Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Evo bit ću vrlo kratak. Naime, već smo u prošlom prvom čitanju govorili o važnosti ovoga zakona koji nas u potpunosti usagalašava sa najboljom praksom, europskom praksom, standardima i smjernicama osiguranja kvalitete znanosti i visokom obrazovanju. Mi smo zahvalni svim odborima ovoga uvaženog visokog tijela kao i diskusiji na Hrvatskom saboru prošli put, na vrlo vrijednim i korisnim sugestijama koje smo uveli dodatno uveli u taj naš zakonski prijedlog. Pa sada ću samo ukratko spomenuti da zapravo najveća važnost ovog zakona je da razdvaja djelovanje Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje i Nacionalnog vijeća za znanost koja su strateška tijela. tijela koja ovo uvaženo tijelo bira. Znači ih Hrvatski sabor od operativnih stvari koje su do sada morali raditi, jer tako je bilo regulirano u postojećem Zakonu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Sada Agencija za znanost i visoko obrazovanje preuzima taj operativni dio. A strateški dio ostaje tim značajnim tijelima, Nacionalnom vijeću za znanosti i Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje. Međutim, naravno da bi i ta strateška tijela imala što važniji utjecaj stručni u agenciji, temeljem zadnjih na prvom čitanju diskusija na odborima ovog Sabora, uvedena je akreditacijski savjet u agenciji kao stručno tijelo sastavljeno od predstavnika akademske zajednice koju će u za pravo u ime nacionalnih vijeća, jednog i drugo nacionalnog vijeća zapravo na neki način kontrolirati i davati taj stručan karakter agenciji, jer naravno ne može se očekivati da će agencija kao jedna operativna jedinica odlučivati o struci na taj način. To je jedan o ključnih noviteta koje smo uveli temeljem diskusija na ovom uvaženom tijelu. Zatim isto tako se jedan dio zakona, to smo već bili spomenuli, odnosi se ujedno i osnivački akt agencije. Ali treba reći da je agencija osnovana 2004. godine uredbom Vlade, a sada se zapravo diže na nivo Sabora, postoji još nezavisnija od izvršne vlasti. Dobro, i sada je bila nezavisna, ali sada upravo i formalno postaje. Konačno ovim zakonom se predviđa i osnivanje središnjeg prijamnog ureda pri Agenciji za državnu maturu i naravno niz drugih novela je uvedeno što se tiče standarda kvalitete, jer zapravo potpisivanjem Bolonjske deklaracije, kasnije Bergenske deklaracije 2005. mi smo dužni se u potpunosti uskladiti sa zahtjevima Europskog visoko obrazovanog prostora … [[Govornik se ne razumije.]] što sada zapravo i činimo. Što ne znači da prije nismo imali određene standarde kvalitete, a sada ih u potpunosti usuglašavamo sa ovim zahtjevima europskim. Evo to bi bilo ukratko. Najljepše se zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, predsjednik odbora gospodin Petar Selem. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na svojoj 15. sjednici razmotrio ovaj Konačni prijedlog Zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Molim vas malo tišine tamo, pa ne možemo govoriti na dvije strane. Jel' tako predsjedniče? Dakle, ovaj zakon je odbora raspravio kao matično radno tijelo i sa velikom pozornošću, jer se u akademskoj i znanstvenoj javnosti već iskristaliziralo mišljenje da je ovo jedan iznimno važan zakon koji će u mnogome djelovati na znanstveni rad i na visoko obrazovanje u Republici Hrvatskoj. Bilo je dosta primjedaba i prijedloga i mogu reći da je predlagatelj zaista prihvatio niz prijedloga koji su se pojavili u tijeku rasprave. Najspornije u čitavom zakonu je bilo pitanje, treba li Agencija za znanost i obrazovanje u potpunosti provoditi postupak akreditacija visoko školskih i znanstvenih ustanova, za obavljanje njihovih djelatnosti ili neke ovlasti u tom smisli trebaju zadržati ova dva Nacionalna vijeća za znanost i za visoku naobrazbu. Prihvaćajući ipak zahtjev da procjena agencije trebaju imati posebnu težinu područja odgovarajućih struka. U konačnom prijedlogu daje se posebno mjesto, posebna važnost jednom tijelu, posebnom tijelu u okviru agencije, a to je tzv. akreditacijski savjet koji će eventualne dvojbe u tom smislu ukloniti. Predlagatelj je unio i niz drugih poboljšanja kao što je usklađivanje postupak inicijalne akreditacije u oba područja za koja je agencija zadužena. Tako da je postupak inicijalne akreditacije u području znanosti reguliran već na razini zakona i ne prepušta se podzakonskim reguliranjima. U području inicijalne akreditacije za obavljanje znanstvene djelatnosti izostavljen je institut koji je bio predviđen tj. pismo očekivanja. Unosi se dopuna prema kojoj sveučilišne studijske programe, koje usvaja Senat sveučilišta, državni proračun financira temeljem posebnog ugovora. Preporuke koje ministru upućuje Agencija za znanost i visoko obrazovanje, prema rješenju s konačnog prijedloga zakona, moraju uvijek biti obrazložene. Rasprava se kretala uglavnom u tom pravcu da li novi zakon zapravo oduzima stanovite ingerencije vijećima za visoko obrazovanje i znanost i prebacuje ih na agenciju. Iskristaliziralo se mišljenje da agencija zapravo će biti jedan vrlo koristan servis ovih dvaju vijeća tj. da preuzima ove poslove koje su do sada vijeća morala obavljati a vijećima se ostavlja jedna ingerencija u generalnoj strategiji u razvoju visoke naobrazbe i znanosti u Republici Hrvatskoj. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno donio zaključak da se predlaže Hrvatskom saboru da donese Zakon o osiguravanju i kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju uz amandmane koji su vam ovdje priloženi koji ste svi dobili na klupama i koji da ne oduziman vrijeme ja neću čitati. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Gvozden Flego.
Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade. Klub SDP-a podržati će ovaj zakon jer smatramo da je zapravo agencija vrlo visoko i vrlo značajno stručno tijelo i smatramo posve odgovarajućim da ono dobije svoju zakonsku osnovu i zakonsku regulativu. Dakle agencija je, neki zastupnici i zastupnice su me nakon prošle rasprave pitali čemu tolika, znajući da sam ja profesor filozofije, filozofija u agenciji, pa dopustite samo u dvije riječi da objasnim njezinu poziciju. Dakle, visokim obrazovanjem i znanošću strategijski upravljaju nacionalna vijeća za visoko obrazovanje i znanost. Agencija je po staroj koncepciji njihovo stručno tijelo. Na taj način agencija obavlja vanjsko vrednovanje, drugačije govoreći provjerava kvalitetu visokog obrazovanja i znanosti i na taj način osigurava s jedne strane ažuriranost naših visoko školskih programa i znanstvenih istraživanja sa onima u svijetu a s druge strane jamči da su ispunjene sve pretpostavke koje ta kvaliteta zahtjeva i koje treba ispunjavati da bi te ustanove mogle funkcionirati. Stoga je osiguranje kvalitete visokog obrazovanja i znanosti zapravo glavna poluga napretka i visokog obrazovanja i znanosti. Ali posredno što je mnogo važnije gospodarstva, društva i u krajnjoj konsekvenci, blagodati ljudi jer na znanju i znanosti počiva svakodnevni život suvremenog svijeta. Stoga još jedanput ponavljam, zakonske ingerencije funkcioniranja ovakvog tijela u potpunosti pozdravljam. Zahvaljujem se i predlagačima zakona kao i članicama i članovima Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu koji su skloni prihvatiti cijeli niz prijedloga i amandmana koji će onda biti artikulirani kao amandmani odbora i nadam se da će oni biti prihvaćeni. Međutim, usprkos tome mi imamo još uvijek neke rezerve pa ću ih ovdje iznijeti u molbi da se razmotre argumenti koje iznosimo i da se možda neki dodatni amandmani usvoje. Mi naime imamo neke rezerve još uvijek prema zakonu. S jedne strane i to je ključna, mislimo da je dio, oprostite da je dio pojmovlja pogrešno upotrebljavan. Naime, kategorijalni aparat koji koristi ovaj zakon će dovesti do zabuna jer se akreditacija u svijetu zajedno sa licenciranjem uobičajeno koristi kao termin koji označava dopusnicu. Dakle, program je akreditiran ili licenciran, to znači da je dobio dopusnicu. Mi sada akreditaciju u ovome zakonu koristimo kao prethodnu proceduru za dobivanje dopusnice, dakle, kao stručno ustanovljavanje da li određeni program, bez obzira da li je riječ o visokoobrazovnom ili znanstvenom ispunjava određene zahtjeve i kvalitete da bi se predložilo ministru da dobije dopusnicu. I s druge strane malo je nekonzistentna upotreba termina akreditacija i akreditacijska preporuka, jer je akreditacija u zakonu razumljena kao ono što služi kao osnova za akreditacijsku preporuku dok se po ne znam našem razumijevanju jezika akreditacija je zapravo već nešto što je rezultat postupka ocjenjivanja. I zapravo bi akreditacijska preporuka trebala biti posljedica postupka akreditiranja a ne obratno. A dakle, s jedne strane smo nezadovoljni sa tim kategorijalnim aparatom. S druge strane nas malo brine odnos između zakonom propisanih ovlasti agencije i nacionalnih vijeća. Smatramo naime da je nesretno kada rješenja sistemska rješenja u vrlo osjetljivim područjima znanosti i visokog obrazovanja dolaze na kapaljku. Mi bismo puno radije kada bismo dobili cjelokupni paket zakona koje se odnose na visoko obrazovanje i znanost i tada bismo u tako sagledanoj cjelini mogli ocjenjivati i taktikularne doprinose toj cjelini. Mi iz ovoga zakona ne znamo kakvi će biti odnosi između nacionalnih vijeća i agencije jer će se vrlo vjerojatno redefinirati uloga nacionalnog vijeća, nacionalnih vijeća u nekim budućim zakonima a mi ne znamo sada kako će ta regulacija izgledati. No, prihvaćajući ovaj zakon mi vam na neki način potpisujemo … [[Govornik se ne razumije.]] i nadamo se da je nećete iznevjeriti ili zloupotrijebiti. Treće imali smo kratku raspravu na odboru o tome da bi sistemski zakoni trebali ići na neku vrstu javne rasprave, drugačije govoreći sada je zato naravno kasno ali molimo predlagače zakona kada donose sistemske zakone u području znanosti i visokog obrazovanja da daju te zakone na nekakvu javnu raspravu tako da bi i znanstveno istraživački instituti kao i uostalom ustanove visokog obrazovanja se mogle o tome izjasniti i na neki način participirati jer mislimo da više očiju i više ušiju više vidi i više čuje. Četvrto, akreditacijski savjet je jedno od ključnih tijela unutar agencije i ne smatramo dobrim rješenjem da njegovo djelovanje i njegove ingerencije u potpunosti budu u domeni statuta, mislili smo da bi neka zakonska rješenja bila dobro došla. Šesto, ovaj zakon će ovako donesen biti po našem mišljenju, dakle uglavnom skup dobrih rješenja ali će ostati neoperativan. On će ostati mrtvo slovo na papiru sve dok se ne donesu i u zakonu spominjani strategijski dokumenti, a to su mreže ustanova visokog obrazovanja i mreže znanstveno-istraživačkih instituta. Stoga apeliramo na predlagača zakona i resorno ministarstvo da što prije predloži Saboru donošenje tih strategijskih dokumenata, s jedne strane da bi oni dali okvir razvoju ili budućem razvoju znanstveno-istraživačkih djelatnosti, kao i visokog obrazovanja, a s druge strane omogućili operacionalizaciju ovog zakona. I konačno, smatramo je da je jedan dio jezičkih, pogotovo glagolskih oblika, neadekvatan za zakon. Zakon naime vrvi kondicionalima i formulacijama očekuje se i svojevrsnim nadama. Nama je u potpunosti jasno da hoćemo li biti na razini najboljih europskih praksi se moramo usuglašavati sa različitim europskih standardima, između ostalog sa standardima ENKA-e koji se ažuriraju svake dvije godine na ministarskim konferencijama. I stoga je riječ o jednom vrlo dinamičnom procesu koji mora biti zapravo omogućen i našim zakonodavnim regulacijama. Ali bi bilo dobro da se obvezujemo kategoričkim oblicima, a ne kondicionalima i da se u zakonu ne očekuje nego da se u zakonu propisuje jer kad se u Hrvatskoj očekuje onda bojim se da to nije baš jako velika obaveza. Kolegice i kolege, mi smo podnijeli još neke amandmane, ne zato da bismo ukazivali kako zakon nije dovoljno dobar nego zato da bismo ga nastojali popraviti. Ukoliko neki od njih usvojite bit će nam drago, ali i u ovakvom obliku je za nas zakon prihvatljiv i mi ćemo ga podržati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDZ-a. Uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo dozvolite nekoliko riječi u ime kluba HDZ-a. Prvo i najvažnije, želim ponovit i naglasit, svaki organizirani napori, svaki sustavni pristup glede unapređenja i osiguranja potrebne kvalitete posebno u znanosti i visokom obrazovanju zaslužuje našu pažnju i punu potporu. Iz tog razloga klub HDZ-a dat će punu potporu svim ovim pozitivnim zakonskim procesima promjena u ministarstvu koje imaju za cilj unapređenje kvalitete znanstveno-istraživačkog rada i kvalitete visokog obrazovanja na našim sveučilištima, učilištima, institutima itd. Unapređenje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju izuzetno je važna zadaća iz čitavog niza razloga i mislim da tome treba pokloniti itekako dodatnu pažnju kako bi zaista u potpunosti, ja bih rekao na svim razinama, razumjeli zašto je to važno strateško opredjeljenje, jer samo na taj način takva politika hrvatske Vlade može dobiti potporu svih hrvatskih građana. Kvaliteta, direktno ili indirektno, doprinosi kompetentnijem društvu nije sporno, efikasnijem i produktivnijem društvu, konkurentnijem gospodarstvu, snažnijem gospodarstvu, svakako pod uvjetom da se radi o istraživanju razvoju i kvaliteti obrazovanja koji mogu u tim funkcijama i u tim ciljevima na odgovarajući način biti primjenjeni. Ima raznovrsnih projekata, različitih škola, različitih standarda, različitih kriterija, različitih pojedinaca. U svakom slučaju moramo učinit sve one napore koji su potrebni da bi unaprijedili kvalitetu, ali isto tako da bi koncentrirali naše napore, ograničena financijska sredstva koja imamo u znanosti i obrazovanju na raspoloženju, u visoko školskom obrazovanju kako bi zaista izabrali i koncentrirali se na one ciljeve koji zaslužuju punu društvenu pažnju i opravdanje. Zadnji put sam primjetio, ima i projekata koji mogu biti znanstveni, koji mogu biti važni, ali koji možda ne moraju biti funkcionalni i o tome itekako treba razmišljati. Izračunavanje masenih karakteristika planeta Pegazus može biti izazovan znanstveni projekt, ali u svakom slučaju trebamo se pitat u kojoj mjeri takvi projekti odražavaju naše prioritete i naše interese. Imao sam prilike davno vidjeti čitav niz naših mladih kolega i izvrsnih znanstvenika u Sjedinjenim Američkim Državama i na drugim sveučilištima, ali kad smo razgovarali onda sam nažalost morao koncentrirati da se uglavnom bave stvarima i istraživanjima koja ne predstavljaju prioritet, interes ja bih rekao i šire međunarodne zajednice, a ta istraživanja nažalost vrlo rijetko se mogu preslikavati i primijeniti u Republici Hrvatskoj. Kad govorimo o kvaliteti znanosti, onda želim reći ću kao inženjer sa desetljećima iskustva, reći o jednom aspektu koji mi se čini da nema i nije zaslužio dovoljnu pažnju. Mi ga vrlo često doživljavamo kao nešto neprihvatljivo, a to je prihvatljivo, to je prioritetno i to je suštinski važno, komercijalizacija kvalitetnog istraživanja i razvoja. Ako mi nemamo te komercijalizacije, kvalitetnog istraživanja i razvoja onda je pitanje zbog čega mi to sve radimo. Sve razvijene države, kako Sjedinjene Američke Države, Europska unija, Kina, Indija itd. upravo tom aspektu, ne samo komercijalizacije istraživanja i razvoja u interesu vlastitog gospodarstva, povećanju konkurentnosti vlastitog gospodarstva, unapređenju kvalitete života u vlastitim državama, ali vrlo često i unapređenju vlastite nacionalne sigurnosti i o tome treba itekako voditi računa kad govorimo ne samo o kvaliteti, onda želim posebno naglasiti, jedna važna komponenta je funkcionalnost, primjenjivost i prioriteti koje država kao što je Republika Hrvatska u tranzicijskim godinama nameće. Kad govorim o kvaliteti, onda govorim o čitavom nizu različitih administrativnih mjera kako kvalitetu unaprjeđivati. Ali ono što je bitno što bih želio ovom prilikom naglasiti, kvaliteta je i mora biti stanje duha onih koji sudjeluju u procesu visokoškolskog obrazovanja, znanosti i istraživanja. Bez tog opredjeljenja pojedinaca nema mogućnosti da bilo kakav administrativni mehanizam osigura potrebnu i željenu kvalitetu i toga moramo biti svjesni. Moramo biti svjesni itekako i činjenice da mnogi ljudi iz različitih razloga te titule koje se možda čine tako atraktivne, možda tako važne, vrlo često poneki puta, ne samo na razini pojedinca, nego i na razini institucija drže kao itekako važnim prioritetom. I nisam bez razloga rekao više puta u onoj masi otvaranja različitih škola, učilišta u različitim mjestima, Dugom Selu, Virovitici, Dugopolju, Kumrovcu itd. ostaje pitanje smisla, ostaje pitanje cilja, ostane pitanje opravdanja. Dobro je naučiti, ali u svakom slučaju ako se za sve to troše ograničena državna sredstva, onda je pitanje da li su se ograničenim državnim ili osobnim sredstvima ostvarili maksimalni, ne samo osobni, nego i širi društveni interes i efekt. Kriteriji o kojima se govori, bez obzira da li se radi na institucionalnom ili bilo kojem drugom pogledu mogu se na različite načine mjeriti i interpretirati. Ono što bih želio u svakom slučaju ovdje naglasiti, kvaliteta u znanosti, to nam je svima dobro poznato, posebno onima koji u tome sudjeluju, koji su se time bavili ili koji se tima danas bave započinje osiguranjem kvalitete doktorata. Osiguranje kvalitete doktorata je prvi korak u kojem se definiraju, prepoznaju i uvažavaju standardi. Ako na tom prvom ključnom i najvažnijem koraku se izgubi osjećaj o tome što je kvaliteta, a što nije kvaliteta, onda nažalost poslije čitav evolucijski ciklus ne daje potrebnu razinu kvalitete tijekom života pojedinca, profesora, doktora, nije važno, pa i institucija u kojima oni djeluju. I sjećam se jako dobro, ne bez razloga nekad davnih razgovora sa kolegama, ne želim njihova imena govoriti, ali rekao bih ipak istaknutim hrvatskim znanstvenicima iz različitih područja fizike, matematike itd. koji su nama mlađima govorili nema doktorata ako nema prije doktorata CC rada. Ako nema prije toga odgovarajućeg kvalitetnog, možda i vrhunskog znanstvenog rada koji prolazi odgovarajuće razine recenzija. Koliko naših doktorata zaista prije završetka ili prije obrane doktorata zadovoljava te uvjete da su oni recenzirani, objavljeni i da na taj način imaju osiguranu potrebnu razinu kvalitete? To mislim da je dosta važno i tome treba pokloniti pažnju. Koliki je broj CC radova na našim fakultetima, od fakulteta do fakulteta? Kakva je znanstvena konkurentnost i kakav je znanstveni potencijal tih naših fakulteta nije nevažno jer ti ljudi obrazuju, ti ljudi stvaraju nove generacije na kakvim standardima, ako se može dogoditi da njihovi osobni standardi nisu upitni i zaista ne zadovoljavaju one osnovne zahtjeve. To je prvi važan aspekt, prvi korak kako osigurati kvalitetu, ne samo kroz prijedloge zakona, nego kroz one uobičajene standardne akademske procedure razvoja i selekcije najboljih među nastavnicima. Drugi važan korak koji mislim da zaslužuje posebnu pažnju i želim nekoliko riječi o njemu reći, to je funkcionalnost, primjenjivost i važnost određenog istraživanja, razvoja određene obrazovne institucije za državu u kojoj se takvi procesi odvijaju. I u tom smislu itekako je važno, rekao sam zbog činjenice da imamo na raspoloženju vrlo ograničena financijska sredstva da se ta sredstva koriste na najučinkovitiji mogući način. I sad postavlja se možda i dilema i ja bih rekao i pitanje koje možda zaslužuje ozbiljnu raspravu. Ono što je znanost, pitanje kod nas je u kojoj mjeri je primjenjivo, posebno u gospodarstvu? Ono što je primjenjivo pitanje je u kojoj je mjeri vrhunski znanstveni rad? Naći dobar balans između jednog i drugog opravdanog zahtjeva, ja bih rekao pravi je izazov i zadaća za ministarstvo, ne samo znanosti, nego ja bih rekao za čitavo društvo. Ta korisnost i ta kvaliteta na čemu treba istovremeno inzistirati, ja bih rekao jedan je od najvažnijih prioriteta. CC radovi su svakako važni. Ako se možda prisjetim svog doktorata iza kojeg su slijedili CC radovi, onda bih rekao i sljedeće. Možda su to CC radovi po nekakvoj hijerarhiji najvažniji. Ali se postavlja pitanje koliko su oni funkcionalni? Koliko su oni primjenjivi? Da li su oni zaista možda i najbolji i najvažniji doprinos pojedinca instituciji itd.? I reći ću na osobnom primjeru, siguran sam da nije bilo tako, da je bilo itekako dobrih radova koji možda iz različitih razloga su objavljeni u nekim drugim časopisima, ali su mogli imati i veću primjenjivost i veći značaj. U svakom slučaju, to su pitanja koja zahtijevaju širu pažnju i ja bih rekao konstantniji napor i rasprave, ne samo tijekom usvajanja ovog prijedloga zakona, nego to mora biti itekako važna karakteristika naše sveukupne državne politike i opredjeljenja. Danas 2. travnja, s obzirom na činjenicu da je Hrvatska 1. travnja, tj. jučer postala punopravna članica NATO-a onda nije suvišno napomenuti da tom važnom pitanju istraživanja, razvoja i novih tehnologija i NATO kroz svoje institucije poklanja posebnu pažnju. Spomenut ću samo jedan važan odbor NATO-a Odbor za znanost. NATO-va Parlamentarna skupština ima Odbor za znanost i tehnologije. NATO financira čitav niz važnih znanstvenih projekata i itekako i hrvatski znanstvenici financirani su bili do sada od NATO-ovog znanstvenog odbora. I mogu reći osobno, bilo mi je zadovoljstvo kad smo pred nekoliko godina prošli recenzije i kad je NATO financirao izdavanje nekoliko zbornika radova. Prema tome, i ta činjenica da je Republika Hrvatska danas država članica NATO saveza omogućuje da kroz te institucionalne mehanizme NATO-a možemo jačati ne samo našu znanost i obrazovanje nego ja bih rekao i mnoge druge gospodarske i tehnološke aspekte koji su važni za hrvatsko gospodarstvo. U svakom slučaju, iz svih tih razloga zbog činjenice da unapređenje i osiguranje kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju zaslužuje našu punu potporu i pažnju klub HDZ-a podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ispravljam navod kolege Ćosića kojem je on Agenciji pridodao … [[Govornik se ne razumije zbog buke.]] koje su zapravo u području djelovanja Nacionalnog vijeća za znanost. Jer primjerice, određivanja parametara putanje planeta Pegazus može biti izuzetno zanimljiv i dobar znanstveni projekt koji na spoznajnoj razini daje izuzetno mnogo podataka o širenju svemira, o toplinskoj svrti svemira primjenjiva na egzistencijalna pitanja tko smo, odakle dolazimo i kamo idemo. Ali nažalost, to nije meritum ove agencije nego vrednovanja kvalitete znanstvenih projekata.
Povreda poslovnika uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
… [[Govornik je naknadno uključen, ne čuje se.]] da poslovnik nas obvezuje na određenu vrstu ponašanja. Ako je nešto replika, ako je nešto komentar onda nije ispravak netočnog navoda. Prema tome, molim vas da se to uvažava.
Nije bila povreda poslovnika. Zastupnik je najavio ispravak netočnog navoda i ispravio je određeni netočni navod a iza toga je dao komentar. Prema tome, nije bilo povrede poslovnika. Ali zato mi idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Nevio Šetić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajnici, ravnateljice Uprave u Ministarstvu obrazovanja i športa, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Dopustite nekoliko razmišljanja o Konačnom prijedlogu zakona o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Ovaj zakon usklađuje s europskim standardima naše visoko obrazovanje i znanost. Isto tako, jasno postavlja odnos između strateških tijela kao što je Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje i Nacionalno vijeće za znanost i s druge strane Agencije za znanost i visoko obrazovanje koja je operativno tijelo. Ali ono što je važno reći, ovaj zakon traži od nas puno toga što treba osvijestiti to ću i pokazati. Ovdje u članku 2. imate desetak i više termina koje treba razumjeti o čemu je riječ jer ipak treba znati da mi živimo u onom dijelu Europe koji je Fernand Broudel još tamo sedamdesetih godina 20. stoljeća rekao kako je Europska sva kršćanska ali ima svoje tri grane protestantsku, katoličku i pravoslavnu i upravo u onom dijelu te kršćanske Europe tamo gdje pravoslavni i kršćanski svijet se preklapaju, osvješćivanje ovakvih dijela ide malo teže a mi znamo i zbog čega, socijalističkog i drugog nasljeđa koje smo imali tako da bez ovog osvješćivanja teško je uloviti korak sa Zapadnom Europom u razumijevanju i visokog obrazovanja i znanosti i primjene ove kakvoće vrsnosti. Ja mislim da je to jako važno reći jer sad ću i pročitati. Treba utvrditi kvaliteta u znanosti i visokom obrazovanju što je to. Unutarnji sustav o osiguranju i unapređenje kvalitete, vanjski sustav o osiguranju i unapređenje kvalitete, inicijalna kreditacija, rekreditacija, tematsko vrednovanje, vanjska i neovisna periodična prosudba unutarnjeg sustava osiguranja kvalitete, akreditacijska preporuka, dopusnica, potvrda o ispunjavanju uvjeta za obavljanje djelatnosti, dijela djelatnosti, certifikat vanjske neovisne periodične prosudbe unutarnjeg sustava osiguranja kvalitete predmeta, vrednovanja i potvrda o stupnju razvijenosti i učinkovitosti itd. Namjerno sam ovo pročitao zbog naše javnosti jer moramo znati s čime se sve susrećemo, a gospođe i gospodo mi smo … [[Govornik se ne razumije.]] zapadno-europske civilizacije koji sve što čini to i mjeri. Nije samo u ovom segmentu. To činimo u cijeloj vertikali obrazovanja, a kad to činimo moramo biti svjesni da i ovaj zakon ne može baš sve riješiti, treba i praksa tog zakona da vidimo kako će se primjenjivati. Zato sam sudjelovao i u raspravi u Odboru za znanost, obrazovanje i šport gdje je donesena poboljšica čak devet amandmana, deset koji na fin način poboljšavaju ovaj zakonski prijedlog. I drago mi je, ono što mi je posebno drago što je jednoglasno donesena odluka da se ide dalje sa ovim zakonom i što je odbor bio jedinstven, što smo se svi složili i pomogli da se poboljša ovaj zakonski prijedlog upravo čini mi se osjećajući, zastupnice i zastupnici su osjećali i osjećaju koliko je to kompleksna materija i koliko je važno i razumjeti i koliko je važno to uspostaviti. Jer nije nam isto kakvo nam je stanje u znanosti i visokom obrazovanju i kakve je kakvoće vrsnost onoga što činimo, tim više što danas moramo biti svjesni da Republika Hrvatska intenzivno podiže i broj znanstvenika i instituta i broj visokih učilišta i programa na kojima se školuje. Isto tako, gospođe i gospodo ono što bih htio još reći i pohvaliti za ovaj zakon, čini mi se da je to veliki korak naprijed za našu znanost i obrazovanje, ovo što ministarstvo čini da je ovo ipak usklađivanje s Bolonjskom deklaracijom koja je vrlo slojevita i ima više svojih etapa a ovo je ipak jedna od točaka Bolonjske deklaracije osiguranju kvalitete. I zato zakon čini mi se to kvalitetno čini jer sukladno važećem Zakonu o znanosti, znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju izvršeno je usklađivanje studijskih programa i provedbe studija s načelima sadržaja Bolonjske deklaracije čime je Republika Hrvatska učinila prvi korak prema integraciji u europski prostor visokog obrazovanja. Ovo bi bio još dodatni korak koji poboljšava. No u navedenom Zakonu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju nisu definirane sve obveze koje je Republika Hrvatska preuzela potpisivanjem Bolonjske deklaracije posebno one koje se odnose na aspekt osiguravanja i unapređivanja kvalitete što između ostalog uključuje primjenu europskih standarda i smjernica za osiguranje kvalitete u europskom prostoru visokog obrazovanja, strateškog dokumenta usvojenog na Ministarskoj konferenciji u Bergenu 2005. godine. to je bilo nedavno. Dakle, treba sve te dokumente prevesti, usvojiti, osvijestiti i staviti ih na pravo mjesto što mislim da činimo i što je recentno. I to je za svaku pohvalu. I čini mi se da u daljnjem radu na toj integraciji, na primjeni Bolonjske deklaracije do kraja upravo aspekt vanjskog i unutarnje osiguravanja i unaprjeđenja kvalitete u visokom obrazovanju i znanosti, dolazi u središte pozornosti. Do sada ustrojeni sustavi ima dosta prostora ili nisu dovoljno mogli učiniti na primjeni europskog standarda i smjernica za osiguravanje kvalitete u europskom prostoru i u visokom obrazovanju. Vidite ono što mi svi znamo koji se bavimo znanstveno istraživačkim radom, da znanost pati od parcijalnosti, ali ovako široko ulaženje i davanje mogućnosti da vidimo to što radimo i povezivanje znanstvenih područja i polja dobivamo cjelinu, dobivamo ono što je tako nužno, što je kolega ranije govorio oko kakvoće onog rada koji će moći pokretni proizvodnju ili u društvenim odnosima, dakle ono što može iznjedriti se na našim sveučilištima i našim institutima. To je jako važno. Upravo ta cjelina koja je moguća i biti provjerljiva i vidjeti koliko možemo upotrijebiti za stvaranje života i biti subjekt života ovdje u Hrvatskoj. Držim da Republika Hrvatska kako bi mogla sudjelovati u navedenoj integraciji dakle kroz Bolonjski proces, mora zakonom definirati procese, te uloge svih sudionika u sustavu osiguranja i unaprjeđenja kvalitete. Ponajprije Nacionalnog vijeća za znanost i Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje, koje je kao što smo i što znamo jesu strateške komponente ovoga projekta i Agencije za znanost i visoko obrazovanje, definirati koja je operativni dio toga projekta, jer definirati postupke kojim se osigurava unapređuje kvaliteta u znanosti i visokom obrazovanju što se predlaže ovim zakonskim prijedlogom. Gospođe i gospodo, usklađivanjem nacionalnog sustava vanjskoga osiguravanja i unapređenja kvalitete s usvojenim standardima i smjernicama za osiguravanje kvalitete u europskom prostoru visokog obrazovanja, očekuje se usporedivost kvalitete, kvalifikacijska stečenost u Republici Hrvatskoj s kvalifikacijama stečenim u drugim zemljama unutar europskog prostora visokog obrazovanja. I to je onaj ključni momenat gdje mi možemo pokazati koliko doista u visokom obrazovanju i znanosti doprinosimo i sebi i drugima. Povećanje obilnosti studenata i nastavnog osoblja, učlanjenje Agencije za znanost i visoko obrazovanje u Europsko udruženje za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju, zatim i Europski registar za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju, kao i prepoznatljivo pozicioniranje Hrvatskih visokih učilišta i znanstvenih organizacija na međunarodnoj razini, a sve u svrhu stvaranja međunarodno prepoznatljivog i vrednovanju sustava visokog obrazovanja i uključivanja u jedinstveni europsko visoko obrazovani prostor. Mi smo doista stvorili mogućnost da Hrvatska ima prostor izvrsnosti gdje bi drugi studenti mogli studirati. To nam nitko onemogućava ako možemo ponuditi takve sadržaje. I čini mi se s obzirom da je život uvijek išao iz Sredozemlja iz Mediterana prema kopnu da će se taj proces ponoviti, zato jer i ova mala jadranska sveučilišta od Pule do Dubrovnika su garancija toga i te komunikacije. I milim da stvaranje ove pravne okvirne mogućnosti da omogućava i to područje. Ne mogu nego podržati ovaj zakon i čestitam svima koji su na tome radili i doprinijeli. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani državni tajnici sa suradnicama, štovane kolegice i kolege zastupnici. Dakle, pred nama je konačni prijedlog jednog izuzetno važnog zakona koji će naš znanstveno obrazovni sustav daljnje unaprijediti prema sustavima zapadno europskih razvijenih demokracija. Međutim, činjenica jest što se tiče rječnika i kategorija koje se obrađuju u ovom zakonu, zakon dopušta određene dvojbe. Naime, osiguravanje kvalitete ili Insurance to se zaista kod nas u infrastrukturi kvalitete udomaćilo kao osiguravanje kvalitete iako se zapravo radi o jednom širem kontekstu koji predstavlja zapravo i jamstvo, odnosno garanciju kvalitete. I stoga ovakve agencije koje se između ostaloga bave akreditacijom bilo da se radi primjerice o Hrvatskoj akreditacijskoj agenciji koja akreditira određene laboratorije, ispitne mjeriteljske, da su kompetentni provoditi određena umjeravanja ili ispitivanja, bilo da se radi o ovoj agenciji koja osigurava ili jamči kvalitetu, odnosno i jamči kvalitetu obrazovanim i znanstvenim institucijama, bi dakle trebalo i u kontekstu zakona više pažnje posvetiti i tom aspektu jamčenja kvalitete. Kvaliteta je kao takva subjektivna kategorija i zapravo predstavlja stupanj zadovoljavanja očekivanja korisnika. Da su određene njihova očekivanja ispunjena. I stoga valja se zapitati, tko su krajnji korisnici ovog zakona? Očito jest da su to sveučilišta i instituti, znanstveni i javni instituti koji moraju osigurati znatno, zacrtane kriterije za njihovu kvalitetu. Ali činjenica jest opet da stjecajem okolnosti ta kvaliteta ne može i neće nikada biti jednaka za sva naša sveučilišta. Putem osiguravanja kvalitete znanstveno obrazovnih instituta studentima se treba osigurati mjerodavnost njihovog studija i uspješnost na tržištu rada. jednog dana kada oni završe studij. I putem te vertikale dolazimo da krajnjeg korisnika, a to je društvena zajednica koja putem ovoga zakona treba dobiti moć vrsno obrazovanih resursa na tržištu rada kako bi cijelo društvo bržim korakom krenulo ka društvu znanja. I stoga ova agencija putem ovoga zakona bi trebala sama zadovoljiti određene kriterije. I sada ja također upotrjebljavam kondicionale kojima zapravo ovaj zakon vrvi posebice u ocjeni stanja zbog čega se on donosi. Pa kaže, usklađivanje nacionalnog sustava vanjskog osiguravanja i unaprjeđivanja kvalitete sa usvojenim standardima i smjernicama za osiguravanje kvalitete u europskom prostoru visokog obrazovanja očekuje se usporedivost kvalitete kvalifikacija stečenih u Republici Hrvatskoj sa kvalifikacijama stečenim u drugim zemljama. Zašto se očekuje? Zašto ne bi stipulirali, uvjetovali? Osigurava se ili daje se, postiže se usporedivost. Nadalje, Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje i Nacionalno vijeće za znanost trebali bi biti strateška tijela. Pa oni i jesu strateška tijela zašto se to jasno ne kaže u zakonu. Zašto se Vlada, zašto se mi u Saboru već unaprijed kao da se strašimo nečega pa unaprijed peremo od nečega ruke. Također, sukladno europskim standardima i smjernicama za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju, agencije za osiguravanje kvalitete trebale bi svakih pet godina i same proći postupak vanjskog vrednovanja. Zašto se u zakonu ne kaže, mora proći svakih 5 godina postupak vanjskog vrednovanja. Pa svi mi koji smo znanstvenici i sjedimo ovdje u Saboru znamo da svi znanstvenici moraju i profesori svaki pet godina proći vanjsko vrednovanje inače ne zadržavamo naše radno mjesto u institutima i fakultetima. I u zakonu se ne kaže da znanstvenici ili profesori bi trebali svakih pet godina proći vrednovanje, nego moraju svakih pet godina proći vrednovanje. I slijedom toga ja sam dao amandman upravo zato da se osigura vjerodostojnost ove agencije koja provodi vanjsko vrednovanje i putem toga akreditaciju, dakle, licenciranje i osiguravanje i jamstvo kvalitete visokoškolskim ustanovama i institutima. I sama agencija bi silom zakona trebala proći određeno vrednovanje pa sam dao amandman da se u stavku 1. članka 3. dodaje točka koja glasi: "Agencija za znanost i visoko obrazovanje obavezna je u roku od 2 godine od donošenja ovoga zakona zadovoljiti uvjete za punopravno članstvo u Europskom udruženju za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju, odnosno ENKA i Europskom registru za osiguravanje kvaliteta u visokom obrazovanju, odnosno ekvaru. Dakle, to nije ništa novo ili ništa strano u ovom zakonu jer zakon je pisan u tom duhu, ali bi sam taj izričaj dao jednu ozbiljnost i Vladi i Saboru a i ozbiljnost prema našim vanjskim partnerima da zaista ovim zakonima mislimo ozbiljno a ne samo da ih donosimo zato što ih moramo i zato što je to zapravo proces usklađivanja sa zahtjevima Europske zajednice. Na taj način se i studentima olakšava da prepoznaju mjerodavnost pojedinih sveučilišta odnosno fakultete i da na osnovu vrednovanja i mišljenja agencije i izdanih akreditacija prepoznaju one studije i programe kojim jamče sutra veću mjerodavnost na tržištu rada posljedično i lakše zapošljavanje i na koncu da se ovom društvu u cjelini jamči bolji i napredak prema društvu znanja. I stoga apeliram na državne tajnike da razmisle o ovom amandmanu koji je stvarno dobronamjeran i u skladu je sa praksom u međunarodnom okruženju kojima i mi težimo.
Zahvaljujem. I imamo još jednog za raspravu. Uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajnici sa suradnicama, cijenjeni kolegice i kolege, ovaj Prijedlog zakona o osiguravanju kvalitete u znanost i visoko obrazovanju me doista raduje i podržavam njegovo donošenje. Jer osiguravanje kvalitete je bitno i nužno za svaku društvenu djelatnost za svaku društvenu aktivnost, za svaku organizaciju, za svaku instituciju a posebno je važno u znanost i visokom obrazovanju jer znanost i visoko obrazovanje odnosno razina znanosti i visokog obrazovanja izravno utječu na društvo, društveni napredak i društvene odnose. Poznato je da su tri čimbenika najvažnija za napredak društva, tehnologija, kapital i rad, odnosno čovjek sa svojim znanjem i sposobnostima. Iz dana u dan čovjeku treba sve više znanja, zato je i njegova produktivnost izravno ovisi o znanju a kažu neki da je upravo proporcionalna učinkovitost svakog pojedinca stupnju njegova znanja. Znanje je glavni instrument konkurentnosti i pojedinca i kompanija i društva u cjelini. Moć znanja je nemjerljiva, što potvrđuje da svakoj tehnološkoj revoluciji prethodi revolucija znanja od pojave Guthenbergova tiskarskog stroja i prvoga vala revolucije znanja. Pa nakon toga 500 godina pojavom radija i televizije i onda u suvremeno vrijeme pojavom milijunskih internetskih odredišta. I u očekivanju novog vala revolucije znanja svjedočimo određenom nedostatku, odnosno jednoj nedovoljnoj usklađenosti i znanosti visokog obrazovanja i društvenih potreba. Ta neusklađenost posebno se odnosi na ekonomsku znanost. Ekonomska znanost i visoko obrazovanje doista je u blagom raskoraku sa gospodarskim potrebama. Posljedice ekonomske struke odnosno da se nešto u ekonomiju uvuklo negativno ne treba znanstveno ni dokazivati ni potvrđivati. Posljedice ekonomske struke su diljem svijeta. Gospodarstvo je u recesiji, gospodarstvo je u ogromnim financijskim problemima, a koliko je važno to najbolje znači jest o stupnju razvoja gospodarstva ovisi i stupanj razvoja svakog drugog društvenog dijela i segmenta. Evo najnovije istraživanje pokazuje, što doista nije na ponos ekonomskoj struci, da smo u Sjedinjenim Američkim Državama od 15 tisuća ekonomista samo desetorica su predviđala ovu ekonomsku krizu. Uzroci ovomu su višestruki, ali svakako dio tereta pripada i znanosti i visokom obrazovanju. U posljednje vrijeme sve više dolazi do pojave popularnih ekonomista i popularne ekonomske literature. Sve je manje stručne i znanstvene literature, a kad čovjek uđe u knjižaru na policama preplavi nova ekonomska literatura naslova "Kako postati bogat", "Kako zaraditi prvi milijun", "Strategija tihog oceana", "Čuvajte se golaća koji će vam prodavati svoje košulje", "Misli bogato i postani bogat", "Kako prodati Eskimima led", to doista ekonomsku struku vodi u stranputicu. A nekada, prije 30-tak godina onaj tko je pročitao "Vanjsko-trgovinsko poslovanje" od profesorice Petrović i položio samo taj, znao je sve o vanjskoj trgovini. Onaj tko je položio Ekonomsku analizu poslovanja znao je sve o pokazateljima ekonomske uspješnosti. Danas ekonomsko znanje, kao i svako drugo znanje, treba sadržavati kao što jedan grčki filozof kaže, ne samo puko poznavanje već poznatih činjenica, već i određene sustave vrijednosti i to je nešto što je ekonomiji najpotrebnije, jer znanje i sustavi vrijednosti utječu na sve naše misli i na sva naša djela. A sustavi vrijednosti utječu kako ćemo znanje upotrijebiti u odnosu na posao, u odnosu na tehnologiju, kako ćemo znanje upotrijebiti u odnosu na okružje, kako ćemo znanje upotrijebiti u odnosu na ljude. Jer znanje i sustavi vrijednosti doista dovode do nesklada ili do sklada. Oni razaraju ili stvaraju, o od znanosti i visokog obrazovanja utječe hoće li biti predznak pozitivan ili negativan. Iako znanje i sustavi vrijednosti su podložni vrlo sporim promjenama, upravo je znanost i visoko obrazovanje taj koji može ubrzati taj proces, proces promjena. Ja zato vjerujem da će i ovaj zakon pridonijeti tom. Vjerujem da će Agencija za znanost i visoko obrazovanje pridonijeti ubrzanju tog procesa. A isto tako nadam se i vjerujem da će ovaj zakon pridonijeti da u Hrvatskoj bude ubuduće sve manje ekonomista koji znaju cijenu svemu, a vrijednost ničemu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja završno uzeti riječ? Da. Uvaženi Radovan Fuchs, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i šport. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. U prvom redu dozvolite mi da se zahvalim vama, ali i svima koji su sudjelovali na pisanju ovog zakona. On je zaista jedan od ključnih zakona koji nam je potreban za uređivanje visokoškolskog sustava, ali jednako tako i sustava znanosti i tehnologije u Republici Hrvatskoj. Jest da je on svojevrsni card blanche za druge zakone koje treba dovesti. I hvala jednako tako i klubu SDP-a koji je konstruktivno diskutirao i dao podršku ovom zakonskom rješenju i zbilja zakoni koji će donijeti i novo svjetlo u određena zakonska rješenja ovog zakona su u tijeku i u pripremi. Neki su de facto već u fazi da će vrlo, vrlo brzo biti proslijeđeni ovom časnom Saboru na diskusiju i usvajanje. To su u prvom redu Zakon o sveučilištima, Zakon o znanstveno-istraživačkoj djelatnosti i Zakon o visokom školstvu. Prema tome, kada budemo imali čitavu tu lepezu vidjet ćemo koliko bitan je bio upravo ovaj Zakon o osiguravanju kvalitete znanosti i visokog školstva koji agenciju postavlja u onu poziciju koja ona ima i u svim ostalim dijelovima svijeta. Ona profesionalizira kontrolu kvalitete, ona će imati bitnu ulogu u razvoju i znanosti, ali poglavito visokoškolskog sustava Republike Hrvatske. Konačno, mi moramo težiti cijelo vrijeme tome da imamo vrhunske stručnjake, vrhunski obrazovane ljudi i da non-stop provjeravamo na koji način se oni školuju. Jer i ova kriza koja je globalna, koja zahvaća svijet, a trese i nas i najbolnije nas pogađa u ovim osjetljivim trenucima, nije elementarna nepogoda, nije nekakva poplava, potres ili nekakva saobraćajna nesreća. Nju je uzrokovao čovjek i to ne bilo koji. To nisu nekakvi neškolovani pojedinci. Ovu krizu prouzročili su vrhunski školovani stručnjaci, financijski magnati i ljudi koji su završili najviše elitne škole i obrazovanja. Da se to ne bi ponovilo, moramo paziti upravo i voditi računa o tome koje i kakve stručnjake proizvodimo. Hvala vam svima još jedanput za ovu podršku.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o osiguravanju kvalitete znanosti i visokom obrazovanju. Bilo je drugo čitanje, P.Z.E. broj 277. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregleda amandmana dostavljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Gospodin Radovan Fuchs, državni tajnik. Izvolite. Zastupnik profesor doktor Gvozden Srećko Flego i gospođa Marija Lugarić na članak 1.
Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. Vlada ne može prihvatiti ovaj amandman. Jer prijedlog da se riječ "inicijalna akreditacija" zamjeni sa riječi: "prvo vanjsko vrednovanje kvalitete", te riječ: "reakreditacija" sa riječima: "ponovno vanjsko vrednovanje kvalitete", nije prihvatljiv jer ti pojmovi nemaju isto značenje. Naime, vanjsko vrednovanje kvalitete je širi pojam od pojma akreditacija, te uključuje različite vrste istraživanja kvalitete u visokom obrazovanju, a jedan od njih je i postupak akreditacije. Temeljno obilježje postupka akreditacije kojega razlikuje od ostalih postupaka vanjskog vrednovanja je to što ishod postupka akreditacije formalna odluka sa da ili ne, dok je vanjsko vrednovanje bitno šire.
Hvala. Gospodin zastupnik Gvozden Srećko Flego. Izvolite.
Gospođe i gospodo. Mi smo predložili ovaj amandman upravo s razlogom što mislimo da je puno primjerenija formulacija šire, šireg značenja nego užeg i zato što smatramo da je termin akreditacija pogrešno ovdje primijenjen. Jer akreditacija u zapadnim zemljama znači nešto sasvim drugo, nego što se primjenjuje kod nas. I zato bih molio glasanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 2. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
Vlada prihvaća ovaj amandman.
Ovaj amandman postaje sastavni dio prijedloga. 3. amandman zastupnika gospodina Gvozdena Srećka Flega i Marije Lugarić.
Vlada ne može prihvatiti ovaj amandman, jer smo mišljenja da u tekstu zakona treba zadržati pojam akreditacijske preporuke, kao terminološki logičan slijed postupka akreditacije, te da akreditacijske preporuke treba biti definirano kao ona osnova za odluku ministra o konačnom ishodu postupka vrednovanja, jer je konačni ishod ovakve odluke upravni akt koji donosi ministar. I nadalje, prijedlog da se riječ: "inicijalna akreditacija" zamjeni sa riječi: "ponovno vanjsko vrednovanje kvalitetet2, te riječ: "reakreditacija" sa riječi: "ponovno vanjsko vrednovanje kvalitete" ne može se prihvatiti iz sličnog razloga, jer ti pojmovi nemaju isto značenje. Naime, vanjsko vrednovanje kvalitete je širi pojam od pojma akreditacije te uključuje različite vrste istraživanja, kvalitete u visokom obrazovanju a jedan od njih je i postupak akreditacije i temeljno obilježje ovakvog postupka je ponovno donošenje formalne odluke sa da ili ne.
Hvala gospodin zastupnik Gvozden Srećko Flego. Izvolite.
Bilo bi dobro a možda i optimalno kada ćemo prilikom donošenja odluka slušali argumente a ne mišljenje Vlade i mišljenje zastupnika. Riječ je zapravo o tome da vrednovanje provodi agencija kao stručno tijelo i samo stručno tijelo može odlučivati o ishodu vrednovanja kao stručnom postupku a ne Vlada. Vlada može, odnosno ministarstvo može odlučivati o primjeni ishoda postupka o kojoj odlučuje agencija. I stoga je bio ovaj amandman tako formuliran. U onim prethodnim točkama je bila zapravo konsenkvencija prihvaćanja ili neprihvaćanja termina akreditacije ili vanjskog vrednovanja. Molim glasovanje o amandmanu.
Hvala. Molim tko je za ovaj amandman na članak 2? Hvala nije dobio potrebnu većinu. Odbor, 4. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Na članak 2.
Ovaj amandman, na članak 2. amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 5. zastupnika gospodina Zdenka Franića na članak 3.
Gospodine predsjedniče ovaj amandman prihvaćamo ali u izmijenjenom obliku i to na način da navedeni članak bude pozicioniran kao stavak 2. članka 39. Zakona a da stavci 2. i 3. postanu stavci 3. i 4. članka 29. Zakona tako da članak sada glasi: "Agencija za znanost i visoko obrazovanje obavezna je u roku od četiri godine od donošenja ovoga zakona zadovoljiti uvjete za punopravno članstvo u Europskom udruženju za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju ENKA i Europskom registru za osiguravanje kvalitete u visokom obrazovanju.".
Gospodin Franić.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, zaista mi je drago da ste prihvatili intenciju ovoga amandmana i uvažavajući činjenicu da iz same ove međunarodne agencije ENKA i … [[Govornik se ne razumije.]] traže još svoji put. Uvažavam vašu intervenciju da se vrijeme akreditacije naše agencije produži sa dvije godine na četiri i povlačim svoj amandman u ovakvom svom izričaju.
Dakle, ovaj amandman prihvaćen u izmijenjenom obliku kako je državni tajnik to ovdje formulirao. Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga u ovoj formulaciji. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, 6. amandman na članak 4.
Gospodine predsjedniče ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 7. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 4.
Također se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 8. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 4.
I ovaj amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 9. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 4.
Prihvaćamo.
Ostaje sastavni dio prijedloga. 10. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 8.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 11. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 14.
I ovaj amandman odbora se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 12. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na čanak 19.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 13. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 20.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 14. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 20
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 15. amandman zastupnika Željka Jovanovića na članak 22.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti sa obrazloženjem što je Ustavom Republike Hrvatske zajamčena sloboda znanstvenog stvaralaštva i stoga je već u Zakonu o znanstvenoj djelatnosti, visokom obrazovanju bila predviđena ovakva odredba koja je sada, dosljedno se prenosi u ovaj konačni prijedlog zakona. Sukladno tome reakreditacija privatnih znanstvenih organizacija i drugih pravnih osoba predviđena je samo u slučajevima kada se organizacije financiraju iz državnog proračuna kao što je i incialna akreditacija za obavljanje znanstvene djelatnosti privatnih znanstvenih organizacija potrebno samo ukoliko se iste žele financirati iz državnog proračuna. Ako bi se prihvatio predloženi amandman on ne bi doprinosio ostvarenju znanstvene i tehnologijske politike Republike Hrvatske jer bi se time destimulirale i privatne znanstvene organizacije kao i druge pravne osobe koje se žele institucionalno baviti znanstvenom djelatnošću kao dijelom svoje ukupne aktivnosti i ako bi im se periodičkom reakreditacijom vrednovala ukupna njihova aktivnost dakle i oni prihodi i djelatnosti koju ostvaruju direktno na tržištu izvandržavnog proračuna to ne bi bilo dobro.
Hvala. Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Pa ovakvo rješenje što je obrazložio državni tajnik nije dobro jer to jednostavno znači da privatne znanstvene institucije mogu provoditi svoju djelatnost bez ikakve kvalitete, bez ikakvih parametara svojih djelatnosti stoga inzistiram da se glasuje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 16. amandman Odbora za obrazovanje znanost i kulturu, na članak 24.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 17. Odbora za zakonodavstvo na članak 27.
Ovaj amandman je konzumiran već u ranijem dijelu s obzirom da je navedena Uredba o izmjeni zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju produljivana je, produljivala je rok primjene odredbe koja propisuje novi način financiranja a koja je odredba stupila na snagu dana 1. srpnja 2004. godine broj Narodnih novina koji predlaže Odbor za zakonodavstvo nije potrebno dodavati jer je navedena uredba kao što sam malo prije rekao konzumirana. I njen sadržaj uvršten je u Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju objavljen u Narodnim novinama br. 105/04. a kojim je navedeni rok za početak financiranja još jedanput mijenjan, odnosno produljen.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se obrazloženje jer je u suštini konzumiran amandman.
Ovaj znači amandman je povučen? [[Upadica: Da.]] Hvala. 18. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 28.
Ovaj amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 19. Odbora za zakonodavstvo na članak 29.
I ovaj amandman se prihvaća.
I 20. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 30.
Gospodine predsjedniče ovaj amandman prihvaćamo, ali u izmijenjenom obliku i to na način da smo kod nabrajanja "Narodnih novina" se izbriše broj 198/03. s obzirom da je vezan uz amandman broj 17. koji nije bio prihvaćen.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Dobro, ovim obrazloženjem koje je iznio državni tajnik. Hvala lijepa. Prelazimo i dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o osiguranju kvalitete u znanosti, visokom obrazovanju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 123 glasa za i 2 suzdržana, ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 7. točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske, drugo čitanje, P.Z.E. br. 258 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj ćemo zakon raspravljat sukladno odredbama Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Izvješća ste primili na sjednici. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Dražen Vikić Topić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođo zastupnice, gospodo zastupnici. Evo, vrlo kratko. Naravno, zahvaljujem se diskusijama i konstruktivnim prijedlozima na svim odborima ovog uvaženog visokog tijela i zadnju diskusiju u Saboru čije smo naravno uveli u naše tekstove i naš prijedlog zakona. Ono što je ključno reći da je zaklada osnovana 2002. godine, da je počela funkcionirati 2004. godine i da je zapravo su se u protekle 4 godine stvorile pretpostavke da bi zaklada počela do kraja implementirati europske standarde, znači da se razdvoji institucionalno financiranje od projektnog financiranja. Drugim riječima da projekti prijeđu kao što je to slučaj u nezavisnu institucije, kao što je slučaj to recimo u Njemačkoj Deutsche Forschungsgemeinschaft ili u Švicarskoj njihova nacionalna zaklada i da ta nezavisna institucija sa svojim nezavisnim recenzentima vrši odabir projekata. Naravno, ministarstvo se i dalje brine da sustav funkcionira, tzv. hladni pogoni i znači za institucionalno financiranje instituta, sveučilišta, veleučilišta i sveg što čini taj sustav visokog obrazovanja i znanosti. Ono što bih rekao, taj prijedlog zakona je zapravo na putu najboljih uzora europske prakse i naravno on nije nužan bio, on je spomenut u pregovaračkom, u poglavlju 25, ali nije bilo nužno ga napraviti, nego to mi sami moramo urediti sustav da bi što lakše kada uđemo u europski prostor visokog obrazovanja i europski prostor znanosti i što lakše se mogli ući u kompeticiju sa cijelom Europom. Ono što bih još naglasio da smo i naravno i sve one nomotehničke izričajne … [[Govornik se ne razumije.]] uveli i u, to je bila sugestija na odboru. Uveli smo da se i zaklada financira i dodaje se u tom članku i dodatno iz državnog proračuna tako da bi se osim ostalih prihoda koje je do sada imala. Evo, to bi bilo ukratko. Najljepše se zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, uvaženi Petar Selem, predsjednik odbora. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je na svojoj 15. sjednici razmotrio je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visokom školstvu i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske i to ga je raspravio kao matično radno tijelo. Već niz godina dolazi pred ova Visoki dom izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj. Mi smo ta izvješća, kao što znate nakon rasprava redovito prihvaćali smatrajući da taj institut zaklade jedan čimbenik koji pozitivno djeluje na znanstveni rad u našoj republici, posebno onaj dio koji se odnosi na projekte. Ovaj zakon donosi jednu bitnu novu činjenicu, a to je da zapravo sa političke razine, tj. iz ministarstva prebacuje financiranje na zakladu. To je taj iskorak koji nam se čini vrlo bitan i koji jasno izaziva i niz, pa rekao bih čak i organizacijskih, a i bitnih pitanja. U obrazloženjima prigodom drugog čitanja predlagatelj je objasnio, temeljitije i bolje objasnio neke elemente i organizacijskog i financijskog aspekta ovog prebacivanja mnogo većih ingerencija na zakladu i posebno pitanje projekcije mogućih kretanja prihoda od imovine i ostalih prihoda zaklade u sljedećih nekoliko godina, što je bio izričiti zahtjev provedene rasprave. Što se tiče osnovne imovine, predlagatelj drži da nema legalnih smetnji njezinom umanjivanju. Kao mogući izvor prihoda dodaje se u normativni dio državni proračun, što je razumljivo s obzirom na to da se u preobrazbi zaklade računa do daljnjega na bitnu ulogu državnog proračuna. Tu moram reći da do sada zaklada je vrlo rijetko i apsolutno nedostatno ostvarivala one prihode koji su se očekivali i iz drugih izvora, tako da je očito za ta, u ovoj novoj projekciji, zaklada će sigurno računati na državni proračun. Jasno raspravi je iznesen i drugi niz pitanja, pa čak i pitanje da li je ovaj zakon suglasan, odnosno da li odgovara na pitanje na postulate koje postavlja Zakon o zakladama i fundacijama. Predlagatelj je ustvrdio da se predložena rješenja nalaze u okvirima tog zakona i pritom se pozivao na mišljenje Ministarstva financija od dana toga i toga i Središnjeg državnog ureda za upravu od 4. prosinca 2008. prema kojima nema primjedbi na prijedlog zakona koji im je kao instanca na koje nadziru zakonitost rada bio predložen. Dakle, sve u svemu, uz niz pitanja koja su još jasno, koja će se još u praksi provjeravati, a takvih ima, odbor je većinom glasova, 6 za i 3 suzdržana donio zaključak da se Hrvatskom saboru predloži da donese Zakon o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske uz jedan amandman koji zapravo proširuje krug osoba koje zbog sukoba interesa ne bi mogli biti članovi zaklade, odnosno tijela zaklade i to se dakle odnosi na rektore sveučilišta, dekane fakulteta i ravnatelje znanstvenih instituta. Kaže, uz taj amandman, odbor predlaže Hrvatskom saboru da ovaj zakon prihvati. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu i prvo su na redu klubovi. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine državni tajniče sa suradnicima, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske, moram reći odmah na početku, sjećam se prethodne rasprave da je dobro da smo donijeli u 2 čitanja zato jer vidimo ovdje da su donijeta čak dva nova članka, članak 7. i 8., tako da je dobro da se osvijesti ova materija ili nešto slično kao i u prethodnoj točci. Ipak, gospođe i gospodo temelj za donošenje Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske čini strateški okvir za razvoj 2006.-2013., zatim Akcijski plan za poticanje ulaganja u znanosti, istraživanje i znanstvena i tehnologijska politika Republike Hrvatske 2006.-2010. temeljena postavka spomenutih dokumenata koje je usvojila Vlada Republike Hrvatske razvoj je visoko kvalitetnog znanstvenog i visokoškolskog sektora koji će biti potpora gospodarskom, društvenom i humanom napretku svog okruženja i koji će svojim doprinosom biti okosnica razvoja društva temeljenog na znanju. U tom procesu jedna od ključnih uloga u razvoju znanstvenog sustava namijenjena je upravo Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske što ovdje upravo raspravljamo. Projekt jačanje Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske jedan je od ključnih ciljeva provedbe znanstvene i tehnologijske politike i jedan od ključnih iskoraka za jačanje Hrvatske kao zemlje utemeljene na znanju. Riječ je o modernizaciji sustava financiranja znanosti u Hrvatskoj koji ga vodi iz tranzicije po uzoru na zemlje koje imaju razvijenu znanost te jaku povezanost znanstvenih istraživanja s drugim društvenim čimbenicima posebno gospodarstvom. Osobito tu ističem kao što smo već i čuli, recimo Švicarska je vrlo prepoznatljiva zemlja, Njemačka, Austrija, Nizozemska i niz drugih zemalja. Bitna novost koja se predlaže ovim prijedlogom zakona jest razvoj financiranja vrsnih znanstvenih projekata iz državnog proračuna kroz nezavisnu i stručnu zakladu. Time se po prvi puta javno financiranje znanstvene djelatnosti povjerava neovisnoj instituciji koja se vodi isključivo kriterijima stručnosti, znanstvene izvrsnosti i rigoroznosti te nacionalnim prioritetima u istraživanju. Gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Jačanjem zaklade jasno se odvija institucionalno od projektnog financiranja znanosti i to je ta bitna novost. Odvojeni sustav institucionalnog i projektnog financiranja dovodi do pozitivne sprege u razvoju znanstvenog sustava, još vrsnijeg znanstvenog rada i znanstvenih institucija, prije svega sveučilišta i znanstvenih instituta. Takav sustav stimulira institucije da potiču ponajbolje znanstvenike kroz kompetitivno projektno financiranje utemeljeno na znanstvenoj izvrsnosti i odgovornosti te na taj način doprinose jačanju institucije. Treba reći kako je zaklada započela s financiranjem znanstvenih projekata ja bih rekao tek 2004. godine i otada stvorila pretpostavke za ugrađivanje europskih standarda u vrednovanju, praćenju, financiranju istraživačkih projekata i znanstvenika. Zaklada međutim sada treba preuzeti odgovornost za provođenje strateškog cilja, izgradnju cjelokupnog sustava, poticajnog projektnog financiranja znanstvene djelatnosti vezano za rezultate. I to je ono što čini poveznicu i za onom prije točkom koju smo imali o kvaliteti i ukupno znanstvenim i visokoškolskim radom. Takav sustav potiče osobnu odgovornost znanstvenika kroz ugovorne obveze, temelji se na stručnoj evaluaciji prijava prema kriteriju znanstvene rigoroznosti i izvrsnosti te potiče jačanje i pomlađivanje istraživačke populacije. Kao što je slučaj u većini europskih država s razvijenom kompetitivnom znanošću projektno financiranje znanosti provodi stručna i nezavisna ustanova kroz … [[Govornik se ne razumije.]] sustav s recenzentima koji su najbolji svjetski stručnjaci za određeno područje. Projekti je sustav financiranja kompetitivan jer većina prijedloga projekta bude odbijeno. To je isto jedna velika novost na našem području jer smo bili naučili da samo nešto nastavlja bez obzira na ovu kakvoću. I strogo razdvojen od institucionalnog financiranja. Sadašnji sustav u kojem se većina projekata financira prema Zakonu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju započeo je od 2002. godine. Iako postavljen na kvalitetnim osnovama jer je u sebi imao ugrađenu stručnu evaluaciju još uvijek nije dovoljno kompetitivan jer nije odvojen od institucionalnog financiranja. To je pokazala se jedna određena slabost. Ove izmjene zakona uz daljnje poticanje svih kvaliteta dosadašnjeg rada zaklade koji je bio financijski ograničen stvaraju temelj za restrukturiranje zaklade prema uzorima najbolje europske prakse. I to je ono važno što treba prepoznati jer se stvara novi model. Izmjene zakona i dalje inzistiraju na ustanovljenju njenih tijela i službi te donošenju odluka sasvim nezavisnom od tijela državne uprave ali uvode potpuno jasno sprečavanje sukoba interesa, članova tijela i službi iz zaklade, izuzeti su od prijavljivanja na projekte i dužni prijaviti svaki sukob interesa. Zakonom se oslobađa dio postojeće imovine zaklade oko 40 milijuna kuna koja će tijekom 2009. omogućiti prijelazno razdoblje s obzirom da većina postojećih projekata traje do kraja 2009. godine. Tek ove godine zaklada će u potpunosti razviti sustav potpora za individualne znanstvene projekte i lepezu potpora od projekata za mlade izvrsne znanstvenike do financiranja kolaborativnih mreža. U 2010. već dio financijskih sredstava državnog proračuna za znanstvene projekte usmjerit će se u programe zaklade koja će razvojem svojih stručnih službi u Osijeku, Rijeci, Splitu i Zagrebu u potpunosti preuzeti odgovornost za projekte financiranja. Tu se dešava i svatko tko pozna ovu materiju zna da oko 100 milijuna kuna koliko je bilo na pologu zaklade sve države u tranziciji vrlo teško mogu imati angažirani takav novac a da nije operativno upotrijebljen jer mi nismo dio one Europe koja je imala hijerarhijsko društvo već imamo neka druga iskustva. I čini mi se da je ovo dobro da se taj novac upotrijebi a da je otvoren proces da iz državnog proračuna se može financirati. Zašto? Zato jer smo dobili novi sustav a financije onako trošimo ono što stvaramo. I to mi se čini da treba prevladavati ovu situaciju koja je izazivala polemike itd. Gospođe i gospodo, istodobno će ministarstvo jačati institucionalno financiranje znanstvenih ustanova kroz posebna sredstva namijenjena sveučilištima, javnim institutima isključivo za znanstvena istraživanja tzv. Lamsam za istraživanja. Prijedlog zakona omogućit će dodatna ulaganja od oko 40 milijuna kuna u hrvatske znanstvene projekte već tijekom 2009. godine. U 2010. godini planira se prenijeti na zakladu veći dio predviđenih proračunskih sredstava za znanstvene projekte. Manji dio predviđenih sredstava uložit će se kroz dodatne namjensko institucionalno financiranje istraživanja kroz model Lamsam za znanstvena istraživanja gdje će se institucije interno ali uz vanjsko vrednovanje uspješnosti raspoređivati sredstva u skladu sa svojom znanstvenom strategijom i politikom. Sredstva za institucionalno financirat će sukladno raspoloživim proračunskim sredstvima ministarstva nadležnog za znanost. Takvom dinamikom nastavit će se prenosit proračunska sredstva na zakladu i u budućnosti čime bi se ostvarila daljnji rast osnovne imovine zaklada i uvjeti za godišnji prijenos sve većeg dijela proračunskih sredstava za znanstvene projekte u zakladu. Upravo ovaj zakon omogućava taj proces. Držim kako će nakon uspješnog pozicioniranja zaklade u sustavu financiranja znanosti, projektno financiranje kroz zakladu iznositi između 15 i 20% ukupnih proračunskih sredstava za znanost koje u 2009. godini kao što znamo iznose 1 milijardu kuna, a prema optimističnom scenariju bi u 2012. godini iznosilo oko 2 milijarde kuna sukladno vladinom akcijskom planu za poticanje ulaganja u znanost i istraživanje, a od toga bi bilo projektnog oko 15 do 20%. Provedba projekta jačanja zaklade kroz uspostavu nezavisnog i kompetivnog sustava financiranja znanstvene djelatnosti, predstavljat će još jedan važan korak ka izlasku hrvatske znanosti iz tranzicije, prema modernom znanstvenom sustavu koje vrednuje i cijeni svoje vrhunske talente i najbolje znanstvenike, te služi kao razvoj gospodarstva tako i cjelokupnog društva. I prema kraju želim reći sljedeće, donošenjem ovog zakona ispunit će se obveze iz pregovaračkog stajališta Republike Hrvatske, za poglavlje – 25. Znanost i istraživanje i Nacionalnog programa za pridruživanje Europskoj uniji, potreba jačanja nacionalnog istraživačkog sustava i unapređivanje sustava vrednovanja znanstvenih projekata, znanstvenika i znanstvenih organizacija, preporuke zajedničkog stajališta država članica EU u poglavlju 25., te izvješće Europske komisije o napretku Republike Hrvatske, poboljšanja sustava dodjele državnih sredstava, kako bi se osigurala izvrsnost. I sami vidite kolika je to kompleksna materija koju treba objediniti. I to doista je vrlo složen posao. I sasvim na kraju konkretno, u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice želim istaknuti kako ovim zakonom, jasno se definira uloga zaklade kao središnja institucija za financijsku potporu znanstvenih programa i projekata, te se ukida obveza Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa da u prethodno mišljenje Nacionalnog vijeća za znanost raspisuje natječajem za financiranje znanstvenih projekata. Drugo, propisuje da se sjedište zaklade u Zagrebu, a propisuje se ustrojavanje ureda u Splitu, Rijeci i Osijeku čije ustrojstvo i djelokrug čim će se urediti općim aktom zaklade radi učinkovitog obavljanja poslova iz djelokruga zaklade. Treće, osiguravaju se uvjeti za stalni priljev sredstava zaklade iz državnog proračuna kroz ukidanje obveze registriranja 50% sredstava kao osnovna imovine i omogućuje se priliv većeg dijela proračunskih sredstava predviđenih za financiranje znanstvenih projekata i programa. I četvrto, propisuje se sprečavanja sukoba interesa u svoj cjelini da sada ne ponavljam. To su sve gospođe i gospodo razlozi zašto klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona i glasovat će za.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDP-a, uvaženi zastupnik Govozden Flego.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici i predstavniče Vlade. Klub SDP-a pozdravlja i podržava transformaciju zaklade koja se predviđa ovim zakonom, jer je zaklada zamišljena kao udruga znanstvenika koja dobiva novac uglavnom iz državnog proračuna s obavezom da ga optimalno podijeli. Prvenstveno izvrsnima među sobom, ali jednako tako i najboljim znanstveno istraživačkim projektima. S obzirom na ulogu znanosti u održavanju i unapređivanju svakodnevnog života, konkurentnosti, dobrobiti, gospodarstvu i tome slično. Ne trebam spominjati da je strategijska uloga zaklade u tome da podržava upravo najbolje, jer se od najboljih očekuje najveći doprinos u razvoju društva u djelovanju na neposrednu okolinu. Organizacija ovakve vrste gospođe i gospodo ispunjavaju barem dva cilja. S jedne strane pospješuju razvoj znanosti, i stvaraju osnove za nove tehnologije, nove proizvode i konkurentnost. A s druge strane omogućavaju znanstvenicima, dakle onima koji su u toj složenoj materiji najmeritorniji i najkompetentniji, možda čak i jedni kompetentni odlučivati o tim suptilnim pitanjima, što je meritorno, što je relevantno i što je najbolje od onoga što se nudi. U ovoj formi zaklade između ostalog omogućavaju i još jednu rekao bih dodanu vrijednost. Ako udruženi znanstvenici odlučuju kome će među sobom dodijeliti projekte, onda je time stavljena mogućnost, ali i obaveza znanstvenicima da to čine potpuno slobodno. I s druge strane otvara im se mogućnost potpune kreativnosti, ali i s njom vezane odgovornosti. Te dodane vrijednosti pokazale su se krajnje produktivnim u nekim zakladama svijeta. U Američkoj National Science of Fundation koja funkcionira već nekoliko desetljeća u Eurupen Science of Fundation bez obzira na njezinu djelomičnu birokratizaciju u … [[Govornik se ne razumije.]] koja također funkcionira nekoliko desetljeća i nadamo se da će tako biti i u Hrvatskoj. Stoga u načelu klub SDP-a podržava ovaj zakon i ovu transformaciju zaklade. Imamo međutim tri rezerve. Jedna je ona koju sam spominjao i u prethodnom slučaju. Mi ovdje ne znamo na koji će način biti reguliran odnos između projektnog financiranja znanosti i institucionalnog financiranja znanosti, jer će to biti regulirano tek novim zakonom, a mi ne znamo kako će izgledati. Stoga ako podržimo zakon, još jedna … Vladi i predlagateljima zakona u nadi da će ona biti dobro i produktno iskorištena. Drugo, razmatrajući narav zaklade i Hrvatski zakon o zakladi imamo nekoliko dilema. 6. članak postojećeg zakona o zakladi kazuje, da zakladom može biti smatrana i registrirana ona organizacija koja svojom osnovnom imovinom jamči kontinuirano djelovanje zaklade i izvršavanje njezinih zadaća. S obzirom da se člankom 6. ovoga zakona, bitno smanjuje osnovna imovina zaklade i 40-ak i nešto milijuna sadašnje osnovne imovine zaklade stavlja u opticaj, mi nismo sigurni da članak 6. ovog zakona zadovoljava članak 6. Zakona o zakladama. Kao što je opće poznato proračun i istinsko ulaganje sredstava u odgovarajuće aktivnosti su test i potvrdu istinskih naknada odgovarajuće političke grupacije. Tokom dosadašnjih godina, tokom zadnjih pet godina zaklada je funkcionirala temeljem akumulacije sredstava koja je bila neusporedivo veća od onoga što se u zakladu ulagalo. Koliko je ovoj političkoj garnituri bilo stalo do zaklade može se mjeriti onim mizernim sredstvima koje je u zakladu ulagano, premda je zaklada i do sada radila strategijske iskorake u području znanosti, u području visokog obrazovanja. I ja se nadam da nećemo svjedočiti žalosnoj situaciji a to bi po mom sudu bila ona u kojoj bismo ustanovili da se ovaj zakon zapravo donio zato ili prvenstveno zato da se u opticaj stavi 40 i nešto milijuna osnovne imovine zaklade nego da će država dalje ulagati u zakladu shodno svojim prioritetima i znanstveno istraživačkim djelatnostima. Rebalans proračuna kroz koji smo prošli neki dan a o kojem ćemo sutra odlučivati bojim se da navještava ovu situaciju koje se ja sada bojim. Tj. da će za znanost biti sve manje novaca usprkos sasvim jasnoj spoznaji da nas jedino znanost i znanje mogu izvući iz krize u kojoj se nalazimo. Treća rezerva, gospođe i gospodo jest rezerva o sukobu interesa. Sa ovoga smo mjesta upozoravali ali ti naši argumenti nekako nisu dospjeli do vaših ušiju a još manje do vaših duša da je zaključak koji smo donijeli o predsjedniku Nacionalnog vijeća za znanost protuzakonit jer nas zakon obavezuje na podjednako učešće šest znanstvenih područja u upravljanju područjem znanosti. A mi smo donijeli zaključak koji je u velikoj mjeri u sukobu interesa. Tj. omogućili smo da svo četvero ljudi koji upravljaju znanošću u Republici Hrvatskoj ponoviti ću ministar, državni tajnik za znanost, predsjednik Nacionalnog vijeća za znanost i predsjednik Upravnog vijeća Nacionalne zaklade za znanost budu iz jednog znanstvenog područja tj. iz medicine. A trojca od te četvorice iz jednog jedinog, iz jedne jedine visokoškolske ustanove, tj. Medicinskog fakulteta u Rijeci. I upozoravali smo da je to politički vrlo loše a zapravo znanstveno istraživački uostalom po pozitivnom zakonu nedopustivo. Na odboru smo ja se nadam postigli konsenzus i nadam se da će ga i Sabor usvojiti odborski amandman o sukobu interesa u zakladi. Tj. da u upravnim, dakle u tijelima zaklade ne mogu sudjelovati osobe, prvo nikako one osobe koje se kane kandidirati za bilo kakva sredstva zaklade, dakle, to uopće nije sporno nego da u upravnim tijelima zaklade ne mogu sudjelovati osobe koje su državni dužnosnici, ne mogu sudjelovati uposlenici Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta, ali da jednako tako ne mogu sudjelovati osobe koje svojom pozicijom i opisom svojih radnih mjesta zastupaju partikularne interese svojih ustanova to su rektori, to su dekani i to su ravnatelji znanstvenih instituta. Kolegice i kolega u prošloj točci dnevnog reda postigli smo ja vjerujem konsenzus, zaboravili smo na stranačke razlike i vrijednosne sustave kojima se rukovodimo i u političkom a možda i u osobnim životima. I s obzirom na strategijsku djelatnost, kao što su znanost i visoko obrazovanje, mene takva situacija, nadam se i vas ispunjava nekakvim posebnim zadovoljstvom. I ja vas pozivam kolegice i kolege, pogotovo iz vladajuće koalicije da se ponovno priklonimo tom posebnom zadovoljstvu i u ovom slučaju, jer o ovom dakle, amandmanu koji se odnosi na stavak 4. trećeg članka o sukobu interesa a nadamo se da on treba biti vrlo, vrlo precizno artikuliran, ovisi naša podrška pa vas unaprijed molim i apeliram na vas da usvojite taj amandman jer o njemu i njegovom usvajanju ovisi i naša podrška. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Imamo jednu prijavu, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Nema je. Gubi pravo na raspravu. U ime predlagatelja uvaženi Dražen Vikić-Topić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Potpredsjedniče, poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Evo zahvaljujem se na konstruktivnoj diskusiji i naravno i svim odborima koji su nam dali sugestije, ispravke. Samo bih uvaženog gospodina zastupnika Flegu, prodiskutirao sa njim u Zakonu o zakladama i fundacijama piše zapravo da imovina zaklade dostatna za trajno ispunjavanje svrhe zaklade, znači ne samo osnovna imovina. A upravo smo mi na diskusijama na odboru u kojem ste vi konstruktivno učestvovali definirali u članku 7. ovoga zakona da se zaklada financira iz prihoda od osnovne imovine, iz državnog proračuna, darovnica, ovim zakonom propisanih prihoda i drugih prihoda. Znači od ukupne imovine. Ono što je možda važno reći zašto je došlo do ove promjene zakona jer zapravo mi smo naprosto uočili svi skupa da treba jedan kvalitativni skok sa zakladom napraviti jer budimo iskreni, zaklada je bila velika stvar kada je osnovana 2002., počela raditi 2004. ali ona u osnovi nije ostvarila funkciju zaklade do kraja. I sada se daje mogućnost da se ostvari funkcija zaklade da se neke donatorske konferencije osnivaju, da se drugi prihodi. Zapravo zaklada je onu obaveznu rezervu na neki način vezala, kao da je štedila, što isto mislim, jedan od mogućih pristupa ali možda nije dovoljno dinamičan. Upravo dodavanjem ovih novaca iz proračuna a oslobađanjem onih novaca koje je imala kao rezervu će zapravo se moći ojačati ta dinamika, naravno da to neće zapravo biti smanjenje, nego će to biti u biti povećanje, jer nitko neće dirati u te novce zaklade, mislim to je obaveza koje se mi držimo, koje smo se dogovorili. Evo to bi bilo ukratko. Još jednom se zaista zahvaljujem na svim konstruktivnim sugestijama i diskusijama u amandmanima. I evo, to bi bilo sve, najljepša vam hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. I glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske, drugo čitanje, P.Z.E. br. 258. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Državni tajnik gospodin Vikić Topić. Amandman na članak 3. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Amandman se prihvaća, ali u izmijenjenom obliku. Naime u članku 3. stavak 4. mijenja se tako da glasi: "Članovi zakladnih tijela ne mogu biti članovi drugih najviših stručnih tijela koja se brinu za razvitak i kvalitetu cjelokupnog sustava znanosti i visokog obrazovanja, zaposlenici ministarstva nadležnog za znanost i visoko obrazovanje, rektori sveučilišta, dekani fakulteta i ravnatelji znanstvenih instituta." Naime, ovom izmjenom smo samo malo preciznije ustanovili da za sva ta tijela vrijedi, ne samo za upravni odbor. Tako je.
Prihvaćam.
Prihvaćena je odluka u izmijenjenom obliku kako je obrazložio državni tajnik. Dakle dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Zakon je prihvaćen većinom glasova, 122 glasa za, 3 suzdržana, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 8. točku dnevnog reda. To je - Prijedlog odluke o izboru tri suca Ustavnog suda Republike Hrvatske Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora, na temelju članka 125. Ustava i članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijale ste primili. Molim predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži prijedlog. Predstavnik predlagatelja jest uvaženi zastupnik Vladimir Šeks, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora i potpredsjednik Hrvatskoga sabora. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Na temelju članka 125. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske i članka 57. stavak 1. podstavka 5. Poslovnika Hrvatskoga sabora, u svezi sa člankom 6. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora podnosi Hrvatskom saboru prijedlog odluke o izboru tri suca Ustavnog suda Republike Hrvatske koji je jednoglasno utvrdio na sjednici 24. ožujka 2009. godine, te predlaže Hrvatskom saboru da odluku o izboru tri suca Ustavnog suda Republike Hrvatske donese na ovoj sjednici. Prema tom prijedlogu odluke izabrani suci Ustavnog suda Republike Hrvatske stupili bi na dužnost u skladu sa odredbom članka 8. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora predlaže Hrvatskom saboru prijedlog liste kandidata koji ulaze u uži izbor za suca Ustavnog suda Republike Hrvatske i to: Matu Arlovića, Željka Potočnjaka, Agatu Račan, Milana Radakovića i Miroslava Šeparovića. Sukladno članku 9. stavku 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske predsjednica Ustavnog suda je 10. listopada 2008. godine izvijestila Hrvatski sabor da 11. travnja 2009. godine ističe mandat sucima Ustavnog suda Republike Hrvatske, i to: Agati Račan, Mariu Kosu i Željku Potočnjaku. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora primio je obavijest Ustavnog suda Republike Hrvatske dana 15. listopada 2008. godine. Člankom 125. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske i člankom 6. stavkom 1. Ustavnog suda o Ustavnom sudu Republike Hrvatske propisano je da postupak kandidiranja sudaca Ustavnog suda i predlaganje za izbor Hrvatskom saboru provodi odbor Hrvatskog sabora nadležan za Ustav. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora uputio je, sukladno članku 6. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, poziv pravosudnim institucijama, pravnim fakultetima, odvjetničkoj komori, pravničkim udrugama, političkim strankama i drugim pravnim osobama i pojedincima da predlože kandidate za izbor tri suca Ustavnog suda Republike hrvatske. Poziv je objavljen u "Narodnim novinama" od 11. veljače 2009. godine. Rok za podnošenje kandidatura bio je 30 dana te je posljednji dan za podnošenje kandidatura bio 13. ožujka 2009. godine. U pozivu od kandidata zatraženo da uz životopis trebaju priložiti dokumentaciju o ispunjenju ustavnim zakonom propisanim uvjeta, a posebice domovnicu, diplome o završenim stupnjevima obrazovanja, potvrde o radnom iskustvu u pravnoj struci, preslik radne knjižice, potvrde poslodavca, uvjerenje kaznenog suda da se protiv kandidata ne vodi kazneni postupak i potvrdu Ministarstva financija porezne uprave da je kandidat podmirio sve dospjele obveze. Na poziv su stigle kandidature Mate Arlovića, Branka Čizmeka, Miljenka Đunija, Srećka Jelinića, Mirjane Juričić, Jadranke Kalebić, Mirka Klinžića i Jasmine Kovačević-Čavlović, Tonči Majice, Željka Potočnjaka, Agate Račan, Milana Radakovića i Miroslava Šeparovića. Srećko Jelinić i Mirko Klinžić povukli su svoje kandidature prije daljnjeg postupka. Na sjednici održanoj 20. ožujka 2009. godine Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora utvrdio je ostalih 11 kandidata je pravovremeno podnijelo kandidature te da ispunjavaju uvjete propisane Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu Republike Hrvatske za izbor suca Ustavnog suda Republike Hrvatske. Člankom 6. stavkom 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske propisano je da nadležni odbor obavlja javni razgovor sa svakim kandidatom koji ispunjava uvjete za izbor suca Ustavnog suda Republike Hrvatske i na temelju prikupljenih podataka i rezultata razgovora sastavlja listu kandidata koji ulaze u uži izbor za suce Ustavnog suda Republike Hrvatske, s tim da lista kandidata u pravilu sadržava više kandidata od broja sudaca Ustavnog suda koji se bira. Odbor je pozvao na javni razgovor sve kandidate osim kandidata koji su povukli kandidature. Kandidatkinja Jasmina Kovačević-Čavlović izvijestila je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora o svom nedolasku na zakazani razgovor, ali nije odustala od kandidature. Tijekom javnog razgovora članovi odbora kandidatima su uputili pitanja na temelju kojih su stekli dojam o kandidatima kao stručnim djelatnicima i osobama. Službena zabilješka s javnog razgovora o kandidatima sastavni je dio ove odluke i u prilogu je materijala koji svaki zastupnik i zastupnica ima pred sobom. Nakon obavljenog razgovora odbor je razmotrio način utvrđivanja liste kandidata koji ulaze u uži izbor za suce Ustavnog suda Republike Hrvatske. Prijedlog potpredsjednika odbora gospodina zastupnika Josipa Leke da odbor uputi listu kandidata Hrvatskom saboru na kojoj će biti svih 11 kandidata koji ispunjavaju Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu propisane uvjete. Odbor nije prihvatio jer su za prijedlog glasala 3 člana odbora, a 7 je bilo protiv. Prijedlog predsjednika odbora Vladimir Šeksa da listu kandidata koji ulaze u uži izbor za tri suca Ustavnog suda Republike Hrvatske čini pet kandidata za koje glasuje tajnim glasovanjem najviše članova odbora. Odbor je prihvatio većinom glasova, 7 glasova za i 3 glasa protiv. Tajnim glasovanjem utvrđeno je da su kandidati dobili sljedeći broj glasova. Mato Arlović 10 glasova, Branko Čizmek 0 glasova, Miljenko Đunio 0 glasova, Mirjana Juričić 2 glasa, Jadranka Kalebić 0 glasova, Jasmina Kovačević Čalović 0 glasova, Tonči Majica 0 glasova, Željko Potočnjak 10 glasova, Agata Račan 10 glasova, Milan Radaković 9 glasova i Miroslav Šeparović 7 glasova. Rezultate tajnog glasovanja odbor je verificirao jednoglasno 10 glasova za. Iz rečenoga proizlazi da Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora predlaže Hrvatskom saboru prijedlog liste kandidata koji ulaze u uži izbor za 3 suca Ustavnog suda Republike Hrvatske i to Matu Arlovića, Željka Potočnjaka, Agatu Račan, Milana Radakovića i Miroslava Šeparovića. Prigodom utvrđivanja prijedloga liste kandidata koji ulaze u uži izbor za suca Ustavnog suda Republike Hrvatske, odbor je uzeo u obzir uočenu izvrsnost istaknutu u životopisu pojedinog kandidata te dojam iz javnog razgovora. Također je vodio računa o poštivanju ustavne odredbe o ravnopravnosti spolova kao i profilu sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske kojima ističe mandatu sukladno članku 6. stavku 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Odbor daje i obrazloženje iz kojeg je razvidno zašto je pojedinom kandidatu dao prednost pred ostalim kandidatima. U tim obrazloženjima i u iznošenju razloga zašto je odbor dao prednost pojedinom kandidatu pred ostalim kandidatima, vrlo opširno je u svim materijalima koji su sastavni dio ovog prijedloga odluke i koji imaju sve zastupnice i zastupnici pred sobom tako da radi opširnosti i ekonomičnosti ja ne bih to čitao i iznosio sve ove razloge zašto je Odbor za Ustav dao prednost pojedinom kandidatu u odnosu na ostale kandidate. Slijedom izloženih razloga, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav predlaže Hrvatskom saboru donošenje predložene odluke. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. Imamo za sad prijavljena 2. Uvažena zastupnica Vesna Pusić u ime kluba HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što smo vidjeli iz događaja u zadnjem razdoblju, ovi izbori za ustavne suce su jedna izrazito osjetljiva tema i mislim da se pokazalo da je ova procedura koju mi imamo u najmanju ruku upitna. Naime, kroz i naš odbor i Parlament prošao je i slučaj sutkinje Slavice Banić koja je kasnije, ustanovljeno je odlukom Upravnog suda u jednoj poziciji, odnosno nije ispunjavala uvjete. Sada se žalila i podnijela ustavnu tužbu. To je sve dovelo instituciju koju je pokojni gospodin Jadranko Crnić doveo u jednu poziciju zaista autoriteta u Hrvatskoj. Sa ovakvim incidentima i slučajevima se autoritet te institucije ozbiljno narušio. S druge strane, mi smo u situaciji u kojoj se Ustavni sud počeo koristiti kao 4. instanca sudovanja, što nije njegova funkcija i on ne bi trebao biti i to je djelomično vjerojatno do toga došlo zbog problema koje inače imamo u pravosuđu, tako da je veliki broj ljudi koji su dobili presude za koje su smatrali da su nepravedne i s kojima nisu bili zadovoljni su onda svoje slučajeve prenijeli na Ustavni sud. Mi u klubu HNS-a smatramo da se i ova procedura pokazala ili da se i u ovoj proceduri pokazalo da postoje problemi i da sama procedura uključuje zapravo puno arbitrarnih kriterija, da činjenica da se odluka donosi prvo na odboru, dakle sužuje se broj kandidata na odboru, a onda u Parlamentu ne smanjuje, dapače, daje veliki utjecaj pojedincima iz Parlamenta na ovu odluku o ustavnim sucima. A s druge strane, nema personaliziranu odgovornost. Dakle, osoba koja i koji imaju utjecaj na izbor ustavnih sudaca daleko preko onoga što ima sam Parlament ne snose istovremeno i osobnu odgovornost za taj izbor. Dakle, sama procedura je takva da eliminira osobnu odgovornost, a ne eliminira osobni utjecaj. U ovoj proceduri, kao i prošloj, kandidat je bila i sutkinja Mirjana Juričić, kandidatkinja koja se, ja bih rekla i u svojim reakcijama pokazala izrazito neovisnom, hrabrom, da je kvalificirana to je jasno iz njezinog životopisa, iz njezine karijere i pokazala se po mišljenju kluba HNS-a u velikoj mjeri kao upravo neovisna osoba sa stavom koja bi bila vrlo primjerena za funkciju ustavne sutkinje. Međutim, obzirom na proceduru koju imamo, niti je ona ušla u uži izbor, recimo takva jedna osoba, niti Parlament ima prilike da se o tome izjašnjava. U prvom slučaju kad se ona kandidirala situacija je bila takva da je veliki broj ljudi nije poznavao izvan struke i nije znao njezin način izvan struke. Međutim, obzirom na poteškoće i incident koji se dogodio nakon izbora sutkinje Banić i proces koji je sutkinja Juričić povela, dalo se vidjeti da je njezina pozicija takva da je spremna se javno založiti u situaciji u kojoj su naravno pritisci veliki, a to je upravo stav i profil kakav po mišljenju kluba HNS-a za ustavnog suca je važan i potreban. Naš je prijedlog temeljem iskustva u ovoj i prošloj proceduri, jedna je mogućnost naravno ovu koju je kolega Leko bio predložio da pred Parlament dođu svi kandidati. Druga mogućnost koja personalizira odgovornost a i poznata je u svijetu kao model, koja personalizira odgovornost za imenovanje ustavnih sudaca budući da kao što sam rekla uvodno i u ovdje u ovoj proceduri je veliki utjecaj pojedinaca ali nema osobne odgovornosti. Dakle, sa ovom procedurom izbora ustavnih sudaca nešto po mišljenju kluba HNS-a nije u redu. Ona nema srazmjer između utjecaja i odgovornosti. I jedan od naših prijedloga kad budemo mijenjali Ustav biti će da se u skladu sa iskustvima s ovom procedurom koja su loša, da se predloži da ustavne suce u skladu recimo sa američkim iskustvom imenuje predsjednik države. Predsjednik države u tom slučaju ima prepoznatljivu osobnu odgovornost i snosi tu odgovornost ukoliko se pokaže da nešto ne funkcionira sa bilo kime koga je ona ili on predložio zato što u ovoj situaciji mi smo defacto raspršili odgovornost na cijeli parlament a cijeli parlament je donio jednu odluku na koju defacto ili na čije formiranje defacto nije imao mnogo utjecaja. I doveden je u apsurdnu situaciju da se sada pred Ustavnim sudom vodi postupak koji treba utvrditi da li žena koja je izabrana ovdje za ustavnu sutkinju ima faktički tražene kvalifikacije. To je situacija koja na neki način ismijava cijeli sustav pravni ove zemlje. Prema tome, poučeni iskustvima koja smo imali u zadnje vrijeme i kao jedan od prijedloga za promjenu ove procedure koju smatramo da se pokazala vrlo manjkavom i dovela nas sve skupa i kao parlament u jednu lošu poziciju, zapravo u jednu poziciju gdje snosimo odgovornost na nešto na što nije ovaj parlament imao puno utjecaja. Mi ćemo predložiti da se personalizira odgovornost za ovakvu instituciju i da po uzoru recimo na Sjedinjene Američke Države iako se tamo radi o još ja bih rekla čvršćoj ili tvrđoj sudskoj instanci a to je Vrhovni sud da imenuje predsjednik države i automatski time za svoju odluku snosi i odgovornost. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodo zastupnici. Vidimo da u ovim obrazloženjima mandat istječe Agati Račan, Mariu Kosu i profesoru Potočnjaku. Vidimo da su na poziv stigle kandidature 13 građana Republike Hrvatske. Tajnim glasovanjem je utvrđeno da su kandidati dobili slijedeći broj glasova, da ja sada to ne citiram. I na kraju se ovdje navodi tko je predložen za izbor tri sudaca, to su znači gospodin Arlović, profesor Potočnjak, gospođa Račan, gospodin Radaković i gospodin Miroslav Šeparović. IDS bi da budem ovako otvoren bio najsretniji da se prije svega ne opstruira izbor, to će reći da se njemu prisustvuje. Ako opozicija ne prisustvuje onda je jasno da niti IDS neće biti u ovim klupama. Mi bi bili najsretniji da ne dođe do nadglasavanja pošto, to je moj osjećaj, ovim izborom će se zasigurno eliminirati jedan SDP-ov kandidat ako su Mato Arlović i Agata Račan SDP-ovi kandidati. Možda bi bilo najbolje da SDP i HDZ nekako sjednu i dogovore se kojeg kandidata na neki način podržati. IDS ili bolje rečeno IDS-ov prijedlog se na neki način također poklapa sa ovim prijedlogom Odbora za Ustav i poslovnik Hrvatskoga sabora. Mi apsolutno nemamo ništa protiv gospodina Arlovića bez obzira na što nas je nazivao i autonomašima i separatistima, zna se iz čije kuće u Rovinju. Ali gospodin Arlović je bio zastupnik u pet mandata u ovome domu, tu je sjedio među nama. Sigurno poznaje duh Ustava a to što smo se ponekad i razilazili oko sudbine turističkog zemljišta ili što nisu u preambulu vraćeni Slovenci odnosno Bošnjaci, što nismo uveli pravo dvostrukog glasa za manjine o tome nekom drugom prilikom. IDS apsolutno nema ništa protiv ni profesora Potočnjaka ni gospođe Račan, nemamo ništa protiv ni protiv gospodina Šeparovića. Ja osobno smatram da je gospodin Šeparović bio korektan ministar pravosuđa u jedno teško vrijeme, daleko teže no što je ovo 2009. godine. Međutim, jasno je, mi ćemo se morati odlučiti za trojicu a ne četvoricu ili petoricu sudaca i zato bih ja doista predložio neka se SDP i HDZ na neki način dogovore, da ne kažem drugarski, neka se javnost liši ovdje prividne neizvjesnosti. Ja mislim da je izbor ipak na neki način očekivan. Mislim da će na kraju proći gospoda Potočnja, Arlović i Šeparović. Ono što je međutim IDS-u krivo a da se ja nadovežem na istup gospođe Pusić da gospođa Juričić vis a vis svega onoga što je učinila pa ja se usuđujem reći i za samu vjerodostojnost Ustavnog suda nije dobila šansu da mi i o njoj glasamo. Ja osobno mislim da je ona to zaslužila, demistificirala je da se tako izrazim jedan svojedobni izbor ali je eto time na neki način i sebe izbacila iz igre. To je u Hrvatskoj u pravilu nagrada za onoga tko je da se tako izrazim u pravu. Umjesto da ti se netko zahvali, da te slave oni te prozivaju i da ne kažem proglašavaju izrodom. Šteta da je do toga došlo zato jer time na vjerodostojnosti zasigurno gubi i Ustavni sud. Time institucija koja treba biti "neokaljana" u sebi nosi jednu mrlju, da ne kažem mač. Vidite tih mača na žalost ima puno od onih političkih dogovora, znamo tko su bili izabrani suci '99. godine, znamo kako je ta trgovina u ovoj sabornici izgledala. Često su i suci Ustavnog suda bili u nemogućnosti da se uzdignu iznad dnevne politike, često je to funkcioniralo po načelu ja tebi, ti meni, ali ovo rušenje gospođe Juričić je u najmanju ruku, ja bih rekao i rušenje vjerodostojnosti jedne institucije, i to sigurno nije dobro. Ne bih ovaj niti se javio za riječ da nisam danas pročitao jedno priopćenje HINA-e gdje se doslovce navodi, evo naslov "Sutkinja Juričić stegovno prijavljena Državnom sudbenom vijeću" i onda se kaže da "Protiv sutkinje Upravnog suda Mirjane Juričić, koja je u široj javnosti postala poznata nakon što je na Upravnom sudu uspjela osporiti zakonitost prošlogodišnje odluke Hrvatskog sabora o imenovanju ustavne sutkinje Slavice Banić, pokrenuti stegovni postupak na prijedlog predsjednika Upravnog suda Ivice Kujundžića, doznaje se u Državnom sudbenom vijeću, … [[Govornik se ne razumije.]] prijedlog za stegovnim postupkom protiv sutkinje Juričić. Državno sudbeno vijeće je prije desetak dana podnio znači predsjednik Upravnog suda, tajnik Državnog sudbenog vijeća Bojan Bugarin koji nije želio otkriti zbog čega je sutkinja stegovno prijavljena, odnosno za koje je stegovno djelo se tereti" itd. Prema pisanju medija sutkinja Juričić do jučer nije znala za stegovni postupak za koji je doznala od novinara, potpis HINA. Znači, za kraj da ne bih više o tome ništa nagađao, da ne bih spekulirao. Još jedanput bih doista pozvao dvije najjače stranke. Neka se na neki način sjednu, dogovore, pa neka se predlože, a mi ćemo onda vidjeti koje ćemo kandidate i podržati. Milim da bi bilo loše da se opstruira ovaj puta ovaj izbor. No ponavljam, ako u ovoj sabornici ne budu bili predstavnici opozicije, onda će se IDS sa njima i solidarizirati.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Željka Antunović, potpredsjednica Doma. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa želim ispravit jedan netočan navod inače korektnog izlaganja kolege Kajina. I to prvenstveno zbog digniteta dvoje kandidata, odnosno kandidata i kandidatkinje Ustavnog suda, za suce Ustavnog suda, gospođe Račan i gospodina Arlovića. Naime, oni nisu kandidati SDP-a, opće je poznata stvar da gospodin Arlović član SDP-a trenutno u proceduri zamrznutim članstvom i s najavom svog izlaska iz SDP-a ukoliko bude izabran, a gospođa Agata Račan nije nikada bila članica SDP-a bar od kada sam ja tamo. I milim da nije korektno dva ugledna pravnika, kandidata za Ustavni sud o kojima se zna sve, trpati ovog trenutka u nešto što ne spada u proceduru i što apsolutno nije. Oni nisu kandidati SDP-a oni su se samostalno kandidirali i bit će izloženi glasovanju u ovom Domu.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih za raspravu. I molim predlagatelja, predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora i potpredsjednika Doma uvaženog Vladimira Šeksa da u ime predlagatelja kaže završni osvrt. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Bilo je riječi ovdje i o proceduri za izbor sudaca Ustavnog suda, koje je posebno potencirala gospođa zastupnica Vesna Pusić i predlagala de lege referendum promjenom Ustava da bi procedura za izbor ustavnih sudaca trebala biti u djelokrugu Hrvatskog sabora ali na prijedlog predsjednika Republike. To je jedan legitiman prijedlog, ali jasno da on može doći tek nakon i kada i ako dođe do promjene Ustava u izloženom smjeru koji je ovdje gospođa Pusić predložila kako bi trebao izgledati izbor sudaca Ustavnoga suda. Ja bih radi jedne kronologije pokazao kakva je bila procedura za izbor sudaca Ustavnog suda od '90. godine pa do ovih današnjih dana. 1990. godine zapravo prvi izbor sudaca Ustavnog suda u Republici Hrvatskoj u suverenoj ovoj Hrvatskoj državi, rađen je u prosincu '91. godine. tada je Hrvatski sabora izabrao suce Ustavnog suda na prijedlog Komisije za izbor i imenovanja. To je bilo '91. godine. nakon toga je do 2001. godine suce Ustavnog suda predlagao većinom glasova Županijski dom Sabora i nakon na prijedlog Županijskog doma Hrvatskog sabora je zastupnički Dom Hrvatskog sabora izabirao suce Ustavnoga suda. Izmjenom Ustava 2001. godine i ukidanjem Županijskog doma tijekom mandata Županijskoga doma, bio je izvršen prvi izbor sudaca Ustavnoga suda, ali po proceduri koja je bila izravno vezana za Ustav. Nije još bio donijet izmjena i dopuna Ustavnog zada o Ustavnom sudu, tako da je jednostavno Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav 2001. godine proveo postupak izravno na temelju ustavne odredbe. U toj proceduri tada 2001. godine u ožujku Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav zaprimio je 24 kandidature, zaključio je da predloži 3 kandidata, prethodno je na temelju rasprave utvrdio jedna uži krug od 7 kandidata, među kojima je tajnim glasovanjem izabrao 3 kandidata i Hrvatski sabor je izabrao 3 suca. 2002. godine proveden je postupak za izbor jednog suca Ustavnog suda, ali tada već na temelju donijetoga Ustavnoga zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Odbor za Ustav zaprimio je sedam kandidatura i zaključuje da predloži jednog kandidata kojeg je utvrdio tajnim glasovanjem u dva kruga i izabrao je jednoga suca. Pri donošenju 2001. godine Izmjena i dopuna Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, jedno od žarišnih, ključnih točaka prijepora između tada opozicije i pozicije bio je da li Odbor za Ustav, jer je to bilo u prijedlogu Ustavnog zakona, da li Odbor za Ustav treba biti onaj filter koji će utvrđivati uži krug kandidata ili Odbor za Ustav treba sve kandidate koji ispunjavaju uvjete, za koje Odbor za Ustav utvrdi da ispunjavaju uvjete da svi kandidati trebaju biti dani na Sabor na glasovanje. Ja sam se u ime Kluba zastupnika HDZ-a zauzimao za rješenje da svi kandidati za koje Odbor za Ustav utvrdi da trebaju i koji ispunjavaju uvjete, da trebaju ići pred Sabor i da Sabor o njima glasuje i odlučuje. Nažalost moj prijedlog i Kluba zastupnika HDZ-a je bio preglasan, jer je prihvaćeno stajalište Kluba zastupnika SDP-a. I predsjednice Odbora za zakonodavstvo, gospođe Antičević i u ime Kluba SDP-a, gospodina zastupnika Josipa Leke gdje su se zauzimali za stajalište da Odbor za Ustav treba i mora utvrditi jedan uži krug kandidata i da taj uži krug ide na glasovanje. Sada je tijekom ovih rasprava došlo do kritičkih upravo tvrdnji zašto je takva procedura da Odbor za Ustav je jedan filter koji utvrđuje uži krug kandidata i koji onda idu pred Sabor. Procedura je vezana za Ustavni zakon Izmjene i dopune iz 2001. godine. Ali i u članku 6. zakona u stavku 4. i 5. nadležni odbor utvrđuje listu kandidata, sastavlja listu kandidata koja u pravilu sadrži više kandidata od broja sudaca Ustavnog suda koji se bira i uz prijedlog, svoj prijedlog Odbor za Ustav dostavlja i popis svih kandidata koji ispunjavaju uvjete za izbor sudaca Ustavnog suda. Vratimo se sada načas dakle, da je kako je 2001. i 2002. godine se je 24 kandidature 2001., pa Odbor za Ustav tada u rukama sadašnje opozicije, predsjednik odbora gospodin Mato Arlović, tada utvrđuje 24. kandidature i u dva kruga ide tajnim glasovanjem utvrđuje tri kandidata od 24 i ne idu dakle svi nego ide samo tri ne 24, nego samo idu 3 na glasovanje. Isto tako i 2004. prima 7 i utvrđuje da predloži samo jednoga, samo o jednom kandidatu se glasuje, tajnim glasovanjem i toga se izabere za suca Ustavnoga suda. 2007. godine radi se o izboru jednog suca Ustavnog suda, Odbor za Ustav prima 4, zaključuje da predloži 2 koje utvrđuje tajnim glasovanjem, niti jedan nije dobio u Hrvatskom saboru potrebnu većinu. U svibnju 2007. godine ponovo se provodi izbor za jednog suca Ustavnoga suda, Odbor za Ustav prima tri kandidature, predlaže 2 kandidata koje utvrđuje tajnim glasovanjem, jedan je povukao kandidaturu, drugi je predložen i izabran. U srpnju 2007. proveden je postupak za izbor 8 sudaca Ustavnog suda, odbor je zaprimio 24 kandidature, zaključuje da predloži 10 kandidata koje je utvrdio tajnim glasovanjem, Hrvatski sabor je izabrao 3 suca i u listopadu 2007. proveden je postupak za izbor pet sudaca Ustavnog suda, odbor je primio 17, zaključio je da predloži 7 kandidata koje je utvrdio tajnim glasovanjem, izabrao je da suca. Dakle, vidljivo je da u svim tim situacijama od 2001. do ovog zadnjega izbora, do ovoga zadnjega izbora, uključujući onaj prethodni izbor koji je prethodio ovom izboru gdje je bilo 19 kandidata koje je odbor utvrdio i predložio Hrvatskom saboru da manji broj da na glasovanje da je uvijek identična bila situacija da je Odbor za Ustav predlagao suženi broj kandidata, dakle, da svi kandidati nisu išli na glasovanje. Ja mislim da i … [[Govornik se ne razumije.]] dakle i u budućnosti možemo doista i promisliti i o promjeni te zakonske odredbe iako i sadašnja zakonska odredba članci 5. i 6. Zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ne priječe da Odbor za Ustav ne predloži sve kandidate koji ispunjavaju uvjete. Ali Odbor za Ustav se je u svim dosadašnjim slučajevima od 2001. godine pa do danas odlučio da ide prema onoj odredbi Ustava, da koristi onu odredbu Zakona o Ustavnom sudu prema kojem će ići sa jednom suženom listom manjim brojem kandidata. Razlozi tome su ti da ne dođe do toga da veliki broj kandidata u taj način ne podijele glasove i da dođe do ne izbora jer je potrebno 77 zastupnika većina od ukupnog broja zastupnika za izbor suca Ustavnog suda, kao što se primjerice dogodilo kada je 2007. bio izbor za 8 sudaca Ustavnog suda gdje je odbor predložio 10 kandidata a nije izabrano 8, nego je izabrano 3 suca jer su se glasovi podijelili. To je bila jedna logika od 2001. godine zašto se Odbor za Ustav i u onom sazivu kada je odborom predsjedala sada opozicija, ni sada kada predsjedava odborom pozicija, zašto se je odbor opredijelio za onu varijantu da ide jedan suženi izbor na glasovanje u Hrvatski sabor. Ali to je stvar dakle budućnosti da li u budućnosti to promijeniti ili promijeniti još i neke druge odredbe vezane za izbor sudaca Ustavnog suda. I sigurno da će trebati promijeniti još neke odredbe vezane za izbor sudaca Ustavnog suda, ali one koje su poglavito vezane uz djelokrug Ustavnog suda. Ustavni sud sada ima oko 6 tisuća ustavnih tužbi i ovim izmjenama ustavnog zakona iz 2001. godine je došla ta jedna enormna inflacija pritisaka na Ustavni sud koji je zapravo postao jedna najviša instanca kao redovne sudbene vlasti. Ustavni sud nije dio sudbene vlasti. On je sui generis jedna institucija, ali brojni sporovi završavaju na Ustavnom sudu primjenom ovoga Ustavnog zakona o Ustavnom sudu iz 2001. godine. Danas je održan jedan, pod okriljem Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, jedan znanstveni skup u akademiji gdje su govorili istaknuti profesori ustavnog prava, gdje se razmatrala pozicija Ustavnog suda u svjetlu mogućih ustavnih promjena. Dakle kako Ustavni sud organizirati, kako njegov djelokrug, nadležnost ostvariti tako da on ostvaruje da bude doista ta institucija koja će se brinuti o ustavnosti, koja će utvrđivati ustavnost zakona i drugih propisa sa Ustavom, koja će štititi i jamčiti slobode i prava čovjeka i građanina preko ustavnih tužbi, ali da se izbjegne ovo oko čega se sada pretvorio Ustavni sud, da je on u toj mjeri zakrčen sa sporovima gdje se malte ne svaki spor koji netko od stranaka drži da može iznijeti pred Ustavni sud jednom interpretacijom procesnih odredbi Ustavnog zakona o Ustavnom sudu, on i dolazi pred Ustavni sud. I sigurno je dakle stoga da će i u reviziji Ustava, a radna skupina Vlada Republike Hrvatske već je zaprimila inicijative i formalizirane ideje kako promijeniti kroz promjenu Ustava, kako statuirati ulogu Ustavnoga suda. I sigurno da će to biti predmet u vrlo bliskom razdoblju ustavno-pravnih rasprava vezanih za promjenu Ustava za treću košaricu promjena Ustava. Prve dvije su one koje su vezane za zatvaranje pojedinih poglavlja pregovaračkih za Europsku uniju i druga košarica je ona koja se odnosi na samo pristupanje Europskoj uniji gdje su potrebne također određene promjene Ustava. A u okviru ove treće košarice će se razriješiti i uloga Ustavnoga suda pa onda u sklopu toga može biti jasno i razmotrena i bit će razmotrena poglavito u Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav kao središnjem mjestu koje raspravlja i odlučuje o svim ustavnim prijedlozima, inicijativama i idejama … [[Govornik se ne razumije.]] u Hrvatskom saboru oblikovati, razmotriti sve te inicijative i prijedlozi koji se tiču promjene Ustava pa jasno s time i naravno i one koji se odnose Ustava vezano za djelovanje Ustavnog suda i izbor sudaca Ustavnoga suda. Još jedna stvar. Vidite, od tih devedesetih godina, '91. godine uvijek su se javljale velike rasprave o tome kako doći do kandidata za suce Ustavnog suda pa su bile već one velike polemike i '91. godine u Komisiji za izbor, imenovanja pa onda i u Hrvatskom saboru uvijek se tražilo da se političke stranke usuglase, a kada su one počele usuglašavanja i konzultacije oko imena onda je dio javnosti to proglašavao nečasnim i trgovinom. U svim dosadašnjim raspravama vezanim za izbor sudaca Ustavnog suda u pravilu svake godine kada su, svaki put ali svakoj sesiji oko izbora kandidata u dijelu javnosti, u dijelu političkih stranaka se tražilo i inzistiralo da dođe do političkoga dogovora i da na temelju toga političkoga dogovora dođe i do kandidata i do izbora Ustavnih sudaca. Ali opet, ta medalja je imala kao Janus dva lica. Jedno lice te medalje se ogledalo u zahtjevu da treba obaviti konzultacije i treba obaviti međustranačke rasprave, u pravilu na razini diplomatskih manira dakle ne u nekoj široj javnosti. Ali drugo lice boga Janusa je onda otkrivalo to da je optuživalo one koji su pokušali doći na tim razgovorima do takvih rezultata za političku trgovinu, dakle za najopskurniju političku trgovinu. Životna realnost nema premca u tome da se za izbor sudaca ustavnih sudova ili vrhovnih sudova od Sjedinjenih Američkih Država da oni politički igrači, politički akteri u svojim jednim raspravama iza zatvorenih u pravilu ne utvrde sva pravila igre pa i pravila. A kada se to pokušava kod nas napraviti, onda nas se odmah i sa lijeva i sa desna i sa svih strana se optužuje sve one koji uđu u te dogovore i razgovore, da se radi o političkoj trgovini pa se stalno, neprekidno spominje '99. godina, da se tu radilo o jednoj političkoj trgovini. Nije se radilo o nikakvoj političkoj trgovini. Radilo se jednostavno o političkom razgovoru i dogovoru da dvije tada i sada, jedna u poziciji, druga u opoziciji, sada u obrnutom, da ne dođu do zajedničkoga nazivnika oko kandidata i oko izbora sudaca Ustavnog suda. Stoga, uz svu nesavršenost, uz sve probleme koje nosi cijeli proces i kandidiranja i izbora za suce ustavnih sudova, Hrvatski sabor treba biti na onoj razini da javno iskaže svoju opredijeljenost da se ne radi o nikakvoj političkoj trgovini, nikakvom političkom nečemu što je nečasno, što je nedopušteno, nego da se treba raditi o tome da svi akteri koji sudjeluju u tom postupku i kandidiranja i izbora da jedni druge oslušnu i da se vidi kakve su nakane, kakva intencija svih aktera koji u tome sudjeluju i njihovog stajališta prema izboru sudaca Ustavnog suda. Gospodin zastupnik Damir Kajin je jedini ovdje se očitovao i određivao prema pojedinim kandidatima, drugi to nisu, drugi će to učiniti kroz institut glasovanja i ja se nadam da će i sutrašnje glasovanje biti rezultat, da će od ovih 5 kandidata biti izabrani oni kandidati koji će doista ispunjavati sve one uvjete, sve one pretpostavke i sve one reference koje treba imati jedan sudac Ustavnoga suda Republike Hrvatske. I što se tiče tih uvjeta za suce Ustavnog suda, tu će isto možda trebati određeni zahvat jer postoji jedan relativno objektivizirani kriterij, a to je 15 godina radnih iskustva na pravnim poslovima. To je jedan sa visokom dozom vjerojatnosti objektivizirani kriterij, ali treba imati kumulativno i 15 godina radnog iskustva na pravnim poslovima i da se je ta osoba istakla u stručnom, znanstvenom ili javnom djelovanju, što je prilično više sociopolitološki i izvanpravni, izvanjuridički kriterij, skupina kriterija i trebati ćemo doista promisliti o tome da li i kroz promjenu Ustava i kroz promjenu Ustavnog zakona o Ustavnom sudu da što više se približimo objektiviziranim, što većem stupnju objektivnih kriterija i mjerila da bi što manju mjeru smanjila, a koja neće nikad moći se izbjeći u cijelosti, smanjilo političko arbitriranje, što bi trebalo postići sa utvrđivanjem tih objektiviziranih kriterija. Evo, gospođe i gospodo zastupnici, i glasovanje na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav, sva glasovanja u svim sazivima ovoga odbora, posebno i od 2001. godine pa do ovoga zadnjega uvijek je pokazalo kad se radilo, a radilo se uvijek o tajnim glasovanjima, uvijek je pokazalo kakav je omjer, bila je preslika političkih simpatija koje postoje i u ovoj sabornici. Dakle, uvijek se vidjelo da jedna skupina a podržava određene kandidata, skupina b podržava druge kandidate, skupina c pleše između jednih i drugih. Tako da u toj međuigri, skupina tango dovodi do konačnoga rezultata tako da ja vjerujem da će i sutra ponijeti odgovornost i pozicija i opozicija za izbor sudaca Ustavnog suda i da se neće ono što je možda negdje gospodin zastupnik Kajin možda naslutio kao neku moguću situaciju da neće netko bojkotirati sutrašnji izbor sudaca Ustavnog suda. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu, a time zaključujem i današnju sjednicu jer smo točke koje su predviđene po dnevnom redu bile danas iscrpili. Sutra nastavljamo u 10,30 sa glasovanje. Između ostalog glasovati ćemo i o rebalansu proračuna i amandmanima koji su dostavljeni, o sucima Ustavnog suda i druge točke koje smo prodiskutirali, s time da upozoravam da za neke točke je potrebno 102 glasa pa bih vas molio da sutra svi u 10,30 točno budete ovdje. Hvala lijepa.
Prelazimo na Prijedlog odluke o izboru tri suca Ustavnog suda Republike Hrvatske. Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Rasprava je zaključena. Budući je predloženo više kandidata, provest će se sukladno članku 231. Poslovnika tajno glasanje. Predloženi kandidat za suca ustavnog suda smatra se izabranim ako za njega glasuje većina od ukupnog broja zastupnika Hrvatskog sabora. To znači najmanje 77. Gospođe i gospodo, predlažem da mi tri zastupnika pomažu kod provođenja tajnog glasovanja i predlažem gospođu Zdenku Čuhnil, gospodina Ivana Hanžeka i gospodina Emila Tomljanovića. Ima li drugih prijedloga? Ako nema molim da se izjasnimo dizanjem ruku. Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Jedan. Je li jedan protiv ili nije? Nije. Znači, jednoglasno. Kod tajnog glasovanja primjenjuju se odredbe Poslovnika od članka 231. do 238. Tajno glasovanje provodi se glasačkim listićima. Glasački listići su iste veličine, boje i oblika i ovjereni su pečatom Sabora. Na glasačkom listiću prezimena kandidata navedena su abecednim redom. Glasačke listiće priprema tajnik Sabora. Predsjedatelju kod tajnog glasovanja uz tajnika Sabora pomaže i određeni broj zastupnika koje smo imenovali. Zastupnici koji pomažu predsjedatelju u provođenju tajnog glasovanja predaju zastupnicima glasačke listiće. Predaju glasačkog listića bilježi na popisu zastupnika tajnik Sabora zaokruživanjem rednog broja ispred imena zastupnika koji mu je predao listić. Broj glasačkih kutija i mjesta na kojim će se postaviti određuje tajnik Sabora. Glasovanju kod svake glasačke kutije prisustvuje jedan od zastupnika izabranih da pomažu predsjedatelju. Zastupnik može glasovati samo jednim glasačkim listićem i to osobno. Zastupnik glasuje tako da na glasačkom listiću zaokruži redni broj ispred imena kandidata za kojeg glasuje. Glasački listić na kojem je zaokružen redni broj ispred imena većeg broja kandidata od broja koji se bira smatra se nevažećim. Znači, ako se zaokruži 4 ili više. Nevažeći je i nepopunjeni glasački listić, kao i listić na kojem su dopisana nova imena, odnosno glasački listić koji je tako popunjen da se ne može se sigurnošću utvrditi za kojeg kandidata je glasovao zastupnik. Nakon što su svi nazočni zastupnici predali glasačke listiće i nakon što je predsjedatelj objavio da je glasovanje završeno, prelazi se na utvrđivanje rezultata glasovanja u dvorani u kojoj se održava sjednica. Rezultate glasovanja utvrđuje predsjedatelj u nazočnosti zastupnika koji su mu pomagali kod glasovanja. Predsjedatelj objavljuje koliko je zastupnika od ukupnog broja zastupnika primilo glasačke listiće, koliko je zastupnika ukupno glasovalo, koliko je bile nevažećih glasačkih listića te koliko je zastupnika ukupno glasovalo za izbor, odnosno imenovanje pojedinog kandidata. Iza toga predsjedatelj proglašava koji su kandidati izabrani ili imenovani. Određujem dakle u skladu sa svim ovim što sam rekao stanku od 45 minuta. Glasačke kutije i listići nalaze se ispred sabornice. Nakon provedenog glasovanja molim da se vratite u sabornicu kako bi utvrdili rezultate glasovanja. Gospođe i gospodo zastupnici, molim onda 45 minuta. To je znači u 13,20 bi trebalo biti sve gotovo. Nakon što je povjerenstvo ili tri zastupnika koji su brojili glasove prebrojili sve ovakva je situacija u pogledu izbora sudaca Ustavnog suda. Objavljujem da je od ukupno 153 zastupnika glasačke listiće primilo 142 zastupnika, dakle 142 od 153. Glasovao je 141 zastupnik, dakle jedan od ovih nije glasovao koji su primili listiće. Nevažećih glasačkih listića nije bilo. Za kandidata Matu Arlovića glasovalo je 74 zastupnika. Za kandidata Željka Potočnjaka glasovalo je 50 zastupnika. Za kandidatkinju Agatu Račan glasovalo je 60 zastupnika. Za kandidata Milana Radakovića glasovalo je 11 zastupnika. Za kandidata Miroslava Šeparovića glasovalo je 92 zastupnika. Proglašavam da je za suca Ustavnog suda izabran gospodin Miroslav Šeparović od ovih pet predloženih. Evo, tu su članovi povjerenstva. Hvala vam lijepa. Zaključujem sjednicu. Obavještavam vas da će slijedeća sjednica Hrvatskoga sabora biti poslije 20. svibnja, dakle slijedi Veliki tjedan, izbori itd., dakle poslije 20. svibnja pa ćemo odrediti, kada to bude na vrijeme ćete znati. Sjednica Istražnog povjerenstva o nabavi 39 vozila za potrebe MORH-a održat će se u 13,45 sati u dvorani 84 danas, dakle 3. travnja u 13,45 sati u dvorani 84, predsjednik povjerenstva Nenad Stazić. Hvala.