnina – danes smo že govorili o jemanju sredstev za sofinanciranje investicij –, nekatere občine, predvsem manjše, periferne občine, takšnih dodatnih obremenitev enostavno ne bodo zmogle in se bodo znašle v hudih finančnih zagatah. Navsezadnje te nove stopnje obdavčitve jemljejo tudi našim državljankam in državljanom, in to celo dvakrat. Najprej posredno, skozi nižja sredstva za občine, o čemer sem ravno govorila, nato pa še skozi višji znesek za plačilo davka, višjega od dosedanjega nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Ti zneski bodo dvakrat, če ne trikrat višji. Danes smo s strani koalicijskih poslancev sicer slišali, da se naj ti zneski ne bi bistveno dvigovali in da se naj ne bi povišali. Seveda se strinjam, da se ne bi smeli, ampak se bojim in mislim, da se bodo. Vsaj tisti, ki so preverili, mislim, da to že vedo. Mnogi, ki danes živijo na minimumu, tega zneska enostavno ne bodo mogli plačati. Želim povedati tudi to, da so me dvakrat v poslanski pisarni obiskali naši starejši aktivni državljani, predstavniki društva upokojencev, in so mi na konkretnih primerih, z imeni in priimki, povedali, kdo vse tega davka ne bo zmogel plačati. Sicer se ponujajo tudi možnosti odloka plačila ali pa nižje plačilo oziroma postopno uvajanje tega davka, ampak vendarle bo ta davek treba enkrat plačati. Menim, da so te predvidene stopnje absolutno previsoke, da so nepravične in krivične, zato, kot sem že v začetku povedala, bom podprla amandmaje Slovenske demokratske stranke. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Franc Bogovič, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. S temi amandmaji k 6. členu poskušamo znižati ta pričakovanja od tega davka s 400 milijonov na okoli 200 milijonov, zato smo v tem amandmaju stopnje splošno znižali. Povečini gre za polovično znižanje. Večja znižanja smo naredili pri tem oziroma smo naprej povečali, da to pojasnim – smo naredili za nepremičnine, kjer so dejanska raba trgovski centri. V tem delu prihaja sedaj do te anomalije, da bodo trgovski centri, kjer se z relativno nizko vrednostjo opravi zelo dobra dejavnost, plačevali tudi po 4-krat, 6-krat manj, kot so doslej nadomestila za stavbno zemljišče. Znižujemo pa objekte, kmetijske stavbe in jih izenačujemo s stavbami, kjer prebivajo ljudje. Se pravi, da bi bila za kmetijstvo in za stanovanjske nepremičnine enaka stopnja. Prav tako pa, glede na to, da je za kmetijstvo ta davek izredno problematičen, s tem amandmajem umikamo obdavčitev na kmetijska zemljišča, kajti to, kar je v osnovnem predlogu, da bodo te obdavčitve sedaj v Sloveniji za 5-krat manj površin 5-krat večje kot v Avstriji, kaže na povsem nesprejemljivo davčno obremenitev. Prav tako mislimo, da je ta razlika med rezidenti in nerezidenti zelo problematična. V Sloveniji bomo zopet imeli kup nekih inšpektorjev, ki bodo skakali za ljudmi in kontrolirali, ker nič drugega ne znamo v Sloveniji početi. Namesto, da bi se ukvarjali z novo vrednostjo, bomo sedaj ugotavljali, ali so rezidenti, nerezidenti, ali so pogodbe točne, niso točne, in potem pride celo do takšnega paradoksa, da bodo otroci morali imeti s starši to najemno pogodbo, pri čemer bodo plačevali neke določene najemnine, v nasprotnem primeru bodo plačevali pa trikrat večje dajatve. Mislim, da bi bilo prav, da bi bile nepremičnine enotno obremenjene. Kar se tiče tretjega amandmaja k temu členu, pa se gre za črtanje šestega odstavka. Če bi črtali šesti odstavek, bi omogočali, da občine lahko zmanjšajo to stopnjo, tudi tiste, ki so prejemnice finančne izravnave. Če pogledate podrobno simulacijo, ki počasi končno prihaja tudi na klop opozicije, se jasno vidi, da bo ta zakon v prehodnem obdobju naredil to, da bodo predvsem podeželske občine z veliko površinami, tiste občine, ki imajo tudi veliko gozdov, na novo več obdavčene, predvsem pa bodo sedanja določila, ki so bila pri stavbnem zemljišču odvisna predvsem od komunalne opreme, ugasnila, in bo praktično to vrednotenje poseglo v te podeželske občine v celoti in bo ta skok plačevanja davščine iz nepremičnin poskočil v primerjavi z nadomestilom za stavbno zemljišče. Posledica tega zakona bo, da se bo v tem prehodnem obdobju na podeželju zbran denar prelival povečini v mestne občine. Mislim, da je to nesprejemljivo, in če bo tistim, katerim se bo denar prilival od drugod in ki nimajo finančne izravnave, dopuščeno, da lahko celo znižajo davčne stopnje, pa bodo tiste, ki bodo plačevale in iz podeželja polnile proračun zato, da bo šel denar v mesta, imele zato prepoved, ker finančno niso samostojne. Mislim, da kaže na eno anomalijo več, ki se nam je v tem nujnem postopku prikradla v ta zakon. Zato predlagam, da te amandmaje, ki smo jih tudi predložili in predstavili, podprete.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Hvala za besedo. Slovenci imamo mnoge dobre lastnosti, nekatere pa žal tudi slabe in vnebovpijoče. Med drugim smo nagnjeni k samomorom in samodestrukivnosti. Mislim, da je ta davek tudi eden izmed takšnih, ki bo pripomogel k samomoru oziroma k umoru gospodarstva na Slovenskem. Bom prebrala en stavek, ki mi ga je včeraj zapisala ena znanka iz Amerike, in mi piše o tem, koliko priložnosti je za sodelovanje s Slovenijo – preselila se je v Arizono, in zdaj mi to sporoča –, ker Arizona postaja nova Silicijeva dolina v Združenih državah Amerike, predvsem zato, ker je guvernerka precej znižala vse davke in se firme selijo v Arizono kot nore. To je še en primer, kako privabiti podjetja, kako imeti nova delovna mesta, nove vplačnike davkov in tako naprej. S temi dodatnimi davki, ki obremenjujejo gospodarstvo, delamo prav obratno – kako bomo izgnali podjetja, kako bomo odvzeli kmetom možnost za obdelovanje svojih kmetij in tako naprej. Nova Slovenija je predlagala znižanje davčnih stopenj, tako kot že nekatere druge opozicijske stranke, tako za poslovne, gospodarske objekte kot tudi za kmetijske objekte. Pa ti objekti niso luksuz! Te objekte potrebujejo gospodarstveniki, kmetje za to, da lažje delajo, zato, da preživijo sebe, svojo družino, in zato, da vplačajo prispevke in davke. Prej smo govorili, koliko napak je pri vrednotenju različnih objektov in stavb. Tudi sama jih kar nekaj poznam, od tega, da je majhen kozolček v Ljubljani vreden 300 tisoč evrov, do tega, da je hiša v Prekmurju vredna tisoč evrov, pa še veliko drugih anomalij. Če sem do sedaj srečevala podjetnike, ki so se jezili nad tem, kako zapletene postopke imamo v Sloveniji, da pridejo do dovoljenja, da lahko razširijo svoje podjetje, in na ta način pridobijo nova delovna mesta, sedaj srečujem podjetnike, ki pravijo: hvala bogu, da nisem dobil dovoljenja, da bi razširil zato, ker bom zdaj moral plačati samo še več davka. Srečujem kmete, ki pravijo: komaj sem se s sinom dogovoril, da bo prevzel kmetijo, zdaj pa pravi, da ne bo, ker ne bo plačeval tako visokih davkov. Kaj smo s tem naredili? Razmišljamo zelo kratkoročno, samo, kako bomo drugo leto zapolnili to vrzel, ne pa, kako bomo dobili nova delovna mesta, kako bomo dobili svež denar, da bomo lahko plačali obresti, da bomo lahko zapolnili tisto luknjo, ki jo imamo. Zelo kratkoročno razmišljanje. Pred leti, ko sem bila v Luksemburgu, so mi isto zgodbo povedali. Ko je bil Luksemburg v največji krizi, so znižali davke. Takrat so prišli vlagatelji, in Luksemburg je postal ena najbogatejših držav v Evropi. Če se pelješ skozi Luksemburg, vsi, ki se vozijo tam ali pa živijo v bližini, tankajo v Luksemburgu, ker so tam najnižje trošarine. Mi imamo visoke cene zato, da ja ne bi kakšen tovornjak, ki pelje skozi Slovenijo, tankal pri nas, ampak raje kje drugje. Naše odločitve so zelo kratkega daha, imajo pa slabe dolgoročne posledice. Zato smo v Novi Sloveniji predlagali znižanje davčnih stopenj za gospodarske, poslovne objekte, za kmetijske objekte, ker to ni luksuz, to ni bogastvo, ampak enostavno potreba, da lažje delamo.
Hvala lepa. Gospa Vraničar, izvolite.
Hvala lepa. V zvezi z vloženimi amandmaji bi rada pojasnila oziroma povedala, kakšne finančne posledice posamezni amandma prinaša. Mislim, da je to pomemben podatek, ki ga je treba imeti pred očmi. Po trenutno veljavni zakonodaji od nadomestila za uporabo stavbnih zemljišč občine zberejo 192 milijonov evrov. Če upoštevamo še vse ostale dajatve, ki se s tem zakonom nadomeščajo, so prihodki občin tam okoli 200 milijonov evrov, nekoliko več. Z zakonom, tako kot je predlagan, in če ne upoštevam prehodnega obdobja, ko se davčna osnova za stanovanjske nepremičnine v letih 2014 in 2015 nekoliko znižuje, naj bi poleg teh 192 milijonov evrov, kolikor jih zberejo občine iz naslova NUSZ, na ravni države zbrali še dodatnih 202 milijona evrov. Če pogledamo, kaj pomenijo posamezni vloženi amandmaji, ki znižujejo davčne stopnje. Amandma Poslanske skupine SDS po izračunih, narejenih na enakih podlagah, na katerih smo pripravljali izračune za predlog zakona, pomeni, da se bo pobralo 98,3 milijona evrov davka, za skoraj sto milijonov manj, kot se nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča pobere danes. V tem primeru državni proračun ne bi dobil dodatnega prihodka, ampak bi moral iz drugih virov občinam zagotoviti še dodatnih sto milijonov evrov. Predlog amandmaja, ki ga predlaga Poslanska skupina Nove Slovenije, pomeni, da bi s predlaganimi stopnjami na ravni države zbrali 263 milijonov evrov, več, kot je obstoječa obremenitev oziroma obstoječi izplen nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, pa vendar še vedno 130 milijonov manj, kot je predvideno s predlogom zakona. Po predlogu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke pa bi prihodki iz tako oblikovanih davčnih stopenj znašali nekaj manj kot obstoječe nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, to je 189 milijonov 600 tisoč evrov oziroma 204 milijone evrov manj, kot je po predlogu zakona. Ti podatki kažejo, da s predlaganimi amandmaji ne dosežemo enega od ključnih ciljev, zaradi katerih je Vlada predlog zakona predlagala v obravnavo. V zvezi z opozorili v dosedanji razpravi glede enormnih povečanj davčne obremenitve je treba povedati, da v okviru veljavne zakonodaje občine same določajo višino nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, zaradi česar je obremenitev med občinami zelo različna. V posameznih občinah je relativno visoka, v drugih občinah zelo nizka. Če želimo doseči cilj poenotenja obremenitve v državi, potem je neminovno, da pride v določenih primerih do povišanja obremenitve, v drugih primerih pa do znižanja. Vendar, kot sem omenila že v uvodu v to razpravo, če pogledamo trenutno obremenitev gospodarstva na industrijskih in poslovnih nepremičninah, je trenutna povprečna obremenitev 0,75 % od vrednosti, in tudi po predlogu zakona je za te nepremičnine predvidena enaka vrednost. Ne moremo pa, kot sem že rekla, zanikati, da tudi ta davčna stopnja pomeni za določene subjekte določeno povišanje obremenitve, za druge pa razbremenitev, lahko kar obsežno. V zvezi z ostalimi amandmaji, ki so predlagani v povezavi s 6. členom, pa bi rada omenila samo to, da gre pri šestem odstavku 6. člena, ki govori o omejitvah za občine oziroma jim prepoveduje, da bi dobivale finančno izravnavo, če želijo zmanjšati stopnje davka na nepremičnine na svojem območju, za določbo, ki bo stopila v veljavo in ki jo bo mogoče uveljaviti šele po poteku 3-letnega prehodnega obdobja. Še enkrat poudarjam, 3-letno prehodno obdobje je bilo dogovorjeno z občinami oziroma z njihovimi združenji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k 6. členu? Očitno želijo razpravljati še mnogi, zato imate možnost za prijavo. Imamo 11 prijavljenih razpravljavcev. Prvi je na vrsti gospod Jožef Kunič.
Hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Ne bom podprl takšnih amandmajev, ki bistveno znižujejo prihodke, ki bi jih ta davek dal. Spomnimo se, zakaj ta davek. Zato, ker moramo prihodke in odhodke proračuna počasi izenačevati. Ne moremo več prenašati tako velikega proračunskega deficita. Omenjen je bil Luksemburg. Lahko bi omenjali tudi kneževino Monako in še kakšno državo, v kateri so ob uravnovešenem proračunu, ki je bil uravnovešen iz popolnoma drugačnih virov, lahko zniževali davke in prišli na dubajske ali monaške davke, ki so praktično blizu ničle. Ob tem se pa postavlja vprašanje, kaj bi prinesli takšni amandmaji, ki bi znižali prihodke. Če hočemo proračun izenačiti, moramo odhodke zmanjševati, kajti dodatno zadolževanje pod takimi pogoji, kot smo ugotovili, ni dobro. Na prvi pogled se zdi, in se je tudi evropskim in svetovnim strokovnjakom zdelo, da bo najbolj učinkovito rezanje na odhodkih – zniževati javno porabo, kar niso samo stroški javnih služb, ampak tudi zdravstva, šolstva, pokojnin in tako dalje. To politiko je Evropska unija skupaj z IMF predlagala nekaterim državam. Izkazala se je za katastrofalno. Potem so bile narejene študije. To je bilo danes že omenjeno. Ena od študij, ki jo je Evropska komisija naročila, je lepo povedala, da če znižamo odhodke, potem pade družbeni proizvod vsaj za 1,1 %, če pa zvišamo davke, pa pade samo za 0,5. To velja za srednje velike države ali pa za večje države EU in v pogojih EU, ne neke ameriške zvezne države, ampak v pogojih EU, kjer veljajo medsebojne interakcije. To, kar nekateri predlagajo, zniževanje prihodkov, direktno pomeni večji padec BDP, kot bi sicer bil. Naj omenim, da ta davek v Sloveniji dolgo časa rojevamo, če smem temu tako reči. Že pokojni dr. Bajuk je o njem večkrat govoril in razpravljal. Mnogi, ki so se imeli za pogumne, niso imeli tega poguma, da bi ga vpeljali. Vsakdo se je zavedal, in tudi mi se zavedamo, da ko tak davek vpeljemo, rešitve ne bodo idealne, pa če jih še tako razmišljamo, pa če si vzamemo kolikor časa hočete. Tisti, ki imamo nekaj življenjske kilometrine, vemo, da življenje piše svoja pravila. Ta zakon bo hočeš nočeš treba prilagajati življenjskim pogojem tako, da bo postal sprejemljiv, kot je postal sprejemljiv v nekaterih državah, ki ga že dolgo imajo. Vedeti pa moramo, da je to davek na kapital. In kapital naj bi v kapitalizmu nosil dohodke, nosil profit. Socialistična miselnost je, da delo nosi profit, tako je. Kapital nosi profit in zato je v kapitalističnih državah – res je, ne mi zameriti gospod Pojbič – kapital obdavčen. To so dejstva, in sprašujemo se, kdo bo nosil največje breme. Vedno se bo žal našlo nekaj socialnih problemov, in upam, da jih bomo s časom tudi rešili, ampak dejstvo je, da bodo največje breme nosili tisti, ki imajo največ nepremičnin. Najbolj bodo prizadeti ne tisti, ki imajo največ nepremičnin, ampak ki imajo največ nepremičnin, od katerih pa ne proizvajajo in ne delajo nobenega profita, nobenega dohodka. To je žal resnica in to je treba razumeti. Ima pa ta davek po mojem nekaj pozitivnih učinkov. Prvič, vsaj načelno oziroma v veliki meri izenačuje davščine, način obračunavanja davkov po celi Sloveniji. Po njem ni več občin, ki bi bile posebej izvzete. Seveda so razlike glede na oceno tržnih vrednosti in tako dalje, ampak ni več občina tista, ki v tem v celoti in popolnosti odloča. Mislim, da je to zelo pomembno. Drugo, kar se mi zdi pa sploh pomembno za Slovenijo, pa je odnos do nepremičnin. Ta davek tega odnosa ne bo rešil, bo pa prispeval k temu, da bo odnos do nepremičnin nekoliko drugačen. Poznam kar nekaj družin, ki imajo gozdove, pa nikoli še stopili niso v njih. Vem za kar nekaj ljudi, ki imajo hiše, ki so jih preprosto zapustili. Za vsem tem stojijo imena in priimki. Pojdite po nekaterih blokih po Ljubljani in boste videli, kako se z nepremičnino, s skupno lastnino ponekod ravna. Mislim, da je poleg modernizacije davčnega sistema, ki ga ta davek po mojem trdnem prepričanju nosi, treba upoštevati še nekatere druge pozitivne učinke, jasno pa je, da ga bo treba v marsičem prilagoditi. Nisem pa prepričan, da bodo vse prilagoditve, ki so danes predlagane, takšne, da jih zdaj nekaj časa ne bo treba. Ne verjamem. Mislim, da bo takoj življenje pisalo, kot sem že rekel, svoja pravila in bo treba aktivno delati na tem – na različnem vrednotenju, na različnih osnovah in tako dalje. Pri davku bom glasoval za. Ne bom podprl amandmajev, ki bi bistveno zniževali učinke tega davka. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Kunič. Na vrsti je gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Škoda, da imam malo časa, zato bom moral biti kratek in telegrafski. Davek pomeni daviti ali pomeni polom politike. Danes je črni dan za to državo, ker sprejemamo davek na nepremičnine, ker bosta dva veta, na dohodnino in bančništvo, ker je proračun – vse skupaj je katastrofa. Sprejemati samo davke v krizi – to se ne dela v normalni državi, dela se pa tukaj. Kapital je profit. Kakšen profit so kmetijski objekti, kakšen profit so zapuščene kmetije? Zakaj so kmetijski objekti prazni? Zakaj so kmetije zapuščene? Zakaj so mladi morali oditi? Zato, ker se enostavno ni dalo preživeti. Tistega, ki ima luksuzne jahte in tako dalje, se davek na nepremičnine sploh ne tiče. Ko so v DeSUS govorili, da bi obdavčili bogate, jih niste poslušali, ker so to vaši klienti, vaši volivci, in jasno takšnih vi ne boste. Govorite o tem, da lastniki gozdov še niso bili v gozdovih, jaz pa poznam državljanke in državljane Republike Slovenije, ki nemoteno hodijo po privatnih gozdovih. S tem davkom omejujete lastniško funkcijo, davek pa jim dajete. Da stopim direktno k 6. členu in črtanju šestega odstavka. V petem odstavku pravi, da občine lahko dvigujejo ali znižujejo stopnjo. Ni res, tukaj notri ste napisali čisto laž. Dokazal vam bom, da lažete, za majhne podeželske občine. Zato predlagamo črtanje šestega odstavka. Če se to ne zgodi, peti ne velja. Da me boste slišali, zakaj. Eni izrazito kmetijski občini v Slovenskih goricah, ki je znana po proizvodnji grozdja, Juršinci, danes pobere 49 tisoč evrov. Z vašim davkom bo pobrala 198 tisoč. Juršinčani, poslušajte, imeli ste 50 tisoč evrov davka, s to vladno koalicijo dobite 200 tisoč. To pomeni 4-krat več! Vsak Juršinčan se naj prime za žep! Še nekaj, občina ne bo imela možnosti, če ta amandma ne bo sprejet, znižati stopnje. V petem odstavku piše, da ne bo imela možnosti, ker če bi znižala, bi izgubila občina 50 tisoč evrov finančne izravnave. Komu pa gredo te finančne izravnave? Eni bogi, siromašni občini, ki se ji reče občina glavnega mesta Republike Slovenije, Ljubljana. Ta bo dobila 7 milijonov 600 tisoč. Ukradli ste gasilcem in dali Ljubljani, kradete podeželju in dajete Ljubljani! To je vaša politika, to je zakon o nepremičninah! Sram me je! Ne bom ga podprl!
Hvala lepa, gospod Pukšič. Na vrsti je gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Amandma, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, bom podprl predvsem zaradi tega, ker znižuje davčne stopnje. Danes je bilo veliko povedanega, veliko slišanega na to temo. Dejstvo je, da danes v Sloveniji nihče več ne more in ne vzdrži tega pritiska, teh novih davkov, ki jih pripisuje ta vlada in sprejema ta vladna koalicija. Dejstvo je, da bi s tem amandmajem, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, vsaj do neke točke omilili te odločitve, ki so zapisane v tem zakonu o nepremičninah. Poleg vsega tega ne morem mimo tega, da ne bi še ene pomembne stvari poudaril. Poglejte, česa se je lotila ta vlada in ta vladna koalicija. Obdavčila je tudi humanitarne organizacije. Obdavčila je Rdeči križ z 0,5-odstotno stopnjo in vse humanitarne organizacije. Ali je ta vlada oziroma ta vladna koalicija sploh na realnih temeljih? V tem trenutku, ko je socialna slika v tej državi takšna, kakršna je, ko se ljudje praktično iz meseca v mesec več ne morejo preživljati, ko vidite, da so kolone tam, kjer je stacioniran Rdeči križ, ko te organizacije praktično niso več sposobne spravljati skupaj denarja, da bi lahko ustrezno suportirale te ljudi, ki nimajo za preživetje, si je ta vlada in ta vladna koalicija dovolila obdavčiti še humanitarne organizacije. Danes ste vsi poslanci in poslanke in tudi Vlada v Državni zbor dobili pismo, ki ga je poslal Rdeči križ. Med drugim je v enem odstavku zapisano naslednje: "Današnji krizni časi nas namreč postavljajo v vedno težji položaj. Na eni strani vedno manj sredstev iz vseh virov financiranja, po drugi strani pa poglabljanje socialnih stisk ljudi. V Sloveniji se je število prejemnikov materialne pomoči v obliki prehrambnih izdelkov Rdečega križa Slovenije od leta 2008, ko smo se začeli soočati z recesijo, do 2012 povečalo za več kot 44 tisoč oseb. V letu 2012 je tako Rdeči križ Slovenije s hrano pomagal 150 tisoč 186 socialno ogroženim posameznikom." To so številke, ki vas morajo skrbeti, ki so neverjetne! Ko sem to prebral, skoraj nisem mogel verjeti, da živim v takšni državi in da sem član Državnega zbora, ki na tak način vodi to politiko. Ampak jaz in Slovenska demokratska stranka hvala bogu razmišljamo v drugačni smeri in smo se tudi, ko smo vodili to državo, lotili upravljanja te države na povsem drugačen način. Na koncu je še zapisano: "Od začetka leta do konca oktobra 2013 je Rdeči križ Slovenije razdelil 2 tisoč 400 ton hrane in 105 ton pralnega praška." Ta vlada in ta vladna koalicija si je dovolila obdavčiti tudi te humanitarne organizacije. Ali vas res ni sram?! Ali lahko to, da ne bom rekel, da se ne bom grdo izrazil – ali lahko to absorbirate?! Dragi kolegi in kolegice v koaliciji, tukaj imamo Socialne demokrate, ki govorijo o socialni politiki, ki govorijo, da se borijo za socialno vzdržnost, za socialno pravičnost, gospo Bratušek, ko je nastopala in govorila o proračunu in tako dalje. Lepo vas prosim! Poglejte se, poglejte okrog sebe, poglejte ubogega slovenskega človeka, poglejte moje ljudi v Slovenskih goricah! Pojdite v Šentilj, Sladki Vrh, pojdite malo v Pomurje, Prekmurje, na Koroško. Pojdite si pogledati in boste videli, kaj ta nepremičninski zakon pomeni za te ljudi. Boste videli! Lepo vas prosim, stopite enkrat v življenju na realna tla. Še to vam moram povedati. Eden izmed predstavnikov koalicije, ki je danes tukaj podajal stališče poslanske skupine, je med drugim rekel naslednje: "Delovanje Vlade je odvisno od sprejetja teh aktov." Zdaj pa mi lepo prosim razložite, koalicijski poslanci, ali je v tem trenutku ključno vprašanje, da imamo mi vlado ali je pomembnejše vprašanje, da bo ta slovenski narod preživel. Kdo si dovoli na tak način v tem parlamentu diskutirati, da mu je temeljno vprašanje, pomembnejše vprašanje, da ta vlada obstoji in uničuje slovenski narod vse povprek, namesto da bi jih skrbelo, kako bo teh 110, 120, 150 tisoč Slovenk in Slovencev, ki stojijo v koloni pred Rdečim križem, preživelo! To je nedopustno, to je skrajno neodgovorno, in takšnega zakona ne bi podprl niti, če me pribijete na križ, ker imam rad svoj slovenski narod, živim za svoj narod! Nikomur ne dovolim, da si vzame oziroma uzurpira pravico, da na tak način eksploatira, uničuje in izkorišča lastni narod. To je svinjarija na kubik!
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Mislim, da bi morali zaiti tudi na polje ne samo faze tako imenovane prihodkovne strani proračuna, ampak bi danes predvsem morali govoriti tudi o razvojni funkciji davčne zakonodaje v Republiki Sloveniji. Prej sem z veliko pozornostjo poslušal kolega Kuniča, ki je govoril, da se zavzemajo, da se poslovne, industrijske nepremičnine obdavčijo v stopnji manj kot pa stanovanjski objekti. Ne vem, gospod Kunič, mogoče ste zamešali, to so bili amandmaji Slovenske demokratske stranke. Ne samo, da so manjši, ampak samo za primer, da boste vedeli, kaj piše v amandmajih, ki jih je vladna koalicija pripravila – vi ste pripravili, da je za rezidenčne in stanovanjske nepremičnine 0,15 % vrednosti te nepremičnine, za poslovne, industrijske nepremičnine pa 0,75. Slovenska demokratska stranka je pripravila 0,05, kar je 3-krat manjši davek za poslovne rezidenčne nepremičnine, za stanovanjske nepremičnine, kjer je nekdo rezident, kjer lastnik živi v njej, 0,10% pa za poslovne, industrijske, energetske nepremičnine. To je ta razlika. Mi smo tiste poslovne objekte, v katerih ljudje delajo, v katerih proizvajajo, v katerih plačujejo davke, v katerih bo po vsej verjetnosti vedno manj brezposelnih, obdavčili najmanj. To je etos Slovenske demokratske stranke, ki se zavzema za boljše poslovno okolje. Ta nepremičninski davek nima nobene razvojne funkcije. Lahko govorimo, da je pravičnost ali nepravičnost neka subjektivnost, morda med našimi vrednotami, ampak pri tem davku veliko ljudi govori o totalni nepravičnosti v tej državi. Slovenska kmetija je velika povprečno 6,5 hektarjev. V Slovenskih goricah, iz kjer prihajam, Lenart, Cerkvenjak, Benedikt, da ne bom našteval, Sveta Trojica in tako naprej, so te nepremičnine v bregovih, na gričih, na težko dostopnih terenih. Ta vlada to vse ocenjuje enako. Ne loči hribovitih kmetij, oddaljenih kmetij, nima neke resne davčne politike. Po drugi strani ugotavljamo, da se Slovenija zarašča, da je neobdelana. Po tretji strani minister Židan govori, kako bo dvignil slovensko samooskrbo, da 1,5 milijarde dajemo za hrano. Danes ga ni tu, je pa soavtor tega, je podpredsednik Vlade, uničuje kmetijstvo. Vse tisto, česar še niso uničile poplave, potresi ali pa zemeljski plazovi, uničujete vi. Ljudje so preživeli tri vojne na teh kmetijah, s to vlado pa boste uničili vse. To je nerazvojna funkcija! Poglejte nadaljevanje, kaj se bo zgodilo! Ne gledate 5 let naprej. Ob strani imamo države – Madžarska se odpira, Avstrija, imamo Hrvaško v Evropski uniji, ki daje izredne pogoje za vstop tujega kapitala. Po drugi strani govorimo o eni fazi tako imenovane prodaje državnega premoženja. Vsak, ki bo kupoval državno premoženje, bo v svoji analizi pogledal tudi vse davčne obremenitve, in ugotovil bo, da je to izredno slabo poslovno okolje. Po drugi strani bodo vsi tisti, ki bodo vstopali z nekim kapitalom, enako ugotavljali. Razvojna funkcija tega davka je uničujoča za slovensko gospodarstvo, vse več bo brezposelnih. Teh amandmajev noben normalen, zdravorazumski človek, prebivalec te države ne more podpreti. Pa to ni neko nagajanje opozicije koalicijskim poslancem, ampak resnično v teh dneh prevzemate veliko odgovornost za to, da bo Slovenija naslednje leto ekonomsko propadla. To se bo zgodilo, ker je nemogoče – brez tujega kapitala v tem trenutku ne moremo. S takimi donosi [[nerazumljivo]] ne bomo shajali. Ta davek uničuje in bo še uničeval slovensko podjetniško okolje. To je pa tisto, kar je najbolj pomembno – uničeval bo kmetijstvo, uničeval bo slovenske podjetnike, ki bodo na neki točki, na tako imenovani prebojni točki se odločili in odšli iz te države v druga, boljša poslovna okolja, ki pa so nekaj kilometrov oddaljena. Tako da teh problemov ni več. Te ugrezajoče prihodnosti se ne zavedate. Z najmanj dela ste rekli: bomo hitro obdavčili, zapolnimo proračunsko luknjo, in smo rešili problem. Glejte, gospodje, tako ne gre. Še enkrat vas resno opozarjam, prevzeli boste odgovornost za ekonomski zlom te naše skupne domovine. Najlepša hvala.
Hvala lepa, gospod Breznik. Prosila bi za malce miru v dvorani, da bodo razpravljavci lahko nemoteno govorili. Na vrsti je gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani! Pred seboj imamo zakon o drastični obdavčitvi slovenskega prebivalstva, gospodarstva, kmetijstva. Očitno je bilo načelo te koalicije in te vlade, da je treba udariti po najbolj potrpežljivih, po državljanih Slovenije. Slovenska levica se je od leta 1945 neprestano ozirala proti jugu, in te nostalgije še ni prekinila. Od tam, iz tistih prostorov je v tem času prinesla harač. Harač je bil turški davek, ki je bil namenjen temu, da se uniči lokalno prebivalstvo, da se lokalno prebivalstvo odseli, da bodo prostor naselili s tujerodnimi ljudmi. Izgleda, da je načelo sedanje vlade enako, kajti ko obdavči rezervni potencial slovenskega kmeta, gozd, s haračno stopnjo, potem veš, da nima dobrih namenov. Poznam vrednotni sistem slovenskega kmeta, ker sam od tam izhajam, in nikdar niso enega evra zapravili za luksuz! Še vedno ga ne. Če ostane nekaj dohodka, se ga reinvestira. Takšne državljane, takšno mentaliteto in takšne vrednote bi morala slovenska vlada spodbujati, ne pa da jih zatira. Mislim, da se to dela zavestno, kajti že pred 3 leti je minister Križanič zakon vložil, pri čemer so bile stopnje bistveno nižje. Zdaj pa Socialni demokrati zagovarjajo te drastične stopnje davkov, hkrati pa se dogaja, da se tako rekoč izplačujejo nagrade za nekatere kategorije prebivalstva. Povejte nam načrt. Zakaj ste ga naredili – da se bodo marljivi Slovenci odselili iz teh prostorov, ker se enostavno ne bo dalo živeti? Koga mislite naseliti na teh tleh? Nesprejemljive stopnje obdavčitve uničujejo gospodarstvo, obrtnike, kmetstvo, kot je bilo pa že rečeno, tisti, ki so svoj oziroma predvsem ukraden denar prelili v luksuz in tuje davčne oaze – tam se pa ne trudite. Včeraj sem vam povedal, v proračunu zmanjšujete denar za kriminalistično službo, da bodo ti, ki so izropali Slovenijo, zaščiteni, da bodo njihovi primeri zastarali. Tega nočete preiskovati – na vseh področjih popolnoma napačna, protislovenska politika! Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Na vrsti je gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Smo pri 6. členu, h kateremu smo tudi v Novi Sloveniji vložili amandma. Govorimo o davčnih stopnjah, in naj namesto uvoda samo opozorim, da bi se lahko v ustavni presoji pojavilo tudi vprašanje, kdaj davek po svoji višini postane nedopusten. To je lahko stvar ustavne presoje. Gremo naprej. Morda sem prevelik idealist in sem pričakoval, da bo vsaj pri tej točki obravnave tega zakona o davku na nepremičnine prisoten tudi gospod minister Stepišnik. Pričakoval sem, da bo danes pri tej točki, ko govorimo o davčnih stopnjah za poslovne gospodarske objekte, tukaj v tej areni rotil vse poslance, da bo kričal: "Gospodarstvo, gospodarstvo, gospodarstvo!" – v stilu Steve Ballmerja, o katerem sem te dni že govoril – in nas prosil, da bi vendarle stopnjo davka za gospodarske objekte znižali na 0 %. Zakaj? Vsi vemo, da je gospodarstvo na intenzivni negi. Gospodarstvo nas prosi za kisik. Kako lahko vi pacienta, ki je na intenzivni negi, obremenjujete in ga vsako uro pošiljate peš v 10. nadstropje? Ne gre! V 5. nadstropju nam bo umrl. Zato, ker tukaj ni gospoda ministra, ki se mu za slovensko gospodarstvo ne bom povedal, kaj, smo k 6. členu vložili amandma, s katerim želimo ublažiti negativne učinke predvsem za slovensko gospodarstvo in tudi kmetijske stavbe, in želimo, da bi za poslovne, industrijske nepremičnine bila stopnja namesto 0,75 % samo 0,40 %, enako kot je sedaj predvideno za energetske objekte. Ker poglejte, če danes pravite 0,75 % za poslovne in industrijske nepremičnine, za energetske pa samo 0,40, potem je pri tem zakonu gotovo bil poleg energetski lobi. Logično sklepam, da so iz nekaterih ali pa iz vseh koalicijskih strank pritisnili direktorji iz energetskega lobija in so rekli, da se ne gredo, če ne bodo nepremičnine za energetiko obdavčene bistveno nižje, skoraj za faktor 2 nižje kot za ostale poslovne industrijske objekte. Prav tako predlagamo, da se [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Gospa predsedujoča?
Ravno sem hotela. Ustavite čas, prosim. Prosim kolegice in kolege, in to vse, da dopustijo kolegom, da mirno in prosto govorijo takrat, ko imajo za to priložnost. Izvolite, gospod Horvat.
Zelo sem hvaležen, gospa predsedujoča. Kaj še predlagamo? Predlagamo, da se davčna stopnja za kmetijske stavbe za polovico zmanjša, iz 0,30 na 0,15. Kolegice in kolegi, pazite, slovensko podeželje se prazni. Ne bom imel nič proti, če bomo takrat, ko bo bruto družbeni proizvod imel stopnjo rasti, recimo, 2,5 % – potem lahko dvignemo davčno stopnjo za gospodarske objekte. Ampak zdaj, ko je gospodarstvo na intenzivni negi, preprosto ne gre. Mnoga podjetja, ki so danes na pragu rentabilnosti, bodo ugasnila. Katere rešitve obžalujemo? Obžalujemo, da ta zakon nima relevantnih mednarodnih primerjav, kar bi vsak zakon moral imeti. Še nekaj. Slovenci smo veliko svojih hiš, svojih domov zgradili sami, in so nam svete, so naša svetišča. Razumem, da če ima kdo drugo hišo, drugo stanovanje in tretje, sedmo, osmo, da se tista obdavčijo, morda celo progresivno – zato, da bi se zavrtel nepremičninski trg, k čemur bo najbrž ta zakon vsaj delno prispeval. Ampak prvi dom, prvo hišo, ki je moj dom, ki smo ga več ali manj, kot rečeno, sami gradili, varčevali – lahko bi tudi prihranke spustili po grlu, pa nismo. Že takrat smo plačevali prometni davek, DDV in tako naprej. Zdaj pa pride država in reče: hop, najprej meni in potem tebi, če ti kaj ostane. Res obžalujem, kar je danes že bilo povedano, da bodo obdavčeni tudi objekti, ki služijo humanitarnim organizacijam. Ste kdaj spremljali, kako se deli evropska pomoč, kako to dela Karitas, Rdeči križ in tako naprej? Zdaj država pravi: stop tej pomoči, najprej meni in potem tistim, ki so potrebni. Lepo vas prosim, kje mi živimo? Tukaj naredim piko. Hvala.
Hvala lepa, gospod Horvat. Na vrsti je gospod Hrovat.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Tudi jaz imam zelo malo časa. Davčne stopnje – o tem amandmaju sedaj govorimo – so previsoke, in absolutno podpiram amandma, ki znižuje te davčne stopnje. Najbolj pomembno se mi zdi še enkrat povedati, zakaj se uvaja ta zakon. Škoda, ker je šel gospod Kunič zdaj ven iz dvorane. Koalicijski poslanci in poslanke se izgovarjate, da je ta davek nujen za na nek način vsaj približno uravnoteženje proračuna oziroma za zapolnitev primanjkljajev proračunov. S temi 200 do 300 milijoni evrov sigurno ne bomo zapolnili proračuna. Luknja je bistveno večja, kot prodajate v zadnjem času, sploh predsednica Vlade in koalicija kot takšna. Napoved Evropske komisije o makroekonomskih kazalcih – za leto 2014 nam napoveduje predzadnje mesto med 28 državami in za leto 2015 nam napoveduje zadnje mesto med državami po gospodarski rasti. Ko naj bi začel veljati ta zakon, Evropska komisija predvideva več kot še enkrat večji primanjkljaj, kot ga predvideva Vlada Republike Slovenije. Govorim o 1,5 milijarde več primanjkljaja. To pomeni le slaba petina denarja za pokrivanje te luknje. Ta denar, ki ga bomo danes ali pa v naslednjih dneh sprejeli v obliki davka na nepremičnine, bo pomenil, da bomo s tem denarjem plačevali izbrisane, da bomo s tem denarjem plačevali privilegije med 35 in 40 milijoni. Zakon je po mojem mnenju krivičen in nepošten. Zakon bo v največji meri prizadel slovensko podeželje in prizadel bo tiste, ki so bili že zdaj deprivilegirani, lokalne skupnosti, gospodarstvo, obrt, srednje in male podjetnike. Najlažje je reči, tako kot je rekel predsednik Socialnih demokratov gospod Lukšič: "Proračun je 4-krat lažje zapolniti z davki kot pa z varčevanjem." Če to pomeni alternativo temu, potem bog ne daj, da sploh še kdaj pridete na oblast. Ta davek bo najbolj obremenil večinski sloj ljudi, ljudi, ki prejemajo nizko plačo, nizko pokojnino, ki komaj preživijo mesec, ki si lahko privoščijo plačilo položnic, da si kupijo poceni hrano, in na koncu ne ostane nič. Tem ljudem boste junija poslali še eno položnico v višini v povprečju 200 do 300 evrov, ki jo bodo morali plačati. Kje bodo dobili denar, vas ne zanima. Moti me to, da govorite, kako ste socialni, kako nekateri izmed koalicijskih poslancev podpirate upokojence, ki imajo nizke pokojnine, ampak kaj boste pa naredili jutri? Jutri boste glasovali za nepremičninski davek. V Slovenski demokratski stranki zagotovo ne bomo glasovali in tudi jaz osebno nikoli ne bi pritisnil za takšen zakon. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospa Vraničar, ko ste rekli, da je v soglasju z občinami, da te prehodne določbe veljajo, da se strinjajo, zakaj niste šli v Celje, ministrstvo, kjer so bili zbrani vsi župani in bi vam povedali, koliko so za take prehodne določbe. Namreč, te prehodne določbe so najbolj škodljive za podeželske občine, ki so razumljivo manj NUSZ pobrale kot velike mestne občine, ker nimajo toliko gospodarstva, toliko javnih stavb. Sedaj dobijo nazaj vrnjeno komaj 40 % tistega dela davka, ki bi jim pripadal, če bi davek začel takoj veljati, brez teh prehodnih določb oziroma 20 % vsega pobranega davka na podeželju dobijo nazaj občine. Dobijo samo toliko, kot je bil njihov NUSZ, minus davek, ki ga plačajo na osnovno šolo, vrtec, na vse stavbe, kulturne domove. To je dejstvo. To pokaže izračun. Za so tiste občine, kot na primer Velenje, ki je zdaj pobralo 7 milijonov NUSZ, po novem pa bo 4 milijone 400 tisoč davka na nepremičnine. Od tega bi jim pripadalo samo 2 milijona, dobili pa bodo v teh treh letih 6,5 milijona, s tem, da bodo od celotnega davka pobrali 4 milijone 400 tisoč evrov. Seveda bodo te občine za. Take so v glavnem vse mestne občine, razen Ljubljane. Ljubljana ne dobi takšne razlike, kar je imela NUSZ. Pri njih je razlika bistveno manjša kot pri ostalih mestnih občinah. To je katastrofa za vse te podeželske občine. S tem, da ste vsako gospodinjstvo obremenili – do sedaj je bilo obremenjeno z NUSZ približno 50 evrov po gospodinjstvu, sedaj bodo plačevali pa 300 evrov na leto. Dobijo pa bistveno manj, kot so sedaj dobile nazaj občine NUSZ, in to prva tri leta, ko bo najhuje, čeprav pravite, da bo leta 2015 že gospodarska rast, da bo lažje. Tega ne verjamem, in mislim, da je protiustavno, da se pobira na podeželju in se deli potem v bogatih mestnih občinah. To je 23. člen. Prvi odstavek pravi: "Prihodek od davka v letu 2014 pripada proračunu Republike Slovenije,", da ne čitam potem nadaljevanja, koliko damo pa nazaj. Ne damo tega denarja nazaj, če občine ne bodo črpale kohezijskih sredstev. V tem primeru pa tega sploh ne bo. Mislim, da je tukaj največja krivica, in stari pregovor pravi: takrat, ko narod postane tiho, takrat nehajmo obremenjevati. Narod je tiho, na balkonu ni nikogar. Boste videli, kaj bo v naslednjem letu, ko občine ne bodo mogle plačevati projektov, ki so zastavljeni, ki se gradijo iz kohezijskih sredstev. Kako bomo potem to zadevo reševali? Mislim, da ta zakon kot tak, sploh pa s temi prehodnimi določbami, nikakor ne sme biti sprejet.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Vraničar.
Hvala lepa. Par konkretnih podatkov in številk. Glede na predlagane rešitve po Predlogu zakona o davku na nepremičnine naj bi povprečni davek na nepremičnino znašal 147 evrov. Prej je bilo govora o 300 evrih kot povprečni obremenitvi. Podatki iz registra nepremičnin kažejo, da je povprečna vrednost stanovanjske nepremičnine 78 tisoč 800 evrov, in pri tej obremenitvi to pomeni 147 evrov na takšno nepremičnino oziroma 1,9 evra na kvadratni meter. Ko je bilo govora o uničevanju kmetijstva – če vzamemo podatek, da je povprečna slovenska kmetija velika 6 hektarov, pa recimo zaradi enostavnosti, da je to vse kmetijsko zemljišče, potem se v povprečju za tako kmetijo plača 60 evrov davka. Seveda je višina tega davka odvisna od tega, ali je to kmetija v prekmurski ravnici ali je to gorska kmetija, ker je vrednost drugačna. Glede na to, da je določena kapica, je pa maksimalen znesek davka, ki se plača za 6 hektarjev kmetijskega zemljišča, 80 evrov. Če bi to bila kmetija, ki bi imela samo gozdno zemljišče, in vem, da je to čisto hipotetičen primer, bi taka kmetija v povprečju plačala 18 evrov za 6 hektarov gozda. V primeru, da je ta gozd vrednoten po najvišji možni vrednosti, pa bi zaradi kapice plačala 30 evrov za 6 hektarjev tega zemljišča. Za kmetijski objekt se plača v povprečju 10 centov na kvadratni meter. Tu težko rečem, koliko je povprečna velikost kmetijskega objekta, zato naj ostanem samo pri povprečni obremenitvi na kvadratni meter kmetijskega objekta. Poslovne nepremičnine – 5,8 evra na kvadratni meter. Industrijske nepremičnine – 2,1 evra na kvadratni meter. Še enkrat poudarjam, da obstajajo razlike zaradi različnih obremenitev po veljavni zakonodaji. Sedaj pa še kar se tiče prehodne določbe in dogovarjanja z interesnimi združenji občin. Na sestanku, na katerem so bili prisotni tako Skupnost občin Slovenije kot Združenje občin Slovenije ter tudi Združenje mestnih občin Slovenije, je bila dana zahteva, da se enoletno prehodno obdobje, ki ga je v osnutku predvidelo Ministrstvo za finance, podaljša na triletno prehodno obdobje. Z vidika strokovnosti je v 23. členu potrebno prehodno obdobje zgolj za leto 2014. Za leti 2015 in 2016 je prehodno obdobje določeno na predlog interesnih združenj občin. Če ocenjujete, da to ni primerno, predlagam, da se vloži amandma in se prehodno obdobje skrajša samo na leto 2014. Kar se tiče sestanka 23. oktobra – to je bil dan, v okviru katerega je tukaj, v tem zboru tekla razprava o proračunu za leto 2015. Ker smo bili povabljeni na ta sestanek občin, preden je šlo formalno vabilo ven, smo jih prosili, da naj prestavijo sestanek, da bi se lahko na nivoju vodstva ministrstva sestanka udeležili, vendar ta prestavitev ni bila možna. Zaradi tega očitka, da se nismo želeli pogovarjati in soočati z občinami, enostavno ne morem sprejeti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Z vložitvijo amandmaja k 6. členu smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagali, da se ločevanje stanovanjskih nepremičnin na rezidenčne in nerezidenčne zaradi vseh zapletov, ki jih to razločevanje prinese, odpravi. Kot prvo bo takšna ureditev prinesla velike administrativne težave in predvsem neenakomerno obravnavo davčnih zavezancev. Prvi, zelo življenjski problem se pojavi že, ko starši svojih nepremičnin ne bodo več mogli prepustiti v uporabo svojim otrokom oziroma bo brez odplačne najemne pogodbe na ta način stanovanje okarakterizirano kot nerezidenčno. Kot drugo pa opozarjamo, da predvidena ureditev naravnost spodbuja administrativno razseljevanje zakonskih partnerjev oziroma družinskih članov zaradi ugodnejše davčne obravnave. Če ponazorim s primerom, otroci ne bodo mogli živeti v nepremičnini svojih staršev, saj bo ta nepremičnina upoštevana kot nerezidenčna glede na zavezanca, s tem pa bo moral plačati davek, kot vemo, po višji davčni stopnji. Očitno predlagatelj zakona pričakuje, da si bo najožje sorodstvo urejalo medsebojna pravna razmerja v okviru oddaje oziroma bivanja v nepremičnini, kar pa za seboj potegne ogromno administrativnih zapletov in tudi ogromno stroškov. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Janja Napast ima besedo.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Lepo pozdravljeni, poslanke in poslanci! V zadnjih 4 letih se je svetovni javni dolg povečal za 53 %, in višji kot so davki, manj denarja ostane za finančne trge. Načrtovani prihodki, ki jih je predvidela vlada Alenke Bratušek, ne bodo realizirani in so iluzorni. To se mi zdi neresno ohlajanje gospodarstva in iluzorna davčna politika. Gremo po filozofiji novega tipa razlaščanja, ko se bo navaden človek začel počutiti kot tujec na lastni zemlji. Namreč, pripadnost slovenskemu narodu ne upada tako močno kot prav v matični državi slovenskega naroda. Analiza podatkov za posamezne parcele kmetijskih in gozdnih zemljišč na eni sami kmetiji pokaže, da so glede na namensko vrednost precenjene do več kot 20-krat. Samo po naključju bi lahko bila dva davčna zavezanca z nepremičninskim davkom enako obdavčena glede na namensko vrednost. Recimo, v Avstriji imajo 5-krat manjšo osnovno davčno stopnjo, kot je predlagana vaša obdavčitev v Sloveniji. Zato bom ta amandma podprla. Resno bo tudi za dediče v zapuščinskih razpravah. Če mladi prevzemniki kmetij niso edini dediči ali nimajo razumevajočega sorodstva, so kmetije obsojene na propad, saj je nemogoče kmetijo ob prevzemu še preplačati. Recimo, Američani obsojencem na smrt pravijo "dead men walking", in ljudje tudi protestirajo s temi napisi na majicah. Morda bi morali tudi v Sloveniji. Davek bo sprejet in uveden na ihto, in ravno tako, kot mi tukaj pritiskamo na gumbe, gre Slovenija z enako brzino v prepad. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Državna sekretarka je povedala, kaj je namen davka. Tudi zapisali ste, kaj je davek na nepremičnine: "V državah s tržno ekonomijo ima ta vrsta davka dolgo tradicijo. Njegova osnovna funkcija je zagotavljanje sredstev za financiranje lokalne ravni. Davek ima torej naravo nekakšne komunalne dajatve, kadar pa je vezan na vrednost nepremičnine, vsebuje tudi element obdavčitve nepremičnine kot premoženja." Delate nekaj drugega – polnite proračun, ne urejate pa razmer, kot ste rekli, da je po Sloveniji stvar različno urejena. Dalo bi se jo urediti tudi drugače. Znižujemo davčne stopnje zato, ker ocenjujemo, da nove obremenitve gospodarstva pomenijo pot v prepad. Ne pomenijo gospodarske rasti, ne novih delovnih mest, ne višje zaposljivosti. Že sedaj so za mnoga podjetja zelo težke razmere, ker jih dušite z novimi in novimi davki. Mnogi ne zmorejo bremen, prosijo za odlok plačila na Dursu in tako naprej. S tem jim bomo ponovno povzročili nove težave, še tistemu vitalnemu delu, ki plačuje davke, da lahko financiramo javno porabo. Zato bom podprla naš amandma, ki zmanjšuje davčne obremenitve.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati pri vloženih amandmajih k 6. členu? Če ni želje po razpravi [[...]]Je želja? Se opravičujem. Odpiram prijavo na razpravo k vloženim amandmajem k 6. členu. Prijavljena sta dva razpravljavca. Prvi ima besedo gospod Branko Smodiš.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Vsi spoštovani, dober dan! Amandmaja na žalost ne bom podprl. Zakaj? Davki niso nikoli bili dobro sprejeti, to je znano. Ker izhajam iz gospodarstva, sem na davke še toliko bolj občutljiv. Nepremičninski davek je orodje za reševanje države. Ni dvoma, da bo državljane še dodatno prizadel, še posebej tiste najšibkejše, vendar je predlagani davek na nepremičnine predlagan iz dveh namenov, zaradi poenotenja obdavčitve nepremičnine v Sloveniji. Še enkrat, zaradi poenotenja, saj do sedaj v Sloveniji nismo bili vsi enaki pred zakonom. V preteklosti ena tretjina prebivalcev oziroma občin ni obračunavala in obdavčevala nepremičnin. Sedaj se za vse občine in za vsa stanovanja določa obdavčitev nepremičnin. Tukaj je res zelo zanimivo, da smo morali nekateri že plačevati nadomestilo o uporabi stavbnega zemljišča. Prej je nekdo omenjal Pomurje. Mislim, da je bilo Pomurje eno od najbolj pridnih pri plačevanju tega davka, in tudi davek je bil kar visok. Sprašujem se, kje so bili tedaj tisti, ki bi bili proti temu davku. Na žalost vas ni bilo. Obrtniki, kmetje so bili v tistem času in tudi sedaj v slabšem položaju. Niso bili enaki med enakimi. Kaj je še zanimivo – ne vem, kdaj je bil predlagan oziroma začetek tega zakona. Tukaj imam en izpis: predlog zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin, 21. april 2006. Zanimiva stvar. Prej je že en gospod omenjal – minister je bil gospod Janez Podobnik, veste, iz katere stranke. Pa tudi ni bil v vladi gospoda Boruta Pahorja. Kaj je še zanimivo? Že tedaj se je ovrednotilo, citiram: "Ukrep številka 6 – uvedba davka na nepremičnine," s strani Odbora za reforme. V prvem poročilu z dne 6. oktobra 2005 pri uvedbi davka na nepremične predlaga oceno učinkov, ki bodo povečali fiskalne prihodke za 30 milijard tolarjev, sedanjih 125 milijonov evrov. Zanimivo, kajne? Zato bi še nadaljeval. Tudi to je zanimivo, ker najverjetneje, če bi v času, ko je vlado vodil gospod Borut Pahor, sprejeli tiste tri strukturne reforme, mogoče danes ne bi bilo treba sprejemati tega davka na nepremičnine. Ampak včeraj je nekdo izjavil: "Kdo bo prevzel odgovornost?" To je tudi zanimivo. Na koncu pa se sprašujem, ali bomo, če nepremičninski davek ne bo sprejet, ukinili tudi nadomestilo o plačilu o uporabi stavbnega zemljišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic ima besedo.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Ne vem, kaj lahko sploh še državljani v tej državi naredijo, da jih bo vlada Alenke Bratušek končno slišala. Ne govorim o poslušanju, ker državna sekretarka danes tukaj posluša, ampak vse državljane in državljanke zanima, če nas kdo sliši. Sliši! Citirala bom to, kar je predsednica Vlade v ponedeljek rekla in glede česar smo danes bili vsi zasuti, verjetno v večini, če je to bilo res izrečeno. Smo preverili in našli v magnetogramskem zapisu. Citiram, kar je povedala predsednica Vlade Alenka Bratušek: "Z davki omogočamo, da se državljani počutijo varne v lastni državi, da jim ni treba hoditi iskati ne dela, ne znanja, ne zdravja na tuje trge, če tega sami nočejo." O katerih razmerah v državi govorimo? Kam hodijo že zdaj mladi? V tujino odhajajo. Da se bodo pod davki počutili varne – ne vem, ali se vsi enako slišimo? Ali vsi o enakih stvareh razmišljamo, kaj bodo ti davki pomenili za našo državo? Tudi to sem danes slišala večkrat – da ljudje zahtevajo pravičnost in da se popravijo krivice in napake iz preteklosti, da do sedaj nismo bili vsi enaki. A sedaj pa bomo, ko vsi vemo, da so bile nepremičnine nepravilno vrednotene? Bomo pod tem davkom zdaj vsi enaki in se bodo krivice za nazaj poplačale? Ali bo to uvajanje davka na nepremičnine popravilo in rešilo to stanje? Bo prisililo vse tiste, ki so prišli do premoženja na nezakonit način, da ga bodo vrnili? Bo davek na nepremičnine naredil, da bodo vrnili nepravično in nezakonito pridobljeno premoženje? Koga slepimo? Ob tem, da zmanjševanje vseh sredstev za kriminalistično službo, ki je bilo v proračunu, govori, da temu ne bo tako, ker bomo še kriminalistično službo onemogočili, da bi to naredila. Za vse to že obstaja zakon, tudi o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Očitno res ni politične volje, da bi rekli, da bomo temu naredili konec, kot so to naredili v vseh naših sosednjih državah. Kje je ta politična volja? Samo pobirati davke od ljudi, da bo kmet res postal hlapec na svoji zemlji, da bo obrtnik videl večji smisel v tem, da bo zaprl podjetje, se preselil v tujino, čez mejo, tukaj pa odpustil še teh nekaj zaposlenih. Če je vse skupaj res, to, kar piše danes po medmrežju, da je vse to okrog nepremičninskega davka samo zavajanje državljank in državljanov. Tukaj se gre, da bo država pobrala 200 milijonov, v ozadju pa gre za sanacijo dveh manjših bank, kjer bo država krepko večkratnik tega zneska dala, in o tem ne govorimo. To je žalostno, žalostna sedanjost za to državo. Še enkrat vprašam: kam naj se ljudje obrnejo? Oddali so podpise, peticija je bila narejena, in potem te ustavljajo na ulici in rečejo: naredi kaj. Saj povemo, ampak res je, kar je bilo že tolikokrat na vseh odborih rečeno: psi lajajo, karavana gre dalje.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k 6. členu? Gospod Srečko Meh, izvolite.
Hvala lepa. Upamda govorimo o 6. členu. Če sem prej razumel gospo državno sekretarko, bi amandmaji k 6. členu pomenili, da mora državni proračun plačati občinam 100 milijonov evrov. Ali se kdo šali, gospe in gospodje? Ali mislite resno? Zdaj mi nekdo govori, da imamo Slovence za norce. Kdo ima koga za norce? Lepo prosim, poslušajmo, kar nam tukaj govorijo, kar so nam govorili tudi prej vsepovsod na odborih. Prav tako govorijo posamezniki, da bomo od majhnih občin dajali velikim občinam. To je čista laž. V občini, iz katere izhajam, smo pobrali 6 milijonov nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. To se pravi, da smo naše občane obdavčili več kot kjerkoli drugje v Sloveniji. S tem zakonom bi ta občina dobila 2 milijona, medtem ko tretjina občin ni pobirala nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. O tem smo govorili, ko smo govorili o tem, da bi bilo prav, da izenačimo lokalne skupnosti in občine vsepovsod, da bi bilo prav, da vsi plačajo, da vsi plačujejo nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Tu bi bilo prav, da smo enaki. Vsi tisti, ki govorite o tem, da se denar zliva v mesta – morda. Če greste pogledati, kako so urejene majhne občine, ceste, okolje, šole, vrtci in vse ostalo, in greste pogledati večje občine, potem boste ugotovili bistveno razliko. V večjih občinah imamo bistveno slabšo infrastrukturo, vsaj tam, koder sem jaz hodil. To pomeni, da smo morali sredstva občinskih proračunov namenjati za skupne naloge občin, za kulturo, izobraževanje, knjižnice, ustanove, ki so skupne, in smo to morali financirati. S tega vidika pravim, da se poskušajmo poslušati. Zdi se mi, da je ta zakon izjemno pomemben. Povedali so in povedali smo, da s tem zakonom poskušamo pridobiti manjkajoča sredstva tako, da bomo tisti, ki imamo premoženje, tudi plačali, ne pa tisti, ki premoženja nimajo. Velja deviza, da je tisti, ki ima premoženje in majhne dohodke, revež. Morda, ima pa premoženje napram tistemu, ki ga nima. Zato je bilo merilo obdavčitve premoženje, gospe in gospodje, slovensko premoženje. Ko sem poslušal gospo državno sekretarko, koliko bo plačal povprečen slovenski kmet s 6 hektarjev veliko kmetijo – koliko? 70 evrov? V Delu sem prebral, da so se štirje kmetje s traktorjem vozili okoli Državnega zbora. Enega izmed njih so vprašali, koliko bo plačal davka na premoženje. Je rekel: "Še nisem imel časa pogledati oziroma vprašati, koliko bom plačal, ker bom tako ali tako dobil odločbo." Protestiral je pa! Zato se mi zdi, da bi to državo res morali imeti radi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o vloženih amandmajih k 6. členu? Vidim željo po razpravi, zato prosim za prijavo. Prijavljeni so trije razpravljavci. Prvi ima besedo gospod Aljoša Jerič.
Hvala lepa. Spoštovani! Neprestano poslušamo, kako bo ta davek dokončno pokončal praktično že tako uničeno državo, kmete, imetnike nepremičnin in tako naprej. Na tem mestu bi rad še enkrat poudaril, da gre za nadomestilo štirih obstoječih davkov, predvsem davka, ki se imenuje nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, in da je to ukrep za to, da dodatno zmanjšuje primanjkljaj proračuna, vendar na način, ki je najbolj pravičen, na način, da bo obdavčil tiste, ki nekaj imajo. Se pravi, da bo obdavčil premoženje. Z vzpostavitvijo novega davka gre v bistvu za konverzijo obstoječega neenakopravnega in nepreglednega ter zastarelega modela obdavčevanja – nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Z nadomestilom predvsem tega davka bo vzpostavljeno bolj enakopravno, pregledno in na moderen način urejeno pobiranje davka od premoženja. Kaj to pomeni v praksi? V povprečju bomo lastniki nepremičnin plačevali 3 evre več na mesec, tako da damo stvari v pravo razmerje. Seveda je to neka povečana obdavčitev, je pa razlika med nekom, ki je do sedaj zelo malo plačeval oziroma ni nič plačeval, in nekom, ki je celo morda nekaj več od tega plačeval. Tako da je v tem smislu vzpostavitev skrajni trenutek enega modernega načina obdavčevanja premoženja. Glede uporabe tega instrumenta za zmanjševanje primanjkljaja velja omeniti, da je davek na nepremičnine bistveno milejši ukrep od rezov, ki bi nas doleteli, če se nam zgodi ciprski ali, še huje, grški scenarij. V tem primeru bi bile posledice veliko hujše, saj bi Bruselj zahteval drastično rezanje plač v javnem sektorju, pokojninah in socialnih transferjih. Tako da je skrajni rok, da smo ta davek posodobili in enakopravno porazdelili breme obdavčevanja premoženja med vsemi imetniki nepremičnin. K temu bi dodal, da se bo na ta način ukinilo, še enkrat poudarjam, nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, ki se uporablja zadnjih 30 let na zastarel način. Nekatere občine nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča sploh niso uvedle v teh 30 letih in so se raje zanašale na to, da jih je financirala država preko finančne izravnave. Celo v občinah, ki nadomestilo imajo, se dogaja, da ga ne obračunavajo vsem. Znani so primeri, ko v isti ulici nekateri lastniki hiš nadomestilo plačujejo, drugi pa ne. Ali je to pravično, sprašujem tiste, ki tako obsojate uvedbo tega novega davka. Rad bi povedal tudi nekaj glede humanitarnih organizacij. Težava pri ugotavljanju, katere humanitarne organizacije so res humanitarne in katere ne, je ta, ki bi onemogočala, da ne bi prišlo do zlorab. Če, recimo, potrdimo amandma, ki predlaga popolno oprostitev davka za humanitarne organizacije, potem bi marsikdo od nas ugotovil, da se mu splača registrirati humanitarno organizacijo, za katero, kot smo ugotovili, ni nekih preverjanj, posebnih pogojev, in bi s tem dejansko bil v celoti oproščen davka. Ne nazadnje je bilo eno od osnovnih vodil pri uveljavitvi davka tudi pravilo, da se ne dopušča izjem. Za konec bom izrazil moje prepričanje, da s tem davkom bremena gospodarske krize bolj solidarno porazdelimo med vse socialne sloje, kot če bi se Vlada odločila, da proračun krpa s kriznim davkom. V primerjavi bi krizni davek v povprečju državljane obremenil s 30 evri mesečno, kot pa smo videli, je v povprečju povišana obremenitev zaradi tega davka in ukinitve nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča samo 3 evre več na mesec. Tako da bom tudi s tega vidika zavrnil amandmaje k 6. členu in podprl davek v celoti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Pukšič ima besedo.
Pa naj razume, kdor lahko. 30 evrov, zdaj bo samo za 3 evre več, prej je bilo 200 milijonov, zdaj pa bo 400 milijonov več. No ja, takšna je pač matematika. Govoriti o občinah, ki niso pobirale, je laž zato, ker je občina, ki ni pobirala, v ednini – to poznajo tudi drugi jeziki, naš ima še dvojino –, Rogašovci. Kolegu Mehu pa tako. Vaši občani občine Velenje niso bili nadpovprečno obremenjeni. Ni res to, kar govorite. NUSZ za pravne osebe je bil 6 milijonov in nekaj, za fizične osebe pa milijon in nekaj. Na 33 ali 34 tisoč prebivalcev, ki jih imate, je to 28, 29 evrov na prebivalca. Občina Juršinci, o kateri sem govoril, s 50 tisoč pobranih dajatev, pa je bila tudi obremenjena s 25 evri, pa okoli sebe nimajo takšne gospodarske infrastrukture, da bi pravne osebe 7-krat več plačale, ampak so plačale 7-krat manj, ker je pač ni. To pomeni, da je kvaliteta življenja, kje se da kaj narediti in zaslužiti, in to je to. Z eno besedo, zakon, ki ste ga predlagali, priznajte – oziroma ne rabite priznati, saj vsi v tej državi, v glavnem vsi, razen nekaj tajkunov seveda, povedo in vedo, da je škodljiv in da je krivičen. Na ta način, ko hočete olepšati nekatere zadeve, enostavno ne gre. Veste, kaj je značilno za ta zakon? Za ta zakon je značilno, da ima vsa stroka, ki se na kaj spozna, argumente, da je zakon zanič, da je slab, na drugi strani pa hitenje in ignoranca vladne koalicije.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin ima besedo.
Hvala. Težko je razpravljati, ker vem, da se prepričujemo prepričani, in je včasih energijo boljše ohraniti. Nekaj me le pri vsej tej zadevi moti – to stalno ponavljanje, da je davek krivičen. Vsak davek je na nek način krivičen. Ta dosedanja praksa je bila pa sploh krivična zato, ker smo imeli vrsto območij v Sloveniji, da ne rečem občin, kjer niso uvedli nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Sem že povedal zakaj – zato, ker so župani, občinski sveti vedeli, da bodo dobili finančno izravnavo. In zakaj bi uvajali svoje lastne vire prihodkov, če so to pridobili iz države, če jim je manjkalo. Na ta način je res, da so tudi ponekod pospešili, recimo, v obrtno-industrijskih conah, da so dobili kakšnega investitorja in tako dalje, po drugi strani smo pa v Sloveniji uvedli neenakost med državljani in tudi med pravnimi subjekti. To neenakost se odpravlja na takšen način, da ne bomo več odvisni od milosti oziroma nemilosti lokalne skupnosti, beri župana oziroma občinskega sveta. To je na nek način zagotovo, bom rekel, odprava te neenakosti. Največji vik in krik dvigujejo tisti, ki do sedaj niso ničesar plačevali. Tukaj pa bodo nastali problemi zaradi tega, ker se uvaja tako imenovano prehodno obdobje, in zaradi tega, ker so same lokalne skupnosti predlagale, da je to prehodno obdobje daljše, kot bi bilo, kot je že državna sekretarka povedala, strokovno potrebno. Zadosti bi bilo eno leto, ampak lokalne skupnosti želijo tri leta. Da ne boste rekli, da govorim na pamet – ko smo te izračune dobili tudi po občinah, recimo, konkretno v okraju, iz katerega izhajam. Gospodarski subjekti bodo plačali 28 % manj, recimo, v občini Postojna, v občini Pivka 12 % manj, v sosednji občini Cerknica pa 26 % manj. To pomeni, da ni res, da bo gospodarstvo obdavčeno bolj, kot se danes sliši, vendar bo ponekod, kjer pa tega ni bilo, obdavčeno na novo. Od tod tudi ta razlika med 200 in 400 milijoni, ker se širita teritorij in osnova. Kar se tiče stopenj, pri tem amandmaju ne morem podpreti predloga, da naj bi bila nerezidenčna stanovanja obdavčena enako. Če že govorimo o razvojni komponenti tega zakona, je ta prav v tem, da prisili tiste, ki imajo več nepremičnin – v tem konkretnem primeru govorimo o stanovanjih –, da dajo ta stanovanja na trg, da znižajo cene, da odmrznejo zamrznjen denarni tok, ki ga imajo banke, pa tudi nekatera nepremičninska podjetja, v nepremičninah, ki so prazne. Mislim, da moramo to vsi skupaj doseči. Ravno tako je bilo govora o tem, da je treba preseči tudi to, da bo nekdo, ki ima zemljišče, celo zemljišče, ki je opredeljeno kot stavbno zemljišče – ker vemo, da so v preteklosti po nekaterih lokalnih skupnostih zelo hiteli in tekmovali med seboj, kdo bo čim prej spreminjal, recimo, kmetijska zemljišča v stavbna zemljišča zato, da bi prodali po višjih cenah. Ta bumerang efekt, ki se bo zdaj vrnil, bo silil v obratno smer – da bodo želeli s prostorskimi plani v občinah spreminjati zadeve, ki so že sprejete. Vse sorte bo to spodbudilo, nekaj pozitivnih, nekaj negativnih, vendar še enkrat ponavljam, davek je v osnovi sistemski. To vemo vsi, ampak do sedaj enostavno ni bilo korajže, ker je vsaka vlada, ki je dobila to zadevo na mizo, le-to kot vroč kostanj hitro zapakirala in jo vrgla v koš. To je dejstvo, in s tega vidika so verjetno ta kriza in tudi potrebe po izravnavi proračuna privedle do tega, da se je ta vlada lotila tudi tega področja, ki pa je, še enkrat povem, strokovno že dolgo časa v vseh vladah in se rola najmanj 15 let v Sloveniji, ampak enostavno ni bilo poguma se tega lotiti, ker je bilo do sedaj dovolj, da smo obdavčevali delo, dohodke in, kot dobro veste, potrošnjo, medtem ko se premoženja nihče ni dotikal. Tudi tisti davek, ki ga zdaj ukinjamo, tako imenovani davek od premoženja – marsikje ga sploh niso obračunavali. Marsikdo se je temu izogibal, in tudi nihče ni kontroliral, ali so ta davek plačevali ali ne. Odvisno je bilo od tega, ali je bil nekdo benevolenten do države in do občine, in je ta davek plačal. Marsikdo ga sploh ni plačeval. Imeli smo nek čuden, hibriden odnos, in če sem čisto iskren, večina opozicije dobi urtikarije, kadar sliši o kakšni socialistični davščini. Prispevek za uporabo mestnega zemljišča izhaja še iz socialističnih časov in se ni spremenil. Davek na nepremičnine je pa uveden v evropskih državah. Danes ste že slišali primerjavo – tudi po uvedbi tega davka bo Slovenija glede obdavčitve še vedno precej nižje, kot je povprečje OECD. Govorim o stopnji, ne o zneskih. Tako da imam bolj občutek, da se zadeva dramatizira. Kadar govorimo o konkretnih absolutnih številkah, potem vidimo, da ta stvar ni tako vroča. Na področju kmetijstva pa se mi sploh zdi, da če je kdo zmagovalec v teh pogajanjih z Vlado, je to prav gotovo sektor kmetijstva. Mislim, da so se pogajalci, ki so predstavljali kmetijstvo, kar odlično izpogajali. Od celotnega kmetijstva bomo v celotni Sloveniji v tem davku dobili 16 milijonov, pa toliko je besed. Če po drugi strani vemo, koliko je bilo v zadnjih letih subvencij vrženih v kmetijstvo, še zlasti pa je največji problem – vem, da se marsikdo ne strinja s tem – to, da smo v 20 letih uspeli s 83 % samooskrbe preiti na 48 %, kolikor je trenutno v Sloveniji. Zadeva ni tako dramatična, kot se poskuša prikazati, in mislim, da ne bi smeli toliko govoriti o tej usodni usodnosti, usodnosti usodnega trenutka, kot želimo sedaj prikazati, da se bo vse sesulo. Ne bo se sesulo, res pa je, da bomo imeli velike probleme tam, kjer do sedaj tega nadomestila za uporabo stavbenega zemljišča niso imeli. To pa drži. Tu tudi razumem, bom rekel, nasprotovanja, odpore in tudi posamezne politične akcije v tem smislu. Kot rečeno, glede na spremembe, ki so bile dosežene tudi v teh pogajanjih, glede na to, da ne bo na vrat na nos nekdo dobil samo odločbe in takoj plačal davek – veste, da bo Gurs najprej pošiljal obvestila in da bo vsak lahko s temi zadevami še uskladil svoje podatke in jih tudi popravil, preden bodo te zadeve začele aprila ven hoditi. Nobena juha se ne poje tako vroča, kot se skuha. Tudi ta se bo v precejšnji meri ohladila. Vemo, kako smo nasprotovali oziroma so nasprotovali takrat, ko se je, recimo, uvedla prepoved kajenja v lokalih in tako dalje, in so vsi kričali, da je to konec nekega sektorja in tako dalje. Danes pa vsi ugotavljajo, da temu ni tako. Menim, da bo tudi ta svet, ki ga je imenovala Vlada iz strokovnjakov za nepremičninski trg, lahko kakšne anomalije ali pa kakšne pomanjkljivosti tega zakona, prvič, slišal in drugič, da jih bo tudi predlagal v spremembo. Še enkrat ponavljam, stvari ne vidim tako zelo dramatičnih, kot se poskuša prikazati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa. Ko se človek pripravlja na razpravo v Državnem zboru – imam neko željo po strokovnosti, potem pa tudi sam padem v to reko populizma, in danes zopet. Moja razprava bo taka, kajti tako se tukaj pač govori. Vam povem, jaz, Mirko Brulc ne bi plačeval davka. Lahko grem pred Državni zbor zbirati podpise, ni problema, ker ne bom vprašal, kdo želi plačati davek, ampak kdo ga ne bi plačal, in zberem podpise. S traktorjem okoli Državnega zbora se ni vozil upokojenec, delavec, uradnik, učitelj, ampak kmet. Nisem videl traktorja – mogoče je bil 60, 80 tisoč evrov vreden, kupljen s subvencijo, in to je lahko rezultat. Verjemite, kmečki lobi je v tej borbi dobil največ, tudi s pomočjo ministra Židana. Ker smo se pogovarjali in vemo, kje je pomagal, da so davki za to področje bolj mili kot za nekatere druge. In prav je tako. Temu ne nasprotujem. Jaz imam hišo. To je kapital. Te hiše danes ne morem prodati, ker trg ne deluje. Me boste označili sedaj, da sem zato revež? Sem zato revež? Zato ne bi smel davka plačati? Navedite mi evropsko državo, kjer se od kapitala od nepremičnin ne plačuje davka. Jaz sem bogat, ker imam hišo. Prej sem tu govoril z novinarko in je rekla: "Jaz nimam nič, sem reva, sem mlada, nimam stanovanja, nimam nič, in me ne morete obdavčiti." Ne moreš ji reči: "Hvala bogu", ker to ni dobro, da nima nič. Vsaj službo ima, upam. To so take demagoške, kar govorim, in tako se očitno pogovarjamo v Državnem zboru. Plačeval sem nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Če bi kadil, 10, 15 škatlic cigaret na mesec stane toliko, kot bo stal davek za mojo hišo v nadaljevanju. Da ne govorim o mobitelih, ki jih ima mularija. Vsak drugi mladostnik, ki gre po ulici, ima cigareto med prsti. Koliko denarja se da prihraniti v družini, družinskem proračunu, da se da državi nekaj za to, da bom, ko bom bolan, sprejet na kliničnem centru, da bom, ko mi bodo ukradli dokumente, na upravni enoti dobil dokumente čim prej nazaj, da se bodo moji vnuki, ker otrok nimam več, šolali, da šolanje ne bo plačljivo, in da bo tisti, ki je res revež, deležen socialne pomoči. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, ojej, tako se govori in takšno je moje razmišljanje. Zato bom plačeval davek. Ker sem bogat, ker nisem revež, ker imam hišo, ker imam soliden osebni dohodek, bo tega davka malo več – zato, da ga kompenziram s tistim, ki ga ne more plačati. Saj vsi hočemo imeti tudi sodnike, policijo in tako dalje, da se čutimo varne. Berem danes, kako evropska desnica govori o Sloveniji, kako bo treba v Sloveniji kontrolirati demokracijo, pravosodni sistem in še kaj – zdaj, ko začenjajo ljudje hoditi v zapore, ko so tudi veljaki na sodiščih obsojeni in tako dalje, je pa treba kontrolirati slovenijo. Kaj če bi pa evropski socialisti rekli, da bi bilo treba neke druge države kontrolirati, ker se stvari ne premikajo? Saj imamo zakonodajo usklajeno z evropsko direktivo in ne rabimo teh kontrol in tako dalje. Ne bomo Merklove kontrolirali, kako to, da ji je BMW namenil pri volilni kampanji – to je njihov problem, kaj me briga. Pravijo: hišo sem si zgradil sam, s temi rokami – jaz ja, z lopato. Če si je pa kirurg hišo kupil namesto zgradil, kar pravim, da je prav, ker rabi mirno roko, ko operira, ne pa tresoče zato, ker je cel dan "lopatal", ta si pa ni zaslužil hiše in tako dalje – takšne razprave ne vodijo nikamor. Ta zakon je treba podpreti. Ni briljanten. Evidenc po Sloveniji je – še glava nas bo bolela, kaj vse bo padlo ven, ampak enkrat je treba začeti. Že sem govoril, da je vlada Janeza Janše v mandatu 2004–2008 začela s to zadevo. Hvala bogu! Škoda, da ni končala in da Pahorjeva potem ni končala in tako dalje. Danes je to treba narediti. Treba je priti do nekega osnovnega zakona, ki ga bo verjetno treba popravljati – popravljati evidence, ker se bo pokazalo marsikaj, tudi zato, ker sem mogoče skril 30 kvadratnih metrov svoje hiše ali ne vem kaj. Tako da te stvari tečejo tako, in ne mi govoriti, da krajani nekaterih občin niso plačevali nadomestila za stavbno zemljišče zato, da so privabili investitorje. Lepo vas prosim – zato, da je župan koketiral z volivci. Investitorji Tuš, Mercator in Interspar so pa prišli. Vendar bi prišli vseeno, ker so nam uničili vse majhne trgovine po podeželju, tisto, kar je za dušo, za ljudi. Ampak to so druge zgodbe. Še enkrat, davek bomo sprejeli, sem prepričan, ga bomo mogoče v tem mandatu ali pa kadarkoli še popravljali, dopolnjevali, tako kot bomo pokojninskega, ki smo ga sprejeli pod vašo vlado in smo vedeli, da ni dober, pa nas Bruselj že opozarja. Ampak takrat smo ga morali sprejeti, in tako je prav. Ta zakon bomo tudi sprejeli, ga bomo popravljali, prilagajali situacijam in tako dalje, in bomo enaki z drugimi evropskimi državami. Tisti, ki je bogat, naj plača več, tisti, ki je manj bogat, bo plačal manj, kdor pa ne more plačati, se mu pa tudi išče variante – to Vlada ponuja, to zakon ponuja –, kako ga razrešiti česa hudega. Teh amandmajev ne bom podprl, zdaj pa kar začnite.
Proceduralno – prvi je dvignil roko mag. Andrej Vizjak, potem gospod Zvonko Černač.
Spoštovani! Podpredsednica, imam proceduralni predlog, da razpravljavce, ki zaidejo z davka na nepremičnine na pokojninsko reformo, opomnite, da so falili temo. Poleg tega gospod Brulc tudi zavaja, ko govori, da je ta pokojninska reforma zanič oziroma da Bruselj to govori in da bo treba to že kar takoj spremeniti. Potem, spoštovani gospod Brulc, vas sprašujem, kje je ta vaša nova pokojninska reforma in ali ste začeli kakšna pogajanja? Učinki te pokojninske reforme so tudi za javne finance pozitivni, in so zelo problematični za marsikaterega, ki se je želel letos upokojiti, pa se ne more oziroma ki se bo želel prihodnja leta upokojiti, pa se ne more. Dajejo rezultate, res pa je, in to vsi skupaj veste, da ne daje odgovora na starajočo se družbo na dolgi rok. To smo vedeli tudi takrat in smo na to opozorili. To je bilo jasno. Lahko ne bi nič naredili in ne bi rešili nobenega problema ne na kratek, ne na srednji, ne na dolgi rok. Mi smo rešili probleme na kratek in srednji rok, in jasno povedali, da bomo, če se staramo, morali verjetno tudi upokojitveno starost oziroma pogoje spreminjati. Spoštovani gospod Brulc, ko govorimo o zakonu o nepremičninah, če vas že podpredsednica ne želi opomniti, dajmo govoriti o tem zakonu, ne pa o pokojninski reformi. Prosim vas, da ko nekateri tako zajadrajo nekam drugam in s tem izrabljajo besedo, spoštovana podpredsednica, da jih opomnite in vodite sejo, ne se pa vmes pogovarjati z vsemi drugimi.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, sprejemam vaše opozorilo, vendar moram reči, da sem spremljala to sejo tudi iz pisarne in imela priložnost kar nekaj poslancev, tudi vaše poslanske skupine, spremljati, ko so na nek način šli s teme tudi na druga demagoška področja, ampak žal s strani takrat predsedujoče osebe niso bili opozorjeni. Gospod Zvonko Černač, imate postopkovni predlog.
Spoštovana predsedujoča! Verjamem, da bi, če ne bi takrat sedeli v pisarni, te razpravljavce opozorili, in se tudi pričakuje, da bi opozorili vašega nekdanjega strankarskega kolega, ker je pri razpravi dejansko zašel s teme. Govorimo o pomembni temi, o davku na nepremičnine, govorimo o amandmajih na ta davek, in v njegovi razpravi je bilo mogoče 5 % tega, kar je povedal, povezanih s to temo. Govoril je o raznoraznih stvareh, recimo, o tem davku na nepremičnine v zgodovinski perspektivi, pri čemer pa je pozabil del zgodovine. Res se čudim Socialnim demokratom, ki so imeli na mizi v vladni proceduri leta 2010 Križaničev zakon o davku na nepremičnine s stopnjo 0,03, 5-krat nižjo kot danes – to je bil lokalni davek po tistem zakonu, osnova je bila 80 % posplošene tržne vrednosti za vse nepremičnine –, zakaj ga takrat niso sprejeli. Bolj me zanima, kako je mogoče, da sedaj Socialni demokrati podpirajo 10-krat ostrejši zakon. Še nekaj. Kolega Brulc [[...]]
Proceduralni predlog, gospod Černač.
Sem povedal in bom še enkrat. Kolega Brulc je govoril o velikih trgovskih centrih, za katere bi bilo bolje, da jih ne bi bilo. Nekatere občine so jih z nadomestilom zelo obdavčile. Vi jim s tem zakonom sedaj zmanjšujete te obremenitve za tri do petkrat – konkreten podatek iz ene izmed občin. Namesto 162 tisoč evrov bo večji trgovski center plačal 42 tisoč evrov, 4-krat manj kot doslej [[...]]
Prosim, gospod Černač – vsebinska razprava v okviru razprave.
Glejte, spoštovana predsedujoča, če ste pustili gospodu Brulcu govoriti, mislim, da 10 ali 15 minut, potem dovolite, da jaz v okviru treh minut povem, zakaj sem se priglasil [[...]]
On je razpravljal in je čas poslanske skupine trošil, vi pa ne.
Glejte, spoštovana predsedujoča, vem, da dobro poznate poslovnik in da ga znate tudi uporabljati, vas in prosim, da ga ne zlorabljati s tega mesta, kjer sedite. Da zaključim. S tem zakonom o davku na nepremičnine dajete bogatim in jemljete revnim, in to vidi vsak, samo vi tega ne želite videti. Prav bi bilo, da gospoda Brulca, ko je razpravljal o vseh drugih stvareh, na to opozorite in ga usmerite nazaj na to temo, ki je pomembna. Strinjam se, da je pomembna in bi z njegove strani rad slišal argumente, zakaj Socialni demokrati podpirate to, da se bolj obdavči revne in manj bogate, zakaj so zmagovalci tega davka Mercatorji, Spari, Lidli, Hoferji in bogati tajkuni.
Gospod Černač, nisem ga opozorila zato, ker sem dobro poslušala njegovo razpravo, ko je omenjal, zakaj se uvaja ta davek, zaradi česa je prišlo v proračunu do manka sredstev, kaj v preteklosti ni bilo sprejeto in tako dalje. Zelo jasna razprava je bila. Izvolite postopkovno. [[oglašanje iz dvorane]] Prvi je bil gospod Srečko Meh, takoj za gospodom Černačem.
Hvala, gospa podpredsednica. Gospe in gospodje, gre za enako matriko, za enak vzorec, ki ga SDS uporablja že tretji dan zapovrstjo. Ko jim zmanjka časa za razpravo, ker so razpravljali vsebinsko in govorili, izrabljajo postopkovni predlog. Ni prav, da to delajo. Ni prav, da se tako dela norca iz poslovnika, iz nas, vseh ostalih, ki imamo čas, da lahko razpravljamo. Zato vas prosim, spoštovani poslanke in poslanci SDS, imejte malo ponosa. Vi, podpredsednica, pa ne pustite, ne dovolite, sicer bo tu res tisto, kar nekateri želijo iz Državnega zbora narediti – hlev.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek, postopkovno.
Hvala lepa. Takoj na začetku bom predlagal sklep, za katerega vam predlagam, da ga uresničite. Morate ostro ukoriti kolega Brulca zaradi širjenja laži in manipulacij v zvezi z današnjo resolucijo največje evropske internacionale, Evropske ljudske stranke, ki je izdala resolucijo o stanju duha v Sloveniji. Ni res, da se zavzema za nadzor sodstva v Sloveniji – to je eklatantna laž in manipulacija –, pač pa izraža skrb nad kompatibilnostjo sodstva v Sloveniji z vladavino prava. Tudi za vse evropske države, ki še niso izvedle lustracijskih postopkov, izraža, da je to veliko zlo. Kolega Brulca prosim, da v bodoče resolucije evropskih institucij in največjih internacional v Evropi pravilno tolmači, ne pa da zavaja slovenske državljane s tem in skuša speljati vodo na svoj mlin. Vemo, da preteklost vaših političnih prednikov ni bila preveč čista in lepa, in na te se nanaša ta resolucija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Kdo želi razpravljati o vloženih amandmajih k 6. členu? Gospod Srečko Meh, izvolite.
Poslanec Černač je v postopkovnem predlogu postavil zanimivo vprašanje, pa mu naj še enkrat povem. Amandma k 6. členu – če bi sprejeli ta amandma, ki ga predlaga SDS, potem bi morali iz državnega proračuna občinam doplačati 100 milijonov evrov letno zato, ker bi pobrali manj davka, kot sedaj poberejo občine nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. To sem v razpravi že povedal. Ker ste to postopkovno vprašali, da vam ne bo treba še enkrat izkoriščati postopkovnega predloga, zdaj odgovarjam, da si bomo to zapomnili. To je povedala tudi gospa državna sekretarka, ki sem jo sam dvakrat slišal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Černač, želite razpravljati? Izvolite, imate besedo.
To ne drži, ampak ni časa, da bi na dolgo razpravljal. Poslanska skupina ima samo še dobre tri minute časa. Zaradi tega vam bom to povedal izven te dvorane in vam tudi narisal, če želite. Še enkrat bi vas izzval, kako je mogoče, da po 3 letih podpirate 5-krat, 10-krat ostrejši zakon za državljane od tistega, ki ste ga dali vi pod svojo vlado v proceduro leta 2010. Kaj se je zgodilo v tem obdobju? Prej ste rekli: "Mi imamo čas." Očitno res. Denar pa želite pobrati ljudstvu, predvsem revnemu ljudstvu, iz žepov, tudi s tem zakonom!
Hvala lepa. Želite razpravljati, gospod Franc Pukšič? Izvolite.
Zelo nekorektne so bile nekatere razprave – kmečki lobi je tukaj dobil. Samo primerjava, pa je nisem delal jaz, ampak dr. Franc Zagožen. Za kmetijo na avstrijskem Koroškem s 100 hektarji zemljišča, s proizvodnjo približno tisočih prašičev, je obdavčitev okrog 122 evrov. Za takšno, približno enako kmetijo pri nas, ocenjeno po Dursu, odvisno, kje bi bila, v katerem delu države, tam od 2 do 3 milijone evrov, je obdavčitev od 2 do 3 tisoč evrov. Če je to primerljivo, če se takšno slovensko kmetijstvo lahko primerja s sosednjim, potem gre v račun samo nekaterim, ki znajo takšno matematiko. To je prvič. Drugič, radi bi povečevali samooskrbo. S tem, kolegice in kolegi, jo znižujete in zapirate še nekatere slovenske kmetije. Mladi prevzemniki pod takšnimi pogoji tega enostavno ne bodo delali. Tretjič, glede tega amandmaja v zvezi z rezidenčnimi in nerezidenčnimi stanovanji. Veste, marsikatero stanovanje oziroma marsikatera hiša se je zgradila tako, da so ljudje delali po 7 dni in po 16 ur na dan. Če bi bili pošteni v tej državi do naših državljanov, ker smo ena specifika, ena posebnost, bi v zakonu moralo biti, da bi bilo prvo stanovanje tistega, ki ostane tudi na 300 kvadratih sam na kmetiji, brez obdavčitve. Za naslednje, drugo, tretje in tako dalje, nič ne rečem – v redu, je treba obdavčiti. Za stanovanje, ki ga daš in s tem rešiš, ali si ga zgradil ali kakorkoli, otroku, je tudi zanj prvo rezidenčno stanovanje. Nič od tega. Kar delate z občinami – danes sem že nekajkrat povedal. Še enkrat, v tabeli je samo občina Rogaševci s 300 prebivalci tista, ki ni pobirala NUSZ, edina. Dajte si to pogledati in ne govoriti neumnosti, da je teh občin več. Če ne sprejmemo tega amandmaja k 6. členu, boste ukinili tako rekoč celotni razvoj slovenskega podeželja, ker na ta način podeželje dodatno obremenite, občinam jemljete možnost finančne izravnave in tako ustavljate podeželje, vse skupaj pa dajete Ljubljani in večjim, bogatejšim občinam. Za konec. Upam, da je ta vaš zakon približno enak, kot je bil radar za Kanglerja v Mariboru.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Amandmaja, ki zagovarja zniževanje davčnih stopenj, ne bom podprla. Ko smo razpravljali o nepremičninskem davku, ki se je napovedoval res že zelo dolgo časa, bi vsak, ki je kdaj deloval v kakšni koalicijski vladi, seveda če ni bil tisti, ki je vodil to vlado, lahko izpeljal svoj načrt, v koalicijskih vladah pa je treba tudi koalicijskim partnerjem prisluhniti. Ampak sama bi zagovarjala davek na nepremičnine brez slehernih izjem. Završalo je po Sloveniji, ko je bilo govora o tem, da ne bo izjem, in potem se je od tega, kako močna je kakšna skupina, tudi zniževalo. Zanimivo, poglejte, najprej so bili izvzeti sakralni objekti in kulturni spomeniki, ampak če preberete izjavo dr. Strehovca v imenu konference Pravičnost in mir, slovenske škofovske konference, ni zadovoljen s tem, da so sakralni objekti izvzeti. On bi zdaj imel še kaj drugega, kar sodi pod lastništvo Katoliške cerkve, da bi bilo iz obdavčitve tudi izvzeto. Ne bom naštevala, kaj vse predlaga, ker sem prepričana, da ta dopis poznate. Kar zadeva kmete, kako so se izpogajali. Tisto, kar mene pri teh stvareh preseneča, je, da so se različne lobistične skupine pogajale, se po pogajanjih pri predsednici Vlade tudi izrekale o tem, kaj so dosegle in kaj ne, in pričakovala bi, da je kompromis tisto, za kar so se dogovorili, ne pa da greš potem znova od začetka in trdiš, da ne bi smelo ničesar biti kot obdavčitev. Povedano je že bilo, kakšno funkcijo ima davek, bi pa na nekaj posebej rada opozorila. Ko ugotavljamo v evropskem okviru prag revščine, se za ugotavljanje praga revščine vštevajo samo tekoči dohodki, in se ne vštevajo nepremičnine. To se pravi, da takrat, ko nas zanima socialna slika neke države in ko določamo socialne transfere, upoštevamo tekoče prejemke. In za te socialne transferje je treba imeti denar. Ko govorite o tem, kaj vse bo utrpelo slovensko ljudstvo – mislim, da smo med tem postali že nacija –, pozabljamo na to, da je iz javnih sredstev financirano vse tisto, za kar mislim, da v glavnem pripomore tudi k razvoju: izobraževanje, znanost, razvoj, vse to, ampak to se mora od nekod financirati. Sedaj se lahko vsi škandaliziramo nad tem, kdo vse bo moral dati denar. Ali ste pošteno povedali, kako bodo davčne obveznosti razporejene pri tistih, ki plačila davčnih obveznosti ne zmorejo? Še na nekaj bi opozorila. Ko govorite – ena stranka zelo rada o tem govori –, da je to davek na pridnost. Veste, meni je bolj hudo za tiste, ki so bili celo življenje pridni, pa si s svojo pridnostjo nepremičnin niso mogli ustvariti. Tudi taki so v tej državi, da ne rečem, da jih je še zelo veliko. Žal. Ko govorimo o tem, da so si eni zidali hiše, drugi pa so hodili na morje – ni res. V svojem okolju bi vam lahko pokazala vrsto ljudi, ki niso ne na morje hodili in niso imeli ne za hiše zidati. Ko govorimo o razlikah med podeželjem in mestom, vam moram povedati, da je ena tipičnih razlik med podeželjem in mestom tudi ta, da so ljudje na podeželju vsaj lastniki zemljišč in je vsaj tista osnova za postavitev hiše bila. Ne govorim rada o svojih osebnih izkušnjah, ampak to pot bom pa povedala. Z možem sva v letu 1970 prišla v Maribor in hotela svoj stanovanjski problem reševati z gradnjo hiše. Zmogla sva privarčevati za Marlesovo montažno hišo kot dva visoko izobražena človeka, ki sva živela samo od svojega dela, nisva pa zmogla denarja za nakup zemljišča, ker je Maribor na dražbah cene zemljišč dvigoval, ker je bilo v Mariboru vedno zelo veliko tistih ljudi, ki so delali tudi zunaj in so zmogli plačevati več. Ni šlo za to, da bi hotela na morje hoditi in biti lena. Ali razumete, kaj vam govorim? Ne gre za neke izmišljene zgodbe, za zgodbe, za katerimi ni življenjskih izkušenj in ni različnih situacij. Prepričana sem, da vsak med nami nosi v sebi svojo življenjsko zgodbo, ampak ne more biti ta življenjska zgodba izhodišče za postavljanje sistemskega zakona. Mene ne zanima, kako je kdo prišel do lastnine, če je ta lastnina pošteno pridobljena. Drugo je, če je nepošteno pridobljena. Ampak od te lastnine, ki posamezniku pomeni tudi varnost, je v urejenih državnih sistemih zato, ker imamo tudi urejeno državo, treba plačevati davke. Meni je zelo žal, ampak tako je. Preprosto bi se morali vedno vprašati, ali imamo razvito državljansko zavest in vse drugo, kar to državljansko zavest skupaj z vrednostnim sistemom sestavlja. Vsak od nas ima lahko pripombe in ideje o tem, kako naj bi bila vrednostna lestvica ali davčna lestvica postavljena. Še enkrat povem, zame bi bilo najbolj prav, da bi bilo brez vsakršnih izjem. Ampak odločili smo se drugače, postavili smo nekaj, kar smo, in zdaj se lahko samo spravimo spet v nadaljevanje tekme, kdo bo po kom bolj glasno in daleč pljuval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še vidim željo po razpravi pri vloženih amandmajih k 6. členu. Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Pozdravljeni! Res ne želim po nikomur pljuvati, želim pa še nekaj argumentov povedati in se tudi odzvati na nekatere navedbe v razpravi okoli 6. člena. V Slovenski ljudski stranki smo precizno pripravili ta amandma, in kot vidite, je pričakovanje, če bi bil naš amandma po takšni stopnji sprejet, da bi bilo približno toliko davka pobranega, kot je danes nadomestila za stavbna zemljišča. Prepričani smo, da je to 200-milijonsko povečanje v enkratnem koraku oziroma 180, 190, 200, nesprejemljivo. Na to opozarjajo vsi davčni svetovalci, in to je velik problem, da pustimo osnove in da bo prišlo do zelo velikih skokov, ker bodo nekateri v nekem trenutku praktično nezmožni plačevanja tega davka. Kar se tiče samih navedb, gospod Brulc, o tem, kako smo bogati in kdo lahko plačuje. V tem delu mislim, da imamo v Sloveniji en velik problem, in sicer da je cela vrsta lastnikov hiš, ki so si z dvema delavskima plačama pripravili – ne poznam vaše hiše, ampak najbrž nekaj takšnega, kar imate vi ali pa imam sam. Midva imava danes okoli 2 tisoč 500 evrov neto plače, kar je 30 tisoč evrov na leto. Veliko teh upokojencev ima danes, ne vem, 400, 500 evrov pokojnine in podobno premoženje. V Sloveniji nikakor ni, tako kot je v zahodnih državah, kjer je premoženje raslo s prejemki, tako enake korelacije med posedovanjem nepremičnin in trenutnimi prejemki. Na to nas najbolj opozarjajo upokojenci, na to nas opozarjajo ljudje, ki so danes prišli v status brezposelnega ali pa nizke plače, tiste povprečne delavske plače, in ki so skozi delo generacij pripravili to premoženje in bo ta obremenitev zanje zelo velika. Če bi vzeli 1 % od naših prejemkov, bi tistemu, ki ima 400 evrov na mesečnem nivoju, na letnem nivoju vzeli 50 evrov. Tistemu, ki ima tisoč evrov na mesečnem nivoju, 120 evrov, nama 300 evrov, in menedžerjem, ki imajo 10 tisoč evrov plače, tisoč 200 evrov. Sam bi problem krize kot kriznega davka, ki ga rešujemo, dosti rajši reševal v kriznih letih 2014 in 2015 na takšen način, da, recimo, vsi nad 500, 600 evrov damo 1 % in zberemo okoli 130 milijonov evrov. Manjkajočih 60 milijonov evrov, če jih manjka, zberemo z 20 do 30-odstotnim povečanjem nadomestila za stavbna zemljišča, v naslednjem letu pa v miru dokončajmo ta zakon, ki bo šel nedokončan v sprejetje, in potem s 1. 1. 2015 uveljavimo ta zakon. Tako bi se tudi bistveno bolj pošteno razdelila bremena. Danes bova midva enako obremenjena kot nekdo, ki ima mogoče 3-krat, 4-krat manj letnih prejemkov, in to je ključni problem tega zakona in slovenske razlike vizavi evropskega nepremičninskega področja. Kar se tiče občin. Sam sem bil župan občine, kjer je ostala občinska politika. Mi smo kupovali zemljo od kmetov, stavbno, po normalnih cenah kot občina, komunalno opremili in prodajali po polovični ceni 30 do 35 evrov, in dali 3 do 5 let oprostitve nadomestila za stavbna zemljišča za proizvodne dejavnosti, ker je bila to občinska politika. Kolega Šrot je v Celju naredil takšen odlok, da bo po tem izračunu situacija takšna, da bodo po novem letu trgovski centri plačevali od 4-krat do 6-krat manj, kot so doslej, medtem ko bo najemnik dobrih sto kvadratov velikega lokala v mestnem jedru z zdajšnjih 113 evrov šel na tisoč 200 evrov – konkretni podatki. To so problemi, zaradi katerih je treba poseči v te lestvice in si tudi vzeti za takšen zakon več časa. Kar se kmetov tiče, sem že enkrat povedal – zelo prefinjeno je bilo pogajalsko izhodišče gospoda Čuferja, ki je kar naenkrat izračunal najprej, ne vem, nekih 50 milijonov evrov. Kolegi, to je 5 % od bruto realizacije, ne od ostanka, ne od naših plač, ampak od bruto realizacije, pri čemer nekaj odstotkov ostane ljudem. Katera firma si lahko privošči 5 %? S tem, kar počnemo sedaj z obema efektoma, tako davka na nepremičnine, če bo tam 15 milijonov za kmetijske objekte plus kmetijska zemljišča, pa približno toliko še iz več davkov na dohodnino, bomo vzeli 30 milijonov, 3 %. Ne gre, to je preveč. V Avstriji, sem že enkrat povedal, 3 milijone zberejo od 5-krat več zemljišč. To so ti problemi, o katerih bi morali spregovoriti. Še enkrat, mi smo se aktivno vključili z amandmaji, v osnovi je pa zakon tako pripravljen, da ga tudi z amandmaji ne moremo narediti več normalnega, in zato so bili vsi ti pozivi, da poizkušamo v normalnem postopku ta zakon sprejeti.
Izvolite, gospod Mirko Brulc, repliko.
Hvala, kolega Bogovič, za korekten dialog. Sem vesel. To je sociološki problem. Poglejte, Američan pusti hišo, se seli 2 tisoč kilometrov daleč, zamenja hišo, kakorkoli. Te kulture pri nas ni. Jaz sem se v Novi Gorici trudil, da bi starejši gospe, ki je imela sto kvadratnih metrov veliko stanovanje – smo ji ponudili majhno obvladljivo stanovanje z manjšimi stroški in tako dalje, ampak ne, ker je vsaka omara, vsaka slika, vsak gobelin, vse je priraslo človeku k srcu. Iz tega izhaja potem veliko problemov, za kar bomo rabili mogoče še desetletja, da se bomo prilagodili situaciji, da ko imam neko imovino, veliko hišo in je ne morem ne vzdrževati, ne davkov plačevati, ne nič, ne bom jokal in čakal, da me država servisira, ampak da bom s tem nekaj naredil. To še manjka, in ta davek bo silil ljudi v tako razmišljanje, ampak to so dolgi procesi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če ni več želje po razpravi k vloženim amandmajem k 6. členu, prehajamo na 7. člen. Pri 7. členu imamo vložena dva amandmaja, amandma Poslanske skupine SLS in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Amandmaja k temu členu smo skrbni pregledali in ugotovili, da je obstoječa rešitev v zakonu dober kompromis med obema amandmajema opozicijskih strank. Namreč, predlagana rešitev je ravno vmes med tem, kar predlaga SDS in med tem, kar predlaga SLS, tako da smo z obstoječo rešitvijo zadovoljni. Oba amandmaja bomo zavrnili in hvala za sodelovanje.
Hvala lepa. Gospod Mihael Prevc želi razpravljati.
Hvala lepa za besedo. S tem amandmajem predlagamo, da se 7. člen črta. Preprosto zato, ker s tem členom nekako razumemo oziroma se nam zdi, da država celo spodbuja črno gradnjo, saj si iz tega vira obeta dodatni davek, še nekoliko več davka. Naše mnenje je, da je nelegalne gradnje bodisi treba legalizirati, seveda ob ustreznem enkratnem nadomestilu, in jih na ta način vključiti v sistem običajne obdavčitve, bodisi porušiti. Menimo, da srednje poti ni, in to srednjo pot s tem 7. členom uvajate v ta zakon. Menimo, da je ta srednja pot povsem nepotrebna in neprimerna, ker na ta način problem nelegalnih gradenj ne bo rešen. Hvala.
Hvala lepa. Ne vidim želje po dodatni razpravi k 7. členu in vloženima amandmajema. Zato prehajamo k 8. členu, h kateremu so vloženi 4 amandmaji poslanskih skupin Nove Slovenije, SDS in SLS. Odpiram razpravo k tem vloženim amandmajem. Gospod Mihael Prevc, izvolite.
Predlagamo, da se v prvem odstavku besedilo 8. točke spremeni tako, da se izvzamejo iz plačila tudi kmetijska zemljišča. Že večkrat smo poudarjali, da so kmetijska zemljišča za kmeta osnovno sredstvo, ki ga uporablja za kmetijsko proizvodnjo, pridelavo in za ustvarjanje svojega dohodka. Vemo, da so ta zemljišča že obdavčena s katastrskim dohodkom, ki vsebuje vse elemente premoženjskega davka, in zato nikakor ni primerno, da so ta zemljišča še dodatno obremenjena z davkom na nepremičnine.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu členu, in sicer k 9. členu, h kateremu so vloženi 3 amandmaji poslanskih skupin SLS, SDS in NSi. Želi kdo razpravljati? Mag. Andrej Šircelj ima besedo.
Hvala lepa. Če je kaj res, potem je res, da so prihodki od tega davka vir financiranja lokalnih skupnosti. Deloma se to tu ukinja. V letu 2014 naj bi samo proračun dobil denar iz tega davka in ga potem dal občinam v isti višini kot prej, ampak, gospe in gospodje, to je davek, ki je vir proračunov na lokalni ravni zato, da občine dvigujejo kvaliteto storitev. To, da postaja ta davek vir republiškega proračuna, je nesprejemljivo. Zaradi tega tudi predlagamo amandma. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Mihael Prevc.
Ko vam oporekamo, da ta zakon ni evropsko primerljiv iz preprostega razloga, ker če bi bil evropsko primerljiv, potem bi bil ta davek, ki se bo pobral od nepremičnin, izvirni prihodek občin. Tako pa ni. S tem amandmajem predlagamo prav to. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo pri 9. členu in vloženih amandmajih. Prehajamo k 10. členu, h kateremu sta vložena dva amandmaja, in sicer je prvi amandma koalicije in drugi je amandma Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Izvolite, mag. Marko Pogačnik.
Hvala za dano besedo, spoštovana predsedujoča. Zelo na kratko. Pričakovali bi, da bi ta amandma, ki ga je dala SDS, dalo Ministrstvo za finance. Kajti s tem amandmajem omogočamo, da tisti, ki imajo nižjo ovrednoteno nepremičnino, in potem se pri prodaji pokaže, da je ta znesek višji kot 30 % – bi bilo neko zagotovilo, da plača ta davek za nazaj. Mislim, da je ta davek v korist vsem špekulacijam in tudi v korist proračuna, da vemo, kakšne mahinacije so s temi vrednostmi nepremičnin. V primeru, da odstopa pri prodaji ali dedovanju za 30 %, mora plačati davek za nazaj.
Hvala lepa. K vloženim amandmajem želi besedo gospod Franc Bogovič.
Samo proceduralno. Ali so bili 8. člen in amandmaji k 8. členu obravnavani?
So bili obravnavani in razpravljal je gospod Mihael Prevc. Prehajamo k naslednjemu členu, in sicer k 11. členu, kjer je 5 amandmajev, vloženih s strani poslanskih skupin NSi, SDS, SLS in koalicije. Želi kdo razpravljati? Mag. Andrej Šircelj ima besedo. Želite tudi vi, gospod Franc Bogovič? [[Ne.]]
Hvala lepa. Glede na to, da ta zakon nima socialne vloge – to je tisti zakon, ki ga je predlagala Vlada –, predlagamo, da se zmanjša davek za tiste zavezance, ki imajo tri otroke, in tudi, da se zmanjša davek za tiste zavezance, ki imajo višinsko kmetijo nad tisoč metri. Menimo, da je v ta zakon, predvsem zaradi tega, ker v Sloveniji obstaja velika razlika med vrednostmi nepremičnin in višino dohodkov, nujno treba vključiti socialno komponento. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat ima besedo.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. K 11. členu je Nova Slovenija vložila amandma, ki ga imate pred seboj, izključno iz enega razloga. Namreč, predlagamo znižanje davčne stopnje za vsakega mladoletnega vzdrževanega družinskega člana – to so otroci, pastorki, rejenci, posvojenci –, in sicer za vsakega od njih po stopnji 0,02 %. Na ta način bodo nižje davčne obveznosti deležne [[...]]
Prosim za pozornost v dvorani!
Hvala lepa. Na ta način bodo nižje davčne obveznosti deležne večje slovenske družine, ki so bile z dosedanjimi varčevalnimi in zakonodajnimi ukrepi najbolj izpostavljene bremenom reševanja krize. Do družin moramo biti resnično izjemno pozorni – razen če kdo misli, da jih imamo preveč. Tako da vas res prosim za razmislek ob tem amandmaju. Gospa predsedujoča, se opravičujem, res je, da je šla obravnava 8. člena, kot sva s kolegom Bogovičem ugotovila, tako hitro mimo, da bi prosil, če lahko Vlada da eksakten odgovor na to, kar smo povedali v stališču poslanske skupine, da bodo obdavčeni tudi gasilski domovi. Do sedaj odgovora s strani Vlade nisem slišal. Imamo tisoč 400 prostovoljnih gasilskih društev, in smo fenomen v Evropi, morda tudi na svetu. Imamo 151 tisoč prostovoljnih gasilcev, in smo fenomen na svetu, kar se tiče prostovoljstva. Imamo čez 2 tisoč gasilskih domov, in smo fenomen v Evropi. Vemo, kako so jih gasilci gradili, in tukaj bi lepo prosil Vlado za eksakten odgovor, kako je z obdavčitvijo gasilskih domov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa za besedo. V zvezi z obremenitvijo gasilskih domov je treba povedati, da je Vlada pri razpravi o njihovi obravnavi upoštevala Zakon o gasilstvu, ki posebej določa davčno obravnavo za prostovoljna gasilska društva. Poleg tega pa je treba povedati tudi, da se nepremičnine v načelu obdavčujejo glede na vrsto nepremičnin, ne pa glede na to, kdo je lastnik nepremičnine. Vendar Zakon o gasilstvu posebno davčno obravnavo določa za subjekte, kar pomeni, da bo mogoče, če je gasilni dom v lasti gasilnega društva, upoštevati posebno določbo Zakona o gasilstvu. Če ima gasilsko društvo prostore v najemu, tega ne bo mogoče upoštevati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Bogovič ima besedo.
Pri 11. členu v Slovenski ljudski stranki predlagamo, da se za tiste, ki imajo v družini invalide na vozičku, ta olajšava dvigne z v zakonu predlaganih 30 % na 80 %. Mislim, da so takšne družine v bistveno težji situaciji kot tiste, kjer so ljudje, ki prejemajo socialno podporo, zato predlagamo, da sprejmete to prvo dopolnilo 11. člena. V nadaljevanju predlagamo, da za vsakega otroka v družini damo 12-odstotno olajšavo. To ni olajšava, ampak družine z več otroci rabijo tudi več prostora, in bodo tukaj takšne družine samo plačevale več. Ne bojmo se otrok – če jih je 5, dajmo 60 %. Še rajši vidim, da jih je 10, pa da bomo morali dati celotne olajšave. Kar se tiče teh ostalih stvari, je bilo v 8. in 10. členu v povezavi, tako kot z gasilskimi domovi, tudi s humanitarnimi organizacijami. Debata je bila na odboru. Koalicija je pripravila amandma k 10. členu, da je stopnja 0,50, kot za vse ostale objekte. V Slovenski ljudski stranki smo k 8. členu kot olajšavo predlagali tudi vse humanitarne organizacije. Se opravičujem, ker sem, podobno kot v prejšnjih razpravah, govoril še o drugih dveh členih. Upam pa, da ko bomo o tem glasovali, da bodo ti amandmaji sprejeti in da ne bodo tisti, ki skrbijo za socialno podporo drugih, kaznovani z visokimi davki na nepremičnine, temveč da jih bomo te davščine oprostili in jim omogočili, da bodo sredstva, ki jih sami zberejo od prispevkov ljudi, lahko namenili tistim, ki so podpore potrebni. Ne delajmo novih revežev s tem zakonom!
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, potem gospod Marko Pavlišič in gospod Franc Jurša.
Hvala, gospa podpredsednica. Sem vam hvaležen, da dopuščate razpravo, da si tu razčistimo določila zakona. Če sem pravilno razumel, bodo gasilski domovi, ki so v lasti občin ali krajevnih skupnosti, obdavčeni. Torej, ta moja trditev drži. Hvala lepa.
Izvolite, gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Gre za sistemski zakon, in vsaka izjema v tem zakonu je preveč. Vendar ker smo že uvedli nekaj izjem, sploh pri 11. členu, bom resno razmislil, ali bom podprl še kakšno dodatno dobro izjemo v tem členu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša ima besedo.
Podpredsednica, hvala lepa. Zelo strpno sem čakal ta 11. člen. Takoj na začetku bom povedal, da tako sam kot tudi v poslanski skupini nismo navdušeni nad tem zakonom. Na začetku želim povedati tudi, da se temu zakonu ne moremo izogniti. V končni fazi imajo tovrstne zakone v vseh evropskih državah. Konec koncev smo ga imeli v neki obliki tudi v Sloveniji, vendar s tem zadeva na tem področju ni bila urejena. Neka občina ni imela nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, in občine so imele to različno urejeno. V svoji razpravi, ki smo jo intenzivno vodili, kot veste, kar se je tudi slišalo, smo želeli predvsem zaščititi socialno ogrožene. Ne glede na to, tudi realno vrednotenje nepremičnin nas zelo muči, kajti tu bodo šibki najbolj prizadeti. Res je, da je DeSUS uspel z nekaterimi omejitvami na tem področju, ki so bile na nek način vnesene v ta predlog zakona, s čimer smo relativno zadovoljni. Kot ključno vprašanje pa se nam zdaj postavlja, ali je naša država še vedno socialna država. Moramo poskrbeti za tiste kategorije ljudi, ki so na obrobju. Samo stanovanje izgubi pomen ne le, če oseba nima stanovanja, ampak tudi če ga sicer ima, a je to stanovanje povezano s takšnimi stroški, ki jih oseba preprosto ne zmore plačati. Še enkrat bi ponovil, stanovanje izgubi pomen ne le, če oseba nima stanovanja, ampak tudi če ga sicer ima, a je to stanovanje povezano s takšnimi stroški, ki jih oseba preprosto ne zmore plačati. Zato je država dolžna pri oblikovanju predpisov, pri izvrševanju in pri interpretaciji nuditi ustrezno pomoč tistim, ki so je najbolj potrebni zaradi svojega neugodnega socialnega položaja. Ravno zato imamo že zdaj v okviru davčne zakonodaje predviden institut odloga in možnega delnega odloga poplačila davka. Vse te možnosti bo ob izpolnjevanju pogojev koristil tudi zavezanec za ta davek oziroma jih je prej lahko koristil tudi pri nadomestilu za uporabo stavbnega zemljišča. To bo zdaj preneseno tudi na davek na nepremičnine. Še enkrat ponavljam, poudarek v moji razpravi je na socialno ogroženih osebah. Te osebe bodo imele možnost predlagati, da se jim ta davek, davek na nepremične, odpiše, tako kot so imele možnost sedaj predlagati za odpis NUSZ, kot sem že prej opozoril. Pogoj za takšno vlogo je, če bi se s plačilom ogrozilo njegovo preživljanje in preživljanje njegovih družinskih članov. Pri odločanju o tem pa se ugotavlja višina dohodka, prihodkov in premoženje te osebe in družinskih članov. Davčni organ je dolžan pri presoji upravičenosti do odpisa dolga upoštevati konkretne in dodane razmere, vendar četudi je premoženjsko stanje neke osebe, družine izjemno šibko, le-ti ne bodo upravičeni do tega odpisa, če bodo presegli znesek 265,22 evra na družinskega člana. Toliko namreč znaša znesek minimalnega dohodka po zakonu, ki ureja socialno varstvo. Še enkrat ponavljam, znesek je 265,22 evra. Po naših pravilih oseba, ki prejme cent več, ni upravičena do socialnih pravic, med katere štejem tudi odpis davka. Kdo od nas je sposoben preživeti z 265,23 evra na mesec? Poskusite se vprašati, kako bi to izgledalo, če bi bili v takšni situaciji. Kako lahko pričakujemo, da neka oseba s tem zneskom preživlja človeka dostojno življenje? Namenoma ponavljam številko zneska, da se vam bo usidrala v spomin. Z 265,23 evra si lahko privoščimo – kaj? Osnovno, najcenejšo hrano, plačilo osnovnih položnic, vode, elektrike, komunale, telefona, če ga seveda lahko imaš, oblačila – ne in ponovno ne. To v celoti ni možno. Tu gre zgolj za eno osebo, kaj šele, če gre za družino z dvema šoloobveznima otrokoma. Ne morem si niti predstavljati. Osebe z dohodkom 265,23 evra naša zakonodaja smatra za sposobne plačati še ta novi davek, ki bo nekatere udaril manj, druge pa več, dejstvo pa je, da bo osnovna nepremičnina za preživetje, dom, stanovanje ali kakorkoli temu rečete, po novi zakonodaji obdavčena v povprečju za manj kot 2-krat toliko, kot je bila prej z nadomestilom za uporabo stavbnega zemljišča. Zato zgolj preprosto vprašanje, predlog ministru za finance ali ministrici za delo, družino in socialne zadeve – po mojem samo Ministrstvu za finance, vi se odločite –, in vprašanje za odgovor in obrazložitev: ali lahko finančne posledice uvedbe tega novega davka na nepremičnine vsaj malce ublažimo z dvigom cenzusa, ki je določen bodisi za odpis 265,22 evra bodisi za delni odpis 327,83 evra. Ne govorim samo za upokojence, – gospa državna sekretarka, upam, da ste me slišali in da boste to prenesli tudi ministru za finance –, ampak za tiste, ki so najbolj socialno šibki. Zdaj pa bom še izkoristil to možnost in priložnost, ker imamo na razpolago še kar precej časa, da se bom dotaknil, kljub temu, da smo že preskočili, zadeve glede gasilcev. 50. člen Zakona o gasilstvu govori ravno o tem, da so upravičeni do neplačila davka gasilci, ne samo za to, ampak tudi še za nekatere druge zadeve, s tem da nekatere davke pa morajo plačevati. Mislim in prepričan sem, da smo tukaj bili mogoče zavedeni, da se to ne bo tako zgodilo, kajti če se bo to zgodilo, potem bomo šli takoj v popravke zakonov. Gasilci v glavnem v naslednjem letu po moji presoji tega davka ne smejo plačevati. Glede na to, da smo danes slišali kar napete razprave, vzpostavljanje različnih problemov, bom rekel tako: zakaj nekateri poudarjamo, da je ključnega pomena, da si ne privoščimo izrednih, predčasnih volitev in da imamo vlado? To je ključnega pomena. Vemo, kako dolgo stvari tečejo in kako dolgo se sestavlja nova vlada, če računamo tudi na to, da jo moramo predhodno izvoliti na parlamentarnih volitvah. To za Slovenijo v nobenem primeru ne bi bilo dobro, in zaradi tega nas ta stvar še kako zanima in skrbi. Na začetku sem rekel, da nisem navdušen nad tem, da sprejemamo toliko davkov in da obremenjujemo državljane. Problem je v tem, da nimamo drugih možnosti. To je ključno vprašanje. Obstajajo, ampak moramo še nekaj prej sanirati. Gospodje dobro veste, katere vlade so bile in koliko časa je katera vlada bila na oblasti. [[oglašanje iz dvorane]] Zavedam se, gospod Vizjak, ni treba govoriti o tem. Mi smo bili vedno zraven, ampak nismo pa [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Dovolite, gospod Vizjak, da do konca povem. Nismo pa nosili glavnega bremena, nismo vodili igre v teh vladah. Če bi, bi verjetno bilo drugače. Veste, omenjajmo tudi, če govorimo o davku na nepremičnine – nerad se konfrontiram tako z eno kot z drugo stranjo. Se spomnite, kako smo sprejemali ZUJF? Takrat nam je bilo težko in tudi sedaj nam je težko. Še nekaj glede traktorja. Prihajam s podeželja. Ne bom povedal, da ga tudi sam imam, ker imam malo posestvo, ampak to sploh ni pomembno. Kmetje so bili najbolj sposobni črpati predpristopne pogoje, sredstva iz teh raznih razpisov, in tukaj bi omenil, če se slučajno nekateri spomnite, tako imenovani SAPARD. Takrat so bili kmetje tisti, ki so se znali najbolje organizirati in so ta evropska sredstva tudi počrpali. S tem so posodabljali svojo osnovno opremo, med katero so bili tudi traktorji, včasih res preveliki, mogoče tudi nepotrebni za velikost kmetije, ki jo imajo. Veste, zakaj so ljudje bežali iz vasi v mesta? V mestih je bilo vse dražje. Moramo poskrbeti, moramo si dati tudi v našo obvezo, da bomo obdržali podeželje poseljeno. To je ključnega pomena za našo državo. V nekdanji državi smo tukaj bili na čelu, in za to moramo skrbeti tudi v prihodnje. Poskusimo čim večje ravnovesje narediti med vsemi – kmeti, delavci, študenti, mladino, aktivnim prebivalstvom in tudi zaposlenim.
Hvala lepa. 11. člen, vloženi amandmaji – vidim, da ni več želje po razpravi [[...]]Je še? Gospod Franc Pukšič, izvolite. Imate razpravo? Proceduralno. Izvolite, začnite s proceduralnim predlogom.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Bom začel s predlogom, ker sem ga dobil po esemesu. Gospa iz Ptuja me sprašuje, ali bo na osnovi razprave, ker je sedaj poslušala gospoda Juršo, DeSUS ta zakon podprl ali ne. Pravi mi tudi, naj se spomnim, kaj mi je razlagala v moji poslanski pisarni prejšnji ponedeljek. To je gospa, ki je bila v moji poslanski pisarni, 40 let zaposlena v Merkurju, trgovka. Ima 430 evrov pokojnine in eno hčerko, ki nima službe.
Kakšen je postopkovni predlog, gospod Pukšič?
Gospa podpredsednica, potem ga bom dopolnil. Sem že povedal, kakšen je postopkovni predlog, bom ga pa še na koncu dopolnil, če mi dovolite, vljudno, da povem do konca. Hvala lepa. Zelo sem vesel vaše radodarnosti, oblast, da mi dovolite, da smem spregovoriti do konca v imenu gospe, ki je bila v poslanski pisarni. 430 evrov, stanovanje, ima enega brezposelnega otroka, mož ji je umrl. Kako naj ta gospa preživi? Povedala pa je tudi to, da je ni sram povedati, da že sedaj en teden v mesecu nima kruha. In drugi primer, ki je bil. Gospa, ki živi s tremi hektarji in pol kmetijskih zemljišč, s hlevom, v katerem je bilo nekoč 10 krav in 10 svinj, strehe velike, gor je za krmo in tako dalje. Živi sama, mož ji je umrl. Kako bo ona preživela? Ima pa 183 evrov pokojnine, kar je plačevala v času, ko si je to lahko plačevala. Postopkovni predlog pa je prošnja, da vladna koalicija tega ne podpre. Sem za to, da daste to na glasovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, tega ne bom dala sedaj na glasovanje, ker bo jutri glasovanje. Izvolite, gospod Srečko Meh, postopkovno.
Ponovno, gospa podpredsednica, protestiram, da člani parlamenta izkoriščajo poslovnik in razpravljajo tako, kot ne bi smeli. In bom v vsakem primeru [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Tudi to je znak kulture in obnašanja v parlamentu, tako kot se naš cenjeni kolega obnaša tudi ta trenutek. Gospod Pukšič je izrabil poslovnik. To ni prav. Ni prav, kolegi, da tako delate, če ste kolegi. Spoštujte parlament, spoštujte poslovnik, pa bomo tudi mi imeli boljši imidž in boljši položaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na postopkovno ni replike, gospod Pukšič. Sedaj ima razpravo gospod Franc Jurša.
Moram dopolniti mojo razpravo. Namreč, gospod Pukšič me ni dobro slišal. Mi bomo, kolega Pukšič, podprli zakon. Povedal sem, da tega ne bomo storili z lahkoto, ampak ga bomo podprli. Taisto stvar pa smo povedali tudi takrat, ko smo predstavljali stališča naše poslanske skupine.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu členu, k 14. členu, h kateremu je vložen amandma Poslanske skupine SLS. Želi kdo razpravljati? Gospod Franc Bogovič, izvolite.
Zelo na kratko. Spoštujmo ljudi. Lahko da bodo protestirali pred parlamentom, tukaj notri pa nam je to dovoljeno, kar danes počnemo. K 14. členu pa: žal ne moremo tega zakona več popraviti, ker očitno v 5. členu ne bodo stvari, kar se tiče cenitev, sprejete, Vlada pa tudi pri 14. členu tistega, kar je obljubila, ni naredila oziroma je ocenila, da je drugače pravilno, tako da se bojim, da je tudi ta amandma na 14. člen, ki je bil v dobri veri, da zakon popravimo, takšne narave, da ga bo koalicija gladko zavrnila.
Hvala lepa. Prehajamo k 15. členu. Vložena sta dva amandmaja, in sicer poslanskih skupin SDS in SLS. Želi kdo razpravljati? Gospod Franc Bogovič, izvolite.
V Slovenski ljudski stranki predlagamo, da se 15. člen črta. Gre za to, da je zakonodajalec že vnaprej predvidel, da bo ljudem treba premoženje pobrati oziroma ga nacionalizirati. Mislim, da gre za žalitev za ljudi. V vseh ostalih postopkih, če ljudje davkov ne morejo plačevati, jim tako ali tako že država vzame. To je cinizem, da že dejansko vemo, da sprejemamo tak davek, da bodo ljudje ob svoje premoženje, ki so ga s pridom spravljali skupaj skozi leta, desetletja ali pa skozi generacije.
Hvala lepa. K besedi se je javila mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa. V zvezi s 15. členom bi rada ponovno poudarila, da gre za prostovoljni, možen ukrep, za katerega se odloči zavezanec, če presodi, da glede na okoliščine njegovega konkretnega primera zanj ne pride v poštev kateri od institutov, ki jih za primer nezmožnosti plačila predvideva Zakon o davčnem postopku – ali da ne izpolnjuje pogojev za odpis ali delni odpis davka ali za obročno plačevanje. Možnost, da se vpiše zemljiški dolg na nepremičnini, je možnost, ne obveznost. Lahko se uveljavi zgolj in samo na predlog zavezanca. Zaradi tega ne morem sprejeti argumentacije, da gre v tem primeru za nacionalizacijo ali za neupravičen poseg v lastninsko pravico. Hvala lepa.
Gospod Franc Pukšič ima besedo.
Res je, gre za nacionalizacijo, gre za poseg – ker gospa, ki mi je postavila vprašanje v poslanski pisarni, kako bo plačala s 183 evri pokojnine za vse to, kar sem vam prej povedal. Gospod Jurša, povejte javno, ali boste vsaj s podporo katerega od teh amandmajev pomagali to spremeniti, drugače pa ne vem, kaj pomeni, da boste s težkim srcem podprli zakon. S težkim ali lahkim, zakon bo ubil slovensko podeželje, tudi z vašimi glasovi.
Hvala lepa. Gospa Klasinc, želite besedo? Postopkovno? Razprava. Izvolite.
Gospa podpredsednica, ta člen in ta zakon bom podprla. Zakaj? Težko je v sedanjem času kogarkoli prositi za razumevanje, ko je treba plačevati dodatne davke. To vsi razumemo. Ampak odločitev te vlade je bila zelo težka. Ali obdavčiti tiste, ki imajo nekoliko več ali pa vzeti vsem tistim, ki imajo malo, še več? Tukaj ta demagogija, o kateri neprestano govorimo, kakšne velike stroške bodo imeli ljudje, ki imajo malo premoženja, ki so revni, ki so na robu preživetja – poslušajte, ti ljudje v glavnem nimajo velikih nepremičnin. Tisto, kar pa imajo, je zelo slabo ocenjeno. Tam, kjer bi prišlo do razkoraka, je pa gospa državna sekretarka ravnokar povedala, kako bo to mogoče rešiti. Rada bi opozorila kolegice in kolege, ki že nekaj dni govorijo o tej demagogiji: Slovenija je zadnja država v Evropski uniji, ki se je odločila uvesti ta davek. 20 let smo živeli v post-socializmu, kar se tiče davčne politike na nepremičninskem področju. Nismo imeli obdavčitve na tem področju. Zaradi tega je normalno, da je bilo nekaj treba storiti. Povem vam, da v zahodni Evropi ljudje, ki ne morejo plačati davka, ljudje, ki ne morejo poravnati do države svojih obveznosti, izgubijo svoja stanovanja. Pri nas jih ne bodo. Lahko se bodo, tako kot je gospa državna sekretarka razložila, odločili, ali bodo obročno odplačevali ali bodo prepustili svojo nepremičnino v prihodnosti državi ali kakorkoli že. Ampak nihče se ne bo znašel na cesti. To je tisto. V sosednji Italiji imam sorodstvo, ki mi govori o teh stiskah, ki jih vsak dan doživljajo. V Avstriji govorijo, da je podobno. Veliko držav je, kjer so 10-krat bolj restriktivni. Nekako se moramo vrniti na tisto logiko, ki je pred socializmom veljala. Daj cesarju tisto, kar je cesarjevega, je grdo rečeno, ampak daj državi tisto, kar je državnega. Tudi kakšen davek bo treba. Medtem ko se je vlada Alenke Bratušek zavestno odločila, kateri davek bo naredila, in to je eden redkih. Za DDV nam govorijo vsi gospodarstveniki in ljudje, da jih bistveno ne prizadene. Pri tem davku pa zganjate takšno, da bo grozno. V občinah, kjer smo že do sedaj plačevali visoke prispevke, bomo plačevali sedaj ali enako ali pa manj. Tisti, ki niso 20 let nič plačevali, pa bodo zdaj res bolj prizadeti. Ni lahko za te ljudi, ampak veste, pravica pa mora biti. Nekdo 20 let ni nekaj plačeval in je verjetno na ta račun kaj privarčeval. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, imate postopkovno.
Spoštovana podpredsednica, vse, kar je prav, ampak res vas prosim: ne smemo in ne moremo dopustiti takšnega zavajanja javnosti, kot je bilo zdaj, ko je bilo rečeno, da bodo tisti, ki doslej niso nič plačevali, poslej plačevali, vsi ostali, ki pa so doslej plačevali, pa bodo približno isto plačevali kot doslej. To je navadna laž, ki je razvidna tudi iz prilog tega zakona. Lahko vam na primeru občine Brežice povem. Občina Brežice je imela uvedeno nadomestilo za stavbno zemljišče. Pobrala ga je 850 tisoč evrov vsako leto, poslej pa ga bo pobrala več kot 3 milijone. Prebivalci te občine in gospodarstvo bodo torej od 3-krat do 4-krat bolj obremenjeni kot doslej. Država ga je pobirala doslej, ampak ga bo po novem več pobrala. To je povečevanje davčnega bremena vseh slojev [[...]]
Mag. Vizjak, postopkovno. Govorite o vsebini [[...]]
Ne me prekinjati. Želel sem [[...]]
Govoriteo vsebini, ker nimate časa!
Želel sem utemeljiti to zavajanje, ki je bilo s strani poslanke, in mislim, da morate kot podpredsednica reagirati, kadar gre za evidentno izrečeno neresnico.
Želi še kdo razpravljati? Gospod Franc Bogovič, potem gospod Tanko.
S časom smo bolj proti koncu, da ne bodo tisti, ki to spremljajo, mislili, da smo umolknili zato, ker nimamo več kaj povedati, ampak procedura ne dopušča časa, in tudi tako ste peljali, da nam ga bo vsem zmanjkalo. Prvič, bistveno bolj pošteno bi bilo do vseh, če bi šli 1 % od naših prejemkov dati za krizni davek, o katerem govorimo. Za 200 milijonov – da bo upokojenec v Ljubljani plačal več, kot jaz plačam za svojo hišo, ki je veliko več vredna, zato, ker je takšno vrednotenje. Davek ni pošten, tako do tistih, ki živijo v mestih, kot tudi do tistih, ki živijo na podeželju. Ja, bomo eni zadnjih, ki v Evropi takšen zakon uvajamo, vendar bomo pa eni prvih oziroma bomo dvoji, ki ga bomo vzeli z občin, občinskih pristojnosti, in ga prenesli na državo. In smo prvi, povsem prvi, ki nepremičninski davek uvajamo zato, da bomo reševali krizo, in bo to krizni davek. Krizni davek bi bil bistveno bolj pošteno razdeljen, in bi mi plačali po 300 evrov, tisti, ki pa imajo nizke prejemke, pa od 50 do 100 evrov. Nismo pošteni in nismo pravični v tem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zanima me, kako je urejeno plačilo za primere, ko se, recimo, med letom zgodi elementarna nesreča. Recimo, v Stari Cerkvi je pogorela šola, ki je občina Kočevje nikakor ne more obnoviti. Davek na nepremičnino je odmerjen ali bo odmerjen. Kaj zdaj s tem? Podobno se lahko zgodi v kmetijskem gospodarstvu. Strela udari v gospodarsko poslopje, gre živina, gredo nepremičnine, davki pa ostanejo. Ali so v tem primeru kakšni instrumenti, da se te zadeve medletno uredijo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Mateja Vraničar.
Glede tega vprašanja. Zakon o davku na nepremičnine posebnih rešitev za takšne primere nima, uporabi pa se Zakon o davčnem postopku, ki predvideva možnost odpisa, delnega odpisa oziroma obročnega plačevanja davka v primeru, kadar zaradi medletnih dogodkov ni možno plačati davka v celoti, tako kot je odmerjen. To je za tisto leto, v katerem je davek že odmerjen, pa se, recimo, zgodi ena takšna nesreča, kot ste jo omenjali. Za naslednje leto se bo zaradi spremenjenih okoliščin tudi vrednost nepremičnine spremenila oziroma nepremičnine v obliki stavbe ne bo več, bo samo zemljišče, in se bo to poznalo tudi na obremenitvi za naprej. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, imate postopkovno? Prosim, če se držite poslovnika. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da gospa državna sekretarka tega ni navedla natančno, ker v prehodnih določbah tega zakona to ni urejeno. V zakonu o nepremičninah to ni urejeno. Če je to tako urejeno, kot pravite, potem je to treba urediti v neki enotni zadevi, ne pa da se sklicujemo na zakon, ki tukaj niti med zakoni ni napisan, in določbe niso zajete notri.
Mag. Vraničar, izvolite.
Če preberete 16. člen predloga zakona, ta člen določa, da se za vsa vprašanja postopka, ki niso urejena s tem zakonom, uporablja Zakon o davčnem postopku.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh.
Hvala lepa. Amandmaja ne bom podprl. Poglejte demagogijo tistih, ki razlagajo, da bomo s tem členom nacionalizirali premoženje. Če sem si prej prav zapomnil, je povprečna vrednost nepremičnine, stanovanja 78 tisoč evrov, in povprečno nadomestilo 70 evrov. To pomeni, da nekdo ne bi mogel plačati 70 evrov, in v tem primeru se lahko dogovori, da bo teh 70 evrov zapisanih v zemljiški knjigi kot tisti del, ki ga dolguje. Kje je tukaj nacionalizacija? Lahko izračunate, koliko let bi moral ne plačevati, da pride do teh 78 tisoč evrov? Saj znate izračunati. Vsako leto 70 evrov. Zato pravim, da je pogosto klicanje ljudi, naj pridejo sem in protestirajo, naj se vozijo s traktorji, pri tem pa ne vedo, koliko bodo plačevali. Zato je amandma k 15. členu popolnoma neprimeren. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo k 17. členu. Vložen je amandma koalicije. Želi v okviru poslanskih skupin kdo razpravljati, tisti, ki še imate razpoložljivi čas? Če ni želje po razpravi, prehajamo k naslednjemu členu – 20. člen, h kateremu sta vložena dva amandmaja, in sicer Poslanske skupine SDS in koalicije. Želi kdo razpravljati? Ne vidim želje po razpravi, zato zaključujem razpravo pri tem členu. Nadaljujemo z 22. členom, pri katerem sta vložena dva amandmaja, in sicer poslanskih skupin SDS in SLS. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k 23. členu, h kateremu so vloženi trije amandmaji, in sicer poslanskih skupin SDS, SLS in NSi. Želi kdo razpravljati? Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Verjamem, da boste rekli, da amandma, ki ga je vložila Poslanska skupina Nove Slovenije – res je, da sem ga najprej želel sam podpisati, ampak na dopolnjen predlog zakona poslanec sam ne more vložiti amandmaja, zato se zahvaljujem svoji poslanski skupini. Gre za, bi rekel, nesistemsko rešitev, nesistemski amandma, ampak kakršen zakon, takšen amandma. Gre za občino Rogašovci oziroma bolje rečeno za okoli 3 tisoč 200 ljudi, občanov občine Rogašovci. Verjetno veste, če pa ne, vam pomagam – to je občina na Goričkem, zahodni del, zelo blizu avstrijske meje. Ta občina je edina občina, ki ni imela vpeljanega nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Ne grem v detajle, ne grem v zgodovino. Prvi župan, ki je tam županoval, tega nadomestila enostavno svojim občanom ni zaračunal. Drugi se ni izpostavil in je to prakso nadaljeval. Noben ni iz Nove Slovenije, drugače bi bila zadeva že gotovo urejena. Zakaj so se tako odločili? To sem povprašal različne ljudi. Tako so se odločili zato, ker, kot pišemo v obrazložitvi, se je v zadnjih 50 letih iz območja te občine izselilo približno 40 % ljudi. Si predstavljate? Leta 1963 je to območje štelo okrog 5 tisoč 350 prebivalcev, danes pa jih šteje približno 3 tisoč 200, kot sem povedal. V 50 letih se je spraznilo približno 500 domov. 500 hiš je praznih. Če zdaj k temu, kolegice in kolegi, dodamo še dohodninski zakon, novelo dohodninskega zakona, ki ga bo najbrž na tej seji vladna koalicija potrdila, in ker je s tega območja približno ena tretjina občanov zaposlenih v sosednji Avstriji – kaj to pomeni? To pomeni, da se bo izseljevanje v Avstrijo sprožilo kot plaz. Tu ne govorim za župana te občine, ampak govorim za 3 tisoč 200 ljudi. Zato predlagam in prosim, da na nek način pogledamo skozi prste in sprejmemo amandma k 23. členu in analogno tudi k 24. členu, in se kasneje pri razpravi o 24. členu ne bom več oglašal. Res vas prosim, da razmislite o tej zadevi in da na nek način občanom občine Rogašovci povemo: ja, tudi vas imamo v mislih in tudi vi ste državljani te države. V končni fazi in dolgoročno bodo ti ljudje tako ali tako še več prispevali v državno blagajno. Ne rečem, da danes ne prispevajo – seveda prispevajo. Je bila pač neka napaka, neka čudna rešitev v preteklosti. Kaj zdaj? Ali jih naj kaznujemo? To so naši ljudje, tudi pridni davkoplačevalci, in naredimo, gospe in gospodje, pri tem zakonu vendarle eno izjemo. Vnaprej se vam zahvaljujem.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V obravnavo dajem 24. člen in tri amandmaje, in sicer poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 26. člen in amandma Slovenske demokratske stranke k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 27. člen in dva amandmaja, ki sta ju vložili poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in Slovenske ljudske stranke. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 14. 11. 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Državni svet je na 3. izredni seji 5. novembra 2013 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Za obrazložitev zahteve lahko dobi besedo predstavnik Državnega sveta gospod Miloš Pohole, ki pa ga ta hip ni v dvorani. Zato prehajamo na poročilo Odbora za finance in monetarno politiko, ki je kot matično delovno telo obravnavalo zahtevo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Bojanu Starmanu.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 70. nujni seji dne 8. 11. 2013 obravnaval zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada in ga je Državni zbor sprejel na 46. izredni seji dne 29. 10. 2013. Odboru je bilo posredovana zahteva Državnega sveta z dne 5. 11. 2013, mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 7. 1. 2013 in mnenje Vlade z dne 7. 11. 2013. Seji odbora so prisostvovali državni svetnik in predstavnica Zakonodajno-pravne službe ter predstavniki Ministrstva za finance. Predstavnik Državnega sveta je podrobneje predstavil razloge za zahtevo po ponovnem odločanju o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki so razvidni iz mnenja. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju poudarila, da se o vsebinskih razlogih, ki jih izpostavlja Državni svet in so v zahtevi za ponovno odločanje navedeni, glede na svoje pristojnosti ne opredeljuje. Zakonodajno-pravna služba poleg pisnega mnenja dodatnih pripomb ni imela. Odbor je po kratki razpravi z večino glasov, 11 za in 5 proti, sprejel mnenje, da je Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini ustrezen. Predlagamo, da tudi Državni zbor enako odloči. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki Ministrstva za finance.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Danes ponovno odločate o predlogu novele Zakona o dohodnini, v zvezi s katero je Državni svet izglasoval odložilni veto. Vlada zavrača argumente Državnega sveta. V pisnem stališču, ki ste ga prejeli, je vladno stališče podrobneje predstavljeno. V nadaljevanju se osredotočam le na najpomembnejše elemente tega stališča. Glavni razlog za izglasovanje odložilnega veta je ukinitev avtomatizma pri usklajevanju dohodninske lestvice in zneska olajšav. Vlada ne soglaša s stališčem, da predlagani zakon odpravlja usklajevanje dohodninske lestvice in zneskov. Dejansko se usklajevanje samo spreminja iz avtomatskega v ad hoc usklajevanje, ki bo, upoštevaje cilje ekonomske politike, lahko določeno z zakonom o izvrševanju proračuna za določeno leto, obvezno pa bo v primeru, ko bo letna inflacija presegla 3 %. Res je, da v Predlogu zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 za leto 2014 uskladitev ni predvidena. O morebitni uskladitvi v letu 2015 in naprej pa se bo določalo vsako leto sproti, glede na takratne okoliščine in stanje v državi. Vlada ne soglaša s trditvijo, da predlagana rešitev pomeni veliko dodatno obremenitev dohodkov fizičnih oseb, saj v splošnem ob enakih dohodkih obremenitev glede na leto 2013 v nominalnih zneskih ne bo spremenjena, ne bo pa znižana, kot bi bila, če bi se opravila avtomatična indeksacija. Ob predpostavki, da zavezanec v letu 2014 doseže dohodek v enaki nominalni višini kot v letu 2013, to pomeni, da bo tudi njegova davčna obveznost iz naslova dohodnine v nominalnem znesku enaka kot v letu 2013. Res pa je, da bi v primeru indeksacije in ob enakem nominalnem dohodku bila njegova davčna obveznost v letu 2014 nominalno nekoliko nižja kot v letu 2013. Poglejmo to na konkretnem primeru. Pri zavezancu, ki uveljavlja splošno olajšavo, to pomeni, da bi bila v primeru avtomatične indeksacije obveznost zavezanca, ki prejema minimalno plačo, letno za 15 evrov nižja kot v primeru uveljavitve tega zakona, obveznost zavezanca s povprečno plačo pa za približno 25 evrov letno. Če pa zavezanec poleg splošne olajšave uveljavlja tudi olajšavo za enega vzdrževanega družinskega člana, pri minimalni plači ukinitev avtomatične indeksacije ne bo imela učinka, saj ta zavezanec nima davčne obveznosti. Pri povprečni plači pa bi bila dohodnina ob prej navedenih predpostavkah nominalno nižja za 34 evrov letno oziroma 2,8 evra mesečno. Odprava avtomatične indeksacije in njena nadomestitev z ad hoc indeksacijo torej v prvem letu ne bo imela večjih finančnih posledic za posameznega zavezanca. V naslednjih letih pa se bodo ti učinki lahko akumulirali in bodo v razmerah inflacije postopoma iz leta v leto imeli pomembnejši učinek. Tega se bo lahko ublažilo z ad hoc indeksacijo, o kateri bo odločeno z zakonom o izvrševanju proračuna. Vlada zavrača tudi trditev, da sprememba avtomatske indeksacije v ad hoc indeksacijo na daljši rok pomeni ukinitev progresivnega obdavčevanja dohodkov fizičnih oseb in uvedbo glavarine, saj stopnje po davčnih razredih ostajajo nespremenjene, kar pomeni, da ostaja progresivnost davčnih stopenj nespremenjena. Drugi razlog za izglasovanje odložilnega veta pa je odprava davčne olajšave za čezmejne delovne migrante. V zvezi s tem Vlada ugotavlja, da gre za izenačitev davčne obravnave dohodkov rezidentov, ki delajo v tujini kot delovni migranti, z davčno obravnavo dohodkov tistih, ki delajo v Sloveniji, v skladu z odločbo Ustavnega sodišča. Sprememba zakona bo v tem segmentu prvič učinkovala za dohodke, ki jih bodo delovni migranti dosegli v letu 2014. Iz vseh navedenih razlogov Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da ponovno potrdi Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini kot ustrezen zakon. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo. Spoštovana predstavnica Vlade, poslanke in poslanci! V zvezi z vloženim odložilnim vetom Državnega sveta na Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini danes ponovno odločamo o tem zakonu. Naj že uvodoma povem, da bomo poslanci poslanske skupine temu zakonu nasprotovali, tako kot smo mu nasprotovali ves čas njegovega sprejemanja. Rešitve, ki jih prinašajo te spremembe in dopolnitve tega zakona, dodatno povečujejo davčne obveznosti. V Novi Sloveniji nasprotujemo vedno novemu davčnemu obremenjevanju davčnih zavezancev. Odprava usklajevanja dohodninskih olajšav in neto zneskov davčnih osnov v dohodninski lestvici z rastjo cen življenjskih potrebščin bo povečala davčno obveznost praktično vsem dohodninskim zavezancem, tudi tistim z minimalno plačo. Največje breme takšne spremembe pa bodo nosili davčni zavezanci, ki prejemajo dohodke v višini dvakratnika povprečne plače. Tem se bo davčna obremenitev povečala za okoli 330 evrov letno. V Novi Sloveniji takšnega ukrepa ne podpiramo, saj bo le še dodatno pospešil beg možganov, ki je v Sloveniji v zadnjem času dobil zaskrbljujoče razsežnosti. Namreč, večina izobraženih, zlasti mlajših, prejema plačo do dvakratnika povprečne plače v Sloveniji. Zaradi zvišanja davčnih obremenitev se bodo neto plače še znižale in zaposlovanje najboljših in najbolj perspektivnih strokovnjakov v Sloveniji bo postalo še manj zanimivo kot doslej. Z vidika gospodarske konkurenčnosti se bo zaradi zniževanja neto plač še dodatno zmanjšala kupna moč prebivalstva, kar pa bo izničilo predvideno zvišanje fiskalnih prihodkov od zvišanega davka na dodano vrednost. V Novi Sloveniji nasprotujemo tudi odpravi posebne olajšave za dohodke čezmejnih delovnih migrantov. Bistveni razlog za dosedanjo ureditev posebne davčne olajšave za čezmejne delovne migrante je v povsem drugačni ureditvi dohodnine v naši državi v primerjavi z večino zahodnoevropskih držav. Te imajo namreč najnižje dohodke bodisi neobdavčene bodisi obdavčene z bistveno nižjo davčno stopnjo kot v Sloveniji. Posledično bi morali čezmejni delovni migranti v Sloveniji, kjer so tudi zavezanci za plačilo dohodnine, plačevati visoko odmerjene zneske dohodnine. Popolna odprava posebne olajšave za dohodke čezmejnih delovnih migrantov bo po prepričanju Nove Slovenije povzročila urejanje stalnega prebivališča večine teh čezmejnih delovnih migrantov v državah, kjer pridobivajo dohodek. Posledično pa se bodo v Sloveniji povečale vloge za socialno varstvene prejemke. Končnega cilja povečanja javnofinančnih prihodkov s tem ukrepom ne bomo dosegli. Prava rešitev za ureditev obdavčenja čezmejnih delovnih migrantov bi bila sklenitev novih dvostranskih pogodb, zlasti s sosednjima državama Italijo in Avstrijo, in v teh pogodbah pravično urediti davčni položaj čezmejnih delovnih migrantov. Upoštevati je treba tudi dejstvo, da je v večini primerov prišlo do delovnih migracij iz objektivnih razlogov, brez njihove krivde. Zavezanci so v Sloveniji zaradi številnih stečajev izgubili zaposlitev ali so bili brezposelni. Z zaposlitvijo v kateri od sosednjih držav so poskrbeli za lastno socialno varnost in za socialno varnost družine. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je način rešitve davčnega statusa za čezmejne delovne migrante, kot je predlagan v predlaganih spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, povsem neustrezen. Novele Zakona o dohodnini poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije tudi pri ponovnem odločanju ne bomo podprli oziroma ji bomo nasprotovali.
Hvala. Gospod Alojzij Potočnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani! Ob začetku obravnave Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini je imela Poslanska skupina Pozitivne Slovenije nekaj pomislekov glede primernosti rešitev, ki so bile predlagane. Tu mislim na odpravnine in višino neobdavčenega dela odpravnine za delavce, zaposlene za določen čas. Dejstvo, da reforma trga dela ni povsem zaživela – naj spomnim, da ima kar 70 % mladih sklenjene pogodbe za določen čas –, je dejstvo, ki ga ne gre prezreti. Vsebinsko najbolj problematični sta vsekakor določbi novele, ki ukinjata avtomatsko usklajevanje davčnih olajšav in neto davčne osnove v lestvici za odmero dohodnine. Če se vrnem nekoliko v bližnjo preteklost. Ne drži, da se ukinitev avtomatičnih usklajevanj ali ukinitev olajšav nasploh pojavlja prvič. To ne drži povsem, mestoma pa ne v celoti, saj se verjetno spomnimo, da je leta 2006 uvedba informativnega izračuna dohodnine ukinila tako imenovane nestandardne olajšave. Le-te so, če se spomnite, takrat znašale 3 % in so vključevale širok spekter različnih olajšav, od, na primer, olajšav za nakup očal, plačilo kredita, knjig, učbenikov, in še bi lahko našteval. Leta 2012 se je zgodilo nekaj podobnega. Zakon za uravnoteženje javnih financ je začasno ukinil usklajevanje pokojnin in drugih nadomestil ter prejemkov, usklajevanje nadomestil preživnin, usklajevanje transferjev posameznikom in gospodinjstvom, vse skupaj pa je vezal na 2,5-odstotno gospodarsko rast. Poudarjam, 2,5-odstotno gospodarsko rast. Nihče, tudi vlada ne, takrat ni imel ne vpliva in ne možnosti, da bi to določilo spremenil, kot se sedaj očita koaliciji. Ukinitev avtomatskega usklajevanja davčnih olajšav in neto davčne osnove v lestvici za odmero dohodninske osnove zasleduje cilje javnofinančne konsolidacije, kot so določeni v programu stabilnosti. Nova pa je varovalka, ki jo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini takrat vsebuje in jo potem sprejmemo, ki določa, da se usklajevanje davčnih olajšav in neto davčne osnove opravi avtomatsko, in to takoj, ko rast življenjskih stroškov doseže ali pa preseže 3 % na letni ravni. Prav tako je v Predlogu zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 lahko predvideno, da minister za finance določi koeficient, s katerim se usklajujejo davčne olajšave in neto davčna osnova. Nekaj besed bi še namenil ureditvi statusa čezmejnih migrantov. Obstajata dve zelo resni dejstvi. Najprej, ustavna odločba je tista, ki od nas zahteva odpravo neustavnega položaja. In še prej, od nas je to zahtevala pogodba o pristopu k Evropski uniji, ki je čezmejne migrante presojala preko kategorije svetovnega dohodka. Vsa druga razmišljanja so sicer možna, so legitimna, vendar ne morejo podpreti teze, ki govori v drugačno smer. Poslanska skupina Pozitivne Slovenije bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini podprla. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegi in kolegice! V Slovenski demokratski stranki ne podpiramo in tudi ne bomo podprli spremembe Zakona o dohodnini, ki ukinja usklajevanje tako lestvice za dohodnino, zneskov za dohodnino kot tudi davčnih olajšav oziroma oprostitev, ki jih ima posamezni davčni zavezanec. Ta rešitev ob inflaciji pomeni, da bodo davčni zavezanci za dohodnino imeli iz leta v leto manjši realni dohodek. V prvem letu bo manjši dohodek za odstotek dviga življenjskih stroškov oziroma inflacije, za katero vemo, da je v zadnjem letu približno še enkrat večja, kot je povprečje v Evropski uniji, verjetno tudi zaradi dviga davka na dodano vrednost, ki se je zgodil julija tega leta. Poleg tega na dolgi rok neusklajevanje lestvice dohodnine in davčnih olajšav pomeni vedno večjo izgubo realnega dohodka. Namreč, ta dohodek, ki je izgubljen v prvem letu, nikoli ne bo predstavljal več osnove za usklajevanje v naslednjem letu. Z drugimi besedami, na dolgi rok pomeni, da ljudje lahko izgubijo tudi do 10, 20, 30 % svojega realnega dohodka glede na to, da je zmerna inflacija popolnoma normalna v Sloveniji. To je prikriti davek, ki se ga naredi, bom rekel, na nek enostaven način, enostavno, da vseh postavk v dohodninski napovedi ne usklajuje z življenjskimi stroški. Tudi rešitev, da bo do usklajevanja prišlo takrat, ko bomo imeli gospodarsko rast 3 %, 2,5 % in tako naprej, je v današnjih razmerah, ko imamo padec gospodarske rasti, utopična. Ta vlada ali kakšna druga vlada bo morala sprejeti še številne ukrepe, da bi do gospodarske rasti prišli, še posebej ob številnih neznankah, katerim smo danes priča in ob katerih tudi sprejemamo proračuna za leti 2014 in 2015. Držijo številke, ki so bile tukaj povedane in tudi napisane v obrazložitvi tega zakona. Ob povprečni plači in ob tem, da nekdo ima olajšave, bo po naših izračunih plačano okoli 330 evrov več davka oziroma izguba tega davka glede realnosti samega dohodka. Kakorkoli vzamemo, ljudje bodo imeli manj denarja za nakupe, za to, da bodo lahko preživeli. Takšen način reševanja Slovenije iz krize je napačen, in napačna je tudi indolenca do ljudi, ki delajo v Avstriji in v Italiji in ki imajo težave z dvojno obdavčitvijo in tudi sicer z obdavčitvijo s slovensko dohodnino. Mislim, da bi glede na to, da se je že leta 2006 začelo reševanje te težave z Avstrijo, da se je potem nekako prekinilo to sodelovanje oziroma pogajanje z Avstrijo, da bi Ministrstvo za finance lahko naredilo večji napor, da bi določba o tem, da dohodki iz Avstrije, pridobljeni v Avstriji ali Italiji, niso vir dohodnine v Sloveniji, bila sprejeta, in s tem bi bila ta težava rešena na bilateralen način. Podobno imajo rešeno tudi Avstrijci za svoje državljane, ki delajo v obmejnih krajih v Sloveniji. Zaradi navedenih razlogov vsekakor nasprotujemo tej spremembi Zakona o dohodnini. V Slovenski demokratski stranki tega zakona ne bomo podprli – še več, bomo odločno proti.
Hvala. Gospod Matevž Frangež bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani! Evropska komisija je danes predstavila poročilo, med drugim tudi o Sloveniji in o njenem ukrepanju za odpravo prekomernih neravnovesij, in pri tem sporočila, da ocenjuje, da je Slovenija v zadnjih mesecih pospešila reforme, pomembne za odpravo neravnovesij in da dosega ključen napredek v bančnem sektorju. Komisija to ocenjuje na podlagi ambicioznega proračunskega načrta in načrta reform v svojem današnjem poročilu, v katerem še izpostavlja, da pozorno spremlja izvajanje načrtovanih reform in priporočil, ki jih je dobila Slovenija. Spoštovane in spoštovani, tudi pri Zakonu o dohodnini je mogoče dejati, da ta zakon sodi v niz ukrepov, ki jih delamo zato, da dosežemo postopno javnofinančno konsolidacijo. Četudi s kakšnim izmed ukrepov v celoti ne moremo biti zadovoljni, je treba v teh kritičnih trenutkih za državo razumeti, da smo na pomembni prelomnici in da je treba odbrati tiste ukrepe, ki bodo v največji možni meri zagotovili to, da Sloveniji zagotovimo dostop do virov financiranja in na drugi strani uresničujemo cilje, ki so vsebovani tudi v naših proračunskih dokumentih, o katerih smo v tem tednu obširno razpravljali. Tisto, kar bi si želeli, je zato nekoliko več razumevanja, da Vlada vlaga svoje napore v to, da presežemo sedanjo situacijo. Pri tem tudi opoziciji, Državnemu svetu ali drugim deležnikom, nenazadnje pa tudi javnosti in civilni družbi, ni mogoče odrekati pravice, da se o ukrepih opredeli in jasno predstavi svoje mnenje. Zato v tem kontekstu spoštujemo postavljena veta Državnega sveta. Pa vendar smo pri presoji ukrepov, ki so vsebovani v Zakonu o dohodnini, že v fazi obravnave rešitev izražali nekatere pomisleke. Ne moremo govoriti o indolenci do čezmejnih imigrantov, kajti bili smo vodilna politična sila v vladi, ki je uveljavila posebno davčno olajšavo za migrante. Za odpravo te posebne olajšave smo se odločili šele takrat, ko je tako odločilo Ustavno sodišče. Naj spomnim, da je prejšnja vlada v Zakonu za uravnoteženje javnih financ ta ukrep predvidela brez tega, da bi jo k temu sililo Ustavno sodišče. Res pa je, da je takrat koalicijska vlada zaradi pritiska dveh koalicijskih strank od te namere odstopila. V tem kontekstu spoštujemo njihov položaj in se strinjamo, da je treba proučiti vse tiste metode, po katerih bi lahko z večkrat omenjenim bilateralnim sporazumom njihov položaj urejali drugače, zavedamo pa se, da je to, če se izkaže za smiselno, dolgotrajen postopek in da Državni zbor ne sme odlašati z odločitvami, ki mu jih narekuje Ustavno sodišče. Glede drugega sklopa sprememb tega zakona, ki se navezuje na odpravo avtomatske indeksacije dohodninske lestvice in dohodninskih olajšav, se zavedamo, da v letu 2014 ne bo tovrstnega usklajevanja, Socialni demokrati pa smo skupaj s koalicijskimi partnerji že v fazi zakonodajnega postopka uveljavili rešitev, ko takšno usklajevanje postane ponovno obvezno, ko inflacija doseže raven 3 % – takrat, ko tudi na opazni ravni naraste cena življenjskih potrebščin v naši državi. V tem kontekstu bomo Socialni demokrati tudi v tej fazi postopka ob predstavljenem vetu Državnega sveta predlog Zakona o dohodnini ponovno podprli.
Hvala. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Državljanski listi smo skrbno prebrali zahtevo, da Državni zbor Republike Slovenije ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Ugotovili smo, da v obrazložitveni zahtevi ni bilo navedeno nobeno novo dejstvo, noben nov pogled, noben nov argument, niti nov podatek ali informacija, ki jih ne bi upoštevali že pri osnovnem odločanju o zakonu. Iz tega razloga se stališče Državljanske liste do tega zakona ne spreminja. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo že večkrat zelo jasno in nedvoumno povedali, da ne podpiramo vladnih eksperimentov na področju obdavčevanja. Tudi spremembe in dopolnitve Zakona o dohodnini so med tistimi vladnimi ukrepi, ki so vredni naše kritike. Najbrž si v Slovenski ljudski stranki zaman delamo utvare, da boste razumeli vsaj sporočilo, ki vam ga z izglasovanim vetom pošilja Državni svet Republike Slovenije, da boste vendarle spregledali, da te vaše variacije na temo neskončnega davčnega ožemanja svojega ljudstva in s tem polnjenja vašega proračuna presegajo vse meje dobrega okusa. Kot smo povedali že ob sprejetju tega zakona v Državnem zboru prejšnji mesec, še toliko bolj glasno ponavljamo danes: ustavite konje, dokler je še čas. Ne dvigujte davkov, znižujte porabo. Lepo ste zapisali v programu stabilnosti: dve tretjini ukrepov na odhodkovni strani, ena tretjina na doseganju višjih prihodkov. Na odhodkovni strani ni nobenih ukrepov. To je zdaj, ko imamo na mizah rebalans proračuna, že jasno. Celo obratno, še povečali ste odhodke državnega proračuna, in to za 10 %. Spoštovana Vlada, ali res ne znate ali pa nočete poiskati rezerv pri sebi, z zmanjšanjem stroškov javne porabe. Toda ne, vi boste raje znižali neto plače svojim državljanom, še posebej tistim, ki imajo otroke. Več otrok imajo, bolj bodo prikrajšani. Ta novela čisto po domače povedano na dolgi rok ukinja olajšave na otroke in na invalide, kar je sicer izvirna, a prav nič socialna rešitev. S to novelo boste del zaslužka pobrali tudi delovnim migrantom, tistim pridnim in delovnim ljudem, ki doma niso dobili dela in so si poiskali službo preko meja, še posebej v sosednji Avstriji. Namesto, da bi stali v vrsti na zavodu za zaposlovanje in prosili za nadomestilo za brezposelnost, so si poiskali delo v tujini. Zdaj pa bodo kaznovani tako, da bodo plačevali dve dohodnini, avstrijsko in še slovensko. Res je, da je bilo treba zaradi ustavne odločbe urediti to področje, vendar bi se ga dalo urediti tudi na način, ki bi bil vsaj malce bolj pravičen, vi pa ste brez pomisleka izbrali način, s katerim boste čim bolj napolnili proračun ne glede na ceno daljnosežnih posledic. Morda pa je to celo vaš nov poslovni model, poslati ljudi na delo v tujino. Ali naj naši ljudje od sedaj naprej iščejo službe preko meja, pri sosedih, doma pa svoji državi od tega plačujejo še dodatne davke od plač, nepremičnin, in tudi DDV od porabe in tako naprej, brez konca in kraja? Take politike Vlade, ki na vse možne načine prazni denarnice svojih ljudi, si pridni in delovni slovenski narod preprosto ne zasluži. V Slovenski ljudski stranki zato tudi ne bomo podprli tega utopičnega koncepta, ki bi s takimi nepravičnimi ukrepi zniževal neto plače, in to celo minimalne plače svojim ljudem. Še na misel nam ne pride, da bi dali glasove za takšno zgrešeno zgodbo, kot je novela Zakona o dohodnini, še en ukrep, ki več problemov odpira, kot pa rešuje. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Marija Plevčak bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo. Državni svetniki, kot kaže, opravičujejo svoj obstoj, in vrnili so nam novelo Zakona o dohodnini, ki smo jo sprejeli konec meseca oktobra. Kot razloge za svojo odločitev so navedli, če strnem, ukinitev posebne davčne olajšave čezmejnim delovnim migrantom, ukinitev avtomatičnega usklajevanja nekaterih olajšav in ukinitev avtomatičnega usklajevanja neto letnih davčnih osnov. Glede ukinitve posebne davčne olajšave čezmejnim delovnim migrantom je stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije jasno. Ne podpiramo posebnih davčnih privilegijev, če ti niso res utemeljeni. Dodatna olajšava migrantom po naši oceni ni utemeljena, ne samo v teh nestabilnih časih, temveč tudi nasploh. Treba je urediti te zadeve na drugačen način. Glede ukinitve usklajevanja olajšav in neto davčnih osnov pa smo že v svojih stališčih in razpravah izrazili pomislek, in argumentacija zagovornikov ohranitve tega instituta je tehtna. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo ocenili, da ne gre za poseg majhnega pomena. Namreč, ukinitev usklajevanja vpliva na socialni položaj vsakogar. Predvidevamo, da obstoji upravičena bojazen, da bo ta ukrep bistveno posegel v dobrobit malega človeka. Kljub tem pomislekom načelno stališče naše poslanske skupine sledi podpori zakona, od Vlade pa pričakujemo, da bo sproti spremljala učinke zadevne dohodninske zakonodaje in v primeru ugotovitve prevelikega posega v socialni položaj posameznikov tudi ustrezno ukrepala.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O zakonu bomo ponovno odločali v četrtek, 14. 11. 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. B TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANČNIŠTVU. Državni svet je na 3. izredni seji 5. 11. 2013 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu. Za obrazložitev zahteve bi lahko dobil besedo predstavnik Državnega sveta gospod Jože Slivšek, ki je v dvorani, ga lepo pozdravljam in mu dajem besedo.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Državni svet je na svoji 3. izredni seji 5. 11. izglasoval veto na Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu [[ZBan-1L]] . S tem so svetnice in svetniki Državnega sveta želeli, da, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, še enkrat premislite, preden se odločite, ali je obravnavani Zakon o bančništvu, predvsem 261.a člen, ki govori o prenehanju ali konverziji kvalificiranih obveznosti – gre za podrejene obveznice in hibridne obveznice –, do 261.e člena, ki prepoveduje upniku zahtevati od banke povračilo škode, ki jo bo utrpel pri izvajanju 261.a člena, po vaši presoji skladen z Ustavo Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije se v predlogu zakona sklicuje, da je poseg v lastninsko pravico imetnikov kvalificiranih obveznic dopusten, ker je 67. člen Ustave Republike Slovenije takšne posege dopuščal. S tem, da zakon določa način pridobivanja in uživanja lastnine tako, da je zagotovljena njena gospodarska, socialna in ekološka funkcija. Menimo, da predlagana novela zakona v nasprotju z 67. členom Ustave Republike Slovenije posega v lastninsko pravico imetnikov, saj ne obravnava načina pridobivanja in uživanja njihove lastnine, temveč omogoča prenehanje obveznosti banke do upnikov iz naslova kvalificiranih obveznosti ali konverzijo oziroma pretvorbo v navadne delnice. Tak ukrep je po svoji vsebini dejansko zaplemba ali, če poenostavim, nacionalizacija premoženja imetnikov, česar pa Ustava Republike Slovenije ne pozna in ne dopušča. Ustava Republike Slovenije v 69. členu obravnava in omogoča razlastitev nepremičnin v javno korist, vendar samo proti nadomestilu v naravi ali proti odškodnini pod pogoji, ki jih določa zakon. To poznamo iz graditve avtocestnega križa, kjer je dostikrat prišlo tudi do takšnih primerov. Do razlastitve, ne pa do zaplembe – to je bistvena razlika. Test sorazmernosti. Predlagatelj smatra, da določbe novele prestanejo test sorazmernosti. Ustavno sodišče Republike Slovenije pri ocenjevanju dopustnosti posegov v zakon, v lastninsko pravico posameznikov ali pravnih oseb upošteva tako imenovani strogi test sorazmernosti. Poseg z zakonom je dopusten pod pogoji, da je nujen, kadar cilja ni mogoče doseči brez blažjega posega, da je primeren za dosego zasledovanega cilja, da je teža posledic posega v prizadeto človekovo pravico proporcionalna vrednosti zasledovanega cilja oziroma koristim, ki bodo zaradi posega nastale. Menimo, da novela zakona na Ustavnem sodišču Republike Slovenije ne bo prestala strogega testa sorazmernosti, predvsem zato, ker gre za ustavno nedopusten poseg v lastninsko pravico, in je teža posledic posega v lastninsko pravico imetnika zaradi zaplembe povsem nesorazmerna. Gre za ukrep, ki krši temeljna načela, da je Slovenija pravna država. Retroaktivnost. Predlagatelj navaja, da predlog člena ne predstavlja kršitve 155. člena Ustave, ker meni, da gre za tako imenovano nepravo retroaktivnost, ki ima učinek za naprej, saj poseže v že oblikovana, a še ne zaključena pravna razmerja. Slovenija je pravna država, v kateri je zagotovljena pravica do zasebne lastnine, in je z zakonom dopustno urediti samo način pridobivanja in uživanja lastnine, ne pa tudi prenehanje ali odvzem lastnine. Zaradi javne koristi se lahko lastninska pravica na nepremičnini razlasti, odvzame ali omeji, vendar proti nadomestilu v naravi ali proti odškodnini. Ustava Republike Slovenije ne omogoča zaplembe premoženja, ki je bilo pridobljeno na zakonit način. V Sloveniji zakoni in drugi predpisi ter splošni akti ne morejo imeti učinka za nazaj, razen v izjemnih primerih, ko to zahteva javna korist, in če se s tem ne posega v pridobljene pravice. Vse navedeno je kršeno v noveli zakona, ki je zato v direktnem nasprotju z Ustavo Republike Slovenije [[...]]
Gospod Slivšek, oprostite, ker vas prekinjam, vendar vas prosim, da sklenete razpravo, ker je čas potekel. Hvala za razumevanje. Zahtevo je obravnaval tudi Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Bojanu Starmanu.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 70. nujni seji dne 9. 11. 2013 obravnaval tudi zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada in ga je Državni zbor sprejel na svoji 18. seji dne 29. 10. 2013. Odboru je bila posredovana zahteva Državnega sveta z dne 5. 11. 2013, mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 6. 11. 2013 in mnenje Vlade z dne 7. 11. 2013. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora v svojem mnenju ugotavlja, da se navedeni argumenti v pretežni meri nanašajo na vprašanja, povezana s presojo vsebinske primernosti zakonske ureditve. Ker tovrstne utemeljitve presegajo okvir nalog Zakonodajno-pravne službe na podlagi 27. člena Poslovnika Državnega zbora, se Zakonodajno-pravna služba do slednjih ne opredeljuje. Ob tem pa v zvezi z zastavljenim vprašanjem o skladnosti predmetnega zakona z ustavo Zakonodajno-pravna služba meni, da obrazložitev Državnega sveta vključuje argumente glede posega v pravni položaj imetnikov podrejenih dolžniških instrumentov, na kar je Zakonodajno-pravna služba sicer opozorila v okviru pisnega mnenja z dne 16. 10. 2013, vendar so v postopku spreminjanja zakona prevladali protiargumenti o sorazmernosti predlaganega ukrepa s koristnostjo posega. Na seji odbora je podal svoje utemeljitve za veto predstavnik Državnega sveta. V nadaljevanju je državna sekretarka Ministrstva za finance v odgovor na posredovane trditve in očitke odboru predstavila bistvene poudarke protiargumentov in vladnega mnenja, ki v svojih zaključkih Državnemu zboru predlaga, da ob ponovnem odločanju o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu le-tega sprejme. Člani odbora o zahtevi Državnega sveta za ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu niso razpravljali, na koncu pa odločili z 11 glasovi za in 3 proti, da je Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu ustrezen. Predlagamo, da ga Državni zbor ponovno potrdi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Za obrazložitev mnenja dajem besedo tudi predstavnici Vlade, in sicer mag. Mateji Vraničar.
Spoštovani gospod predsednik, gospe poslanke in gospodje poslanci! Predlog Zakona o bančništvu vzpostavlja pravni okvir za delitev bremena reševanja bank v težavah med državo na eni strani ter upniki banke na drugi strani. Državni svet zahteva ponovno odločanje o noveli, ker dvomi ravno v to glavno rešitev zakona, to je primernost načina delitve bremen. Natančneje, Državni svet dvomi v primernost ukrepa odpisa kvalificiranih obveznosti, saj bodo, če bo ta ukrep izrečen, lahko odpisane tudi terjatve podrejenih upnikov do banke. Državni svet v zahtevi za ponovno odločanje navaja, da je ukrep odpisa kvalificiranih terjatev podrejenih upnikov banke neustaven, ker domnevno posega v lastninsko pravico. V skladu s prakso Ustavnega sodišča je poseg v ustavno varovane pravice dopusten, če prestane test sorazmernosti. Po mnenju Vlade predlog zakona ta test prestane, saj zakon zahteva, da je imetnik odpisanega finančnega instrumenta poplačan v enaki meri, kot bi bil, če bi bil nad banko izveden stečaj. Imetnik odpisanega finančnega instrumenta bo tako poplačan v enaki meri, kot bi bil, če država banke ne bi reševala. Vendar pa je smisel reševanja bank prav tem, da tudi podrejeni upniki do banke pridejo do večjega poplačila kot pa v primeru stečaja. V zahtevi za ponovno odločanje Državnega sveta je navedeno, da se novela zakona sprejema, ker to zahteva Bruselj. Zakon se ne sprejema zato, ker bi zahteval Bruselj, zakon se sprejema, da bodo ukrepi, ki bodo izvedeni v skladu z Zakonom o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, skladni s pravili Evropske unije o dopustnih državnih pomočeh za finančne institucije. Eden izmed aktov Evropske unije, ki določa pravila dodeljevanja državnih pomoči, je Sporočilo Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za podporne ukrepe v korist bank v okviru finančne krize od 1. avgusta 2013 dalje. V tem sporočilu je zapisano, da državna pomoč ne sme biti dodeljena, dokler lastniški kapital, hibridni kapital in podrejeni dolžniški instrumenti ne prispevajo v celoti k izravnavi morebitnih izgub. Državni svet v zahtevi za veto trdi, da navedeni akt predstavlja le priporočilo. Opozarjamo, da je bilo sporočilo Komisije objavljeno v Uradnem listu Evropske unije, in njegovo nespoštovanje pomeni kršitev pravil o dopustnih državnih pomočeh. Res je, to ni akt, ki bi ga Republika Slovenija morala prenesti v nacionalno zakonodajo, moramo pa ga upoštevati, če želimo, da bodo ukrepi dopustni. Še enkrat opozarjam, sprejetje novele zakona je potrebno, da bodo ukrepi, ki jih bomo izvedli v skladu z Zakonom o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, skladni s pravili Evropske unije o državnih pomočeh. Da se izognemo morebitnim kršitvam pravnega reda Evropske unije, predlagam, da Državni zbor ponovno potrdi predlog Zakona o bančništvu. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Prvi bo dobil besedo gospod Alojzij Potočnik, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Pozitivni Sloveniji menimo, da sta Vlada in Banka Slovenije razumeli temeljno sporočilo bančne reforme, za katero Slovenija dobiva spodbudne signale Evropske komisije. Na to ne nepomembno današnjo vest za Slovenijo, ne za koalicijo, je zbor že opozoril gospod Frangež pri prejšnji točki. Sporočilo Komisije je nedvomno pomembno merilo za dopustnost državne pomoči in uporabe javnih sredstev pri reševanju težav. Določa ustrezno delitev bremena pri zagotavljanju kapitala banke med državo na eni strani in delničarji ter upniki banke na drugi strani. Z drugimi besedami, večjo odgovornost naj prevzamejo tudi lastniki bank in imetniki podrejenih vrednostnih papirjev, tako hibridov kot tudi obveznic. Že tako pičel davkoplačevalski denar pa naj se raje v razumnem kratkem roku preusmeri in uporabi tam, kamor sicer spada – za stiske in potrebe ljudi, ne v igro moralnega hazarda. Proračun, to sem omenil že zadnjič, ni bankomat. Na kratko bi opozoril še na dvoje. Prvič, lani sprejet Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank določa ukrepe za izboljšanje stanja v slovenskem bančnem sistemu, ki pa se ne bodo mogli izvajati brez sprejetja zakona, o katerem danes ponovno odločamo. Drugič, pristojne institucije morajo uveljaviti tri vrste odgovornosti. Prvič, odgovornost kreditojemalcev, ki ob čudaški vlogi bank pri toleriranju neodplačevanja kreditov le-teh včasih tudi nenamerno niso vrnili. Drugič, odgovornost uprav in nadzornih svetov bank. Tretjič, odgovornost regulatorja – Banke Slovenije. Poslanska skupina Pozitivne Slovenije bo Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu podprla, a brez tolerance zahtevanih uveljavitev odgovornosti, tako institucionalnih kot tudi osebnih. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegi in kolegice! V Slovenski demokratski stranki zelo natančno spremljamo dogajanje na bančnem področju in tudi rešitve, ki jih predlagata tako Vlada Republike Slovenije kot Banka Slovenije. Ob tem z izredno zaskrbljenostjo gledamo na način reševanja bančne krize v Sloveniji, še posebej, če omenim reševanje Probanke in Factor banke, dveh zasebnih bank, katerima Republika Slovenija, vlada Alenke Bratušek namenja jamstvo ene milijarde evrov in 430 milijonov davkoplačevalskega denarja. V okviru tega ocenjujemo tudi predlog Zakona o bančništvu. V Slovenski demokratski stranki smo predlagali amandma, ki se nanaša na bančno tajnost, in na sprejetje ali zavrnitev tega amandmaja vezali tudi podporo Zakonu o bančništvu. Glede na to, da sta koalicija in Vlada Republike Slovenije zavrnili amandma, ki bi povečal odgovornost Banke Slovenije, ki bi povečal odgovornost nadzornih svetov, uprav bank, v Slovenski demokratski stranki tega zakona ne moremo podpreti. Menimo, da bi ob tem, ko Vlada daje davkoplačevalski denar za sanacijo bank, morala skupaj z Banko Slovenije jasno nakazati in pokazati na odgovorne ljudi, ki so v zadnjih 20 letih odločilno prispevali k temu, da so danes banke v takšnem položaju, v kakršnem so. Glede na to, da je bil amandma o bančni tajnosti zavrnjen, v Slovenski demokratski stranki ne moremo podpreti tega zakona. Hvala.
Hvala. Gospod Matevž Frangež bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovane in spoštovani! Uvodoma naj povem, da sem v zadnjih dneh govoril po telefonu s številnimi državljankami in državljani, ki tudi v našo poslansko skupino kličejo in izražajo svoje ogorčenje zaradi rešitev, ki jih vsebuje Zakon o bančništvu. Ker so lastniki podrejenih in hibridnih instrumentov, ki so jih izdajale nekatere slovenske banke, bodo po rešitvah tega zakona utegnili izgubiti del svojega premoženja, ki so ga vlagali v tovrstne instrumente. Razumemo njihovo stisko, razumemo, da so ogorčeni, in razumemo tudi, da težko sprejmejo argumente, ki jih predstavljamo v prid potrditvi Zakona o bančništvu tudi na današnji seji. Slovenija mora rešiti problem, ki ga ima v bančnem sistemu. Če bomo za ta problem uporabili javna sredstva, in tega problema ni mogoče rešiti brez angažmaja javnih sredstev, bodisi za prenos slabih terjatev, dokapitalizacije bank bodisi za posebne ukrepe, kot je nadzorovana likvidacija v dveh manjših slovenskih bankah, smo prisiljeni spoštovati stroga evropska pravila o državnih pomočeh. Evropska unija budno in pazljivo spremlja, da z javnimi sredstvi ne bi bile dosežene zasebne koristi. Zato stojimo za ukrepi, ki smo jih sprejeli v Zakonu o bančništvu, in napovedujemo, da bomo Zakon o bančništvu potrdili tudi sedaj, ko je ta soočen z vetom Državnega sveta. Rešitev, ki jo uveljavlja Zakon o bančništvu, je v celoti skladna s sporočilom Evropske komisije, ki pravi, da morajo najprej odgovornost za težave bank prevzeti njeni delničarji, nato imetniki podrejenih in hibridnih instrumentov, tudi tisti, pri katerih so kombinirane kapitalska, lastniška in dolžniška funkcija finančnega instrumenta. V največji meri želimo zaščititi tiste, ki so imetniki depozitov v slovenskih bankah zato, da bi na koncu bilo breme za davkoplačevalce in davkoplačevalke v naši državi najmanjše, kot je le mogoče. Kako bi bilo mogoče braniti rešitve, ki bi bile drugačne od tega? Ali ne bi v tem primeru slovenska javnost, davkoplačevalci naperili prst v ta zbor in vprašali: zakaj z našim denarjem rešujete zasebne lastnike tovrstnih instrumentov? Zavedamo se, da je v obsegu imetnikov tovrstnih instrumentov tudi nekaj fizičnih oseb, in zavedamo se, da bodo pri tem utrpeli večje ali manjše finančne izgube. Poudarimo pa, da je z vidika korektnosti in transparentnosti pri uporabi javnih sredstev v namen reševanja bank izbrani model evropsko primerljiv, korekten do davkoplačevalskega denarja in v največji možni meri ščiti prekomerno uporabo javnih sredstev zato, da problem bančnega krča rešimo. Socialni demokrati bomo, kot rečeno, danes glasovali za potrditev Zakona o bančništvu.
Hvala. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor! Da imamo v bančnem sistemu težave že dalj časa, ni nobena skrivnost. Glede tega v svetu nismo nobena izjema, smo pa izjema glede hitrosti, s katero ta problem rešujemo. Namesto, da bi se ga lotili hitro in učinkovito, smo najprej potrebovali eno vlado, da je problem odlagala, nato drugo, da je pripravila koncept reševanja in pričela z zakonskimi spremembami, sedaj pa je na tretji, da to nekako zaključi. Takšno je bilo stališče Državljanske liste ob sprejemanju tega zakona, in takšno je stališče Državljanske liste tudi danes. Glavna sprememba v tej noveli zakona je nedvomno konverzija podrejenih obveznosti v kapital banke pod določenimi pogoji in z odločitvijo Banke Slovenije. Seznanjeni smo s težavami, s katerimi se bo srečal marsikateri vlagatelj. Pozorno smo prisluhnili njihovim zgodbam, ki so pogosto žal zares žalostne. Podrejene obveznice so praviloma namenjene dobro poučenim vlagateljem, saj gre za bolj tvegan vrednostni papir od navadnih obveznic ali depozitov. Zaradi obljubljenih višjih donosov pa se je zanj odločil tudi marsikateri nepoučen vlagatelj. Ali je bil ob tem ustrezno seznanjen s tveganjem ali ne, je odvisno od primera do primera. Zato je prav, da se takšni primeri morebitnega zavajanja vlagateljev rešujejo individualno, bodisi pri tistem, ki mu je nakup svetoval ali mu te obveznice prodal, bodisi preko sodišča. Niso pa vsi vlagatelji do teh papirjev prišli na bančnem okencu. Veliko jih je kupilo tovrstne vrednostne papirje na sekundarnem trgu, na borzi, ko so jih ob težavah bank po svetu predvsem tuji lastniki že začeli prodajati. Poleg obljubljenega nominalnega donosa so takšni vlagatelji računali še na dodatne profite zaradi nižje cene od nominalne, ki so jo te papirji dosegali na borzi. Ne bi bilo prav, da bi izgubo teh vlagateljev, ki so se za razliko od nekaterih, ki so dejansko bili zavedeni, zavedali tveganja, nosili davkoplačevalci, tudi tisti, ki o takšnih donosih lahko le sanjajo, saj so edine obresti, ki jih poznajo, obresti negativnega stanja na tekočem računu, s katerim nekako povežejo mesec z mesecem. Državni svet nam ni postregel z nobenim novim pogledom ali novim dejstvom, zato bomo v Državljanski listi ravnali enako kot ob sprejetju zakona. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Kot smo vam že v razpravi o tem zakonu povedali, je to verjetno prvi izmed zakonov, ki smo ga poslanci dobili na svoje klopi po določenem neformalnem diktatu Evropske unije. Ta je letos avgusta začela oblikovati nove smernice za sanacijo bank. Slovenija ga sprejema praktično v najkrajšem možnem času, zadeva pa temelji na določitvi vrstnega reda sodelujočih pri saniranju posameznih bank z namenom, da čim manj bremeni davkoplačevalce. Zadeva je z vidika Evropske unije povsem logična. Najprej so tu delničarji bank, ki so bili vsaj do začetka finančne krize zasebni investitorji. Če je banka v težavah, svoj vložek izgubijo. Pri nas je stvar nekoliko posebna, ker je lastnik največjih bank kar država. V Novi Kreditni banki Maribor se je izguba celotnega vložka delničarjev praktično zgodila že pred tem zakonom, in ceno za neuspešno poslovanje te banke so ti vlagatelji že plačali. Kar poglejmo, koliko je vredna delnica Nove Kreditne banke Maribor glede na leto 2007, ko jih je država prodajala državljanom. Druga zadeva so imetniki podrejenih obveznic in drugih podrejenih instrumentov v bankah. Tudi na tem področju smo Slovenci posebneži. Lastniki teh instrumentov v tujini so večinoma specializirani skladi in drugi zelo dobro poučeni institucionalni vlagatelji. Pri nas so se te vrednostni papirji prodajali praktično na bančnih okencih. Še več, določene finančne institucije je Banka Slovenije celo posredno spodbujala, da naj vlagajo v podrejeni dolg in s tem krepijo kapitalsko ustreznost v bančnem sistemu. Po tem predlogu bodo kupci teh instrumentov izgubili vse, brez izjem in brez opravičila za zavajanje. Ta zakon je tako zelo draga šola za številne vlagatelje na slovenskem kapitalskem trgu. V Slovenski ljudski stranki nismo prepričani, ali je ta zakon resnično treba sprejemati v takšni ihti. Prizadetih in oškodovanih bo veliko varčevalcev in posameznikov, ki niso vedeli in niti niso mogli vedeti, kakšnemu tveganju se izpostavljajo ali pa o tem sploh niso bili ustrezno obveščeni. Te dvome so izrazili tudi številni priznani bančniki in ekonomisti – nikakor ne tisti, ki so potapljali banke. Predvsem bi bilo dobro počakati stresne teste. Vemo tudi, da se nadzorovana likvidacija Probanke in Factor banke vodi tudi brez tega zakona. Sprejemamo določene zakonske rešitve, še preden vemo, s kakšno metodologijo se testi opravljajo in kaj bomo sploh sanirali. Bi pa v Slovenski ljudski stranki novelo zakona z veseljem podprli, če bi poleg vseh teh rešitev vsebovala tudi člen, ki bi odpravljal davčno tajnost pri tistih primerih, kjer je bilo zaradi katastrofalnih poslovnih rezultatov treba uporabiti javna sredstva za njihovo sanacijo – izključno v primerih, kjer je v igri denar davkoplačevalcev. Trenutna zakonodaja onemogoča nadzornim institucijam in preiskovalnim organom, da javnosti, ki bo, mimogrede, vso to sanacijo tudi plačala, razkrijejo odgovorne za podeljevanje nezavarovanih kreditov, da razkrijejo omrežja in povezave med upravami, nadzornimi sveti, lastniki bank in celo komitenti. To so stvari, za katere vemo, da so se dogajale, in če kdo misli, da bo ta narod brez glasu kar mirno požrl več milijard evrov vredno sanacijo bančnega sistema, brez da bi kdorkoli od tistih, ki so vse to zakuhali, odgovarjal, se hudo moti. Treba bi bilo javno razkriti te povezave znotraj teh bank, ker so te povzročile glavnino luknje v bančnem sistemu, ne pa svetovna kriza. Svetovna kriza je te nepravilnosti samo razkrila. Koalicija tega dopolnila ni želela v tem zakonu, ko je bil še v obravnavi, in danes ga ne moremo več popravljati, lahko ga samo zavrnemo in dopolnimo še s tem členom. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Marija Plevčak bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav! V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo se do novele Zakona o bančništvu opredelili že na prejšnji seji in še vedno ostajamo na stališču, da je zakon primeren. Na mizi imamo zahtevo Državnega sveta o ponovnem odločanju za ta zakon. Vrsta očitkov, navedenih v zahtevi, je argumentirana s strani Državnega sveta, vendar se moramo zavedati, da je treba to domačo pomanjkljivo insolventno, bančno zakonodajo v skladu z evropskimi direktivami dopolniti s takšnimi rešitvami, da bomo poskrbeli za večjo učinkovitost in stabilizacijo celotnega bančnega sistema. Zavedamo se, da sta pred nami vsaj še dve zelo težki leti, sploh na gospodarskem področju, saj bosta nekako diktirali tempo sanacij bank, ali bo to le na lastnih ramenih naših bank ali z opornico Evropske unije. Ocena je, da bi bližajoči se rezultati obremenitvenih testov in pregled premoženja bank lahko pokazali delež slabih terjatev med 20 in 25 % bilančne vsote banke. Izraženo v evrih, bi to pomenilo med 9 in 11,2 milijarde evrov slabih terjatev. Po oceni Ministrstva za finance iznaša prispevek imetnikov obveznic med 300 in 500 milijoni evrov, medtem ko znaša trenutna objavljena skupna vrednost vseh visoko izdanih, s strani domačih poslovnih bank, tveganih hibridnih in podrejenih obveznic dobrih 465 milijonov evrov in imajo poslovne banke najetih za 342 milijonov podrejenih posojil. Drži, da imetniki podrejenih obveznic nimajo nikakršnega vpliva na poslovanje bank, vendar pa osveščenost upnikov v primeru stečaja banke obstaja. Zavedajoč se tudi primera stečaja banke, se poplačila vseh obveznosti banke vršijo v določenem vrstnem redu. Z nakupom podrejenih finančnih instrumentov tako imetniki, kupci prevzamejo tveganje, ki je povezano z upravljanjem, poslovanjem in ne nazadnje tudi z lastništvom v banki. Dodatno pa še opozarjamo, da naj se končno začnejo tudi sodni postopki glede odgovornosti in razkritja vseh pristojnih za nastale bančne razmere v državi. Spoštovani poslanke in poslanci, v naši poslanski skupini smo se že opredelili do tega zakona in vam ponovno sporočamo, da naše stališče ostaja enako. Ocenjujemo, da so argumenti Državnega sveta zavajajoči, kar dodatno izkazuje tudi mnenje Vlade. V Poslanski skupni DeSUS menimo, da s ponovno potrditvijo tega zakona v dobri veri prispevamo k ponovni vzpostavitvi relativno normalnega delovanja bančnega poslovnega modela. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa. Spoštovani! Za danes obravnavan predlog sprememb in dopolnitev Zakona o bančništvu lahko rečemo, da gre za enega najpomembnejših predpisov, ki bodo po finančnih učinkih vplivali ne le na sedanje lastnike bank in imetnike podrejenih finančnih instrumentov, pač pa bodo preko javnega dolga, ki bo na tej podlagi ustvarjen, vplivali na življenje sedanje in več prihodnjih generacij. Tako visoko pomembnost tega zakona je ocenil tudi Državni svet, in v tem primeru po našem prepričanju utemeljeno vložil zahtevo za ponovno glasovanje o njem. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije smo spremembam in dopolnitvam Zakona o bančništvu nasprotovali pri dosedanjem glasovanju, in nasprotovali jim bomo tudi pri ponovnem glasovanju. Kaj je bistvo, vsebina tega zakona? Novela Zakona o bančništvu predstavlja pravno podlago za sanacijo slovenskih bank ob izhodišču, da se breme sanacije bančnega sistema porazdeli med državo, lastnike bank in imetnike podrejenih finančnih instrumentov. Takšen način sanacije bank naj bi bil po mnenju predlagatelja skladen s Sporočilom Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za podporne ukrepe v korist bank v okviru finančne krize od 1. avgusta 2013 dalje. Takšen način sanacije bank se bo po predlogu danes obravnavane novele zakona uporabljal za vse banke, ne glede na lastništvo in ne glede na to, ali gre za sistemske ali manjše banke. V Novi Sloveniji takšnega principa sanacije bančnega sistema ne podpiramo. Predvsem menimo, da lastniki podrejenih finančnih instrumentov ne smejo nositi bremena sanacije bank v večji meri kot lastniki depozitov nad vrednostjo 100 tisoč evrov, torej nad zneskom, do katerega nosi garancijo za izplačila depozita Republika Slovenija. Ne eni ne drugi niso imeli pravice upravljanja in odločanja v bankah. Zavzemamo se za to, da morajo breme sanacije bank v največji meri nositi tisti, ki so takšno stanje v bančnem sistemu povzročili – člani uprav in nadzornih svetov. Vsi ti so s svojim premoženjem odgovorni za svoje slabe odločitve. Ta njihova odgovornost obstaja že po dosedanjih predpisih. Konkretno gre za 60. in 66. člen Zakona o bančništvu, ki pa se ne izvajata. V Novi Sloveniji nasprotujemo dejstvu, da se z državno pomočjo sanirajo vse banke, ne glede na javni interes, tako sistemske kot tudi manjše banke. Na dejstvo, da ne more biti izveden enak princip sanacije vseh bank, je v svojem mnenju o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu opozorila Evropska centralna banka. Ta je v posebnih pripombah mnenja pod točko 3/2 zapisala takole, citiram: "Če organ za reševanje ugotovi, da javni interes ni ogrožen, bi morala institucija prenehati po običajnih postopkih zaradi insolventnosti, ki veljajo za takšne institucije po nacionalnem pravu, kar pomeni, da sanacija ali prenehanje manjših bank ne sme biti izvršeno z državnim, to je davkoplačevalskim denarjem." Po prepričanju Nove Slovenije je bila odločitev Banke Slovenije o nadzorovani likvidaciji dveh manjših zasebnih bank, Factor banke in Probanke, v nasprotju z našo nacionalno zakonodajo in tudi v nasprotju z evropskimi predpisi. Obe banki sta bili ne le nelikvidni, pač pa tudi insolventni, kar je bilo jasno že ob sprejemanju sklepa o izvedbi nadzorovane likvidacije obeh bank. Končno moram nekaj reči tudi o bančni tajnosti. Za njo se vse prepogosto skrivajo nepravilne, da ne rečemo nezakonite odločitve članov uprav in nadzornih svetov. Zaveza bančne tajnosti je šla celo tako daleč, da celo institucije, ki so opravljale revizijo bančnega poslovanja, organom pregona niso prijavljale sumov kaznivih dejanj, ki so bili ugotovljeni ob revizijah. Bančna tajnost ni nikoli bila in ne sme biti namenjena prikrivanju kriminalnih dejanj. Zato v Poslanski skupini Nove Slovenije zakona tudi pri ponovnem glasovanju ne bomo podprli.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O zakonu bomo ponovno odločali v četrtek, 14. 11. 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ENERGETSKEGA ZAKONA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona bom dal besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju gospodu Bojanu Kumerju.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nov energetski zakon EZ-1 je sistemski zakon, ki celovito ureja področje energetike in rabe energije v Republiki Sloveniji. Zakon v slovenski pravni red prenaša določbe evropskih direktiv, ki urejajo področje trga z energijo ter spodbujanja energetske učinkovitosti in obnovljivih virov energije. V zadnjih letih je bila večina teh direktiv posodobljena oziroma sprejeta na novo. Te spremembe pa še niso v celoti prenesene z energetskim zakonom, ki trenutno velja v Sloveniji. Poleg tega je veljavni zakon, ki je bil sprejet leta 1999, davno pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo, v svoji osnovi zastarel in preživet. Do sedaj je bil spremenjen že 5-krat, zaradi česar je nepregleden in nepraktičen za uporabo, saj je bila spremenjena ali dopolnjena večina členov. Glede na navedeno je logična odločitev za pripravo in sprejetje povsem novega energetskega zakona in ne za spremembo obstoječega oziroma še vedno veljavnega. Z novim energetskim zakonom EZ-1 se v slovensko zakonodajo prenaša 10 evropskih direktiv in se določajo potrebni elementi za izvajanje vseh veljavnih uredb Evropske unije na tem področju. EZ-1 pa ureja več kot zgolj prenos direktiv. Vlada in resorno ministrstvo s predlogom novega energetskega zakona sistemsko urejata tri ključne energetske stebre: konkurenčnost, zanesljivost in nizkoogljičnost oziroma trajnostno naravnanost. Zakon kot tak lahko glede na svojo naravo energetsko politiko ureja le delno, zato EZ-1 daje pravno podlago in določa vsebinske okvire za sprejetje nacionalnih strateških dokumentov, ki bodo kasneje določili dolgoročne usmeritve na področju rabe in oskrbe z energijo v prihodnosti. EZ-1 vzpostavlja novo strukturo strateških dokumentov. Osnovni razvojni dokument bo Energetski koncept Slovenije, s katerim bodo določeni cilji zanesljive, trajnostne in konkurenčne oskrbe z energijo za naslednjih 20 let, okvirno pa za naslednjih 40 let. Na podlagi le-tega bo pripravljen Državni razvojni energetski načrt, ki predstavlja okvirni načrt pomembnejših naložb v energetsko infrastrukturo. Cilj zakona je tudi na novo urediti skupna pravila notranjega trga z elektriko in zemeljskim plinom, skladno z evropsko zakonodajo. Zakon bo uredil pravila za delovanje sistemskih operaterjev ter notranjega trga z elektriko in zemeljskim plinom, s čimer se krepijo konkurenca in pravice potrošnikov, hkrati pa se povečuje zanesljivost oskrbe. Še eno pomembno področje, ki ga ureja novi zakon, je proizvodnja in raba energije iz obnovljivih virov energije. Zaradi zagotavljanja dolgoročno vzdržne podporne sheme za električno energijo iz obnovljivih virov novi zakon daje vladi večja pooblastila pri odločanju o tem, katere tehnologije se bodo spodbujale in v kakšnem obsegu. Pri tem smo zavezani k izpolnjevanju ciljev Republike Slovenije na področju obnovljivih virov energije, ki so določeni z direktivo o spodbujanju obnovljivih virov energije. Po drugi strani pa stremimo k čim manjši obremenitvi odjemalcev z energijo in ostalimi dodatnimi stroški. Novi zakon prinaša novosti tudi na področju energetske učinkovitosti. Največ novosti je na področju stavbnega sektorja, kjer so zelo veliki potenciali za zmanjšanje porabe energije in stroškov za energijo. Posebej je vzpostavljen javni sektor, saj stroški za energijo bremenijo proračun države in lokalnih skupnosti. Novi zakon ureja tudi področje, ki do sedaj ni bilo urejeno – distribucija toplote. Osnovni cilj urejanja tega področja je zagotoviti zanesljivo in varno oskrbo s toploto iz zaključenih omrežij. Upoštevan je naravni monopol distributerjev, in zakon temu primerno ureja zaščito odjemalcev tako glede oskrbe kot tudi glede določanja cen in pogodbenih obvez. Izvajanje distribucije toplote je v domeni lokalne skupnosti. Načeloma se izvaja kot izbirna gospodarska javna služba, pod zakonsko določenimi pogoji pa se distribucija toplote lahko izvaja tudi kot tržna dejavnost. Za učinkovito delovanje trga z energijo sta poleg zakonodajnega urejanja potrebna tudi nadzor in regulacija trga. Te naloge izvaja neodvisni regulator trga z energijo, to je Agencija za energijo. Novi zakon podrobno določa način njenega delovanja in njene naloge. Novi zakon ureja tudi področje energetske infrastrukture. Za nadaljnji razvoj energetskega sektorja so bistvene določbe, ki bodo poenostavile in pospešile umeščanje energetske [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]brez nepotrebnih stroškov, ki bi obremenjevali na koncu slovenskega potrošnika. Dobro delujoč trg z energijo bo zagotovil konkurenčne cene energije, kar bo po mnenju predlagatelja novega zakona imelo pozitiven vpliv tako na slovenska gospodinjstva v obliki zmanjšanja stroškov kot tudi za gospodarstvo, ki se ga bo razbremenjevalo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Ljubo Žnidar bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Energetski zakon je preobsežen, nepregleden, in tako se bo zelo težko implementiral v uporabo. Ima namreč 500 strani s kar 556 členi. Zakon je na nek način moral nastati, saj je bil od leta 1999 5-krat spremenjen in dopolnjen. Energetski zakon je sistemski zakon, ki prvenstveno ureja skladnost s predpisi Evropske unije oziroma prenaša direktive in izvedbo uredb Evropske unije na energetskem področju. Zakon je tudi pravno preurejen, in je ta moment moč razbrati, kaj se v njem skriva oziroma kaj je v njem dobro in kaj ne. Postavlja se več vprašanj. Ali je dobro ščititi velike operaterje? Ali je dobro, da se povsem prepustimo prostemu trgu? Ali je preoblikovanje Javne agencije Republike Slovenije za energijo v Agencijo za energijo prava pot? Ni odgovora, zakaj ta agencija ni več javna. Potem lahko smatramo, da je lahko ta agencija tudi kakšne druge statusne oblike. Lahko je tudi gospodarska družba. Ali pa, kako zaščititi gospodinjskega odjemalca. Skratka, vprašanj je veliko. Ta zakon je v veliki meri podoben zakonu, ki je bil v javni obravnavi že leta 2011, pa takrat vlada Boruta Pahorja ni dokončala dela, kar se tega zakona tiče. Pri pripravi tega zakona niso bili upoštevani nosilci energetske stroke, niti tisti, ki bodo ta zakon tudi operativno izvajali. Zaradi tega se v tem momentu v Slovenski demokratski stranki tega zakona ne more podpreti. Nadaljnja podpora bo odvisna od upoštevanja naših pripomb. Pripravili bomo sveženj popravkov in dopolnil, saj se zavzemamo, da bi bil energetski zakon dober zakon.
Hvala. Gospod Srečko Meh bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Gospod predsednik, gospe in gospodje! Najprej naj rečem, da je opravljeno veliko delo in da je bil izjemno ambiciozno in tudi najbrž strokovno dobro izveden pristop k temu, da se na področju energetike naredi celovit zakon, ki ima značaj zakonika in ima tudi ambicijo celovito urejati vse, kar se na tem področju dogaja. Kljub obsežnosti mislim, da je dobra osnova, na kateri lahko uredimo energetiko v naši državi. Čaka nas, kot je bilo rečeno, tudi energetski koncept in Zakon o rudarstvu, kar na nek način predstavlja celoto vsega, o čemer bomo danes govorili. Socialni demokrati smo mnenja, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, pri tem pa imamo še kakšno vprašanje in tudi kakšno mnenje. Izjemno dobro se mi zdi, da smo se odločili za javno predstavitev mnenj, ker bomo na javni predstavitvi mnenj skupaj poslušali vse tiste, ki že danes pošiljajo posamezna stališča in imajo posamezne pripombe k posameznim poglavjem, rešitvam in tudi vsemu temu, kar ta zakon ureja, zato se mi zdi, da bi morala Vlada in tudi mi pazljivo poslušati, kaj bodo v petek predstavili vsi tisti, ki pravijo, da so na tem področju stroka, in da bi potem to znali tudi primerno uravnotežiti in narediti zakon, ki bo takšen, da ga bomo lahko sprejeli in da bomo rekli, da smo rešili veliko problemov na področju energetike. Mislim, da bo izjemno težko narediti tako, da ne bi tega zakona še vedno spreminjali, ker se strinjam z gospodom Žnidarjem, da je zelo obsežen in da je zato tudi materija zelo celovita in obsežna. Na začetku bi rekli nekaj glede točk, o katerih še potrebujemo odgovore. Najprej gre za energetsko izkaznico, pri čemer bi morali govoriti o tem, kakšna naj bo, kdaj, na kakšen način, kaj naj zahteva. Sam mislim, da je energetska izkaznica potrebna, da pa bi bilo ta razmerja glede energetske izkaznice ugotoviti oziroma opredeliti, saj gre za metodologijo, učinkovitost, tudi za alternative, vire pri samih zgradbah, in na koncu tudi za preglednost in za vse to, kar se znotraj zgradb pojavlja. Naslednje naše stališče zadeva 78. člen oziroma območje tako imenovanih koncesijskih dajatev, kjer se na nek način spreminja organiziranost Soda v več agencij oziroma organizacij, skladno z omrežji, na katerih se to tudi dogaja. O tem se bomo morali dogovoriti in se na nek način zmeniti, ali je to racionalno ali ni racionalno. Tretje področje je področje obnovljivih virov. V Sloveniji smo, najbrž tudi zato, ker nismo imeli energetskega koncepta, z obnovljivimi viri, posebej z obnovljivimi viri na področju fotovoltaike, porabili veliko sredstev, in je treba poiskati tiste, ki bodo sredstva za plačevanje subvencij obnovljivih virov tudi plačali. Naše mnenje je, da bi morali vsi proizvajalci, razen tistih, ki proizvajajo obnovljive vire, plačevati tudi za subvencije teh obnovljivih virov, in tukaj se moramo zelo precizno dogovoriti, kaj se bo zgodilo, predvsem pa mislim, da bi morali slišati tudi, kakšna je politika na tem področju in kdaj bomo ustavili, recimo, izgradnjo enega dela obnovljivih virov energije, in sicer gre po mojem samo za fotovoltaiko. Četrto področje, ki bi ga rad izpostavil – gre tudi za to, da sta znotraj energetike dva sistema: Gen, če poenostavim, in HSE. Po mojem je treba organiziranost in tudi položaj obeh družb med seboj izenačiti, da bosta imeli enak položaj. Ta enak položaj zame pomeni tudi to, da bomo dobili odgovor na vprašanje, ali je električna energija, proizvedena iz sistema Gen, pokrila vse stroške, ki jih potrebujemo, in ali je električna energija, ki jo prodajamo Hrvaški, pokrila tudi stroške razgradnje, stroške skladiščenja in vsega, kar se dogaja na področju nuklearne energije. Naše mnenje je tudi to, da moramo vse energetske subjekte med seboj uravnotežiti tudi pri dajatvah lokalnih skupnosti. Zelo lahkotno in najbrž upravičeno so nekatere lokalne skupnosti pridobivale sredstva iz naslova odškodnin, rent ali česar koli že zaradi proizvodnje električne energije. To je treba med seboj uskladiti, prav tako pa moramo zelo pazljivo ravnati oziroma usmerjati porabo vodnega sklada in pogledati, kje je bil ta vodni sklad uporabljen, zakaj je bil uporabljen tam in ali ne bi bilo prav, da bi ta vodni sklad zaradi elektrarn na Dravi in vsega, kar se je zgodilo zdaj v povodnji, morda vendarle uporabljali tudi tam, kjer se te škode lahko naredijo in bodo škode še mnogo večje. Peto področje, o katerem bi se morali nekako dogovoriti – gre za to, ali lahko izenačimo manjše gospodarske družbe z gospodinjskim odjemom. Rešitev, kjer majhnim družbam dajemo boniteto z izenačitvijo z gospodinjskim odjemom, je vsaj po mnenju nekaterih neprimerna in bi zaradi tega lahko pripeljala do neenakega položaja tudi gospodarskih družb. Govorimo seveda o prihodkih teh gospodarskih družb in tudi o številu zaposlenih. Še enkrat, razprava, ki bo v petek, je po mojem izjemno pomembna. Na osnovi te razprave bomo lahko veliko odgovorov, ki jih bomo danes tukaj postavljali, ki jih imamo – nekatere odgovore smo dobili –, med seboj uravnotežili in na tej osnovi potem tudi pripravili zakon, ki bo v največji možni meri pokril večino interesov, predvsem pa interese uporabnikov, pa tudi delavcev na področju energetike. Kot rečeno, Socialni demokrati bomo v tej fazi zakon podprli kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Srečno!
Hvala. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavniki ministrstva! Energetski zakon smo v Državnem zboru od sprejetja njegove prve različice iz leta 1999 velikokrat novelirali. Ker je bila zakonska materija že tolikokrat korenito spremenjena in ker želi predlagatelj preglednejši, jasnejši in nomotehnično ustreznejši zakon, imamo danes v obravnavi predlog novega energetskega zakona. Z njim v slovenski pravni red prenašamo tretji energetski sveženj. Delno ali v celoti je namreč treba v slovenski pravni red prenesti še direktivo o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo, direktivo o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom, direktivo o energetski učinkovitosti stavb, direktivo o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov in direktivo o energetski učinkovitosti. Poleg prenosa omenjenih direktiv se s predlogom zakona odpravljajo nepravilnosti, ki jih je ugotovilo Ustavno sodišče in se nanašajo na področje omrežnin, ki je v sedaj veljavnem zakonu pomanjkljivo in nejasno urejeno. Zakon je strukturno gledano jasnejši in preglednejši. Področja, kot so električna energija, zemeljski plin, energetska učinkovitost in obnovljivi viri energije, energetska infrastruktura, določila, ki se nanašajo na regulacijo in nadzor, so smiselno razdeljena po poglavjih. Poleg tega je zakon izčiščen izrazov oziroma pojmov, ki se ne uporabljajo več. Naj omenim nekaj sprememb. Na področju strateških dokumentov za področje energetike bo Nacionalni energetski program nadomeščen z Energetskim konceptom Slovenije. Z Energetskim konceptom Slovenije se bodo na podlagi projektov gospodarskega, okoljskega in družbenega razvoja države ter na podlagi sprejetih mednarodnih obvez določili cilji zanesljive, trajnostne in konkurenčne oskrbe z energijo okvirno za nadaljnjih 40 let. Gre za strateški dokument na področju energetike, ki bo služil kot podlaga potencialnim investitorjem, ki jih zanimajo dolgoročne investicije v energetiko. Z zakonom se spodbuja izvajanje energetskih pregledov. Vsi vemo, da so še veliki potenciali v zmanjševanju energetske intenzivnosti gospodarstva skozi izboljšanje procesov, uporabo energetsko učinkovitejših tehnologij in učinkovito rabo energije. Glede energetskih pregledov se bo država zavezala, da od 1. januarja prihodnjega leta vsako leto v smislu večje energetske učinkovitosti prenovi 3 % skupne tlorisne površine stavb v njeni lasti. Gre za zahtevo iz direktive o energetski učinkovitosti. Zaradi finančne in gospodarske krize se je obseg gradbenih in infrastrukturnih del po letu 2008 občutno skrčil in investicije so upadle. Želimo si, da bi gradbeni sektor v teh ukrepih videl in zgrabil priložnost. Zakon na drugi strani uvaja tudi vrsto določil, ki bodo služila zaščiti potrošnikov in jim olajšala prehod med ponudniki energentov oziroma dobavitelji elektrike ali zemeljskega plina. V tem segmentu je za potrošnika bistvena določba, po kateri bodo lahko odstopili od pogodbe o dobavi zemeljskega plina ali elektrike brez plačila pogodbene kazni, odškodnine ali nadomestila, če bo odpoved podana oziroma začela učinkovati po preteku enega leta od sklenitve. S tem določilom se bo bistveno omejilo sklepanje vezav z gospodinjskimi odjemalci ter na drugi strani olajšal prehod med dobavitelji in s tem ustvarjanje konkurenčnejšega okolja. Naj dodam, da gre za zakon, ki celovito ureja področje energetike, odpravlja pomanjkljivosti in neskladje z Ustavo Republike Slovenije, zato mu v Poslanski skupini Državljanske liste želimo uspešno nadaljevanje njegove zakonodajne poti. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Spoštovani! Zakon sem prinesel s seboj, da boste videli, kako je to debelo, če govorimo o 500 členih. Lep pozdrav, gospod predsednik, in lep pozdrav tudi vsem predstavnikom Vlade, ki ste danes tukaj! Pred kratkim smo na poslanske klopi dobili predlog zakona, ki naj bi na novo sistematično uredil celovito področje slovenske energetike. Ta zakon je sedaj tukaj pred vami. Ta predlog ima skupaj z obrazložitvami skoraj 500 strani, zato smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke od njega upravičeno veliko pričakovali. Najmanj seveda to, da bomo končno dobili tudi sposoben energetski koncept, ki bo imel rep in glavo, da bomo poslej vsi vedeli, v katero smer bo šla slovenska energetika. Vendar smo kaj kmalu ugotovili, da je tudi v tem primeru veliko hrupa za nič. Če rečemo bobu bob, ta zakon, tako kot v zadnjem času postaja že pravilo pod varnim dežnikom prenosa evropskih direktiv, državljanom prinaša predvsem nove podražitve elektrike in ogrevanja. Glej ga hudiča, pa še pred dvema dnevoma so tukaj govorili, da ne bo novih obremenitev državljank in državljanov. Nove podražitve elektrike in ogrevanja znašajo okrog 100 milijonov. Po nekaterih ocenah bomo navadni državljani letno prispevali več samo za elektriko in ogrevanje, država pa od tega ne bo imela nič. V tem zakonu gre tudi za omejevanje konkurence in rušenje koncepta trga, ki danes v Sloveniji deluje, za čuda. Nekaj, kar vendarle dobro deluje, je treba rušiti. Ampak zakaj? To vprašanje se nam je postavilo. To dokazuje, da je tu spet na delu nek vpliv. Kakšen vpliv? Energetskih lobijev, ki želijo na srednji rok, ne na dolgi, poceni privatizirati energetiko. Temu pa sta podlegla žal ministrstvo in tudi celotna Vlada. Kdo je že podpredsednik največje vladne stranke? Spoštovani, nobenega razloga sicer ni, da bi z energetskim zakonom predpisovali gospodinjstvom in poslovnim odjemalcem časovno omejitev pogodb za dobavo električne energije na največ eno leto, in pri tem celo natančno opredeljujete velikost podjetja v rangu gospodinjstva. Zakon postavlja celo vsa podjetja do 50 zaposlenih in do 10 milijonov premoženja ali letnega prometa. V to pa sodi približno 99 % vseh slovenskih podjetij. Spoštovani, v Slovenski ljudski strani menimo, da je Predlog energetskega zakona slab in ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Samo nekaj točk, zakaj. V prvi vrsti zato, ker prinaša podražitve državljanom in gospodarstvu. Drugič, ker ne temelji na strategiji razvoja slovenske energetike. Normalno bi bilo sprejeti najprej strategijo, potem zakon. Ne vemo, kje smo in ne vemo, kam hočemo priti, zakon je pa tisti, ki nam razlaga, po kateri poti bomo šli. Ne vemo, kje in ne vemo, kam, zakon pa je dal pot. Tretjič, ker ne obravnava enakovredno vseh udeležencev na trgu energetike in s tem čisto po nepotrebnem omejuje konkurenco, kar pa mislim, da ni v evropski direktivi. Še nekaj drugih razlogov. Ta zakon uvaja nek nov model, za katerega strokovnjaki pravijo, da je slabši in dražji. Vsebuje 556 členov, pa v zakonu ne omenja nizkoogljičnih virov energije, čeprav razvite države Evropske unije prioritetno obravnavajo prav uvajanje nizkoogljičnih tehnologij, med njimi tudi jedrsko energijo. Kam se tako hiti s tem zakonom, ni jasno nikomur. Ali lahko razložite, zakaj je bilo treba ta obsežni zakon obravnavati na nujni seji po proračunu, po zakonu o obdavčitvi nepremičnin in tako naprej? Zakaj je bilo treba splošno razpravo o zakonu opravljati danes, pred javno predstavitvijo mnenj, ki pa bo v petek? Ne bi mogel počakati ta zakon na redno sejo? V Slovenski ljudski stranki predlagamo Vladi, da najprej pripravi koncept, da pripravi strategijo razvoja slovenske energetike. Zakaj? Zato, da se nam več ne bodo dogajali Teši, da bomo vedeli, koliko in kakšne hidroelektrarne hočemo, da bo jasno zapisano, ali bomo gradili drugi blok jedrske energije, da bomo najprej določili energetske cilje, naredili energetski zemljevid in potem v okviru finančnih možnosti postavili tudi časovno zaporedje. Potem bo smiselno, da Vlada revidira Predlog energetskega zakona in ga ponovno prinese v Državni zbor. V Slovenski ljudski stranki menimo, da Predlog energetskega zakona niti časovno niti vsebinsko ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovani predsednik, spoštovani člani ministrstva, spoštovani poslanke in poslanci! Danes začenjamo prvo obravnavo sistemskega Predloga energetskega zakona, s katerim bomo v slovenski pravni red implementirali 10 direktiv in s tem ustvarili primerne pogoje za izvajanje uredb Evropske unije. Nov zakon bo omogočil večjo preglednost zakonodaje na področju energetike, saj je bil veljavni zakon noveliran že 5-krat. Z vsako novelacijo je postajal manj pregleden. Cilj Predloga energetskega zakona je sistemsko urediti tri ključne energetske stebre: zanesljivost, konkurenčnost in nizkoogljičnost. Na področju energetske politike se uvajajo novi strateški dokumenti, kot sta Energetski koncept Slovenije in Državni razvojni energetski načrt. Po oceni predlagatelja se bomo s temi dokumenti pregledneje in lažje odločali o prihodnjem razvoju energetskega sektorja v državi. Predlog zakona na novo ureja skupna pravila notranjega trga z elektriko in zemeljskim plinom. Le-ta so namenjena predvsem krepitvi konkurence na trgu, zaščiti pravic potrošnikov oziroma odjemalcev ter neodvisnosti nacionalnega regulativnega organa, hkrati pa povečujejo zanesljivost oskrbe. Kar se tiče področja obnovljivih virov, predlog sledi konceptu in energetski politiki Evropske unije. Tako se zaradi zagotavljanja vzdržnejše podporne sheme dajejo Vladi Republike Slovenije večja pooblastila pri odločanju o tem, katere tehnologije in v kakšnem obsegu se bodo spodbujale, da bomo lahko zasledovali cilje akcijskih načrtov za obnovljive vire energije in učinkovito rabo energije. Prav tako se Vladi dajejo pooblastila, da sprejme potrebne odločitve glede virov za podporno shemo. Najpomembnejše novosti na področju energetske učinkovitosti so na področju stavbnega sektorja, kjer je moč doseči izjemne prihranke. Dejstvo je, da je večina stavb starejšega datuma energetsko zelo potratna. Zato so vsi ukrepi usmerjeni v spodbujanje večje energetske učinkovitosti na vseh področjih. S predlogom se daje tudi večji pomen energetskim izkaznicam za stavbe, ki so narejene po principu, ki ga poznamo pri, na primer, gospodinjskih napravah. Izkaznice imajo zelo pomembno vlogo pri označevanju energetsko učinkovitih stavb. Izdajatelj energetskih izkaznic bo po določbah zakona dolžan obvezno prijaviti vsako izdano energetsko izkaznico ali njeno razveljavitev pristojnemu ministrstvu za vpis v register. Ureja se tudi poenostavitev za izdelavo izkaznic obstoječih stavb, s čimer bo zagotovljena primerno nizka cena izdelave. Posebej je opredeljena zakonska obveznost, kako je treba zagotoviti oglaševanje energetske izkaznice v medijih. Lastniki in upravljavci izbranih večjih javnih stavb bodo z določbami zakona dolžni namestiti energetsko izkaznico na vidnem mestu. Med poglavitne predloge v novem zakonu spada tudi akcijski načrt za povečanje števila skoraj nič-energijskih stavb skladno z direktivo in spremembe glede študij izvedljivosti za uporabo alternativnih virov energije. V Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo določbe, s katerimi bo tudi javni sektor dolžan poskrbeti za energetsko čim manj potratne stavbe, saj lahko z učinkovitimi ukrepi prihranimo precej denarja za ogrevanje oziroma za hlajenje. Predlog novele ureja tudi področje distribucije toplote in drugih energetskih plinov. Osnovni cilj urejanja tega področja je zagotavljanje zanesljive in varne oskrbe s toploto in drugimi energetskimi plini iz zaključenih omrežij. Pri tem ne smemo pozabiti na to, da moramo zaradi tako imenovanega naravnega monopola distributerjev primerno zaščititi odjemalce tako glede oskrbe kot tudi glede pogodbenih obvez in določanja cen. Besedilo predloga zakona prepoveduje odklop ranljivega odjemalca, če bi bilo ogroženo življenje in zdravje. Tu je mišljena nujna oskrba. S tem je ohranjeno in precej natančneje opredeljeno dosedanje pojmovanje. Na odjemalcu je breme dokazovanja upravičenosti do nujne oskrbe, distribucijskemu operaterju pa je prepuščena presoja tehničnih okoliščin upravičenosti do take oskrbe. Ukrep sam sicer spada med socialne korektive, ti pa niso del energetskega zakona, zato je ohranjen na minimalni ravni. Zaščita ranljivih odjemalcev na oddaljenih območjih, ki jo omenja direktiva, je v Sloveniji udejanjena z načelom enake omrežnine v celotni državi ne glede na to, da so stroški omrežja v oddaljenih in redko poseljenih delih države višji kot v mestih. V ta sklop spadajo tudi obstoječa določila v zvezi z osnovno oskrbo, saj zagotavljajo odjemalcem varnostno mrežo, če dobavitelj propade ali odjemalec iz kateregakoli razloga ne more dobiti dobavitelja. Osnovna oskrba je zasnovana tako, da spodbuja odjemalce k čimprejšnjemu prestopu v normalno oskrbo, zato ta zasnova ni motnja trga. Zakon ureja tudi vse v zvezi z obveščanjem odjemalcev, dostopom do podatkov in obveznimi sestavinami pogodbe o dobavi, kakor na več mestih zahteva direktiva. Skupna kontaktna točka je zaupana Javni agenciji Republike Slovenije za energijo. Tudi določila glede omenjene agencije, njenih nalog in delovanja so v predlogu besedila precej podrobna. Izvajanje distribucije toplote in drugih energetskih plinov je načeloma izbirna gospodarska javna služba, in kot taka v domeni samoupravne lokalne skupnosti oziroma občine. S tem zakonom se želi postaviti zakonodajni okvir za urejanje gospodarske javne službe in določanje postopka odločanja v primerih, ko takšna oblika ni optimalna in občina dovoli izvajanje distribucije v tako imenovani tržni distribuciji. Izjemno pomembna sprememba, ki jo prinaša tretji energetski sveženj, je popolna lastniška ločitev sistemskega operaterja prenosnega omrežja. Za našo državo je bila popolna ločitev najbolj logična rešitev, saj je država 100-odstotna lastnica vseh treh operaterjev: sistemskega, distribucijskega in operaterja trga. Zato ne bomo imeli težav z izvedbo lastniške ločitve, saj državi ne bo treba prodati deležev v teh podjetjih. V Poslanski skupini DeSUS smo na splošno zadovoljni z besedilom novele. V mnogih delih je zakon kar precej podroben, ponekod mogoče celo preveč, vendar nam je jasno, da bo predlog še naprej zbujal veliko polemik, saj je bila energetika vedno poligon za križanje mnogih interesov. Tisti, ki ima kontrolo nad energetiko, ima v rokah moč in denar. Zato smo prepričani, da bo predlog zakona do konca obravnave prestal še nekaj sprememb. V Poslanski skupini DeSUS bomo vse spremembe budno spremljali, zato smo tudi zadovoljni, da bomo v petek opravili javno predstavitev mnenj v tej dvorani. V prvem branju poslanke in poslanca Poslanske skupine DeSUS predlog zakona ocenjujemo kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani! Pred nami je nov energetski zakon, ki je po vsebini zelo obsežen in v celoti nadomešča sedaj veljavni zakon na tem področju. Ker je o novem energetskem predlogu v petek napovedana še javna predstavitev mnenj, se bomo v Novi Sloveniji dotaknili le nekaterih odprtih vprašanj slovenske energetike, predvsem tistega dela, ki se tiče električne energije. Naša družba postaja vedno bolj odvisna od električne energije in jo poskuša porabljati čim bolj učinkovito. Tudi Slovenija v tem procesu ni nič drugačna od drugih držav. Da bi zmanjšali svojo energetsko neodvisnost, smo se med drugim odločili realizirati postavitev šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj in subvencionirati sončne elektrarne. Menimo, da so bile te odločitve premalo premišljene in brez prave strokovne podlage. Izgradnja Termoelektrarne Šoštanj je zaradi slabega in malomarnega vodenja prerasla v najdražjo investicijo slovenske energetike doslej in je kot takšna prej fiasko kot zgodba o uspehu. Tudi nepremišljeno subvencioniranje fotovoltaike se nam vrača kot bumerang, saj ob naključnih trenutkih iz teh virov prihajajo v sistem velike količine energije, ki celotnemu sistemu povzročajo nemalo preglavic. Trg električne energije je namreč zelo občutljiv sistem, ki potrebuje hitre odzive, po drugi strani pa je ekonomsko neusmiljen in sledi predvsem zakonitostim ponudbe in povpraševanja. Izpostavljeni primer kaže na to, da slepo spodbujanje obnovljivih virov energije lahko deluje tudi škodljivo, in kaže tudi na to, da nujno potrebujemo nacionalni energetski program, ki je v pripravi že več kot dve leti. Zadnji strateški dokument na tem področju je bil namreč sprejet v letu 2004, razmere v energetiki pa so se od tedaj že dodobra spremenile. V Novi Sloveniji menimo, da bi morali v okviru obnovljivih virov energije staviti predvsem na tiste elemente, ki jih Slovenija premore in obvladuje, predvsem na vodno in geotermalno energijo. Zato podpiramo nadaljevanje izgradnje zastavljenih hidroelektrarn, žal pa projekti na srednjem toku Save stojijo predvsem zaradi pomanjkanja volje ključnih odločevalcev. Pri tem izpostavljamo zlasti neodgovorno ravnanje Agencije Republike Slovenije za okolje in Ministrstva za kmetijstvo in okolje. Poudariti je treba, da je gradnja hidroelektrarn smiselna tudi z vidika ponovnega zagona slovenskega gospodarstva, saj približno 90 % opreme in infrastrukture lahko zagotovijo slovenska podjetja. Glede novega energetskega zakona pa v Novi Sloveniji menimo, da bi morali pred tem nujno sprejeti tudi nacionalni energetski program, v katerem bi dorekli svojo energetsko strategijo za naslednja desetletja. Šele nato bi bilo smiselno oblikovati energetski zakon, ki bi konkretneje sledil začrtanim smernicam takšne strategije. Žal projekt energetske strategije na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor stoji že od začetka leta 2012. Zato na tem mestu v Novi Sloveniji apeliramo na Ministrstvo za infrastrukturo in prostor ter ministra Omerzela, da pospeši postopke in strategijo čim prej pripravi. V Poslanski skupini Nove Slovenije novemu energetskemu zakonu v prvi obravnavi ne bomo nasprotovali. Zaradi številnih pripomb na zakon s strani zainteresirane javnosti pa z zanimanjem čakamo tudi na petkovo javno predstavitev mnenj o tem zakonu. Pričakujemo tudi, da se bodo v procesu sprejemanja zakona določeni izpostavljeni problemi še razjasnili in da bodo na koncu sprejete takšne rešitve, ki bodo sprejemljive tako za državljane kot tudi za gospodarstvo.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije bo stališče predstavil gospod Jože Velikonja.
Spoštovana predsedujoča, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Pred nami je obravnava izjemno obsežnega in zahtevnega besedila, ki pokriva področje trga z električno energijo, trga zemeljskega plina, oskrbe s toploto, obnovljive vire energije, učinkovito rabo energije, Agencijo za energijo, energetsko infrastrukturo in transport ogljikovega dioksida. Predlog energetskega zakona EZ-1 prenaša v slovenski pravni red 11 direktiv in določa pravne ukrepe za izvrševanje 6 uredb Evropske unije. Prenos direktiv prinaša veliko sprememb določb veljavnega energetskega zakona, zato je po Resoluciji o normativni dejavnosti treba sprejeti nov zakon. Dodaten razlog za sprejetje novega zakona je povečanje preglednosti samega besedila in transparentnosti prenosa obsežne evropske zakonodaje v nacionalni pravni red, saj je bil osnovni zakon iz leta 1999 že 5-krat spremenjen. Cilj predloga zakona je urediti pravila notranjega trga z elektriko in zemeljskim plinom, predpisati pravila za ločevanje in certificiranje operaterja prenosnega sistema z elektriko ter pravno in funkcionalno ločiti operaterje prenosnih sistemov zemeljskega plina, hkrati pa povečati zanesljivost oskrbe z elektriko in zemeljskim plinom. Pravila za delovanje sistemskih operaterjev in notranjega trga z elektriko in zemeljskim plinom se bodo uredila tako, da se okrepi zdrava konkurenca na trgu. Zakon vsebuje tudi določbe, ki zagotavljajo večje varstvo potrošnikov. Prav tako je z zakonom zagotovljena nujna oskrba socialno najšibkejših. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije menimo, da ima zakon še pomanjkljivosti, vendar pa je precejšen poudarek zakonskih določil o nujni energetski učinkovitosti, ki zahteva, da v našo zakonodajo vnašamo tudi obvezne energetske preglede za velika podjetja. Ti pregledi sicer prinašajo dodatne stroške podjetjem, vendar lahko po izkušnjah iz tujine trdimo, da bi po opravljenih pregledih podjetja veliko prihranila. Na področju učinkovite rabe energije zakon določa cilje predvsem javnemu sektorju. Med cilje zakona štejemo tudi večjo uporabo obnovljivih virov energije in soproizvodnjo toplote, vendar načrtovano. Z zakonom urejamo tudi daljinsko ogrevanje, Agenciji za energijo pa dajemo tudi nadzorno funkcijo. V času javne obravnave je bilo evidentiranih več kot 900 pripomb na posamezne člene predloga zakona, ki jih je podalo preko 60 zainteresiranih, kar pomeni, da je zainteresirana strokovna javnost aktivno sodelovala pri pripravi zakona, ki ga imamo danes v obravnavi. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije Predlog energetskega zakona podpiramo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev, in kot prvi je prijavljen mag. Andrej Vizjak. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Sicer nisem bil prvi, sem bil 7. ali 8., ampak očitno pozna ura vpliva na interes, po moji oceni kar na pomemben zakon, ki je pred nami, in sem vesel, da je ministrstvo, pristojno za energetiko, predložilo v obravnavo ta dokument, da bomo ta dokument obravnavali po neki normalni, redni proceduri, in da se bomo lahko v nadaljevanju tudi v okviru razprave na odboru, ko bodo obravnavani amandmaji oziroma določene pripombe ali pa drugačne rešitve, tudi o teh pogovorili brez neke presije. Prvič, uvodoma sem slišal, da se sledi trem pomembnim ciljem: zanesljivi, konkurenčni in trajnostni oskrbi Slovenije z energijo na vseh nivojih, tudi kar se tiče elektrike, plina, naftnih derivatov, ker vemo, da rafinerij nimamo in podobno. Pri tem bi dodal še en pomemben cilj: varno. Naši energetski objekti ne samo, da so zanesljivi glede oskrbe in je sistem zanesljiv, ampak morajo biti tudi varni. Prav tako ni dovolj, da imamo konkurenčno ceno električne energije ali zemeljskega plina, ampak mora biti tudi ta varna in podobno. Menim, da je ta cilj zelo pomemben in na žalost vpliva na vse parametre, na konkurenčnost, na zanesljivost, kajti zagotavljanje varnosti stane. Tako kot stane socialna država tudi zagotavljanje varnosti pri oskrbi z energijo v Sloveniji stane. Zato je pomembno, da ga vključimo v te štiri temeljne cilje oziroma stebre oskrbe Slovenije. V tem dokumentu težko najdem odgovor na eno zelo preprosto tezo – ali Slovenija želi na določenih področjih, kjer ima naravne možnosti za to, stremeti k samooskrbi ali ne. Recimo, gotovo pri naftnih derivatih ne moremo imeti samooskrbe, ker nimamo nafte. Gotovo je to težko tudi pri plinu, čeprav ne rečem, da je nemogoče, ampak zaenkrat nimamo tega. Kar pa se tiče električne energije, pa bi od energetskega zakona pričakoval, da reče eno tezo v tej smeri. To je nekaj, kar verjetno prepuščate strateškim dokumentom na tem področju. To je moja prva točka. V tem dokumentu oziroma zakonu navajate tri strateške dokumente: Energetski koncept Slovenije, Državni razvojni energetski načrt, letne energetske bilance. Kar se tiče energetskih bilanc, se verjetno vsi strinjamo, da je to potrebno, dobro, kar pa se tiče nekih resnih strateških dokumentov, pa mislim, da smo v zadnjih letih doživeli, da smo tukaj bistveno manj neodvisni, kot smo bili 5 do 10 let nazaj. Imamo celo kopico direktiv Evropske unije, in tudi ta zakon jih povzema oziroma implementira. Če jih še ni, so novele v preteklosti. Imamo celo kopico direktiv, ki nam precej trasirajo naš energetski koncept, tako glede proizvodnje, kajti stavimo na obnovljive vire, nizkoogljične vire, tudi na zmanjševanje porabe in, zelo pomembno, trasira nam trg z električno energijo oziroma odpiranje tega trga. Nismo več kaj posebej suvereni na tem področju, in mislim, da je tako tudi prav. Zato se postavlja resno vprašanje, ali v tem najširšem smislu potrebujemo neke vrste konceptualne rešitve. Potrebujemo pa strateške dokumente, še posebej čisto izvedljive, operativne programe razvoja proizvodnje, prenosa in distribucij, ko govorimo o elektriki. Podobno je, seveda v manjšem obsegu, ko govorimo o plinu, ker pač proizvodnje nimamo – tu je prenos, tu je distribucija in pravila uporabe tega. Mislim, da bo pravila uporabe definiral ta zakon, kar se pa tiče nekih usklajenih investicij za prej, pa potrebujemo operativne strateške dokumente. Sprašujem se o razmerjih med državo kot neke vrste regulatorjem delovanja tega sistema in podjetji, ki delajo svoje razvojne načrte. Mislim, da je prav, da bi res imeli razvojni program, ki bi bil izvedljiv, ki bi bil medsebojno sinhron med raznimi podjetij in ki bi odgovoril na temeljna vprašanja razvoja energetike v tej državi. Če grem na eno takšno, ki je najbolj pisana, recimo, elektroenergetika, verjetno potrebujemo odgovor na to, katere proizvodne obrate oziroma vire bomo gradili v prihodnje in kako jih bomo nadomeščali. Mislim, da bi takšen izvedljiv razvojni načrt moral odgovoriti tudi na vprašanje, kaj bomo, ko bomo morali obstoječo nuklearko zapreti, kajti zdaj smo v fazi podaljševanja življenjske dobe. Enkrat bo tu leto 2040, 2050, ko ta elektrarna ne bo več delala, in če se ne bomo danes začeli na to prijavljati, tudi takrat ne bomo na to pripravljeni. Podobno je vprašanje, kaj bo, ko bomo zaprli rudnik lignita v Velenju, ali bomo še šibali termoelektrarne po Sloveniji ali ne. Sem za to, da se glede teh termo virov nadaljuje z začetimi oziroma z že izvedenimi projekti, vendar moramo imeti tudi odgovor na to, kaj potem, vsaj v neki viziji, in na to, kaj bomo naredili s tem, kar nam na žalost preveč intenzivno vsako leto zdrsi čez državo – to so konkretno vodni viri. Imamo še nekaj hidroenergetskega potenciala na Savi, pri čemer si vsi želimo – kot vidimo, ni niti ene dileme v tem parlamentu glede tega, da bi gradili te elektrarne, vendar se kljub že pred petimi leti podeljeni koncesiji na srednji Savi do danes ni zgodilo nič resnega na tem projektu, in ni videti, da bi se v bodoče zgodilo, kajti zadeva se zapleta na nekih banalnostih. En takšen izvedljiv razvojni operativni program razvoja elektroenergetike in tudi ostale energetike bi moral biti tudi zakon za vse, spoštovani gospodje, uradnike na vseh resorjih, še posebej na okoljskem resorju in še na kakšnem drugem resorju, ki vedno znova spotika in daje palico v kolesje razvoju nekaterih vsesplošno, nacionalno priznanih projektov, vendar se zaradi nekih drobnih interesov nekih posameznikov, tudi popoldanskih okoljevarstvenikov, neke stvari ne zgodijo in trajajo, in je, bog pomagaj, vsemu temu žrtev cela slovenska energetika. Zakaj je to problem? Problem je tudi zato, ker bi skozi ta izvedljiv razvojni program podjetij lahko načrtovali neko investicijsko aktivnost teh podjetij. Neko prepričanje v Sloveniji je, da se v energetiki ustvarja nek dobiček, nek lep denar, in zelo prav bi bilo, da se ta denar nameni za te projekte. Če bi vedeli, za katere, in če bi bili ti izvedljivi, bi to lahko naredili. Ker pa imamo celo kopico problemov na tem področju in nimamo tega izvedljivega operativnega načrta še narejenega – kot resorni minister sem se pred 7 leti na ministrstvu za gospodarstvo trudil, da bi to naredili. Potem bi lahko dobičke nalagali v te investicije in bi bilo morebiti kaj novega zgrajenega, kar pa žal ni. Denar iz energetike je šel v integralni proračun, šel je tudi v Novo Kreditno banko Maribor in še kam. V mandatu vlade Boruta Pahorja je menda šlo 20 milijonov evrov energetskega denarja za dokapitalizacijo Nove Kreditne banke Maribor. Zdaj bomo vsi skupaj to reševali in še davkoplačevalci bodo tu nasrkali. Enostavno povedano, to se ob neki jasni strategiji in nekem operativnem razvojnem programu vlaganja v elektroenergetiko ne bi smelo zgoditi. Spoštovani gospodje, na oni strani vas kar nekaj poznam in vem, da niste čisto nič krivi, da se je to zgodilo in da se bo to lahko zgodilo tudi jutri, pojutrišnjem in v prihodnje, vendar če tukaj nimamo neke jasne volje in sprejetih nekih dokumentov, ki jim sledimo, se pač to dogaja. Ni naključje, da ni nacionalnega energetskega programa in vseh ostalih aktov, ker nekomu paše, da pobira smetano iz energetike in jo kanalizira za takšne in drugačne namene integralnega proračuna. Mislim, da to ni prav, in to je moja druga teza. Denar v energetiki bi se moral namenjati za investicije, za doseganje teh štirih ciljev, ki sem jih omenil – za zanesljivo, varno, trajnostno in konkurenčno oskrbo slovenskega prebivalstva in gospodarstva z energijo, tako na področju plina kot na področju elektrike. Naslednje, kar bi rad povedal, je to, da morebiti nekatere rešitve v tem zakonu niso usmerjene v doseganje teh ciljev. Verjetno razumem, da ste se pri pisanju tega zakona soočali s številnimi interesi in s takšnimi ali drugačnimi osnutki tega zakona, ki so bili že po predalih ali so bili v takšni ali drugačni amandmajski obliki. Tu bi bilo moje prvo vprašanje, namenjeno predstavnikom ministrstva, pristojnega za energetiko, naslednje: kako to, da so kljub neki ambiciji po odprtem trgu z električno energijo, ambiciji, da se cene prosto oblikujejo, tu elementi, ki to omejujejo v zakonu? Poseganje in regulacija nekih rednih cenikov, postavljanje pod vprašaj oblikovanja cene, sploh dela cene, ki se nanaša na fiksne in variabilne stroške – sprašujem se, čemu, zakaj, ker če imamo nek odprt trg, se mi zdi povsem logično, da zmaga tisti, ki je najbolj konkurenčen. Zakaj bi mu zakonodajalec predpisoval pravila igre, če s tem ne sledi neki javni koristi? Recimo, če primerjam to ureditev na področju poštnih storitev, kajti telekomunikacije in energetika imajo nekatere zelo sorodne elemente. Na primer, pri poštnih storitvah imamo tako imenovano univerzalno storitev, ki jo je dolžan izvajalec ali tisti, ki opravlja to poštno storitev, zagotavljati ne glede na stroške. Univerzalna storitev, na primer, predstavlja to, da oskrbujemo s pismi ali pa z nekimi normalnimi poštnimi storitvami tudi odročne kraje v hribih, kjer poštna znamka ne upravičuje in ne povrne stroškov tistega poštarja, ki gre gor in dol, da tisto pisemsko pošiljko dostavi. To je univerzalna storitev, vendar ker imamo nek standard, je prav, da tisti operaterji, ki se s tem ukvarjajo, zagotavljajo tudi to, ne glede na stroške. Sedaj se mi zdi, da se skozi to politiko, ki jo je zaslediti v teh določbah, ki govorijo o trgu z električno energijo in zemeljskim plinom, na nek način postavlja v diskriminatoren položaj tiste, ki priznavajo, da so določeni fiksni stroški tudi z odjemalci, ki z odjemom električne energije niti približno ne povrnejo stroškov za izdajo računa. Ker imam klimo v vinski kleti v vinogradu, porabim kar nekaj elektrike, marsikdo pa ima nek vikend nekje, kjer ima eno lučko, še hladilnika nima, in je verjetno izstava računa dražja, kot je vse skupaj vredno, in enemu trgovcu z električno energijo ni niti približno v interesu, da bi pokrival takšnega, ker ima več stroškov z njim. Hočem povedati, da je vplivanje na oblikovanje cen v teh segmentih dvorezno. Zakaj? Spoštovani, v tem zakonu je zaslediti favoriziranje nekaterih dobaviteljev, kjer je več kot očitno, da se stimulira tiste brez fiksnih stroškov in z variabilnimi stroški in se na nek način preprečuje oblikovanje nekih cenikov. Tega ne razumem, in tukaj bi rad od vas odgovor na vprašanje, čemu ste se kot zakonodajalec odločili regulirati oziroma zakonsko posegati v to področje na takšen način. Potem imamo to nesrečno ali pa srečno omrežnino za priključno moč, ki je bil doslej namenski vir, kajti tisti, ki se je priključil na omrežje, je tudi nekaj plačal zato, ker je tisto omrežje, na katerega se je priključil, nekaj stalo, da je tam, kjer se je on priključil. Za tistim njegovim priključkom stoji cela kopica infrastrukture, in to je zelo podobno, kot je na nekaterih drugih področjih, od vodovodov in drugih inštalacij. Zdaj se, če prav razumem, ukinja namenskost tega denarja. Ta denar je bil doslej namenjen pri teh, ki so to pobirali oziroma investicije v omrežju so bile namenski vir. Sedaj se ta namenskost izgublja in se zelo nejasno postavlja namen tega vira. Človek celo dobi občutek, da bo pod krinko zniževanja nekih cen na položnicah tisti, ki se bo želel priključiti na omrežje, verjetno moral še kaj investirati, da se bo sploh lahko priključil na omrežje, kajti distributer oziroma tisti, ki bi ga naj priključil na omrežje, denarja za to ne bo imel. Omenil bi še eno stvar, ki ni nepomembna oziroma dve stvari še, spoštovani, da ne utrujam predolgo. Ena je povezana z obnovljivimi viri. V naslednjih letih je na podlagi določb zakona pričakovati, da bomo deležni določenih prispevkov za trda in tekoča fosilna goriva, kot so premog, pogonska goriva, kurilno olje, utekočinjen naftni plin in tudi utekočinjen zemeljski plin. To so tisti viri, ki so relativno dragi danes, ko govorimo o individualni potrošnji. Imamo celo kopico ljudi, ki so na teh energentih, pa bi marsikdo šel na kakšno toplotno črpalko in verjetno tudi na kakšne obnovljive vire, če bi imel denar za investicijo. Takšna investicija danes nekaj stane, med 5 in 10 tisoč evrov za neko stanovanjsko hišo. Menim, da je ta nastavek lahko pomemben udarec tudi tem, ki se še ogrevajo oziroma uporabljajo te klasične energente, pa niso sposobni preiti na kaj drugega in bodo morali požreti dvig cene energije s temi prispevki. Tukaj me tudi zanima, kakšna je strategija na tem področju. Na koncu še to. Ali in kdaj energetski zakon predvideva izpolnitev koalicijske zaveze, da boste z raznimi ukrepi – v mislih ste verjetno imeli prispevek za obnovljive vire – znižali ceno za industrijski odjem za 10 % v 6 mesecih po nastopu te vlade? To ste zapisali, spoštovana koalicija, v koalicijsko pogodbo. O tem sem vas že enkrat vprašal. Zdaj je 7 mesecev od tega, cene električne energije za industrijske odjemalce pa se niso prav nič znižale, in me zanima, ali se bodo in kdaj se bodo na podlagi tega energetskega zakona znižale za obljubljenih 10 %. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi se je prijavil še predstavnik Vlade mag. Bojan Kumer, tako da najprej dajem besedo njemu.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Najprej sem dolžan nekaj pojasnil glede določenih zavajajočih dejstev, ki so bila podana v splošni razpravi. Slišati je bilo moč, da je zakon dolg, obsežen, nepregleden. Pripombe jasno govorijo o tem, da je ravno obratno, da je zelo pregleden, da je zelo strukturiran, in strokovna javnost, ki bo bolj ali manj ta zakon v največji možni meri uporabljala, pozdravlja to strukturiranost in to urejenost, ki smo jo končno po 14 letih uredili. Je dolg, zagotovo, ampak če zložimo vse direktive na en kup, vse uredbe, ki nam jih narekuje Evropska unija, dodamo zraven kanček specifike slovenske zakonodaje, dodamo zraven odločbe Računskega sodišča, Ustavnega sodišča in še trenutno urejenost, ki vlada na stanju slovenske energetike, dobimo točno to, točno takšen zakon. Že če zložimo papirje iz evropskih direktiv in uredb, smo skoraj na istem. Seveda so debeline papirja potem lahko tudi vprašujoče, ampak vsebina je tista, ki nekaj šteje. Javna agencija bo še vedno javna. Seveda ne po Zakonu o javnih agencijah, ker tudi tukaj evropske direktive nalagajo določene obveznosti, ker imeti javno agencijo, ki se ravna vsakokratno po vladni politiki, in hkrati željo, da imamo zelo dobro delujoč, pregleden trg električne energije ali zemeljskega plina ali drugih energentov, sta kontradiktorni dikciji, in to je treba enkrat urediti. Potrebujemo močno, neodvisno, avtonomno agencijo, regulatorni organ, in tukaj se zgledujemo po tistih državah Evropske unije, ki to že imajo. Bilo je govora o tem, da na novo uvajamo organizacijo sistemskih operaterjev distribucijskega omrežja. V bistvu v 78. členu samo ohranjamo stanje, ki ga imamo, in ne blokiramo nobene nove rešitve, ki bi iz tega naslova nastala. Zavedamo se, da se zakona ne more izrabiti za to, da bomo tlačili vanj strategije, akcijske načrte, pravilnike, razne koncepte. Na eni strani trdite, da je že tako ali tako dolg, vendar vidim iz razprave in iz pobud, da si želite še kakšne dikcije, kakšnega člena, da se mogoče ohrani trenutno monopolno stanje in da se brani določene privilegije, ampak k tem bom šel kasneje. Že trenutno veljavni zakon EZ-E ima 300 podzakonskih aktov. Vprašanje je, ali so to res podzakonski akti. Marsikateri podzakonski akt moramo preseliti na višjo raven. To se od nas kot zakonodajalca ravno tako zahteva. To je naporna materija, kaj je v zakonu in kaj je v podzakonskem aktu. Slišati je bilo moč, da izenačujemo pravice gospodinjskih odjemalcev in tako imenovanih malih poslovnih odjemalcev. Ni res. Samo širimo pravice, dodatno dajemo malim poslovnim odjemalcem oziroma srednje velikim podjetjem. Do sedaj so vse vlade zanemarile to dejstvo. Na eni strani so želele in populistično nagovarjale, da bomo podpirali obrtnike, da bomo podpirali mala in srednje velika podjetja, a hkrati vsaj na področju električne energije, na področju energetike nič za to naredile. Čisto nič. Ta vlada, ta zakonodajalec bo ravno s to dikcijo, o tem smo popolnoma prepričani, znižal cene za ta podjetja. Ne bo se moglo več zgoditi tako, kot je bilo leta 2008, ko so na trgu padle cene električne energije. Dobavitelji, ki so močnejše stranke v tem postopku – verjamem, da so v veliki meri to vedeli –, so pa tik pred tem podaljševali oziroma množično sklepali dolgoročne pogodbe. In kar na enkrat, glej ga zlomka, imamo nekonkurenčno gospodarstvo. Ravno tu dajemo sedaj možnost kot odgovorni zakonodajalec, da to preprečimo, ker zagotovo se to ni zgodilo prvič in upamo, da zadnjič, in da ima malo ali srednje veliko podjetje, podjetnik, če je bil zaveden s podpisom dolgoročne pogodbe, možnost, da to spremeni in dobi tržno ceno, ki trenutno velja na trgu. To sedaj ni možno. To je samo možnost, dodatna pravica, zaščita, ki se je bo sedaj lahko poslužil na podlagi veljavnega zakona oziroma ko bo to stopilo v veljavo. Sedaj te pravice ni imel. Obstaja vrsta pobud, vrsta dopisov na vse dobavitelje, ko se je trg električne energije sesul, da bi si lahko znižali in podjetja preživeli. Marsikatero podjetje je zaradi tega propadlo. Od leta 2008 do junija 2013, ko je ekipa nastopila, se ni popolnoma nič zgodilo na tem, da bi zakonodajalec malo zaščitil to kategorijo. Ravno to počnemo. Tu smo poslušali obrtno zbornico in Gospodarsko zbornico Slovenije. Mislim, da so oni najbolj kompetentni glede tega, kaj si želijo iz tega področja od odgovornega zakonodajalca. Verjamem, da so apetiti obstoječih privilegijev, ki se jih je ščitilo pri dobaviteljih, nasprotni in kontradiktorni temu, ampak dejstvo je popolnoma nasprotno. Tu so največje marže, ponavadi porabljajo več energije za svoje potrebe, vendar ker so to navadno podjetja, ki se ukvarjajo s svojim core biznisom, jim je to postranska zadeva. Ravno tako smo slišali očitke, da prepovedujemo pavšalne zneske na računih. Res je, ponovno, kot odgovorni zakonodajalci želimo povečati preglednost, saj je bila ravno tako izražena kategorija, da želimo pregleden, transparenten trg in transparentnost za vse deležnike, ki delujejo na trgu. Prav tako ni res, da to velja za vse. To velja samo za redne cenike. Če imamo med 5 in 10 deležnikov, ki delujejo na trgu električne energije, je to za 7 cenikov. V poplavi vseh akcij danes v medijih se je ravno ta institut do sedaj, predvsem pa v zadnjem pol leta, najbolj zlorabljal. Tu je ponovno zakonodajalec stopil v bran potrošnika in slovenskega odjemalca, da tega več ne bo mogoče početi. Da se ne bo oglaševala najdražja ponudba v kompletu kot najcenejša, to preprečujemo, hkrati pa na drugi strani nalagamo neodvisnemu regulatornemu organu, da naredi transparenten, jasen, pregleden primerjalnik ponudb cenikov. To je tisto, kar mora potrošnik videti. Če danes pogledate na ta ponudnik – sicer je zelo dobro pripravljen, vendar je na njem primerjano preveč ponudb in se težko znajdemo. Gremo v smer telekomunikacij ali mobilnih paketov, kjer je poplava, in nihče danes ne ve, kateri je v tem trenutku najugodnejši za posameznega potrošnika. Bila je izrečena tudi kritika, da bi bilo smiselno najprej narediti strategijo Slovenije na področju energetike. Zakaj je pa nimamo? Junija, ko smo začeli pripravljati energetski zakon, te možnosti nismo imeli, ker so vse predhodne vlade vzele to možnost in to izbiro. Če gremo pripravljati takšno resno, dobro, strokovno in široko konsenzualno energetsko strategijo ali energetski koncept Slovenije, ga bomo pripravljali kar nekaj časa, zagotovo dlje kot zakon. Na drugi strani se je pa tri leta ignoriralo implementacijo direktiv v slovenski pravni red, tako da imamo že zagrožene kazni. Kot odgovorni zakonodajalec ne smemo tega dejstva spregledati. Sočasno je pa to velik izziv početi. Bistveno je, da s tem zakonom ne blokiramo nikakršne rešitve, ki bi lahko kasneje bila iz energetskega koncepta Slovenije. Splošno je znano in se govori v strokovnih kuloarjih, da ima tako imenovani Nacionalni energetski program, nazadnje sprejet pred davnimi leti, v prejšnji dekadi, zelo negativno konotacijo, da ni strokovno sprejet, da je preobširen, da si lahko vsak tam notri nekaj najde. Če Slovenija želi to – mislim, da ne. Zakonodajalec nikoli ni rekel, da se tega ne bomo lotili, ampak treba se je držati prioritet, treba se je držati izbire, če je sploh bila možnost izbire. Prejšnje vlade so imele to možnost izbire, zdaj te izbire ni bilo. Energetski koncept Slovenije – vsekakor se ga bomo lotili, ampak ta energetski zakon ne blokira nobene dobre rešitve, ki bi lahko nastala iz energetskega koncepta Slovenije. In kar je bistveno, Nacionalni energetski program ni imel v svoji besedici imena Slovenije, in primerno se nam je zdelo, da vsaj z imenom pokažemo, da gre za slovenski nacionalni energetski program. Slišati je bilo, da so bila pričakovanja glede tega zakona velika in da so po branju bili nekateri razočarani, da se večajo obremenitve. Trg električne energije deluje na podlagi tržnih principov, trg zemeljskega plina na podlagi principov tržne zakonitosti zemeljskega plina. To so dobrine. Večajo pa se davki, prispevki zaradi tega, ker je treba spodbujati obnovljive vire energije. V preteklosti se je slovenska država odločila, da bomo spodbujali obnovljive vire energije, in danes prispevki za to, da lahko spodbujamo obnovljive vire energije, rastejo. Samo te obremenitve so rastle. Obremenitve iz naslova tržnosti so padle, in če pogledamo danes, kakšne pogodbe se sklepajo, sem prepričan, da so marsikateri gospodarski subjekti že sklenili pogodbe, ki so skladne s cilji, ki so bili zapisani v koalicijski pogodbi – manj kot 10 % cene iz lanskega leta. Prvič, ker to omogočajo tržne zakonitosti, in drugič, ker smo tudi znižali prispevke iz obnovljivih virov energije. In hkrati, zakaj širimo prispevke še na ostale energente. Strokovni argument je tukaj zelo enostaven, ker zakaj bi samo energent, kot je električna energija, bil obremenjen zato, da postavljamo vire na obnovljivi vir energije. Tukaj imamo še zemeljski plin, hlad, toploto, UNP, goriva. Če pogledamo potrošnika, ki se danes greje na zemeljski plin doma, in nekoga, ki se greje na električno energijo, tisti, ki se greje na električno energijo, danes plača za tako imenovane sončne elektrarne, ki jih je največ, nekdo, ki se greje na zemeljski plin, pa nič. Kje je tukaj diskriminatornost, kje so tu pretekli zakonodajalci, da bi to uredili? Ravno to želimo urediti. Tukaj bomo prerazporejali bremena, skladno z zavezami, ki so jih dale pretekle vlade – da bomo dosegli cilje 25 % iz obnovljivih virov energije do leta 2020 pri končni bruto porabi. Bil je slišan očitek, da ukinjamo tako imenovani OPM, prispevek za priključno moč. Tudi to ne drži. Dajemo ga v drugačno obliko, dajemo ga v pravilnejšo obliko, tistim, ki je to namenjeno, tistim, ki to investirajo, ker danes je to namenski vir. Računsko sodišče je kasneje kot je bil sistemski operater distribucijskega omrežja ustanovljen določilo, zakaj se mora to uporabljati. Še vedno se ohranja, vse bo ostalo enako, ampak ta postavka gre točno tja, kamor sodi v energetskem sektorju. Distribucijska podjetja bodo lahko iz tega vira ponovno investirala, tako kot so investirala od leta 1999 do odločbe Računskega sodišča, in to anomalijo s tem zakonom samo odpravljamo. Slovenija si želi samooskrbe, in želimo si varne energije, ampak tukaj lahko z veseljem ugotavljamo, da smo dosegli zelo visoke, celo najvišje standarde varne oskrbe električne energije v Sloveniji. Smo ena redkih držav Evropske unije, ki v vseh preteklih dveh desetletjih ni doživela raznih prekinitev. Tudi Nemčija, ki jo vedno za neko referenco dajemo, je imela nekaj takšnih prekinitev. Če si tukaj že res blizu maksimuma, na drugi strani imamo pa šepajočo konkurenčnost, šepajočo zanesljivost – moramo se v to usmeriti. Z veseljem povemo, da varnost ohranjamo v 18. členu, v energetski politiki, vsepovsod ohranjamo. Še naprej si želimo tako visokih standardov varne oskrbe z vsemi energenti. Zakaj hitreje ne sprejmemo zakona? To boste morali vprašati naše predhodnike. Tudi jaz bi si želel, da bi ta zakon bil že sprejet. Zakon kot tak, s 556 členi, pravilno citirano – ko smo ga pripravljali, smo imeli hud časovni pritisk, ker se želimo izogniti temu, da bi doživeli kakršnokoli kazen iz Evropske unije zaradi tri leta čakajočega implementiranja električne in tako imenovane plinske direktive. Soočeni smo bili z dejstvom, ali bomo pravočasno sestavili nek dober energetski zakon ali bomo zadostili časovni dimenziji ali gremo, da bomo naredili maksimalno dober zakon. Ampak veste, vedno je tako, tako kot ste že pravilno ugotovili: v energetiki je mnogo vektorjev, in ko se postavi smer, se morajo vsi tisti vektorji, ki niso poravnani s to smerjo, normalno uglasiti. Vendar trdimo, da tako dobrega vektorja s tem zakonom še ni bilo v zgodovini Slovenije. Bilo je omenjeno, da v zakonu omejujemo trg s temi pavšalnimi stroški. Kot sem že prej omenil, se tukaj omejuje samo na redne cenike, če redni cenik zajema vsaj 10 % odjemalcev tistega dobavitelja. Vsak dobavitelj lahko pavšalne stroške zaračunava na vseh ostalih sedmih paketih, ampak ta redni cenik, ki je od dobavitelja praviloma najvišji in se zavaja preko primerjalnika na referenčni strani od agencije – tam pa bomo to prepovedali ravno zaradi tega, da se poveča transparentnost, da bo vsak neuk odjemalec lahko videl, katera ponudba je najcenejša. Tukaj bo direktna posledica ta, da se bodo cene začele spuščati. Spet želimo potrošnika dati na prvo mesto in bomo te stroške prevalili v dobro končnega odjemalca ali pa potrošnika. Tudi ta vlada podpira investicije v hidroelektrarne. Prehajamo v nizkoogljično družbo. V prejšnjem tednu smo imeli moč videti predavanje svetovalca angleške vlade Davida, da vsak prehod nekaj stane. V teh časih, ko gospodarstvo v Sloveniji težko plačuje že zdajšnje stroške, bo takoj skočiti v nizkoogljično družbo prehudo breme. Naša glavna usmeritev je razbremenjevanje in znosno obremenjevanje kvečjemu v daljni prihodnosti zato, da dosežemo cilje. Slovenija si je dala nadpovprečne cilje v preteklosti, da bo dosegla obnovljive vire energije. Povprečje je 20, mi smo si pa dali za cilj v preteklosti 25 %, in to bo nekdo moral plačati. Kdo bo plačal? Takrat, ko so si ta cilj postavljali, niso na to računali – slovenski potrošnik in slovensko gospodarstvo. Ampak ta vlada je prva, ki je začela razbremenjevati glede tega, pravilno prerazporejati ta bremena med posameznimi energenti in gledati megavatne ure oziroma gigadžule, da se to preračuna na pravilno raven. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Andrej Vizjak ima repliko.
Hvala lepa. Smelo, spoštovani državni sekretar, za nekoga, ki želi braniti ta energetski zakon. Z nekim relativno političnim nagovorom tu poskuša upravičiti nekatere rešitve, pa hkrati ni odgovoril na nekatere stvari. Na koncu sem vas vprašal konkretno stvar, o kateri ni bilo ne duha ne sluha. Če ste nas že politično nagovorili, vas vprašam, kdaj se bo izpolnila koalicijska zaveza, kdaj boste znižali ceno električne energije za industrijske odjemalce za 10 %, kot ste izredno jasno napisali v dogovoru o sodelovanju štirih koalicijskih strank. S tem zakonom ne. Tega tu ne vidim. Verjetno je šlo za neko predvolilno obljubo, ki jo je potem težko realizirati. V vsem vašem dolgem nastopu, ki je trajal slabih 20 minut, tega odgovora ni bilo, pa je zelo pomemben in verjetno zanima številne, ki danes hrepenijo po tem, da se uresničijo vaši cilji o konkurenčni oskrbi Slovenije z energijo. Naslednja zadeva. Saj lahko ne deliva stališča, ampak če vi meni govorite, da je prepoved – deseti odstavek 46. člena govori, da gospodinjskim odjemalcem ni dovoljeno zaračunavati pavšalnih stroškov poslovanja z rednim cenikom. To piše v desetem odstavku. Danes imamo strukturo računa za električno energijo, in ta je zelo pregledna. Imamo napisano, koliko je strošek energije, koliko je strošek omrežnine, koliko je strošek prispevkov za obnovljive vire, koliko je davek, koliko je trošarina in podobno. Meni bi se zdel korak k transparentnosti, da mi dobavitelj energije pove, da zame po njegovem rednem ceniku pomeni to, da me on sploh obravnava, da mi pošilja račune, da me vodi v nekih evidencah, 0,03 cente in ostalo energija. To bi lahko primerjali. Nekateri, ki to morajo imeti, in imajo te evidence in to pošiljajo, se čudijo, zakaj zagovarjate, da je večja transparentnost, če se tega ne sme prikazati, kot če se to prikaže. Mislim, da je to korak nazaj – da se v zgodbi električne energije prikazujejo fiksni in variabilni stroški in da se ne sme tega ločevati. Govorite, da se odpira trg, da se povečuje svoboda in da se povečuje transparentnost, ne dovolite pa, da se z rednimi ceniki selekcionirajo ti stroški.
Tri minute, gospod Vizjak. Replika je bila to, kajne, ne razprava.
Hvala lepa. Ja, saj. To je to. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Samo Bevk je prijavljen kot naslednji razpravljavec, za njim gospa Alenka Pavlič in gospod Zvonko Černač.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Pred nami je obravnava Predloga energetskega zakona, enega najbolj kompleksnih zakonov, ki jih bomo v tem mandatu obravnavali v Državnem zboru. Ima kar 556 členov na 488 straneh. Samo končne in prehodne določbe štejejo več kot 50 členov, in je tudi zelo težak. Zakon v Državnem zboru obravnavamo po rednem postopku. Skupina poslancev SDS je namreč predlagala splošno razpravo o vsebini zakona. Ta prva obravnava je namenjena razpravi o razlogih, ki zahtevajo spremembo zakona, ter o načelih, ciljih in poglavitnih rešitvah predloga zakona. Poslanska skupina Socialnih demokratov pa je Odboru za infrastrukturo in prostor predlagala, da se o zakonu opravi tudi javna predstavitev mnenj, katere namen je pridobiti koristne in dodatne informacije, nanjo pa smo povabili strokovnjake in drugo zainteresirano javnost, ki bi lahko dali nove informacije v tej proceduri. Socialni demokrati smo prepričani, da je sprejemanje energetskega zakona za področje energetike v Sloveniji tako pomembno, da se opravi tudi javna predstavitev mnenj, ki se bo v tej dvorani začela v petek, 15. novembra, ob 10. uri, zato vabim vso zainteresirano strokovno javnost, da se te razprave tudi udeleži in da svoj prispevek v okviru parlamentarne procedure. Matični odbor je opredeli tudi nekatera glavna vprašanja, o katerih naj bi tekla razprava v okviru javne predstavitve mnenj, in sicer, kakšni so razlogi in cilji za sprejetje novega energetskega zakona, katere so prednosti in pomanjkljivosti na področju energetike v Republiki Sloveniji, kako zagotoviti bolj učinkovito črpanje evropskih sredstev za investicije na področju energetike, ali je smiselno urejanje različnih področij energetike v enem zakonu ali bi bilo bolje, da bi se različna področja urejala v področnih zakonih za elektriko, plin, toploto, energetsko učinkovitost, ali so predlagane rešitve ustrezne za lokalne skupnosti in kakšne spremembe jim prinašajo in tako dalje. Osnovni energetski zakon je bil sprejet pred 14 leti, še pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo, zato v slovenski pravni red ni prenašal nobene evropske direktive. Temu je sledilo še pet sprememb in dopolnitev zakona, šesto novelo, ki jo je pripravila prejšnja vlada, pa je sedanja koalicija maja letos umaknila iz zakonodajnega postopka. Tako je sedanja vlada pripravila predlog novega energetskega zakona, ki prvenstveno v slovenski pravni red prenaša 10 direktiv in 6 uredb Evropske unije ter končno uskladi energetsko zakonodajo z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Zaradi neizvedenega prenosa dveh evropskih direktiv s področja elektrike in zemeljskega plina pa že tečejo postopki proti Republiki Sloveniji pred evropskim sodiščem. Če zakon ne bo usklajen z evropskim pravnim redom do konca letošnjega leta, naši državi grozijo visoke finančne kazni, če se ne motim, skupaj 22 tisoč evrov dnevno. Slovenija namreč mora upoštevati mednarodne obveznosti in usmeritve, poleg tega pa je energetska politika v Evropski uniji vse bolj koordinirana. Zakon pokriva področje trga z električno energijo, trga zemeljskega plina, oskrbe s toploto, obnovljivih virov energije, učinkovite rabe energije, Agencije za energijo, energetske infrastrukture in transporta ogljikovega dioksida. Na področju energetske politike bo sedanji Nacionalni energetski program nadomestil Energetski koncept Slovenije, kjer bodo zapisane glavne strateške usmeritve, in to za obdobje prihodnjih 20 let, okvirno pa za obdobje 40 let. Vlada ga mora novelirati vsakih 10 let in na vsaka 3 leta poročati Državnemu zboru o doseganju kazalnikov ter o poteku naložb v elektrarne in infrastrukturne objekte. V enem letu od sprejetja tega krovnega nacionalnega programa pa mora vlada sprejeti Državni razvojni energetski načrt DREN, kjer so navedene najpomembnejše naložbe v energetsko infrastrukturo. Slovenija ima zgleden koncept energetske oskrbe in proizvodnje električne energije. Približno tretjino električne energije proizvedemo iz obnovljivih virov energije, iz hidroelektrarn, tretjino iz termoelektrarn, in tretjino energije proizvedemo v jedrski elektrarni Krško. Kot je zapisal eden izmed strokovnjakov, energetik, je naša največja elektrarna učinkovita raba energije. Poleg tega pa moramo čim prej dokončati že začete hidroelektrarne na Savi, končno sprejeti vse dokumente za začetek investicijskega ciklusa na srednji Savi in na nekaterih manjših vodotokih, nadaljevati z izrabljanjem obnovljivih virov energije, se hkrati podati v trajnostno energetiko ter se odločiti za gradnjo drugega bloka Nuklearne elektrarne Krško. Naš trenutni edini večji potencialni investicijski vir so sredstva, ki jih bomo uspeli pridobiti iz evropskih skladov, morda tudi posojila Evropske investicijske banke, in investicijski potencial slovenskega energetskega gospodarstva. Prav zato vidim zagon investicij na področju železniške, cestne in predvsem energetske infrastrukture kot tisto prelomno točko za oživitev slovenskega gospodarstva, za rast bruto domačega proizvoda in za izhod iz gospodarske, finančne in socialne krize, da bomo na svoji zemlji sami gospodar. Socialni demokrati bomo energetski zakon v prvi obravnavi podprli. Ekipi na ministrstvu in državnemu sekretarju se zahvaljujem za temeljito opravljeno delo. Kot predsednik Odbora za infrastrukturo in prostor zagotavljam, da bom naredil vse potrebno, da bo zakon pravočasno sprejet in se bo tako naša država izognila plačilu visokih kazni, ki nam grozijo pred evropskim sodiščem zaradi kasnitve pri implementaciji evropskih direktiv. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Alenka Pavlič ima besedo. Za njo gospod Zvonko Černač, za njim pa gospa Marjana Kotnik Poropat. Izvolite, gospa Pavlič.
Hvala lepa. Moja razprava ne bo tako dolga kot razprava mojih predhodnikov, verjetno pa dolžina razprave kaže na to, da je ta energetski zakon resnično trd oreh. Tako kot so že moji predhodniki opozarjali, je tukaj skoraj 6 centimetrov debel zakon, skoraj 600 strani in skoraj 600 členov, tako da to res ni mačji kašelj. Je pa bil energetski zakon verjetno pretrd oreh tudi za predhodno vlado oziroma vlado Janeza Janše, ki je zakon oziroma predlog zakona poslala v proceduro, ko je že bila v odhajanju. Odgovor državnemu sekretarju, zakaj ni bil sprejet – rekla bi, da glede na to, da je bilo treba skoraj sto amandmajev vložiti, takšnega zakona res ni smiselno obravnavati v parlamentarni proceduri. Zato pozdravljam vašo odločitev, da ste se odločili in napisali nov zakon. Ta zakon prenaša v slovenski pravni red 11 direktiv in določa pravne ukrepe za izvrševanje 6 uredb Evropske unije. Dodaten razlog za sprejetje tega zakona je povečanje preglednosti samega besedila, kot ste že povedali, in transparentnost prenosa obsežne evropske zakonodaje v nacionalni pravni red. Cilj predloga zakona je urediti pravila notranjega trga z elektriko in zemeljskim plinom in predpisati pravila za ločevanje in certificiranje operaterja prenosnega sistema za elektriko ter pravno in funkcionalno ločevanje operaterjev prenosnih sistemov zemeljskega plina, hkrati pa povečevati zanesljivost oskrbe z elektriko in zemeljskim plinom. Zakon bo prinesel gospodarsko razbremenitev velikim porabnikom energije, ki so se pritoževali nad visokimi cenami električne energije, na primer Slovenski industriji jekla oziroma Acroni Jesenice. Glede na to, da imamo 15. novembra, v petek, tako kot so že povedali predhodniki, še javno predstavitev mnenj, se v detajlno vsebino v sami razpravi v prvi obravnavi ne bi poglabljala. Mislim, da bomo lahko pridobili tudi dosti pametnih predlogov za popravke, ki jih bomo lahko delali skozi samo proceduro v nadaljnjih obravnavah. Se pa strinjam s kolegom Bevkom, ki pravi, da je nujno treba to sprejeti do začetka leta 2014, da se nam ne bi zgodilo, da bi morala država Slovenija plačati visoke kazni, okoli 20 tisoč evrov dnevno za dve uredbi, po 10 tisoč evrov za vsako od uredb. Zato bom ta zakon v prvi obravnavi podprla.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! V treh dneh razprav o pomembnih temah v Državnem zboru smo obravnavali spremembe proračuna za leto 2014, proračun za leto 2015, ZIPro – mimogrede, če seštejete v ZIPro znesek, za koliko nas bo vlada Alenke Bratušek v prihodnjem letu zadolžila, pridete do številke 12,3 milijarde evrov –, Zakon o davku na nepremičnine, dohodninski zakon, bančni in tako naprej, danes pa imamo energetski zakon. Kljub temu, da gre za zelo težko materijo, lahko ugotovim, da ta vlada vse to zmore brez ministrov. Deluje na ravni državnih sekretark in sekretarjev, kajti v vseh teh dneh smo imeli priliko za nekaj minut videti premierko in finančnega ministra, in za malo več časa gospodarskega, drugače pa je celotno breme pri zagovarjanju vseh teh odločitev slonelo na državni sekretarki in državnem sekretarju. Pred nami je, kot je bilo že ugotovljeno, zakon, ki pokriva pomembno področje in ki pokriva področje, ki je dokaj natančno in strogo regulirano na ravni Evropske unije in tudi v naši državi, ker je tudi obstoječa regulativa dokaj natančna, dokaj precizna. Slišali smo, da je nekaj sto podzakonskih aktov, ki urejajo to področje, da je sistem dokaj nepregleden in da je ena izmed ambicij pri noveliranju tega področja bila tudi v tem, da postane ta sistem bolj pregleden. Če sam zakon pogledamo, ne moremo biti veliki optimisti, da se bo to tudi res zgodilo, vendar danes imamo splošno razpravo, v petek javno predstavitev mnenj, in rekel bi, da je priložnost, če boste ugotovili na podlagi te splošne razprave, da je ta zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, da ga na ustrezen način vsi skupaj izboljšamo, pa tudi če bo za to potrebnih sto amandmajev. Vse spremembe tega zakona doslej, razen novele D, so bile, tako kot je bilo danes že večkrat rečeno, namenjene prilagoditvi naše zakonodaje evropskemu pravnemu redu, ureditvi pogojev za delovanje trga z električno energijo, ureditvi področja regulatorja, ureditvi izvajanja gospodarskih javnih služb na področju elektrike in plina ter učinkoviti rabi energije in obnovljivih virov energije. Razlog za nov energetski zakon je predvsem v neskladnosti s predpisi Evropske unije. Omenjene so bile direktive, 5 direktiv, posredno 10. Ključni sta dve, direktivi 72 in 73, zaradi katerih so bile Sloveniji že izrečene grožnje o kazni, in ustreznejša implementacija oziroma izvedba posameznih uredb Evropske unije ter uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije. V tem zakonu je pomemben tudi poudarek na vsebinskem delu, na vsebinskih spremembah. V Državnem zboru je bila novela obstoječega zakona v proceduri spomladi ravno zaradi tega, ker je bila Slovenija pod tem presingom uskladitve s pravom Evropske unije, vendar ste se maja v sedanji koaliciji odločili, da ta postopek ustavite, in sprejeta je bila odločitev, da se pripravi nov energetski zakon, ki je danes pred nami. Kaj je pravzaprav ta nov energetski zakon? Kaj je vsebinska platforma tega zakona? To je Zaresov zakon iz leta 2011. Takrat je bil državni sekretar gospod Kopač, področje je obvladoval Zares, in če malo pogooglate in vtipkate energetski zakon 2011, boste dobili na spletni stani besedilo tega zakona, ki ima vsebinsko enako strukturo, 565 členov – v sedanjem jih je 556 –, tako da je platforma, če smo odkriti in pošteni, energetskega zakona tisto, kar je bil koncept Zaresa v letu 2011, ki ni bil potem sprejet, čeprav je bil zakon v javni razpravi od junija 2011 do septembra 2011. Ni bil sprejet zaradi tega, ker se je zgodila vladna kriza Pahorjeve vlade, in procedura se takrat ni nadaljevala. To dejstvo priznava tudi sedanji predlagatelj, ker v obrazložitvi pravi: "Javna obravnava Predloga energetskega zakona, ki je predmet tega gradiva, je potekala od 11. 6. 2013 do 30. 6. 2013. Čas trajanja javne obravnave je krajši zaradi tega, ker je za energetski zakon že potekala javna obravnava od 24. 6. 2011 do 30. 9. 2011." To piše v obrazložitvi k temu zakonu, ki ga imamo danes na mizi. Nekatere stvari so spremenjene, predvsem zaradi tega, ker so se v nadaljevanju zgodile tudi neke odločbe Ustavnega sodišča in še kakšna direktiva, ampak po vsebini, po konceptu je to vse. Tudi pripombe, ki so jih imeli kolegi iz Socialnih demokratov, mi govorijo, da je to vse, ker v nekaterih stališčih, ki so bila izpostavljena, predvsem v stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov, moram reči, da se kar strinjamo, da bi bilo treba po javni predstavitvi mnenj, ki bo opravljena v petek, nekatere rešitve temeljito prediskutirati in videti, ali je zakon v takem konceptu primeren ali ne, in kaj narediti, če se ta koncept ne bo spremenil. Predlagatelj pravi: "Sledimo temeljnim ciljem konkurenčnosti, zanesljivosti, nizkoogljičnosti." Super. To je normalno. Vprašanje, ko pogledamo v drobovje tega zakona, pa je, ali gre res za zakon, ki ščiti interese odjemalcev oziroma uporabnikov, kar je temeljni, prednostni namen na eni strani, in ali gre res za zakon, ki naj zagotavlja ustrezne konkurenčne pogoje za tiste, ki delujejo na tem trgu in ne privilegira nekaterih med njimi. Ali gre res za zakon, ki nima vgrajenih mehanizmov, da bodo nekateri potem, ko bo sprejet, privilegirani v povezavi z ostalimi, mogoče nekaterimi starejšimi igralci na tem trgu? Gre še za nekaj več, za eno bolj pomembno vprašanje. Glede na to, da je Slovenija majhna in vemo, kdo koga obiskuje in kdo je kdaj kje bil – ali ni v ta zakon vgrajen interes nekega konkretnega podjetja, nekega konkretnega dela elektrogospodarstva? Da ne bomo narobe razumljeni, nič ni narobe, če je ta interes vgrajen, če je v interesu odjemalcev, tistih, ki so koristniki teh storitev, in celotnega elektrogospodarstva. Če je pa vgrajen na tak način, da njegova implementacija omogoča izkoriščanje enega dela položaja na trgu na tak način, da bo imel zaradi določb zakona možnost imeti boljši položaj kot vsi ostali, potem pa je to narobe in je to napačno. Občutek je, da so bili žal nekateri močnejši, tudi pri preoblikovanju tega zakona, ki je nekako že skelet iz leta 2011. Vemo, kdo je bil takrat glavni na področju energetike, in vemo, kdo je na področju energetike glavni danes – pri Jankovićevi Pozitivni Sloveniji, da ne bo nesporazuma, o kom govorim. Prstne odtise je mogoče najti pri teh določbah zakona, predvsem na tistem delu, ki govori o trgu z električno energijo in zemeljskim plinom. Izpostavljene so bile posamezne dileme glede oblikovanja cen in cenikov. Mislim, da gre tukaj za vprašanja, ki so konkretna in ki jih bo mogoče razčistiti v okviru nadaljnjih obravnav zakona, če bo prestal to prvo sito. Verjetno pa se vsi strinjamo, da morajo biti te določbe oblikovane na ta način, da omogočajo največjo možno transparentnost, o čemer je govoril tudi državni sekretar. Vendar mi to transparentnost razumemo drugače kot on. Tako kot so sedaj te določbe zapisane v zakonu, so nam razumljive drugače kot njemu. Te stvari bo treba razčistiti. Slišim, da ne samo nam, ampak tudi nekaterim političnim skupinam v okviru sedanje koalicije. Mislim, da je prav, da to stvar razčistimo, in je prav, da je ta predstavitev mnenj v petek. Ni dobro, da se pri tem področju favorizira posamezna podjetja, in ni dobro, da se jim posledično omogoča konkurenčno prednost pri pridobivanju novih odjemalcev. Še posebej ni dobro, če se to počne z nekim daljnosežnim namenom morebitne nadaljnje privatizacije in pridobivanja določenih drugih koristi pri privatizaciji tega dela dejavnosti. Tudi v samem zakonu so nekatera neskladja, ki bi jih bilo treba odpraviti in jih bo treba odpraviti. Menimo tudi, da gre kljub dobrim namenom za nek namen predlagatelja, da se omogoča posameznim podjetjem večanje tržnega dela ne na podlagi delovanja na trgu pod enakopravnimi pogoji, ampak z vgraditvijo pravil, ki bodo nekaterim bolj prijazna kot drugim oziroma če sem konkreten, ki bodo nekaterim bolj pisana na kožo kot drugim. Bilo je nekaj govora tudi o teh dokumentih – Energetski koncept Slovenije, ki nadomešča Nacionalni energetski program, Državni razvojni energetski načrt in tako naprej. Če bodo ti dokumenti zastavljeni na tak način, kot so opredeljeni v zakonu, bomo spet imeli neke nove resolucijske dokumente, neke resolucije, s katerimi si ne bo mogoče preveč pomagati. Saj bolj ali manj imamo neke načrte, vsa ta podjetja jih imajo – narobe bi bilo, če jih ne bi imela. Vsa podjetja imajo 10-letne načrte konkretnih nalog, konkretnih infrastrukturnih projektov. Ve se, kako in na kakšen način naj bi svojo dejavnost opravljala, in če je namen, da se naredi neka skupna strategija, potem to ni to, kar je zdaj napisano v zakonu. Potem naj se naredi nek konkreten operativni razvojni program, ki bo imel na eni strani določene vire teh sredstev za to, na drugi strani pa tudi časovnico, v kateri se bodo ti konkretni projekti izvajali. Naloga države je predvsem ta, da razvija energetiko na svojem ozemlju preko spodbujevalnih mehanizmov. Ni dobro, da se usmeri v razvoj na ta način, da sprejema neke planske, deklaratorne dokumente, ker glavni vir, kakorkoli vzamemo, le prihaja iz vira elektrogospodarstva in ne iz državnih proračunskih sredstev ali pa, kot je bilo omenjeno, iz evropskih sredstev. Tukaj le gre za vire, ki izhajajo iz dejavnosti same, in mislim, da mora država določiti samo smer, v katero je treba iti, v okviru te smeri pa potem potrjevati določene programe v tej strukturi in terjati odgovornost za to, če se ti programi ne izvajajo. Naloga države je, da ne vgrajuje mehanizmov, ki preprečujejo izvajanje teh načrtov na tem področju. Eden izmed takšnih vgrajenih ovir je sprememba uredbe, ki je območje Nature na srednji Savi razširila. To je bilo mislim, da aprila letos. Na eni korespondenčni seji vlade je bila sprejeta, ampak ta uredba pomeni neposreden vpliv na to, da se hidroelektrarne na srednji Savi ne bodo odvijale s takšnim tempom, kot bi se lahko, in da bo dana dodatna zavora temu procesu. Nekaj podobnega velja tudi za Muro in tako naprej. Naloga države je, da takšnih odločitev ne sprejema, da se jim, tudi če gre za uskladitev z evropskimi predpisi, na nek način izogne in da opredeli tista področja, ki so strateška za razvoj infrastrukture tako na energetskem kot na drugih področjih, in da takšnih stvari ne počne. Vendar v tem primeru se je to zgodilo. Sem mnenja, da tudi če bi imeli nek resolucijski dokument, ki bi se mu lahko reklo tako, kot zdaj piše v zakonu, ali pa nacionalni energetski program, se kaj bistvenega, če ne bi bil operativne narave, ne bi zgodilo. Bojim se, da tudi takšne šlamastike, kot se je zgodila v primeru investicije TEŠ 6, ne bi na podlagi tega preprečili. Stroka nas opozarja na številne pomanjkljivosti v tem zakonu. Opozarja nas na to, da gre v pomembnem delu zakona le za rešitve, ki ne sledijo samo evropski regulativi in implementaciji tistega, kar od nas terja Evropska komisija, ampak da gre za rešitve, ki so unikum v Evropi, ki ne gredo v smeri zaščite odjemalca oziroma potrošnika, o čemer sem že govoril, pač pa želijo na nek prikrit način vzpostaviti, posledično gledano v neki perspektivi, bolj ali manj monopolni položaj na trgu elektrike in zemeljskega plina, kar je ravno v nasprotju s tem, kar od nas terjajo direktive. Stroka tudi opozarja, da je v enem delu zakona ta zakon prilagojen posameznim interesnim skupinam, ker ustvarja pogoje za monopolizacijo že tako tržno omejenega področja. Očitki letijo tudi v smeri zmanjšanja prihodkov v državni proračun s strani trgovcev z energenti, letijo v smeri povečanja stroškov končnim uporabnikom, letijo v smeri, da ni dan zadosten poudarek zagotavljanju namenskih sredstev za razvoj elektrodistribucijskega omrežja in tako naprej. Letijo tudi v smeri, da pot, ki je vgrajena v ta zakon glede drobitve na področju distribucije, ni pravilna, da je to napačna pot. Tako da ima stroka tukaj veliko izzivov, da v relativno kratkem času nanje odgovori in se do tega opredeli, ampak mislim, da so to stvari, ki bi jih bilo treba v tem zakonu zapisati drugače. Te dileme bi najbolj enostavno razčistili, če bi predlagatelj zakona v nadaljnjih obravnavah, če bo ta zakon prestal to prvo sito, enostavno na mizo dal 5 največjih, srednjih, najmanjših odjemalcev ter njihov položaj danes in njihov položaj po uveljavitvi tega zakona, cenovno gledano. Na področju elektrike in zemeljskega plina pa bi se verjetno lažje pogovarjali, in verjetno bi bilo tudi prav, da bi dobili seznam teh "invest" programov ali kakorkoli jim že rečemo, dolgoročnih razvojnih načrtov teh podjetij za naslednje 10-letno obdobje z njihovo sedanjo izpostavljenostjo do virov financiranja pri teh posameznih projektih. Potem bi se verjetno lažje pogovarjali, če bi pa zraven dobili še neko usmeritev za naprej, za naslednje 20-letno obdobje, pa še toliko lažje. Pri vsakem zakonu, ki ga dobimo v Državni zbor, kljub temu, da govorimo o tem, da mora biti do uporabnikov bolj prijazen, da jim mora pomeniti manjše stroške, se zgodi, da se dogaja ravno obratno – pomeni več administriranja, več birokracije in večje stroške za uporabnika. Tako je tudi s tem zakonom. Te energetske izkaznice, ki bodo predstavljale nek ne tako majhen strošek, so namenjene – čemu, po vsebini? Ali bo zdaj ta stavba, ki bo imela to izkaznico, ki jo mora narediti certificiran strokovnjak, ki je vpisan v register pri ministrstvu – ministrstvo mu da licenco, pri ministrstvu se vodi register teh izkaznic. V tem zakonu je en kup nekih regulacij, ki so popolnoma nepotrebne. Ali bo tisti, ki bo imel energetsko izkaznico, imel kakšno dodano vrednost iz tega ven? Bo dobil kakšna nepovratna sredstva, bo imel manjši davek na nepremičnine ali kaj? Ali bo ta izkaznica, tako kot je zdaj, na pralnem stroju in na hladilniku? Težava, ker jo je treba potem odstraniti, da ne moti uporabnika v prostoru, v katerem je nameščena. Te stvari so še vedno v tem zakonu. Energetsko dovoljenje in gradbeno dovoljenje – zakaj? Dva ločena postopka, popolnoma ločena. Zakaj je treba imeti dva ločena postopka? Celo več, v nekaterih primerih mora biti energetsko dokončno, preden se gre v postopek za gradbeno. Vse to oddaljuje postopke sprejemanja. Pri večjih sistemih je nekaj podobnega, preden se gre sploh umeščat v prostor in tako naprej. Tako da nas vse to oddaljuje od tega, za kar verjamem, da je le neka ambicija, da se naredi – bolj operativen sistem, ki bo v krajšem času omogočil pogoje za nadgradnjo tudi v investicijskem smislu. S tem zakonom se to ne bo zgodilo. Posebna zgodba je ta agencija za energijo. Zakaj mora biti nekaj posebnega, nek unikum v tem sistemu? Imamo Zakon o javnih agencijah, ki je reguliran na podlagi evropske regulative, ve se, kaj je javna agencija, neodvisna in tako naprej. Nobene potrebe ni, da imenujemo nek svet v Državnem zboru. Pogoji za direktorja so določeni tako, da jih mogoče pet v Sloveniji izpolnjuje pogoje. Saj tudi države okoli nas poznajo – v okviru urada za, ne vem, varstvo konkurence je tudi ta del. Zakaj ne bi bil tudi pri nas? Ali potrebujemo posebno agencijo, če je že razprava o tem? Ne vem, zakaj se daje tako velik poudarek temu področju. Agencija je seveda neodvisna, deluje strokovno, nobene potrebe pa ni, da se najvišja politika s to agencijo ukvarja v Državnem zboru. Prav tako ni nobenega argumentiranega razloga, zakaj ELES, Borzen in ne vem še kdo iz upravljanja SDH, zakaj ta podjetja izven, če smo se odločili za enoten koncept upravljanja z državnim premoženjem. Zakaj? Nobenega argumentiranega razloga, da ima roko nad tema dvema podjetjema vlada. Da ne govorimo, kar se birokracije tiče, še o teh lokalnih – najprej so bili LEP, lokalni energetski programi, zdaj pa so LEK, lokalni energetski koncepti. Neka famozna zgodba, ki je vsako občino stala nekaj deset tisoč evrov. Strokovnjaki, ki so jih lahko delali, so bili tudi na spisku izbrani – čemu? Zato, da so se lahko prijavili na razpise, ker drugače je bil pogoj, da se ne morejo, in zato, da so lahko delali prostorske načrte, ki bi jih tako ali tako delali po zdravi pameti. Dodatna papirologija, dodatni koncepti, na katerih nekateri uspešno služijo. Procesi se zaradi tega podaljšujejo, in priložnost je sedaj, da se vse te anomalije odpravijo. V Slovenski demokratski stranki, tako kot je že bilo povedano, v tej fazi ta zakon nima podpore. Pri teh določbah je ne mora imeti. Če bo prestal to sito, je pa potem odvisno od tega, kako in na kakšen način bodo sprejeti amandmaji glede naše podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Matevž Frangež, za njim gospod Tomaž Lisec.
Moram ugotoviti, da tudi v tem energetskem zakonu zamujamo po moji presoji eno ključnih priložnosti Slovenije. Verjamem, da je soglasje o čemerkoli v tej državi težko doseči. Ampak polje, kjer pa vidim, da je to soglasje lahko hitro dosegljivo, je neka vizija zelene Slovenije. Zelena je naša krajina, zeleni so ne nazadnje dresi naših košarkarjev, nogometašev, jaz pa mislim, da ima ta država tudi izrazito zelen značaj zaradi svojih naravnih danosti in predvsem, po mojem prepričanju, trdne zavezanosti naših ljudi k temu, da si želimo in predstavljamo zeleno prihodnost, ki bo zaradi tega, ker bo zelena in trajnostna, tudi svetla. To nima vpliva samo na naše okoljske cilje, podnebne cilje, četudi bi moralo to bistveno bolj, kot je danes, biti v ospredju oblikovanja naših politik. Tudi zato, ker je po vseh kazalcih Slovenija ena od tistih držav, ki utegne biti, recimo zaradi procesa podnebnih sprememb, med državami, ki bodo prizadete. Ne prizadete v daljni prihodnosti, ampak prizadete danes in tukaj, in to že danes vidimo, recimo, po izrazitih sušah v poletnih obdobjih, in času, v katerem živimo danes, ko smo se, recimo, minulo soboto v začetku novembra zbudili pri 18 stopinjah Celzija. Žal ta energetski zakon kaže na to, da v tej državi na področju energetike ne znamo postavljati razvojnih ciljev, ki bi bili splošni, ki bi sledili takšni viziji družbenega razvoja. V tem kontekstu naj se pridružim nekaterim ocenam predhodnikov, ki pravijo, da se zdi, da je ta zakon bolj kot na kožo pisan v smislu splošnih razvojnih ciljev te države, tudi podnebnih, pisan na kožo nekaterim energetskim interesom. To obžalujem, ker očitno ti relativno ozki energetski interesi prevladajo nad nekim splošnim interesom države. V neki zanimivi statistiki se to jasno potrjuje. V javni razpravi je bilo prejetih kar nekaj pripomb. Nevladna organizacija Focus, ena izmed izjemno aktivnih nevladnih organizacij na področju podnebnih sprememb, je dala nekaj pripomb, in odstotek upoštevanja se ustavi na številki 5 %. Upoštevanih je bilo 5 % njenih pripomb. Gen energija je na drugi strani dala prav tako vrsto pripomb, in odstotek upoštevanja njenih pripomb je 40. To so pavšalni pregledi na podlagi odgovorov, ki so objavljeni na spletnih straneh ministrstva. Tisto, kar je najbolj problematično, je vprašanje, ali s tem zakonom kot nekim sistemskim aktom, ki, ponovno, mora vzdržati vsaj desetletje, trasiramo pot v to, da bo to državo mogoče aktivno voditi v smeri organizirane nizkoogljične družbe, ki bo v tej nizkoogljičnosti črpala tudi vir konkurenčnosti za svoj prihodnji gospodarski in socialni razvoj. Smo država, ki ima izjemno bogate naravne vire na tem področju: les, voda, sonce, geotermalni potencial in podobno. Poglejmo, kaj se dogaja s podporami obnovljivim virom energije v tem zakonu. Razumem, da je bilo v preteklosti storjenih na tem področju nekaj napak. Na neki točki so bile cene tehnologije – fotovoltaika je tu tipičen primer – visoke, zaradi tega, ker pa so vsi zaznali priložnosti na tem področju v svetovnem merilu, je začela cena tehnologij hitro padati. Pričakovana doba za povračilo investicij je tako, recimo, leta 2009 bila 15 let, hitro zatem, v roku le nekaj mesecev, pa je zaradi padca cen tehnologij ta pričakovana doba padla na 8 let. V Nemčiji izračuni kažejo, da leta 2019, čez 5 let, nobena shema podpor za ekonomičnost vlaganj v fotovoltaiko ne bo več potrebna. Kaj smo naredili v Sloveniji? Zato, ker je regulator – to je ministrstvo – v nekem obdobju zaspal, ni prilagajal podpor padcev cen tehnologiji, smo danes soočeni s tem, da smo za naslednjih 20 let praktično zabetonirali shemo podpor. To je prvo, kar je problematično, ampak to je posledica zgodovine. Drugo je to, da v teh okoliščinah ministrstvo s tem energetskim zakonom zastavlja nek nov koncept spodbujanja obnovljivih virov energije, ki bo na temelju javnega razpisa in meril, ki so predvsem ekonometrična – črpajo konkurenčnost v ekonomiki posamičnega projekta –, popolnoma spremenil koncept postavljanja zmogljivosti za obnovljive vire energije. Kaj to pomeni? Da bo dejansko prednost imel velik agregat, veliko polje sončnih celic, namesto tisoče in tisoče malih decentraliziranih enot, ki bi ustvarjale lokalne priložnosti in kakovostna lokalna delovna mesta in ki bi temeljile na posamičnih zasebnih investicijah, ne pa nujno na investiciji velikih energetskih konglomeratov. Naslednje, kar želim poudariti, je vprašanje, kako zagotavljati vir sredstev, in tudi to je točka, ki izrazito moti v tem energetskem zakonu. Izognili smo se temu, da bi uveljavljali načelo onesnaževalec plača in z virom za spodbujanje in podporo izgradnji kapacitet obnovljivih virov energije obremenili tistega, ki pri proizvodnji energije povzroča škodljive stranske učinke za okolje. Ne, odločili smo se, da bo to ceno plačal končni uporabnik. To smo potrošniki električne energije in ne naš pralni stroj. Zato se veselim petkove javne razprave. Verjamem, da bo pokazala na to, da to stališče, ki ga danes predstavljam tukaj, ni osamljeno, ampak da ima podporo v izjemno dobro organizirani civilni družbi, med okoljskimi nevladnimi organizacijami, ki so po mojem prepričanju ene redkih v Sloveniji, ki zmorejo postavljati splošne cilje razvoja pred interese posamičnih energetskih subjektov. Mimogrede, neka mednarodna študija, izdelana v Švici, kaže, da je samo na švicarskih strehah mogoče pridelati za eno tretjino energetskih potreb. Švica je manj obsijana s soncem kot Slovenija. Ali bomo prepoznali v tem, v našem lesu in v naših vodah potencial za to, da naredimo tukaj odločen premik naprej? Zdi se, da ne. Tudi razprave, ki jih ni mogoče neposredno povezovati s tem energetskim zakonom, recimo o holdingu slovenskih elektrarn, o vprašanju njegove finančne stabilnosti zaradi znanih sprejetih odločitev v preteklosti, kažejo na to, da se v nedoločno prihodnost, tako kot srednja Sava, zamikajo tudi druge pomembne investicije pri izkoriščanju obnovljivih virov energije. Recimo, črpalna hidroelektrarna Kozjak nad Mariborom, pa na drugi strani veriga potencialnih pretočnih hidroelektrarn na Muri in podobno. Bojim se, da tudi s tem zakonom ponovno prevladuje tisti koncept, ki je tako značilen za holding slovenskih elektrarn. Denar, ki ga ustvarjamo z obnovljivimi viri energije, pretakamo v druge tehnologije, ki bi jim počasi morali že narediti konec, zato upam, da bo predvsem petkova razprava doprinesla k izboljšanju tega zakona. Mislim, da je lahko pomembna skupna ugotovitev, da zakon potrebuje izboljšave, želel pa bi si, da te izboljšave ne narekuje samo vprašanje, ali prihajam iz Velenja, Krškega ali Maribora, ampak predvsem zavedanje o tem, da je ta panoga narodno in gospodarsko izrazito in strateško pomembna. Še več, v veliki meri odloča o tem, ali bo Sloveniji uspelo uresničiti naše družbene cilje, ki bodo bistveno vplivali na kakovost življenja naših ljudi v prihodnjih desetletjih.
Hvala lepa. Gospod Bosnić, izvolite proceduralno.
Hvala. Postopkovno, v skladu s proceduro. Želel sem en popravek. Barva dresov nogometašev je vijolična.
Hvala lepa za ta popravek. Gospod Zvonko Černač, postopkovno. Tudi v tem smislu?
Ne. Hvala lepa. Nekaj vprašanj sem izpostavil in mogoče nisem bil dovolj jasen v svojem izvajanju, ampak bi prosil, tako kot je državni sekretar odgovoril kolegu Vizjaku na posamezne dileme – mislim, da bi bilo prav, da bi državni sekretar odgovoril tudi na tiste stvari, ki sem jih jaz izpostavil. Zdi se mi, da gre za pomembna področja, ki se mogoče na strateškem delu zakona ne zdijo tako pomembna, so pa pomembna za povprečnega državljana, povprečnega uporabnika. Omenil sem te energetske izkaznice in vprašal sem, čemu, kakšen je njihov namen, zakaj. Zakon jih predvideva v relativno kratkem roku. Veste, to je glede na izkušnje, ki jih imamo iz preteklosti, mnogokrat samo neka deklaracija, ki nima kakšne pretirane uporabne vrednosti. Če pa k temu dodamo še to, da je za izdelavo teh izkaznic predvidena cela mašinerija, da je za vodenje evidenc o teh izkaznicah predvidena cela mašinerija, register na ministrstvu. Licence ljudi, ki lahko to počnejo, se pridobijo na ministrstvu. Imamo licenco neodvisnega strokovnjaka za izdelavo energetskih izkaznic. Imamo licenco neodvisnega strokovnjaka za preglede klimatskih sistemov. Ne mi zameriti, ampak stvari me spominjajo na te zgodbe glede dimnikarjev.
Ne zamerite, postopkovni predlog.
Saj govorim. Prosil bi za odgovor na ta vprašanja. Recimo, za čiščenje dimnika mora imeti dimnikar licenco oziroma celo koncesijo. Za zgraditi ta dimnik pa to ni potrebno. Kje je tukaj logika? Nekaj podobnega je tukaj. Pravi, da vsi ti strokovnjaki spadajo med regulirane poklice. Koalicija se je obvezala, da bo znižala nivo teh reguliranih poklicev. Znižala, ne povečevala. Potem sem govoril o lokalnem energetskem konceptu, prej je bil to program. Zakaj? Čemu? Vprašal bi državnega sekretarja, ali menijo na ministrstvu, da je to res nujno potrebno, ali ni mogoče teh stvari poenostaviti, predvsem pa, ali ni mogoče te regulative narediti uporabnikom bolj prijazne na ta način, da jih bodo vse te storitve manj stale, in ne nazadnje pomembno vprašanje pri časovnici umeščanja izvedbe posameznih projektov: zakaj dve upravni dovoljenji, energetsko in gradbeno dovoljenje, zakaj deset let za nek objekt, ki deluje? Tako da bi prosil, če lahko državni sekretar odgovori na ta vprašanja, ki so bila izpostavljena.
Hvala lepa. Proceduralno ima gospod Meh.
Gospa podpredsednica, ponovno bom prosil, da preprečite izrabo poslovniških določil za razpravo. To ni bilo poslovniško. To je bila zloraba poslovnika. Državni sekretar, Vlada lahko odgovarja, kadar hoče. Ni res, da mora odgovarjati in da lahko nekdo tukaj poslovniško izsiljuje, da mu naj nekdo odgovori. Ni prav, ni v redu tako. Imate čas in razpravljajte.
Hvala lepa, gospod Meh. Res je, Vlada se lahko prijavi k besedi, kadar želi. Bi pa prosila vse poslanke in poslance, čeprav je že pozna ura, da se držimo postopka. Gospod Tanko, imate proceduralni predlog.
Hvala lepa za besedo. 235. člen Poslovnika govori o tem, kdo lahko sodeluje pri delu vlade v Državnem zboru. Če imamo tukaj prvo obravnavo zakona in se odpirajo pomembna vprašanja, potem se normalno pričakuje od predstavnikov Vlade, da sodelujejo pri delu Državnega zbora in da na vprašanja, ki jih postavljajo poslanci, tudi dajo argumentirane odgovore. Če jih vedo. Ni pa nobene potrebe, da tako dragoceni ljudje pridejo v Državni zbor zato, da odsedijo točno pet ur dnevnega reda. [[oglašanje iz dvorane]] Saj sem bil tukaj, bil je uvod, ampak odgovorov na vprašanja po tem, ko je gospod Černač govoril, pa ni bilo, pa je postavil pomembne dileme, pomembne za nas in tudi za tiste, ki jih bo ta zakon zadeval. Mislim, da je dolžnost kateregakoli državnega uradnika, ki pride v Državni zbor, da odgovarja na vprašanja, ki se mu jih postavlja pri obravnavi točke dnevnega reda. V Državnem zboru ste uvedli prakso, da skoraj ni ministra v Državnem zboru, samo za foto termin. Ga ni, ga ni danes pri splošni razpravi, ga ne bo jutri na seji odbora za infrastrukturo, ki je to obravnaval, in tako naprej. Mu ni treba priti. Ampak prav bi pa bilo, da pride, ker to je, če razumem iz uvodne predstavitve gospoda državnega sekretarja, ključna zadeva na energetskem področju, ki popravlja kikse od Drnovškovih vlad naprej, od ministra Kopača in še kakšnega drugega ministra, gospe Radićeve in tako naprej. Vsi ti niso storili nič, tako je bilo povedano. Zdaj imamo nekaj tukaj, ki je bistveno drugače, terminološko, vsebinsko, funkcionalno, in ko se postavi vprašanje, je pač na to treba odgovoriti – če je prišla Vlada v Državni zbor zato, da bo odgovarjala. Če je pa Vlada prišla iz kakšnih drugih razlogov, potem pa to tudi lahko poveste – da Vlada ni tukaj zato, da bi odgovarjala, ampak je tukaj zato, da ne odgovarja in da čaka, da bo razprava minila in da gremo domov. Nismo predlagali splošne razprave o tem zakonu zato, da bi se to tako zgodilo. Predlagali smo jo zato, da na osnovi mnenj, razprave, pomislekov dobimo ustrezne odgovore. To je čisto normalno pričakovanje glede na to, da piše "sodelovanje Vlade", ne pa da tukaj aktivno sedijo. Sodelovanje piše. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Prepričana sem, da se bo državni sekretar, tako kot se je že, tudi v nadaljevanju vključeval v razpravo in da boste prejeli vse želene odgovore. Zdaj bi pa prosila, če lahko nadaljujemo z razpravo. Gospod Meh, imate proceduralno, izvolite.
Gospod Tanko vsak dan v tem tednu, ko mu zmanjka časa, dela isto, kar dela tudi nocoj – poslovniško postavlja vprašanja, ki nimajo nobene zveze s poslovnikom, ampak razpravlja. Državni sekretar je bil tukaj, 20 minut je odgovarjal, Tanka pa ni bilo tukaj in ni poslušal. Zdaj pa poslovniško sprašuje, zakaj je tukaj državni sekretar. Protestiram. Ni prav.
Hvala lepa. Še enkrat, dajmo se vsi skupaj zbrati, da speljemo to sejo danes do 10. ure do konca. Lahko nadaljujemo z razpravo? Gospod Tanko, imate proceduralni predlog.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Bil sem v tej dvorani skoraj ves čas razprave, od uvodne predstavitve naprej, samo po material sem skočil, gospod Meh. Če ne verjamete, da sem bil tukaj, predlagam, da prekinete sejo in zavrtite posnetek prisotnosti v Državnem zboru. Ker tako poceni diskreditacije si pa ne privoščim, ne glede na to, da gre za najstarejšega poslanca v Državnem zboru. Bil sem tukaj, spremljal sem in pričakujem tudi odgovore. Zato sem prišel na sejo in vztrajam tudi ob tej pozni uri. Hvala lepa.
Prosila bi, da umirimo strasti. Kot sem že povedala, državni sekretar se prijavlja k besedi, in sem prepričana, da boste dobili odgovore. Dajmo se držati – kadar je replika, je replika, če je proceduralni predlog, je proceduralni predlog, ko je razprava, je razprava. Prosim, da nadaljujemo, če je možno, če se strinjamo [[...]] Gospa Barbara Žgajner Tavš, imate proceduralno, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Zapletamo se praktično cel teden s temi proceduralnimi predlogi, ampak res želim še enkrat jasno in glasno protestirati proti takemu početju, ki prihaja z moje leve strani, s strani opozicijske stranke SDS. Konstantno izrabljajo in zlorabljajo poslovnik, in postopkovni predlog zlorabljajo tudi zato, da, ne vem, stokajo, ko jim stopiš na rep, zato, da se opravičujejo, kaj so storili, česa niso storili. Mislim, da je prav, da, predsedujoča, tovrstne proceduralne predloge prekinete pravočasno, saj se vidi, kdaj izkoriščajo in zlorabljajo poslovnik. Mimogrede, ko sem že pri tem, vsi skupaj vemo, in tudi takšna je bila praksa v preteklosti, da se predstavniki vlade javljajo k razpravi, kadar želijo. Iz uvodnih predstavitev spoštovanega državnega sekretarja mislim, da smo lahko razbrali marsikaj, tudi to, da zakon pozna, da je strokovno dovolj podkovan, da bo odgovoril tudi na marsikatere očitke, ki prihajajo s strani SDS. Ne nazadnje pa ima s seboj tudi strokovno ekipo ministrstva, ki, mimogrede, je pripravljala in sodelovala pri tem zakonu, za razliko od tistega, kar se je delalo v prejšnji vladi, ko so zakon pisali bog ve kateri zunanji strokovnjaki.
Hvala lepa. Vsi se strinjamo. Mislim, da mislimo vsi enako glede proceduralnih predlogov in replik. Že prej sem poudarila, da se dajmo držati poslovnika. Gospa Majda Potrata, imate proceduralno.
Hvala, gospa podpredsednica. Predlagam, da upoštevate 76. člen Poslovnika, ki vam omogoča izreči opomin, odvzeti besedo, pa potem tisto najhujšo stvar – odstranitev, ker menim, da s tem, kar se nam dogaja v teh treh dneh, poslanci opozicije motijo delo Državnega zbora. Bi pa še opozorila na to, da vam to nalaga tudi 77. člen Poslovnika, ki pravi, da se opomin lahko izreče poslancu ali drugemu udeležencu na seji, če govori, čeprav mu predsedujoči ni dal besede, če sega govorniku v besedo – in tu sedaj pridem do glavnega –, če govori o vprašanju, ki ni na dnevnem redu ali če na kak drug način krši red na seji in določbe tega poslovnika. Določbe tega poslovnika so jasne. 69. člen Poslovnika pove, kdaj se poslovniško oziroma postopkovno vprašanje, proceduralno vprašanje zastavlja. V zvezi s tem bi imela še nek drug predlog. Ker sem že kar nekaj časa v parlamentu in tudi vem, da so navade zelo različne in sem imela možnost opazovati različne vladne ekipe, bi mogoče bilo prav, če bi Državni zbor zaradi tega, ker opravlja statistiko vseh nastopov, kdaj vendarle pogledal, kako se izrablja napovedani čas za razprave, hkrati tudi, kako vlada uporablja čas, kako čas uporabljajo posamične poslanske skupine – bi prišli do tega –, in tudi, koliko časa porabi kdo za postopkovna vprašanja. Potem bi lahko videli, da je predsednik prejšnje vlade kdaj na poslansko vprašanje odgovoril s trdilnico ali nikalnico, da je odgovarjal arogantno, in bi se izognili tem primerjavam, ko naj bi zdajšnji predstavniki vlade bili nekompetentni, ne bi govorili, ne bi bili ustrezno predstavljeni. Poudarjam, da smo tu gledali predstavnike vlade v prejšnjem mandatu, v prejšnji vladi, iz prejšnje vlade, ki so tu [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, iz prejšnje vlade Ivana Janše, v tem mandatu, ki so tu sedeli in molčali. Tri stvari sem povedala, ki so izrazito postopkovne narave. Hvala.
Hvala lepa za ta predlog. Kar se tiče opominov, mislim, da zmoremo tudi brez tega skrajnega ukrepa toliko razuma v tem parlamentu, da sejo izpeljemo do konca brez opominov. Je pa gospod Žnidar želel proceduralni predlog. Potem bi pa morda počasi res prišli na razpravo. Izvolite, gospod Žnidar.
Spoštovani! Opažam, da imamo v tej dvorani že ves teden celo kupico protestnikov. Spoštovana podpredsednica, prosil bi, da opozorite, da ta dvorana ni namenjena izvajanju protestov. Tisti se odvijajo tam čez cesto. Prosim, dajte jim to povedati. Ta dvorana je namenjena temu, da se posvetimo stroki, konstruktivnim razpravam in dobrobiti, ki jo lahko prinesemo naši državi, ne pa večnim protestom.
Hvala lepa tudi za ta proceduralni predlog. Vsi poslanci poznamo poslovnik in vemo, kaj je replika, kaj je proceduralni predlog. Gospod Tanko je bil še pred gospodom Černačem prijavljen za proceduralni predlog. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Kar zadeva uporabo 77. člena Poslovnika, ki govori, da se opomin lahko izreče poslancu ali drugemu udeležencu na seji, če govori, čeprav mu predsedujoči ni dal besede, ugotavljam, da sem dobil besedo, in po tej dikciji mi tega ne morete storiti. Naprej, če sega sogovorniku v besedo – nisem segel nikomur v besedo, ker sem imel besedo. Dalje, če govori o vprašanju, ki ni na dnevnem redu – posebej sem želel odgovore na vprašanja pri točki, ki je na dnevnem redu. Nisem zahteval od predstavnika Vlade odgovorov o rezultatu na športni loteriji, ampak o vprašanjih oziroma o temah, ki jih je kolega Černač odprl in niso bila odgovorjena. Tudi na kak drug način, gospa Potrata, nisem motil reda na seji, na noben način. Če že skrbite za to, da bi moral dobiti enega izmed ukrepov, veste, nisem več v osnovni šoli ali srednji šoli, ko se izrekajo opomini, ker sem govoril točno v skladu s poslovnikom in sem želel odgovore na vprašanja, ki so bila postavljena, vsebinska vprašanja v zvezi s točko dnevnega reda, in na njih ni bilo odgovorjeno. Minimalni standard v Državnem zboru je, da nekdo, če je vprašan, odgovori, sploh če pride na sejo izključno za to, da bo branil predlog, ki ga je vlada sprejela. Ugotavljam, da se v tem mandatu, v tem sklicu mandata, v tem delu mandata pride na sejo zato, da se odsedi sejo in da se ne odgovarja, in se čaka, da čas mine. To je narobe. Predlagam samo to, da nam daste na seji Državnega zbora kvalitetne odgovore na vprašanja, ki so postavljena, in to tekoče, ne čez tri ure, ko se zadeva zamegli in odpelje. Vlada je prišla z dosti močno ekipo, da bo odgovarjala, in prav je, da od Vlade pričakujemo odgovore. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Odgovore boste prejeli, ko bomo lahko nadaljevali z razpravo. Gospa Majda Potrata, imate postopkovno.
Saj je bob ob steno vse skupaj, ampak vendarle, ko sem citirala 77. člen Poslovnika, sem posebej povedala, da gre v tem primeru, ko se soočamo z zlorabami postopkovnih vprašanj s strani SDS, za to, da na kak drug način krši red na seji in določbe tega poslovnika. V tem poslovniku nikjer ne piše, da mora ali minister ali predsednica vlade ali kdo od predstavnikov ministrstva odgovoriti tako, da bo predstavnik opozicije zadovoljen, ker je v izhodišču nemogoče. To vztrajanje s tem, da neprestano govorijo o tem, da ni odgovoril, če ni bil odgovor po vsebini izpolnitev pričakovanj tistega, ki postopkovni predlog daje, se je vrstilo ves čas, in to je motenje dela Državnega zbora in zloraba poslovnika. Če nekdo tukaj govori in se ne odziva nihče na to, da zastavljanje vprašanj v postopkovnem vprašanju, ko gre za uporabo poslovnika – v poslovniku ni nikjer zapisano, da mora katerikoli predstavnik odgovarjati. Spomnim se, da kadar so SDS-ovci predsedniki delovnih teles in kadar so svoje ministre branili, so se praviloma sklicevali na to, da niso dolžni odgovarjati. Zavzemam se samo za to, da vsa pravila po poslovniku veljajo vedno in za vse. Ne more nekdo nekoga siliti. To je motenje dela Državnega zbora, če nekdo trikrat zapored postavlja postopkovno vprašanje z isto zahtevo, ki nima v poslovniku nobenega oprijemališča. Naj mi gospod Tanko citira člen, v katerem piše, da mora v okviru splošne obravnave predstavnik vlade za vsakega poslanca takoj odgovarjati in odgovoriti na vsa vprašanja. Nikjer ni tega. Posebej pa imamo v petek napovedano javno predstavitev mnenj v zvezi s tem zakonom. To je nedopustno.
Hvala lepa, gospa Potrata. Mislim, da je imel proceduralni predlog tudi Zvonko Černač.
Spoštovana predsedujoča, mislim, da je to, kar smo zdaj poslušali, pa res motenje dela Državnega zbora. Gospa Potrata se je danes drugič ali tretjič že priglasila k proceduralnemu predlogu, ne da bi povedala karkoli proceduralnega. Vmes je povedala tudi neko neresnico, ko je govorila o tem, da je državni sekretar na postavljena vprašanja že odgovoril. K proceduralnemu vprašanju sem se priglasil ravno zaradi tega, ker sem želel opozoriti na določbo poslovnika, ki govori o tem, da so predstavniki vlade tukaj zato, da na dileme in vprašanja, ki so v razpravi izpostavljena, tudi odgovorijo, saj drugače ni nobenega smisla v tem, da bi zapisali v poslovnik, da morajo tukaj sedeti. Potem ni treba, potem bi v poslovnik napisali, da so tisti sedeži tam prazni in pika. Namen tega, da predstavniki Vlade tukaj sedijo, je ravno v tem, da spremljajo razpravo in da na stvari, ki so izpostavljene v tej razpravi, tudi odgovorijo. Ker tega odgovora ni bilo, in ker sem videl, da bi državni sekretar želel na to odgovoriti, vsaj tako sem to razumel, sem v okviru proceduralnega predloga na to določbo poslovnika spomnil, in nisem s tem v ničemer kršil procedure. Vse intervencije, ki so se potem zvrstile, so bile pa res v nasprotju s proceduro in poslovnikom ter popolnoma nepotrebne. Na tiste laži Barbare Žgajner Tavš pa nima smisla odgovarjati. Nekateri pač ne morejo iz svoje kože.
Hvala lepa. Resnično bi lahko dobili vse odgovore in tudi razprava bi lahko potekala, če je ne bi prekinjali s proceduralnimi predlogi. In še dva imamo. Izvolite, gospa Brunskole.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni! Glede na to, da je vprašanje, okoli katerega se zdaj že kar nekaj časa vrtimo, bilo aktualno tudi ob včerajšnji obravnavi prejšnje točke dnevnega reda ali še nekaj točk nazaj, vlada in prisotnost vlade – vlada je kot predlagatelj in tudi po sklepu kolegija, kjer se določa dnevni red in tudi časovnica, dolžna dati dopolnilno obrazložitev predloga. Potem pa se predstavniki vlade sprotno odločajo, ali ocenjujejo, da je treba, da dopolnijo posamezna vprašanja oziroma odgovorijo ali kakorkoli razjasnijo nejasnosti. Zato mislim, da s strani nas poslank in poslancev ni korektno, da tukaj kakorkoli od Vlade zahtevamo, da mora odgovoriti, saj Vlada v okviru razpoložljivega časa – naj povem, da ima tukaj Vlada kot predlagatelj 60 minut časa, in nekaj je bilo že porabljenega – oceni, ali želi in ali je v prvi obravnavi nujno treba zadeve dodatno obrazlagati. Vsi skupaj smo že kar nekaj časa v Državnem zboru in vemo, kaj pomeni prva obravnava, in da vlada dostikrat želi prisluhniti poslankam in poslancem na podane predloge, dopolnitev sprememb in tako dalje. Potem se dostikrat na matičnem delovnem telesu v drugi obravnavi in tudi potem na seji Državnega zbora najdejo določene rešitve, in takrat še večkrat prihaja do odgovorov. Zatorej bi predlagala, da smo, kolikor se da, en do drugega strpni in potrpežljivi, nikakor pa ne žaljivi v smeri, da nekdo laže. Tega ne morem sprejeti. Hvala.
Hvala lepa. To je bil tudi moj predlog. Zdaj se že ponavljamo. Gospod Tanko je imel še proceduralni predlog.
Hvala lepa. Predstavitev vlade je pri taki točki, kot je ta, sestavljena iz dveh delov. Najprej ima vlada uvodno predstavitev, to je bil čas 5 minut, v nadaljevanju si je pa Vlada rezervirala eno uro časa za to, da bo odgovarjala na razpravo poslank in poslancev. Ko je gospod Černač končal, bi bilo smiselno, zato, ker je odprl številna pomembna vprašanja, da Vlada na te dileme odgovori. Moram se pa odzvati na gospo Potrato, ker je dejala, da bo Vlada odgovorila in da mi z odgovorom Vlade tako ali tako ne bi bili nikoli zadovoljni. Težko je to reči. Predstavnik Vlade sploh ni odgovoril, do vsebine sploh še prišli nismo. Do tega, da bi ugotovili, ali se razlikujemo v stališču, niti prišli nismo, ker ni bilo odgovora Vlade. Mislim, da so take sodbe, gospa Potrata, ki jih delite naprej, in taki nauki zelo nekorektni. Ni potrebe, da to delate. Če se ne bomo strinjali z mnenjem Vlade – najbrž bo še kdo od naših kolegov, ki se nekoliko razumejo na energetsko področje, ker so ali po stroki ali pa že po funkciji te posle opravljali, lahko kaj dodatnega vprašal, pojasnil ali pa tudi vzpostavil neko komunikacijo. S tem vašim ravnanjem in s tem ščitenjem, da Vlada ne bi odgovarjala in da odgovarja, kadar hoče, delate nekaj, kar je neobičajno – preprečujete soočenje mnenj, da se sploh ugotovi, kaj so razlike. Lepo bi prosil, da se tako zaščitniško do naše vlade ne obnašate. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Zdaj ugotavljam, da bi res lahko prešli že na vse odgovore, ki ste jih želeli, ampak do razprave v teh zadnjih minutah naše seje sploh ni moglo priti. Zato v tem trenutku prekinjam 18. točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 47. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri, 14. novembra 2013, ob 10. uri. Naredite si prijeten večer. Srečno!