Lähetekeskustelua varten esitellään päiväjärjestyksen 2. asia. Puhemiesneuvosto ehdottaa, että asia lähetetään sosiaali- ja terveysvaliokuntaan, jolle perustuslakivaliokunnan on annettava lausunto. Lähetekeskusteluun varataan enintään 45 minuuttia. Asian käsittelyssä noudatetaan aikataulutettujen asioiden osalta sovittuja menettelytapoja.
Arvoisa puhemies! Kyseinen hallituksen esitys koskee siis kahta eri lakia: ensinnäkin niin sanottua Paras-puitelain jatkoa ja toiseksi investointeja ja ulkoistuksia koskevaa niin sanottua rajoituslakia. Esitys liittyy tämän hallituksen hallitusohjelmassaan linjaamaan sote-uudistukseen. Paras-lain jatkon tarkoituksena on, että kunta- ja palvelurakenneuudistuksen aikana muodostettuja yhteistoiminta-alueita ei purettaisi ennen hallitusohjelman mukaisen sote-rakenteita koskevan uudistuksen voimaantuloa. Tarkoituksena on turvata se, että uusilla maakunnilla olisi mahdollisuus päättää sote-palveluista asukkaiden tarpeita vastaavasti ja yhdenvertaisesti koko alueella. Tarkoituksena on siis estää epätarkoituksenmukaiset rakenteiden uudelleenjärjestelyt sekä kuntakohtaiset osaoptimoinnit. Esityksessä ehdotetaan, että molempien lakien voimassaoloa jatkettaisiin. Paras-lain jatko olisi vuoden 23 loppuun ja rajoituslain vuoden 25 loppuun saakka. Lait on tarkoitus saada voimaan mahdollisimman pian. [[Hälinää]] [[Puhemies koputtaa]]
Ministeri, hetkinen.
[[Käydään keskustelut käytävällä, jotta kuullaan esittely.]] Paras-lain perusteella kunnat eivät voisi irtautua Paras-lain mukaisista yhteistoimintajärjestelyistä siten, että ne eivät täyttäisi lain kriteereitä, noin 20 000 asukkaan väestöpohjaa. Tästä siis pidetään jatkossakin kiinni, ja valtioneuvostolla olisi mahdollisuus velvoittaa kunta pysymään yhteistoimintajärjestelyissä. Tätä toimivaltaa valtioneuvosto on valitettavasti joutunut jo käyttämään turvatakseen sote-palvelut eri alueilla. Toimivallan jatkaminen näiden terveyden ja hyvinvoinnin kannalta keskeisten palveluiden varmistamiseksi on välttämätöntä. Rajoituslain voimassaolon jatkaminen tiukentaisi kuntien ja kuntayhtymien ulkoistamissopimuksia koskevia vaatimuksia. Kunnan ja kuntayhtymän tulisi sisällyttää lain voimaantulon jälkeen tehtäviin ja vuoden 23 jälkeen voimassa oleviin ulkoistamissopimuksiin irtisanomisehto, jos sopimuksen ennakoitu vuotuinen arvo ylittäisi 15 prosenttia kyseisen järjestäjän vuosittaisista käyttötalousmenoista. Tässä nimenomaan nyt sitten kiristetään tätä irtisanomisehtoa. Irtisanominen pitäisi tehdä vuosina 24 ja 25, ja se olisi mahdollista tehdä korvauksetta. Ulkoistamissopimuksen tiukentamista on arvosteltu erityisesti yksityisten sote-tuottajien toimesta. Kritiikissä on väitetty, että hallitus estää ulkoistamiset tai että kysymys olisi takautuvasta lainsäädännöstä. On sanottava, että irtisanomisehdon sisällyttämisvelvollisuus ei estä ulkoistuksia järkevällä tavalla toteutuessaan. Kyseessä on pikemminkin vielä aika lievä puuttuminen kunnan päätösvaltaan tätä irtisanomisehdon vahventamista vaatiessamme. Ehdotus ei myöskään mahdollista puuttumista takautuvasti jo olemassa oleviin sopimuksiin. Rajoituslain voimassaolon jatkaminen jatkaisi myös lain mukaista investointirajoittamista ja sitä koskevaa lupamenettelyä. Tältä osin on esitetty, että rajoituslaki estäisi kaiken rakentamisen. Näinhän ei ole, koska koko ajan rakennetaan myös sote-alalla. Säännös on jo nyt voimassa, eikä se siis ole estänyt vieläkään välttämättömiä, perusteltuja korjauksia. Jatketunkin lain mukaan ministeriö voi myöntää luvan yli 5 miljoonan euron investointeihin, jos ne ovat palveluiden saatavuuden turvaamiseksi välttämättömiä ja kiireellisiä. Arvoisa puhemies! Tulevien maakuntien edunvalvontaa ja puhevaltaa ei tällä hetkellä käytä kukaan. Hallituksen tehtävänä on varmistaa tulevien maakuntien mahdollisuudet turvata sote-palvelut koko maassa yhdenvertaisesti, ja tällä esityksellä nimenomaan hillitään nykyisten toimijoiden pyrkimyksiä luoda väliaikaisia rakenteita ja betonisoida omia palveluita. Rakenteiden sijasta sote-palveluissa tulee nyt ensi sijassa keskittyä sisällön kehittämiseen, ja sitä tämä hallitus tulee jatkossa myös tukemaan. Tänään on tultu ulos isolla tulevaisuuden kehittämisohjelmalla, jonka tarkoituksena on varmistaa, että kaikki suomalaiset pääsisivät uudella kiristyvällä hoitotakuulla hoitoon mahdollisimman nopeasti, ja sen sisältöhanke on tänään julkisesti startattu koko Suomessa. Pelkät rakenteet eivät siis tule turvaamaan tulevaisuuden sote-palveluita, vaan me tarvitsemme ennen kaikkea sisällöllistä toimintojen uudistamista, ja tähän liittyy myös tänään lanseerattu tulevaisuuden sote-keskus ‑ohjelma. Ohjelman keskiössä on soten tämän hetken isoin ongelma, joka ei ole satsaaminen investointiin vaan tosiasiassa siihen, että perustason palvelut ovat saatavilla ja ne toimivat niin, että ihmiset pääsevät hoitoon. Nyt on aika investoida ennen kaikkea sisältöihin.
Täällä on etukäteen varattu puheenvuoro. — Edustaja Ikonen, olkaa hyvä.
Arvoisa puhemies! En puutu puheenvuorossani nyt Paras-puitelain velvoitteiden jatkamiseen vaan keskityn erityisesti kuntien ja kuntayhtymien toimivallan rajoittamiseen. Ymmärrän, että tämä säätelytarve perustuu sote-uudistukseen, kuten ministeri tässä esitti, mutta tiukennukset eivät ole ongelmattomia lähivuosien kannalta. Lähden liikkeelle ensin tästä lainvalmistelun laadusta. Kannan huolta siitä, että tässä lainvalmistelun yhteydessä olisi tullut laajemmin arvioida lain seurauksia ja vaikutuksia. Käsitykseni on, että tässä ei ole varsinaista lausuntopyyntöä laitettu kunnille — kunnilla on ollut mahdollisuus lausua, mutta lausuntoa ei ole laajemmin haettu. Erityisesti olisin kaivannut syvempää arviointia siitä, tulevatko rajoitukset tarpeettomasti nostamaan kuntien ja kuntayhtymien kustannuksia tässä tilanteessa, kun tiedämme, että kuntien taloudellinen tilanne on historiallisen haastava. Hidastavatko ne palvelutuotannon tarpeellista kehittymistä, se on toinen iso kysymys. On huomattava, että mikäli tämä esitys hyväksytään, väliaikaiseksi tarkoitetut rajoitteet tulevat olleeksi voimassa lähes kymmenen vuotta, mikä on erittäin pitkä aika. Kun otetaan lisäksi huomioon se, että soten tulevaisuus on vielä hämärän peitossa monelta osin ja siihen liittyy edelleen epävarmuuksia, niin onko perusteltua rajoittaa kuntien toimivaltaa kaikelta varalta näin pitkäksi aikaa, vuoteen 2025 asti, ilman kunnon arviointia seurauksista? Käytännössä tämä rajoite on tarkoittanut sitä, että kaikki yli 5 miljoonan euron tilainvestoinnit alistetaan STM:n lupakäsittelyyn, mikä hidastaa käynnistyksiä ja tuo epävarmuutta toteutukseen.
Oikein!
Käytännössä investointien rajoittamislaki on pysäyttänyt palvelutilaverkon kehittämisen monessa kaupungissa ja kunnassa lähes kokonaan, mikä näkyy siinä, että palvelutilojen kunto heikkenee, ellei korjausinvestointeja tehdä ajoissa, mikä voi edelleen vaikuttaa toiminnan kehittämiseen ja työhyvinvointiin lisääntyvinä sisäilmaongelmina ja epätarkoituksenmukaisina tiloina. Pystyisikö rajoituksissa ottamaan huomioon entistä paremmin, nykyistä enemmän, esimerkiksi kuntien kokoa ja kantokykyä? Esimerkiksi 5 miljoonan investointi on suurelle, kasvavalle kaupungille tai isolle kuntayhtymälle ja sen palvelutuotannolle aivan eri luokan kysymys kuin pienelle. On hyvä hahmottaa, että investoinnit ovat vaihdelleet sairaanhoitopiirien satojen miljoonien investointien hankkeista kaupunkien kymmenien miljoonien hankkeisiin ja toisaalta edelleen sitten pienten kuntien muutaman miljoonan palvelukeskusinvestointeihin. Voisiko tämä raja ottaa palvelutuotannon laajuuden nykyistä paremmin huomioon ja olla suuremmille kaupungeille ja kuntayhtymille korkeampi, se on yksi kysymys. Investoinneissa huolettaa myöskin näiden kriteerien tiukennus. Aiemmin välttämättömien ja kiireellisten ohella on voitu huomioida myöskin palvelutarpeen kannalta tarpeelliset hankkeet. Silti kaikki nämä tarpeellisetkaan hankkeet eivät ole päässeet etenemään. Otan omasta kotikaupungistani Tampereelta esille tällaisen kehityshyvinvointikeskushankkeen, jolle on haettu lupaa pariinkin otteeseen. Se on hanke, jossa oli tarkoitus tuoda hyvinvointikeskus eli tällainen sote-keskus yliopistollisen sairaalan yhteyteen, ja ihan niin kuin yliopistollisessa sairaalassa on avattu tutkimukselle ja koulutukselle ja kehitykselle ovet, niin oli tarkoitus tuoda myöskin peruspalveluihin samantyyppinen konsepti ja kehittää uudenlaista palvelua. Tarkoitus oli myöskin Tampereen uuden yliopiston yksi kärkihanke kytkeä tähän, ja siitä huolimatta kahteen kertaan tälle annettiin hylsy. Tällainen innovatiivinen palveluita kehittävä avaus ei ole tähänkään asti mahtunut näihin kriteereihin, ja jos nyt tiputetaan pois myöskin tämä tarpeellisuusluokka ja kriteereinä ovat jatkossa vain välttämättömät ja kiireelliset investoinnit, niin on pakko kysyä, rajoitetaanko väärällä tavalla palveluitten kehittymistä tukevia investointeja. Tämä ainakin itseäni huolettaa tässä tämän kokemuksen valossa. Toivonkin, että nyt kun hallitus on tänään julkistanut tämän tulevaisuuden sote-keskus ‑mallin, niin tällaiset hankkeet kyettäisiin tunnistamaan ja tällaisillekin investoinneille löytyisi sitä ymmärrystä, että ne eivät ole pelkästään tällaisen välttämättömyyden kautta katsottuna vaan myöskin kehittymisen kautta ymmärrettynä. Ehdotankin tässä hengessä harkittavaksi sitä, että mukaan otettaisiin myöskin luokka ”perustellut investoinnit”, jotta tällainen tarkoituksenmukaisuusharkinta olisi mahdollista. Tämä toinen ulottuvuus tässä laissa on prosenttiosuuden alentaminen 30:stä 15 prosenttiin. Näen sen siinä mielessä ongelmallisena, että kuntien tulee pystyä hankkimaan tarkoituksenmukaisia palvelukokonaisuuksia, ja näen, että tässä voi olla uhka joissain tapauksissa myöskin tälle. Riski on myöskin siinä, että palveluitten hankinnassa tämä rajoite saattaa siirtyä palvelutuottajien hintoihin, mikä ei ole toivottava kehitys nyt, kun näemme tämän kuntatalouden tämänhetkisen tilanteen. Vielä tulisi arvioida sitä, johtavatko nämä lakimuutokset yhdessä, kun näitä katsotaan kokonaisuutena, lähes mahdottomaan yhtälöön kuntien kannalta siinä, että kunnat eivät investoi ja toisaalta palvelutuottajatkin alkavat miettiä investointejaan entistä tarkemmin, mikä voi erityisesti kasvavien tarpeitten alueilla vaikuttaa siihen, että se kapeuttaa laajeneviin palvelutarpeisiin vastaavan tarjonnan syntymistä. Tämä on huoli, jota toivon arvioitavan. Esitettyihin muutoksiin liittyy siis useita huolia liittyen siihen, mitä tiukennuksista seuraa. On toki perusteltua koordinoida kuntien investointeja ja hallittua ulkoistamista. Tätä periaatetta vastaan en tällä puheenvuorolla halua asettua, mutta varoisin kiristämästä tätä lenkkiä liikaa ja luottaisin kuntiin enemmän. Lisäksi kytkisin tähän lakiin sen vaikutusten tarkemman seurannan nyt, kun sitä arviointia ei niin tarkalla kädellä ole tässä kohtaa tehty. — Kiitos.
Halutaanko aiheesta käydä debatti? [Vastauspuheenvuoropyyntöjä ] Ilmiselvästi. Pyydän niitä edustajia, jotka haluavat käyttää puheenvuoron, nousemaan seisomaan ja painamaan V-painiketta. — Valiokunnan puheenjohtaja Vehviläinen.
Arvoisa puhemies! Jaan edustaja Ikosen ajatuksen siitä, ettei välttämättä ole hyvä, että jatkuvasti joudutaan antamaan jatkoaikoja näille rajoituslaille ja myös Paras-laille. Mutta se johtuu kyllä siitä, että emme ole saaneet sote-uudistusta tehtyä, ja siinä olemme vähän koko salinakin vastuullisia, että näin joudutaan nyt tässä tekemään, ja tietysti aivan oikein ovat tässä nämä tavoitteet. Tämä sisältää erittäin vähän elementtejä, jotka ovat muutosta siitä edellisestä. Sen haluan tässä selkeästi todeta, että meille on annettu kaiken kaikkiaan voimassa olevia lupia näihin investointeihin 78 kappaletta ja vain 5 kappaletta niistä on kaiken kaikkiaan hylätty, eli tämä kertoo siitä, että tämä rajoituslaki on toiminut erittäin hyvin. Myös käsittelyajat ovat lyhyitä, eli neljässä kuukaudessa on pystytty käsittelemään nämä. Sen haluan vielä lopuksi todeta, että tämähän ei estä uusia sopimuksia. Kysymys on vain siitä, että nyt näihin sopimuksiin pitää tulla irtisanomisehto eli tuleva maakunta voi sitten aikanaan irtisanoa sopimuksen, jos sopimus ei ole järjestäjän kannalta oikea.
Arvoisa rouva puhemies! Tämä hallituksen esitys on jo meillä tuolla sosiaali- ja terveysvaliokunnassa ollut pöydällä, ja on sillä tavalla helppo olla tässä mukana. Kysyisin teiltä, hyvä ministeri, kun täällä on noussut jo salissakin esiin tämä 5 miljoonan investointirajoitus ja se on myös asian valmistelussa ollut huolena ja se on myös täällä hallituksen esitykseen kirjattu: onko todellista uhkaa, että tämä 5 miljoonan investointirajoitus estäisi suurien kaupunkien investointeja? Ja nyt nostan erityisesti esille muun muassa pääkaupunkiseudun, HUSin tilanteen. Millä tavalla nämä perustelut sitten näihin poikkeuslupiin menevät, onko siinä todellinen huoli? Kyllä minä jaan sen huolen, mikä sairaanhoitopiireistä, kunnista ja kaupungeista on tullut. Tiedä nyt sitten, ketkä ovat vastuussa tästä sote-uudistuksen kaatumisesta niin kauan kuin meillä on ollut vahvat kriteerit. Sellaista sotea, mitä oltiin tuomassa, ei voitu viedä läpi. Siellä oli muun muassa riittämätön rahoituspohja. Se ei välttämättä kuulu tähän asiaan, mutta mikä tämä tilanne on ja onko siellä ongelmia, ei voida investoida, koska pitäisi kuitenkin saada investoinnin pyörät pyörimään?
Arvoisa rouva puhemies! Jaan jossain määrin sitä huolta, joka liittyy tähän alhaiseen investointirajaan, joka tuli jo viime hallituksen aikana, mutta niin kuin on käynyt ilmi, hyvin vähän niitä hylkypäätöksiä on tehty: 5 tietääkseni yhteensä 78 hankkeesta, joiden yhteismäärä on käytännössä 2 miljardia euroa, joten en näe sitä tässä itse asiassa kovin suurena ongelmana. Tärkeintä on tässä se, että tätä rajoituslakia jatketaan. Julkisessa keskustelussahan jossain määrin on ollut väärinymmärrystä, kun on puhuttu siitä, että tämän maan ulkoistukset kieltävä laki, mutta arvoisa ministeri selvitti tätä asiaa erittäin hyvin. Kysymyshän on siitä, että turvataan sinne se irtisanomislauseke, kun tapahtuu jonain päivänä se merkittävä transaktio, että yli 150 kuntatason toimijaa luovuttaa sosiaali- ja terveyspalvelut sote-alueille, joka rajapinta on mahdollistanut ihan käsittämättömiä osaoptimointeja, taktikointeja — eräät kunnat ovat myyneet [[Puhemies koputtaa]] vanhainkotejaan, toiset kokonaisia sairaaloitaan. [[Puhemies koputtaa]] Tämä rajoituslaki on erittäin tarpeellinen.
Arvoisa puhemies! Kun sosiaali- ja terveydenhuollossa pitäisi tehdä rakenteellisia uudistuksia, jotta kunnat selviävät niistä velvoitteistaan — tälläkin hetkellä moni kunta on ahdingossa — niin emmehän me voi sitoa kuntien käsiä tekemästä järkeviä päätöksiä silloin, kun on niiden tarve. Välillä ne tilat ovat vain semmoisia, että ne vaativat niitä uudelleenjärjestelyjä, niin että voidaan toimia järkevällä tavalla. Mitä tulee näihin hylkyihin, niin kyllähän sieltä on tullut hylkyjä nimenomaan tämmöisille tulevaisuuteen katsoville, järkeville ja toimintaa tukeville investoinneille. Tämä välttämättömyys ja kiireellisyys -kohta tässä on kyllä erittäin kyseenalainen, koska tässä menee kuitenkin useampi vuosi ennen kuin sote-uudistusta saadaan aikaan. Ja kyllähän tämä 5 miljoonan sääntö, joka koskee kaikkia alueita, on erityisesti isoja kaupunkeja [[Puhemies koputtaa]] ja pääkaupunkiseutua diskriminoiva. Kyllä tässä pitäisi huomioida se asukasmäärä tai joku muu kriteeri, [[Puhemies koputtaa]] etteivät kaikki ole samalla viivalla.
Arvoisa puhemies! Sote-uudistusta on yritetty tehdä jo pitkään, ja se pitää vihdoin saada tehtyä, ja tästä salista pitää myös mennä kuntakentälle se viesti, että sote-uudistus on tekeillä ja se saadaan tällä kaudella maaliin. Tätä rajoituslakia tarvitaan, jotta nyt, juuri ennen sote-uudistusta, ei tehdä lyhytnäköisiä kokonaisulkoistuksia, betonoida palvelurakennetta sillä tavalla, että se voi estää alueellisesti tarkoituksenmukaista palvelurakennetta ja integroidun palvelujärjestelmän rakentamista tulevassa maakunnallisessa sotessa, joten lakiesitys on erittäin perusteltu. Sote-jätit kulkevat kunnissa tälläkin hetkellä etsimässä isoja ulkoistuksia talousahdingossa olevilta kunnilta, joten tämä rajoituslain tiukentaminen on tarpeellinen — joskin on todella syytä muistaa, niin kuin täällä on sanottu, että ulkoistuksia ei kielletä, vaan näihin sopimuksiin täytyy sisällyttää tämä irtisanomisehto. Eli erittäin tervetullut ja tarpeellinen lakiesitys.
Arvoisa rouva puhemies! Kuntien talouspaineet ovat täällä salissa kaikkien tiedossa, ja osittain siitä on johtunut, että tälle vuodelle varmastikin sote-puolella monessa kunnassa tehtiin alibudjetointia: kuviteltiin, että tässä ollaan siirtymässä nyt sitten maakuntien harteille. Nyt sitten tässä vaiheessa vuotta totuus alkaa paljastua, ja sitten joissakin kunnissa on tietysti vimmatusti myyty, osassa on ulkoistettu, ja on pyritty jossain investoimaan siinä pelossa, kun on mietitty, että kohta nämä lähipalvelut saattavat täältä kenties maakuntauudistuksen myötä sitten kokonaan hävitä. Eli tämä kuntakenttä on varsin sekaisin tällä hetkellä näitten sote-asioitten kanssa, ja siinä mielessä hallitukselta nyt kaivataan kyllä tätä selkeää viestiä ja aikataulutusta, että saataisiin sinne kuntakentälle rauha. Mutta erityisesti tässä nostan esille sen huolen, että kun vanhustenhuollossa tällä hetkellä vuodeosastoja on purettu monissa kunnissa jo useamman vuoden ajan ja nyt näitä erilaisia palveluasumisen yksiköitä tarvitaan yhä enemmän ja kipeästi, niin otetaanko tämä huomioon nyt sitten, että tässä investointien rajoituksessa [[Puhemies koputtaa]] ei tapahdu niin, ettei näitä kipeästi tarpeellisia, kaivattuja investointeja [[Puhemies koputtaa]] voitaisi kuitenkaan toteuttaa.
Arvoisa rouva puhemies! Ensinnäkin kiitän ministeriä tästä esityksestä ja totean, että se on äärettömän tärkeä esitys siihen asti kun tämä sote-uudistus on saatu maaliin. Muistan, kuinka viime kaudella, kun kokoomus ajoi tätä markkinamallista sotea, meillä Pirkanmaallakin sote-jättien kaupparatsut kiersivät ympäri maakuntaa ja antoivat tämmöisen nivaskan sopimuspapereita ja kertoivat, että ulkoistakaa kymmeneksi vuodeksi näillä ja näillä ehdoilla, ja todellakin, monet kunnat meinasivat tarttua tähän. Mutta nyt kuitenkin nähdään, että ei pidä antaa näille sote-jäteille valtaa, vaan nimenomaan rakennetaan sitä perusterveydenhuoltoa julkisesti ja sisällytetään tämä irtisanomislauseke näihin, että me voimme sitten rakentaa sen uudistuksen oikein ja varmistaa, että integraatio toimii. Kiitän ja kysynkin ministereiltä nyt, kun olette tänään antaneet esityksen tästä hoitotakuusta — tämähän on nimenomaan perusterveydenhuollon kehittämiseen tarkoitettua: miten kommentoitte tätä, ja miten se edistää näitä tavoitteita?
Arvoisa puhemies! Minäkin muistan, kun viime kaudella yhdessä oppositiossa SDP:n kanssa vaadimme, että tämä tulisi palauttaa yhteiseen parlamentaariseen valmisteluun, jotta näin merkittävä uudistus saataisiin yhdessä tehtyä — mutta näin ei tule tapahtumaan. Olisin kysynyt ministeriltä kahta asiaa. Yksi koskee sitä, kun perustuslakivaliokunta on todennut, että tämä rajoituslaki on aikanaan voitu tehdä, mutta korostanut sitä, että näitä vaikutuksia seurataan tarkoin ja mahdollisiin epäkohtiin puututaan. En ainakaan nyt löydä täältä vaikutusarvioinnista, että tällaista olisi tehty. Tämä on kuitenkin aika merkittävää, kun jatkuvasti tätä vain pidennetään. Toinen asia on se — itsekin olin eilen Hyvinkään talouden kehittämisen ryhmässä, jossa meillä on vaikeuksia talouden kanssa — miten tämä asia etenee tässä Uudenmaan erillisratkaisussa, koska meillä on Keski-Uudellamaalla kuntayhtymä, jonka jatkoa me tietysti toivoisimme. Mutta kysyn ministeriltä: miten Uudenmaan erillisratkaisu etenee?
Arvoisa rouva puhemies! Arvoisa ministeri! Aika monet lakiesitykset, jotka tämä hallitus on antanut, ovat saaneet sen arvion, että vaikutusarviot ovat olleet puutteellisia, hyvin vähäisiä, ja erityisesti tämän esityksen osalta täällä on noussut huoli siitä, että kunnat eivät ole päässeet kunnolla mukaan. Ollaan oltu huolissaan siitä, että kun kuntatalous on jo nyt kuralla, tuleeko tästä rajoituslaista lisää kustannuksia kunnille. Toivoisin, että ministeri nyt vastaisi tähän ja ehkä myös siihen, onko tämä se käytäntö, joka otetaan. Eli me odotamme sitä hoitotakuulakia, sitä ei vielä ole tullut, se on lämpimästi tervetullut. Toivon, että ministeri vastaisi, että pääsevätköhän kunnat sitten jatkossa näitä lakiesityksiä arvioimaan, ja erityisesti toivoisin vastausta siihen, milloin sote-uudistuksen lainsäädäntö on eduskuntaan tulossa. Viittasitte siihen terveyskeskushankkeeseen. On mainiota, että laitetaan painopiste palveluiden parantamiselle eikä uusien verojen ja hallinnon rakentamiselle. [[Puhemies koputtaa]] Te totesitte, että avustukset laitetaan jakoon, [[Puhemies koputtaa]] joten kysyisin: miten Uusimaa ja Helsinki pääsevät mukaan, kun siinä asetuksessa mainitaan 18 maakuntaa? Eihän niitä vielä ole säädetty.
Annetaan ministerin vastata nyt. Riittääkö 3 minuuttia?
Arvoisa rouva puhemies! Tässä edustaja Sarkomaa kysyi, miksi kaikki sosiaali- ja terveysministeriön valmistelemat lakiesitykset, jotka eduskuntaan ovat tulleet, ovat jo torsoja valmiiksi, jos tässä nyt mukailen teitä. [[Sari Sarkomaan välihuuto]] — Voi olla, että itse muotoilin sen tiukemmin kuin te, mutta totean nyt kuitenkin reiluuden nimissä, että ensimmäistä kertaa pääsen esittelemään täällä eduskunnan edessä lakiesitystä, joka tänään nyt tänne saapuu. Tältä osin tähän rajoituslakiin ei liittynyt sellaisia isoja asioita linjattavaksi suhteessa aikaisempaan pohjaan. Tämä rajoituslakihan ei ole ensimmäistä kertaa eduskunnan käsittelyssä. Nyt malttia koko väelle, sanon sen nyt rehellisesti. Tässä esityksessä, jota me käsittelemme eduskunnassa hallituksen esityksenä, muuttuu ainoastaan yksi kohta: irtisanomisehto tiukkenee. Aikaisemmalla hallituskaudella on jouduttu kiristämään irtisanomisehtoa jo aikaisemmin, ja perustuslakivaliokunnassa tämä linja on hyväksytty suhteessa toimintaympäristön muutokseen. Tältä osin ollaan tilanteessa, jossa ollaan veitsenterällä siinä, että pitkittynyt sote-uudistuksen käsittely koko maassa on johtanut siihen, että näiden itsehallinnollisten alueiden — niin kuin tässä kävi hyvin esiin, kuten esimerkiksi edustaja Ikonen tätä tilannetta arvioi ja valiokunnan puheenjohtaja myöskin kommentoi — itsehallinto tässä viime kädessä kärsii. Mutta se kokonaishyöty, jota on tavoiteltu sekä viime että tällä hallituskaudella, lähtee siitä, että sote-rakenteessa tapahtuu iso muutos, kun 295 mantereella sijaitsevaa järjestäjää luovuttaa järjestämistehtävänsä tuleville itsehallinnollisille alueille. Nykyään meillä on voimassa maakunnat, joihin me vetoamme hallinnollisina maakuntina, eli kyllä nämä rajat tiedetään, mutta siitä huolimatta tänään tehtyyn sisältöuudistuksen kriteeristöön on sisällytetty mahdollisuus myös poiketa tuosta mallista. Olen tänään käynyt pääkaupunkiseudun erillisratkaisua tekevän ohjausryhmän kanssa tämän asian läpi, ja siellä tyydyttyneesti otetaan mielellään nämä kaksinumeroiset miljoonat vastaan, jotta myös Uudellamaalla päästäisiin hoitoon. Ei tehdä täällä asioista ongelmia, jotka eivät sitä ole. Täällä käytiin myöskin asiantunteva keskustelu siitä, onko tässä tilanteessa syytä kiristää irtisanomisehtoa vai ei. Oma arviointini oli kesäkuussa se niin kuin hallitusohjelmaneuvotteluidenkin aikaan, että täällä oli tällaista aika isoa ulkoistamisaaltoa liikkeellä. Ja sekin on eduskunnassa myönnettävä, että me pystymme seuraamaan aikaa. Tämä on tehty nimenomaan myöskin vastataksemme toimintaympäristön muutokseen. Mitä tulee tähän keskusteluun siitä, pidetäänkö kiinni tästä 5 miljoonan investointirajasta, joka vielä läpivalaistaan valtakunnallisesti tarpeen mukaan: olen pitänyt sitä hyvänä menettelynä siksi, että myöskin alueilla joudutaan sparraamaan sitä, mitkä hankkeet ovat nyt niitä, joihin nämä vähäiset rahat — josta tässä kuntatalouden ahdinkona monet puhuivat — käytetään. Ja kyllä läpivalaisu on hyvä. Mitä tulee siihen Tampereen erilliseen hankkeeseen, en ota yksityiskohtiin kantaa, mutta totean, että voi olla, että edustaja Ikonen tässä tulevina kuukausina saa sitä, mitä Tampereellakin toivotaan, [[Puhemies koputtaa]] nimenomaan siksi, että tämä kehittämislinja tunnustetaan osaksi myöskin rajoituslain investointien läpikäyntiä. Ja minusta ei ole ongelma se, että viidellä alueella on jouduttu paperit palauttamaan. Niilläkin alueilla on tullut lopulta ratkaisu, [[Puhemies koputtaa]] koska on katsottu, mikä on kokonaistaloudellisesti järkevää, ja siinä minusta kaikkien pitää saada olla mukana.
Arvoisa rouva puhemies! Kun tämä nyt liittyy soteen, niin haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni vedotakseni vielä kerran ministeri Kiuruun ja koko hallitukseen, että sitäkö tämä maa todellakin tarvitsee, uutta hallintoa? Sitähän te sote-uudistuksessa olette esittämässä: maakuntatasoa kuntien ja valtion väliin, uusia poliitikkotoimielimiä, uusia virkoja, uusia vaaleja. Tähän asti on sanottu, että ”juu, juu, mutta samalla lakkautetaan sitten elyt ja avit ja maakuntien liitot ja muut”. Ei lakkauteta. Tässä teidän esityksessänne ei lakkauteta, tuodaan vaan uutta hallintoa. Ja kyllä ihmettelen, kun demareille nämä eksotet ja muut kuntayhtymät, jotka on maakunnallisesti jo vapaaehtoisesti perustettu, ovat aikaisemmin olleet hyviä järjestämään ja tarvittaessa tuottamaan sote-palveluja ja nyt sitten nämä maakunnat, nämä alueet eivät saakaan enää kuntayhtyminä tehdä näitä eksoteita jatkossa. Mihin se perustuu?
Arvoisa puhemies! Viime hallituskaudella ajettiin markkinaehtoista sotea kuin käärmettä pyssyyn. Rinteen hallitus ajaa nyt koko kansan sotea, joka nojaa julkiseen palvelutuotantoon. Tämä on todella tärkeä muutos tässä soten valmistelussa. Ja tämä esitys, nyt tämä yksittäinen esitys, on todella tärkeä näiden sote-uudistuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Täällä on kritiikkinä esitetty, että rajoituslaki estäisi kaiken rakentamisen, mutta miten se nyt yhtäkkiä estäisi kaiken rakentamisen, kun tämä säännös on jo nyt voimassa eikä se ole estänyt välttämättömiä ja perusteltuja korjauksia? Edelleenkin ministeriö voi myöntää luvan yli 5 miljoonan euron investointeihin, jos ne ovat palvelujen saatavuuden turvaamiseksi välttämättömiä ja kiireellisiä. Mistä tämä poru?
Arvoisa puhemies! Haluan todeta tähän edustaja Zyskowiczin puheenvuoroon, että kukaan ei rakasta hallintoa. Jos sellaista joku väittää täällä, niin se on aivan pötypuhetta. Mutta sitten haluan sen todeta, että erityisesti edustaja Zyskowicz muistaa perustuslakivaliokunnan lukuisat lausunnot tähän tematiikkaan liittyen, myös jo sieltä vuoden 2015 alusta, kun hyvin selvästi sanottiin, että pitää järjestää sote yhtä kuntaa suuremmalla alueella ja kansanvaltaisuuden toteutua ynnä muuta — ja nyt tässä tätä niin kuin tehdään. Sen haluan vielä todeta, että nämä, mistä nyt keskustellaan, ovat tämän Paras-lain jatko ja sitten rajoittamislain jatko — ja hyvät sellaiset — mutta sitten meillä on vielä tulossa se itse sote. Ja minä itse ainakin ajattelen niin, että pitää ottaa viime kaudesta oppia sillä tavalla, että tehdään mahdollisimman yksinkertaista ja kaunista. Ja ensin tehdään sote ja se tehdään perustuslain edellytysten pohjaisesti eikä uusia elementtejä, vaan sellainen sote-rakenne, jossa pystytään tekemään se, ja ne ovat ne suuremmat alueet ja maakunnat. Ja tämä on nyt se lähtökohta, joka hallitusohjelmaan kirjoitettiin.
Arvoisa puhemies! Tässä nyt tulee hyvin pitkä jakso tätä niin sanottua kieltolakia — joka nyt ei ihan kieltolaki ole — ja tämä on tietysti ongelmallista kuntien itsehallinnon kannalta, mutta siitä huolimatta näen, että kyllä tälle jatkolle on tarve. Tällainen kilpavarustelun vaara tuolla maakunnissa on olemassa: joku kunta haluaa varmistaa palvelujensa olevan korkeammalla kuin naapureilla, ja sitten jos ja kun sote toivon mukaan tulee jossakin muodossa, niin silloin esimerkiksi tämä yksityistetty taikka ulkoistettu malli haittaa koko hommaa ja aiheuttaa turhia kustannuksia. Tämä on tämän idea, että rajoitetaan. Mutta tärkeää on se, että poikkeuslupia myönnetään ja sitten toisaalta että käydään tarkkaan läpi, ovatko kohdallaan nämä yksityiskohdat, esimerkiksi tämä 15 prosenttia ja 5 miljoonaa.
Arvoisa rouva puhemies! Käytiin tosiaan sosiaali- ja terveysvaliokunnassa pitkä keskustelu tästä, ja tavallaan ymmärrän sen kuntien ja sairaanhoitopiirien huolen, mutta kun lukee tätä esitystä, niin näkisin, että sen jälkeen kunnilla ja sairaanhoitopiireilläkin se huoli vähenee. Elikkä kuten tässä salissa tuli jo esille, niin tällä hetkelläkin poikkeuslupia on myönnetty ja vain noin 6 prosenttia poikkeusluvista on hylätty. Käytiin myös pitkä keskustelu liittyen siihen, tuleeko tästä nyt huomattavasti vaikeampaa, kun jatkossa näiden on oltava välttämättömiä ja kiireellisiä. Tästä nostin myös valiokunnassa esille, että kannattaa käydä lukemassa hankkeen arvioinnin arviointikriteerit, elikkä kun lukee otsikon alla olevat arviointikriteerit, niin itse näen, että näiden arviointikriteerien perusteella edelleenkin on todella hyvä mahdollisuus saada poikkeuslupa [[Puhemies koputtaa]] näille investointihankkeille.
Arvoisa puhemies! Kyllä tämä huoli on ihan todellinen, mitä tulee investointien toteuttamiseen. Mitä pidempään tämä epävarmuus jatkuu, sitä varovaisemmin tietenkin kunnissa suhtaudutaan siihen, miten kuntien omana toimintana tuotettavaa ja järjestettävää sosiaali- ja terveydenhuoltoa kehitetään. Sen vuoksi, kun tässä nyt pidennetään merkittävällä tavalla tätä määräaikaa ja samanaikaisesti erittäin kiireellisellä aikataululla tämä tuotiin eduskuntaan, vain kahden viikon lausuntoajalla, muun muassa oma kotikaupunkini Vantaa aika tiukkasanaisesti kritisoi tätä omassa lausunnossaan, jossa todetaan muun muassa, että ”lausunnon pyytäminen kahden viikon määräajalla näin merkittävässä asiassa ei ole hyvän lainvalmistelutavan mukaista”. Näin tiukka lausuntoaika johti muun muassa siihen, että tätä ei luottamushenkilötoimielimissä pystytty käsittelemään lainkaan, vaan tämä menee ikään kuin viranhaltijatyönä. Ihmettelen sitä, minkä vuoksi tässä ei voisi olla tällaista joustonvaraa kuntien kokoon suhteutettuna, [[Puhemies koputtaa]] sillä 5 miljoonan raja käytännössä isommissa kunnissa estää saman tien päättämästä mistä tahansa omista palveluja parantavista investoinneista.
Arvoisa rouva puhemies! Politiikka on mielenkiintoinen laji, kun kokoomus nyt sitten lyttää maakuntamallia, jota se muutaman vuoden kuitenkin ajoi aika vahvasti edellisissä hallituksissa. Varmasti, niin kuin edustaja Sarkkinen sanoi, jokainen meistä haluaa tämän sote-uudistuksen, ja tässä ovat kuitenkin nämä askelmerkit paljon terveemmällä pohjalla kuin aikaisemmassa yrityksessä. Se, mistä olen huolissani ja myöskin kuntapäättäjänä ja maakunnasta tuon viestiä, on tämä investointirajoitus. Esimerkiksi Äänekoskella on meillä vetämässä ministeriössä lupa uudelle 60-paikkaiselle hyvinvointikeskukselle, ja ainakin toivon, että näihin suhtaudutaan sitten myönteisesti. Tällaisia investointeja ei tuskin kukaan kuntapäättäjä taikka mikään kunta kovin heppoisin perustein lähde tekemään. Maakunnassa kuitenkin väki vanhenee ja syntyvyys on pientä, ja siellä on todellinen hätä nyt saada tämä vanhustenhoito kuntoon, ja toivon, että tähän löytyy sitten myös ymmärrystä investointirajoitteista huolimatta.
Arvoisa puhemies! Kaikki tässä salissa ovat sitä mieltä, että sote tarvitaan, ja kuntatalous on paljolti myös ahdingossa sen takia, että soten palvelutarve kasvaa ja se näkyy myöskin siellä kuntataloudessa. Tällainen lakihan, jossa rajoitetaan investointeja, ei ole asiana uusi, niin kuin se on tullut esille, mutta kaksi asiaa: Minkä takia kunnille ei voitu laittaa tätä lausuntokierrosta? Kun edellinen laki on voimassa vuoteen 22, niin voisi ajatella, että tässä ei ole ollut kovin suuri kiire tehdä tätä 3 vuoden siirtymäaikaa, mikä tässä laissa kuitenkin on iso asia. Eli minkä takia kunnille ei laitettu tätä lausuntokierrosta? Ja tässä väistämättä herää kysymys siitä, eivätkö ministeri ja hallitus usko siihen, että vuoteen 22 mennessä saadaan se sote aikaan, koska tässä nyt halutaan rajoittaa vielä sinne vuoteen 25 asti. 3—4 kuukauttahan ei ole pitkä aika, mutta rakennusinvestoinneissa ennakointi on todella tärkeää ja [[Puhemies koputtaa]] se voi pahimmassa tapauksessa viivästyttää jopa 1,5 vuotta sitä rakentamista. [[Puhemies koputtaa]] Toivoisin näihin vastauksia ministeriltä.
Arvoisa rouva puhemies! Todellakin tämä liittyy vahvasti soteen, ja meidän kaikkien yhteinen tahtotila on se, että sote saadaan. Ensimmäisessä omassa kysymyksessäni kysyin lähinnä sitä, onko tämä 5 miljoonan investointirajoitus estänyt suurien kaupunkien investointeja ja onko tullut ministeriöön tietoa, jos mahdollisesti joku investointi on sellainen, mihinkä ei löydy perusteluja tehtäväksi, ja millainen se voisi mahdollisesti olla. Mielestäni on epävarmaa se, millä tavalla sotea tullaan viemään eteenpäin. Tänään todellakin, ministeri, annoitte tiedotteen, että 70 miljoonaa on sinne lääkäreiden saamiseen investoitu. Kysyisinkin teiltä: Millä tavalla ne lääkärit nyt saadaan tähän julkisen sektorin sote-työhön? Jos heitä jossakin on, niin mikä on se houkutin, jolla heidät saadaan sinne sote-keskuksiin tulevaisuudessa? Luulen, että se on yksi suurimpia huolia: lääkärille pääsy.
Otetaan tässä vielä muutama tätä debattia, meillä aikarajakin tulee sitten vastaan. — Seuraavaksi edustaja Vestman.
Arvoisa puhemies! Perustuslakivaliokunta piti tosiaan tärkeänä ensi kerran rajoituslakia käsitellessään, että lakiehdotuksen vaikutuksia seurataan tarkoin ja mahdollisiin epäkohtiin puututaan viipymättä. Minä olisin kysynyt ministeriltä: Miten näitä vaikutuksia on seurattu siten kuin perustuslakivaliokunta on alun perin edellyttänyt, varsinkin kun tämä jatko on nyt niin pitkä, vuoteen 2025 asti? Tällainen huolellinen vaikutusarviointi kuuluisi muutenkin hyvään lainvalmisteluun. Ja miten nämä epäkohdat — joihin edustaja Ikonenkin puheenvuorossaan viittasi, että lupaa ei ole saatu — on tarkoitus ottaa huomioon? Kyllä minäkin pidän pääkaupunkiseudun tilanteen osalta ongelmallisena erityisesti tätä alhaista 5 miljoonan euron investointirajoitusta, ja olisi aivan välttämätöntä, että pääkaupunkiseudun ja ylipäätään suurten kaupunkien tilanne otettaisiin tässä paremmin huomioon.
Arvoisa rouva puhemies! Viime kaudella oli aivan valtaisa pettymys varmasti kaikille politiikkaa seuraaville ja ennen kaikkea sote-alalla työskenteleville ja potilaille ja sosiaalipuolen asiakkaille se, että sote-uudistusta ei saatu valmiiksi, ja nyt mielestäni koko suomalaisen poliittisen järjestelmän uskottavuuskysymys on se, että tämä välttämätön uudistus saadaan valmiiksi. Tällä hetkellä meillä on valtavat eriarvoisuudet siinä, että sinne terveydenhuollon ja sosiaalipuolen palveluihin pääsee. Meillä ovat aika isotkin kaupungit tällä hetkellä rajuissa talousvaikeuksissa, ja taustalla on se, että meidän pitää saada leveämmät harteet ja tehokkaampi toiminta soteen. Pidän, puhemies, tätä hallituksen esittämää rajoituslain jatkoa hyvin perusteltuna sikäli, että saadaan hallittu muutos aikaiseksi. Haluan nyt kyllä todeta sen, että kyllähän viime vaalikaudella soten ongelmat kietoutuivat paljolti sen ympärille, että piti yrittää sellaista erittäin laajaa valinnanvapautta, ja pidän parempana ja me keskustassa pidämme parempana sitä, että nyt uudistetaan ensin julkinen puoli [[Puhemies koputtaa]] ja sitten otetaan näitä yksityisiä yrityksiä vahvemmin mukaan. [[Perussuomalaisten ryhmästä: Tai hallitus kaatuu!]] [[Niin kuin viime kaudella!]]
Arvoisa rouva puhemies! Tuossa edellisessä kysymyksessä kuvailin sitä kuntien sekavaa tilannetta, ja tähän, voisiko sanoa, soppaan oman lisänsä tuo vielä se, että meillä on tämä päivystys‑ ja keskittämisasetus, joka näitten tiettyjen yliopistollisten sairaaloitten erityisvastuualueilla, ainakin Kuopion ja Oulun seudulla, ehkä jossain muuallakin, on aiheuttanut hämmennystä. Osassa niistä nämä järjestämissopimukset sairaaloitten työnjaosta ovat edelleenkin tekemättä. Olisinkin tähän soten kokonaisuuteen liittyen halunnut kysyä vielä ministeriltä: Millä tavalla nyt näissä työnjaollisissa asioissa ministeriöstä ollaan ohjeistamassa? Onko mahdollista, että näitä tiettyjä sairaaloita, jotka ovat jo lähteneet ajamaan alas esimerkiksi nukutustoimintaa ja vastaavaa, vielä uudelleen voitaisiin harkita, ja olisiko ylipäätänsä syytä ottaa vielä kertaalleen tämä koko keskittämisasetus, joka mielestäni on kyllä tällaisessa tietyssä fundamentaalisuudessaan niin rajoittava, [[Puhemies koputtaa]] että se olisi varmaan syytä vielä kertaalleen kokonaisuuden kannalta pohtia? Onko hallitus miettinyt tätä?
Arvoisa rouva puhemies! Tämä asia laajenee niin kuin veteen heitetty kivi koko ajan laajemmaksi ja laajemmaksi. Haluan itse vastata edustaja Zyskowiczille, joka käytti hetki sitten kuntayhtymäentusiastisen puheenvuoron. Sanoisin vähän niin kuin vänrikki Koskela Tuntemattomassa sotilaassa, että kun olen ollut 20 vuotta kuntayhtymissä, niin kuntayhtymissäkin on hallinto, ja sen lisäksi ne samat asiat käsitellään kunnissa. Parhaana kuukautena HUSin toimitusjohtajan kanssa olin seitsemän eri kertaa neuvotteluissa Helsingin kaupungin kanssa. Eli ei se malli, että ne asiat ovat kunnassa ja kuntayhtymässä, ole kovin rationaalinen malli. Paljon suoraviivaisempi ja selkeämpi malli on sellainen sote-alue, jossa on suoran vaalin mahdollisuus ja ne samat tehtävät on kunnilta otettu pois. On hyvä, että mennään ripeästi kohti sellaista järjestelmää Suomessa.
Entä Uudenmaan tilanne?
— Se hoituu!
Onko lupaus?
Arvoisa rouva puhemies! Arvoisa ministeri, tuossa taisitte kuulla väärin, kun totesitte minun todenneen, että olen moittinut kaikki sote-lait, mitä tänne eduskuntaa on tullut. En todellakaan, vaan totesin sen, että esimerkiksi arviointineuvosto on rankoin sanoin arvioinut esimerkiksi aktiivimalliesitystä. Ajattelen, että se tyyli, jonka hallitus alussa ottaa, saattaa mennä loppuun asti. Siksi kiinnitimme huomioita tämän lakiesityksen vaikutusarviointiin. Kokoomuksen mielestä kuntia pitää kuulla, ja erityisesti haluamme nostaa esiin sen, että eri alueet ovat erilaisia, ja toivomme, että myöskin te näette sen, että suurten kaupunkien tilanne on aivan eri kuin esimerkiksi pienten kuntien. Tätä näkökulmaa tässä on nostettu. Toivon todellakin, että sote-laeista hoitotakuu tulee ensin. Tänään te olette luvannut — luin tuosta — että 300 lääkäriä tulee per heti, kun tuo kehittämishanke lähtee liikkeelle. Toivon, että vähän avaatte sitä. Erityisesti helsinkiläisenä kansanedustajana olen huolissani. Siinä asetuksessa, [[Puhemies koputtaa]] jonka te olette laittamassa lausunnolle, edellytetään, että Uudellamaalla pitäisi 80 prosenttia kunnista olla mukana, että tuota avustusta voi hakea. Toivon, että erillisratkaisua ei tällä [[Puhemies: Aika!]] ole siunattu vaan pidätte ovet avoimena, niin että esimerkiksi Helsinki voi toimia omana kokonaisuutenaan. Sitä tuo asetus ei [[Puhemies: Aika!]] nyt haulle mahdollista.
Nyt ministeri Kiuru vastaa, 3 minuuttia.
Puhemies! Totean vielä kerran edustaja Sarkomaalle, että huoli on varmasti aiheellinen mutta otettu huomioon siinä asetuksessa. Eli nimenomaan on alueita, joilla kaikki ei kulje nykyisten maakuntarajojen mukaan, ja se on otettu huomioon. Mutta on otettu huomioon myös se, että pääkaupunkiseudun erillisratkaisu ei välttämättä ole sen mukainen, että se noudattelee maakuntarajoja, koska tämä erillinen selvitys on nyt meneillään. Siltä osin siihen on rakennettu poikkeus, eli asia on hoidossa, eli voidaan toimia juuri niin kuin totesitte, että rahoitusta tulee myöskin lääkäriin pääsyn varmistamiseksi Uudellemaalle — siis kaikille Uudenmaan nykyisille kunnille, olivatpa he sote-ratkaisultaan sitten mukana minkälaisessa mallissa hyvänsä erillisselvityksen valmistuttua. Tässä edustajilla oli minusta tärkeä huolenaihe siitä, että kun alueella pyritään nyt vetovoimaa parantamaan — esimerkiksi edustaja Juvonen puhui siitä, millä saataisiin houkuteltua asiantuntijoita, asianosaisia osaajia tulemaan — niin on aivan selvää, että tilat ovat yksi keskeinen juttu. Kyllä meillä täytyy olla nykypäiväiset terveet ja turvalliset tilat, joissa tätä työtä tehdään. Se on yksi asia. Mutta lähtökohta on myös se, että se ei vielä riitä. Seinät, fyysiset tilat, eivät riitä siihen, että houkuttelisi toimijoita. Tarvitaan paljon muutakin. Tässä moni esitti jo lääkäriin pääsyn vahvistamista, perusterveydenhuollon vahvistamista, jotka ovat oikeansuuntaisia toimia, joissa tänään on haettu jo ensimmäinen startti soten sisältöuudistuksen tekemiseen. Se on iso potti, 70 miljoonaa, ensi vuodelle yksistään palveluiden parantamiseen. Mutta haetaan myös sitä, että olisi sitä sananvaltaa itsellä käytössä, ja ymmärrän sen oikein hyvin. Täällä edustaja Essayah viittasi jo aikaisemmin siihen, että on erityyppistä palveluiden tarvetta, on se sitten ikäihmisiin tai vaikka mielenterveyspalveluihin liittyvää. Voi olla, että ne haastavat meidän nykyisiä tilojamme, sitä, miten nämä kaikki asiat tehdään. Siinä suhteessa nousee esiin esimerkiksi Tampereen esimerkki, että haetaan uudenlaisia tapoja, ettei olla kiinteästi sidottuja sentyyppiseen fyysiseen toimintakulttuuriin, joka meillä on tähän asti ollut ja joka totta kai pitää pystyä tässä haastamaan. Nimenomaan pikemminkin tuntuu, että valtakunnallisessa tarkastelussa tämäntyyppiset näkökulmat nousevat esiin. Minulla ei ole vielä montaa kokemusta. Olen saanut nyt näitä rajoituslain investointeja tarkastella ja esitellä niitä valtioneuvostolle, ja minusta on kyllä tarkasteltu nimenomaan tämän ison tulevaisuuden kuvan sopivan näihin investointeihin. On sanottava, että koska kuntakenttä on hyvin erilainen, niin sama sapluuna ei tietenkään sovi kaikkiin. Mutta onko se se 5 miljoonaa, josta pitäisi tehdä erilainen sapluuna, vai voiko nämä viisimiljoonaiset koko maassa tarkastaa? Minusta meillä kenelläkään ei ole mitään hävettävää siinä, että me käymme julkisempaa keskustelua siitä, minkälaisia päätöksiä kunnissa investointien osalta tehdään. Se ei ole hidastanut kuntien aikatauluja, mutta se on antanut varmuuden siihen, [[Puhemies koputtaa]] että on haettu yhdessä sitä isoa linjaa, ja näin tullaan tekemään nyt jatkossakin, jos eduskunta sen suo. Ja pidämme huolta siitä, [[Puhemies koputtaa]] että sote-uudistus saadaan viimeinkin maaliin — siitäkin oli tässä huolia. Omalta osaltani totean, että tänään on aloitettu jo sisältöremontti alan kanssa yhdessä.
Keskustelu ja tämän asian käsittely keskeytetään. Asian käsittelyä jatketaan tässä istunnossa päiväjärjestyksen muiden asiakohtien tultua käsitellyiksi.
Nyt jatketaan aiemmin tässä täysistunnossa keskeytetyn asiakohdan 2 käsittelyä.
Arvoisa puhemies! Sote-uudistusta on yritetty tehdä jo vuosia, ja nyt vihdoin se pitää saada tehtyä. Erityisen polttavaksi uudistuksen tekee väestön nopea ikääntyminen ja alueelliset väestörakenteen muutokset sekä kuntien taloudellinen ahdinko. Kunnat eivät voi enää jatkossa kantaa vastuuta sote-palveluiden järjestämisestä vaan tarvitaan isompi järjestäjä, vahvemmat ja laajemmat hartiat. Nyt käsillä olevaa rajoituslain pidennystä ja tiukennusta tarvitaan, jotta voidaan rakentaa kuntia laajempi, tarkoituksenmukainen sosiaali- ja terveyspalvelujärjestelmä ilman isojen ulkoistusten ja alueellisen osaoptimoinnin aiheuttamaa monimutkaisuutta tai kustannusriskiä. Arvoisa puhemies! Hallitus tekee sote-uudistuksen keskittyen perusasioihin eli hoidon saatavuuden parantamiseen perustasolla, terveys- ja hyvinvointierojen kaventamiseen, hoitopolkujen sujuvuuteen, järjestelmän eri osien ja eri palveluiden väliseen integraatioon sekä kustannustehokkaaseen ja oikea-aikaiseen palvelutuotantoon. Tavoitteena on terveyskeskusten hoitoonpääsyn nopeuttaminen, ennaltaehkäisevien ja matalan kynnyksen palveluiden vahvistaminen ja paljon palveluita tarvitsevien sujuvammat palveluketjut. Tavoitteena on rakentaa integroitu järjestelmä. Integraatio koskee sosiaali- ja terveyspalveluiden välistä integraatiota, perus- ja erikoispalveluiden integraatiota, tiedon integraatiota ja rahoituksen integraatiota. Palvelut järjestetään maakuntapohjalle, ja uudistuksessa keskitytään sosiaali- ja terveyspalveluihin. Nyt ei lähdetä haukkaamaan liian isoa palasta kerralla eikä lähdetä sekoittamaan järjestelmää markkinamallilla. Viime kauden uudistus kaatui laajuuteensa sekä markkinamallin ja sen rahoituksen aiheuttamiin ongelmiin palveluissa ja rahoituksessa. Tiedämme nyt erittäin hyvin, missä perustuslain rajat kulkevat, ja nyt niitä täytyy noudattaa. Arvoisa puhemies! Hallituksen esitys sote-rajoituslain jatkamisesta ja tiukennuksista tarvitaan, jotta estetään kuntia ja kuntayhtymiä tekemästä sellaisia isoja sosiaali- ja terveyspalveluiden ulkoistuksia, joita maakunnan aloitettua ei voitaisi purkaa. Tämä on tärkeää, jotta maakunnalla on mahdollisuus rakentaa integroitu, tarkoituksenmukainen ja kustannustehokas palvelujärjestelmä. Laki ei siis kiellä ulkoistuksia vaan velvoittaa kuntaa tai kuntayhtymää ottamaan palvelusopimukseen irtisanomisehdon. Näin estetään se, että sote-uudistuksen edellä ei tehdä ylikalliita tai kokonaisjärjestelmän kannalta epätarkoituksenmukaisia sopimuksia. Rajoitus on tarpeellinen edelleen tässä ajassa, sillä suuret terveysjätit kiertävät kuntakenttää nytkin etsien ulkoistusmahdollisuuksia. On tärkeää, että sopimuksissa on irtisanomisehto, sillä olemme nähneet, että kunnille halvalla myytävät sopimukset voivat tulla yllättävän kalliiksi. Rajoitus tarvitaan myös, jotta voidaan estää se, että kunnat sementoivat palvelurakennetta ennen sotea ja näin estävät alueellisesti tarkoituksenmukaisen palvelurakenteen kehittymisen. Rajoituslaki sisältää myös rakennusinvestointien rajoittamisen lupamenettelyn kautta. Investointeja ei siis estetä tai kielletä, vaan yli 5 miljoonan euron investoinnit ovat lupamenettelyn takana. Näen, kuten hallituksen esityksessäkin nähdään, että läpivalaisu on tarpeellista. On kuitenkin tärkeä varmistaa, ettei lupamenettelystä tule käytännössä tuketta tarvittaville rakennusinvestoinneille ja että järkevät, tarpeelliset ja välttämättömät investoinnit toteutetaan myös sote-uudistusta odoteltaessa. Arvoisa puhemies! Kentällä on paljon epävarmuutta ja epäuskoa sitä kohtaan, toteutuuko sote-uudistus vuosien soutamisen ja huopaamisen jälkeen. Se on ymmärrettävää. On kuitenkin tärkeää vahvistaa viestiä siitä, että sote-uudistus etenee perusasioihin keskittyen. Tämä voisi myös ehkäistä kuntien lyhytnäköisiä ratkaisuja, joihin kuntatalouden paine ja heikot tulevaisuudennäkymät saattavat niitä ajaa. Toteutuessaan sote-uudistus helpottaa erityisesti pienempien kuntien talouden ja toiminnan paineita, ja hallituksen päättämät valtionosuuden korotukset helpottavat kuntien tilannetta jonkin verran jo ensi vuonna. Arvoisa puhemies! Kiitoksia hallitukselle siis esityksestä, joka nyt sosiaali- ja terveysvaliokunnassa käsitellään ja toivottavasti mahdollisimman ripeästi myös hyväksytään.
Arvoisa rouva puhemies! Sotea on yritetty saada aikaiseksi useamman hallituksen toimesta. Erilaisia malleja on ollut ilmassa, ja viimeinen yritys viime keväänä kaatui perustuslaillisiin ongelmiin. Olemme käsittääkseni liikuttavan yksimielisiä siitä, että sote-uudistus tulee tehdä mahdollisimman pian. Kuntien ja kuntayhtymien tilanne on kestämätön, kun menot sosiaali‑ ja terveyspuolella kasvavat hälyttävästi mutta tulot eivät. Tämä näkyy erityisesti maakunnissa ja siellä myös pienissä ja keskisuurissa kunnissa. Näitä kuntia koettelevat muuttotappiot sekä matala syntyvyys ja tätä kautta väestön ikääntyminen, mikä aiheuttaa valtavat paineet erityisesti vanhustenhoivaamme. Hallituksen keskeisenä tavoitteena on toteuttaa sosiaali‑ ja terveyspalveluiden uudistus, missä ensisijaisesti kavennetaan hyvinvointi‑ ja terveyseroja, turvataan yhdenvertaiset ja laadukkaat palvelut, parannetaan palveluiden saatavuutta ja saavutettavuutta sekä turvataan ammattimaisen työvoiman saanti. Hienoja tavoitteita, ja olemme varmasti kaikki näiden takana. Näin ainakin toivon meidän olevan. Arvoisa rouva puhemies! Kritiikkini tässä puheenvuorossani kohdistuu lähinnä vuodesta 2016 voimassa olleeseen rajoituslakiin, joka asettaa kunnat ja kuntayhtymät kestämättömään tilanteeseen viiden miljoonan investointirajoituksen osalta. Investointirajoitus, mikä on asetettu kunnille, kuntayhtymille tai vaikka edellä mainittujen tahojen hallinnoimille säätiöille, tekee peruspalveluiden tuottamisesta laadukkaasti todella vaikeaa. Kunnilla tai kuntayhtymillä on pääasiallinen vastuu esimerkiksi vanhuspalveluista, ja kuntapäättäjät saavat jatkuvasti kritiikkiä toimettomuudestaan palveluiden parantamisessa. Tämä on kuntalaisten näkökulmasta hyvin ymmärrettävää. Kuntalaisille ei riitä selitykseksi, että valtio ei anna investoida näihin elintärkeisiin palveluihin. Tämä ei riitä ainakaan niille vanhusten omaisille, jotka eivät saa läheistään kelvolliseen hoivayksikköön. Laissa sanotaan, että kunnilla ja kuntayhtymillä on laaja harkintavalta siinä, millä tavoin ja missä muodossa ne järjestävät sosiaali‑ ja terveyshuollon palvelut. Investointirajoituksen jatkaminen jälleen rajoittaa myös pahoin kuntien itsemääräämisoikeutta palveluiden hoitamisessa. Omassa kotikunnassani Äänekoskella on monen muun kunnan tavoin kamppailtu investointirajoitusten kanssa, jotka estävät meitä panostamasta uusiin vanhustenhoidon yksiköihin. Meillä on vetämässä poikkeuslupa kaupungin hallinnoiman säätiön kautta, jotta voisimme rakentaa uuden 60-paikkaisen tehostetun hoidon palveluyksikön, jota kipeästi kaipaamme. Olemme odottaneet jo vuosia, mihin suuntaan sote-uudistus menee, jotta tiedämme, kehitämmekö toimintaa kunnan omana vai miten palvelut tuotetaan jatkossa. Nyt investointirajoitusta on tarkoitus jatkaa vuoden 25 loppuun saakka. Onko näin, että joudumme jälleen kerran sanomaan vanhuksillemme ja heidän omaisilleen, ettei vaan voi mitään? Tämä siis siinä tapauksessa, että sote-uudistus venyy ja poikkeuslupaa uudisrakentamiselle ei tule. Emme varmasti ole ainoa kunta, joka painii samojen ongelmien kanssa. Arvoisa rouva puhemies! Ymmärrän sinällään Paras-puitelain rajoituksen eritysesti siinä, että soten joskus tultua voimaan tulee muodostettavilla sote-maakunnilla olla mahdollisuus muokata palvelurakenteita parhaan palvelun turvaamiseksi. Kuten aiemmin mainitsin, huoleni kohdistuu ennen kaikkea rajoituslain investointikieltoon ja sen jatkamiseen. Me päättäjinä kyllä asian kanssa vielä pärjäämme, mutta erityisesti ikäihmisemme eivät enää kauan voi odottaa välttämättömiä palveluita. Toivonkin, että ministeriössä suhtaudutaan ainakin kuntien poikkeuslupahakemuksiin suotuisasti, sillä niitä tuskin mikään kunta tekee löysin perustein. Toivon myös, että teemme koko eduskuntana työtä sen eteen, että saamme sote-uudistuksen vihdoin maaliin. Sen ihmisen ansaitsevat. — Kiitos.
Arvoisa puhemies! Täytyy kyllä tähän alkuun oikeastaan sanoa, että huokaus, kun luin tuota hallituksen esitystä ja katsoin, montako kertaa Paras-puitelakia ja myös näitä rajoittamislakejakin on jatkettu. Jaan sen käsityksen, joka tuolla debatissa jo tuli, että tietenkään ei ole oikeaa ja hyvää lainsäädäntöä, jos me joudumme aina tekemään muutaman vuoden jatkoja, vaan pitäisi päästä pysyvään tilanteeseen. Lyhyesti haluan todeta kyllä sen, että silloin aikanaan, kun Paras-puitelaki tehtiin 2007, se oli ensimmäinen kunnollinen yritys hakea laajempia hartioita siihen, että meillä perusterveydenhuolto järjestettäisiin vähintään 20 000 asukkaan väestöpohjalta, ja se oli minusta siinä ajassa hyvä ratkaisu. Ja nyt sitten ollaan menossa eteenpäin, mutta aika tavalla, niin kuin me tiedämme, takkuillen. Jos minun laskutaitoni pitää paikkansa, niin meillä on nyt seitsemäs hallitus, joka yrittää tehdä rakennemuutosta tänne soteen. Tämä on matkan varrella tietysti muotoutunutkin niin, että tämä vuosikymmen on jo tavoiteltu integraatiota, joka on tarkoittanut monille erityisesti sitä, että sosiaalipalvelut, perusterveydenhuolto ja erikoissairaanhoito ovat saman järjestäjän käsissä. Niinhän nyt tässä ollaan tekemässä hallituksena ja sillä erolla erityisesti edelliseen hallitukseen, että tämä laaja valinnanvapaus on tästä kaiken kaikkiaan pois. Pidän erittäin perusteltuna, että nyt tehdään nämä uudet jatkot ja sillä tavalla varmistetaan, että kun aikanaan uudet maakunnat tulevat voimaan, niin niillä on mahdollisuus sitten myös irtisanoa sellaisia sopimuksia täällä ulkoistusten puolella, jotka eivät ole maakunnan kannalta kokonaisuudessaan järkeviä. Näiden ulkoistamissopimusten jatkosta totean, että uutena asianahan tässä on se, että tämä 30 prosentin raja muuttuu 15 prosentin rajaksi, ja tämä on perusteltua siltä osin, että jos pidettäisiin tämä vanha 30 prosentin raja, niin se voisi tarkoittaa jopa jossakin sairaanhoitopiirissä koko erikoissairaanhoidon ulkoistamista. Mutta sitten, kuten debatissa jo totesin itsekin ja moni muukin sanoi, kysymys ei ole siitä, etteikö saisi tehdä sopimuksia yksityisten toimijoitten kanssa, joissa siirretään tuotantoa sote-palveluissa yksityiselle tuottajalle, vaan kysymys on nimenomaan siitä, että tässä on oltava irtisanomisehto, joka antaa sille uudelle julkiselle järjestäjälle, maakunnalle, mahdollisuuden sitten irtisanoa sopimus, jos niin halutaan. Pakkohan sitä ei ole tehdä — jos sopimus on hyvä, niin sitä voidaan myös jatkaa tai osapuolet voivat keskenään siitä sitten neuvotella. Sen haluan todeta, kun täällä pikkuisen oli keskustelua siitä, onko rakenteiden uudistaminen sitten järkevää vai pitäisikö vain näitä sisältöjä uudistaa: ei rakenteidenkaan uudistamisen pitäisi rakettitiedettä olla, vaikka kymmenessä vuodessa ei tätä sote-uudistusta ole aikaansaatu. Kyllä rakenteita pitää pystyä uudistamaan, eikä vähiten meidän nykyisten järjestäjien eli kuntien taloudellisen kantokyvyn vuoksi. Investointien rajoittamisesta tässä salissa on tänään keskusteltu jonkin verran. Ja meillä todellakin tällä hetkellä on voimassa olevia myönnettyjä lupia yhteensä 78 kappaletta, ja vain viisi kappaletta lupia on evätty. Sen takia kuuntelin edustaja Kauton puheenvuoroa erityisen tarkalla korvalla, koska ymmärrän sen, että jos on omassa kunnassa tai omalla alueella kysymys, että haluttaisiin tehdä se investointi, niin siinä tietysti halutaan niin kuin perustella sinne sosiaali- ja terveysministeriöön päin, jossa niitä lupia käsitellään, miksi se olisi mahdollista. Mutta tosiaankin tämä käytäntö osoittaa, että se ei ole kyllä ihan tavallista, että näitä lupia olisi suoraan hylätty, vaan on myös paljon käyty ministeriön ja sitten hakijan kanssa keskustelua ja ehkä sitä hakemustakin yhdessä muokattu, että se palvelisi kokonaisuutta pidemmällä aikajänteellä kaiken kaikkiaan paremmin. Sitten haluan vielä aivan lopuksi todeta sen, että tämä tosiaankin on tulossa käsittelyyn sosiaali- ja terveysvaliokuntaan mutta menossa lausunnolle perustuslakivaliokuntaan, mikä minusta on hyvä asia. Sitten kuulemme myös perustuslakivaliokunnan näkemyksen muun muassa siitä, rajoittaako tämä kuntien itsemääräämisoikeutta liikaa.
Arvoisa rouva puhemies! Käytin jo debatissa puheenvuoron, ja lyhennän nyt tätä varsinaista puheenvuoroa ja käytän sen paikalta. Minusta ministeri Kiuru ja sen jälkeen muutama edustajakin ovat erittäin hyvin jo selostaneet tämän lain olennaisen sisällön, joten en käytä siihen aikaa. Tässähän on käytännössä kolme asiaa: Kommentoin omalta osaltani tätä 5 miljoonan euron investointirajaa toteamalla, että minusta se ei ole se tärkein kysymys tässä, ja sen takia voin itse, jos nyt sanon näin, antaa tämän asian mennä, vaikka pidän sitä rajaa kovin alhaisena. Esimerkiksi suurimmassa sairaanhoitopiirissä, siis HUSissa, jonka budjetti on 2,2 miljardia euroa, tämä on vähemmän kuin yhden päivän meno, ja sen takia tietenkin tämä synnyttää tiettyä byrokratiaa. Mutta olennaisin ja tärkein asia tässä on, että me jatkamme tätä yhteistoimintavelvoitetta, joka on todellakin sieltä Paras-laista jo lähtenyt, ja sitten pidämme voimassa tämän rajoittamisen niin, että irtisanomispykälä on sisällytettävä nyt yli 15 prosentin kokonaisulkoistuksiin. Suurin ongelma näissä rakenteissa tällä hetkellä on se, että jo pitkään meidän sosiaali- ja terveydenhuollon järjestäminen on ollut liian hajautunutta. Tuossa lain perusteluosassahan todetaan, että meillä on Manner-Suomen 295 kunnasta 74 sellaisia, jotka järjestävät itse sosiaali- ja terveydenhuoltonsa. Niissä asuu yhteensä hieman alle puolet Suomen väestöstä. Sitten ne loput 221 kuntaa ovat muodostaneet 59 yhteistoiminta-aluetta, joista kuntayhtymiä on 33 ja vastuukuntamallilla toimii 26. Näiden yhteensä 133 toimijan — siis 74 plus 59 — lisäksi meillä on tietenkin sairaanhoitopiirit vielä, ja myös erityishuollon alueella on merkittävän kokoisia kuntayhtymiä ja lukuisia muita kuntien yhteenliittymiä. Tämä tilanne on pitkälti epätyydyttävä. Suomi on maailmassa ainoa maa, jossa terveydenhuollon järjestäjänä on yksittäinen kunta. Tietenkin suurella Helsingin kaupungilla ja 4—5 suurimmalla kunnalla on leveät hartiat, ja sen takia sieltä käsin on esitetty tietysti myös kritiikkiä näitä uudistuksia kohtaan viime aikoina. Mutta kyllä kaikkein olennaisin kysymys on se, että me saamme nopeasti nämä leveämmät hartiat tässä järjestämisessä, ja kun tulee tämä rajavaihe, jolloin tehtävät siirtyvät kunnilta ja kuntayhtymiltä sinne tuleville sote-alueille tai maakunnille, siinä ei tule mahdollistaa erilaisia yksisilmäisiä osaoptimointeja, ja sen takia tämä rajoituslaki pitää pitää voimassa. — Kiitoksia.
Arvoisa rouva puhemies! Tämä rajoituslaki tulee olemaan voimassa lähes kymmenen vuotta, ja se on toki pitkä aika, jonka valtiovalta rajoittaa kuntien päätösvaltaa. Mutta ilmeisesti perustuslakivaliokunta ei ole tähän puuttunut niin, että katsoisi tätä vielä perustuslain vastaiseksi, joten esitys menee eteenpäin. Pidän tätä esitystä pääosin tarkoituksenmukaisena. Investointien rajaamisen osalta kyllä herätti erityisesti edustaja Kauton puheenvuoro lisää kysymyksiä. Äänekosken kaupunki on tietysti lähikuntani, ja tiedän, että sielläkin vanhustenhuollon kysymykset ovat polttavia, ja tällöin on, varsinkin tässä talouden tilanteessa, lähdettävä siitä, että ei Äänekosken kaupunki tai mikään muukaan varmastikaan tee näitä investointeja ihan harkitsematta, ja silloin kyllä hämmästys kääntyy ministeriön suuntaan ja valtioneuvoston suuntaan, jos tässä tapauksessa ei poikkeuslupaa myönnetä. Tältä osin voi todeta, että tuo 5 miljoonan raja on todella aika alhainen. Eivät kunnat harkitsemattomasti yleensäkään näitä tee. Valiokunta voisi hyvinkin miettiä, onko se paikallaan. Toinen osa on sitten ulkoistamisprosentin rajan alentaminen 30:stä 15:een, ja pidän kyllä sitä ihan perusteltuna siltä osin, että jos yksittäinen kunta maakunnan keskellä taikka vaikka laidalla ulkoistaa koko sotensa, niin kyllä se sitten jatkossa tulee vastaan ikävällä tavalla, kun toivon mukaan laajahartiaisiin alueisiin mennään. Tässä on aina se vaara, että jokin kunta käyttää tilaisuutta hyväkseen ja tekee sopimuksia, jotka sitten ovat kokonaistaloudellisesti — mitä meidän täällä pitää tarkastella — virheellisiä. Toki tässä ulkoistamisessa on nyt tulossa tämä irtisanomispykälä, ja se on tavattoman tärkeä. Arvoisa puhemies! Tämä liittyy soteen, ja siltä osin totean, että sotella on kyllä tavaton kiire tänä päivänä, kun katsotaan kuntatalouden tilaa. Kuntaliiton varatoimitusjohtaja Timo Reina kirjoitti blogissaan ihan tuoreesti, että meillä on korotuspaine kuntaveroon ”vuoden 23 tasolla 2,2 prosenttiyksikköä, alle 6 000 asukkaan kunnissa peräti 5,5 prosenttiyksikköä”. Tämä tarkoittaa sitä, että muutamissa kunnissa mentäisiin 27 prosentin veroprosenttiin. Tämä on sietämätön tilanne. Edelleen hän toteaa: ”Kuntien lainakanta jatkaa kasvuaan. Sen ennakoidaan kuntien ja kuntayhtymien osalta kasvavan vuoteen 23 mennessä jopa 9,6 miljardilla eurolla eli noin 44 prosentilla”. Jo nyt 20 miljardia meni kuntasektorin veloissa rikki, ja se nousisi tämän eduskuntakauden aikana 30 miljardiin. Kasvu on aivan huikea. No, nyt saa halvalla lainaa, mutta kyllä paine jatkossa tulee olemaan ankara. Edelleen Reina toteaa: ”Negatiivisen vuosikatteen kuntien lukumääräksi arvioidaan tänä vuonna 123 ja vuonna 23 jo 152 eli yli puolet Manner-Suomen kunnista. Viime vuonna, joka sekin oli heikko vuosi, näitä kuntia oli 43 ja sitä edellisenä neljä.” Eli tämä kuntatalouden kehitys on kyllä äärimmäisen huolestuttava. Lienee niin, että Helsinki on tänä vuonna ainoa kunta Suomessa 300:sta Manner-Suomen kunnasta, joka tekee ylijäämäisen tilinpäätöksen. Kaikki muut tekevät nolla- tai miinusmerkkisen ja yhteensä jopa lähes miljardi euroa alijäämää, mikä on kaikkien aikojen ennätys. Hallitus, ottakaa vakavasti tämä kuntatalouden tilanne. Puuttukaa siihen, hoitakaa sitä niin, että kunnat pystyvät järjestämään, turvaamaan vanhuksille, sairaille ja lapsille ne palvelut, jotka kuntien velvoitteena ovat, ja estäkää nämä yt-neuvottelut ja sitä kautta henkilöstön vähentäminen, mikä lisää työttömyyttä ja väistämättä heikentää palveluja. Jos tämä vasemmistoenemmistöinen hallitus ei tätä ymmärrä, niin olette kyllä erittäin vaarallisella tiellä. Tilanne on erittäin hankala ja vaatii nopeita toimenpiteitä, ja ensi vuoden talousarvio ja neljän seuraavan vuoden kehys eivät sisällä niitä rahoja, jotka kunnissa tarvitaan palvelujen ylläpitämiseksi, ja kun ikääntymiskehitys ja korjausvelka kunnissa vielä edellyttävät lisäpanostuksia, niin kiire on. Mutta ennen kaikkea tässä yhteydessä sote pitää nopeasti tehdä ja etsiä sellainen malli, joka on järkevä ja toteuttamiskelpoinen ja jossa myös tämä Uusimaa hoidetaan niin kuin on uusmaalaisten edun mukaista.
Jäiköhän vähän liikaa korjattavaa Sipilän hallituksen jäljiltä?
— Edellinen hallitus hoiti paljon paremmin.
Arvoisa puhemies! Täällä keskustellaan kovasti hallituksesta, ja haluan muistuttaa, että perussuomalaisethan eivät olleet viimeisenä kahtena vuotena hallituksessa lainkaan. On hyvä muistaa semmoinen asia. Ministeri Kiurulta yritin kysyä muutamia asioita, mutta hän ei ehtinyt tai huomannut vastata, ja se oli harmillista. Täällä oli muitakin puheenvuoroja siitä. Itse istuin viime kaudella perustuslakivaliokunnassa ja sote tuli tosi tutuksi, ja tässä hallituksen esityksessä todetaan, että perustuslakivaliokunta on vuonna 2016 pitänyt tärkeänä, että tämän rajoituslain vaikutuksia seurataan ja epäkohtiin puututaan tai tilanteisiin, jos sote-uudistuksen jatkovalmistelu antaa aihetta. No, nyt en saanut vastausta, onko tämmöisiä arviointeja tehty. Kun perustuslakivaliokunta antaa vihreää valoa jollekin lainsäädännölle, niin tietysti nämä edellytykset on aina sieltä huolellisesti luettava. Onneksi tämä nyt menee perustuslakivaliokuntaan, koska jossakin vaiheessa varmaan tulee kysymykseen myös se, voiko joku laki olla kymmeniä vuosia voimassa ja onko kunnilla jonkinlaisia perusteltuja odotuksia siitä, että voitaisiin tehdä jonkintyyppisiä oikeustoimia. Vaikka kunnilla sinänsä ei ole perinteisesti katsottu olevan samanlaisia perusoikeuksia kuin luonnollisilla henkilöillä, on kuitenkin on olemassa perustuslain kannalta rajoituksia, jotka tulevat tietyllä lailla sitten siihen kunnan toimivaltaan ja jotka vaikuttavat yksilöön. Lisäksi kyselin Uudenmaan erillisratkaisusta, mutta siihen en saanut mitään vastausta. Sotea on kyllä valmisteltu vuosikausia, ja se oli hyvä, että kaatui se markkinamalli, jossa kokoomus lähti viime kaudella laukalle. Mutta tietysti täällä keskustan edustajat ovat nyt kovasti esittäneet, että hyvä, että tämä sote-uudistus nyt vihdoin menee eteenpäin — varmasti sote-uudistusta tarvitaan, mutta nyt on hyvä muistaa, että viime maaliskuussa keskusta ajoi soten seinään hajottamalla hallituksen, vaikka kuukausikaupalla oli tuotu ne markkinamallin ongelmat esille. Ne olivat nähtävissä jo perustuslakivaliokunnan lausunnosta parin vuoden takaa silloin viime kaudella, joten siinä mielessä se hallituspolitiikka ja politikointi valitettavasti ajoi mielestäni sen ohi, että me olisimme tehneet jo silloin sosiaali- ja terveysuudistuksen. Samaten minua harmittaa se, että viimeiset pari vuotta SDP toi salissa todella vahvasti esille, että tämä sote pitää palauttaa parlamentaariseen valmisteluun, koska tämä on vuosisadan hallintouudistus Suomessa ja olisi hyvä olla melko laaja konsensus siitä, miten tämä tehdään, ja nythän näin ei ole käymässä. Elikkä nyt se tehdäänkin sitten taas hallituspuolueen enemmistöllä. Ministeri Rinne on todennut, että parlamentaarista valmistelua tehdään näitten erikoistehtävien osalta ja rahoituksen osalta, mutta tämä varsinainen pohja ei tule parlamentaariseen valmisteluun, ja sitä kovasti ihmettelen, että tällä taas politikoidaan. Itse olen Uudenmaan kansanedustaja ja eilen olen istunut illan talouden tasapainotusryhmässä Hyvinkäällä, ja meidänkin kunnan menoista 60 prosenttia on sote-kuluja, noin 30 prosenttia on sivistystoimen kuluja ja noin 10 prosenttia on sitten muuta liikkumavaraa. Me kuulumme Keski-Uudenmaan sote ‑kuntayhtymään, johon kuuluu 6 kuntaa, ja me olemme sitä kautta saaneet paljon yhteistyötä eteenpäin ja keskittämistä ja tehokkuutta siellä, ja tämä uusi sote-malli nyt meitä kovasti pelottaa. Nimittäin jos Uudellemaalle ei tulekaan hallituksen lupaamaa erillisratkaisua, niin kun mietitään, että tällä alueella on kuitenkin 1,6 miljoonaa asukasta, niin se ei kyllä varmasti samaan muottiin sovi: jos mietitään, että Helsingissä asukkaita on siitä noin 600 000, niin kyllä pelkona on ollut jo viime kaudella kuntajohtajien esilletuloissa se, että päätösvalta siirtyy Helsinkiin, koska äänestäjät ovat suurimmaksi osaksi sieltä ja monet suosivat tietysti äänestyspäätöksissään lähipäättäjiä — mikä on täysin ymmärrettävää. Elikkä kyllä tänne nyt vähintään joitakin äänestysalueita pitäisi saada. Käsittelyssä viime kaudella tämä parlamentarismi tuli esille, mutta se jäi jalkoihin jonkin verran, koska tässä on ollut niin paljon ongelmia matkan varrella perustuslakivaliokunnassakin, että se ei noussut siinä semmoiseen keskiöön. Mutta onneksi SDP:n Aki Lindén täällä huudahti minulle, että Uusimaa hoituu, ja en tiedä, millä lailla hoituu — toivottavasti tarkoititte sitä, että aidosti tulee se erillisratkaisu ja semmoinen järkevä erillisratkaisu, koska ainakin me Hyvinkäällä olemme toivoneet, niin kuin monet kuntajohtajat, tätä viittä aluetta, ja olemme esittäneet erilaisia kannanottoja ja mielipiteitä. Katsotaan nyt sitten, tuleeko näin käymään. Mutta hyvä, ja pistin nyt korvan taakse tämän Aki Lindénin lupauksen ja toivon, että se sitten toteutuu. Minä katselen sen perään.
Arvoisa puhemies! Käsittelyssä oleva hallituksen esitys on tärkeä sote-uudistuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Palveluja ei pidä ennen järjestämisvastuun siirtymistä betonoida tiettyihin paikkoihin ja rakenteisiin. Näin voisi käydä, ellei rajoiteta tulevia maakuntia sitovia ja palvelutuotantoa ohjaavia pitkäaikaisia ja laaja-alaisia ulkoistamissopimuksia tai epätarkoituksenmukaisia investointeja. Tulevilla maakunnilla on oltava mahdollisuudet varmistaa yhdenvertaisen ja kustannusvaikuttavan palvelurakenteen perustaminen niin, että se parhaalla tavalla palvelee koko itsehallinnollisen alueen asukkaita heidän tarpeidensa mukaisesti. Arvoisa puhemies! Lyhytnäköisten ulkoistusten sijaan on nyt keskityttävä parantamaan palveluiden sisältöä, etenkin perustason sosiaali- ja terveydenhuollon sujuvoittamista ja ennalta ehkäisevän toiminnan vahvistamista. Hallituksen esityksessä ulkoistamisrajaa esitetään muutettavaksi 30 prosentista 15 prosenttiin muun muassa siitä syystä, että nykyinen raja mahdollistaa integroidussa mallissa jopa koko erikoissairaanhoidon ulkoistamisen, mikä ei missään nimessä olisi tarkoituksenmukaista sote-integraation kannalta. On myös tärkeää, että nykyisiä rakenteita ei pureta ja korvata niitä mahdollisesti jopa väliaikaisilla ratkaisuilla. Arvoisa puhemies! Nyt on aika investoida sisältöön.
Arvoisa puhemies! Edustaja Kankaanniemen puheenvuoro sai minut ottamaan omalta osaltani kantaa tähän keskusteluun, ja kyllähän tässä haasteita on. Tässä on kunnille riittävästi haasteita ja olemassa oleville kuntayhtymille. Omassa maakunnassani Kainuussa kyllä sosiaali- ja terveyspuolen kustannukset ovat nousseet merkittävästi viime vuosina. Kolme neljä vuotta taaksepäin sote-kuntayhtymä teki ylijäämää 16 miljoonaa, ja se palautettiin kunnille. Siinä oli vähän toisenlaistakin näkemystä: olisiko se pitänyt jättää sinne kuntayhtymän taseeseen ja olisi sitten ollut nyt puskuria siellä. On tiukkaa ollut nyt ennen kaikkea sote-kuntayhtymän puolelta, kun kunnat ovat käyneet sitä rahoitusmekanismia läpi, että paljonko rahaa laitetaan, ja on tietyllä tavalla alibudjetoitu. Niin on pyritty vaikuttamaan siihen, että sosiaali- ja terveyspuolella lähdettäisiin tekemään rakenteellisia uudistuksia, mutta oma osasyynsä on tietenkin silläkin, että meillä on nyt tällä hetkellä valmistumassa uusi nykyaikainen sairaala, joka tuo arvioiden mukaan useita miljoonia tehokkuushyötyä, ja sen takia ehkä tässä nyt ei olla lähdetty tekemään mitään muutoksia. Edustaja Bergin puheenvuoroon liittyen: ei kannata nyt kyllä tehdäkään mitään, mennään vaan tällä tavalla eteenpäin ja katsotaan, että kunnatkin jollakin tavalla joutuvat muuttamaan rakenteitaan ja tarkastelemaan sitä tulopuolta, tuottavuuskehitystä siltä puolelta. Mutta valtiolta on turha odottaa apua, jos kuntapuoli ei tee mitään. Täytyisi olla yhteinen näkemys siitä, millä tavalla lähdetään kehittämään sosiaali- ja terveyspuolen palveluita. Kyllä olen hyvin vahvasti tällä hetkellä hallituksen kannalla, että julkinen vastaa ja yksityinen täydentää ja sitten vielä tämä yksi sektori, yhdistykset, voivat täydentää sitä palvelua. Tämmöinen kolmen kokonaisuus tässä on ihan merkittävästi nähtävissä. Mutta erikoissairaanhoidon kustannukset nousevat, ja sen takia pitäisi tähän peruster-veydenhoitoon panostaa nyt entistä enemmän. Meilläkin on 20 lääkärin virkaa tällä hetkellä reilusta 50:stä auki. Tämä kyllä osoittaa sen, että lääkärit ovat jonnekin muualle menneet eivätkä ole siinä oikeassa perusterveydenhuollon tehtävässä. — Kiitos.
Arvoisa herra puhemies! Pyysin varsinaisen puheenvuoron, mutta tarkoitukseni on vastata edustajakollega Merelle tässä asiassa. Kunnioitan tietenkin sitä valmistelutyötä, jota yhdessä sosiaali- ja terveysministeriön kanssa Uudenmaan kunnat tekevät. Siellä on pätevät henkilöt valmistelutyössä mukana ja hyvin laaja edustus, joten en lähde millään tavalla sorkkimaan sitä. Itsehän edustan täällä Varsinais-Suomen vaalipiiriä tällä hetkellä, mutta esitän oman mielipiteeni tästä, miten sellainen ratkaisu voisi toimivalla tavalla syntyä. Siinä on käytännössä kaksi ydinasiaa. Ensimmäinen on se, että minun mielestäni, ja korostan nyt, että tämä on minun oma mielipiteeni, meillä ei voi syntyä sellaista sote-ratkaisua, jossa 30 prosenttia maamme väestöstä eli 1,7 miljoonaa — tämä muuten ihan tämmöisenä pikku asiana, että meidän kannattaa nyt puhua 1,7 miljoonasta täällä Uudellamaalla, koska se on lähempi likiarvo jo kuin tämä 1,6 miljoonaa — on sellaisen sote-järjestelmän piirissä, jonka rahoitus tulee kuntaveron kautta ja sitten 70 prosenttia maasta on sellaisen järjestelmän piirissä, jossa rahoitus tulee valtion kanavoimana. Se aivan varmasti törmäisi perustuslaillisiin ongelmiin. Kuntaverostahan voitaisiin sitten päättää kuntien omilla päätöksillä joko lisäten rahaa tai tietysti huonommassa tapauksessa tiukentaen rahaa liiallisuuksiin asti. Eli rahoituksen täytyy tulla koko maassa samalla kaavalla, mikä käytännössä tarkoittaa, että se tulee valtion kautta. Minun mielestäni Uudellamaalla voidaan luoda aluerakenne, joka on juuri sen kaltainen kuin mihin edustaja Meri täällä viittasi. Viisi aluetta tai neljä, koska onhan se itäinen Uusimaa varsin pieni, koska se jäisi alle 100 000 asukkaan suuruiseksi. Nämä alueet vastaisivat tällä äsken kuvatulla rahoitusmallilla peruspalveluista, ja sitten lailla säädettäisiin, että tällä isolla Uudenmaan alueella kuitenkin erikoispalvelut, niin kuin nyt, järjestettäisiin yhteistyössä näiden neljän tai viiden alueen toimesta. Tässä on hyvin lyhyesti tiivistettynä minun mielipiteeni siitä, millä tavalla tämä Uudenmaan erillisratkaisu voisi syntyä. Silloinhan se itse asiassa olisi eräänlainen 17+5-malli, mutta kuitenkin sitten erikoispalveluissa Suomessa olisi 18 alueen malli.
Arvoisa herra puhemies! Kiitos edustaja Lindénille selventävästä puheenvuorosta, ja siinä oli paljon hyviäkin ajatuksia. Oikeastaan itse pyysin puheenvuoron tuosta, kun edustaja Kankaanniemi puhui kuntataloudesta ja sitten edustaja Piirainen totesi tyyliin näin, että kuntapuoli ei tee mitään, ja ajatus oli se, että turha odottaa valtiolta sitten kauheasti apuja. Nyt palaan eilisiltaan ja siihen, kun televisiota katsoo ja keskusteluja seuraa: Helsinki taitaa olla ainoa kunta, joka ei ole vaikeuksissa. Kunnat ovat tehneet valtavasti, ja jos ajattelen omaakin kuntaani, niin olemme miettineet, miksi sote-kulut ovat niin suuret kuin ne ovat. Me kävimme Hyvinkään sairaalan tapaamisessa. Tapasimme toimitusjohtajan, ja hän kertoi, että meillä on ollut esimerkiksi vaativia hoitoisuusasioita, sydämensiirtoja ja tämän tyyppisiä, jotka vievät aivan valtavat rahat, emmekä me voi sille asialle mitään. Samaan aikaan hallitusohjelmassa mietitään nyt oppivelvollisuuden pidentämistä, subjektiivisen päivähoito-oikeuden palauttamista, ryhmäkokojen pienentämistä. Esimerkiksi ryhmäkokojen pienentäminen on ihan mielettömän hyvä asia, mutta nyt täytyy muistaa, että kun kunnat ovat valmiiksi huonossa kunnossa, niin oikeasti pitää tulla sitten se rahoitus 100 prosenttia, että se ei ole laskettu sillä lailla, että se on niin kuin pikkuisen vaille. Meillä käytiin meidän tulevaisuudennäkymiä läpi, ja siellä on sen verran gäppiä, että prosentin korotuspaineita on. Mutta sitten puhutaan taas — meillä on nyt jo 19,75 veroprosentti — vetovoimaisuudesta ja siitä, että ihmiset olisivat ympäriinsä Uudellamaalla, ja jos taas veroprosentit nousevat kovasti, niin se veto- ja pitovoima on kyllä aika vaikea asia. Sen takia itsekin henkilökohtaisesti vetoan siihen, että huolehtikaa sitten aidosti, että kunnat voivat selvitä tehtävistään. Kuten tuossa puheenvuorossani sanoin, sote-kulut ovat 60 prosenttia. Me yritämme niitä kuntayhtymän kautta koko ajan viilata ja katsoa, mitä voitaisiin tehdä. Sivistystoimi on 30 prosenttia, oppivelvollisuus, kuljetukset ja tietyt asiat sivistyspuolella, mitkä ovat lakisääteisiä, joten meillä on se kymmenisen prosenttia, millä me pelaamme. Jotkut kulttuuri- ja hyvinvointilautakunnan alaiset asiat: vaikka me lopettaisimme sen toiminnan kokonaan, niin se ei tätä ratkaisisi. Ei voi ihan mennä sanomaan, että kuntapuoli ei tee mitään. Toivottavasti kaikissa kunnissa tämä on ymmärretty, ja ainakin meillä Hyvinkäällä on todella hyvin, mutta vetoan kuitenkin, että me emme voi kuntapäättäjinä tarjota niitä palveluita, jos ei ole riittäviä resursseja. Parhaamme yritämme. Nyt kun tässä vielä kahdessa paikassa istuu, niin tietää tämän tuskan. Mutta vetoan hallituksen kansanedustajiin.
Lähetekeskustelua varten esitellään päiväjärjestyksen 3. asia. Puhemiesneuvosto ehdottaa, että asia lähetetään sivistysvaliokuntaan. Lähetekeskusteluun varataan enintään 30 minuuttia. Asian käsittelyssä noudatetaan aikataulutettujen asioiden osalta sovittuja menettelytapoja.
Arvoisa puhemies! Käsittelyssä on erittäin merkittävä suomalaisen tieteen ja tutkimuksen asia. Suomesta on tulossa perusteilla olevan eurooppalaisen biologisen ja lääketieteellisen kuvantamisen tutkimusinfrastruktuurikonsortion sääntömääräinen kotipaikka. Eurooppalaisten tutkimusinfrastruktuurikonsortioiden perustamisesta päättää Euroopan komissio tutkimusinfrastuktuurikonsortioita koskevan asetuksen perusteella. Euroopan komission päätös Euro-BioImagingin perustamisesta on odotettavissa loka—marraskuun vaihteessa. Suomessa tulee säätää lailla kansainvälisten organisaatioiden oikeushenkilöydestä ja verovapautuksista, ja tässä hallituksen esityksessä on kyse näiden kahden asian säätämisestä. Suomeen on aiemmin, vuonna 2015, perustettu ilmakehätieteiden alaan kuuluva tutkimusinfrastruktuurikonsortio. Euro-BioImaging ERICin johtokeskus sijoittuu Suomen lisäksi osin Italiaan ja Euroopan molekyylibiologian laboratorioon. Merkittävä osa johtokeskuksen toiminnoista ja keskuksen ylin johto sijoittuvat Suomeen. Tämä kuvantamisen tutkimusinfrastruktuuri kokoaa siihen osallistuvien maiden kansalliset toimintayksiköt yhteen eurooppalaiseksi tutkimusinfrastruktuuriksi. Alkuvaiheessa tutkimusinfrastruktuurikonsortiossa tulee olemaan 15 jäsentä ja 1 tarkkailijajäsen, ja se on siten merkittävä yhteishanke, joka tehostaa tutkijoiden työtä, tutkimustiedon hallintaa ja tutkimusinfrastruktuurin käyttäjien pääsyä biologisen ja lääketieteellisen kuvantamisen teknologioihin, tietotaitoon ja koulutukseen. Biokuvantamisen teknologiat ovat Suomessakin hyvin kysytty tutkimusteknologiakokonaisuus. Sitä tarvitsevat lähes kaikki bio- ja lääketieteiden alan toimijat. Euro-BioImagingin jäsenyys tukee myös kansallisten kuvantamispalveluiden ja -osaamisen kehittämistä nykyistä laajemmin ja laadukkaammin. Johtokeskustoimintojen lisäksi Suomeen sijoittuu yksi infrastruktuurin toimintayksiköistä, kehittyneen valomikroskopian moniyksikköinen keskus, jonka muodostavat yhdessä Turun yliopiston, Åbo Akademin, Helsingin yliopiston ja Oulun yliopiston merkittävimmät kuvantamisyksiköt. Tämä hallituksen esitys tukee eurooppalaisen tutkimusalueen kehitystä, kansallisen tutkimusinfrastruktuuripolitiikan ja terveysalan tutkimus- ja innovaatiostrategian tavoitteita. Lisäksi se tukee korkeakoulujen visiotyössä ja hallitusohjelmassa asetettua tavoitetta vahvistaa suomalaisen tutkimus- ja tiedeyhteisön kansainvälistä kilpailukykyä ja vetovoimaa panostamalla tutkimusympäristöihin ja tutkimusinfrastruktuureihin.
Sitten mennään puhujalistaan. — Edustaja Juvonen.
Arvoisa rouva puhemies! Kiitos ministerille hallituksen esityksen avaamisesta. Tämä on iso paketti ja myös vaikeaselkoinen, mutta puhumme kuitenkin tutkimuksesta ja tieteestä, ja Suomi maana, tutkijana ja tieteentekijänä on kyllä etulinjassa. Meillä tehdään valtavasti hyvää tutkimustyötä niin lääketieteellisessä kuin myös biologisessa kuvantamisessa ja tutkimuksessa. Kun tätä esitystä olen lukenut, niin todellakin näen, että tämä Euro-BioImaging ERIC:n sääntömääräinen kotipaikka tulee olemaan Suomessa. Tämä on hyvä asia, että me saamme tänne Suomeen osaamista ja samalla myös niitä innovaatioita ja jakamista. Kysyisin teiltä, hyvä ministeri: Millaisia vaikutuksia tällä on esimerkiksi taloudellisesti ja muuten täällä Suomessa? Minkälainen tämä vaikutusasia olisi liittyen tähän lakiesitykseen?
Arvoisa puhemies! Todella vaikean kuuloinen asia, kun lukee pelkästään tämän hallituksen esityksen otsikon, mutta tässä on kyse siitä, että Suomessa ja Euroopassa yleisesti halutaan panostaa tutkimuksessa yhteistyöhön, korkealaatuiseen tutkimukseen ja siihen, että meillä on myös täällä Suomessa sellaisia ympäristöjä, joihin parhaat osaajat haluavat tulla tutkimaan. Olen itse ymmärtänyt tämän merkityksen oikeastaan silloin, kun olen tavannut eri huippututkijoita. He toteavat, että sellainen tutkimusympäristö on mielenkiintoinen, jossa ovat maailman huiput tai jonne heitä on mahdollista saada tulemaan, kuten esimerkiksi tänne. Tämä pätee tietysti myös suomalaisiin tutkijoihin. Silloin he pysyvät paremmin Suomessa, jos täällä on sellaisia houkuttelevia ympäristöjä, joissa on mahdollisuus päästä tekemään huippututkimusta maailman parhaiden kanssa. Sen vuoksi tällainen tutkimusyhteistyö Euroopan laajuisesti on äärimmäisen kannatettavaa.
Arvoisa rouva puhemies! Ilahduin suunnattomasti, kun kuulin perussuomalaisten edustaja Juvosen puheenvuoron tässä suomalaisen huippututkimuksen puolesta, ja toivoisin todella, että sitten kun tässä salissa jatkossa käymme keskusteluja esimerkiksi ilmastonmuutoksesta tai vaikkapa tuulivoiman infraäänistä, haitoista, niin myös näissä keskusteluissa kaikki yhdessä nojaisimme tämän suomalaisen huippututkimuksen tutkimustuloksiin. [[Arja Juvonen pyytää vastauspuheenvuoroa]]
Arvoisa rouva puhemies! Kiitokset arvoisalle ministerille asian esittelystä. Kuten täällä edustajakollegat ovat sanoneet, niin tämä vaikuttaa teknisesti monimutkaiselta asialta, mutta tämän perustan muodostavat tällä hetkellä kaksi Suomessa jo olemassa olevaa toimintayksikköä. Toinen on Meilahdessa oleva BioMag-niminen yksikkö, joka keskittyy magneettikenttien käyttöön. Niitä käytetään myös hoidollisessa mielessä, mutta käyttö on ennen kaikkea kuvantamista. Toinen on Turussa yliopistollisen sairaalan yhteydessä oleva PET-keskus, positroniemissiotomografiakeskus, joka on kansallinen keskus. Nämä ja sitten Oulussa oleva vastaava yksikkö muodostavat sen rungon, aivan kuten ministeri täällä totesi. Se, että me olemme pystyneet Suomessa luomaan itse tällaista huippututkimusta, on edellytys sille, että me olemme pystyneet kansainvälisesti verkottumaan, ja sillä tavalla me saamme luotua tämmöisen verkoston, joka voi, niin kuin täällä on kerrottu, päämajansa sijoittaa Suomeen, mikä on erittäin merkittävää meille.
Haluaako Juvonen käyttää normaalipuheenvuoron?
Kiitos, arvoisa puhemies! Minä edustaja Kärnälle olisin vain kommentoinut, että kyllä, perussuomalaiset arvostavat äärettömästi muun muassa suomalaista syöpätutkimusta. Me olimme johtava maa muun muassa aikoinaan kohdunkaulan syövän ja HPV-viruksen yhteenkuuluvuuden löytämisessä, elikkä suomalaiset tutkijat löysivät sen, että muun muassa HPV-viruksella ja kohdunkaulan syövällä on yhteys, kuten myös nielusyövät ja kaikki muutkin. Samoin syöpähoidot Suomessa ovat niin kehittyneitä ja hyviä, että me toivomme koko perussuomalaisten joukolla, että yhä useampi suomalainen saa avun, ja toki olemme valmiita jakamaan sitä osaamista myös maailmalle. On hienoa, että Suomi kiinnostaa näissä asioissa. Siinä mielessä olemme erittäin samaa mieltä, mutta en ota nyt tähän tuulivoimaan millään tavalla kantaa vaan puhun nyt tästä terveydenhuoltosektorista ja siitä, että syöpä on meille kaikille yhteinen asia ja sen eteen taistelemme pontevasti eteenpäin. [[Mikko Kärnä pyytää vastauspuheenvuoroa]]
Me käsittelemme nyt tässä tätä eurooppalaisen biologisen lääketieteellisen kuvantamisen tutkimusinfrastruktuuria, ja annan nyt ministerille vastauspuheenvuoron. Ministeri Kosonen, 3 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Tässä tuli kysymys kustannuksista. Vastaan siihen suoraan, eli tähän ei ole tulossa lisää kustannuksia sinänsä. Tämä on varsin kannattava hanke suomalaisittain, eli tämä jäsenmaksuista koostuva budjetti on jäsenmäärästä riippuen keskimäärin puolitoista miljoonaa euroa ensimmäisen viiden vuoden aikana, ja Suomen osuus jäsenmaksuilla kerättävästä budjetista on vuosittain keskimäärin 60 000 euroa, ja tällä tosiaan katetaan sitten nämä tämän keskuksen kustannukset. Sitten toki Suomen Akatemia on tähän myöntänyt rahoituksen ja sitoutunut rahoittamaan tätä kokonaisuutta ja valmistelutyötä, tämä oli jo vuosien 2015—2019 aikana. Nyt on todella merkittävä tilanne siltä osin, että saamme tämän vielä eurooppalaiseksi biologisen ja lääketieteellisen kuvantamisen sääntömääräiseksi kotipaikaksi, jolloin todella meidän asemamme vahvistuu, kuten tuossa edustaja Lindénkin totesi, ja voimme näitä verkostoja vieläkin paremmin käyttää hyväksi ja parantaa meidän omienkin tutkijoidemme mutta myös eurooppalaisten tutkijoiden osaamista ja voimme teknologioita myös kehittää eteenpäin.
Arvoisa rouva puhemies! Kiitoksia ministerille tästä hyvästä vastauksesta. Näen, että tämä esitys on ensiarvoisen hyvä ja tärkeä suomalaisen huippututkimuksen kannalta ja Suomen tieteellisen maineen kannalta maailmalla. Tämä on erinomainen asia. Arvoisa puhemies! Halusin vain tuossa omassa puheenvuorossani muistuttaa, että tiede on aina ollut kuin lepattava liekki pimeässä ja meidän täytyy, kaikkien vastuullisten päättäjien, nojata se päätöksentekomme ja ajattelumme tieteelliseen tietoon, oli sitten kyse mistä tahansa.
Lähetekeskustelua varten esitellään päiväjärjestyksen 4. asia. Puhemiesneuvosto ehdottaa, että asia lähetetään liikenne- ja viestintävaliokuntaan. Lähetekeskusteluun varataan enintään 30 minuuttia. Asian käsittelyssä noudatetaan aikataulutettujen asioiden osalta sovittuja menettelytapoja.
Arvoisa puhemies! Hallituksen esityksessä 50/2019 esitetään hyväksyttäväksi vastuusta ja vahingonkorvauksesta vaarallisten ja haitallisten aineiden merikuljetusten yhteydessä tehty kansainvälinen HNS-yleissopimus siltä osin kuin se kuuluu Suomen toimivaltaan. Yleissopimuksella määrätään vastuusta ja vahingonkorvauksesta vaarallisten aineiden merikuljetuksissa. Sopimuksella pyritään varmistamaan riittävä ja tehokas korvaus henkilöille, joille aiheutuu vahinkoa vaarallisista aineista. Yleissopimus vastaa periaatteiltaan kansainvälistä öljyvahinkojen korvaamista koskevaa sopimusjärjestelmää. Ensisijaisessa vastuussa vahingosta on aluksen omistaja. Aluksen omistajan vastuu on ankara, ja hänen on katettava vastuunsa vakuutuksella tiettyyn vastuun enimmäismäärään saakka. Aluksen omistajan vastuuta täydentää yleissopimuksella perustettava kansainvälinen HNS-rahasto. Rahasto kattaa mahdollisen vahingon kustannukset siltä osin kuin aluksen omistajan vastuun enimmäismäärä ei riitä niitä korvaamaan. Rahaston toiminta rahoitetaan maksuilla, jotka kerätään sopimusvaltioissa toimivilta vaarallisten ja haitallisten aineiden tuojilta. Yleissopimus parantaisi vahingonkärsijöiden mahdollisuutta saada riittävä korvaus kärsimästään vahingosta. Sopimuksen hyväksyminen lisäisi aluksen omistajan vastuuta vahinkotilanteessa. HNS-rahaston myötä myös vaarallisten aineiden vastaanottajat sopimusvaltioissa osallistuisivat vahingon korvaamiseen tilanteissa, joissa aluksen omistajan vastuu ei riitä korvaamaan vahinkoa. Yleissopimus ei ole tullut vielä kansainvälisesti voimaan. Viime vuosina on kuitenkin jo tehty kansainvälisesti paljon töitä sopimuksen voimaan saattamiseksi. Kanada ratifioi ensimmäisenä valtiona yleissopimuksen vuonna 2017, ja tämän jälkeen useat valtiot ovat joko ratifioineet yleissopimuksen tai valmistelemassa ratifiointia. Tämän vuoksi ehdotuksessa esitetään, että Suomessakin eduskunta nyt hyväksyisi yleissopimuksen. Esityksessä ehdotetaan kuitenkin, että Suomen liittymiskirja tallennettaisiin vasta sen jälkeen, kun myös suuria vaarallisten aineiden vastaanottajamaita on hyväksynyt yleissopimuksen. Yleissopimuksen voimaan saattamiseen liittyvät lait tulisivat voimaan valtioneuvoston asetuksella säädettävänä ajankohtana samanaikaisesti kun yleissopimus tulee aikanaan voimaan Suomen osalta. Vaarallisten aineiden vastaanottamista koskevan raportointilain esitetään kuitenkin tulevan voimaan jo 1.1.2020. Tällöin Suomi voisi sopimukseen liittyessään toimittaa samalla sopimuksessa edellytetyt tiedot Suomessa vastaanotetusta maksuvelvollisesta lastista.
Arvoisa rouva puhemies! Kiitän ministeriä tästä esityksestä. Tämä on todella, todella hyvä, kun tähän asti ovat valtio, kunnat ja pelastustoimi kantaneet merkittävän osan tästä vastuusta, ja nyt tulee merkittävästi vastuuta sitten myös aluksen omistajille — tämä panee vakuuttamaan nämä alukset. Ja tietysti onhan tässä kysymys myös siitä, että tehdään semmoisia aluksia, että ne eivät aiheuta vahinkoja. Ennen kaikkea kun näissä vaarallisten aineitten kuljetuksissa otetaan turhan usein riskejä, niin nämä riskit todennäköisesti vähenevät nyt tässä, ja tästä suuret kiitokset.
Lähetekeskustelua varten esitellään päiväjärjestyksen 5. asia. Puhemiesneuvosto ehdottaa, että asia lähetetään hallintovaliokuntaan. Lähetekeskusteluun varataan enintään 30 minuuttia. Asian käsittelyssä noudatetaan aikataulutettujen asioiden osalta sovittuja menettelytapoja. Ensimmäinen puheenvuoro, edustaja Vehviläinen, olkaa hyvä.
Arvoisa puhemies! Ministeri Ohisalo ei ole päässyt tänne tällä kertaa paikalle esittelemään tätä hallituksen esitystä, mutta muutama sana: Ensinnäkin totean tästä itse hallituksen esityksestä, että tämä on varsin perusteltu ja tämä esityshän pitää sen sisällään, että nyt Pelastusopistoa koskevaan lakiin lisätään uusia perusteita, joilla opiskeluoikeuden voi keskeyttää. Eli nyt voimassa olevan lain mukaan Pelastusopistossa päteviä keskeyttämisen perusteita ovat vain pitkäaikainen sairaus tai raskaus tai synnytys ja silloinkin enintään yhden vuoden ajan. Ja nyt tämä muutosesitys, mikä meillä on käsittelyssä ja keskustelussa, perustuu puolestaan eduskunnan oikeusasiamiehen vuonna 2018 tekemään ratkaisuun. Siinä eduskunnan oikeusasiamies piti vallitsevaa lainsäädännöllistä tilannetta ongelmallisena, koska pakollista asevelvollisuuden suorittamista ei ole mainittu opiskeluoikeuden keskeyttämisen perusteena, toisin kuin on tilanne esimerkiksi ammatillisessa koulutuksessa tai Poliisiammattikorkeakoulussa. Uusia perusteita jatkossa olisivat varusmiespalvelus, siviilipalvelus ja naisten vapaaehtoinen asepalvelus sekä äitiys-, isyys- ja vanhempainvapaa. Opinnot voisi keskeyttää väliaikaisesti myös muusta perustellusta syystä Pelastusopistossakin jatkossa, ja pidän erittäin tarkoituksenmukaisena, että nämä kriteerit opintojen keskeyttämiseen ovat yhtenäiset. Arvoisa puhemies! Haluan tässä yhteydessä ehkä kuitenkin nostaa esille myös Pelastusopiston tilanteen viime aikoina ja jatkossakin. Kuten moni täällä tietää, Pelastusopisto sijaitsee Kuopiossa ja siellä annetaan ammatillista peruskoulutusta pelastustoimen ja hätäkeskustoiminnan ammatillisiin tutkintoihin johtavaan koulutukseen ja siellä suorittaa ammatillisia tutkintoja vuosittain vajaat 200 henkilöä. Nyt viimeiset ajat ovat olleet vähän hankalia Pelastusopiston toiminnan kannalta. Ensinnäkin 2018 syksyllä tehtiin oikein järkevä ja viisas päätös sisäministeriössä sen mukaisesti, että koko pelastuskoulutus keskitetään sinne Kuopioon, missä on erinomaisen hyvät olosuhteet, ja tähän olemme Savo-Karjalassa kaikki kansanedustajat myös tottuneet luottamaan, että näin toimitaan. Tämä oli vaikea päätös silloin aikanaan osittain sen takia, että samassa syssyssä silloinen sisäministeri päätti siitä, että Kriisinhallintakeskus Kuopiossa lopetetaan ja siirretään tänne pääkaupunkiseudulle, mutta olimme aivan varmoja ja vakuuttuneita, että se pitää, että pelastuskoulutus nyt keskitetään todellakin sinne Kuopioon. Mutta nyt olemme sitten tänä syksynä nähneet, että se ei ollutkaan aivan täysin saletissa, vaan nyt muutama viikko sitten Helsingin kaupungille on annettu väliaikainen lupa ottaa jälleen pelastuskoulutukseen henkilöstöä. Tämä väliaikainen lupa on pariksi vuodeksi, ja haluan tässä kohtaa savokarjalaisena kansanedustajana todeta sen, että meidän tulee yhdessä huolehtia siitä, että Kuopiota ja Savo-Karjalaa ei uudemman kerran tässä kohtaa petetä — ei petetä uudemman kerran. Kuopiossa ollaan edelleenkin erittäin näreissään vielä siitä toiminnasta, mitä Fimean osalta on vuosien, melkeinpä vuosikymmenen, ylikin vuosikymmenen, aikana tehty, ja nyt Pelastusopiston osalta on pidettävä siitä huoli, että pelastuskoulutus aidosti saa tarvitsemansa rahat ensinnäkin niihin lisäkoulutuspaikkoihin jo ensi vuoden budjettiin, ja sitten siitä, että kokonaisuudessaan pelastuskoulutus ensi vuosikymmenen alkupuolella vuodesta 22 alkaen on todellakin vain siellä Kuopiossa. Kuopiossa koulutetaan erittäin pätevää pelastushenkilöstöä, ja siihen tämän talon toivon näin yhtyvän jatkossakin.
Arvoisa rouva puhemies! Pidän erittäin hyvänä ja perusteltuna tätä hallituksen esitystä Pelastusopisto-lain muuttamiseksi. On erittäin tärkeää, että pelastajakoulutus ja pelastusalaan liittyvä koulutus on sillä tavalla järjestetty myös tämmöisiä poikkeustilanteita varten, että se on vetovoimainen. Mehän tiedämme ammattien arvostustutkimuksista, että siinä missä tämän salin väki on yhdessä puhelinmyyntiä suorittavien henkilöitten kanssa siellä arvoasteikon alaosassa, suomalaiset arvostavat kaikista eniten pelastajia ja palomiehiä. Se on hieno juttu, ja siitä saa olla ylpeä koko meidän turvallisuussektori. Siitä kannattaa olla myös sisäministeriön ja sisäasiainhallinnon ylpeä, koska se kertoo siitä, että kun Suomessa viranomainen tulee kotiin tai naapurustoon, silloin tiedetään, että nyt tulee apua — ei pelätä sitä viranomaisen tulemista. Arvoisa puhemies! Otan erittäin vakavasti tuon edustaja Vehviläisen äsken käyttämän puheenvuoron siitä, että Pelastusopisto, jota koskevaa lakia nyt ollaan muuttamassa, sijaitsee Kuopiossa. Se on malliesimerkki siitä, arvoisa puhemies, että osaamista ja osaamiskeskittymiä voi olla jossakin muuallakin kuin Helsingissä ja Kehä ykkösen tai Kehä kolmosen sisäpuolella. Suomen paras pelastusalan osaaminen on Kuopiossa, ja siitä pitää pitää kiinni. Olen varma, että koko keskusta ryhmänä pitää siitä kiinni, että nimenomaan pelastusalan osaamiskeskittymää siellä Kuopiossa vahvistetaan. Olen ymmärtänyt sisäministeriön tiedotteesta — tietysti olisi hienoa, että sisäministeri olisi paikalla, mutta olen sen verran lukenut hänen tiedotteitaan — että nyt ollaan myös pelastajakoulutusta jonkin verran lisäämässä määräaikaisesti. Ainakin itse olen saanut sen tiedon, että tietyissä kaupungeissa on jopa palomiehistä pulaa. Kovaan, vaikeaan, raskaaseen ammattiin ei aina saada väkeä, joten on hyvä, että lisätään koulutusta sekä Helsingissä että Kuopiossa. Kuopio tulee jatkossakin parin vuoden päästä olemaan se osaamiskeskittymä. Puhemies! Haluan loppuun todeta myös sen, että pidän tärkeänä, että hallitus kiirehtisi monipaikkaisuusselvityksiä joka ikisen ministeriön alueella, niin että selvitetään, voisiko asiantuntijatyötä tehdä myös muualtakin kuin täällä Helsingissä sijaitsevista ministeriöistä ja virastoista. Meillä on yliopisto- ja ammattikorkeakouluja pitkin Suomea, meillä on osaavaa työvoimaa pitkin Suomea. Otetaan se käyttöön ja näytetään valtionhallinnossa esimerkkiä alueellisen osaamisen hyödyntämisestä. Toivon, että Rinteen hallitus nyt laittaa ne aluepolitiikkakirjaukset ihan tosissaan toimeksi, että ne eivät jää vain kauniiksi lauseiksi.
Arvoisa rouva puhemies! Olen itse Siilinjärveltä lähtöisin ja seurannut myös hyvin tarkasti Kuopion Pelastusopiston tilannetta ja kyllä kannatan sitä, että rahoitusta myönnetään ja pidetään yllä sitä mieletöntä osaamista ja tietotaitoa ja pohjaa, mikä siellä Kuopiossa on. Se on ehdotonta. Mutta tähän käsittelyssä olevaan lakiesitykseen. Esityksen mukaan uusia väliaikaisia opiskeluoikeuden keskeyttämisperusteita olisivat vastaisuudessa asevelvollisuuslain, siviilipalveluslain ja naisten vapaaehtoisesta asepalveluksesta annetun lain mukaisen palveluksen suorittaminen. Tämä on se asia, johon haluan kiinnittää huomiota. Tämä on hyvä juttu. On harmillista, että lakisääteistä asevelvollisuutta suorittaneet ovat olleet Suomessa eriarvoisessa asemassa muun muassa liittyen sotilastapaturmalakiin, joka onneksi astui voimaan tämän vuoden alusta. Tein siitä lakialoitteen. Meillä oli kahden vuoden pimentoaika vuodesta 2017 eteenpäin, jolloin heillä ei ollut lisää vakuutusturvaa, eli on hieno asia, että lakisääteistä asevelvollisuutta suorittavat varusmiehet, vapaaehtoista asevelvollisuutta suorittavat naiset ja siviilipalvelusta suorittavat henkilöt huomioidaan erityisesti lakeja säädettäessä tai sitten parannettaessa.
Arvoisa puhemies! Ministeri Ohisalo ei tosiaan ole paikalla, mutta liittyen tähän itse esitykseen, joka meillä on päätettävänä, voi todeta, että se on erittäin perusteltu ja kannatettava, niin kuin täällä on todettu. Sitten tähän, kun on nostettu esiin tämä Helsingin Pelastuskoulun jatkoaika: sillä päätöksellä ei tosiaan ole ollut tarkoitus kyseenalaistaa tätä Kuopion osaamiskeskuksen kehittämistä tai muuta. Haluan tässä vielä todeta, että ministeri Ohisalo itse on todennut, että tässä on kysymys ennen kaikkea siitä, että suomalaisten turvallisuuden takaamisessa meidän on taattava se, että meillä on riittävä henkilöstömäärä, ja tämä myönnetty määräaikainen toimilupa auttaa osaltaan varmistamaan, että pelastajia ehditään kouluttaa riittävästi tulevien vuosien tarpeisiin, ja näin annetaan nimenomaan Helsingin kaupungille mahdollisuus varmistaa riittävä henkilöstön saatavuus kiireelliseen pelastustoimintaan. Tästä on kyse eikä siitä, että itse tätä isoa kysymystä tai aiempaa päätöstä oltaisiin kyseenalaistettu. — Kiitos.
Arvoisa rouva puhemies! On todella ikävää, jos kaikki keskitetään Helsinkiin. On selvä asia, että myös maakunnissa pitää olla elämää, ja sillä tavallahan sitä elämää saadaan, kun annetaan toimintoja myös tuonne maakuntiin, muuallekin.
Kyllä!
Tulen itse tuolta Kuopiosta, jossa se Fimea-päätös teki hirveän paljon hallaa. Se oli todella kiperä päätös, että Fimea siirrettiin muuallepäin, se oli todella väärä päätös minun mielestäni. Nyt tämä Pelastusopisto-päätös on tulossa varmasti myös käsittelyyn, ja pidän hirveän tärkeänä, että Kuopiossa säilytetään tämä, koska siellä on mahdollisuuksia ihan vaikka mihinkä. Totta kai keskittäminen ei ole aina oikein, ja onhan Kuopio... itsekin farmasiaa Kuopiossa opiskelleena tosiaan katson, että se Fimea-päätös oli huono. Pelastus-opisto meidän pitää saada säilymään, ja todella, keskempänähän Kuopio on kuin Helsinki, jos katsotaan Suomen mittakaavassa karttaa. — Kiitos.
Arvoisa rouva puhemies! Tuolta työhuoneesta oli pakko pinkaista tänne isoon saliin. Mielestäni tässä edustaja Vehviläinen käytti juuri sen puheenvuoron kuin seudullisen edustajan pitääkin, ja minun mielestäni tässä ei ole pelkästään vain se, että tämä on siltarumpupolitiikkaa, vaan on järkevä kokonaisuus, hyvä malli, säilyttää ehjänä eikä rikkoa. Minusta tässä esityksessä on hyvää se, että nyt on kysymys siitä, että halutaan turvata, että meillä pelastajia on riittävästi — mutta siitä huolimatta tuen kyllä voimakkaasti sitä, että Kuopio on Kuopio ja pitää opistostatuksen. Mutta haluaisin avata tätä keskustelua siihen suuntaan, että emme rakentaisi Kuopioon sellaista, mitä on jo rakennettuna. Minä haluaisin tuoda tässä esille, että meillä Satakunnassa, Porin lentokentän vieressä, on erittäin toimiva ja hyvin rakennettu pelastusharjoitusalue. Meillä teollisuus ympäröi juuri sitä aluetta. Meillä on metallurgiateollisuutta, kemianteollisuutta, joten siellä, Satakunnassa, olisi erittäin hyvä keskittyä niihin osa-alueisiin, mitä Suomessa koko ajan kehittyvä pelastustoiminta tarjoaa ja tarvitsee — monipuolisempaa osaamista — jolloin olisi hyvä, että jos vaikka Kuopiossa on se opistostatus, niin voitaisiin laajentaa tätä yhteistyötä niin, että maakunnassa jo olemassa olevissa harjoituskeskuksissa voitaisiin tätä opistotason koulutusta tuoda esille. Minä vieläkin painotan sitä, että se alue on erinomainen ja mahdollistaa juuri sen, kun meillä on lentokenttä aivan siinä vieressä. Se antaa aivan erilaisen ulottuvuuden. Satakunta on kahden varuskunnan iso alue, missä voidaan toivottavasti myös varusmieskoulutukseen liittää opistotason koulutusta, sillä myös asepalvelukseen kuuluu tiettyjä asioita, joita me tarvitsemme joskus pelastustehtävissä, jotka kuuluvat myös osaksi meidän Puolustusvoimien toimintaa. Laajennetaan tätä keskustelua. Olen käsi pystyssä lippua kantamassa, kun Kuopio sitä tarvitsee, mutta laajennetaan ajattelua niin, että ei rakenneta yhteen paikkaan sitten kaikkea, jos on jo olemassa olevia puitteita.
Arvoisa rouva puhemies! Itse päätökseen ei sinänsä mitään, se on aivan tarpeellinen ja tähän päivään päivitetty lainsäädäntömuutos, mutta kaiken kaikkiaan tähän aluepolitiikkaan, mistä minusta edustaja Kurvinen aika hyvin sanoi ja mistä Kuopion Pelastusopisto on minusta hyvä esimerkki: Koulutus on yksi parhaita aluepoliittisia asioita. Jos halutaan alueen vahvuuksia vahvistaa, niin koulutuksen ja osaamisen kautta sitä pitää tehdä. Tämä edellisen hallituksen päätöshän syntyi pitkälti kriisinhallintakeskuksen siirron myötä, ja sillä halutiin varmistaa, jotta Kuopiossa säilyy vahva osaaminen ja koulutus Pelastusopiston osalta, ja hienoa näin, että hallituskumppanit ovat olleet tarkkana ja huomanneet tämän valmistelun. Itseäkin vähän asia säikäytti, kyllä se tuolta oli luettavissa, mutta uskon, että näillä päätöksillä, mitä edellinen hallitus on tehnyt, vahvistetaan Kuopion osaamista ja sillä mennään sitten eteenpäin.
Arvoisa rouva puhemies! Tulen tänne puhujakorokkeelle, koska tästä aiheesta on minuuttia tai kahta enempi sanottavaa Kuopion ja Pohjois-Savon näkökulmasta. Meillä on ollut hieman kovassa usko valtiovallan toimiin ja päätösten pysyvyyteen, sillä tällä vuosikymmenellä Pohjois-Savossa on tapahtunut muun muassa tämä Fimean alueellistamispäätöksen vesitys, kriisinhallintakeskus siirrettiin pois Kuopiosta, ja tänä syksynä päätös pelastusalan koulutuksen keskittämisestä Kuopiossa sijaitsevalle Pelastusopistolle näyttää horjuvan. Yhteistä näissä kaikissa tapauksissa on ollut, että kun ei ole tahtoa seistä päätösten takana, niin seuraavaksi keksitään selitykset. Pelastusopiston kohdalla sisäministeriö päätti marraskuussa 18, vuosi sitten, kumota Helsingin kaupungin Pelastuskoululle annetun oikeuden antaa pelastusalan ammatillista peruskoulutusta ja keskittää koulutuksen Kuopioon. Tästä huolimatta ei mennyt kuin tämä vajaa vuosi, niin sisäministeriö päättikin vajaa kolme viikkoa sitten, toisin sanoen alle vuosi tuosta päätöksestä, jatkaa Helsingin Pelastuskoulun toimilupaa määräajaksi. Arvoisa puhemies! Sinänsä on hyvä, että Kuopiolle annetut lupaukset opiskelijamäärän kasvattamisesta pitävät ensi vuonna. Herää kuitenkin kysymys, kuinka pysyvä päätös nyt on Kuopion kannalta — varsinkin, jos palomiehiä koulutetaan niin Kuopiossa kuin Helsingissä ja kenties yli tarpeen. Joudutaanko Kuopiossa taas pettymään, koska ministeriön tekemä päätös ei pidä? Mielestäni päätöksessä on horjuttu nyt vailla perusteita. Sisäministeriön mukaan pelastuskoulutuksen keskittäminen Kuopioon on kytketty maakuntauudistuksen toteutumiseen. Pelastusalan koulutus taas määritellään pelastuslaissa, jonka mukaan koulutusta järjestetään pääsääntöisesti Kuopion Pelastusopistossa. Sisäministeriö voi pelastuslain nojalla kuitenkin hyväksyä myös muun julkisyhteisön ylläpitämän oppilaitoksen kuin Pelastusopiston antamaan pelastusalan ammatillista peruskoulutusta. Siksi pidän sisäministeriön tekemää kytkentää maakuntauudistukseen keinotekoisena, koska maakuntauudistus siirtäisi vain pelastustoimen järjestämisvastuun kunnilta maakunnille. Tällä ei pitäisi olla vaikutusta siihen, missä pelastusalan koulutusta järjestettäisiin — niin kuin ei ole lääkäri‑ tai sairaanhoitajakoulutuksessakaan. Mielestäni soutaminen ja huopaaminen niin tässä asiassa kuin muissakin kiteytyy pitkälti siihen, että yksittäinen ministeri tai ministeriö voi päättää varsin omavaltaisesti suurista ja kauaskantoisista asioista. Käytännössä yksittäiset ministerit ja ministeriöt voivat käyttää täydellistä valtaa määrittää, minne valtion palveluja, työpaikkoja ja virastoja perustetaan tai missä päin Suomea niitä lakkautetaan. Ja muutamissa ministeriöissä sitä tehdään sumeilematta, ilmeisen ideologisin perustein. Pidän täysin käsittämättömänä, että nykyisin edes maakuntien keskuskaupungit eivät muutamien ministeriöiden virkakunnan silmissä ole enää kelvollisia hoitamaan koko valtakuntaa palvelevia tehtäviä. Suhtautuminen seutukaupunkeihin on ollut vieläkin rujompaa. Arvoisa puhemies! Osaamisesta se ei ole kiinni, vaan kyse on vanhakantaisista asenteista. Kun esimerkiksi Ruotsissa valtion palveluja ja työpaikkoja hajautetaan eri puolille kuningaskuntaa, niin Suomessa vallalla on putkinäköinen keskittämisen politiikka, missä muita vaihtoehtoja kuin pääkaupunkiseutu ei edes aidosti mietitä. Siksi päätökset valtion palvelujen, työpaikkojen, ja virastojen sijoittamisesta on tuotava koko hallituksen ratkaistavaksi valtioneuvoston yleisistuntoon. Hyvin usein on kyse ihmisten palveluista, maan tasapainoisesta kehittämisestä, valtionhallinnon ja muiden julkisyhteisöjen alueellisesta läsnäolosta, päätösten aiheuttamista kerrannaisvaikutuksista sekä kaupunkien ja kuntien verotuloista. Arvoisa puhemies! Lopuksi todettakoon myös, että niin hallitusohjelma kuin nopeat laajakaistayhteydet ja digitalisaatio tarjoavat luontevan mahdollisuuden toimipaikkaverkoston ja töiden hajauttamiseen eri puolille Suomea. Koko Suomi on sellaisten päätösten arvoinen, että eläminen, yrittäminen on kaikkialla mahdollista Suomessa. Arvoisa puhemies! Kaiken kaikkiaan kuitenkin kannatan tätä hallituksen esitystä, mutta on hyvä, että tässäkin yhteydessä keskustellaan laajemmin päätösten vaikutuksesta ja meidän kansalaisten tasaveroisesta kohtelusta.
Keskustelu on kulkenut nyt aika laajasti tämän Pelastusopisto-kysymyksen ympärillä. Pyydän edustajia huomaamaan, että nyt me keskustelemme lakiesityksestä, jossa on kysymys Pelastusopistosta annetun lain ammatillisen peruskoulutuksen opiskeluoikeuden keskeyttämisperusteista. Rajataan mieluummin keskustelu tähän lakiesitykseen. Edustaja Huru.
Arvoisa puhemies! Kannatan esitystä. Perun muilta osin puheenvuoropyyntöni.
Arvoisa rouva puhemies! Huolimatta äskeisestä vetoomuksestanne haluaisin kuitenkin tässä yhteydessä aivan lyhyesti osallistua tähän laajempaan keskusteluun. Sen takia pyysin puheenvuoron, että olen asunut neljällä paikkakunnalla Suomessa ja ne ovat kaikki juuri tässä äsken käsittelyssä olleita, Kuopio ja Pohjois-Savo, jossa kävin 12 kouluvuodestani 7 vuotta koulua, sen jälkeen Porissa ja Satakunnassa, sen jälkeen Turussa ja 10 vuotta täällä Helsingissä työtehtävien takia. Katson omasta mielestäni asiaa varsin objektiivisesti, ja minun mielestäni ei ole mitään uhkaa sille erittäin hyvälle päätökselle, että tämä pelastusalan merkittävin osaamiskeskus on Kuopiossa. Mutta en myöskään pidä huonona sitä, että tässä siirtymävaiheessa, jotta turvaamme täällä kasvavalla pääkaupunkiseudulla pelastusalan henkilöstön riittävän saatavuuden, meillä on määräaikaisesti koulutusta vielä tällä paikkakunnalla. Eli haluan nähdä tämän asian nyt kuitenkin aika rauhallisessa valossa. Itse lakiesitys sinänsä, aivan kuten rouva puhemies äsken totesi, liittyy tähän opintojen keskeyttämiseen, ja se on hyvä tekninen laki.
Toiseen käsittelyyn esitellään päiväjärjestyksen 6. asia. Nyt voidaan hyväksyä tai hylätä lakiehdotukset, joiden sisällöstä päätettiin ensimmäisessä käsittelyssä.
Arvoisa puhemies! Esitän perussuomalaisten valiokunnassa mietintöön jättämän, hylkäysehdotuksen sisältävän vastalauseen.
Arvoisa rouva puhemies! Kannatan edustaja Kotiahon tekemää esitystä.
Yhden käsittelyn asiana esitellään päiväjärjestyksen 8. asia. Käsittelyn pohjana on perustuslakivaliokunnan mietintö PeVM 1/2019 vp. Lakiehdotus voidaan nyt hyväksyä asiasisällöltään muuttamattomana päätöksellä, jota on kannattanut vähintään kaksi kolmasosaa annetuista äänistä, tai hylätä. Valiokunta ehdottaa, että lakiehdotus hyväksytään muuttamattomana.
Ärade talman! Det vilande lagförslaget handlar om en teknisk ändring av självstyrelselagen för att beakta den kommande överföringen av konsumentrådgivningsuppgifter från magistraten till Konkurrens- och konsumentverket. Lagförslaget godkändes redan under förra mandatperioden och lämnades vilande till denna mandatperiod eftersom självstyrelselagen enbart kan ändras i grundlagsenlig ordning med Ålands lagtings bifall. Det bifallet har Ålands lagting redan givit. Grundlagsutskottet har i sitt korta betänkande föreslagit att man godkänner lagförslaget utan ändringar och Ålands landskapsregering har också gett sitt yttrande i utskottsbehandlingen, där man inte hade några invändningar. Lagförslaget har inte några ekonomiska eller administrativa konsekvenser och torde därför kunna godkännas av riksdagen utan invändningar.