Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 134 narodna poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Skupštine prilikom usvajanja zapisnika postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 166 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, narodni poslanik Zoran Živković, poslanik Nove stranke je jutros po mom sudu bespravno sprečen da uđe u skupštinsku salu.
Izvinjavam se, samo član Poslovnika, da bih mogla da vas pratim?
Član 108. Poslovnika Narodne skupštine koji govori o održavanju reda na sednici. Ponavljam, narodni poslanik Zoran Živković bespravno je sprečen da uđe jutros u našu skupštinsku salu Narodne skupštine i budući poštovana predsednice Narodne skupštine da ne postoji bilo koji dokument u vidu neke vrste rešenja koji bi mogao da opravda ovakvu vrstu postupka prema Zoranu Živkoviću, molim vas da poštujući Ustav naše Republike, Zakon o Narodnoj skupštini i Poslovnik Narodne skupštine da se Zoranu Živkoviću omogući, kao jednom od 250 narodnih poslanika ovde da uđe danas u skupštinsku salu, da nesmetano radi kao narodni poslanik i da…
Poslaniče, moram vas prekinuti. Sednica nije otvorena pod jedan, mislila sam da imate nešto drugo da kažete. Pod dva, član 108. se odnosi na nešto drugo, sedite dok otvorimo sednicu. Razmislite na šta ćete se pozvati. Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, moje pitanje će biti za ministra kulture i informisanja. Premijer Aleksandar Vučić je u ekspozeu najavio ubrzani rad na stvaranju i sprovođenju strategije kulturnog razvoja društva i kulturnog ambijenta u društvu. U toku je javna rasprava o Zakonu o kulturi što je jako dobro. Radi se i na ponovnom otvaranju Narodnog muzeja i Muzeja savremene umetnosti što SPO i DHSS u potpunosti podržavaju. Javna ili kulturna politika ima zadatak da definiše ciljeve šta se razvojem kulture želi postići, aktere kojima se poveravaju zadaci čije obavljanje vodi ostvarenju postavljenih ciljeva, instrumente i mehanizme za sprovođenje kulturne politike. Kulturna politika se modelira na različite načine, a koji se model primenjuje zavisi od opšte situacije u državi i od toga kako se kultura definiše na nacionalnom nivou. Zakoni i finansije su najvažniji instrumenti u sprovođenju kulturne ili javne politike. Pravni sistem jednog društva reflektuje sve njegove osnovne vrednosti. Mi smo kao poslanička grupa mišljenja da pored svih institucija kulture na javnu kulturu veliki uticaj imaju i mediji, posebno televizija. Mediji utiču na emocije, na percepciju građana, na ponašanje i presudno utiču na ponašanje javnosti. Mediji utiču na sve sfere života. Najveći efekat uticaja medija je pojačavanje postojećih uverenja. Međutim, medijske slobode u Srbiji se često doživljavaju na vulgaran način i ovde odmah hoću da kažem da je SPO sa DHSS apsolutno zagovornik medijskih sloboda i protiv svakog oblika cenzure, ali velike su manipulacije u ime slobode medija. U ime slobode medija se medijska sloboda često zloupotrebljava. U ime slobode se izriču neistine, poluistine, klevete, pretnje, širi mržnja, pakost i tako se zagađuje javni prostor. Takvom slobodom izražavanja uništava se sama sloboda. Sloboda ne podrazumeva razuzdanost, neodgovornost i haos. Sloboda koja razara univerzalne vrednosti kao što su istina, pravda, dobro, ljubav, lepota, solidarnost, ljudsko dostojanstvo nije sloboda već verbalna i pisana tortura i društveno nasilje. Mi smo mišljenja da je svaka nekontrolisana moć opasna i razarajuća, a takva je opasna i razarajuća nekontrolisana moć medija. Mediji posebno televizija, su dizajnirani tako da ih konzumira široka publika, široko javno mnjenje. Odlike medija su da snažno utiču na formiranje i način razmišljanja javnosti na vrednosne sisteme na raspoloženja. Masovni mediji su društvene institucije koje funkcionišu unutar određenih pravila, prava i politike koji upošljavaju kvalifikovano osoblje i drže ih u svojim procedurama, makar mislimo da bi trebali da zapošljavaju kvalifikovano osoblje. Mediji imaju veliku obrazovnu ulogu. Utiču na obrazovanje svesti mladih ljudi i naše mišljenje je da su nam mladi ljudi još dobri s obzirom na poruke koje dobijaju od medija sa nacionalnom frekvencijom, a tu ne mislim na javne servise, RTS, RTV, koje u velikoj meri poštuju ono o čemu pričam po mišljenju naše poslaničke grupe da je ugroženo. Ono što je moje pitanje za ministra kulture, to je pod broj jedan – budući da su nacionalne frekvencije nacionalno dobro, u strategiji razvoja kulture, šta će učiniti Ministarstvo kulture u dogovoru sa Nacionalnim savetom za kulturu da se poboljšaju medijski sadržaji i da kulturni obrazac jednog društva počnemo da pravimo na drugi način i pitanje broj dva – kada će Ministarstvo kulture i informisanja usvojiti strategiju razvoja kulture u Republici Srbiji? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Uvažena predsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, ja danas želim da vam skrenem pažnju da se 16. i 17. januara 2009. godine, u Novom Pazaru dogodio težak zločin neovlašćenog upada, oružane zasede i pokušaja ubistva predsednika SDA Sandžaka i tadašnjeg ministra u Vladi, dr Sulejmana Ugljanina. Već punih šest godina taj zločin nije rešen, čime je očigledno pokazana i dokazana sprega i organizovanost između nalogodavaca, izvršioca i nadležnih organa koji niti su sprečili taj zločin, a kasnije ga nisu ni rasvetlili. Naime, tog 16. i 17. januara 2009. godine grupa naoružanih ljudi neovlašćeno je upala u službene prostorije SDA Sandžaka, koje su zatim puna dva dana držali pod oružanom opsadom. Oni su, pored neovlašćenog upada 17. januara 2009. godine, uveče u nekoliko navrata pokušali ubistvo najvišeg rukovodstva SDA Sandžaka, a u prvom redu predsednika dr Sulejmana Ugljanina koji je, kao što sam rekao, u to vreme bio i ministar u Vladi Republike Srbije. Njihovi pokušaji ubistva najvišeg bošnjačkog političkog rukovodstva bili su brutalni, unapred organizovani i smišljeni.Najpre su sa balkona i stepeništa bacili teške betonske žardinjere i stolove na glave stranačkog rukovodstva, a zatim su iz više komada vatrenog oružja i sa više hitaca pucali u pravcu dr Sulejmana Ugljanina. Želim da vas obavestim da je opštinski sud u Novom Pazaru doneo presudu da je ova naoružana grupa povredila pravo državnine, a samim tim i ustavno načelo nepovredivosti stana Međutim, dalje od toga se nije išlo. S obzirom da, pored svega navedenog, do danas ovaj slučaj nije rešen, kao ni brojni drugi slučajevi, nerešeni slučajevi zločina počinjenih nad Bošnjacima devedesetih godina, smatram da je to izuzetno loša poruka koju država i državni organi šalju svojim građanima bošnjačke nacionalnosti. Podsećam da je tek nakon 20 godina počelo rešavanje otmice, mučenja i ubistva Bošnjaka iz voza u Štrpcima i zato hoću da pitam da li je potrebno da se i za rešavanje ovog zločina čeka 20 godina ili se možda čeka da neki od političkih predstavnika Bošnjaka bude ubijen, pa da se tek onda, nakon 20 godina počne sa rešavanjem tog zločina? S tim u vezi, tražim od nadležnih državnih organa da rade svoj posao, da pokrenu istragu i podignu optužnice protiv nalogodavaca svih izvršioca i svih pomagača u vezi neovlašćenog upada i oružane zasede u službenim prostorijama naše stranke i u vezi pokušaja ubistva predsednika SDA Sandžaka i ministra u Vladi Republike Srbije dr Sulejmana Ugljanina od 16. i 17. januara 2009. godine. Pitam predsednika Vlade, ministra pravde i Republičko tužilaštvo za organizovani kriminal - koja su to lica koja su neovlašćeno i do zuba naoružana upala u naše službene prostorije, ko je od njih ugrozio živote rukovodstva SDA Sandžaka i pokušao ubistvo bacanjem teških predmeta na glavu; ko je sve pucao na dr Sulejmana Ugljanina te večeri, predsednika stranke i ministra u Vladi ove države; koja je uloga tadašnjeg gradonačelnika Novog Pazara i članova gradskog veća; kakva je uloga u svemu tome načelnika MUP-a u Novom Pazaru i njegovog zamenika; kakva je uloga tadašnjeg predsednika okružnog suda i okružnog tužioca u Novom Pazaru i ko su ljudi iz Beograda sa kojima su, kako oni kažu, bili na stalnoj vezi? Danas se navršava već punih šest godina, a mi i dalje nemamo presudu, pa čak ni optužnicu u vezi sa tim i posle neko kaže da se ovde ništa ne zataškava? Ja očekujem odgovore na ova pitanja. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Moje pitanje će se odnositi na već postavljeno pitanje 16. decembra, koje sam uputio premijeru i Ministarstvu rudarstva i energetike i molim vas da se svojim autoritetom založite da, u skladu sa članom 287. stav 4, ja dobijem odgovor u roku od 15 dana, kako je to Poslovnikom o radu Narodne skupštine predviđeno. Dakle, 1. marta 2013. godine stupio je na snagu Zakon o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i pribavljanja dokumentacije radi realizacije izgradnje sistema za transport prirodnog gasa „Južni tok“. Tada je najavljeno da će biti eksproprisano oko osam hiljada hektara zemljišta i da će ukupna vrednost tog zemljišta biti oko 24 miliona evra. Moje pitanje je – kolika je površina zemljišta na kojoj je već sprovedena eksproprijacija, kao i koja će biti namena tog zemljišta? Dobili smo informaciju da se, na primer, u gradu Pančevu i dalje sprovodi eksproprijacija, a svi znamo da se od projekta realizacije „Južnog toka“ odustalo. Sledeće pitanje je – šta je plan Vlade sa primenom navedenog zakona, tj. da li će proces eksproprijacije za „Južni tok“ biti obustavljen ili će i on biti sproveden do kraja i u koju svrhu će biti sproveden? U cilju praćenja realizacije izgradnje gasovoda „Južni tok“, članom 15. pomenutog zakona, predviđeno je obrazovanje povremenog radnog tela koje čini predstavnici ministarstva, univerziteta, naučnih institucija i inženjerskih komora Srbije. Moja pitanja su – ko su članovi ovog radnog tela, po kojim kriterijumima su odabrani, koliko je puta zasedalo to radno telo i koliki je ukupni iznos naknada koji je do sada isplaćen svakom od članova tog radnog tela? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Predsednice, moje pitanje će se odnositi na nekoliko resornih ministara, vezano za izmene i dopune Zakona o bezbednosti u saobraćaju. Ja smatram da je to sistemski problem i da taj problem ne može da se reši samo u okviru Ministarstva za saobraćaj ili u okviru Ministarstva policije. Naime, ministarka saobraćaja, Zorana Mihajlović i potpredsednica Vlade je još pre Nove godine rekla da je radna grupa završila izmene i dopune Zakona o bezbednosti. Moje pitanje za nju je – kada će taj predlog zakona biti upućen Vladi i kada će Vlada uputiti predlog zakona Narodnoj skupštini Republike Srbije na razmatranje? Zašto kažem da je to sistemski problem? Samo pre dva dana smo ponovo imali saobraćajnu nesreću u kojoj su dve devojčice u Surčinu samo pukim slučajem izbegle smrt. Srbija mora da reši problem stradanja mladih ljudi, ali i problem bahatih vozača. S tim u vezi, s obzirom da je predlog zakona već tu, u nacrtu, imala bih nekoliko pitanja, i za ministarku saobraćaja, Zoranu Mihajlović, i za ministra unutrašnjih poslova, gospodina Stefanovića. Moje prvo pitanje se odnosi na to da li su u okviru predloga izmena Zakona o bezbednosti preispitali kaznenu politiku, pre svega zbog bahatih vozača? Drugo moje pitanje se odnosi na neadekvatnu obuku vozača i da li se u toj oblasti pripremaju određene izmene? Treće pitanje se odnosi na to da mi nemamo strategiju o bezbednosti saobraćaja. Moje mišljenje je da primena svakog zakona zavisi od dobro pripremljene strategije, od stavova i kriterijuma, kako su oni postavljeni. Takođe, pitala bih i ministra Verbića, da li ćemo u 2015. i 2016. godini u okviru nastavnih planova i programa imati više sadržaja vezanih za bezbednost u saobraćaju, sa ciljem da naša deca od najranijeg uzrasta imaju znanje i razvijaju svest o tome? Postavila bih pitanje i Milanu Božoviću, vršiocu dužnosti direktora Agencije za bezbednost saobraćaja – da li Agencija u 2015. godini planira pokretanje kampanje u cilju prevencije vezane za bezbednost u saobraćaju? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Najpre bih htela da uputim, kao i kolega Senić, molbu vama da proverite šta se dešava sa tim našim poslaničkim pitanjima, zato što stvarno stičemo u tisak da Vlada ne odgovara na njih. Ja mislim da vi imate neke poslovničke mogućnosti da utičete na njih da oni ipak odgovore kada propuste da to učine u predviđenom roku, pa vas molim da tako postupite i sa ovim mojim pitanjima. Imamo nekoliko pitanja. Prvo nisam sigurna kome da uputim, zato što se onaj kome treba da bude upućeno, nekoliko puta proglašavao nenadležnim za to, ali hajde da pokušamo ponovo, gospodinu Verbiću, pa neka on prosledi ukoliko smatra i dalje da je nenadležan, neka prosledi onim ministrima za koje smatra da treba time da se bave. Da li je gospodin Verbić svestan da je školska godina počela, da on i dalje nije rešio problem štrajka prosvetara, da ti ljudi najavljuju za 26. januar radikalizaciju protesta? Da li postoji način da se taj čovek ubedi da problem zarada u javnom sektoru nisu plate nastavnika od 36.000 dinara, nego plate u javnim preduzećima, a u pojedinim javnim preduzećima prosečna zarada iznosi 440.000 dinara? Ukoliko gospodin Verbić smatra i dalje da nije nadležan, neka zamoli nekog od ministara za koje drži da su nadležni da reši problem štrajka prosvetnih radnika ili makar neka odgovori na pitanje kada će biti uvedeni platni razredi. To je isto još jedna od priča koje slušamo evo već tri godine, jer će to omogućiti da neko sa visokom stručnom spremom, a zaposlen je u nekakvoj školi, nema platu od 36.000 dinara, da neko sa osnovnom školom u nekoj agenciji ima platu od 300 ili 400.000 dinara. Drugo pitanje je podjednako važno, ako ne i važnije, a tiče se onoga zbog čega rizikujemo da budemo izloženi novoj salvi uvreda, optužbi, etiketa i progona. Radi se o Tamnavskim kopovima, o tekstu koji je objavljen o ispumpavanju istih, o skandaloznoj reakciji premijera, o današnjem naslovu u novinama da EU pokušava da otme 23.200.000 evra od Srbije. Moje pitanje je da li je tačno da Zakon o javnim nabavkama nije ispoštovan prilikom sprovođenja tendera za ovaj posao, da je navedena rumunska firma koja je kao podizvođač u samoj dokumentaciji, koja je posle promenjena u holandsku firmu, koja je i sama učestvovala na tenderu? Da li je tačno da firma koja je partnerski dobila posao delom u vlasništvu kuma Aleksandra Vučića, Nikole Petrovića, već nekoliko puta spominjanog u ovoj Skupštini, jer nekako se ispostavilo da ne može da se govori o javnim preduzećima u našoj zemlji, a da taj gospodin Petrović, koji je sasvim slučajno kum gospodina Vučića, ne ispliva? Da li gospodin Vučić može da dostavi nekakve dokaze o tome da EU ruši Vladu Srbije? Kad smo već kod tog dostavljanja dokaza, mogao bi da dostavi i dokaze kada je to isto tvrdio pre jedno šest ili sedam meseci. Da li može da kada bude odgovarao na ovo pitanje da se potrudi da se koristi činjenicama, a ne optužbama, jer veoma je važno zbog građana da se čuje? Gospodin Vučić je očigledno postao alergičan da se pomenu tajkuni koji se polako stvaraju u njegovom najbližem okruženju. Treće pitanje se odnosi na nešto što isto interesuje građane Srbije, a radi se o Srpskoj banci. Mi osim čvrstog obećanja lične garancije premijera da on lično garantuje da ničija sredstva neće propasti nismo čuli na koji način Srbija ima nameru da tu banku spasi od propadanja. Kakva je struktura plasmana, koliko je u njoj nenaplativih kredita? Zašto se to dešava u takvoj tišini? Čemu ti ljudi da se nadaju? Da li, osim obećanja Vučića, u koja, nemojte zameriti, s pravom niko više ne veruje, građani koji imaju nekakve depozite u toj banci mogu da imaju bilo kakvu garanciju da njihova sredstva neće propasti? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, poštovani građani Republike Srbije, svedoci smo stalnih, svakodnevnih krajnje tendencioznih zlonamernih i neistinitih medijskih napada na predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića. Takvi brutalni medijski napadi su delo sprege mafijaško-tajkunskog kriminalno-politikanskih grupa kako domaće, tako i inostrane provenijencije. Medijski napadi su postali veoma opasni i po ličnu bezbednost premijera, jer pozivaju čak i na ubistvo, što nije zabeleženo u istoriji ljudske civilizacije da se jedan premijer poziva na ubistvo. Setite se montiranih medijskih napada na njegovog sina Danila, da je sudelovao u tuči na splavu, što je bila notorna laž. Nadalje, fizički napadi na njegovog brata Andreja u sred Beograda, što je šokiralo većinu građana Republike Srbije. Nije im dovoljno ni to, nego pojedini mediji pozivaju čak i na ubistvo premijera. U te medijske napade uključio se i BIRN, Balkansko istraživačko novinarstvo, time što je lagalo da je bilo manipulacije oko izbora firme koja će biti zadužena za ispumpavanje vode u kopu „Tamnava - Zapadno polje“, što naravno nije istina, što je demantovala i Svetska banka, naglašavajući da je tender bio sproveden u skladu sa važećim propisima. Poštovani građani, BIRN je pre nekoliko meseci objavio tobože nacrt ugovora Vlade Republike Srbije sa „Etihadom“. Tada je premijer, gospodin Vučić prvi put demantovao BIRN. BIRN je nastavljač medijske organizacije poznate pod nazivom „Institut za istraživanje o ratu i miru“, a zapamćen je u Srbiji što je objavio lažni tekst kraljevačkog novinara Filipovića, koji je optužio Vojsku Jugoslavije da je 1999. godine na Kosovu i Metohiji namerno ubila najmanje 800 albanske dece mlađe od pet godina, što je bila notorna laž. Filipović je u Vojnom sudu osuđen za klevetu i špijunažu, a pomilovali su ga petooktobarski revolucionari kasnije. U napad na premijera uključio se i NUNS povodom predsednikovog komentara na pisanje BIRN, tvrdeći da je to otvoreni pritisak vlasti i ugrožavanje sloboda i medija, što nije tačno, jer je reagovanje premijera bilo korektno, što znači da je bilo pravično i pravedno, a to znači da je bilo istinito. Reakcija Svetske banke je to potvrdila. Gospodo iz NUNS, Republika Srbija garantuje slobodu izražavanja i kritiku, ali to važi i u obrnutom smeru, tj. da Vlada Republike Srbije i njen premijer imaju pravo, a rekao bih i obavezu, da argumentovano demantuju neistine, kao što je bio i poslednji slučaj. Prošle godine, u jednu najveće tragedije za naš narod na poplavljenom području, neki su to pokušali da iskoriste napadom ponovo na premijera, optužujući ga da neko nešto skida sa sajta, što se pokazalo da je to bila notorna laž i neistina. Pravo je predsednika Vlade da štiti interese Republike Srbije, što gospodin Vučić izvanredno čini, ali to je i obaveza. Znam jedno zasigurno, poštovani građani Srbije, da ga u tim neistinama niko neće omesti, jer znam koliko voli državu Srbiju i građane Republike Srbije voli iznad svega. U napade se uključio i bajni niko drugi nego Jovo Bakić, docent sociologije i tako primitivno i necivilizacijski da to ne dolikuje, što bi moji dalmatinci rekli, „ni magarcu, a kamo li docentu“. O tom njegovom primitivizmu neka sude studenti i građani Republike Srbije, a sudiće i istorija, jer nikome nije oprostila. Na kraju, postavljam pitanje pravosudnim organima i tužilaštvu Republike Srbije – ima li elemenata da zaštiti lično predsednika gospodina Vučića i predsednika Vlade kao institucije, jer se radi o veoma opasnim stvarima? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Novica Tončev.
Poštovana predsednice, uvažene kolege narodni poslanici, kako je ovo prva sednica u ovoj godini, ja hoću na početku da svima vama i građanima Srbije poželim uspešan rad i sve najlepše u ovoj godini. Moje današnje pitanje upućujem ministru rudarstva i energetike gospodinu Aleksandru Antiću, a vezano je za privredno društvo za snabdevanje električnom energijom „Jugoistok“ deoničarsko društvo Niš. Tražim da navedeno preduzeće dostavi informaciju o identitetu svih zakupaca niskonaponskih stubova za potrebe emitovanja signala kablovske televizije na području koje spada u nadležnost ovog javnog preduzeća, počev od 2010. godine, pa sve do danas. Da nam dostavi informaciju o tome da li sa svim zakupcima postoje zaključeni ugovori i da kopije ovih ugovora dostavi na uvid. Da nam isto ovo preduzeće dostavi informaciju o tome da li su svi ogranci ovog javnog preduzeća bili u obavezi da sa svim zakupcima zaključuju identične ugovore, a u skladu sa tenderskom dokumentacijom. Da nam dostavi informaciju o tome da li direktori ogranka su bili ovlašćeni da menjaju tekst ugovora koji su zaključivali sa zakupcima, a koji je bio sastavni deo tenderske dokumentacije. Takođe, da nam ovo preduzeće dostavi informaciju o tome da li su direktori ogranka bili ovlašćeni da potpisuju ove ugovore sa zakupcima i ako su bili ovlašćeni po čijim ovlašćenjima. Takođe, da nam dostavi informaciju o tome da li su zakupci na današnji dan izmirili svoje obaveze po potpisanim ugovorima, da nam dostavi sve fakture ovog preduzeća zakupcima i dokaze o plaćenim obavezama, odnosno izvode. Molim vas, predsednice, da nam dostavite ova pitanja, jer su vrlo važna za naše građane. Postavio sam već nekoliko pitanja i na nijedno nisam dobio odgovor. Pre dvadesetak dana sam ovom istom ministarstvu postavio pitanje i nisam dobio odgovor, pa vas molim da ovaj odgovor dobijemo u zakonskom roku. Hvala vam.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas da s sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stefana Miladinović, Siniša Maksimović i Suzana Spasojević. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da se što pre razmotre predlozi zakona iz dnevnog reda, koji je određen u Zahtevu Vlade za održavanje vanrednog zasedanja. Dostavljen vam je Zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno budžetske i mandatno imunitetska pitanja utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedeni zapisnik. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 4, 5. i 8. decembra 2014. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 148, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasao 41 od ukupno prisutnih 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2015. godini, koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je i Zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom Zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2015. godini, određen je sledeći D n e v n ir e d: 1.Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o privrednim društvima; 2. Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije i 3. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za drugu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B POWER PLANT PROJECT između Vlade Republike Srbije, koju predstavlja Ministarstvo finansija, kao zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao zajmodavca. Narodni poslanik Zoran Babić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopuni Zakona o privrednim društvima; Predlogu zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za drugu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B POWER PLANT PROJECT između Vlade Republike Srbije, koju predstavlja Ministarstvo finansija, kao zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao zajmodavca. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 162, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 27 od ukupno prisutna 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospodo iz Ministarstva, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, smatram da je povređeno nekoliko članova Poslovnika, počev od člana 108, preko člana 114, 115. i člana 283. u kojem, na primer, piše da je narodni poslanik dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine. Poštovana predsednice Narodne skupštine, jedan od narodnih poslanika, gospodin Zoran Živković, je jutros, kao što je i red, došao u ovu Skupštinu, pokušao da uđe u ovu salu, kako bi obavio svoje dužnosti predviđene Poslovnikom Narodne skupštine, Zakonom o Narodnoj skupštini i Ustavom naše Republike. Narodni poslanik Zoran Živković je jutros, po mom sudu, bespravno sprečen da uđe u salu naše Narodne skupštine, kako bi učestvovao u raspravi o ova tri predloga zakona. Budući, poštovana predsednice Narodne skupštine, da ne postoji bilo koji dokument u vidu jednog rešenja, da kažem, odluke bilo kog tela Narodne skupštine, pa ni vaše, na primer, kojim bi se mogao opravdati ovakva vrsta postupka prema narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću, molim vas, poštovana predsednice, gospođo Gojković, da poštujući Ustav Republike Srbije, Zakon o Narodnoj skupštini i Poslovnik Narodne skupštine, omogućite Narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću da redovno, kako priliči svakom narodnom poslaniku ovde, ispunjava svoje dužnosti u Narodnoj skupštini, a to znači da se gospodinu Zoranu Živkoviću, koji se uredno prijavio za reč za diskusiju danas, obezbedi pravo da učestvuje u raspravi o ova tri predloga zakona koja se nalaze na dnevnom redu današnje sednice. Hvala.
Zahvaljujem. Niste u pravu, poslaniče, pretpostavljam da to i sami znate. Na sednici na kojoj je poslanik Živković rekao predsedavajućem, Igoru Bečiću, da je stoka, izrečena mu je kazna predviđena Poslovnikom, više opomena u nizu koje su značile udaljenje sa sednice, a u skladu sa članom 108. na koji ste se pozvali. Ne piše se nikakav otpravak ove odluke. Dvadeset i nešto godina sam poslanik u ovom parlamentu, dakle toga nema. Administrativni odbor izriče finansijsku kaznu, koja je izrečena. Poslovnikom je tačno predviđeno, mislim da je to član, ubeđena sam da je član 113. Poslovnika, da se mera udaljenja sa sednice računa od odluke Administrativnog odbora. Dakle, to je 20 radnih dana u zasedanju. Dakle, poslanik Živković će imati pravo da učestvuje kada prođe 20 radnih dana u zasedanju. Već je prošlo nekoliko, malo strpljenja da se razmisli i o poštovanju ovog doma i imaćemo pravo da učestvuje, a sada izvinite dolazi jedan važan gost u parlament, pa će neko drugi nastaviti da vodi sednicu. Izvolite. Izvinjavam se, hoćete da glasamo? (Da.) Zahvaljujem.
Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuju Željko Sertić, ministar privrede, dr Dušan Vujović, ministar finansija, Aleksandar Antić, ministar rudarstva i energetike, mr Mirjana Filipović, državni sekretar u Ministarstvu rudarstva i energetike, Milovan Filimonović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Verica Ignjatović, pomoćnik ministra finansija, Milun Trivunac, pomoćnik ministra privrede, i Ivana Janačković i Andrijana Stojković iz Ministarstva privrede. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o Predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1. do 3, a pre otvaranja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe, srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničkih grupa. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, Predlogu zakona i izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za drugu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B POWER PLANT PROJECT između Vlade Republike Srbije, koja predstavlja Ministarstvo finansija, kao zajmoprimca i kineske Export- kao zajmodavca. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima ministar Aleksandar Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Zahvaljujem. Uvaženo predstavništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega na samom početku želim da kažem da će nam se vrlo brzo pridružiti kolega Sertić, ministar privrede i da ćemo danas, naravno u toku dana, pre svega on i ja sa našim saradnicima pokušati da damo sve neophodne odgovore i obrazloženja za ova tri zakonska predloga. Ja ću sada pokušati ukratko da dam te uvodne napomene. Ja sam ovde pre svega zbog Zakona o potvrđivanju Ugovora o projektu Kostolac, druga faza, ali ću dok ne dođe kolega Sertić, dati određena obrazloženja vezana za dva zakona, čiji je predlagač Ministarstvo privrede. Pre svega, tu mislim na Predlog izmene i dopune Zakona o privrednim društvima, koji je inicirani pripremljen kako bi se usvajanjem predloženih rešenja, ostajući u okviru koncepta aktuelnog zakona, kroz uvođenje zakonskih izuzetaka na celishodan način sprečio nastanak potencijalno štetnih posledica dejstva važećeg zakonskih ograničenja u delu koji se odnosi na oblast regulisanja statusa i promena, odnosno raspolaganja sopstvenim akcijama pojedinih privrednih društava, odnosno nejavnih akcionarskih društava. Ovo se posebno odnosi na „Telekom Srbija“ ad, kao akcionarsko društvo od posebnog značaja za Republiku Srbiju, kao i njegove brojne akcionare, građane, zaposlene i bivše zaposlene, čiji je značajni deo osnovnog kapitala tj. 20% izražen kroz tzv. sopstvene akcije, čiji je vlasnik sam „Telekom Srbija“. Podsećam da je „Telekom Srbija“ vlasništvo nad navedenim akcijama steklo realizacijom transakcije njihove kupovine od ranije manjinskog akcionara „Telekoma Srbije“ telekomunikacione kompanije „Ote“ u januaru 2012. godine. Predloženim izmenama i dopunama zakona u najkraćem, uvode se sledeća rešenja u vezi za pitanje sopstvenih akcija akcionarskih društva koja se ne smatraju javnim u smislu propisa kojima se reguliše oblast tržišta kapitala, pod jedan, povećava se procenat sopstvenih akcija kroz spomenute kategorije akcionarskih društva koje mogu da sadrže u svom portfelju bez obaveze poništavanja nakon isteka roka od tri godine, od dana njihovog sticanja sa postojećih 10% na 20%, koliko se predviđa ovim izmenama i dopunama zakona i pod dva, zadržavaju se obaveze prava preče kupovine postojećih akcionara u slučaju otuđenja sopstvenih akcija i isključivo za kategorije javnih akcionarskih društva, što isključuje mogućnost da i društva koja nisu javnom odlukom svojih korporativnih organa omogući ostvarivanje prava preče kupovine postojećim akcionarima u slučaju otuđenja sopstvenih akcija, ako to više nije njihova zakonska obaveza. Vi ste dobili zakon, dobili ste obrazloženje zakona, ne bih čitao detaljno obrazloženje akcija, ali suština predloženog zakonskog rešenja je da otklonimo mogućnost štetnih posledica za bilanse, pre svega „Telekoma“. Bitno je da ova zakonska rešenja budu usvojena do 25. januara, kako bi se postojeća vlasnička struktura i postojeći broj akcija sačuvao na ovom nivou i da ne bi došlo do bilo kakvih poremećaja u samoj strukturi vlasništva, ali i svih ostalih bilansa kompanije „Telekom“. Naravno, tu ćemo gospodin Sertić kada nam se pridruži i ja biti na raspolaganju za sve dodatne odgovore. Pred vama se nalaze izmene Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije kojim se redefiniše način na koji Fond za razvoj Republike Srbije odgovara za svoje obaveze. Zakonom o Fondu za razvoj uređuje se rad Fonda za razvoj kao pravnog lica koje obavlja poslove odobravanje kredita, izdavanje garancija, kupovina hartija od vrednosti, sticanje akcija i udela na osnovu pravnih poslova, uključujući i konverziju potraživanja, kao i druge poslove u ime i za račun Republike Srbije, u skladu sa zakonom. Razlog zbog kojeg se predlažu izmene Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije je što je jedan od osnovnih ciljeva Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu definisanje fiskalne konsolidacije u narednom periodu, konkretno snižavanjem deficita i zaustavljanjem rasta javnog duga, kao i uspostavljanje trenda njihovog opadanja. Radi lakšeg ostvarivanja ovih ciljeva prioritet je zaključivanje aranžmana sa MMF koji bi dao kredibilitet reformama i obezbedio povoljniju poziciju države na međunarodnom finansijskom tržištu. Dug koji bi nastao na osnovu obaveza Fonda za razvoj za koji garantuje Republika Srbija, naročito na osnovu neposrednog preuzimanja obaveza u svojstvu dužnika za isplatu duga na osnovu garancija izdatih od strane Fonda, predstavljao bi javni dug Republike Srbije, a samim tim obaveza otplata nastalih na osnovu date garancije uslovna je obaveza Republike Srbije i Republika Srbija otplaćuje dospelu, a i ne izmirenu obavezu po osnovu date garancije ukoliko dužnik ne izvrši svoju obavezu blagovremeno u skladu sa uslovima utvrđenim konkretnim ugovorom o kreditu. U tekstu važećeg zakona Fond takođe donosi godišnji plan. U skladu sa tim vezan je uslovima iz navedenog plana samo za predmetnu godinu. Predloženim izmenama želi se postići veća transparentnost i dostupnost sredstava Fonda za privredni razvoj Republike Srbije. Na osnovu programa Fonda, za koji se ne donosi samo za predmetnu godinu, budući korisnici kredita će imati informacije o uslovima kreditiranja bez obzira na koju godinu i bez obzira da li podnose zahtev za tu godinu ili ih ti uslovi kreditiranja definišu za neki duži vremenski period. Ponavljam. Imate zakon pred vama, obrazloženje. Dve su ključne stvari. Prva, Republike Srbija izlazi iz sistema obaveza vezanih za Fond za razvoj i druga, ne postoji više to ograničenje vezano za godišnji plan samog Fonda. Konačno, ono što je, pre svega, moja oblast. Danas se pred vama nalazi Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za drugu fazu paket projekta „Kostolac POWER PLANT PROJECT“ i ja želim danas da kažem da je danas jedan važan dan i za Republiku Srbiju, za sve građane, naravno i za Skupštinu jer danas usvajanjem ovog zakona Srbija pravi taj ključni korak koji će nas dovesti do izgradnje jednog novog energetskog objekta, moram reći, prvog velikog energetskog objekta koji se radi u Republici Srbiji nakon više od dve decenije, energetskog objekta koji će izuzetno značajno uticati na stabilnost našeg energetskog sistema,energetskog objekta koji treba da obezbedi za vreme koje je pred nama sigurno, stabilno snabdevanje električnom energijom svih naših korisnika, mislim i na građane i na privredu, energetskog objekta koji bez ikakve dileme je jedna ozbiljna razvojna šansa i za Republiku Srbiju, jer je reč o investiciji koja svojim kapacitetom treba da omogući i da jedan deo domaće privrede nađe svoj posao, investicija koja treba da omogući da čitav Braničevski okrug doživi jedan dodatni razvoj i naravno, na kraju krajeva, kada taj objekat izgradimo, kada proširimo proizvodnju na Kopu „Drvno“ i kada izgradimo novu termoelektranu, u tom novom energetskom objektu gotovo 500 zaposlenih će naći svoje novo radno mesto. Reč je o izgradnji energetskog objekta kapaciteta, instalisane snage 350 megavata, ali i deo projekta obuhvata povećanje kapaciteta površinskog Kopa „Drvno“ na 12 miliona tona godišnje sa sadašnjih otprilike devet miliona. Znači, sve u svemu u energetskom smislu jedan izuzetno važan projekat koji značajno utiče na našu proizvodnju električne energije. Sa novih 350 megavata čitav sistem će biti daleko stabilniji i imaćemo tu mogućnost da naš energetski sistem ima bolje bilanse, da bude bolje balansiran u vremenu koje je pred nama, a vreme koje je pred nama bez ikakve dileme doneće u energetskom sektoru dve stvari. Jedna stvar je povećanje potrošnje električne energije i druga je potreba da kao odgovorno društvo u vremenu koje je pred nama damo kroz izgradnju novih energetskih objekata šansu i privatnim investitorima, ali i državi da izgradnjom novih energetskih objekata učinimo da naš sistem bude u potpunosti stabilan i siguran. Napraviću malu digresiju. Podsetiću da smo neposredno pred Novu godinu usvojili novi Zakon o energetici, da taj Zakon o energetici, pored transponovanja mera iz direktiva EU, koje smo obavezni kao potpisnik Ugovora o formiranju energetske zajednice da primenjujemo od 1. januara 2015. godine, da pored toga i pored jačanja uloge Agencije za energetiku kao nezavisnog regulatornog tela, pre svega je doneo te ključne izmene vezane za stvaranje uslova za tu jednu novu investicionu klimu u oblasti energetike, jedan ozbiljan podsticaj i poziv svim zainteresovanim investitorima da u Srbije grade energetske objekte. Kad su privatni investitori u pitanju tu pre svega mislimo na energiju iz obnovljivih izvora i vrlo brzo ćemo svi zajedno biti u prilici da pratimo jednu zaista ozbiljnu ekspanziju tih novih objekata, pre svega, iz obnovljivih izvora i podsećam da smo mi kao država, kroz strategiju razvoja energetike u tom osvrtu na obnovljive izvore definisali taj podsticaj odnosno te povlašćene tarife za nešto preko 1000 megavata električne energije iz obnovljivih izvora, od čega je otprilike 50% iz energije vetra, zatim sledeći su po snazi mini hidroelektrane, ali naravno tu su i solarne elektrane, energetski objekti iz biomase, naravno i iz termalne energije. U vremenu pred nama imaćemo tih energetskih objekata, ja verujem do 2020. godine, gotovo sve u instalisanoj snazi od preko 1000 megavata, čime ćemo postići onu našu obavezu da do 2020. godine 27% ukupne potrošnje energije bude iz obnovljivih izbora. Naravno, pred nama je i modernizacija postojećih kapaciteta. Pre svega mislim na one iz termoenergije, termoelektrane. Pre svega mislimo na velika ložišta sa našom obavezom da ta velika ložišta modernizujemo u vremenu pred nama i naravno, pred nama je izgradnja novih objekata. Kada su novi objekti u pitanju ponoviću ono što sam pre samo par nedelja pred ovim parlamentom i govorio. Mi radimo nekoliko ozbiljnih i velikih projekata. Jedan od tih projekata, koji je u fazi planiranja i verujem da ćemo u 2015. godini napraviti ozbiljne iskorake ka stavljanju tih planova već u neki okvir investicija. Tu pre svega mislim na proširenje proizvodnje uglja u rudniku „Štavalj“, sa izgradnjom novog objekata nove termoelektrane snage od 300 do 350 megavata. Radimo i jedan ozbiljan projekat. Imamo jednu radnu grupu koja pokušava, na čelu te radne grupe nalazi se moj državni sekretar, gospođa Mirjana Filipović, da napravi neki okvir za moguću investiciju vezano za proširenje proizvodnje uglja u rudniku „Kovin“ sa mogućnošću izgradnje i na tom mestu još jednog novog energetskog objekta za proizvodnju električne energije. Projekat koji defakto objedinjava i sve ono što ćemo mi morati da radimo u narednom periodu, ponavljam, da rehabilitujemo i radimo revitalizaciju postojećih velikih ložišta i sa druge strane da gradimo nove objekte je upravo ovaj projekat „Kostolac“. Ovaj projekat „Kostolac“ je nešto što se radi već nekoliko godina počev od prvog ugovora iz 2010. godine i sadržao je nekoliko elemenata. Jedan element je revitalizacija postojećih blokova u Termoelektrani „Kostolac B“, bloka B1 i B2 koji su snage 350 megavata, zatim projekat odsumporavanja za dva postojeća bloka u Termoelektrani B. To je faza koja se radi, koja se radila u proteklom periodu. Pre nekoliko dana smo obišli Termoelektranu „Kostolac B“ i verujem da od danas, ako ne danas, najkasnije sutra, revitalizovani blok u Kostolcu, evo, koleginica mi kaže, danas će biti na mreži u punoj snazi od 350 MW i taj deo posla je izuzetno značajan i sada imamo jedan siguran, stabilan blok koji može da vozi punim kapacitetom, odnosno punom snagom od 350 MW. Ono što je pred nama je druga faza ovog projekta, ono što je pred nama je, da kažem, razvojna šansa celog ovog projekta, a vezana je za povećanje proizvodnje ugljana kopu „Drvno“ sa postojećih devet miliona na novih 12 miliona i izgradnja novog bloka, Bloka B3, instalisane snage 350 MW. Napraviću malu digresiju. Ova skupština je za prvu fazu usvojila, odnosno potvrdila Ugovor o zajmu za tu prvu fazu. Mi smo u vremenu za nama mnogo radili, ozbiljno radili i uspeli smo sa kineskom stranom da ispregovaramo sve elemente vezano za ugovor za drugu fazu i moram da konstatujem da su ti elementi značajno bolji od onih elemenata koje je neka od ranijih vlada uspela da ispregovara vezano za prvu fazu. Iznos kredita u drugoj fazi je 608.260.000 američkih dolara sa rokom otplate od 20 godina, uključujući i grejs period od sedam godina. Podsetiću, u prvoj fazi su ti uslovi bili drugačiji. Grejs period je bio pet godina, a rok otplate je bio 15 godina, tako da, ponavljam, uspeli smo da obezbedimo te startne elemente značajno bolje nego što je to urađeno 2011. godine. Za prvu fazu, ponavljam, grejs period je sa pet godina povećanna sedam godina i rok otplate sa 15 na 20 godina. Smanjena je kamatna stopa sa one za prvu fazu od 3% godišnje na 2,5% i to je jedna velika ušteda za građane Srbije i za naš budžet, ali su isto tako umanjeni isvi oni ostali elementi vezano za taj ugovor o kreditu. Ono što mislim da treba ovde posebno naglasiti je da je naknada za upravljanje kredita sa 0,75% smanjena na 0,25% na ukupan iznos kredita. Ponavljam, finansijski izuzetno povoljan aranžman, mislim da je ovo jedan od najboljih finansijskih aranžmana koji su za ovako velike projekte i investicije u Srbiji ikada ugovoreni, sa jedne strane, i, sa druge strane, ovo je izuzetno važna investicija za Republiku Srbiju, za čitav naš energetski sistem, za budućnost čitave naše privrede, jer vreme pred nama će doneti novi privredni rast i razvoj, vreme pred nama će zajedno sa tim novim privrednim rastom i razvojem dovesti nas do toga da će nama kao državi i društvu biti potrebna veća količina električne energije i ovo je prvi korak u izgradnji novih velikih energetskih objekata koje će Srbija bez ikakve dileme morati da gradi. Pozivam vas, na samom kraju, da podržite sva ova tri zakonska rešenja, ove izmene Zakona o privrednim društvima i Fonda za razvoj koje su vrlo konkretne i koje su vrlo smislene i važne zato što, sa jedne strane, izmene Zakona o privrednim društvima štite vrednost „Telekoma“, a sa druge strane, Fond za razvoj, izmene tog zakona i definisanje nekih pravila igre na drugi način su deo neophodnih mera naše fiskalne stabilizacije i, ponavljam, pozivam sve narodne poslanike da daju podršku tim zakonima. Sa druge strane, naravno, još jedan put moram da pozovem Skupštinu da, shvatajući značaj Projekta Kostolac B i izgradnju novog energetskog objekta i proširenje proizvodnje uglja na kopu „Drvno“, da svi zajedno date podršku ovom zakonu, jer ovo je zakon koji obezbeđuje energiju za budućnost Srbije i za čitav naš privredni i ekonomski razvoj. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Niko ne želi da diskutuje o zakonu? Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, čuli smo obrazloženje ministra za teme promene Zakona o privrednim društvima i promene Zakona o razvojnom fondu Srbije, naravno, i o kreditu i novim zaduženjima RS. Mislim da je jedno od pitanja koje je ovih dana bilo najprisutnije u javnosti, pre svega, privatizacija, u stvari promena Zakona o privrednim društvima i način na koji će se ugovor koji je potpisan oko preuzimanja akcija „Telekoma“ od grčkog OTE-a, pre tri godine, definisati u ovom zakonu i uskladiti sa zakonskim ograničenjem maksimalnog udela ličnih akcija, sopstvenih akcija u svom privrednom društvu. Mislim da je vrlo važno reći sledeću stvar. Očigledno je da je Ugovor o privatizaciji, koji je napadan inače 2012. godine od strane tadašnje opozicije, a sadašnje vlasti, gde se pre svega DS optuživala za jeftinu prodaju „Telekoma“, posle ekspozea premijera Vlade od pre par meseci, pre nekih sedam meseci, najavljuje uporno privatizacija „Telekoma“ i stvara atmosfera u sistemu, koja traje već dve i po godine, da je domaći menadžment, da je naša kompanija nedovoljno sposobna da razvija svoje telekomunikacione i informacione kapacitete i mislim da to stvara jednu lošu atmosferu inferiornosti na ovom tržištu. Podsetiću vas da smo otvorili tržište svojevremeno i da „Telekom“ u ozbiljnoj konkurenciji sa „Telenorom“ i VIP-om bije bitku na ovom telekomunikacionom tržištu i mislim da je vrlo važno reći u kakvoj atmosferi sada radimo ovu promenu zakona. Podsetiću vas na čitavu genezu privatizacije „Telekoma“ od 1997. godine, kada je prodato 49% akcija, 20% akcija grčkom OTE-u, koje su predmet ove promene Zakona o privrednim društvima, 29% „Telekomu“ Italije, za nekih oko 1,5 milijardi nemačkih maraka, to je u protivvrednosti oko 750 miliona evra. Podsetiću vas na jedan vrlo važan potez 2002. godine Vlade RS i premijera Zorana Đinđića koji je 2002. godine za 195 miliona evra u pregovorima sa italijanskim partnerom, sa „Telekomom“Italije, vratio tih 29% akcija „Telekoma“, najvažnijeg komunikacionog sistema, sistema najvažnijeg, usudiću se, za moderan razvoj RS, i napravio novi odnos sa 80% akcija države Srbije i 20% preostalih akcija OTE-a. Veliki su napadi bili na najavu privatizacije „Telekoma“ 2012. godine, ali onog trenutka kada je postignuta cena koja nije zadovoljavala Vladu RS, a to je protivvrednost od 950 miliona za 50% kapitala, to jeste bilo merilo za vrednost 20% kapitala Grčkog OTE-a, koji je tada plaćen 380 miliona evra. Bez obzira na sve napade na Demokratsku stranku, ovde možete da vidite kroz ove poteze da je Demokratska stranka u dva navrata vraćala Srbiji porodičnu srebrninu, vrednosti koje su izuzetno važne, ne samo za prošlost, nego i za budući naučno-tehnološki, komunikacioni i informacioni razvoj u Republici Srbiji. Nesporno je za nas da je neophodno u ovom trenutku štititi interese „Telekoma“ jer je on potreban Srbiji, ali nije prihvatljivo Demokratskoj stranci i meni lično da sedam dana pre isteka roka, jer 25. januar je datum zatvaranja ugovora, a taj ugovor je potpisan 30. decembra 2012. godine sa rokom u Zakonu o privrednim društvima, da u roku od tri godine „Telekom Srbije“ i država Srbija usklade sa zakonom od maksimalnih 10% posedovanja ličnih akcija u sopstvenom privrednom društvu, tih 10% do 20% ili otuđi ili ih plasira na tržište. Tri godine su prošle. Tri godine su prošle odgovornosti, za ovu Vladu dve i po i pola godine prethodne Vlade koja je radila čitav taj posao. Mislim da nije principijelno i Demokratska stranka neće podržati ovaj predlog i promenu ovog zakona upravo zbog te neažurnosti koja je očigledno slična onoj neažurnosti, jer smo ovde imali priliku da se izjašnjavamo i o odlaganju primene Zakona o javnoj svojini. Zbog čega i taj zakon pominjem u ovom trenutku? Očigledno je da je usvajanje ovog zakona o privrednim društvima u stvari priprema za privatizaciju „Telekoma“. To je suština i to smo čuli i na Odboru za privredu i to je rekao i ministar privrede, koji ovde nije prisutan i meni je žao zbog toga. Ja znam, gospodine ministre, da ovo nije vaš resor, ali je vrlo važno da podelimo to razmišljanje. Vi ste bili i deo čitave te koalicije i sigurno ste dobro upoznati sa čitavim procesom i tadašnjeg procesa privatizacije „Telekoma“. Ali, videli smo da ova Vlada najavljuje privatizaciju „Telekoma“ i očigledno da je ovo priprema za privatizaciju „Telekoma“. Mislim da je važno i zbog nas ovde u sali, ali i zbog čitave javnosti, podsetiti sadašnju strukturu u kapitalu „Telekoma“. Ja ću reći da će DS biti protiv ovakve vrste privatizacije kakvu je najavio premijer u svom ekspozeu, gde je jedan od argumenata bio – mi nemamo sposobno rukovodstvo, nemamo sposoban menadžment, uvešćemo ga sa strane i to je i uslov da se razvijamo u ovoj oblasti. Ja tvrdim da imamo i te kako sposobne ljude i mislim da je potrebno dati šansu i ovom menadžmentu „Telekoma“, jer nije moguće na tržištu sa ovakvom konkurencijom efikasno upravljati ovim sistemom ukoliko donesete odluku da 70% neto dobiti ovog sistema, koji i u ovako otežanim uslovima ostvaruje neto dobit od 140 miliona evra, i nije on jedini od javnih sistema, tu je i „Pošta Srbije“, ali mislim da je važno reći da nije moguće biti konkurentan na ovom tržištu i boriti se u tako rastućoj konkurenciji telekomunikacionih i informacionih tehnologija ako isisate iz te likvidnosti 70% neto dobiti. Evo, videćete, „Telekom“ će morati da diže kredit da bi isplatio 70% svoje dobiti u budžet Republike Srbije, koji će ići dalje u potrošnju. Onda tražimo efikasno upravljanje ovog sistema i očekujemo da ćemo dostići visoku cenu adekvatnu vrednosti ovog sistema. On jeste zaista vredan, ali na ovaj način on neće dostići svoju vrednost, onu koju ima u potencijalu, a posebno u potencijalu kada iskažete ambiciju da nastupate ne samo na sopstvenom tržištu i da se tri godine bavite samo pripremom za privatizaciju i dolazak stranog menadžmenta, nego tako što ćete agresivno nastupiti na tržištu i onako kako je posebno rastući trend razvoja telekomunikacionih usluga i u Srbiji i u čitavom regionu sledio posle otkupa italijanskog dela, koji sam pomenuo, 2002. godine, tih 29% otkupljeno za 195 miliona evra, a onda investicije i u Republiku Srpsku i u Crnu goru i formiranje kompanije koja mora da iskaže tu vrstu regionalnih ambicija. Na takav način se radi razvoj, posebno i razvoj naše nauke i tehnologije, podrška naših univerziteta i univerziteta „Telekomu“, jer bez te vrste razvoja nema ni ukupnog razvoja društva, u to sam siguran, posebno u ovoj tehnologiji. Zbog toga je ovo pitanje izuzetno važno. Ako se obrazloženje ovog zakona svede na to da mi usvajamo ovaj zakon o privrednim društvima zbog toga da bismo zamenili brojku 10% sa 20% i to se odnosi samo na „Telekom“, jer je to jedino privredno društvo koje ima 20% svog kapitala, nećemo videti onda dalje od te promene procenta jedinice u dvojku, šta to znači dalje za razvoj telekomunikacionih i inforamacionih tehnologija koje su preduslov ukupnog ekonomskog razvoja Srbije. Mislim da je to izuzetno važno pitanje. Podsetiću vas da smo otvarali puno različitih pitanja u odnosima i pre svega u definisanju svojine, ne samo „Telekoma“, nego i EPS-a i ostalih javnih sistema, jer to je preduslov za ozbiljnu najavu, ponavljam, ozbiljnu najavu i korporativizacije ovih sistema kao budućeg preduslova za privatizaciju ili promenu strukture kapitala. U ovom trenutku, u ovakvim tržišnim pozicijama naših javnih sistema, mi smo protiv te privatizacije, ali jesmo za zajednička ulaganja u segmentima i u saradnji sa kompanijama koje mogu da donesu tehnološki napredak i sveža sredstva koja mogu da unaprede pojedine segmente u poslovanjima ovih javnih sistema, do trenutka kada se dostigne prava tržišna vrednost i ostvare oni ključni preduslovi, a to je da se definiše imovina tih sistema, jer je to jedini način da se definišu i udeli svih akcionara u tom sistemu. Ponoviću još jednom, 58% u akcijama „Telekoma“ je vlasnik država, a 15% građani Srbije kroz podelu besplatnih akcija. Sedam posto akcija su vlasnici bivši upošljeni i u „Telekomu“ i u „Pošti Srbije“, iz koga je proizašao i „Telekom“ i kasnije privatizacija tog velikog sistema i 20% sam „Telekom“. Imali smo tu dva rešenja. Sem promene ovog zakona, imali smo i rešenje da se otpiše tih 10%, poništi 10% akcija, što ne bi nosilo nikakve finansijske posledice do tog maksimuma od 10%, što bi na neki način posredno povećalo i uloge građana u akcijama „Telekoma“, ali i uloge bivših upošljenih i sadašnjih upošljenih i u „Telekomu“ i u „Pošti Srbije“. To je bilo jedno od rešenja koje je nosilo svoje izazove. Ne znam koliko ste, gospodine ministre, u situaciji da odgovorite na to, ali mislim da je važno to čuti i od ministra privrede, jer o tome smo razgovarali i na Odboru za privredu, jer bi to nosilo svoje izazove u računovodstvenom smislu pre svega, knjigovodstvenom, ali ne i u suštinskom. Suština bi bila prosto za nijansu povoljnija za sadašnje akcionare, a tu nema nekih ekstremnih akcionara sem države, građana Srbije i upošljenih i u „Telekomu“ i u „Pošti Srbije“ i bivših upošljenih. Dakle, i to je bilo jedno od rešenja o kome treba i ovde raspravljati i mislim da je to važno pomenuti. Mislim da ovaj deo oko analize promene Zakona o privrednim društvima možemo da završimo sa jednim važnim pristupom, ja čvrsto verujem u to. Mislim da su ključni koraci za državu definisanje imovine javnih sistema kao preduslova korporativizacije, a puna su nam usta i najave korporativizacije, a sa druge strane odlažemo primenu Zakona o javnoj svojini i odlažemo i menjamo u poslednjem trenutku, sedam dana pred krajnji rok, i ovaj zakon. Mislim da je važno da Vlada mnogo ozbiljnije pristupi čitavom ovom poslu, da da više poverenja menadžmentu, da se gradi atmosfera poverenja i podizanja ambicija svakog pojedinačnog javnog sistema, jer to jeste preduslov za razvoj čitave Srbije. Mislim da u tim javnim sistemima ne sede i ne rade neprijatelji građana Srbije, a čini se da se svih ovih meseci i godina pravi atmosfera stalnih sukoba gde su nam problem javni sistemi, pa se pravi sukob između javnog i privatnog sektora, jer dobrog privatnog sektora, uspešnog privatnog sektora nema bez uspešnog javnog sektora i obratno. Mislim da je tu važno promeniti tu vrstu atmosfere i matrice koja se stalno gradi, a to je da su, po definiciji, svi oni koji rade u javnim sistemima nesposobni, da kradu, da su korumpirani. Nisu. Ima i te kako uspešnih, ima i te kako sposobnih, ima i te kako poštenih ljudi. Mislim da je to preduslov i put da uradimo nešto sa javnim sektorom, a naravno i sa „Telekomom“, u ovom kontekstu. Kratko ću o Fondu za razvoj i Zakonu koji menjamo u tom smislu. Dve su ključne promene u ovom zakonu. Jedna je to što se briše reč: „godišnji“. Umesto „godišnjih planova“, „usvajanja godišnjih planova“, sada se usvajaju samo planovi. To je mala promena, kada govorimo o broju reči u nekom Word dokumentu. Ali, suštinski, to znači da Upravni odbor Fonda sada ima mnogo širi prostor za diskreciono odlučivanje o realokaciji sredstava tog istog fonda jer ako usvojite godišnje planove, onda ste odgovorni budžetu koji ima svoju vizuru za sledeću godinu dana. Toliko isto ima i Fond za razvoj i treba da ga ima na godinu dana i nosi odgovornost prema javnim sredstvima i plasmanu tih javnih sredstava na godinu dana. Kada usvojite, na osnovu usvojenog budžeta koji mi ovde usvajamo, onda i Fond za razvoj treba da ima godišnje planove da bi ih realizovao na tako odgovoran način za tih godinu dana. Brisanjem: „godinu dana“, godišnjih planova, ostavljamo samo planove koji treba da traju neko neodređeno vreme, na tri godine, u kojima sami članovi Upravnog odbora imaju to pravo da realociraju sredstva prema sopstvenim procenama, neću reći - nahođenju. Ne sumnjam da je to u startu nedobronamerno, ali mislim da nije dobro sistemski postavljeno. Ako to uradimo, a pretpostavljam da će većina usvojiti ove predloge promena i u Zakonu o Fondu za razvoj, onda se otvara jedno suštinski važno pitanje. Ako dajemo takva prava članovima Upravnog odbora, zašto od njih ne tražimo i novu odgovornost? Mislim da je logično da onda članovi Upravnog odbora Fonda imaju istovetnu odgovornost kao i članovi, recimo, izvršnih odbora poslovnih banaka jer i oni plasiraju sredstva države na mnogo povoljniji način, sa mnogo većim interesom klijenata da dobiju te kredite jer ta razlika i manja kamata u odnosu na komercijalne kamate je dotirana jednim delom od države i to jeste učešće države u dotiranju nekog privrednog sektora i to treba raditi. Ali, treba onda uvesti i viši nivo odgovornosti, makar jednak nivo odgovornosti kao i za sve članove izvršnih odbora poslovnih banaka koje odlučuju o plasmanima sredstava i plasmanima kredita. To je moj predlog vama, gospodine ministre, da se upravo razmisli na taj način i da se podigne nivo odgovornosti jer će proizaći i to pitanje. Voleo bih na kraju ove rasprave da čujem i to koliki su procenti neuspešnih plasmana u Fondu za razvoj Republike Srbije u odnosu na neuspešne plasmane o kojima često slušamo u javnosti Republike Srbije, samih komercijalnih banaka koje su do sada, pretpostavljamo, imale mnogo oštrije kriterijume i strože kriterijume za plasman tih sredstava. To će pokazati kolika je ozbiljnost članova Upravnog odbora i uposlenih u Fondu za razvoj, ali mislim da je to i način i informacija koja treba da nas ubedi u to da je potrebno podići nivo odgovornosti za sve one koji odlučuju o državnim sredstvima, plasmanu tih državnih sredstava u podsticaju razvoja privrede Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Olgica Batić.
Hvala puno, poštovana predsednice, uvaženi ministre Antiću, kolege i koleginice. Na prvom mestu ću se, budući da sam vremenski limitirana vremenom, baviti izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, budući da ih u ovoj objedinjenoj tački smatram pre svega najhitnijim i nečemu što posebno zavređuje pažnju. Naime, kao što to obično biva, više puta sam po različitim pitanjima to isticala, pred nama je zapravo još jedna izmena i dopuna važećeg zakona koji je i pre toga nekoliko puta bio menjan. Otuda se postavlja pitanje - zašto bismo mi mislili na vreme i u startu donosili kvalitetne zakone koji će bez menjanja postojano trajati, kada je gotovo postala praksa, odnosno manir, da se mi ovde bavimo izmenama i dopunama i naravno da zakone menjamo svake godine, neretko i nekoliko puta godišnje, a u najboljem slučaju svake druge godine? Na kraju krajeva, paradoks je što se može postaviti pitanje – uostalom, šta bismo radili kada ne bismo usvajali kvalitetne zakone? Očigledno je da bismo se bavili izmenama i dopunama, kao što danas i radimo. Iskreno, lično bih volela da svaki ovlašćeni predlagač, ma o kom predlogu zakona mi u ovoj Narodnoj skupštini debatovali, u razlozima za donošenje i u obrazloženjima istih navede koje su to izmene i dopune po redu osnovnog teksta zakona kako bi građanima bilo jasno, a iz toga proizilazi samo jedan zaključak, da ukoliko idemo ka što češćim izmenama i dopunama bilo kog zakonskog teksta, pravne nesigurnosti u Srbiji je manje. Zakon o privrednim društvima, kao što je poznato, donet je 2011. godine i te iste godine je, nažalost, već menjan. Sada su pred nama, naravno, opet izmene i dopune istog zakona. Odmah po primeni ovog zakona, dakle, po njegovom usvajanju i stupanju na pravnu snagu, a onda i zaživljavanja u praksi, javile su se brojne nedoumice i brojne nejasnoće u pogledu njegove primene. Naime, osnovni tekst ovog zakona iz, kako sam rekla, 2011. godine na mnogim mestima ostao je nedorečen. Iako je danas 2015. godina i pred nama se opet nalaze izmene tog zakona, mislim da se predlagač nije setio da, kada je već išao putem ovih izmena i dopuna, predloži narodnim poslanicima i one suštinske izmene, a to su pre svega one izmene koje je struka predložila, a radi dosledne i radi što jasnije primene istog tog zakona. Doneti zakon je jedno i to je manje važna stvar, ali primeniti zakon i procenjivati efekte primene određenog zakona je nešto sasvim drugo. Na kraju krajeva, te izmene koje su trebale biti, čini mi se, učinjene već danas, a ponavljam, stručne su prirode, treba upravo da olakšaju sve ono što je zakonom navedeno i zapravo treba da olakšaju dostizanje cilja samog Zakona o privrednim društvima. Iz nekog razloga, eto, one se ni dan danas ne nalaze u skupštinskoj proceduri, tako da sam skeptik po tom pitanju i izražavam sumnju da ćemo u nekom doglednom vremenu opet raspravljati o nekim novim izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Neka od tih pitanja jesu obaveznost Komisije za reviziju u dvodomim društvima, budući da zakon, dakle, još uvek važeći Zakon iz 2011. godine za dvodoma akcionarska društva uputio je na primenu odredbe o jednodomim akcionarskim društvima i time zapravo ustanovio obaveznost postojanja već ove spomenute komisije koju sam pomenula, iako se samo postojanje i sama svrha takve jedne komisije zapravo iscrpljuje samo kod jednodomih društava, dok kod dvodomih akcionarskih društava ta ista komisija apsolutno gubi na značaju. Ono što je dodatno prouzrokovalo ove probleme koji su se javili jeste to da su neki sudski postupci pokazali upravo da odredbe još uvek važećeg zakona bez izmena i dopuna o kojima danas raspravljamo, a koje se odnose na isključenje člana društva sa ograničenom odgovornošću ili na isključenje akcionara iz akcionarskog društva, ne štite dovoljno prava manjinskih akcionara. Ono što je sudska praksa nedvosmisleno pokazala jeste da su se i povodom toga događale zloupotrebe koje ni sam sud nije mogao da otkloni i po tom pitanju postoji neujednačenost sudske prakse, ali sudom i sudskom praksom baviću se nekim drugim putem jer je i sud naveo u nekim odlukama da su te pravne praznine i te kontradiktornosti omogućavale zapravo upravo većinskom akcionaru, samo ukoliko je dovoljno brz u preuzimanju pravnih radnji, da u potpunosti devastira prava manjinskog akcionara, a sve zbog proste odredbe koja glasi, citiraću, da ukoliko član koji je podneo tužbu za poništaj odluke društva bude isključen, postupak će se obustaviti. To je, naravno, u praksi stvorilo brojne probleme jer je time nesumnjivo uneto zapravo da nezakonito isključeni član ili bilo da govorimo o društvu o ograničenoj odgovornosti ili da govorimo o akcionarskom društvu, dakle, ili akcionar društva ne može da pobija odluke društva. Mislim da je to katastrofalno rešenje i mislim da se takvo rešenje trebalo menjati i trebalo menjati danas da u nekom doglednom periodu ne bi se bavili izmenama i dopunama ovog istog zakona. To nije moja pamet, to je nešto što su sudovi u Republici Srbiji konstatovali i što su naveli kao apsurd i kao neverovatan propust zakona iz 2011. godine. Međutim, ovako loših primera zakona u primeni tog zakona jeste puni i svi oni potiču iz istog izvora, a to su upravo nedostaci samog važećeg zakona. Ipak, ni ova prilika nije iskorišćena da se ta loša zakonska rešenja prevaziđu, niti da se sam tekst zakona učini dosta kvalitetnijim. Umesto toga mi sad zapravo razmatramo onu promenu zakona koji je predložena samo apsolutno i isključivo zbog jednog privrednog društva, a to je „Telekom Srbija“. Mnoge primedbe iznete od strane mog prethodnog govornika stoje na mestu, ali ću ja ovde izložiti nekoliko načelnih primedbi sa kojima lično imam problem kada su u pitanju ovakve izmene i dopune. Naime, imam i jedno pitanje, ili ukoliko hoćete jedan primer, možete ga dvojako posmatrati. Zamislite, ukoliko bismo recimo, Krivični zakonik menjali samo zbog neke pojedinačne osobe. Njegovo ime i prezime nije bitno. Nega bude evo, tajkun, vidim da je to aktuelna tema i onda recimo, u obrazloženju Predloga za izmenu i dopunu na primer Krivičnog zakonika navedemo da se on menja zbog te i te osobe. To je jedan primer. Moje pitanje jeste – da li vi smatrate da bi tako nešto bilo ustavno? Ja mislim da ne bi. Zašto bi onda neko uopšte i pomislio da promena Zakona o privrednim društvima koja je rukovođena, vođena, kako god hoćete, motivima isključivo vezanim za samo jedno privredno društvo, a ovde govorimo o „Telekomu Srbije“, i to sa naravno navodi u obrazloženju za donošenje ovakvih izmena i dopuna da je uopšte to ustavno. E, sad, kako se ne može Krivični zakon recimo, menjati i personifikovati, a moramo biti svesni činjenice, pa i javno priznati da ne samo u ovom sazivu nego u mnogim prošlim sazivima nažalost izmene i dopune zakona su bile su personifikovane, imale su svoje ime i prezime. Isto tako, ne može se ni Zakon o privrednim društvima menjati samo zbog jednog privrednog društva pa makar to bio i „Telekom Srbije“ i pri tom da se to ne unese u tekst. Ukoliko je već neko želeo da menja zakon na način na koji je činio, da predlaže izmene i dopune, za koje lično smatram da nisu dobre, a morale su biti sveobuhvatnije radi ostvarivanja opravdanog interesa koji donekle, ogradiću se, donekle postoji kada je u pitanju „Telekom Srbije“, onda je vidite taj neko morao da posmatra jednu širu sliku, da u kontekstu predloženih izmena i dopuna bude u najmanju ruku celishodniji i da navede neko drugo obrazloženje koje bi recimo, glasilo – preduzeće od javnog značaja u kojima je Republika većinski vlasnik imaju drugačiji pravni tretman nego neka privatna. Onda je logično kada bi takva formulacija postojala da drugačiji tretman svakako imaju i kada je u pitanju sticanje i raspolaganje sopstvenim akcijama. Ali, unošenje u obrazloženjem zakona da se on menja samo zbog državnih interesa u jednom akcionarskom preduzeću, po mom stanovištu, po mišljenju DHSS stranke apsolutno apsurd. Znači, mi ovde govorimo o tome da se nešto menja samo zbog jednog privrednog društva. Znate, ne može se jedan opšti akt kakav je zakon, ne može se menjati zbog jednog akcionarskog društva. Ponavljam, ukoliko bi se pravo odnosilo ili ukoliko se to pravo odnosi na zaštitu državnih interesa u „Telekomu Srbija“ onda predlagač je morao drugačije da postupi u ovom slučaju, pretpostavljam naravno da niste vi pisac izmena i dopuna nego neko iz vašeg ministarstva, pretpostavljam. Onda nije smelo da se piše u obrazloženju da se ovaj zakona, odnosno ovakve izmene i dopune donose samo zbog jednog jedinog akcionarskog društva. Ono što je sada moje drugo pitanje, a naravno volela bih da na njega dobijem odgovor ukoliko budete u mogućnosti, a to je ukoliko se ovakve i ove izmene donose samo zbog „Telekoma Srbije“ zašto onda recimo član 287. i njegov stav 5. umesto da glasi, ali citiraću onako kako je on predložen – izuzetno u slučaju akcionarskog društva koje nije javno, zašto onda recimo taj isti član ne bi glasio – izuzetno u slučaju „Telekom Srbije“, jer to je suština ovih izmena i dopuna i to treba i građanima Srbije da bude jasno. Znači, govorimo samo o izmenama koje se tiču „Telekoma Srbije“. Recimo onda da član 288. stav 2. na primer da glasi – u slučaju „Telekoma Srbije“ i tako dalje, neću oduzimati vreme da čitam ceo stav navedenog člana umesto što sada glasi – u slučaju jednog akcionarskog društva. Ono što je suština i što je moja načelna zamerka jeste da ne može u obrazloženju predloga zakona da se ubacuje nešto što nema veze i što je potpuno suprotno od onoga što piše u samom predlogu zakona, a fakat da u ovom slučaju tako neslaganje postoji. Odnosno ne može da se obrazloženje predloga zakona formuliše tako da se samo obrazloženje odnosi na „Telekom Srbije“, a pri tom da se sam predlog o izmenama i dopunama ovog zakona odnosi na sva moguća akcionarska društva, ma koja ona bila. Dakle, apsolutno sva akcionarska društva. Ako se u obrazloženju samog teksta zakona tako direktno unosi, jasno je da se on odnosi, donosi samo zbog jednog privrednog društva, onda se može postaviti pitanje – a da li to zapravo predstavlja diskriminaciju u odnosu na ostala druga privredan društva, ima ih još u ovoj Srbiji, „Telekom“ nije jedini? U kontekstu Ustava Republike Srbije Narodna skupština na ovaj način, ako bi u ovom obliku se doneo, zapravo usvojio ovakav jedna predlog o izmenama i dopunama zakona, čini mi se da bi vršila diskriminaciju u odnosu na druga društva koja sam spomenula, jer prilikom donošenja zakona bi se rukovodilo i upućivalo bi na činjenicu zapravo da se ovakav zakon donosi samo radi upodobljavanja pojedinačnih interesa pojedinog privrednog društva umesto da se on donosi u onom duhu u kome je to neophodno, a to je u duhu svih privrednih društava i da se poštuje ono što treba da bude primat, a to je apsolutno opšti interes svakog privrednog društva. Nadalje, sam novi stav 2. člana 288. je nejasan i prkosi ne samo pravnim principima na kojima se ja baziram, jer mi jako smeta način na koji je ovo uređeno, nomotehnički je potpuno neuređen i nesređen, bar po mom mišljenju, ceo predlog zakona o izmeni i dopunama. Dakle, ne prkosi samo pravnim principima na kojima se ja ovde baziram u svojim kritikama već je sam formulacija suprotna i pravopisu. Tako se navodi, citiraću – prilikom otuđenja sopstvenih akcija društvo je dužno da omogući da lica koja su akcionari društva na dan donošenja odluke iz stava 1. ovog člana imaju pravo preče kupovine. Pazite, u tom članu zapravo piše da je društvo dužno da omogući akcionarima da imaju pravo. Ovakva odredba ne postoji ni u jednom zakonu, ni u jednoj zemlji, posebno ne u onim zemljama razvijenijih od nas, a mislim ni u onim zemljama koje se trenutno nalaze ispod našeg, barem rekla bih pravnog nivoa. Postavlja se pitanje, a kako to društvo omogućava da akcionari imaju pravo. Pa, pobogu, akcionari ili imaju pravo ili to pravo nemaju,i to pravo im ustanovljava zakon, ustanovljava im neki opšti akt, ustanovljava im neki propis, a nikako nije društvo to koje nekome nešto omogućava ili neomogućava. I taj neko pravo ili ima ili nema. Šta uopšte znači formulacija društvo je to koje je dužno da omogući da neko ima pravo. Postavlja se pitanje u praksikako bi se realizovala ova odredba kada bi se on primenio u ovom obliku u kome se sada nalazi, odnosno kako se to nekom omogućava i kako to neko nekome daje pravo. Da li ova odredba zapravo znači treba da menja svoje osnivačke akte, a reklo bi se da će u tom pravcu morati da ide, dakle u pravcu menjanja svojih osnivačkih akata kako bi u statute unosilo odredbu kojom će da omogući pravo tako što će tako nešto da konstatuje svojim stalnim statutom. Ova odredba, omogućavanje prava, znači da društvo treba da, u ime i za račun akcionara, digne tužbu protiv sebe samog, a i to može da se desi u praksi, zamislite apsurd da društvo podiže tužbu protiv sebe samog, a sve kako bi tužbom akcionaru omogućilo pravo preče kupovine. Ili možda i treća varijanta, a to je da ova odredba o omogućavanju prava zapravo treba da znači da jedno akcionarsko društvo treba da prikuplja potpise od strane naroda i evo, recimo, podnese Narodnoj skupštini predlog za izmenu zakona kojim bi se konstatovalo pravo preče kupovine sopstvenih akcija društva. Dakle, prava se ne omogućavaju. Prava ili postoje ili ne postoje. Kada pravo postoji, ono postoji isključivo zato što je negde predviđeno kao takvo, predviđeno kao pravo, kao pravo ili u Ustavu ili u zakonu ili u statutu ili u pravilniku, u presudi, rešenju, odluci, itd. I kada je neko pravo, zamislite, predviđeno kao pravo, ono se ne omogućava, jer pravo samo po sebi nije pitanje mogućnosti i pitanje želja, pa sada kada neko kaže – u mogućnosti sam da dam pravo ili nisam u mogućnosti da dam pravo, e, vidite, onda to nije pravo, onda je to samovolja. A čini mi se da se ovakvim izmenama i dopunama ta samovolja mora ukloniti, a vi morate naći načina kako da to učinite. Da li tako što će odbor podneti amandmane, ili tako što ćete prihvatiti neke od već podnetih amandmana, a sigurna sam da ih ima jako kvalitetnih i jako dobrih, samo ih treba pažljivo čitati. I ne samo ono što glasi kao tekst amandmana, već posebno ono što se navodi u onom što je najbitnije, a to je u njegovom obrazloženju. Dakle, pravo se ostvaruje i to je pitanje ostvarivanja. Stoga, u članu koji sam već spomenula, može da stoji da akcionari imaju ili nemaju pravo preče kupovine sopstvenih akcija akcionarskog društva, a nikako ne može da stoji da je društvo dužno da omogući da akcionari pravo imaju, jer oni to pravo, već sam rekla, ili imaju ili nemaju. Ako ga nemaju, onda o tome odlučujemo mi, nekim izmenama i dopunama ili donošenjem potpuno novog zakona, a ako ga imaju, onda će oni to pravo ostvarivati onako kako se ostvaruje, a to je odgovarajućim sudskim postupcima pred stvarno i mesno nadležnim sudom, ukoliko im akcionarsko društvo takvo pravo prekrši. Ukoliko pogledamo pojašnjenje zakonskih odredaba iz obrazloženja Predloga zakona, videćemo da za ovaj, u najmanjem smislu, po meni, prilično neprihvatljiv član, navedeno je da on znači da: „samo u slučaju javnog akcionarskog društva u postupku otuđenja sopstvenih akcija postoji pravo preče kupovine u korist lica koja su akcionari društva na dan donošenja odluka o otuđenju sopstvenih akcija“. Vidite, u ovakvom slučaju dogodio bi se jedan apsurd, ukoliko hoćete i pravni nonsens, a da obrazloženje zakona bude smisleno i jasno a da zakonska odredba i ono što stoji u predlogu zakona formulisano kao član koji se menja bude potpuno besmisleno i potpuno nejasno i sada je pitanje zašto upravo nije napisano sve to lepo, onako kako je lepo napisano u obrazloženju ovih izmena i dopuna? Prema tome, ono što je bitno jeste da se ovakvim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima ukida pravo preče kupovine i to sopstvenih akcija od strane ostalih akcionara i mislim da je to više nego jasno. S druge strane, u obrazloženju je napisano i to da ovo zakonsko rešenje ne isključuje pravo privrednih društava koja nisu javna da svojim konstitutivnim aktima predvide pravo preče kupovine sopstvenih akcija. Konačno, u članu 3. je predviđeno da se ova odredba Predloga zakona ima primeniti i na sopstvene akcije koje su stečene pre stupanja na snagu ovog zakona. Međutim, ako se ovim zakonom ukidaju prava preče kupovine onih sopstvenih akcija koje su stečena pre stupanja na snagu zakona, onda imam jedno pitanje za predlagača, ako može da mi odgovori, a ono glasi: Da li znate koliko danas u ovom momentu akcionara na skupštini svih akcionarskih privrednih društava koja u Srbiji postoje, glasa za emisiju akcija kojim će kasnije postati sopstvene akcije društva, a iz isključivog motiva da će te akcije kasnije kupiti, upravo po pravu preče kupovine? Hvala.
Zahvaljujem, gospođice Batić. Reč ima ministar u Vladi, gospodin Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslanici, samo par komentara na prethodno izlaganje poslanice. Potpuno se sa Vama slažem da u praksi postoji nekoliko vrsta problema sa sadašnjim Zakonom o privrednim društvima. Svaki zakon uglavnom bude donet sa najboljom namerom da nešto unapredi, pa praksa pokaže da u datim momentima, pogotovo u vremenu u kome mi živimo, u kome se svakodnevno ekonomija menja, u kome smo veoma zavisni od međunarodnih uticaja, pre svega krize koja je pogodila i EU i pokušaja da učinimo našu ekonomiju mnogo boljom i kvalitetnijom nego što je to bilo u prošlosti. Iz tog razloga, Ministarstvo privrede je u saradnji sa drugim ministarstvima već formiralo radnu grupu za izmene i dopune postojećeg Zakona o privrednim društvima. Ja sam to na prošloj Skupštini već i rekao, a sada ću i ponoviti. U prvom kvartalu ove godine ćemo izaći sa jednom kompletnijom i kompleksnijom izmenom tog zakona, koja će verovatno uključiti ili zajednički ili odvojeno i Zakon o javnim preduzećima. Znate koliko smo pažnje posvetili javnim preduzećima i trudimo se da ih učinimo mnogo kvalitetnijim i boljim i da u nekom kratkom periodu od naredne dve do tri godine poništimo sva njihova dugovanja i da ih postavimo bar na noge, ona koja je moguće, da barem ne budu gubitaši, a sva ostala da postavimo u pozitivno poslovanje. Sa svim vašim primedbama koje imate oko ostalih tačaka, svakako ćemo imati prilike ozbiljno da razgovaramo. Što se tiče Vašeg predloga da u izmenama članova koje su predložene danas vama na razmatranje, da umesto privrednih društava bude upisano samo ime „Telekom“, to bi upravo značilo kršenje i Ustava i bilo protivustavna odluka. Zakon se menja kako vi važio za sva privredna društva. Mi smo napisali u obrazloženju da nam je veoma važno da za najveću kompaniju, od najvećeg interesa za razvoj ekonomije Srbije, imamo i poseban senzibilitet i način funkcionisanja i rada. S obzirom da nam 25. januara ističe ovaj rok za otuđenje sopstvenih akcija, sve iznad 10%, mi smo se odlučili za ovaj predlog i obrazložili to na Odboru za privredu, gde smo dobili većinsku podršku i evo, danas se nalazimo pred vama, da nađemo najbolji mogući način i najbolji model. U svakom slučaju, svaka vaša primedba i bilo kog poslanika, bilo u pravnoj ili tehničkoj korekciji ili amandmanom na neki deo zakona koji smatrate, ili definicija koja nije dovoljno kvalitetna, mi ćemo razmotriti i u najboljem interesu svih nas to prihvatiti, kako bismo dobili, bar u ovom momentu, jednu kratku izmenu koja nam je veoma važna. Ponovo ponavljam, Zakon o privrednim društvima će biti ozbiljno razmatran na jednoj od sledećih sednica Skupštine Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Sertiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku želim da vama i građanima Srbije čestitam srećne božićne i novogodišnje praznike u ime poslaničkog kluba NS. Pred nama su izmene i dopune dva zakona i potvrđivanje zajma u trećem zakonu. Ono što su već i moje uvažene kolege u prethodnim izlaganjima rekle, jeste da nije dobro često menjati pojedine odredbe zakona. Ono što mene ohrabruje, to je da ste vi, gospodine ministre Sertiću, jutros na Odboru za privredu najavili da ćemo mi već u prvih šest-sedam meseci ove godine, znači, 2015, imati nov zakon o privrednim društvima. Mogao bih da se složim sa koleginicom Batić da je mnogo toga potrebno promeniti i mnogo toga od nedostataka ima u postojećem Zakonu o privrednim društvima. Ali, razumem i potrebu i brzinu zašto je potrebno da sada donesemo ove najnovije izmene, da bismo ispoštovali rok, a to je 25. januar. Kada govorimo o roku od 25. januara, zbog građana Srbije koji prate i ovaj prenos, vrlo je bitno da kažemo, jer se u medijima prethodnih dana pojavila netačna informacija, a to je da mi ove izmene zakona donosimo retroaktivno, što apsolutno nije tačno. Onda ćemo morati malo da se vratimo u istoriju, a to je pre svega da je Vlada donela odluku 30. decembra 2011. godine da se kupi 20% akcija grčke telekomunikacione kompanije „Ote“ koja je bila suvlasnik „Telekoma“ i da tada država Srbija nije imala sopstvenog novca da te akcije kupi i da je doneta odluka da se podigne kredit i da se za ta kreditna sredstva za koja se zadužuje „Telekom“ kupi taj portfelj akcija, ali je taj ugovor stupio na snagu 25. januara. Znači, ono što je važno i zbog javnosti i zbog nas, narodnih poslanika, da retroaktivnosti nema. Ono što je važno i na šta bih se ja osvrnuo, to je jedan mali istorijat. Uvaženi kolega Ćirić, koji je govorio pre mene, iz DS, a dugogodišnji direktor PTT Srbije, rekao je mnogo toga, ali sa jednom malom činjenicom se samo ne slažem. On je izvukao naravno to što je DS radila, što je pohvalno u to vreme, da se većinski paket tada vrati državi u Telekomu, ali trebalo bi zarad javnosti i svih nas da kažemo da su sve vlade Republike Srbije nakon 2000. godine i nakon prve privatizacije Telekoma urađene još za Miloševićevo vreme, radile su značajno na tome da se Telekom vrati u državne ruke. To je radila i Đinđićeva Vlada i kasnije Koštuničine vlade i naravno Vlada Mirka Cvetkovića. Konačno, odluka ta koja je doneta 30. decembra da se tih zadnjih 20% akcija otkupi, lično, a i tada poslanički klub Nove Srbije smo bili protiv toga na koji je način to urađeno. Zašto? Imali ste dve logike razmišljanja. Jedna je da Telekom postane stopostotno državni, odnosno da kažemo u javnom vlasništvu, da ima regionalni značaj kao kompanija koja ulazi na tržište BiH, Republike Srpske i Crne Gore, ali sa druge strane sa podizanjem takvog kredita vi potpuno finansijski iscrpljujete jednu kompaniju koja treba da bude lider u razvoju. Sa druge strane, kada je finansijski iscrpite, ta kompanija više ne može da ulaže značajna sredstva u svoj razvoj. Mi na žalost danas imamo situaciju u Srbiji koja je vrlo česta, da imate opštine koje su u brdsko-planinskim predelima, to kako volimo da kažemo u ruralnim predelima Republike Srbije, koje danas nemaju razvijenu telekomunikacionu mrežu, da imate da je Telekom jednostavnim odlukama prosto ljudima ukinuo klasične fiksne telefone, uveo im je neku tzv. „bežičnu“, neku kinesku mrežu i danas imamo sudske sporove koje građani i pojedine mesne zajednice vode protiv Telekoma Srbije za nadoknadu štete jer je na jednostran način raskinuo stare ugovore koji su još građani mesne zajednice sklapali sa PTT Srbije, iz koje je kasnije nastao Telekom, gde su i građani imali svoja ulaganja. Mogu da napomenem i sela, ali mislim da svi poslanici koje dolaze iz unutrašnjosti Srbije znaju kakav je to problem sa kojim se susreću, kažem još jednom, građani u ruralnim predelima Srbije. Ovo što se postavlja pitanje i to sam postavio jutros i na Odboru za privredu, zašto u prethodne dve godine, od 2012. godine nije se išlo aktivnije sa korporativnom kulturom upravljanja Telekoma Srbije. Moram da pitam i vas, gospodine ministre, zašto pojedini istrošeni političari sede u nadzornom odboru Telekoma i dan danas i ono što dugujete objašnjenje pre svega građanima Srbije, zašto se nije do sada išlo sa inicijalnom ponudom akcija na berzi RS? To je vrlo važno objašnjenje jer postoje mišljenja, naročito u stručnoj javnosti, da se na taj način ponudom i ovoga portfelja akcija koje su u vlasništvu Telekoma Srbije i jednom inicijalnom ponudom akcija koje su u vlasništvu države Srbije, da su se mogla prikupiti dodatna sredstva koja su se mogla uložiti u razvoj Telekoma i razvoj infrastrukture Telekoma. Ono takođe što bih posebno napomenuo jesu odluke prethodnih vlada, a to je da se daju, i tu se danas vode i sudski sporovi oko toga, dozvole različitim firmama. Setimo se samo one „Nube investa“ i nekih drugih firmi koje su volšebno dobijale dozvole da postavljaju optičke kablove i ta „Nuba invest“ i kasnije „SBB“ i neke druge i treće firme su na taj način smanjivale taj nekakav kolač u tržišnom udelu koji ima Telekom i na taj način korak po korak smanjivale vrednost samoga Telekoma. Da se vratim samo na konkretno na izmene Zakona o privrednim društvima, gde su kolege rekle-u postojećem zakonu jedno privredno društvo može imati najviše do 10% sopstvenih akcija. Bio je rok tri godine, taj rok izlazi 25 januara da se ako imate više 10% to otuđite. Imamo sada Telekom, imamo primer Telekoma, on ima 20% i sada je pitanje da li ćemo mi ovaj zakon usvojiti i da to na elegantan način, da kažem, ostane u vlasništvu Telekoma, da Telekom jednostavno se pripremi na nešto, ne što bih ja nazvao privatizacijom Telekoma, već dobijanjem strateškog partnera Telekoma u 2015. godini koji će prosto omogućiti samoj firmi,a na posredan način i građanima Srbije da dobiju nove usluge i da jednostavno Telekom ostane lider u ovom delu, u ovom našem regionu, kažem ne samo u Srbiji, već i u susednim državama. Imali smo i drugačiju mogućnost. Kolega Ćirić je govorio o toj drugačijoj mogućnosti, a to je da vi knjigovodstveno, da kažem, izopštite 10% akcija, tada bi nominalno, kažem nominalno, se smanjila vrednost same kompanije. Naravno, kada smanjite ukupan broj akcija, povećale bi se nominalno, možda i tržišno broj akcija koje su u vlasništvu što države, što ostalih, da kažem, manjih akcionara, pre svega bivših radnika, ali ono što je opasnost kod tog modela jeste da se u toj varijanti smanji kreditni rejting same firme, samoga Telekoma. To je sada ta opasnost o kojoj sam hteo da kažem nešto i da napomenem, jer su i uvažene kolege rekle da sada za dobit iz 2014. godine, Telekom će morati da podigne kredit da bi tu dobit delom uplatio u budžet Republike Srbije, pa onda da vidimo prosto šta je korisnije i za samu firmu i za Republiku Srbiju. Tako da, oko toga možemo da razgovaramo i možemo da pričamo. Ono što je ključno, još jednom da napomenem, to je potreban je jasan odgovor zašto se još uvek u nadzornom odboru nalaze ljudi koji nisu stručni i zašto se nije išlo na berzu sa jednim delom akcija da bi se stvorio kapital koji može onda da se ubaci u razvoj. Što se tiče Zakona o izmeni Zakona o fondu za razvoj Republike Srbije, zbog nedostatka vremena ja o tome jutros nisam govorio na Odboru za privredu, ali ima par stvari oko kojih ovde posebno ih treba napomenuti. Mi smo i kao koalicija Nove Srbije i SNS još od 2012. godine govorili da je Srbiji potrebna razvojna Banka. Nažalost, poučen iskustvima koja smo imali u prethodnoj godini, a evo i na početku i ove godine sa Srpskom bankom, vidimo da upravljanje bankama gde je većinski državni kapital nije najbolji. Znači, opet dolazimo da vidimo šta je sa menadžmentom i tih banaka. Ali, ako je Fond za razvoj uslovno trebao da zameni da bude nekakva Razvojna banka Srbije u malom, nažalost, pre svega i zbog prethodnih ministara, a mislim da je svima nama poznato da je inicijator te ideje bio bivši ministar Mlađan Dinkić, Fond za razvoj je prosto napravljen tako da po političkom modelu se dele tamo krediti, da mi sada i kao poslanici ne znamo koji je tačno procenat nenaplativih kredita koji je Fond za razvoj davao u prethodnim godinama. Ono što je dobro kod ovih izmena, to je što će se učiniti transparentnijim i jasnijim rad Fonda za razvoj i Upravnog odbora Fonda za razvoj koga upravo čine ministri Vlade Republike Srbije. Ono što bih se složio sa kolegama koje su govorile pre mene, mislim da mora jasnije da se napomene odgovornost članova Upravnog odbora Fonda za razvoj i možda bi trebalo razmisliti kada se bude donosio nekakav nov zakon i o Fondu za razvoj, jeste da članovi Upravnog odbora i ličnom imovinom kao što je kod članova Upravnog odbora javnih preduzeća, garantuju za poslovanje i Fonda za razvoj jer onda bi to poslovanje bilo mnogo jasnije. Ne bi se dešavalo ono što nam se dešavalo prethodnih godina, da se ti krediti odobravaju po političkoj liniji, da se ne zna jasan kriterijum i to se sada u ovom zakonu menja šta su sredstva obezbeđenja i to je ključna stvar. Nije sporno da vi trebate da postavljate sredstva po što nižim kamatama. Nije sporno da se ta niska kamata subvencioniše iz budžeta Republike Srbije, ali mora se jasno znati garancijakao što imate kod poslovnih banaka. Hoćete Kredit? Morate imati hipoteku ili morate imati jemca, odnosno žiranta. Ono što je po meni dobro takođe kod izmena Zakona o Fondu za razvoj jeste da će se sada na kraju godine sva sredstva koja ostaju kao višak u Fondu za razvoj vraćati u budžet Republike Srbije. To smatram kao dobro rešenje zato što mislim da je prethodnih godina bilo zloupotreba u tom delu, tako da će Vlada na mnogo jasniji i transparentniji način moći da vidi koliko je u toku godine plasirano sredstava, koliko je, na kraju krajeva, Fond za razvoj zaradio, koliko je uspeo tih kredita da vrati i ako postoji potreba, vrlo je važno da se ovim izmenama planira da Fond u ime Republike Srbije može da kupuje i kvalitetne hartije od vrednosti, tako da su to pohvalne stvari. Ono što imam nedoumicu i što bih zatražio objašnjenje od vas, gospodine ministre, jeste da vi ovim izmenama kažete u jednom delu da firme koje mogu da dobiju kredite ne mogu imati više od 40% društvenog kapitala. Sada, to možda ovako i za poslanike i za građane Srbije u pravi mah nije interesantno, ali ja bih vas podsetio da postoje preduzeća u Srbiji, naročito preduzeća koja su prethodnih godina izdvojena iz sastava EPS, iz „Kolubare“, npr, „Kolubara-Usluge“, „Kolubara-Građevinar“, iz Kostolca Autotransportno preduzeće „Kostolac“, koje su vrlo aktivne, imaju veliki broj zaposlenih, imaju 100% društveni kapital. Njima je ranije obećano da će se one vratiti u sastav EPS-a, odnosno svojih matičnih firmi i ništa se do sada po tom pitanju nije rešilo i sada dolazimo u situaciju da te firme neće moći, kada usvojimo ove izmene Zakona o Fondu za razvoj, uopšte da konkurišu za sredstva Fonda. To pitanje bi trebalo pod hitno da se razreši, jer, kažem, u ovim firmama radi veliki broj zaposlenih. Na kraju, Predlog izmena o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za II fazu završetka Termoelektrane „Kostolac“, naravno da ćemo to podržati. Ono što je važno i što grašđani Srbije treba da znaju, vrednost kredita je negde oko 608 miliona dolara. Ono što je takođe važno, žao mi je što sada ovde nije ministar Antić, koji je na jedan kvalitetan način i uspeo da izdejstvuje da kredit u ovoj drugoj fazi bude značajno povoljniji od kredita kineskog iz prve faze, jer je niža kamatna stopa, sa 3 je sišla na 2,5%, duži je grejs period, sa pet na sedam godina, duži je rok otplate, sa 15 na 20 godina i sve tu sto dobre stvari. Sve te dobre stvari, da dobijemo posle 25 ili 30 godina jedno novo postrojenje koje će davati značajnu proizvodnju električne energije, doneti stabilnost u elektroenergetskom sektoru, to je sve za pohvalu, ali ono što nije za pohvalu, i to sam hteo da pitam ministra Antića, jesu medijske spekulacije oko toga da li je tačna informacija, i vi kao ministar privrede nam to morate dati, da je uoči samog potpisivanja došlo do određenih problema, da je pokušano da se kineska firma, koja je trebala da bude izvođač, ako se ne varam njen naziv je CMEK, da se pokuša da se izbaci iz tog posla, da se uvede druga firma? To su mediji naravno povezivali sa postojećim direktorom EPS-a, gospodinom Obradovićem. Čak imate i određene izjave bivše ministarke energetike, sada potpredsednice Vlade i to je, zbog građana Srbij,e jasno i trebalo bi da se daju jasni odgovori, da ne bi ostala nedoumica, jer ovaj kredit pod ovakvim uslovima, koji je izdejstvovala Vlada Republike Srbije, predsednik Vlade gospodin Vučić i, na kraju krajeva, ministar energetike, su toliko dobri, toliko pohvalni, da ovi tzv. repovi i ove priče ne bi trebalo iza toga da stoje i zbog toga oni trebaju danas od strane resornog ministra da dobiju jasan odgovor i da se sa tim jednostavno završi. Naravno, u danu za glasanje, poslanička grupa NS će podržati izmene ovih zakona, uz davanje objašnjenja na sva ova pitanja koja sam postavio. Hvala puno.
Zahvaljujem, gospodine Jovanović. Reč ima ministar u Vladi gospodin Željko Sertić, a onda gospodin Ćirić, replika.
Ja ću biti veoma kratak, da dam osvrt samo na ovo pitanje, čini mi se najvažnije koje ste postavili, ne znam da li je pre toga i gospodin Ćirić, s obzirom da je to komentarisao na samom Odboru - zašto akcije Telekoma i svih ostali akcionara nisu izbačeni na beogradsku berzu. U uslovima kakve smo mi imali od 2008. godine, opšta kriza koja je nastupila u celom svetu, pa je svakako pogodila i nas, znate da preko 65% naše trgovinske razmene ide i preko zemalja EU, tako da je jasna međusobna zavisnost naših tržišta i recesija koja se pojavila i svih problema u svim ekonomskim aspektima i u EU, a posle i u Srbiji. S druge strane, sa veoma plitkim tržištem hartija od vrednosti, koje i na beogradskoj berzi postoji već neko vreme, veliki rizik je bio izbaciti tih 20% akcija na berzu, jer povećala bi se ponuda svakako, ali nismo sigurni da bi potražnja bila adekvatna. Tada bi nastao jedan netržišni model u kome biste mogli špekulativnim merama da, prihvatanjem tih akcija, zato što nemate adekvatnu potražnju, utičete na bilanse i na funkcionisanje samog preduzeća. Mislim da je dobro što je ova mera urađena na taj način, da se u momentima opštih okolnosti i krize koja postoji ne izlazi sa akcijama u javnost, odnosnona otvoreno tržište. Što se tiče Fonda za razvoj, i o tome smo pričali malopre na Odbor, potpuno se slažem sa odgovornošću svih u procesima koji funkcionišu. Važno je reći da od septembra meseca, pošto godinu dana Fond za razvoj nije davao nikakve kredite i bio je potpuno blokiran od strane upravnog odbora, mi smo odblokirali u roku od dva i po meseca. Veliki broj privrednih subjekata je dobio podršku Fonda i sve potrebne garancije koje kompanije treba da daju. U komercijalnim bankama smo tražili da daju i obezbeđenja i u Fond za razvoj. Dakle, ne postoji više nijedna kompanija koja može da dobije po novim pravilima u Fondu za razvoj, a da nema garancije, kao što je to u komercijalnim bankama. Ono što je velika razlika između komercijalnihbanaka i Fonda za razvoj to je nivo kamata koje se u Fondu za razvoj kreću od 1% - 1,5%, pa najviše do 3%, davanje dugoročnih kredita. Za poplavljena područja smo obezbedili milijardu dinara dodatnih sredstava, kojima smo obezbedili da sva preduzeća koja su u poplavama nastradala damogu da uzmu kredite. Obezbedili smo jedino u tom delu nešto relaksiranije modele obezbeđenja, koja su mogla da budu i na sredstva koja se upotrebljavaju, što se tiče opreme ili ličnih menica, upravo kako bismo ljudima koji nisu krivi za nesreću koja ih je zadesila omogućili da nastave svoj posao ili bar da ga započnu. Sa te strane smo imali razgovore i takođe razumevanje i poreske uprave i Ministarstva finansija i svih onih koji su učestvovali u elementima pomoći. Dakle, sa jedne strane urgentno je bilo da se u poplavama rešavaju urgentne stvari, kao što je spašavanje života, a nakon toga obnova kuća i osnovnog porodičnog života, kako je to uobičajeno. Sada smo došli do toga da možemo da pomognemo i privrednicima. I sam Fond je u tome učestvovao, zato i to napominjem, odlaganjem nekih obaveza kompanijama koje su se zadesile u tim područjima, koje su imale problem, zatim povećanje perioda otplate, ali sve u skladu sa pravilnicima koji su doneti na upravnom odboru. Odgovorno tvrdim da nijedan kredit nije dat van pravila koje postoje. Ta praksa koja i jeste postojala u prethodnom periodu u Fondu za razvoj više ne postoji i mi ćemo se truditi da i u narednom periodu osnažimo Fond za razvoj. Bez obzira u kom obliku on bude funkcionisao, da li ćemo doneti ovde odluku na Skupštini jednog momenta da to bude razvojna banka, kao što je bilonekih predloga ili će ostati da funkcioniše kao Fond za razvoj, mislim da je važan kao podrška, pogotovo u kriznim vremenima, jer vi danas imate situaciju i domaće kompanije koje se takmiče i na tenderima ili pokušavaju da svoju robu izvezu na svetsko tržište. Takmiče se sa kompanijama sa zapada koje dobijaju usvojim matičnim zemljama daleko, daleko povoljnije kredite, od svega nekoliko procenata i sa mnogo dužim periodima vraćanja i sa mnogo većim grejs periodima i normalno da naša privreda i zbog toga u jednom delu nije dovoljno konkurentna. Fond za razvoj ne može da pokrije sve te zahteve, ali možemo u onim bitnim elementima da pomognemo pre svega mala privredu koja jeste sada u ovom momentu bila i najugroženija. Evo, ministar se vratio, pa možda može da da odgovor na to, ali ja mogu da vam kažem da vezano za sam samit sa Narodnom Republikom Kinom i svim ostalim zemljama ovog dela Evrope do poslednjeg momenta su za svaki memorandum koji je potpisan vođeni razgovori i pregovori. Mislim da je to veoma odgovorno od svih onih koji su učestvovali u tim razgovorima. Upravo rezultat tih vrsta pregovora i razgovara, iako ste vi to pohvalili, želim da istaknem jeste upravo ono što ste rekli, da je i manja kamatna stopa i mnogo bolje zaduživanje Republike Srbije u odnosu na realizaciju prethodnih ugovora, upravo jeste rezultat međusobnih razgovora, pregovora i ubeđivanja jedne i druge strane. Normalno je onaj ko želi da vam da kredit, da želi da vas zaduži sa što većom kamatom. Normalno je i prirodno da se mi borimo za mnogo bolje uslove poslovanja i želim da čestitam timu ministra Antića, koji je zaista odradio ozbiljan posao, a rezultat je ovo kako ste vi ponovili, da se zaista vidi promena u pregovaračkoj poziciji, odnosno ugovorima koje smo dobili i sam taj samit je bio ozbiljna prilika za pozicioniranje Srbije u ekonomskom smislu na jedan novi tok. Videli ste da je juče održan sastanak ovde u Beogradu povodom izgradnje pruge Beograd-Budimpešta, da su timovi koji su tada formirani, a to je bilo samo pre par nedelja, već počeli da rade. Za nas je veoma važno da ova godina bude godina investicija, a da bismo došli do investicionog ulaganja i otvaranja sredstava ka domaćoj privredi u saradnji sa svima onima koji će učestvovati u tim projektima, veoma nam je važno da projekti priprema i sve ono što prethodi samom oslobađanju novčanih sredstava bude što je moguće pre urađeno. To je jedna nova koncepcija na kojoj ćemo zajedno sa vama kroz određene zakone koje ćemo u narednom periodu zamoliti vas za raspravu kako bi ih izmenili na pravi način, a malopre smo spomenuli Zakon o privrednim društvima, koji nam je veoma važan, da u svim elementima u kojima smo uočili određene probleme, da ih učinimo jasnijim, bržim i efikasnijim, kako bi smo pomogli našim firmama da što bolje funkcionišu i rade.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, replika na direktno pominjanje od strane gospodina Jovanovića.
Hvala. Mislim da pominjanje nije bilo zlonamerno, ali mislim da je važno da razjasnimo detalje i šta sam ja rekao u uvodnom obraćanju. Tačno je, rekao sam da je Telekom prodat 1997. godine i da su u dva navrata dve vlade, na čijem čelu su bili predsednici i iz DS, vraćali 29% 2002. godine. Činjenice su 2002. godine 29% učešća italijanskog Telekoma za 195 miliona evra kupovine i 2012. godine 380 miliona evra plaćenih 20% udela Grčkog „Otea“. To je tačno. Ne sporim da su i druge Vlade učestvovale u značajnom razvoju Telekoma. Posebno bih istakao upravo taj period od 2001. godine i Vlade Zoran Đinđića, koja je i pokrenula taj proces, ali i Vlade 2004. godine Vojislava Koštunice, koji je praktično podstakao i tadašnji menadžment Telekoma, kupovinu, i Republike Srpske i širenje na regionalnom planu i otvaranje poslova u Crnoj Gori, mislim da je to značajno. To je bilo u onom periodu kada DS nije učestvovala od 2004. do 2007. godine u vlasti i kada je pomenuto onih 24 privatizacija, a od toga 23 sporne iz tog perioda od 2004. do 2007. godine. Ono što je vrlo važno pitanje oko investiranja, da li je bilo pametnije kod pokušaja privatizacije 2012. godine ulagati u razvoj ili ući sa otvorenim procesom privatizacije u definisanju cene, gde je tadašnji menadžment i tadašnja Vlada optuživana da jeftino prodaje kapital Telekoma. Dakle, dostignuta je cena za 50% kapitala od 950 miliona, u ukupnoj vrednosti milijardu i 900.
Vreme.
Mislim da je važno za dve sekunde… Dakle, u recipročnom odnosu 20% iznosi tih 380 miliona i ja ću se radovati ukoliko se bude ostvarilo to na ovaj način kako je premijer obećavao da će se dramatično podići cena, jer tadašnja Vlada i menadžment nisu bili zadovoljni cenom od milijardu i 900 miliona evra. Mi očekujemo dramatično veću cenu i veću vrednost ovog važnog komunikacionog sistema, uz ponavljanje, DS misli da je mnogo pametnije ne privatizovati, nego ući u strateško partnerstvo u delovima i strateškom investiranju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Antić.
Zahvaljujem. Javio sam se da iskomentarišem ovo o čemu je govorio uvaženi kolega Jovanović. Pre svega, moram da podsetim na neke elemente. Mi sa Narodnom Republikom Kinom imamo međudržavni sporazum iz avgusta 2009. godine, koji je definisao u oblasti ekonomske i tehničke saradnje i infrastrukture realizaciju zajedničkih projekata. Na osnovu upravo tog sporazuma, 22. jula 2010. godine je zaključen opšti ugovorni sporazum o realizaciji paket projekta „Kostolac B power plant projects“ između EPS, „Termoelektrane i kopovi Kostolac“ i kineske kompanije „China international machinery & equipment corp“ ili skraćeno CMEC. Dakle, još 2010. godine je definisano da će izvođač radova za sva tri elementa sporazuma biti kineska kompanija CMEC. Revitalizacija dva postojeća veća bloka B1 i B2, kao što sam rekao u uvodnom izlaganju, zatim projekat odsumporavanja za dva postojeća bloka isto na Termoelektrani B i projekat povećanja kapaciteta površinskog kopa „Drmno“ na 12 miliona tona godišnje, sa izgradnjom novog termobloka B3. Zašto ovo napominjem? Mi u ovoj fazi nismo imali sa kineskom stranom pregovore na temu ko će biti izvođač radova. To je bilo definisano još 2010. godine. Mi smo sa kineskim partnerima i prijateljima razgovarali jedino i isključivo o uslovima kredita za drugu fazu. Iz toga je potpuno jasno da pitanje da li je srpska strana možda htela da promeni izvođača CMEC, odgovor je da to nije bilo uopšte na dnevnom redu, da to nije bilo na stolu, da se o tome nije pričalo i mi uopšte nismo bili u mogućnosti da tako nešto niti tražimo, niti dobijemo. Ne želim da ulazim u komentare različitih spekulacija i različitih informacija koje su dolazile i do vas i do nas kao član ove Vlade, da je bilo određenih problema na relaciji kineska Eksim banka – CMEC i da je to de fakto dovelo do određenog usporavanja potpisivanja ovog dokumenta. To su stvari koje smo mi mogli da zaključimo iz nekih razgovora, ali na kraju krajeva, jedino je bitan rezultat. Rezultat je da smo mi imali jedan sjajan samit, na kojem smo imali i kineskog premijera, predsednike vlada iz gotovo svih država u okruženju, da je to bio jedan politički i ekonomski događaj par ekselans mogu slobodno reći nezabeležen u proteklih nekoliko decenija u Srbiji, da je jedan od rezultata tog samita i kasnije bilateralne posete kineskog premijera bilo potpisivanje ovog sporazuma, da je ovaj sporazum izuzetno važan za Srbiju i važan sa više aspekata. Ono što je meni kao ministru energetike ključno, a verujem i jedna sjajna vest za sve građane Srbije je da ćemo dobiti u trenutku kada taj objekat bude završen, znači, to će već biti maltene nakon 30 godino, konačno prvi veliki energetski novi objekat u Srbiji, da tim objektom i celim projektom podižemo i proizvodnju uglja u Srbiji, ali i dobijamo novih 350 megavata instalisane snage sa jedne strane i sa druge strane, da smo uspeli da ispregovaramo zaista dobar finansijski sporazum. Mogu slobodno da kažem – dobar finansijski sporazum, zato što se jasno da uporediti. Za prvu fazu ovog projekta uslovi su bili 15 godina otplate sa pet godina grejs perioda. Mi smo sada ispregovarali 20 godina sa sedam godina grejs perioda. Kamata je za prvu fazu bila 3%. Mi smo sada obezbedili 2,5%. Naravno, to neće niko da vam da. Za to morate da se izborite. Mi smo se borili i izborili smo se za ovakve uslove i na današnji dan mogu sa puno ponosa da kažem da Srbija, ako Narodna skupština ratifikuje ovaj sporazum, pravi ključni korak ka izgradnji prvog energetskog objekta nakon više decenija u Srbiji i da kažem da smo za taj posao obezbedili, u jednom ozbiljnom dijalogu sa našim kineskim partnerima, izuzetno povoljno finansiranje.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću govoriti o izmenama i dopunama Zakona o Fondu za razvoj i o ovom drugom zakonu koji tretira i čiji je glavni predmet izbegavanje te mogućnosti da „Telekom“ izgubi deo svog kapitala. Tu bih pohvalio jednu posvećenost i inicijativu ministra koji je pokazao to više puta ka tome da sačuvamo našu državnu imovinu, da sačuvamo naša državna preduzeća i kao što je već to rekao jutros na Odboru da ih što je moguće bolje i kvalitetnije, idući u susret vremenu, tržištu i dešavanjima koja se tu događaju, pripremimo za eventualna strateška partnerstva. Imajući u vidu jednu činjenicu koja za nas može da bude neprijatna, ali tako je na svetskom, na globalnom tržištu, da je tržište telekomunikacija u saturaciji. Ne bih se složio sa nekim konstatacijama da u „Telekomu Srbija“ pogotovo nedostaje kvalitetnih, dobrih, edukovanih i kvalifikovanih ljudskih resursa. Suprotno tome, nama nedostaje mogućnost da investiramo u telekomunikacije, u nove tehnologije i da igramo tu utakmicu sa drugim velikim igračima. Pomenuću da je konkurencija „Telekomu Srbija“, u ovom trenutku u našoj zemlji, „Telenor“ koji je isto tako 52% u vlasništvu, uslovno rečeno, države Norveške, odnosno investicionih i penzionih fondova, ali „Telenor“ ima preko 300 miliona korisnika i jedan ogroman deo kapitala „Telekoma“ se investira u nove tehnologije i za dobijanje i kreiranje novih tržišta i tržišnih niša. Imajući u vidu situaciju u našoj zemlji, imajući u vidu našu makroekonomsku stabilnost, naše preduzeće „Telekom Srbija“, nema dovoljno novca da investira, tako da se slažem sa tim da u narednom periodu pronađemo strateškog partnera ili eventualno privatizujemo „Telekom“, pokušajući da dobijemo najbolju cenu, najbolje uslove koji će garantovati radna mesta, koji će garantovati kompetitivnost te kompanije i mogućnost da ta kompanija utiče pozitivno na bruto domaći proizvod, na novo zapošljavanje, ali i ono što ima prelivajući efekat na razvoj sektor i razvoj grane informacionih tehnologija telekomunikacija, koje su veoma važne za sveukupni razvoj domaće privrede. Još jednom bih potencirao to, imajući u vidu jednu veoma dobru saradnju sa sindikatima u „Telekomu“ i poznajući situaciju u „Telekomu“, da „Telekom“ ima odlične, visoko kvalifikovane inženjere, dobre i kvalitetne menadžere koji mogu uspešno da upravljaju kompanijom, ali ako nemate dovoljno likvidnih sredstava, ako nemate dovoljno mogućnosti za velike investicije u svetu i na tržištu koje se menja na dnevnom nivou, prosto nemate mogućnost da igrate utakmicu sa tim velikim igračima, kao što su „Telenor“, kao što je „Vip Mobile“, kao što je „Dojče Telekom“ i drugi. Ovo će nam otvoriti jednu mogućnost da na jedan kvalitetan način pripremimo to preduzeće i dobijemo najbolje moguće uslove, dobijemo najboljeg mogućeg i najkvalitetnijeg strateškog partnera i ne mogu da ne pomenem tu činjenicu da bi bilo potrebno od „Telekoma“ napraviti ono što je napravljeno eventualno i potencijalno u narednom periodu i od Aerodroma „Nikola Tesla“. Moram da napomenem, sinoć u razgovoru sa našim prijateljem, velikim prijateljem naše zemlje, ambasadorom Alžira Abdelkaderom Mesduom, on je rekao – ja sam došao na službu 2008. godine, to je bio jedan mali, lokalni aerodrom sa eventualno dva, tri ispravna aviona, a sada je ovo potpuno druga priča, ovo je jedan aerodrom i ovo je jedna investicija i potencijal da Srbija postane regionalni igrač. Strateško partnerstvo sa „Etihadom“ se pokazalo u punom svetlu, kao veoma pozitivno, imajući u vidu da se broj putnika na Aerodromu „Nikola Tesla“ za samo godinu dana uvećao za čak 40%. To je ono što Srbiji treba: najbolji i najkvalifikovaniji investitori, strateški partneri koji se kada nešto privatizuju ili ulaze u strateško partnerstvo, čiji je to biznis, i koji će se ozbiljno posvetiti poslu koji rade i koji će, pored profita, imati dugoročni razvoj kompanija sa kojima rade i sa kojima sarađuju. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o Fondu za razvoj, ovde država, Vlada i samo Ministarstvo privrede žele da pospeše i da pojačaju kontrolu nad državnim institucijama i hoće da uvedu ono što je najbitnije za dobro funkcionisanje državnih institucija, kako bi one bile što bolji i kvalitetniji servis privredi, a to je pojačanje njihove pune odgovornosti i ostvarivanje onoga što se u ekonomiji, u ekonomskim odnosima, zove kredibilitet. Znači, kredibilitet jedne institucije koji, nažalost, u jednom delu, ne mogu da kažem, urušavan, kada je u pitanju Fond za razvoj, ali nadam se da će od ove godine, pošto je spomenuto da ni jedan kredit nije odobren godinu dana, da je to jedna potreba i ministar, kao neko ko ima taj senzibilitet, neko ko je bio preduzetnik i zna šta je u stvari razvoj malih i srednjih preduzeća i koliko je važan za razvoj celokupne ekonomije, to biti jedan ozbiljan pozitivan impuls malim i srednjim preduzećima, tom sektoru, a pogotovo u nerazvijenim krajevima, područjima, da imaju mogućnost da dobiju sredstva pod povoljnim okolnostima, sa određenim grejs periodom, kako bi prevazišli trenutnu situaciju i krizu i kako bi mogli nadalje da se razvijaju. Uz svo poštovanje pravila, procedura i države koja želi da obezbedi takve uslove, želeći i imajući kao glavni cilj da vrati te kredite i da se njihov posao posle vraćanja tih kredita, posle vraćanja kamata, isplati, kako bi mogli da zarađuju i kako bi mogli da razvijaju svoj biznis. Naravno, ne da se bave prostom reprodukcijom, nego da ga proširuju. Nadam se da će to biti jedan od glavnih uslova i glavnih motiva preduzetnika, privrednika da uzimaju te kredite. Država samo na ovaj način pravi jedan dodatni korak da pojača, da poboljša poslovni ambijent i da obezbedi ono što je definitivno potrebno, pogotovo domaćim privrednicima, a to je kapital po jednoj korektnoj i normalnijoj ceni, nego što oni mogu da dobiju u komercijalnim bankama. Kada pogledate njihove profitne stope, celokupnu situaciju u regionu, u EU, te kamatne stope koje nude komercijalne banke, prosto radeći neki normalan biznis sa profitnim stopama, od 5,6 do 15%, potrebno je raditi samo za te kredite, što je u ovim uslovima nemoguće. Smatram važnim aktiviranje Fonda za razvoj u tom domenu, celokupnog razvoja nacionalne ekonomije i smatram da ćemo uz ove druge mere, zakonska rešenja koja smo doneli u prethodnom periodu i koja planiramo da donesemo u narednom periodu, obezbediti takav ambijent i da ćemo obezbediti jednu povoljnu mogućnost da se naši domaći preduzetnici zadužuju po dobrim i kvalitetnim uslovima i da na taj način pokušamo da rešavamo problem neravnomernog regionalnog razvoja, jer taj novac, taj svež kapital je potrebno davati preduzećima koja rade u nerazvijenim područjima. Imao sam tu priliku da razgovaram sa mnogim preduzetnicima, pogotovo iz zapadne Srbije, iz regiona Sandžaka, Novog Pazara, Kraljeva, koji imaju dobre ideje, koji imaju dobre biznis planove, koji imaju i tržišta, ali, naravno, potreban im je obrtni kapital, potreban im je u nekim aspektima i predah kako bi mogli da u ovim uslovima kada je teško naplatiti robu, ne samo na domaćem, nego i na inostranom tržištu, kako bi mogli da dođu do daha i kako bi mogli da prevaziđu trenutnu krizu koja je veoma velika, koja je velika i veoma izražena u EU, naravno, reflektuje se i u regioni, i reflektuje se i na našu zemlju. Što se tiče jedne stvarno pozitivne stvari, kada su u pitanju izmene i dopune ovog zakona, radi se o tome da će Fond za razvoj morati da pravi dugoročnije planove rada. Do sada su oni pravili planove rada za predmetnu godinu što je, slobodno mogu da kažem, u savremenom poslovanju, modernom biznisu jedan nonsens, jer prosto koliko god da je vreme turbulentno, koliko god da ne možemo da predviđamo stvari koje će se dešavati, pogotovo na one elemente sredine indirektne akcije, na ono na šta naša država sama, pa i preduzeća na mikronivou ne mogu jasno da utiču, mi moramo imati jedan, prosto, ako ne jasan, moramo imati plan aktivnosti čime to raspolažemo. To je jedan pozitivan impuls za privrednike, da mogu da planiraju svoje aktivnosti, svoje poslovanje i da znaju kada mogu da konkurišu i kako mogu da se zadužuju i da u skladu sa time prave svoje poslovne planove, dakle, sa mogućnošću da se kreditno zadužuju i da na taj način ostvaruju svoje strateške planove i naravno operativne ciljeve koje danas svako preduzeće ima. Dakle, smatram da je ovo samo jedan u nizu aktivnosti i koraka Ministarstva privrede i samog ministra u ostvarivanju i kreiranju jednog kvalitetnog ambijenta za poslovanje, jedno vođenje računa o državnoj imovini, o državnim preduzećima i jedan, stvarno ciljani, i strateški osmišljen aspekt kako ćemo, ako nismo sposobni sami da upravljamo na jedan konkurentan način, ali nismo naravno krivi za to. Ja sam o tome govorio. Celo to tržište se nalazi u seturaciji i ne možemo da izdržimo tu konkurenciju kada je u pitanju mogućnost za investiranje, ali da uradimo najviše da restruktuiramo ta preduzeća najbolje moguće, kako bi dobili najbolje uslove kada je u pitanju postizanje strateškog partnerstva ili eventualna privatizacija. Što se tiče definisanja ovog člana koji kaže da preduzeća sa društvenim kapitalom do 40% mogu da konkurišu za kredite u Fondu za razvoj, ja se nadam da u narednim godinama ćemo imati tu situaciju da za kredite kod Fonda za razvoj konkurišu privatna preduzeća, da mi ovde napravimo tržišnu ekonomiju i da ono što je i Ustavom definisano, da se to na neki način izgubi, ukine, da imamo državu privatne inicijative, da javni sektor i javna preduzeća rade svoj posao, da budu servis građanima i privredi a da privatni kapital, privatna inicijativa, privatni preduzetnici na tržištu, po zakonima, ponuda i potražnje, rade najbolji mogući posao a da im država u tome pomogne kreirajući samo okvir institucijalni, kreirajući jednu zakonodavnu sigurnost i sve one aspekte koje su u njenom domenu koristeći instrumente kako bi svi imali jasnu i istu početnu poziciju, jednake uslove i šanse za poslovanje. Ništa više. Tako da, u ime SDPS mogu da kažem da ćemo glasati za izmene i dopune ovih zakona i naravno, za sporazum za koji ćemo glasati svesrdno podžravajući ministra Sertića i celokupno Ministarstvo privrede i Vladu RS na čelu sa premijerom Vučićem, u aktivnostima koje podrazumevaju reforme i koje podrazumevaju jedno kompletno restrukturiranje ekonomskih aktivnosti, ekonomskih oblasti u našoj zemlji. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Marinkoviću. Reč ima ministar u Vladi, gospodin Željko Sertić. Izvolite.
Pokušaću da vam odgovorim na par vaših i pitanja i konstatacija, prosto kako bismo razjasnili stvari. Počeću od ove poslednje, pošto je već bilo pitanje za oko tih 40% društvenog kapitala. Zakon o privatizaciji je predvideo da mi do kraja 2015. godine moramo da završimo proces privatizacije svih preduzeća sa društvenim kapitalom, tako da društveni kapital više neće od 1. januara postojati, kao deo kapitala bilo kog preduzeća i u tom delu sama ta priča će biti potpuno irelevantna. Sa druge strane, nama je veoma važno da određene velike kompanije koje su činile i bile nosilac privrednog razvoja u prethodnom periodu, ili u nekim godinama, daleko iza nas,ako i kad god postoji mogućnost za pomoć tim kompanijama ako se nađu u tim problemima da država pomogne u skladu sa svim pravilima koje postoje, a danas čak i sa pravilima koje nam diktira EU, jer smo ušli u proces pregovaranja i moramo da vodimo računa i o tom aspektu, bez obzira što mi još uvek nismo punopravna članica, nego smo tek otvorili pregovore, nama je važno da u osnaživanju naše privrede primenimo sve standarde ili najveći broj standarda, vodeći računa da taj proces ipak bude postepen, da uvodimo jedno po jedno pravilo kako ne bismo našu konkurenciju ili zatvaranjem naših firmi izazvali nove potrese u domaćoj ekonomiji, ali sa druge strane da teramo i da učimo naša preduzeća kako da rade na velikom tržištu. Ponoviću ono što sam veoma mnogo do sada pričao, i često spominjao, da što se tiče privrede, potpuno je nebitno da li ćemo mi biti članica EU ili ne, nama je važno da osposobimo preduzeća da budu na nivou standarda, poštovanja pravila rada u EU, da imamo konkurentnu sposobnost da se naša preduzeća takmiče sa evropskim, jer postizanjem tog cilja mi u stvari otvaramo naša preduzeća za bilo koji posao bilo gde na planeti. To je cilj koji mi moramo da ostvarimo. Svakako politički cilj jeste EU, mi smo deo evropskog kontinenta i tu mislim da nemamo nikakve dvojbe da to jeste najbolji i najkvalitetniji okvir, ali to ne znači da ne treba da sarađujemo sa svima, to ne znači da pre svega upravo onako kako to EU radi i kako kompanije koje rade u EU danas ostvaruju saradnju i sa Kinom i sa Rusijom i sa Afrikom i sa zemljama severne i južne Amerike, upravo i mi dozvolimo našim kompanijama rad. Kada sam pričao o toj pomoći,znate da smo pre par dana otvorili ponude, da smo ovih dana u procesu pregovaranja sa američkom kompanijom „Esmark“ koja je jedina dala ponudu za „Železaru“, mi tu „Železaru“ ne bi smo mogli danas da pokrenemo, da pričamo o prodaji, ne samo o spašavanju 5.000 radnih mesta, nego i 15.000 indirektno zaposlenih, o dodatnom bruto proizvodu same države, o svim onim efektima koje takva jedna ogromna kompanija nosi, da nije bilo određene pomoći koju smo dali od 2012. godine do danas, koja je održala barem minimum proizvodnje i procesa. To je nešto što branimo i pred našim partnerima iz EU, to je nešto što branimo pred domaćom javnosti, ponovo, ne postižući time političke poene, nego pričajući o realnoj ekonomiji. Ako napravimo dobar aranžman sa „Esmarkom“ naša kompanija će nastaviti da živi na principima onako kako se gvožđe i čelik prodaju svuda u svetu. To jeste važan aspekt da u tom delu kada posmatramo sve druge procese privatizacije i to sam i jutros na odboru rekao, želim da ponovim, Vlada Srbije je inicirala „Telekomu Srbije“ kao preporuku da raspiše javni tender za savetnika za privatizacioni proces. Da vidimo šta je to što će ljudi koji su stručni na svetskom nivou, koji se budu prijavili i neko ko pobedi na tom tenderu, šta će da preporuči Vladi Srbije i nama kao Skupštini da uradimo sa našim najvećim tele-operaterom. Vi ste već spomenuli koliko je tržište danas veoma specifično u telekomunikacijama, da se iz godine u godinu menja, da se postavljaju nova pravila, da su ta pravila svake godine sve viša i viša i mi smo do jednog momenta mogli to da pratimo sa sopstvenim resursima i ljudskim i kadrovskim i finansijskim. Ovog momenta mi počinjemo da gubimo trku. Danas razmišljamo o 2017, 2018, 2020. godini, o narednih 10, 15 ili 20 godina, da napravimo model u kome će „Telekom“ i dalje biti veoma važan element razvoja Srbije i da bude u funkciji naših malih i srednjih preduzeća. Nećemo trčati ni sa jednom odlukom ili na prečac donositi samo zbog toga da bismo uzeli neka sredstva za „Telekom“. Ne, nama je „Telekom“ strateški važna kompanija, zbog toga i predlažemo ovaj zakon. Zato i predlažemo privatizacionog savetnika, da nam da model kako to da uradimo, u kom paketu, većinski, manjinski, sa kojim drugim obavezama koje će određena kompanija imati prema Srbiji. Šta znači dodatni kapital, šta znači imati kompaniju koja ima tržište, koja ima snagu da otvori i nova tržišta - najbolje se vidi preko Etihada i dogovora i ugovora koji imamo vezano za JAT Srbiju, današnji „Er Srbija“ koji ima najveći porast putnika u Evropi, koja danas nama omogućava vrednost aerodroma našeg je tri ili četiri puta veća nego samo pre godinu dana unazad i videćemo i kom pravcu će se to odvijati u narednom periodu i dokle će ta vrednost da raste. I danas da možemo da pričamo, ne samo o parama za koncesiju ili prodaju, nego da pričamo o instrumentima ulaganja u naše kompanije, jer što je potencijal kompanije veći, što su tržišta atraktivnija, što je zemlja stabilnija vama ulaganje raste, a nama su ulaganja direktne investicije. Od direktnih investicija i stranih i domaćih mi imamo zaista koristi kao društvo i kao zemlja i ona i jesu važna da budu što brže i što bolje implementirane u ekonomski život Srbije. Ono što bih posebno želeo da napomenem, jer ste spomenuli pitanje devastiranih područja i problema, odnosno preduzeća, pre svega MSP sektora, dakle malih i srednjih preduzeća, mikro i preduzetničkih radnji koje veoma teško dolaze do kredita od komercijalnih banaka - njima su prevashodno programi okrenuti Sa druge strane, mi danas ili sutra završavamo novu uredbu za dodelu podsticajnih sredstava za investicije u Srbiji, tzv. Siepine uredbe koje su nekada postojale, u kojima smo napravili potpuno jednu široku lepezu različitih modela upravo podsticaja da područja koja su sa najmanje zaposlenih, odnosno sa najvećom nezaposlenošću u Srbiji, koja su devastirana ili koja su ispod proseka imaju različite modele viših nijansi podsticaja od recimo područja gradova kao što su Beograd, Novi Sad ili negde kojima takođe trebaju podsticaji, ali neka investitori samo biraju na koji način žele da svoje investicije definišu. Tako da o tome ćemo pričati u narednom periodu. Već sam najavio i Zakon o ulaganju koji će definisati i okvir tog dela. Na kraju vezano za javna preduzeća i kompletno javnu upravu. Javna uprava i ta neka nova koncepcija rada javnih preduzeća okrenuta je pre svega građanima i privredi. Javna preduzeća moraju da postoje i trebaju da postoje i da rade određen posao u ime države, ali ne na način na koji se do sada radilo, jer ona ne postoje samo zbog sebe. Postoje za određenu svrhu i za servis koji moraju da pruže na najbolji, najkvalitetniji nivo. Mi smo sa 36 preduzeća najvećih republičkih, javnih preduzeća koja su u nekakvom fokusu, da kažemo, rada i monitoringa našeg ministarstva u prethodnom periodu obavili niz sastanaka i mislim da sam već na skupštinskom zasedanju pre nekog perioda rekao da smo u 2015. godini u planu realizacije koji sada treba da kontrolišemo i da radimo sa njima u drugim elementima, koji su važni da se to do kraja isprati, 35 milijardi dinara napravili uštede u odnosu ne na plan za 2014. godinu nego na realizaciju u 2014. godini. Nama su javna preduzeća u najvećem delu veliki gubitaši, imamo ogromne minuse. Mi smo se obavezali da u naredne dve do tri godine taj minus anuliramo, da jedan veliki deo preduzeća pređe u pozitivno poslovanje, a ona preduzeća koja nemaju uslove za pravljenje profita ali bar mogu da budu u skladu sa dobrim menadžerskim praksama i dobrim poslovanjem u najmanju reč da budu na nultom nivou kako ne bi pravile gubitke za državu. Tako da jedan sveobuhvatan element podrške različitim formama reformi u državi nam je veoma važan i od vas poslanika, jer on je vezan za svakoga od nas, za svakodnevni život, a pogotovo za poslovanje malih firmi, malih preduzetničkih radnji koje imaju ozbiljan problem i naše posvećenje razvoju tog sektora je definisano i kroz Strategiju za razvoj malih i srednjih preduzeća čiji jedan od šest stubova je upravo ono što ste malopre spomenuli, a to je kroz Fond za razvoj, a to su finansijski instrumenti koji neće biti samo definisani kroz komercijalne banke i kroz Fond za razvoj, nego kroz niz drugih instrumenata koje ćemo razvijati upravo kako bismo sa jedne strane naučili naše preduzetnike na koji način mogu da apliciraju, gde su to izvori finansiranja, kako mogu da se zadužuju i da na pravi način sredstva iskoriste, a ne da uzmete sredstva od Fonda za razvoj ili neke druge institucije državne i da kupite odmah džip ili neki dobar auto za sebe. Sredstva koja uzimate od javnih institucija i od kredita moraju da budu namenska. Mi smo uveli stroge kontrole od septembra meseca, svaki dinar koji je dat iz Fonda za razvoj je kontrolisan. Već sam napomenuo da imamo veliki broj start ap kredita koji je nenaplaćen zato što su ljudi se veoma neodgovorno ponašali prema tim kreditima koje je država dala upravo kako bi podstakla mlade ljude i one koji prvi put osnivaju svoj posao. Nažalost, naša odgovornost u tom nivou nije na adekvatnom nivou i potrudićemo se da kontrolnim stvarima, kontrolnim merama preko Fonda za razvoj takav proces vratimo u jednu normalu kako bismo i te programe i kredite koje dajemo u okviru toga zaista imali u funkcionalnom razvoju privrede, odnosno malih preduzeća u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem ministru Sertiću. Reč ima dr Aleksandra Tomić, ovlašćeni predstavnik SNS. Izvolite gospođo Tomić.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane kolege poslanici, dosta toga je rečeno u dosadašnjoj diskusiji, dosta toga i na Odboru za privredu je zaista rečeno u nameri da se nađu najbolja rešenja. Ono što sada pokazuje ovaj set zakona to je, pre svega, da Vlada ima jedan odgovoran odnos. Prema ovim izmenama i dopunama koje se odnose na privredna društva koje smo čuli, o akcijama „Telekoma“ suština je, ako posmatrate i računski i ekonomski, praktično država vodi računa o svom kapitalu i vraćanjem, odnosno, donošenjem odluke ovakve na osnovu izmena i dopuna zakona se pokazuje da bi zaista nepostupanjem došlo do određenih negativnih finansijskih efekata i ono o čemu je rečeno da su možda bile neke dve varijante da se jedan deo akcija pusti u određeni slobodni promet na berzi ili da se govori o administrativnoj, u stvari računovodstvenoj promeni. Jednostavno, nije adekvatno rešenje jer vi onda ne možete na određeni način uopšte da znate sa kojim kapitalom država raspolaže. Ovo je jedan način po kome se pokazuje velika državna odgovornost i bez obzira na to da li će biti određenih modela privatizacije, ovo je posledica ekonomskih reformi, odnosno donošenja seta zakona koje smo imali u ovoj Narodnoj skupštini i deo praktično ekspozea premijera od 27. aprila 2014. godine, ali je i obaveza budžeta za 2015. godinu i sporazuma sa MMF da mi moramo da znamo sa kojim finansijama, odnosno javnim finansijama raspolažemo. Adekvatne informacije, koje smo do sada imali, su bile parcijalne i zbog toga kada se govorilo o Zakonu o javnom imovini, odnosno kada su odlagani ti termini mnogi poslanici koji nisu shvatili zbog čega dolazi do odlaganja svega to je suština da popisom kapitala, odnosno vraćanjem svega onoga što negde lebdi u tim svojim završnim bilansima države se sada vrate i skupe na jednom mestu. Ono što je jako važno je da ovim izmenama i dopunama zakona ulazimo i u određenu analizu kapitala. Čuli smo da je država vlasnik 58% akcija u „Telekomu“, ali je vrlo važno reći, a negde to svi zaboravljaju, da nema adekvatnih investicionih aktivnosti ne samo u Srbiji, nego u regionu, pa čak i u EU. Videli ste da budžeti i najrazvijenih država danas jako puno kubure upravo zbog nedostatka investicija. Srbija je u ovom trenutku uspela da za poslednje dve godine, a naročito od formiranja nove Vlade 27. aprila, sprovede ekonomske reforme, da na određeni način otvori mogućnost za potpisivanje sporazuma sa MMF trogodišnjeg, što je jako teško. Očito da to nije baš bilo tako jednostavno uraditi, a drugo, što jednostavno do sada konkurencija koja je na tržištu, pogotovo u oblasti telekomunikacija ne spava. Ona jednostavno prati te nove trendove i uopšte oblast telekomunikacije danas je oblast koja vrtoglavo sa svojim i prihodima i rashodima, ali i primenom inovacija je u porastu stalnom. Mislim da Srbija sa ovakvim svojim kapacitetom vođenja ovih firmi, sa ovakvim finansijskim bilansima koji su posledica rada svih ovih godina nisu nastali preko noći, nego ti bilansi se uvek prelamaju i ono što su nekada bila dugovanja i što su prihodi i rashodi, dolazite u situaciju da negde mora da se prelome. Ta tačka preloma je očito i završetak ove fiskalne godine, 2014. godine, i zbog toga je sasvim razumljivo da se u januaru mesecu, zbog čega imamo određene kritike od strane kolega iz opozicionih stranaka i bivšeg režima, govori o tome da suštinski je moralo da se sačeka završetak ove poslovne godine, moralo je da se sačeka sa donošenjem ekonomskih zakona, moralo je da se sačeka sa donošenjem budžeta za 2015. godinu, da bi se jednostavno te akcije vratile kroz taj kapital samog „Telekoma“ i da je to ustvari način na koji možete efikasno izaći kroz bilo koji model privatizacije. Zbog toga je velika odgovornost Vlade što ona traži privatizacionog savetnika koji će reći sve varijante, odnosno sve mogućnosti kako to treba država da uradi na najbolji mogući način, jer nemojte da zaboravite da „Telekom“ ima jako veliki broj radnika, nemojte da zaboravite da je kompanija sa najvećim prometom, odnosno najvećom dobiti, jedna od najvećih kompanija sa najvećom dobiti nakon fiskalne godine, ali nemojte da zaboravite da je jedna od vodećih kompanija društveno odgovornih preduzeća. To znači da ona brine o određenim socijalnim kategorijama kroz određene vrste projekata koje zaista čuvaju socijalnu stabilnost ovog društva. Tako da, dosta toga smo čuli što se tiče uopšte ove teme, ali ono što treba reći to je da ovaj koncept koji smo predložili kroz izmene ovog zakona zaista je jedini mogući i državotvoran i, na kraju krajeva, moguć u smislu održanja i broja radnih mesta, ali i primene novih tehnologija. Ne treba se plašiti dovođenja stranih eksperata i stručnjaka u samom menadžmentu što se tiče ove kompanije, zato što se pokazalo da inovacije koje zaista idu velikom brzinom i implementiraju se u proizvodnju, odnosno u podizanje kvaliteta sistema organizacije je i potreba ljudi kojima je to struka, a očito ti ljudi nisu svi u Srbiji. Mnogi su u inostranstvu i mnogi su vodeći lideri u ovoj oblasti i ne treba nipodaštavati, na kraju krajeva, ni njihov rad i zbog toga je velika čast, verovatno i u budućnosti, naših inženjera koji će raditi sa takvim ljudima, jer će mnogo toga naučiti. Ono što treba još reći je da sistem upravljanja uopšte jednom organizacijom pokazuje i sistem kvaliteta te organizacije i taj sistem kvaliteta danas jedino je prepoznatljiv ukoliko imate međunarodne standarde i ukoliko država omogući da se određeni nivo kvaliteta organizacije upravljanja menadžmentom uspostavi. Sada bih prešla na izmenu i dopunu Zakona o Fondu. Čini mi se da je više „Telekom“ zauzeo mesta u ovoj raspravi, a mislim da je nepravedno Fond za razvoj zapostavljen u tom delu rasprave kada govorimo o izmenama i dopunama Zakona, jer on u stvari predstavlja ciljeve budžeta 2015. godine. Ova izmena pokazuje da jednostavno mi moramo da zaustavimo trend uopšte rasta javnog duga i to je jedina mogućnost, ukoliko praktično Fond garantuje svojom imovinom za sve nastale finansijske krahove, odnosno neisplaćene kredite, odnosno nevraćenih kredita onima kojima je Fond dao.Inače, u prošlom sazivu Odbor je tražio zvanično izveštaj od Fonda, i ne samo od Fonda, od Ministarstva finansija i dobili smo u jednom zaista integralnom pisanom obliku spisak svih klijenata od kojih nije izvršena naplata, uzimajući u obzir i instrumente obezbeđenja kredita i verujte mi da je većina sredstava išla iz Fonda. Manji deo je išao iz sredstava Ministarstva finansija. Kao što vidimo, ono što treba zaključiti u tom Fondu do 2012. godine, čak od 20 firmi gubitaša koji su bili u jako velikim dugovanjima, a i danas su, prema Poreskoj upravi, čak 17 je dobilo kredite Fonda za razvoj, i to ne jednom, nego 119 puta. To govori o tome koliko je neko bio odgovoran prema trošenju sredstava iz Fonda za razvoj. Onoga trenutka kada je Vlada Srbije donela odluke o zaustavljanju plasiranja sredstava iz Fonda za razvoj, 2013. godine, je na jedan konstruktivan i efektivan način suštinski htela da podvuče crtu i da vidi koje su to firme koje su dobijale ta sredstva, a i na osnovu toga da sprovede jednu vrstu kontrole i da uspsotavi nove mehanizme davanja, kontrolisanog davanja sredstava sa velikim merama obezbeđenja, ali i merama kako će se ti krediti vraćati. Ono što je bitno da kažem je da od prvih 20 preduzeća u restrukturiranju za porez su dugovale firme više od 35 milijardi dinara, što je oko 310 miliona evra, ali država je želela da javnost ubedi da uprkos tome postoje dobri biznis planovi sa kojima je preko Fonda za razvoj plasirala čak 13,8 milijardi dinara kredita, što je oko 120 miliona evra. Tu se naravno pominju i „Sartid“ i „Zastava oružje“ i različite vrste kompanija, kao što je „Porcelan“ iz Zaječara, „Srbijanka“ iz Valjeva, ali ono što je interesantno je da 2013. godine, kada je zaustavljeno finansiranje iz Fonda za razvoj, prema podacima Ministarstva Fond za razvoj je u tom trenutku upravljao portfolijom vrednim na papiru više od 217 milijardi dinara. Zašto ovo govorim? Zato što nam prošlost pokazuje da su iz tog fonda pare dobijali i Bogićević i Perčević i Beko i Mišković. Interesantno je da je Mišković iz Fonda za razvoj za „Delta agrar“ dobio 5,5 milijardi dinara, da je Bogićević dobio 318 miliona dinara, da rezultat „suma sumarum“ rada Fonda je da je 40% nenaplativih kredita ostalo do 2013. godine. Ono što je bitno reći, ovo što je ministar rekao za „start ap“ kredite da jesu najveći problem, ali ono što je primećeno prema statistici da po dobijanju „start ap“ kredita 7% preduzeća koja su dobila te kredite su odmah ugašena, to je od ovih 40% nenaplativih, plus 3% preduzeća koja su dobila „start ap“ kredite su potrošili nenamenski, letovanja, zimovanja, kupovina luksuznih automobila. Hoćemo da pokažemo da je do 2013. godine taj fond suštinski nenamenski trošen u velikom delu sredstava, zatim je pomagan od strane određenih kompanija koje su bukvalno ispumpavale državni novac, a nisu koristile za ono što je trebalo, a to je da podstaknu mali biznis, odnosno mala i srednja preduzeća. Ideja je da u 2015. godini ovaj fond za razvoj otvori vrata svima onim preduzećima koja će imati sluha za otvaranje novih rednih mesta, za dobre proizvodne programe i, ono što je važno, da će oni biti investiciono orijentisani i da će mnogo manji deo ići za sredstva koja se odnose na sam obrtni kapital. Tako daovakav Predlog izmena i dopuna zaista pokazuje da rezultat svihovih zakona koje smo ovde imali, a koji su u sklopu ekonomskih reformi, treba da počnu suštinski da daju i konkretne rezultate. Na kraju, ovaj sporazum o kome govorimo, praktično koji nam otvara vrata za nove investicije u oblasti energetike zaista treba podržati, jer to je nešto o čemu je gospodin Antić govorio, što će pre svega otvoriti 500 novih radnih mesta. Imala sam prilike da upoznam predstavnike firme „Cmek“ i ono što je interesantno reći to je da nije samo ovaj glasao koji će država raditi sa ovom kompanijom. Kompanije iz oblasti energetike ovakvog tipa imaju mnoge programe koji se odnose na inovacije u oblasti energetike, ali i koji su vezani za zaštitu životne sredine. To je ono važno, što jednostavno treba ući u to zajedničko partnerstvo na adekvatan način, jer portfolija delatnosti i mogućnosti projekata rada ovakvih kompanija zaista je nezamisliva u ovom trenutku, ne samo za Srbiju i zemlje u regionu, nego i za mnoge u EU. Tako da, ono što je dobro je imati ovakve partnere, ovako ekonomski i finansijski stabilne, sa ovako dobro ispregovaranim uslovima za kredit i za mogućnost implementacije posla koji će obezbediti energetsku stabilnost, za koju Srbija više neće morati toliko da brine. Mislim da su sva ova rešenja koja su danas na dnevnom redu sa strane Srpske napredne stranke potpuno prihvatljiva, da jednostavno ona pokazuju deo ekspozea gospodina Vučića, koji je u velikom delu, više od 50% praktičnost što se tiče implementacije zakona koje smo doneli već ovde na sceni. U Danu za glasanje mi ćemo svesrdno prihvatiti ovakav predlog, a apelujemo i na druge stranke da zaista glasaju za ovakve predloge zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Dijana Vukomanović. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije, mogu da kažem da smo se mi s dužnom pažnjom posvetili analizi i ovog paketa reformskih zakona i ocenjujemo da u kontinuitetu trebamo da nastavimo ovim reformskim putem i da podržimo ovom prilikom ova tri predloga izmena zakona koji su danas na dnevnom redu. Pokušaću da iznesem razloge zbog kojih poslanička grupa Socijalistička partija Srbije smatra da treba da ih podržimo, ali isto tako da stupim u neku vrstu dijaloga, uz ogradu da sam ipak politikolog, ali istovremeno i građanin Srbije i zastupam birače, odnosno deo birača Republike Srbije. Mislim da se svi ti reformski zakoni, hteli mi ili ne hteli, dugoročno tiču nas, bez obzira da li smo na poziciji vlasti ili opozicije. Priča o privatizaciji u Republici Srbiji traje mnogo duže nego što traje ova Vlada ili prethodne vlade. Ona je aktualizirana još početkom 90-ih godina, još je to bilo u vreme jednopartijskog sistema. Vi znate da je poslednja reformska vlada istovremeno pokušala i sa oblikom Džoint venčer ili nekim drugim oblicima privatizacije da uđe na tržište. Cela priča se u stvari vodi oko jedne činjenice. Moja partija, Socijalistička partija Srbije je bila prilično opterećena time da se dokaže da li je država još uvek dobar domaćin, odnosno da li imamo strah od kapitalističkog načina privređivanja. Upravo ovi reformski zakoni koji su danas na dnevnom redu pokazuju da je i te kako sazrela svest u Srbiji da moramo ići u korak sa svetom i da moramo ubrzano da uvodimo, da tako kažem, tržišno orjentisana pravila igre i tržišno orjentisane mehanizme za sprovođenje onoga što je svima nama u interesu, a to je da se naša privredna mašinerija pokrene, da obezbedimo priliv investicija, da strane investitore obezbedimo, da smo mi kredibilni partneri za ulaganja i da reformski zakoni koje usvajamo zaista funkcionišu na delu. Moje uvažene kolege su različit stepen pažnje posvećivali nekom od ova tri predloga izmena zakona. Ne bih se ponavljala, samo bih naglasila ono što je ključna izmena ovih zakona, a to je izmena i dopuna Zakona o privrednim društvima, da je ključno u stvari da se omogućava konkretno „Telekomu“ da zadrži 20% sopstvenih akcija, odnosno da se taj procenat poveća. U stvari, da se akcionari ove firme, to je ono što interesuje sve građane, ne samo Republika Srbija, nego i građani i bivši zaposleni da imaju pravo preče kupovine. To je nešto što zaista treba naglasiti, jer taj preduzetnički duh, ta preduzetnička kultura kod nas, premda je došlo do masovne privatizacije, odnosno raspodele tih nekih akcija i građanima kada govorimo o NIS-u, Aerodromu ili o „Telekomu“, da se mi još uvek učimo o toj nekoj preduzetničkoj kulturi. Što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj, tu smo mi u Socijalističkoj partiji posvećivali puno veću pažnju, zato što smo mi na nedavno održanom kongresu usvojili tu ideju, odnosno podržavamo tu ideju, koja je već u opticaju nekoliko godina, o eventualnom osnivanju razvojne banke Srbije. Naravno, naša novija politička iskustva nisu pozitivna. Konkretno, biću precizna, reč je o zloupotrebi, da tako kažem, sredstava Razvojne banke Vojvodine, ali ja bih istakla ono što je pozitivno. Pozitivno je da kod nas postoji jedna institucionalna mreža za razvojnu ekonomsku politiku u Srbiji. Tu nije samo reč o Fondu za razvoj Republike Srbije, tu je reč i o Agenciji za osiguranje izvoza finansija, pored već Razvojne banke Vojvodine koju ću pomenuti, i Fond za kapitalne investicije AP Vojvodine, a isto tako i Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza. Moje uvažene kolege su već rekle, premda te institucije postoje, bilo je u većoj ili manjoj meri politiziranja, nenamenske dodele tih sredstava, a isto tako i od onih korisnika koji nisu u politici, koji tvrde da su isključivo u ekonomiji, bilo je raznih zloupotreba, mahinacija i manipulacija. Pomenuli smo samo start ap kredite. Dakle, to su oni privrednici koji se tek uče tom nekom preduzetničkom poslu. Ključni problem u Srbiji, nadam se da ćemo se svi složiti, jeste kako doći do zdravog novca. Šta je to zdravi novac u Srbiji, jer su investicije, odnosno krediti komercijalnih banaka izuzetno skupi? Znači, to je ključno pitanje – kako ozdraviti ekonomiju, kako izaći iz tog začaranog kruga gde mi nemamo oplođivanje kapitala, da upotrebim sada već možda zastareli marksistički rečnik? Na onaj način na koji smo bili sposobni da čak i u jednopartijskom sistemu vodimo naša preduzeća. Ja sam već sada pomenula da se istovremeno preko, recimo, Fonda za razvoj vodi i razvojna politika. To je nešto što je ključni problem u Srbiji - kako da ujednačimo tu regionalnu razvijenost, odnosno nerazvijenost? Ministar Sertić je već govorio o devastiranim opštinama, imamo preciznu evidenciju. Kako da iskorenimo tu političku ili ekonomsku kulturu, da tako kažem, pojedinih lokalnih samouprava da simuliraju nerazvijenost čak i kada ti plasirani fondovi daju rezultate, samo zato da bi od centralnih organa vlasti ili iz budžeta dobili veći priliv sredstava? Znači, moramo se svi uozbiljiti i shvatiti kako funkcioniše tržište. Zato smo i predložili, odnosno mi podržavamo ove predložene mere da se budžet, odnosno da se država povuče iz Fonda za razvoj u formi garancija i da garancije i krediti koje daje Fond za razvoj jednostavno budu garantovani imovinom Fonda za razvoj. Evo, sada se opet vraćam na to pitanje. Kad bismo mi bili u prilici da u ovom trenutku osnujemo tu razvojnu banku, ja znam da je gospodin ministar Sertić tu ekspert jer je bio i privrednik, a isto tako i na čelu Privredne komore koja se izuzetno angažovala oko tog pitanja, da bi nam najmanje trebala jedna milijarda evra. Gde naći taj novac? Zato mi moramo da ne idemo mimo sveta. Ne smemo biti u dilemi iz naših nekih političkih ili stranačkih interesa i da izmišljamo neki srednji put ili da čekamo da se nešto desi. Neće se ništa specijalno desiti za Srbiju, moramo ići onim putem kojim su išle tranzicione zemlje, bivše komunističke, socijalističke zemlje, kojim su išle one zemlje koje su slične nama, a koje su uspele da uđu u EU. Čak i neke susedne zemlje imaju tu razvojnu banku. Ovo sada nije apel za osnivanje razvojne banke, premda mi tu ideju podržavamo, nego apel za racionalizaciju tih potencijalnih investicionih sredstava kojima možemo da ozdravimo srpsku ekonomiju. Moramo da štedimo. Ja često kažem – nije valjda da je štednja jedna najopasnija reč koje se građani boje? Još od početka osamdesetih godina mi štedimo, kada je 1981. godine obelodanjeno koliki je spoljni dug Jugoslavije. Mi danas znamo da je opterećenje javnim dugom Srbije visoko. Mi smo visoko zadužena zemlja. Istovremeno naglašavam da ovoj Vladi se ni u kom slučaju ne može pripisati u krivicu za loše ekonomske odluke. Precizno ću reći, od 2000. godine bivše članice DOS-a su upravljale ekonomijom, ali istovremeno ništa mi nemamo od toga da se međusobno optužujemo, upiremo prst krivice, ako smo nesposobni privrednici. Znači, moramo da se učimo toj politici štednje i moramo da donosimo odluke koje možda građani neće razumeti u prvom mahu, ali istovremeno će shvatiti da ne radimo ništa drugo što ne rade mnogo bogatije zemlje od nas. Takođe bih podsetila na činjenicu da je u ovom zakonodavnom telu, ako se ne varam, godine 2004. bio u funkciji i Odbor za privatizaciju koji je vršio neku vrstu monitoringa nad neefikasnošću, odnosno efikasnošću, čak je i razmatrao žalbe određenih privatizovanih firmi, pogotovo su se tu verovatno žalili najviše radnici. U tom periodu od 2004. do 2011. godine, konačan bilans je bio da je čak jedna četvrtina tih masovno privatizovanih firmi u stvari bila neuspešna, da je u njima bilo i korupcije i manipulacije. To je taj 25%, gde smo imali crno-belo da smo nešto zloupotrebili ili da nismo bili sposobni. Ali, baš zato, ta uspomena koju imamo na to vreme ranije naše ekspanzije ekonomije jugoslovenske, ali istovremeno i srpske, kada smo mi bili na stranim tržištima, dokazuje da mi jesmo sposobni privrednici, na onaj način na koji su naši građani sposobni radnici kada odu u zemlje razvijene tržišne ekonomije. Naposletku, treći zakon, odnosno sporazum, gde mi pokazujemo isto tu kulturu štednje jeste taj Ugovor o zajmu za kredit koji će omogućiti, kako je rekao ministar Antić, da se posle dve decenije izgradi jedan značajan objekat energetskog kapaciteta, pokazuje koliko smo u stanju da poboljšanjem rejtinga naše zemlje i poverenja na međunarodnom tržištu kapitala, a istovremeno i našeg političkog ugleda, ali baš zato što insistiramo na reformskim potezima i zato što je ova Vlada konačno smogla hrabrosti, što možda neki raniji političarinisu mogli, zato dobijamo povoljnije kreditne aranžmane, kao što je i ovaj slučaj od kineske izvozne „Eksport import banke“, gde je rok otplate kredita 20 godina, uključujući period počeka od sedam godina i po jednoj izuzetnoj kamatnoj stopi od 2,5% godišnje. Dakle, kada se gleda ova celina, mi moramo biti svesni da se kontinuirano nalazimo u jednom procesu čitanja, iščitavanja, traženja propusta, sivih zona, pravno nedefinisanih u svakom reformskom zakonu, kažem, već smo imali to iskustvo da svi poslanici SPS, kao i iz vladajuće pozicije i iz drugih partnerskih partija, pogotovo SNS koja ima najviše poslanika, za razliku od nekih možda opozicionih poslanika koji podnose veliki broj amandmana, ali pri tom ne ostaju do kraja dugotrajnih zasedanja, dakle, nisu toliko verni onome što propovedaju. Dakle, to ne praktikuju do kraja, da ćemo biti prisutni, da ćemo vrlo pažljivo čitati te reformske zakone, isto tako popravljati možda eventualno nekim amandmanima, ali da mislimo da je Srbija krenula velikim i krupnim koracima, reformskim koracima i da je Srbija jako dobra vest i da je Srbija kredibilan ekonomski partner. Znači, nema odstupnice. Podvukli smo debelu liniju. Bilans znamo, on je možda poražavajući. Ne bavimo se krivicom, nego smo doneli odluku, Vlada, na čelu sa premijerom Vučićem je rekla – da, mi ćemo biti ti, bez obzira na možda istorijsku odgovornost koju građani neće razumeti u sledećem izbornom ciklusu, ali neko to mora da uradi. Poslanici SPS svesrdno podržavaju predložene predloge izmena zakona i ovog Ugovora o zajmu i mislimo da će, isto tako, naši partneri iz inostranstva, pogotovo finansijske institucije, ne samo MMF nego i Evropska investiciona banka, EU, isto na ovaj način na koji to čini i kineska banka, da će razumeti da se mi razumemo u tržišnu ekonomiju i da smo dobri ekonomski partneri. Hvala.
Prelazimo na listu govornika. Reč dajem poslanici Dubravki Filipovski. Izvolite.
Uvaženi ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas raspravljamo o tri predloga zakona – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za Drugu fazu paket projekta Kostolac. Ovom prilikom želim da kažem da će poslanička grupa NS u Danu za glasanje podržati sve tri izmene zakona. Što se tiče Zakona o privrednim društvima, jasno je da se on donosi iz dva razloga. Prvi je zbog toga što 25. januara ističe rok, a drugi je što „Telekom“ treba da zadrži 20% akcija i što akcionari imaju pravo preče kupovine. Tu bih se negde složila i sa kolegama narodnim poslanicima koji su istakli da se izmene i dopune ovog zakona donose praktično samo zbog „Telekoma“. Rok koji ističe nas upućuje na to, ali i vi ste, gospodine Sertiću, i u raspravi o budžetu a i danas istakli da se sprema sveobuhvatna izmena i dopuna, odnosno praktično novi zakon koji ćemo za nekoliko meseci imati, koji će se praktično odnositi na sva privredna društva. Što se tiče ovog Zakona o privrednim društvima koji se odnosi na „Telekom“, tu je zapravo ključno pitanje da li treba da prodajemo „Telekom“ ili ne? Na to pitanje većina građana bi odgovorila – ne. Protivnici prodaje kao argument navode da je „Telekom“ po broju korisnika na prvom mestu i apsolutni lider u domenu fiksne telefonije sa tržišnim učešćem od 95%, da posluje sa profitom. Međutim, u njihovim protivljenjima nema poređenja ekonomskih efekata održavanja državne svojine i prodaje. Više puta smo do sada prodavali i kupovali „Telekom“, ali je ključno pitanje da li smo naučili lekciju? Mislim da nismo i da tu treba da podvučemo crtu. U međuvremenu, milioni građani su besplatno stekli 27% glasova u Skupštini „Telekoma“, ali su praktično oni obezvlašćeni. Mislim da sve firme treba da idu na berzu i sve firme treba da se ogledaju i takmiče na tržištu. Takođe je činjenica da je NS 2010. godine bila protiv prodaje državne telekomunikacione kompanije, zbog toga što je na tenderu za prodaju „Telekoma“ austrijska kompanija ponudila nižu cenu od realne vrednosti. Jasno je da je veća cena mogla da se dobije u nekom predkriznom periodu, 2006, 2007. godine, jer je svetska privreda bila u snažnoj ekspanziji, a telekomunikacije, rekla bih, na istorijskom vrhuncu. Sada je prisutan umereni oporavak svetske privrede i videćemo kakva će ponuda biti za „Telekom“. Mislim da će cena za „Telekom Srbije“ biti izvesnija posle završetka procedure privatizacije slovenačkog „Telekoma“. Inače, moram i to da naglasim da sve države u okruženju su prodale svoje telekomunikacione kompanije. Zbog toga mislim da je ovo trenutak kada treba da se izvuku pouke iz prethodnog poslovanja ove kompanije i praktično da se podvuče crta. Što se tiče Fonda za razvoj i ovog Predloga zakona, mislim da tu imamo dve ključne izmene. Prva je da se ne planiraju godišnji planovi, već samo planovi, što mislim da je potpuno u redu. Sve moje kolege su danas apostrofirale činjenicu odgovornosti Upravnog odbora Fonda. Mislim da je vrlo važno da se o tome povede računa i da se izađe sa konkretnim podacima koliko smo do sada imali neuspešnih plasmana kredita iz Fonda za razvoj, koliko novca nije vraćeno i da se to negde uporedi sa bankarskim kreditima. To je zbog transparentnosti i zbog javnosti vrlo važno da u dogledno vreme dobijemo te podatke. Što se tiče kredita za Kostolac 2, mislim da je tu situacija više-manje nego jasna. Još jednom želim da kažem da ćemo u Danu za glasanje podržati sve tri izmene zakona.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Od tri zakona koji su u objedinjenoj načelnoj raspravi pred nama, jedan zakon ima moj glas „za“, jedan ima „protiv“, a za treći čekam da završimo raspravu i da dobijemo odgovore od ministra da bih mogla decidno da kažem da li sam za ili protiv. Zakon koji ima moj glas „za“ je kredit za Kostolac B iz nekoliko razloga. Mislim da je važno da razumeo pri donošenju odluka kojim potvrđujemo napore raznih vlada, ja gledam u dela, a ne u ljude, kada su u pitanju ovakvi krediti, volela bih da je Srbija država koja daje kredite drugima, ali nije. Mi neke stvari ne možemo da uradimo bez kredita. Možemo da imamo raspravu o tome da li je ovo najbolji mogući kredit, da li je urađeno sve, o tome možemo da imamo raspravu, ali ako razložimo sebi logičnu misao u glavi, ako hoćemo Kostolac B, ako hoćemo razvoj, to bez kredita ne ide i zato je moj glas „za“ taj kredit. Glas „protiv“ je za izmene Zakona o privrednim društvima i ponovo iz potpuno principijelnog stava. Ono što je pred nama je odluka Vlade i ja ne ulazim u to zašto nije u decembru i zašto nije u oktobru i novembru, to je zgodno da se igrate sa tim što sedam dana pre kraja roka, ali je neproduktivno. Meni je glas „protiv“zato što iz predloga koji je pred nama vidim da Vlada hoće istim sredstvima kao i 2009. godine da napravi nekakav drugi rezultat. Ne vidim da je to moguće. Tri godine su prošle, način raspodele vlasništva je jasan, razni vredni ljudi su na tome radili i sve što sada imamo je - daj mi još tri godine ili kod već period. Pogotovo za informaciju ministra o angažmanu privatizacionog savetnika. Zašto očekujemo da će rezultat koji će nam dati privatizacioni savetnici za Telekom biti drugačiji od onoga što je bilo pre tri godine. Nemam vrednosni stav kojim sam protiv privatizacije ili vrednosni stav kojim sam za jedan model privatizacije Telekoma. Ja imam vrednosni stav protiv naše zajedničke navike da stalno upotrebljavamo ista sredstva i da očekujemo drugačije rezultate. To jednom neko mora da prekine. Imam nade da je ministar Sertić jedan od ljudi koji će prestati da upotrebljava stalno iste mehanizme, a da sa nama deli očekivanja da će biti drugačijih rezultata. Ono što je obrazloženje jeste da je ovo celishodan način kojim se sprečava nastajanje štete. Zbog toga izmena u procentu akcija i zbog poštovanja roka do 25. januara. To su razlozi. Dakle, ne ulazim, možemo u nekom drugom dijalogu ući i u to koliko je kod nas zabluda o tome kako se pravi novac. Koliko je kod nas zabluda o tome da bi mi stvarno mogli da budemo jako bogata i uspešna zemlja, ali eto. Mislim da je eventualna privatizacija Telekoma dobra prilika da o svemu tome porazgovaramo bez obzira kako Vlada odlučila. Zašto sam protiv? Zato što svi znamo da preduzeća sa društvenim kapitalom, to je sada vezano za Zakon o fondu, o izmenama Zakona o fondu za koji čekam kraj rasprave da odlučim, da je 2015. godina koja sa svojim 31. decembrom nema više društvenog kapitala. Šta nam je rečeno ovde sa Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o fondu, da će se bez oročavanja godišnjih planova postići veća javnost i veća fleksibilnost Fonda i da ovim Fond izlazi iz sistema obaveza, odnosno da nema pretvaranja u javni dug koji bi nastao u svojstvu garanta. Pre samo mesec dana smo mi ovde imali, ne direktno pre mesec dana u sednici, ali u javnosti pretvaranje duga „Er Srbije“ u javni dug. Moramo da se odlučimo da li je dobro da stvaramo javni dug ili nije dobro da stvaramo javni dug. Da li je iznudica i ja potpuno razumem, ja ne kvalifikujem vrednosno pretvaranje „Er Srbije“ u javni dug, ali kvalifikujem vrednosno onda izmene i dopune Zakona o fondu koja mi kažu da ne treba da bude javnog duga jer je tada 19,3 milijardi dinara pretvoreno u javni dug. Dakle, nemam posebnih pitanja za ministra. Pažljivo ću slušati dijalog i obrazloženja i ako eventualno promenim svoj stav o izmenama i dopunama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije ja ću ga saopštiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsednice. Poštovani ministre Sertiću, uvažene kolege narodni poslanici, obzirom da je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, naša drugarica dr Dijana Vukomanović iznela stav SPS kojim se daje podrška predloženim zakonskim izmenama, ja ću samo dodatno istaći da se radi o doslednom i principijelnom stavu SPS kojim se ujedno manifestuje podrška Vladi Republike Srbije i politici koju Vlada Republike Srbije, pre svega njen premijer, prvi potpredsednik i svi ministri u Vladi zastupaju i sprovode. Imajući u vidu da u tom političkom delovanju i pružanju podrške učestvujemo i mi narodni poslanici u poslaničkom klubu SPS to je još jedan dodatan razlog da isključivo u interesu građana Republike Srbije prepoznamo da i danas predloženi zakoni o kojima raspravljamo imaju i te kakav razlog za podršku i kako je uvažena Dijana Vukomanović to istakla, oni će zaista u danu za glasanje biti podržani. U svom izlaganju ću se osvrnuti samo na jedan od delova predloženih zakonskih akata, a to je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Uvaženi ministre, ovde bi trebalo da krenemo od samog fokusa ili motiva predlagača da se predlože ovakve izmene i dopune Zakona o privrednim društvima. Fokus u svakom slučaju iz sopstvene akcije, akcionarskog društva i kada razgovaramo o tom pojmu ili pravnom institutu, jer se radi o pravnom institutu koji je sistematizovan u odredbama Zakona o privrednim društvima moramo ipak da ga uvežemo sa osnovnim interesom države koji se vezuje za preduzeće Telekom Srbije A.D. Beograd. Ovde su se pojavile dileme sa kojima ću se ja kao pravnik i advokat saglasiti. Dileme koje se vezuju za retroaktivnost zakona i dileme koje se vezuju za selektivnost. Kada govorimo o tim dilemama moramo odmah da se odredimo na sledeći način. Tačno je da smo u ovoj situaciji pribegli izmenama i dopunama zakona kako bi omogućili da preduzeće Telekom Srbija A.D. bude na najbolje mogući način stavljeno u proceduru prodaje sopstvenih akcija. Da nismo pribegli ovakvim izmenama i dopunama postavlja se osnovano pitanje da li bi uopšte moglo da dođe do toga da se zainteresuje bilo ko od potencijalnih investitora koji bi pretendovali na kupovinu sopstvenih akcija. U situaciji kada imamo dve dijametralne različite stvari, a jedna je inicijativa, nastojanje, težnja i neophodnost da se pronađu potencijalni investitori. Druga je poštovanje zakona. Očigledno je da je ova dilema na neki način, ja ću sada izaći iz onoga što smatram kao pravnik i izaći iz delova struke, očigledno je da smo u političkom smislu pronašli rešenje. To političko rešenje jeste upravo pokušaj da se izmenama i dopunama zakona Telekomu omogući da spasi svoju imovinu, a spasavanje te imovine upravo podrazumeva da se onaj rok koji je definisan kao rok od tri godine u kome se moraju otuđiti akcije i to sve ono što prelazi preko 10% od vrednosti kapitala firme, da se na neki način spase. Zaista je to i cilj i taj cilj se ovim zakonom postiže. Sa druge strane, kao pravnik ne mogu da ni u kom slučaju gazim po struci i da kažem da sam sklon tome da se ovo definiše kao neselektivno postupanje. Selekcija je određena, Telekom se spašava. U tom smislu ne možemo da kažemo, ne možemo da ignorišemo činjenicu da se ovaj zakon usmerava samo na jedan jedini privredni subjekt a to je Telekom. Što se tiče retroaktivnosti, uvaženi ministre, imajući u vidu vaše bogato iskustvo i kao privrednika i kao političkog funkcionera, moramo imati jednu činjenicu u vidu i niko je ovde od nas narodnih poslanika neće dovesti u sumnju, a to je da smo opšti interes kao razlog i ustavno obrazloženje da retroaktivnost zakona, u konkretnom slučaju, upodobimo sa situacijom Telekoma, pronašli samo u ovoj situaciji. Iskreno se nadam da se neće više nikada desiti da se opšti interes stalno prilagođava i upotrebljava kao razlog za retroaktivnost zakona, jer ćemo onda doći u jednu vrstu pravne anarhije, pa će se pojaviti neko novo preduzeće, pa će se pojaviti neki novi privredni subjekt, pa ćemo spašavati nečiju imovinu, koja se opet vezuje za petog, šestog, sedmog, osmog, devetog i opet ćemo pozivati na opšti interes za pojedinačan slučaj. Opšti interes za pojedinačan slučaj ne postoji, tako da se nadam da se apsolutno razumemo, i podržavam ono što podrazumeva neophodnost i nužnost. Mi u poslaničkoj grupi SPS, nemamo ni jedan jedini problem da podržimo nešto što je nužno, a nužno je spasiti najprofitabilnije preduzeće uz Republici Srbiji. Zašto ovo govorim? Podsećanja radi, pre četiri godine je takođe započet postupak privatizacije Telekoma. Ovo je zbog pravilnog informisanja građana, tada je procenjena vrednost cele kompanije negde otprilike oko 2,2 milijarde evra, odnosno 2 milijarde i 200 miliona evra i tadašnja Vlada je za paket od 51% tražila minimum 1,4 milijarde evra. Opet, podsećanja radi, kao jedini kupac u tom periodu pojavio se Telekom Austrija, sa ponudom koja nije bila prihvaćena od strane tadašnje Vlade. Nije bila prihvaćena zbog toga što je Telekom ponudio u gotovom 950 miliona, a razliku do 1,4 milijarde ponudio u vidu investicionih ulaganja. Taj tender se završio neuspešno. Taj tender je ostao sa nekakvom vrstom deficita, ili ti fijaska, kada je u pitanju Telekom. Mi smo danas u situaciji da imamo 78,% akcija u vlasništvu države, da imamo obavezu po zakonu da se odabere ili izvrši izbor tzv. izabranog savetnika, koji će u zakonom propisanoj proceduri dati sugestiju, mišljenje, savet, odluku o tome da zajedno sa Vladom vidimo koji će se to deo od ovih 78,1% akcija staviti u proceduru eventualne kupovine. U tom smislu ono što je jako važno istaći jeste činjenica da mi sada sa predloženim izmenama i dopunama dolazimo u situaciju da motiv predlagača prihvatimo kao potpuno opravdan, ali, zaista potpuno opravdan, pre svega iz razloga koji imaju isključivo finansijsku dimenziju. Nemojmo da zaboravimo činjenicu da je član 282. regulisao pojam i suštinu sopstvenih akcija. Šta su to sopstvene akcije? To su one akcije koje društvo stiče od svojih akcionara. Da bi Telekom stekao te akcije, u momentu sticanja je morao da se zaduži. To zaduženje je imalo nekoliko determinatora, nekoliko generatora. Ako bi to zaduženje ostalo, a Telekom ne bi bio prodat, onda bi taj teret zaduženja bio daleko veći, onda bi se to reflektovalo u negativnom smislu i na državu, Republiku Srbiju. Kako bi se plaćale dividende Republici Srbiji, na koji način? U kojoj meri bi bila oštećena Republika Srbija kao većinski vlasnik Telekoma. Svi ovi finansijski aspekti, svi ovi finansijski pokazatelji ukazuju na neophodnost izmena i dopuna koje ste vi predložili, i u odnosu na član 288. i u odnosu na član 287. Zašto ovo govorim? Zbog toga što je zaista 20% zaštita imovine u ovoj situaciji nešto što predstavlja pravnu sigurnost, ali ne samo pravnu sigurnost, nego i ekonomsku sigurnost. S druge strane, obrazloženje koje ste dali je prihvatljivo i mi u poslaničkoj grupi SPS nemamo problem da afirmišemo takvo obrazloženje kao krajnje pozitivno jer se radi o tome da se institut prava preče kupovine sada definiše samo u odnosu na jedan segment. Međutim, uvaženi ministre, ja se tu moram i kao pravnik i advokat potpuno saglasiti sa uvaženom koleginicom Batić. Nejasnoća ove norme može da proizvede u praksi ozbiljne probleme, kako u pogledu tumačenja, tako i u pogledu primene. Pravo preče kupovine jeste samo pravo. Ako je kao pravo sistematizovano, a korpus prava je opet definisan sistemskim zakonom, onda je neprihvatljivo i predstavlja non sens, dane upotrebim neku grublju reč, da se to pravo obezbeđuje od strane akcionarskog društva i da je dužno akcionarsko društvo da ja imam pravo. Nema niko potrebe ni da kaže, ako je zakon i Ustav definisao kategoriju titulara prava, u konkretnom slučaju prava preče kupovine. Šta to dalje podrazumeva da je neko dužan da kaže da ja to pravo imam? To pravo ja imam i ovako i onako i tu je moja koleginica uvažena gospođica Batić Olgica potpuno u pravu. Ja bih vas zamolio da kroz amandmane zaista izvršimo korekciju ovog člana, barem što se tiče samog teksta, kako bi on u praktičnom smislu bio potpuno primenljiv i ne bi izazivao bilo kakvo podozrenje struke, a sa druge strane, ne bi izazivao probleme u neposrednoj primeni. Na kraju, želim samo da istaknem još jednu veoma važnu činjenicu, a to je da je sa predloženim izmenama se došlo do nečeg što je prevashodno interes države, a to je da se stvore neophodni zakonski preduslovi, da konačno tenderska procedura ili neka druga procedura koja će biti zakonom definisana za prodaju Telekoma, bude uspešno realizovana. Još jednom u smislu podrške vama, u smislu podrške Vladi Republike Srbije, u smislu podrške politici koju sprovodi Vlada Republike Srbije i prevashodno u interesu građana, SPS i poslanici poslaničke grupe SPS podržavaju izmene i dopune zakona o kome raspravljamo. Hvala.
Reč ima ministar Sertić.
Poštovani poslaniče, ponoviću ono što sam rekao poslanici Batić, a to je da svakako očekujem od vas amandman ili zajednički ili odvojen po ovom pitanju. Ne mogu vam dati sada direktno odgovor na to jer nisam pravnik i ne znam kako je definisan sam član. Potpuno mi logično zvuči ovo što pričate, to ne isključuje suštinu barem mog razumevanja pravničkog dela i mislim da je logično, osim ukoliko ne postoji neko drugo određenje koje sada ja lično ne vidim, a možda ga vi znate i mislim da bi bilo zaista i jednostavnije i jasnije izraziti taj član na ovaj način. Ono što ću svakako ponoviti iz vaše priče, prvo vam se zahvaljujem za podršku, a to je vi ste odvojili vaš deo na pravnički i onaj drugi finansijski i tu se potpuno slažemo da donosimo zakon u poslednjem momentu. Retroaktivnost nije ugrožena niti Telekoma niti bilo kog drugog dela jer je zakonsko rešenje faktički za Telekom do 25. a za sva ostala preduzeća svakako potencijalna u rokovima nakon toga. Ono što je nama važno da je ovo isključivo ekonomsko pitanje i da pri tome ne kršimo Ustav, ne kršimo ni jednu drugu pravničku uzansu koja bi nam bila važna i sami odbori i zakonodavstvo da li će se izjasniti o amandmanima i dali su već saglasnost na ovu vrstu zakona. Ovo zaista jeste pitanje ekonomsko i tu vidim da se svi slažemo oko toga da je veoma važno da za budućnost Telekoma koji je važan činilac u ekonomskom životu Srbije, obezbedimo najbolje uslove u budućnosti, da sami to ne možemo da iznedrimo, da su nam važni partneri i da je elemenat koji ćemo definisati u nekoliko meseci narednih, predloge na koji način, kako, na koju vrstu partnerstva, privatizacije, strateškog partnerstva ili nekog trećeg oblika ćemo dobiti neke ljude ili neke kompanije ili neku kompaniju koja će biti u funkciji razvoja ekonomije Srbije. To je jedini razlog zašto razmišljamo o dugoročnoj. Ponavljam, ne u ovoj godini, „Telekom“ ima svoje dobre rezultate, bez obzira na sve probleme sa kojima se suočava i sada ozbiljnom konkurencijom. Ali, pričajući o narednim godinama i budućnosti, plašim se da „Telekom“ može da uđe u probleme, jer ova vrsta delatnosti, ova industrija danas, pored velikog razvojnog elementa koji ima u sebi, ozbiljna osnova za taj razvoj su ogromna, konstantna ulaganja za koja mi nemamo trenutno sposobnost, a ukoliko ne bismo uradili i ovo pomeranje sa 10% na 20%, time bismo i bilanse ugrozili na taj način da bismo imali još manje. Zahvaljujem se svima na sugestijama i svakako ćemo kroz amandmane gledati svaki smisleni dobro opravdan predlog da prihvatimo. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru Sertiću. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, izmene Zakona o privrednim društvima malo zakasnilo stižu u Narodnu skupštinu, pošto taj rok koji je bio 31. decembra je mogao da bude ispoštovan i onda ne bismo ušli u retroaktivnost koja sada postoji i u buduće pravne probleme koje možemo imati kao država, upravo zato što, kako smo čuli u vas, ulazi se u postupak privatizacije, a pitanje je na koji način će nakon te privatizacije, kada jedino merilo, tržišna, a ne knjigovodstvena vrednost, bude ono što je važno. Da li će biti zadovoljni manjinski akcionari i da li će neko osporavati legalnost retroaktivnosti? To vas pitam da odgovorite, jer u pitanju je velika imovina i mislim da je na drugi način mogao da bude rešen ovaj problem. Zašto je bilo sporno da država prenese vlasništvo od 10% akcija „Telekoma“ na neki svoj drugi entitet, pravno lice? Moglo je to da se uradi, bilo kroz javni dug. Zaduživali smo se, čuli smo i od kolega,i za mnogo manje značajne stvari. Mislim da je značajna imovina u pitanju i da ne smemo prema njoj da se odnosimo na ovaj način. Kada je vaša stranka, gospodine ministre, 2011. godine govorila da će podneti krivične prijave za one koji sprovode privatizaciju „Telekoma“, odnosno pokušavaju da privatizuju „Telekom Srbije“ za gotovo dve milijarde evra, tada se govorilo o tome da je „Telekom“ porodično srebro i da ne treba da se prodaje. Ja se tu slažem. Šta se tu izmenilo u ekonomskoj politici vladajuće stranke? Šta se to izmenilo na tržištu telekomunikacija za tri godine toliko značajno da sada „Telekom“ treba prodati, da je sada jedino važno privatizovati ovo akcionarsko društvo? Mislim da nema velike razlike i mislim da neće biti postignuta mnogo veća cena od dve milijarde. Da li će onda biti podnete krivične prijave protiv onih koji su pokrenuli postupak privatizacije? Drugi problem koji vidim u ovim izmenama je zakonsko regulisanje u korist jednog društva, makar bilo ono državno. Ako težimo slobodnom tržištu, ako smo za tržište gde se država neće mešati ključno, a telekomunikacije u našoj zemlji su takve, kako možemo onda jedan zakon donositi samo za jedno društvo? Zašto menadžment „Telekoma“ tri godine, od toga ova Vlada ima predstavnike u Nadzornom odboru dve i po godine, nije ranije reagovao? Zašto nije „Telekom“ u skladu sa zakonom otuđio akcije u korist države? To je moglo da se uradi. Nije imalo potrebe da se ulazi u ovaj problematičan zakonski postupak. Ponavljam, može doći do problema nakon privatizacije, jer budući kupac će možda da se žali na ovo, možda će manjinski akcionari, koji će možda smatrati da će biti oštećeni i to će stvoriti, siguran sam, velike probleme. Mislim da je to moglo da se izbegne da smo bili temeljni, pravovremeni i da su ljudi iz menadžmenta „Telekoma“, iz Vlade Srbije na vreme reagovali. Ove izmene stvaraju izuzetak. Izuzeci nikada nisu dobri, naročito ako se sprovode reforme u ekonomskom i finansijskom sektoru. Mislim da ove izmene oslikavaju kompletnu reformu o kojoj govori Vlada. Mislim da one nisu temeljne, da su nedovoljno zakonski utemeljene i ne mislim da će doneti ono o čemu se najviše govori, bolji život. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima ministar u Vladi gospodin Željko Sertić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Meni je žao što poslanik nije bio tu u sali kada smo u prethodnih sat i po ili dva razgovarali o svim elementima. Ne razumem vaše ponavljanje novinskih članaka koje smo razjasnili ovde, da su mnogi preneli pogrešnu informaciju? Nije 31. decembar bio granični rok za prodaju, odnosno za ulazak u ovaj posao vezano za tri godine rešavanja problema sa sopstvenim akcijama, nego 25. januar. Dakle, 31. decembra 2011. godine Vlada je donela odluku, a 25. januara je stupila na snagu, operativno, zaključen je ugovor. Dakle, nad akcijama je 25. januara 2012. godine „Telekom Srbija“ dobio svoje vlasništvo, tako da je 25. januar granični rok za nesmetano donošenje ovog produženja roka. Dakle, ne radi se o „Telekomu“, radi se o svim kompanijama na koje se odnosi ova vrsta aktivnosti, tako da o retroaktivnosti u tom delu zaista ne možemo da pričamo. Što se tiče pitanja prodaje akcija pre svega na otvorenom tržištu, odnosno na berzi, već sam objašnjavao da od 2008. godine, pa na ovamo imamo ozbiljan problem, međunarodnu krizu koja je ozbiljno uticala i na našu domaću berzu. Izbacivanje tih 20% akcija na berzu bi omogućilo ili obezbedilo potencijalno negativne efekte špekulativnog kapitala, jer ponuda bi bila veća, a pitanje je da li bismo imali dovoljno potražnju za akcijama da ona bude u pravom merilu i na samom tržištu. Što se tiče pitanja o stavu SNS, mi danas razmišljamo o budućnosti kompanije „Telekom“, kako će kompanija ne da posluje u 2014. ili 2015. godini, nego kako će kompanija da obezbedi svoje dobro tržišno poslovanje u 2016, 2017, 2018. godini itd. Dakle, sada kreiramo pretpostavke za budućnost i sam proces. Ako se odlučimo za privatizaciju i uđemo u taj proces, trajaće određeno vreme. Za to vreme kompanija mora da radi, mora da daje rezultate, kako danas radi, kako je radila i u 2014. godini, ali nam je važno zato upravo da ne bismo došli da lomimo na prečac, da donosimo ishitrene odluke, zato smo ušli u proces traženja privatizacionog savetnika koji će nam ponuditi modele koje ćemo da onda ocenimo šta je od interesa za državu Srbiju najbolji model kojim bismo ušli u dugoročan proces osnaživanja „Telekoma“ kao kompanije koja treba da utiče na ekonomski razvoj Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Sertiću. (Ivan Jovanović, s mesta: Replika.) Gospodine Jovanoviću, po kom osnovu se javljate? (Ivan Jovanović, s mesta: Replika.) Na izlaganje gospodina ministra? (Ivan Jovanović, s mesta: Da.) Pa niste pomenuti. (Ivan Jovanović, s mesta: Niste čuli. Rečeno je da nisam bio dva sata i da sam iz novina pročitao. Molim vas, dajte mi reč.) Izvolite.
Gospodine ministre, stvarno nije primereno da tako odgovarate narodnim poslanicima, da sam u novinama pročitao netačnu informaciju da smo do 31. decembra imali rok, zato što je opšte poznata stvar da je 31. decembra 2011. godine potpisan ugovor u Atini o kupovini akcija OTE-a. Tri godine nakon toga je 31. decembar 2014. godine. Ne možete na taj način odgovarati narodnim poslanicima. Što se tiče iznošenja akcija na berzu, ne 20%, bilo je dovoljno 10% akcija da se iznese i država je mogla, ako je htela da garantuje cenu, da izađe kroz drugo privredno društvo i da izvrši postizanje cene koju želi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Sertić.
Potpuno se slažem sa vama o datumu potpisivanja, ali sticanje prava nad akcijama je nakon određene procedure. Procedura je trajala 25 dana. Dakle, 25. januara 2012. godine „Telekom“ je stekao od 20% vlasništva akcija i taj dan se uzima kao početni dan za tri godine, koji ističe za neki dan unapred. Ja ne sporim vašu informaciju o potpisivanju ugovora, ali pričam o momentu sticanja vlasništva nad akcijama.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS će podržati sva tri predložena zakona. O tome je u svojim izlaganjima govorila uvažena koleginica Dijana Vukomanović, zadržavši se nešto više na Fondu za razvoja. Uvaženi kolega Neđo Jovanović je govorio o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Ja ću se nešto više zadržati na trećem zakonu, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu radi izgradnje termoenergetskih objekata u Kostolcu. Kada su u pitanju zajmovi, mislim da su dve stvari važne. Prva stvar je pod kojim uslovima se sredstva pozajmljuju? Ja želim da javno odam priznanje da su uslovi pod kojima je ovaj zajam uzet povoljni. Dakle, uzima se sa rokom otplate od 20 godina, sedam godina grejs period i fiksnom kamatom od 2,5%. Ono što je takođe za priznanje i podršku je da je taj zajam nešto povoljniji nego prethodni zajam koji je služio za prvu fazu gradnje, odnosno revitalizacije dva termoenergetska bloka u Kostolcu. Malopre smo čuli podatke, koji je na 15 godina, sa pet godina grejs perioda i 3% kamate. Dakle, to je prvo pitanje - pod kojim uslovima se zajam uzima? Želim tu javno da odam priznanje da dam punu podršku tome. Drugo važno, ne manje važno, pitanje je – za šta se zajam uzima? Smatram to veoma važnim pitanjem iz prostog razloga što postoje dve stvari – da li se zajam uzima za ekonomski razvoj, za energetiku, privredu, poljoprivredu ili za potrošnju? Ovog puta zajam ima za cilj da da impuls ekonomskom razvoju Srbije i iz tih razloga zaslužuje našu podršku, za razliku od zajma koji bi bio za potrošnju, gde ne bi imao našu podršku. Zašto je još važan ovaj zajam o kome danas razgovaramo i kao potvrda politike Vlade koja zaslužuje apsolutnu podršku? Ovo je potvrda da Vlada pored nužne štednje u cilju finansijske konsolidacije javnih finansija u Srbiji, upravo da bi stvorila prostor za veći privredni razvoj, istovremeno i veoma snažno se okreće i pokreće pitanja reindustrijalizacije Srbije, odnosno pitanje ekonomskog razvoja, jer bez toga, bez nove vrednosti nema boljitka u Srbiji. Upravo zajam potvrđuje takvu jednu politiku Vlade. Za šta se koristi ovaj zajam, odnosno za šta je namenjen? On je namenjen za drugu fazu paket projekta koji je dogovoren sa, da tako kažem, Kinezima, koji je vredan oko milijardu dolara. Podsetiću, prva faza, gde smo uzeli zajam od 293 miliona dolara, odnosio se na revitalizaciju blokova B1 i B2, odsumporavanje tih blokova, ali istovremeno i za izgradnju železničke infrastrukture, luke, pristaništa i puteva, veoma značajno pitanje. Imali smo priliku da saznamo ovih dana da su oba bloka revitalizovana. Šta to znači i šta je to u odnosu na potrebe građana Srbije? To znači da dva bloka su omogućila termoelektrani 20 godina novog života sa punim kapacitetom. Naglašavam – sa punim kapacitetom, iz prostog razloga što nikada nisu radili sa punim kapacitetom. To znači sa svih 350 megavata. Podaci kažu da su maksimalno radili sa 245 megavata. Dakle, pored toga što je produžen vek trajanja, dobijeni su novi kilovati. To su ti novi kilovati, a kad se to pretvori u pare, to je oko 20-ak miliona evra novih para koje će se dobiti na račun novih kilovati. Evo samo podatak da prošle godine, kada je obnovljen blok B2, doneo je više sredstava 12 miliona dolara. Dakle, radi se o jednom sjajnom poslu, koji je pored nove vrednosti koja je doneta, zapošljavao i preko 400 radnika iz domaćih firmi i polovina sredstava sa kojima se raspolagalo je otišlo na domaće firme. Radi se o jednom uspešnom poslu i radi se i o jednoj uspešnoj firmi Privredno društvo „TE-KO Kostolac“, koje je 2013. godinu završilo sa 3,6 milijardi profita i istovremeno omogućila snabdevanje električnom energijom Srbije, uz punu zaštitu životne sredine i uz povećanu energetsku efikasnost, odnosno, prevedeno rečeno – uz manje uglja više struje. Ovaj drugi paket o kome danas govorimo odnosi se na izgradnju dva nova bloka B3 od 350 MW i proširenja kopa sa devet miliona na 12 miliona tona uglja godišnje. Mislim da je to takođe, treba javnosti reći, veoma značajna investicija i ja ću se poslužiti jednom rečenicom koju je u uvodnom izlaganju i obrazloženju rekao gospodin ministar Antić - ovo je ključni korak ka izgradnji jednog novog energetskog objekta posle nekoliko decenija. Veoma značajan posao, dakle, izgraditi jedan nov kapacitet za proizvodnju električne energije. Šta se dobija time? Dobija se sigurnost snabdevanja potrošača električnom energijom, smanjuje se uvoz električne energije, a time se poboljšava i platni bilans, povećavaju se i budžetski prihodi po osnovu poreza na dodatu vrednost i sve to uz efikasno korišćenje privrednih rezervnih uglja i uz primenu najsavremenijih evropskih standarda u pogledu zaštite životne sredine. Želim ovo posebno da naglasim. Svi radovi, koji će se raditi, će upravo uvažavati najrazvijenije standarde evropske kada je ova oblast u pitanju. Šta je još bitno, šta je još važno? Ovaj posao znači i oživljavanje privredne aktivnosti koju ne smemo da prenebregnemo i rast zaposlenih, ne samo kroz direktno zapošljavanje radnika na novom bloku, podaci su da kada bude završen novi blok zapošljavati oko 260 radnika i 250 površinski kop posle proširenja kapaciteta, to je oko 500 radnika, već će se zaposliti i kroz angažovanje domaće građevinske operative i elektro-mašinogradnje. Dakle, i sada u fazi radova, kao što je to bio slučaj i kada je vršena revitalizacija blokova B1 i B2, kada je preko 400 naših radnika radilo na tim poslovima. Sve u svemu, ukratko da kažem i razlog zbog kog sam se javio je upravo taj što je ovo značajan posao i dobra vest za Srbiju da se ulaže u jedan nov energetski objekat, da to doprinosi energetskoj stabilnosti, ali istovremeno i oživljavanju privredne aktivnosti i rasta zaposlenosti. Dakle, kredit koji se ulaže u razvoj, u budućnost koja će doneti novu vrednost i zaposliti nove ljude. Iz tih razloga, ja verujem da će imati jedinstvenu podršku prilikom glasanja o ovom predlogu zakona. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem, gospodine Petronijeviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.10 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Pošto Balša nije momentalno tu, ja ću mu dati reč kada dođe. Reč ima narodni poslanik Miletić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ispred grupe poslanika SPS uzeću učešće u ovoj raspravi nakon nastupa i priče koju je iznela naša šefica poslaničke grupe Dijana Vukomanović i ostali poslanici, gospodin Jovanović i Petronijević. Želim da podržim ove zakone koji su danas na dnevnom redu u Narodnoj skupštini. Deo smo koalicije koja vuče napred na svim poljima, pokušava svim silama da pomeri točak privrednog razvoja i napretka Srbije. Svakako smo ponosni na tu činjenicu da smo deo te koalicije i samim tim smo i preuzeli i deo odgovornosti ovog veoma teškog posla kojim se bavimo od 2012. godine jer su stvari, čini se, iako je teško danas u Srbiji, krenule putem napretka. Ja ću podsetiti i na neke političke stavove koji su se desili 2000. godine posle 5. oktobra kada se svaka saradnja sa istokom, sa Kinom, sa Moskvom, sa Rusijom izvrgavala ruglu i promovisala se samo saradnja sa zapadnim zemljama. Mi kao SPS koja je državotvorna partija, a danas u koaliciji sa SNS pokazali smo, ali čini mi se kroz dugi niz godina da nemamo nikakvih predrasuda u tom pogledu. Ne postoje oni dobri i oni loši partneri sa kojima hoćemo i nećemo da radimo. Danas mi u jednakoj meri sarađujemo i sa Kinom i sa Rusijom i sa Arapima i sa zapadnoevropskim zemljama i sa Amerikom. Svuda gde može da se doprinese boljitku u Srbiji, privrednom razvoju, takvi partneri su svakako dobrodošli. Pre svega reći ću nekoliko reči o onome što je sporazum koji omogućava angažovanje sredstava za realizaciju druge faze paket projekta Kostolac B, iz proste činjenice što i dolazim iz tog kraja, iz Braničevskog okruga i što je takav jedan projekat veoma značajan za Braničevski okrug, ali naravno, ne samo za Braničevski okrug, već i za čitavu Srbiju. Cela stvar je započeta 20. avgusta 2000. godine i od tada počinje uspešno da se realizuje nekoliko značajnih projekata koji se finansiraju kroz povoljne kredite „Eksport-import“ banke kao ovlašćene institucije Narodne Republike Kine. Članom 11. tog sporazuma predviđeno je da kroz isporuku radova, materijala i usluga može da se ostvare određeni poslovi i tako se utvrdilo da može da se sve to upotrebi u oblasti energetike za izgradnju elektroenergetskih postrojenja. To je dovelo 22. jula 2000. godine do zaključenja opšteg ugovora, odnosno Sporazuma o realizaciji paket projekta Kostolac 2. Mi smo ovde pomenuli i više puta je više govornika pričalo tu priču i ponovilo možda ono što ću ja da kažem i ponoviću, ali nije greška da se više puta napomene, jer imamo ovde jedan dobar posao u koji je Srbija ušla i to ide zapravo jednom uzlaznom linijom. Prva faza je bilo izvođenje radova na revitalizaciji postrojenja B1 i B2 bloka, a druga faza koja ide u narednom periodu i koja će angažovati 715 miliona dolara i nešto više. To je veoma značajno za Republiku Srbiju. Dakle, zaključen je ugovorni sporazum krajem 2014. godine i nastavlja se jedna takva saradnja. Za nas je od velikog značaja da smo imali posetu kineskog premijera koji je okupio premijere i visoke predstavnike mnogih država centralne i istočne Evrope, tako da je to za nas jedan veliki trenutak za zemlju i za promovisanje jedne politike koju vodi ova koalicija u kojoj je SPS pod vođstvom SNS, da možemo da se u nekoj većoj meri ubuduće oslonimo na ono što je ulaganje kapitala kineske strane u ovom delu Evrope. Velika je stvar da smo kroz ovaj posao, kada je reč o nastavku investicija u Kostolcu, kroz revitalizaciju ovih postrojenja i kroz proširenje kapaciteta eksploatacije površinskog kopa Drmno gde smo imali devet miliona proizvodnje uglja godišnje, a nakon ovih investicija imaćemo 12 miliona tona u narednih 30 i više godina, zapravo vek eksploatacije se predviđa do 2052. godine. Kroz izgradnju bloka B3 gde ćemo omogućiti proizvodnju novih 350 megavata električne struje, dolazimo u jednu povoljnu situaciju kroz jedan privredni rast Republike Srbije i ovog kraja. Dakle, mi ćemo imati značajne efekte iz jedne ovakve investicije. Ovim proširenjem kapaciteta će se uposliti preko 500 ljudi…
Završite misao pošto je vreme utrošeno
Samo da vas podsetim, dok ste odjavljivali prvi deo zasedanja vama je otprilike jedan minut teklo vreme, niste isključili vreme, ali dobro. Dozvolite mi samo da zaključim kroz jednu rečenicu da će SPS podržati ove zakone, da smo mi ponosni na ono što je investicija pre svega u Kostolcu, da smo bili deo toga i naši visoki predstavnici iz SPS još 2009. godine su trasirali put jedne ovakve saradnje sa Kinom koja je kulmunirala 2014. godine na kraju kada je premijer došao u posetu našoj zemlji. Glasaćemo za ove zakone i nastavićemo putem podrške ovakvog jednog kursa reformske Vlade Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, uvaženi ministri i dragi gosti, kada je u pitanju izmena i dopuna Zakona o privrednim društvima, moramo naglasiti pre svega da to nije evropski zakon. Ovaj predlog je svakako u suprotnosti sa direktivom EU 2012/30 od 25.10.2012. godine u članu 22. Znam da nismo članica EU, ali u jeku usklađivanja propisa i pokušaja otvaranja pregovora o pridruživanju krećemo sa očigledno potpuno suprotnog smera i mislim da Vlada Srbije u skladu sa poslednjim dešavanjima koja su obuhvatila naš politički život u Srbiji očigledno menja spoljno političke prioritete i kada je u pitanju izmena i dopuna ovog Predloga zakona. Ono što je takođe druga stvar koja nas buni je da ova izmena i dopuna, odnosno ovaj predlog nije po Ustavu RS, a obrazložiću i zbog čega. Generalno je problematično sa aspekta pravne teorije i poštovanja osnovnih principa kako Ustava tako i zakonodavstva donositi zakone kao opšte akte koji se odnose na pojedinačne slučajeve makar u ovom konkretnom primeru to bio i sam „Telekom“. Pitanje je da li je ovakav predlog izmena i dopuna ustavan i to je takođe nešto što će poslanički klub DS, na čemu će insistirati. Slična situacija je i sa odredbama da izmene zakona stupaju na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Potreban je javni interes za tako nešto, a i sa odredbom da zakon važi retroaktivno. Danas ste pominjali određene datume koji predstavljaju neki krajnji rok. Međutim, toga nema u obrazloženju izmena i dopuna ovog zakona i smatram da je potpuno sa stanovišta pravne sigurnosti ovaj predlog neprihvatljiv i da ne sme na ovaj način dolaziti pred poslanike Narodne skupštine. Ne mogu lično, iako sam se trudio, da procenim kolike će posledice ovakve izmene i dopune Zakona imati na ostala akcionarska društva, koja naravno nisu „Telekom“ i mislim i ne verujem da je bilo ko, s obzirom da je ovakav predlog došao pred poslanike, pravio detaljnu analizu ili ozbiljnu analizu kako će se to odraziti, kao što su pojedine kolege narodni poslanici govorili, na ostatak privrede. Konkretno, u članu 287. menja se član koji reguliše obavezu prodaje sopstvenih akcija tako što povećava maksimalni procenat koji akcionarsko društvo može zadržati kao sopstvene akcije nakon određenog perioda, a da se pritom ne menja ni odredba člana 282. stav 2. tačka 4. koji reguliše pitanje zakonitog sticanja maksimalnog procenta sopstvenih akcija. Dakle, u članu 287. Predloga izmena i dopuna imamo pravnu nelogičnost u samom zakonu koja može dovesti pre svega do konfuzije prilikom tumačenja u konkretnom slučaju. U članu 288, drugi primer, ukida se pravo preče kupovine akcionara prilikom otuđenja sopstvenih akcija društva i to kod svih akcionarskih društava koja nisu javna tj. kojima se ne trguje na berzi. Umanjivati prava postojećih akcionara u svim akcionarskim društvima u Srbiji i to retroaktivno samo da bi izbegli tzv. komplikaciju prilikom prodaje sopstvenih akcija, država mora da da izjavu da se neće koristiti pravom preče kupovine. Dakle, uradili smo jednu vratolomiju isključivo zbog prodaje „Telekoma“. Zbog načina na koji se planira prodaja „Telekoma“ DS se bori. U obrazloženju predloga izmena i dopuna Zakona se kaže da se ovaj problem može prevazići izmenama statuta u drugim akcionarskim društvima. Opet, gospodine ministre Sertiću, pitam vas – da li to menja činjenicu da se time otvaraju i druga pitanja kao što su stvaranje novih troškova za druga akcionarska društva prilikom menjanja, odnosno izmene statuta. Mislimo da se na ovaj način vrši diskriminacija prema ostalim privrednim društvima, odnosno akcionarskim društvima. Neozbiljno je da poslanici uopšte glasaju o ovome. Neozbiljno je da se pred poslanike uopšte dostavlja ovakav predlog izmena i dopuna, predlog koji, ponoviću, nije u skladu sa evropskom direktivom. Ovaj zakon nije evropski. Ovaj predlog nije evropski. On sa druge strane nije po Ustavu Republike Srbije. Sa stanovišta pravne teorije veoma je problematičan i to će vam reći svako ko iole poznaje ovu materiju. Ono što je takođe veoma važno jeste da se ukida pravo preče kupovine sopstvenih akcija. Kažete da razmišljate i to ste u nekoliko trenutaka danas ponovili o budućnosti kompanije „Telekom“ i sa ti mogu možda da se složim, ali sa druge strane, ne mislite o svim ostalim akcionarskim društvima. Konfuzija koja je napravljena ovim izmenama i dopunama može dodatno zakomplikovati već komplikovanu situaciju. Smatram da u skladu sa spoljno-političkim momentima koje Vlada RS u poslednje vreme i te kako potencira ne smemo glasati za ovakav jedan zakon iz prostog razloga, odnosno izmene i dopune zakona, što je u suprotnosti sa Ustavom RS, zakonodavnim sistemom RS i sa druge strane je suprotan direktivi EU od 25.10.2012. godine i što smatram da u trenutku kada se Srbija bori za otvaranje pregovora i kada je u pitanju usklađivanje pravne regulative sa regulativom EU Srbija ne sme glasati za ovakve izmene i dopune Zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku, ministre Sertiću, veoma mi je drago što se usvaja Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o Fondu za razvoj i ostali zakoni. Prethodni govornik kao stručan čovek u oblasti prava je rekao da ovo nije evropski zakon. Smatram da je on u pravu zato što evropski zakon usvaja Evropski parlament. Srpske zakone koji su u skladu sa evropskim zakonima usvaja naš parlament, tako da je nemoguće ovde usvojiti evropski zakon po difoltu. Gospodine Božoviću, mislim da je to mala greška vas kao pravnika, ali da se ispraviti. Bazirao bih se pre svega na Zakon o izmeni Zakona o Fondu za razvoj. Te izmene svakako donose boljitak jer ćemo konačno početi da kontrolišemo Fond za razvoj, kako se troše sredstva između ostalog, a sve procedure će biti potpuno transparentne. Država više neće biti u situaciji, kao što je to bilo prethodnih godina, da daje garancije za nečije ponašanje koji je u Fond za razvoj u prethodnih deset godina davao kredite bez ikakvih osnova onima koji su uništavali srpsku privredu, onima koji nisu ništa dobro doneli građanima RS, a danas je sve to spalo na nas da mi vraćamo te dugove i da plaćamo iz sopstvenih sredstava, svi građani RS za promašene investicije koje nisu donele ništa dobro građanima Srbije osim pojedincima koji su možda bili bliski jednoj partiji iz koje dolazi i prethodni govornik. Ako sagledamo sve činjenice, Zakon o izmeni Zakona o Fondu za razvoj, mislim da smo čuli ovde i od poslanika opozicije da su oni spremni u nekoj formi da ga podrže, gospodine predsedavajući. Jedini je problem da li će se saglasnost da se taj zakon podrži dobiti od predsednika Vlade u senci. Zato što, ako smo u prošlosti videli kako se ponašalo sa Fondom za razvoj u Vojvodini, kako se taj fond pljačkao, praznio, a da pri tome nije doneo ništa dobro za mladog čoveka u Vojvodini, za penzionera u Vojvodini, za radno sposobnog čoveka u AP Vojvodini, mislim da predsednik Vlade u senci i njegov kabinet koji je takođe u senci neće dati saglasnost da njihovi poslanici, koji su u većini slučajeva takođe ovde u senci, podrže ovakav zakon o izmeni zakona. Smatram da je ovo još jedan način da pokažemo da put reformi koji sprovodi Aleksandar Vučić nije samo na papiru, da ono što radi Aleksandar Vučić svakako jeste nešto što je transparentno, javno i dostupno svim građanima Srbije. To nije bila praksa od 2000. pa do 2013. godine, ali okolnosti su se promenile. Smatram da u skladu sa Zakonom o budžetu za 2015. godinu, koji planira uštede, smanjivanje deficita, koji planira zaustavljanje rasta javnog duga, mi moramo usvojiti jedan zakon koji će biti kompatibilan tom zakonu kada govorimo o budžetu za 2015. godinu i da se ponašamo racionalno, domaćinski, da sve bude otvoreno i da javnost može da vidi kako se troše sredstva. Takođe, žao mi je što predsednik gradskog odbora jedne stranke koji je imao čast malopre da obrazloži sve kritike koje nisu zasnovane na argumentima, Gradskog odbora Beograda, nije dao predlog kako iz Fonda za razvoj, koji će biti pošten, čestit, raspoređen na način koji u skladu sa zakonom, a ne u skladu sa onim što želi predsednik Vlade u senci i njegov kabinet koji je takođe u senci, nije dao nijedan predlog kako da se novac slije u lokalne samouprave koje su odavno zaboravljene, ako govorimo o ponašanju stranke predsednika gradskog odbora koji je malopre govorio. Lokalne samouprave, setite se u kakvoj situaciji je bila opština Voždovac. Evo, i danas imamo situaciju, na primer, u opštini Palilula, gde kada govorimo o razvoju nismo čuli nijedan predlog kako da u 21. veku stanovnici Krnjače dobiju vodovod i kanalizaciju, što zaslužuju u 21. veku gde je tehnologija toliko napredovala. Nije bilo smisla, nije bilo sluha, jer su imali neka druga posla, davala su se sredstva određenim fantomskim firmama na račun svih građana. Pa, šta vas briga da li neko ima kanalizaciju i vodovod ili još uvek koristi septičku jamu šest kilometara od centra Beograda, od Trga Republike. E, to je problem, što vi kritikujete samo po difoltu, a ne dajete ništa konstruktivno da biste ubedili možda nekoga da vam da poverenje na nekim sledećim izborima, bez obzira da li su lokalni, gradski ili republički. Srpska napredna stranka će sprovoditi jednu odgovornu politiku. Smatram da će taj fond za razvoj, koji će sada biti transparentan, u mnogome pomoći lokalnim samoupravama koje moraju dati inicijativu kako da dobiju sredstva, ne samo u lokalnim samoupravama u smislu državne uprave, nego i malih i srednjih preduzeća, da se bavimo realnom ekonomijom u 2015. godini, da otvaramo mala i srednja preduzeća koja zapošljavaju pet, 10 ili 15 radnika. Država je već omogućila u prethodnih sedam meseci i određene olakšice koje veoma često zaboravljate kada govorimo o privrednicima, kao što je povraćaj poreza na svakog novog zaposlenog. To je ono što je potrebno kao impuls da Srbija konačno krene napred, da Srbija konačno izađe iz teške situacije gde smo dovedeni zahvaljujući onima koji su velike svetske krize najavljivali kao veliku šansu za Srbiju, a to je zapravo bila samo šansa za njih, gospodine predsedavajući. Vidim da me gledate, možda ćete da me opomenete, ali ništa loše nisam rekao. Što se tiče ovog zakona, pre svega mislim da će imati efekat na mala i srednja preduzeća, zanatske komore, da se vratimo u bit problema i suštinu problema, a problem potiče od lokalne zajednice, od mesne zajednice, od opština kojima treba dati taj impuls razvoja. Ubeđen sam i sarađivajući sa ministrom privrede osetio sam da ima želju, ima volju da pomogne da konačno krenemo da se razvijamo od najniže instance vlasti, a to su lokalne zajednice, odnosno opštine. Mislimo da je to ključ u budućnosti uspostavljanja jednog sistema koji će rešiti naš problem. Kada govorimo o „Telekomu“, ovde smo čuli da jedna stranka, stranka koja je sprovela hiljade i hiljade privatizacija od malih, srednjih i velikih javnih preduzeća potpuno neuspešno, da ne upotrebim neki termin koji će možda da para uši nekim ljudima, a to je potpuno kriminalno, danas jedino ono što je ostalo a da niste stigli da prodate jer vas je bilo sramota da nešto date u bescenje, danas optužuje da će se to prodati na ovaj ili onaj način kada je realna cena tog javnog preduzeća dosta veća. Ako me lično pitate, ne bih ni ja voleo da se prodaje. Ali, šta je problem? Da li možemo da pratimo konkurentnost i trku na velikom tržištu ili ćemo doći u situaciju da kroz dve-tri godine doživimo sudbinu kao što je to bilo u „Železari“, sa jednom odgovornom politikom kakvu ste vi vodili? Pa će neko sutra reći – mi moramo da otpustimo toliko i toliko ljudi, ili će možda firma da bankrotira, da ode u stečaj i sve ono što smo već videli unazad deset godina u našoj zemlji. Ovo je odgovorna politika, da nešto ne dajemo u bescenje, da nešto dajemo po realnoj ceni. Jedino što nam je ostalo, jer to niste imali vremena, izbori su sprečili da i to date na doboš po potpuno nepovoljnim uslovima, je da pokušamo da prodamo za najvišu moguću cenu, ukoliko je ne ostvarimo to nećemo ni raditi, i da budemo konkurentni, da imamo profesionalni menadžment koji će doneti profit, koji će doneti porez za državu, koji će sačuvati radnike i ono što je važno, to jeste odgovorna politika koju će sprovoditi Vlada Aleksandra Vučića. Vi taj jezik očigledno i ne prepoznajete. Naša ideja je da kroz ove zakone, kroz ove izmene nastavimo putem reformi. Smatram da je takva politika naišla na razumevanje građana Republike Srbije. Ponosan sam što kada govorimo o Fondu za razvoj, kada govorimo o Kancelariji za Kosovo i Metohiju, kada govorimo o svim ministarstvima, juče sam bio na Kosovu i Metohiji gde smo čuli odlučnost, samouverenost da će Vlada Republike Srbije pomoći našim ljudima koji žive u AP Kosovo i Metohija. To je impuls jedne odgovorne politike, premijera koji ima hrabrosti da ode tamo gde je najteže, da izgovori reči koje su pomirljive, ali sa ponosom čuvamo naše dostojanstvo na Kosovu i Metohiji i želimo da se borimo ekonomski, želimo da se borimo po znanju, po priraštaju i onim što će nam doneti možda za deset ili 15 godina neku bolju situaciju za naše građane i za našu zemlju. Mi ćemo to podržati. Ovim želim da završim, da će Srpska napredna stranka podržati set ovih zakona koji će nam svakako pomoći da nastavimo onim putem, putem razvoja koji je započeo Aleksandar Vučić. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu između Zakona o privrednim društvima imamo i Predlog zakona vezan za potvrđivanje Ugovora o zajmu za kredit povlašćenog kupca za drugu fazu paket projekta „Kostolac“ između Vlade Republike Srbije i banke. Šta je interesantno u tom ugovoru o zajmu? Prvo, ovo je drugi projekat, a hteo bih nešto da kažem i o prvom projektu koji je ovde obuhvaćen. On je u vrednosti od 293 miliona dolara i odnosi se na revitalizaciju sistema „Kostolac B1 i B2“. Projektovana snaga prilikom izgradnje te termoelektrane bila je 350 megavata. Međutim, zbog raznih tehničkih problema koje su imali, prosečna proizvodnja u „Kostolcu B1 i B2“ bila je na nivou oko 245 megavata, što znači da od one projektovane snage kakva je bila ona prava je bila manja za oko otprilike sto megavat sati, odnosno za jednu trećinu od onog projektovanog kapaciteta. Projekat revitalizacije „Kostolca B1 i B2“ je sada u završnoj fazi. Jedan blok u „Kostolcu“ već radi. Posle te revitalizacije, kapacitet struje koju daje i koja je bila predviđena jeste 350 megavata i to u jako stabilnom isporučivanju električne energije. Dana 29. decembra 2014. godine počela su ispitivanja i usaglašavanje oko Drugog bloka termoelektranama i kopovima „Kostolac“. Očekuje se da ovih dana, do kraja ove nedelje, i taj blok počne da isporučuje elektroprivredi Srbije 350 megavata, one predviđene, instalisane snage, i to po prvi put od kad je ta termoelektrana napravljena. Međutim, pošto postoji očigledna potreba Republike Srbije za energetskom stabilnošću i smanjenje, u zavisnosti od uvoza, ušlo se u projekat druge faze. Druga faza podrazumeva izgradnju jedne potpuno nove termoelektrane, takođe instalisane snage 350 megavata. Pošto se ispitivanjima došlo do toga da na površinskom kopu Drvno, koji radi u Kostolcu, postoje dovoljne rezerve uglja za izgradnju jednog takvog energetskog postrojenja,započelo se i sa njegovom realizacijom. Ukupna vrednost investicije je 715 miliona dolara, od toga kredit koji uzimamo od Kineza jeste 608 miliona dolara. Rok otplate je 20 godina, sedam godina je grejs period na otplatu glavnice. Šta može da se kaže oko same nove te termoelektrane? Mogu da kažem da svi oni sporazumi i dogovori koji su postignuti sa kineskim partnerom podrazumevaju da ćemo dobiti jedan energetski sistem koji u ovom trenutku, kada je u pitanju zaštita životne sredine i zaštita zdravlja građana koji tamo žive, sve direktive EU su ispoštovane, i ne samo ove koje su sada na snazi, nego sve, i one buduće koje će biti na snazi, radi usaglašavanja sa drugim energetskim postrojenjima kada ta termoelektrana bude otpočela sa radom. Mogu da kažem da je to za sada jedini energetski objekat takvog kapaciteta i takve vrste dobijanja električne energije u Evropi, koji ispunjava sve predviđene uslove kada je u pitanju zaštita životne sredine. Takođe, može da se kaže da je projektovan rad na godišnjem nivou tog energetskog bloka osam hiljada sati godišnje, da su zbog toga i standarda koje su postavili naši predstavnici i ministarstva i elektroprivrede, kriterijumi za izgradnju ove termoelektrane jako visoki, i to kada su u pitanju i rokovi i kvalitet. Sa izvođačem radova su zbog toga predviđeni penali ukoliko se zakasni sa izgradnjom objekta, a ukoliko dođe i do odstupanja od zadatih parametara, takođe moraju da se plate penali, s tim da ako se odstupi od projektovane snage za sedam megavata, takav objekat tehnički neće biti primljen i naše obaveze prema inokreditoru više ne postoje. Neto dobit koju će elektroprivreda da ima eksploatacijom ove termoelektrane kreće se od 12 miliona i 400 hiljada dolara do 47 miliona dolara u toku jedne godine. Rok vraćanja investicije, odnosno isplativost investicije je na nivou od 17 godina. Takođe, mogu da kažem da i pored visokih standarda koji su postavljeni pred projektanta i izvođača radova, ta termoelektrana će koštati po jednom megavatu milion i 300 hiljada dolara, a trenutna cena na teritoriji EU kreće se oko dva miliona dolara. Kada se uzme koji značaj ima jedna ovakva termoelektrana, naravno da će od toga imati koristi i lokalna samouprava, a pre svega grad Požarevac i gradska opština Kostolac. Početkom eksploatacije ovog bloka njihovi prihodi uvećaće se za oko 200 miliona dinara na godišnjem nivou. Takođe, uticaće i na stopu nezaposlenosti, odnosno, ona će da se smanji početkom rada te termoelektrane. Otprilike, predviđeno je nekih 260 novih radnih mesta za samu termoelektranu, ali pošto proizvodnja uglja mora da se podignesa devet miliona tona na 12, otprilike isto toliko i u onom rudarskom delu, znači, na površinskim kopovima, tako da će broj novih radnih mesta puštanjem ovog energetskog bloka u pogonda se poveća za otprilike oko 500, što je svakako značajno za sam razvoj Braničevskog okruga. Ono što treba da se istakne, a to je da termoelektrana treba da počne sa radom 2019. godine, a 2020. godine da uđe u potpuni, projektovani kapacitet. Do tog perioda, Republika Srbija za ovaj kredit koji podiže ima obavezu plaćanja samo kamate. Početkom eksploatacije termoelektrane, ona počinje da stvara novu vrednost, novu dobit, a samim tim na određeni način sama sebe počinje da otplaćuje. Ono što takođe treba da se istakne jeste da ona završava sa radom 2052. godine, koliko je projektovan životni vek jedne takve termoelektrane, s tim da i svi energetski blokovi u termoelektranama Kostolac,otprilike tada prestaju njihovi resursi, tako da ćemo u isto vreme imati situaciju da i površinski kopovi i termoelektrane u jednoj godini, da tako kažem, završe svoj životni vek. Svakako, ako se pogledaju uslovi pod kojima se Republika Srbija zadužuje, ne verujem da neko danas pod bilo kojim drugim okolnostima može da podigne jedan ovako povoljan kredit, on je na nivou od 2,5% kamate na godišnjem nivou, a poznato je da smo se zaduživali čak i kada su projektni zajmovi, kao što je ovaj, na nivou pet, sedam, devet, pa čak i 12%, pogotovo u vreme onih iz bivšeg režima, koji se sada brinu šta je to sa našim javnim dugom. Kao što vidite, Vlada Republike Srbije, na čelu sa njenim premijerom, ne želi više da poslovne poteze koji su bili usmereni na kupovinu glasova, koji su bili usmereni na to da se amortizuju rezultati jedne loše vlasti, prevaljuje na građane. Od sada će Republika Srbija od 2015. godine, osim što ide u stabilizaciju i održivost njenog javnog duga, isključivo da se zadužuje radi projektnih zajmova ili otplata kredita za koje ova Vlada nije predlagala, nije zaduživala državu i na taj način dajemo jednu stabilnost i održivost našem finansijskom javnom dugu. U svakom slučaju, Republika Srbija treba da ima svoj ekonomski razvoj. Jednim ovakvim potezom Vlada Republike Srbije daje podstrek ekonomskom razvoju same naše industrije, a to iz najvećeg razloga jer, koga kod da želite investitora da dovedete, on očekuje da ima stabilno snabdevanje energijom, da bi mogao da ostvari svoje procese proizvodnje na onom nivou kako je on to planirao i kako on to očekuje od jedne države. Naravno, takođe je važno, ne verujem da ćemo sa jednim ovakvim blokom da postignemo da budemo veliki izvoznici struje, pogotovo u zimskom periodu, ali svakako smanjuje zavisnost naše elektroprivrede od uvoza električne energije iz inostranstva. Samim tim utičemo i na našu spoljno-trgovinsku razmenu, što svakako daje u prilog da jedan ovakav Predlog zakona Narodna skupština treba da usvoji. Za nas iz SNS uopšte ne postoji dvoumljenje. Za ovaj zakon glasaćemo, samo želim da se zahvalim svima koji su učestvovali, bez obzira iz koje su političke stranke, u donošenju ovog zakona, otvaranju jedne nove termoelektrane kapaciteta koji nije u Srbiji otvoren u zadnjih 25 možda i više godina i svako od njih ko god da je učestvovao u svemu tome, ima pravo da bude zadovoljan zato što je nešto uradio dobro za svoju zemlju. Malo im na tome i zavidim, ali naše je pravo poslanika da uradimo nešto za svoju zemlju i glasamo u danu za glasanje za jedan ovakav zakon.
Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovane kolege, današnja rasprava o jednom značajnom setu zakona, tri predloga zakona koja na prvi pogled nisu velika, ali su od izuzetnog značaja u ovom trenutku kako za energetski sistem Srbije, tako i za pre svega privredu, imajući u vidu da Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima i Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, svakako utiču na poslovanje, pre svega malih i srednjih preduzeća jedan zakon, odnosno predlog, a drugi svakako na poslovanje Telekoma Srbije, to je društvo koje u ovom trenutku svakako ima jako veliki uticaj na privredu i ne samo na privredu i na poslovanje kako privrede, tako i uspešnost građana koji su u suštini i najveći akcionari i vlasnici samog Telekoma Srbija. Podsetiću da je vlasništvo Telekom Srbije, još jednom za one koji nisu razumeli, 58% je vlasnik država, 7% su zaposleni i bivši zaposleni, 15% je vlasništvo građana Srbije i 20% je vlasnik Telekom Srbija A.D. U suštini, za one koji to ne znaju, 2012. godine potpisan je ugovor o kupoprodaji gde je Telekom Srbija otkupio 20% vlasništva Telekoma od grčke kompanije OTE i zaista iznos vrlo respektabilan 380 miliona evra, koji je otplaćivan 2013. i 2014. godine i kao neko ko već 24 godine radi u Telekomu Srbija, mogu da kažem da osim ovog zaista značajnog uspeha otkupiti u ovakvim poslovnim godinama 20% akcija, odvojiti 380 miliona evra, i to samo od strane Telekoma Srbija, ponavljam, Telekom Srbija je otkupio 20% akcija. Zaista je veliki uspeh menadžmenta i tvrdnje koje pojedini opozicioni poslanici iznose da menadžment nije kvalitetan, ne stoje, naprotiv u uslovima jake konkurencije, konkurencije gde imamo jedan Telenor, sa jedne strane i VIP, sa druge takođe jaki evropski, odnosno svetski operateri telekomunikacionih sistema, i pored toga Telekom Srbija zahvaljujući pre svega kvalitetnim ljudima koji rade, odnosno ljudskim resursima, kvalitetnom menadžmentu, uspeva da u jednoj jakoj, zaista jakoj tržišnoj utakmici posluje pozitivno, uspeva da osim pozitivnih trendova u poslovanju da otkupi deo akcija, da u prethodnom periodu podsetim da smo uspeli da kupimo Telekom Republike Srpske, da smo zaista imali jake i ozbiljne uspeh i na području Crne Gore. Ponoviću još jednom, ne stoje osporavanja menadžmenta Telekoma. Ono što je jako bitno i iz ove godine koja je bila izuzetno teška izlazimo sa ozbiljnim poslovnim uspehom. Ne stoji ni predlog da je trebalo ovih 20% koje su vlasništvo Telekom Srbije A.D. prodati po važećem Zakona o privrednim društvima. Siguran sam i to će se i pokazati u narednom periodu da bi pregovaračka pozicija države, odnosno pregovarača koji budu ugovarali, jer mi u ovom trenutku nemamo donetu odluku da li će biti prodat Telekom ili neće, država je donela odluku da se angažuje privatizacioni savetnik koji će predložiti i državi i ministarstvu i Vladi i naravno menadžmentu Telekoma model kako bi sam Telekom Srbija doneo najbolje rezultate za svoje poslovanje, odnosno najbolje rezultate za svoje građane. Verujte, kako i sam naziv kaže, vlasnici Telekoma Srbije su što direktno što indirektno putem akcija svakako građani i sve ovo što se radi na primedbu koleginice Batić koja koliko je bitno da debatuje o privrednim društvima i o Telekomu Srbije, pokazuje da je posle toga što je imala da kaže i da zameri ovom predlogu, nije ostala da porazgovaramo na temu toga da li je dobro ili nije, da sasluša i argumente druge strane, da jednostavno naravno da je u skladu sa Ustavom, jer sve ono što štiti interese građana, a u ovom slučaju je interes građana i interes Telekoma Srbije A.D. svakako u skladu sa Ustavom. Ne vidim uopšte razlog, evo i kolega jedan tamo maše prstom da to nije tačno, ali definitivno sve što štiti građane, sigurno je u skladu sa Ustavom i to je jednostavno tako. Drago mi je da se neko tu smeje, ali nije smešno, tužno je da jednostavno osporavate nešto što nije za osporavanje. (Vladimir Pavićević, s mesta: Nisam ja tamo neki kolega.) Jeste, u ovom trenutku su preko puta. Ne želim da unizim kolege u tom kontekstu, izvinjavam se, ali nije lepo smejati se, ja se vama ne smejem, tako da mislim da ova tema nije smešna i nije lepo smejati se na to što Telekom Srbija kao jedna od kompanija koja se zaista maksimalno socijalno ponaša i neko je pominjao infrastrukturu i signal i usluge Telekoma Srbije i verujte da jedino Telekom Srbija u ovakvom obliku sigurno misli i o ljudima u Ljuboviji i o ljudima u Nišu i o ljudima na Kosovu i o ljudima u Subotici, verujte o svima u Srbiji. Evo, u ovom trenutku u Krupnju se radi rekonstrukcija mreže koja je kao posledica poplava totalno uništena i verujte investicija od 100 miliona dinara samo za promenu podzemnih i vazdušnih instalacija koje su na području Krupnja i koje mogu koristiti i drugi operateri i VIP i Telenor, i svakako ono što je bitno, to je da Telekom neće odustati od toga da radi u interesu građana. Da li će biti prodaje ili neće, pokazaćete se u narednom periodu, naravno u dogovoru sa privatizacionim savetnicima, ali ponoviću još jednom, interes Telekoma je u stvari interes svih građana i to je jednostavno tako. Da li se to nekome sviđa ili ne, to je već neko drugo pitanje. Ono što je još bitno reći, to je da je ovaj Predlog izmene Zakona o Fondu za razvoj, to su na prvi pogled male promene, ali su suštinske jer smanjuju i ukidaju rokove i povećavaju odgovornost onih koji donose odluke. Ono što će u narednom periodu biti svakako kada je u pitanju Fond za razvoj Srbije preporuka i ono što će se dešavati, to je da, evo i ja insistiram kao narodni poslanik vladajuće koalicije, da svaki kredit, svako ulaganje bude transparentno i bude podložno kontroli i kritici, pre svega i samog parlamenta, a na uvidu svakom građaninu, jer jednostavno Fond za razvoj Republike Srbije mora se ponašati kao Fond za razvoj Republike, a ne fond za poklanjanje sredstava, jer ako pogledamo istorijat rada Fonda, lako ćemo ustanoviti ko je i na koji način i sa kojim garancijama dobio kredite i dokle nas je rad i takvog Fonda doveo. Mi jednostavno nećemo i nemamo priliku da upropastimo ovo što je na neki način uspelo da se odvoji za pomoć za razvoj. Sva sredstva koja se pojave u Fondu moraju biti jasno i precizno usmerena na one pozicije, pre svega na devastirane opštine i na opštine kojima je ta pomoć najpotrebnija. Naravno, ovaj treći Predlog zakona o zajmu svakako za svaku podršku, projekat koji je počeo da se radi još 2010. godine. Naravno da sve ono što valja, a u ovom slučaju je to Kostolac, mora biti podržano i u celom ovom setu zakona nema prostora za bilo kakve izmene, tako da će SNS, naravno, podržati sve ove predloge zakona, jer su u interesu građana. Naravno, pozivam sve ono koji prepoznaju interes građana da za ove predloge i glasaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući generale, gospodo ministri, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama su danas ovde dva predloga zakona, Predlog zakona o privrednim društvima i o Fondu za razvoj i potvrđivanje jednog ugovora. Nemam nameru da govorim o predlozima dva ova zakona, jer smatram da su ona izuzetno dobro postavljena, imaju svoje izvorište kako u Zakonu o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, tako i u ekspozeu predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića, ali dozvolite da kažem o ugovoru. I ovaj ugovor, koji danas potvrđujemo, ima svoje uporište u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, ali samo da vas podsetim da, gospodo narodni poslanici, jer često znamo da zaboravimo i mi, ali ovo da podsetim i građane Srbije, ovaj ekspoze gospodina Vučića, predsednika Vlade, koji je podneo ovde nama narodnim poslanicima 17. aprila 2014. godine, je najsveobuhvatniji, najtemeljitiji i najkonkretniji ekspoze od svih ekspozea koja su podnela prethodna 72 predsednika Vlada, ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije od vremena prvog predsednika Vlade Prote Mateje Nenadovića, od 1805. godine do danas. Ovo radi znanja i ravnanja, i da ne zaboravimo. Poštovani narodni poslanici, gospodo ministri, na strani 28 ekspozea stoji da će se Vlada zalagati da, citiram, obezbedi energetsku stabilnost i bezbednost Srbije, odnosno dovoljne količine energije. Evo šta je obećao predsednik Vlade u svom ekspozeu.Upravo ovaj ugovor u jednom delu ispunjava tu obavezu. Gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, tako to radi naš predsednik Vlade i Vlada u celini i Srpska napredna stranka - napisano u ekspozeu, ostvareno. Strategija razvoja, dame i gospodo narodni poslanici, modernih država ili ti geopolitički stratešku ocenu opredeljuju tri ključna resursa: 1) energija; 2) hrana i 3) voda. Ja nemam nameru da govorim o vodi, a nemam nameru da govorim o hrani, jer to sigurno bolje od mene, stručnije, sveobuhvatnije, zna gospodin Marijan Rističević, narodni poslanik, jer on bi se i ljutio i skidam mu, ono što naš narod kaže, kapu u tome ili bi možda bolje o tome govorio drugi poljoprivrednik u ovoj Skupštini, koji je poznat po tome što je rekao predsedavajućem, potpredsedniku da je stoka i po tome što je kalemio vinovu lozu na travu i oštetio budžet Republike Srbije za 503 hiljade evra. Dozvolite da se vratim na ovaj ugovor. Zato, dame i gospodo, dovoljna količina energije predstavlja primarni resurs, a ujedno i predstavlja i obezbeđivanje dovoljnih količina ostala dva resursa, kako vode tako i hrane. Ako to imamo u vidu, jasan je znak i značaj energetike u očuvanju dugoročne nacionalne bezbednosti naše zemlje Republike Srbije.Zato možemo slobodno povući paralelu između nacionalne i energetske bezbednosti, jer bez energetske bezbednosti nema ni reči o nacionalnoj bezbednosti Republike Srbije. Naš srpski, a svetski Nikola Tesla, tvorac moderne elektroenergetike jednom prilikom je izjavio: „Razvoj i bogatstvo jednog grada, uspeh jedne nacije, progres celokupnog ljudskog roda su strogo definisani energijom dostupnom za korišćenje“. Zato je vrlo dobro, gospodo ministri, što je ovaj ugovor danas ovde pred nama, narodnim poslanicima, i što je obnovljen Blok B1 u Kostolcu, koji je bio na probnom režimu sedam dana, a od juče, koliko ja imam informaciju, ponovo proizvodi električnu energiju. Remontovani pogon uneće u energetski sistem Srbije 350 megavata struje nakon što je bio deset meseci na puzi zbog toga štonije radio iz nama dobro znanih razloga. Ovo je jedan od blokova koji su modernizovani iz kineskog kredita, a našoj zemlji treba da donese sigurnost u snabdevanju kilovatima. Pošto je remont uspešno završen, sada su u pogonu sva četiri bloka Termoelektrane „Kostolac A“ i „Kostollac B“, ukupne snage 1.120 megavata, koji proizvode petinu struje kojom Republika Srbija raspolaže. Blok se vraća sa punom snagom, dame i gospodo, ali sa produženim radnim vekom. Remont i radovi koštali su, kako znate, 110 miliona dolara, obezbeđenih u sklopu prve faze kreditnog aranžmana Srbije sa Republikom Kinom, koji obuhvata već završeni remont Bloka B, izgradnju novog sistema za osumporavanje, pristanište na Dunavu, industrijski kolosek. Poštovani građani Srbije, poštovani narodni poslanici, uporedno sa puštanjem u rad vitalizovanog Bloka B1, Vlada Republike Srbije pre nekoliko dana, verovali ili ne, obezbedila je početak pripremnih radova na izgradnji nove termoelektrane B3 u Kostolcu, što nije vršeno prethodnih 25 godina. Poštovani građani Srbije, ovo je dobra vest za vas. Poštovani narodni poslanici, ovo je dobra vest za sve nas i mislim da ima razloga da to na neki način i obeležimo. Zato je dobro što je ovaj ugovor za kredit za povlašćenog kupca za II fazu paketa projekta „Kostolac B“ danas na dnevnom redu ove Narodne skupštine. Nakon remonta u Bloku B1, koji su uposlili 600 radnika iz Narodne Republike Kine i 400 iz domaćih firmi ovog pogona, a ima snagu kao već obnovljeni B2. Njegova proizvodnja je 8,5 miliona kilovat časova struje u jednom danu, a radni vek, što je vrlo bitno, produžen je za još 20 godina. Nemam dalje nameru da opterećujem vas, gospodo narodni poslanici, a ni građane Srbije. Jedino vas pozivam da u danu za glasanje, pogotovo vas iz opozicionih klupa, da i vi date svoj glas za ova dva predloga zakona za ovaj ugovor, jer ćete time bar na taj način pridoneti modernizaciji Republike Srbije, za koju se tako zdušno zalaže naš gospodin premijer, a potpomognut od predsednika države, gospodina Nikolića. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovana predsednice, uvaženi ministri, kolege poslanici, građani Srbije, ja bih kao narodni poslanik sa liste SNS, a kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke iz Svrljiga, to ću uvek reći, jer želim da se čuje o Svrljigu i o svim malim opština, a govoriću o izmeni Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije. Pošto je Fond formiran da potpomogne privredi Republike Srbije i malim privrednicima, u prethodnom periodu do 2012. godine nije dao neki rezultat. Mogu da podsetim da je iz budžeta Republike Srbije preko Fonda za razvoj Republike Srbije privrednim subjektima podeljeno od 2007. do 2013. godine 92 milijarde dinara. Od tih sredstava trebalo je da se obezbede bolji uslovi za privređivanje, da privredni subjekti mogu lakše da rade, da upošljavaju ljude i da ti ljudi od toga mogu da žive, a privredni subjekti od toga da mogu da šire svoju proizvodnju i da imaju mesta i za izvoz. Bilo je sasvim suprotno u tom periodu do 2012. godine, jer tada su sredstva dobijana od Fonda, a dobijali su ljudi koji su imali trgovačke firme, bavili se trgovinom, a radili su uvoz. Na taj način stvarno Fond za razvoj nije dao pravi rezultat, ta sredstva iz Fonda za razvoj nisu dali pravi rezultat. Privredni subjekti koji su dobijali sredstva u tom periodu od 2007. do 2012. godine, imali su mogućnost, ti mali preduzetnici, da rade i da preko određenih start ap kredita mogu da poboljšaju svoje uslove privređivanja. U Fondu za razvoj Republike Srbije jedno od načela je bilo i ravnomerni regionalni razvoj, gde se želelo preko određenih start ap kredita, a o tim kreditima ću reći nešto malo više zato što dolazim iz jedne male opštine, koja je jedna od najnerazvijenijih opština u Srbiji, koja je četvrta grupa nerazvijenosti i koja je devastirana. U toj maloj opštini u prethodnom periodu, od 2007. do 2013. godine došlo je stotinak miliona dinara iz Fonda za razvoj Republike Srbije. Veći deo tih sredstava uzeli su ljudi, privredni subjekti, koja su ta sredstva upotrebili na najbolji način. Investirali su izgradnju objekata, hala, upošljavanje ljudi, nabavku mašina i radili su na izvozu. Imamo i primer, u prethodnom periodu došao je kod nas ministar Sertić, gde smo zajedno sa njim imali razgovore sa privrednicima i gde smo zajedno obišli jednu firmu koja je baš, može da se kaže, firma za primer. To je firma „Trilord“, koja je baš iz sredstava Fonda za razvoj, iz sredstava SIEPA i ostalih sredstava imala mogućnost da to dobije i kao takva je uposlila blizu 70 ljudi u našoj opštini. To za jednu malu opštinu kao Svrljig mnogo znači. Imali smo takvih primera još. Recimo, firma „Kameleon“, koja je dobila sredstva iz Fonda za razvoj, firma „Status“, „Jeligor“, „MIN DIV“, i još takvih firmi koja su ta sredstva upotrebila na najbolji način. Ima nekih loših stvari. Ovo kada govorim, govorim o Svrljigu, a to važi i za ostale male opštine, a i za veće gradove, kako su trošena sredstva. Imali smo firme koje su dobijala sredstva iz Fonda za razvoj, ali na konto male opštine Svrljig, zato što je imala najbolje uslove, 1% kamata, hipoteka dinar na dinar, mnogo bolji uslovi nego što su davale komercijalne banke. Zbog toga su mnoge firme koje su, mogu da kažem, bile plej-bek firme, koje su bile negde oko Beograda, a tamo su kod nas prijavile negde neku kancelariju i iz Fonda za razvoj dobijale sredstva. Ta sredstva nisu bila mala. To je bilo 25-30 miliona dinara, 50 miliona dinara. Ta sredstva nisu ni vraćena i na taj način je oštećen budžet Republike Srbije. Na taj način je oštećena i sama opština Svrljig, a i ostale male opštine u našoj Srbiji, jer kada se prikaže, vidi se da je u toj jednoj opštini uloženo preko Fonda za razvoj stotinak miliona dinara, a ne vidi se rezultat, ne vide se nova radna mesta, ne vidi se izvoz, ne vide se novi privredni subjekti, tako da kada neko dođe i kada vidi kolika su to bila sredstva opštini Svrljig, a ta sredstva su uzeli neki iz nekih većih centara koji su imali nekog u Fondu za razvoj i ti iz Fonda za razvoj su pomagali njima možda čak i da dele pare. Sami smo svedoci kako je rađeno do 2012. godine, kada se rade sada mnogi postupci, gde to rade nadležni organi. Mislim da je to stvarno bilo loše i nije dobro rađeno. Imamo još jedan primer, preko start ap kredita, gde su pojedinci iz jedne male opštine, mogu da kažem Svrljig, mogu i ostale opštine da kažem u okolini, da su dobijali sredstva. Veći broj ljudi koji su dobili ta sredstva iz start ap kredita su upotrebili na najbolji način. Bilo je primera da su ta sredstva dobili pojedinci koji su alkoholičari, kockari i ti ljudi su imali nekog u Fondu za razvoj, nekog možda činovnika, koji je njima pomogao da dobiju sredstva, a u međuvremenu, opština Svrljig i policija su obavestili, to je bilo 2010. godine, Fond za razvoj, nadležne u Fondu za razvoj da ta i ta osoba ne može da vrati kredit i da se tom čoveku ne daju. Iz Fonda su odgovorili, za to imamo i dokaz u pisanoj formi, da će to biti urađeno, da on zadovoljava. Taj čovek je dobio sredstva i normalno, ta sredstva nisu vraćena u budžet Republike Srbije, odnosno u Fond za razvoj. Zbog toga takvim ljudima nisu trebala da se daju takva sredstva i nisu dobili ono što jeste, a to je da se uposle novi ljudi. Još nešto što je bitno, kako je u tom periodu rađeno. Opština Svrljig je kao lokalna samouprava zajedno, svi odbornici SNS i Ujedinjena seljačka stranka, mi smo formirali anketni odbor, jer smo želeli da se provere sva sredstva koja su došla iz budžeta Republike Srbije, da li je to bilo iz Fonda za razvoj, da li iz SIEPA, da li su to bila sredstva iz Nacionalne službe za zapošljavanje. Anketni odbor je odradio svoj deo posla u okviru svojih nadležnosti i sve te rezultate smo predali nadležnim organima, odnosno svima onima koji su za to bili merodavni. Mogu da kažem da su rezultati, kao što sam malopre naveo, iz Fonda za razvoj i sredstva koja su došla u Svrljig, a i u ostale male opštine, dali su rezultate u većem broju tih naših firmi koje sada tamo kod nas upošljavaju ljude. Da ne ponavljam, svaka čast tim ljudima koji su dobili sredstva iz Fonda za razvoj, koji su uposlili ljude, investirali u novu proizvodnju i rade dalje na investiranju. Sada bih pozvao prvo ministra Sertića i njegove kolege iz kabineta da svi zajedno i mi kao poslanici i lokalne samouprave, da svi radimo na tome da se pomogne malim siromašnim opštinama, kao što je opština Svrljig, da se u tim opštinama investira, da se u tim opštinama odrede sredstva preko Fonda za razvoj sa povoljnim kamatama, kao što je bilo do sada i da tamo ljudi koji već rade mogu i dalje da upošljavaju ljude, jer samo na taj način možemo spasiti te male opštine i u tim opštinama može da se živi i da ima budućnosti. Još nešto što mislim da je dobro u okviru ovoga Predloga zakona je to što smo u budžetu za 2015. godinu rekli – nema više zaduživanja, u tom delu i Fond za razvoj Republike Srbije neće više moći da Srbija bude garant za ona sredstva kojima se Fond za razvoj zadužuje. Hteo bih da kažem i to, ja sam predsednik Ujedinjene seljačke stranke i mislim da u Fondu za razvoj treba naći mogućnost da se pomogne zemljoradničkim zadrugama, da preko tih zadruga mogu da se dobiju sredstva. Svi znamo, to pričam ja i to pričaju svi, i naš premijer gospodin Vučić o tome priča, da je poljoprivreda veliki resurs i šansa za razvoj naše Srbije. Preko takvih povoljnih kredita, kao što ima Fond za razvoj za razvoj u privredi može se pomoći i zemljoradničkim zadrugama da mogu da investiraju u opremu, u sve ono što je potrebno za razvoj poljoprivrede. Budite sigurni da će takva sredstva sigurno da se vrate, jer naš poljoprivrednik je disciplinovan i zadruge će imati mogućnost da upošljavaju nove ljude i ti naši ljudi će ostati u selima, gde će hraniti porodice. Na taj način ćemo spasiti naša sela da se ne gase. Još jednom, u potpunosti podržavam kao narodni poslanik ispred Ujedinjene seljačke stranke u klubu SNS sve mere naše Vlade i našeg premijera, jer mislim da je to jedini pravi način da se izađe iz te situacije kao što je bilo do 2012. godine. Kao narodni poslanik ispred Ujedinjene seljačke stranke ću glasati za sve ove predloge zakona jer sam siguran da će ovo biti jedina šansa i jedina mogućnost da pomognemo i našoj privredi i svim građanima naše Srbije i onima koji žive na selu i od sela i onima koji žive u gradu. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri u Vladi Republike Srbije, poštovani gosti i poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, mene veoma čudi kada čujem da neko od narodnih poslanika iz jedne od vladajućih stranaka ovde, u ovom slučaju iz Napredne stranke, kaže da će bez dvoumljenja da glasa za predloge zakona koji se nalaze kao tačke dnevnog reda na našoj sednici, najvišeg predstavničkog tela, naše Narodne skupštine danas. Mene to čudi, poštovana gospodo, zato što smatram da imamo veoma loše predloge zakona i pokušaću, pre svega, da se usmerim izvesnim pitanjima, komentarima i napomenama gospodinu Sertiću, koji ovde brani dva predloga od tri, o kojima danas raspravljamo. Najpre, gospodine Sertiću, Vlada je predložila da se o Predlogu izmena Zakona o privrednim društvima raspravlja po hitnom postupku. Gospodine Sertiću, moram da vas pitam - zar je moguće da ništa nismo naučili iz prošlogodišnjeg iskustva? Prošle godine, poštovana gospodo, raspravljali smo ovde o predlozima zakona po hitnom postupku, usvojili smo ovde početkom decembra Zakon o planiranju i izgradnji njegove izmene, posle 20 dana, gospodine Sertiću, morali smo da menjamo to što smo 20 dana ranije usvojili. Potom, poštovana gospodo, gospodine Sertiću, ovde smo raspravljali o zakonima koji se tiču javnih beležnika, notara, dva puta smo menjali jedno te isto i ponovo ćemo morati po treći put, gospodine Sertiću, ovde verovatno do kraja januara. Gospodine Sertiću, tu do vas sedi gospodin Antić, koji je, ja mislim reč „izvinite“, najviše upotrebljavao u našoj raspravi krajem decembra kada smo i njemu stavili zamerku na način koji je primenio kada je došao da brani svoj Predlog zakona o energetici ovde sa 434 člana, poštovana gospodo. Gospodine Sertiću, učimo se na nekom iskustvu. Ne treba da donosimo zakone po ovakvom postupku. To je jedna primedba. Druga stvar, čitajući sadržinu predloženih izmena, čitajući razloge za donošenje zakona, čovek može da zaključi, i o tome je, mislim, veoma precizno, veoma primereno ovde i jutros govorila narodna poslanica Olgica Batić, da se izmene zakona tiču jednog privrednog subjekta. Evo ja sada uzimam razlog za donošenje zakona, prvi pasus „Telekom Srbija“, drugi pasus „Telekom Srbija“, treći pasus „Telekom Srbija“, poslednji pasus „Telekom Srbija“. Poštovana gospodo, molim vas da se zamislimo oko toga, a i vi gospodine Sertiću - da li zakoni treba da služe tome da se tiču jednog privrednog društva? To je strašna zamerka. Postoji, poštovana gospodo, jedan princip, koji važi u svakoj državi koja se temelji na vladavini prava, a to je princip da moramo da imamo obezbeđenu opštost zakona. Na šta bi to ličilo, poštovana gospodo, kada bismo za svaki privredni subjekt morali ovde posebno da raspravljamo i da o njemu usvajamo jedan posebni zakon? To bi značilo, gospodine Sertiću, da izlazimo iz okvira vladavine prava. Ako se izlazi iz okvira vladavine prava, a ovakvim predlogom se upravo to radi, onda to znači, poštovana gospodo, da Vlada iskače sa evropskog koloseka. Ovo više, gospodine Sertiću i poštovana gospodo narodni poslanici, nije neki evropski put, čak ni u formalnom smislu. Ovo je, gospodine Sertiću, kako ja razumem antievropski put, a ja smatram da ovde treba da se suprotstavimo tome. Treća stvar, ako se usmerimo malo sada na ovaj drugi predlog zakona koji vi branite. Na primer, član 3. ovog predloga zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, kaže – Fond za svoje obaveze odgovara svojom imovinom. Gospodine Sertiću, možete li da nam kažete kolika je to imovina Fonda? Možete li ovde da nam kažete kolika je to imovina kojom taj Fond onda može da odgovara? Na primer, član 10. kaže – program rada Fonda sadrži namenu, visinu itd, ali se briše ovo „godišnji“. Ja sa pitam, poštovani gospodine Sertiću, zašto se briše to „godišnji“, zašto se briše ova ograda do 31. decembra, jer ja zaključujem sledeće – menjamo zakon zato što neko nije radio svoj posao? Ako tome dodam onu suprotstavljenost, opštost iz zakona, onda ja mislim, gospodine Sertiću, da se apsolutno stvara slika tog antievropskog puta i puta koji nas usmerava ka mogućnosti korupcije, gospodine Sertiću. Hvala.
Reč ima ministar Sertić. Izvolite.
Hteo bih samo kratak komentar. U toku dana smo pričali vrlo argumentovano na primedbe koje ste i vi sada izneli u vašem izlaganju. Slažem se da svako od poslanika ima pravo da vidi predloge zakona na svoj način, ali ono što ste spomenuli da li su ovi predlozi zakona na evropskom putu ili ne, pre svega, evropski put se vidi prema rezultatima rada svakoga od nas, članova Vlade, predsednika Vlade i sve pohvale koje dobijamo za reformske poteze, za socijalno odgovornu politiku, za rezultate rada, mislim da na najbolji način generišu naš odnos prema evropskim vrednostima i prema odlukama i rezultatima koje želimo da postignemo u narednom periodu. Što se tiče toga ko je radio svoj posao ili ne, izneo sam vam vrlo argumentovano da, od momenta preuzimanja ministarstva i od momenta kada sam po toj dužnosti postao predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj, nijedan kredit nije, posle dugog perioda u kome gotovo ni jedan kredit nije dat iz Fonda za razvoj, prvo smo pokrenuli procese i vrlo jasne planova kako i na koji način će se davati krediti, dat bez garancije, nije otišao na neku odluku ili u neko preduzeće koje to neće moći da vrati. Za nas je važno da podržimo sektor malih i srednjih preduzeća sa malim kamatnim stopama, ali su sve firme bile u obavezi da dostave adekvatne garancije. Fond za razvoj je jako mnogo učinio za devastirana područja, odnosno za područja koja su pretrpela velike poplave u toku maja i juna meseca. Gotovo milijarda je odvojena iz portfolija Fonda za razvoj za te namene. Preko 300 miliona dinara je do sada odobrenih sredstava po veoma povoljnim kamatnim stopama, po posebnim uslovima, po posebnim niskim garancijama, kako bismo obezbedili preduzećima, koja su pretrpela veliku štetu, da obnove svoje proizvodne pogone, kako bi ekonomski život u tim zajednicama bio pokrenut. Nama je Fond za razvoj potreban, kao institut, kako bismo brinuli o onim najslabijim i najmanjim. U tom smislu, veoma sam ponosan na prethodnih nekoliko meseci, na rezultate koje je Fond dao, a što se tiče otvorenosti javnosti, o tome smo pričali ovde, svakako se zalažem za strogu kontrolu, ne samo Fonda za razvoj, nego svih javnih institucija koje treba da budu u službi građana Srbije i u smislu boljeg i kvalitetnijeg razvoja Srbije. Hvala vam.
Hvala [[Vladimir Pavićević, s mesta: Da li imam pravo na repliku?]] Nemate pravo na repliku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Da li mogu da obrazložim zašto imam pravo na repliku?) Ne treba obrazloženje. Nemate pravo na repliku. Dobili ste vrlo uljudan odgovor, bez ikakvih uvreda, bez ikakvog nerazumevanja, na vaša pitanja. (Vladimir Pavićević, s mesta: Mislim da imam…) Razmislite još malo o tome da li ima ili nema. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, gospođo predsedavajuća, ja ću bez dvoumljenja glasati za ovaj zakon, bez obzira što neke moje kolege govore o načinu glasanja, gotovo nikad ne glasaju za svoje predloge. Dešavalo se da mi glasamo za njihove predloge, a da oni nisu na sednici. Toliko o načinu na koji ćemo glasati. Što se tiče ugovora, moram reći da ću podržati da se napravi konačno jedna elektrana u Srbiji, Kostolac, ali takođe moram da se založim da napravimo još jednu. Dakle, govoriću o elektrani koju, takođe, treba napraviti, a koja neće biti iz državnog kredita, a za koju su kineski investitori, koliko znam, bili zainteresovani, a to je Kolubara A. Dakle, radi se o elektrani koja ima sve prenosne sisteme, koja u ovom trenutku proizvodi zanemarljive količine energije, a koja u svojoj okolini ima 180 miliona tona uglja, koji ne mogu da koriste postojeće elektrane, pa je kineski investitor ponudio da fluidnim kotlom prerađuje ugalj koji nema dovoljnu kaloričnu vrednost i da napravi novih 300 megavata. Dakle, da Kolubara A bude neka druga elektrana koju će ova vlast započeti i napraviti. S obzirom da tamo već postoje svi uslovi za prenos električne energije koja bi se proizvodila, a tim pre, investicija je draža zato što se ne radi o zaduživanju zemlje, nego bi isti kineski investitor kupio toliko struje i toplotne energije za industrijsku zonu na Ubu, koju ima nameru da sagradi koliko ja znam, a ministri će me svakako ispratiti, ta investicija je negde u prvoj fazi oko 1,2 milijarde dolara i s obzirom da mi nemamo dovoljno količine energije za neki dinamičan razvoj, bilo bi neophodno da se pored ove elektrane u Kostolcu, napravi i elektrana, modernizuje Kolubara A i na takav način prvo zbrine životna sredina koristeći ugljenu prašinu i ugalj koji ne može da se koristi u elektranama, pa čak i komunalni otpad koji bude iz industrijske zone i eventualno iz Beograda i na takav način proizvedemo električnu energiju, napravimo industrijsku zonu koja će se odatle snabdevati i koja će otplaćivati tu električnu energiju i time država ništa neće dugovati. S tim u vezi, ja podržavam naravno, ovaj prvi projekat, a biće mi još draže, ukoliko se po projektu iz 2012. godine, koji postoji za Kolubaru A, bude pristupilo realizaciji i Kolubare A, tako ćemo dobiti novih 300 MW električne energije, uvećati društveni proizvod ne samo proizvodnjom energije već i proizvodnjom u mašinskom delu u industrijskoj zoni, a kineski investitor je zainteresovan i za kupovinu IMT, DMB i Rakovice, gde bi takođe koristio tu električnu energiju i na takav način bi seotplatila investicija koja bi svakako bila produktivna u više vrsta. Moram da kažem i nešto o Fondu za razvoj. Dakle, ono što sam ja pročitao i podatke koje sam ja dobio, žao mi je što je moj prethodni kolega izašao, jer ovde ima podatke za vreme vladavine mog kolege poljoprivrednika, kada je on bio premijer. Interesantno, ja ne mogu da budem ispred poljoprivrednika u Fondu za zdravstvo, ali je moj kolega poljoprivrednik koji ima istu stručnu spremu je bio premijer. Za vreme njegove vladavine, Sartid je ostao dužan Fondu za razvoj 2.615.845.527 dinara. Dakle, prilikom privatizacije za bud zašto i stečaja, ovaj dug Fondu za razvoj je ostao u ovoj visini. To je tada bilo preko 100 miliona maraka. Kada bi danas to pretvorili u evre, ja verujem da bi taj dug, ono što se nekad moglo kupiti za 100 miliona maraka, sad nama treba 200 miliona eura. Dakle, to je ostalo iza te slavne pogodbe koju je predvodio moj kolega poljoprivrednik u vreme kada je imao tu sreću, a mi nesreću, da on bude premijer ove države. O Fondu za razvoj ću još reći to da od 13.145 kredita u vrednosti od 217 milijardi zatečeno stanje je takvo da 60% tih kredita neće biti vraćeno. To nije bio Fond za razvoj, to je bila mašina za rasipanje para, to je bio fond za razvoj tajkuna, fond za kupovinu tajkunskih jahti sa stranom zastavom i domaćih pevačica. Od prilike ja tako vidim Fond za razvoj koji je funkcionisao do 2012. godine. To što fali Fondu za razvoj naravno, biće nadoknađeno iz budžeta. Sredstva su često bila namenjena početnicima iz tzv. nerazvijenih područja. Moj kolega Miletić je o tome govorio. Ja kao predsednik Narodne seljačke stranke takođe moram reći da su mi čudna neka imena dobitnika kredita za početnike iz nerazvijenih područja, pa ću pročitati ukratko ko su bili srećni dobitnici. Kao na lutriji, obično podigneš kredit, pa firma ode u stečaj, ili nađeš neku drugu firmu pa to više nikad ne vratiš, pa su srećni dobitnici recimo bili: Mišković, Bogićević, Vojin Lazarević, Miodrag Kostić, Drakulić, Perčević, Vukadinović, Toplica Spasojević, Borovica. Dakle, niti mi oni liče na početnike, niti mi Beograd liči na nerazvijeno područje, tako da nam pripadnici bivšeg režima duguju odgovor – po kom osnovu su oni tretirali firme ovih ljudi kao početnike, njih kao početnike, „start ap“ kredite za nerazvijena područja, jer to apsolutno nije jasno? Ja mislim da se u najmanju ruku radi o zloupotrebama. Što se tiče fondova, tu takođe treba videti da, sem ovih fondova, postoje i drugi fondovi. Razvojni plan Vojvodine, Fond za kapitalna ulaganja i neki nam duguju odgovore kako su tako po nekim rođačkim linijama trošili sredstva iz fondova koja su pripadala, delu fondova koji su pripadali Vojvodini, pa su recimo za izgradnju nekih čudnih medijskih centara, umesto 10 miliona trošili 20 miliona eura, da su tim parama upravljali rođaci predsednika, stranke bivšeg režima, dakle, ovi što su formirali vladu u senci, vladu u hladu, dakle oni koji kažu da ćemo svoje mesto pod suncem naći sedeći ispod senke, u hladovini, ja u to ne verujem. Oni nam duguju, s obzirom da sam dobio te podatke, oni nam duguju objašnjenje zašto je neki doradni objekat kod Instituta za onkologiju u Sremskoj Kamenici, umesto 10 miliona sa opremom, još nezavršena izgradnja 5.000 kvadrata koštala 20 miliona, zašto tim parama upravlja recimo kum potpredsednika DS, odnosno stranke bivšeg režima? Zašto u izgradnji Urgentnog centra u Novom Sadu, kojim upravlja supruga lidera stranke bivšeg režima, zašto su potrošeni dva puta veći novci od onih neophodnih? Zašto je recimo 100.000 za porođaj koji košta 7.000 evra plaćeno 28.000 evra? Mnogo odgovora nam duguju ovi iz stranke bivšeg režima koji su formirali vladu iz senke iako vladaju jednom četvrtinom teritorije itekako troše pare iz fondova. Dakle, ja ću reći da od 2000. do 2012. godine iz Fonda za razvoj je izašlo preko dve milijarde eura. Za te pare se moglo kupiti milion krava. Evo gospodin Miletić će se složiti. Moglo se kupiti negde 14 miliona ovaca, moglo se kupiti negde oko 10 miliona svinja i recimo da su to dali zemljoradnicima koji da su kupili od tog novca oko miliona krava, svake godine bi ova država mogla da ima, da su taj novac tako uložili, od mesa i mleka mogla je da ima dve milijarde bez prerade. Međutim, pare iz Fonda za razvoj su otišle za ove seljake iz grada, za ove velike početnike i umetnike koji znaju bolje da potroše novac nego seljaci, da ga mudro sakriju u inostranstvu, da ga zavuku i na takav način ispumpaju iz države za 10 godina preko 50 milijardi dolara i dok se naša dijaspora jadna trudila da unese što više novca, seljaci da što više zarade, oni su ispumpavali sredstava iz Fonda za razvoj, prenosili to napolje i na takav način su opljačkali zemlju. Za taj novac da smo kupili te krave, svake godine bi imali dve milijarde, to da smo prerađivali imali bi još dve milijarde. Ukoliko uzmete 10 do 12 godina samo u primarnoj proizvodnji, odnosno samo u uzgoju stoke i proizvodnji mleka mogli ste da imate negde 20 milijardi za 10 godina. To znači da dug ove zemlje više ne bi postojao, a da smo to prerađivali, svakako ne bi ostali bez 400.000 radih mesta, da je novac iz Fonda završio kod miliona a ne kod milionera, ne bi sada imali dugove, a umesto 400.000 nezaposlenih, ja verujem, oni koji su ostali bez posla za vreme vladavine stranke bivšeg režima, ja verujem da bi najmanje 200.000 ljudi sada ostalo u proizvodnji, bilo u privrednom lancu. Ovako smo dobili osiromašene milione i bogate milionere i sad ovi osiromašeni milioneri moraju na razne načine iz budžeta da vraćaju dugove milionera. Kada tome dodamo Agrobanku, Razvojnu banku Vojvodine, kada dodamo da je u sadašnjim komercijalnim bankama ima nenaplativih 360 milijardi, doći ćemo do toga da je u prethodnom periodu, ja ću se usuditi reći, vladao jedan udruženi demokratsko-zločinački poduhvat prema civilnom stanovništvu i oni koji su formirali vladu u senci, ja im preporučujem da formiraju još jednu vladu u senci vrlo brzo, da se ta vlada u senci zove vlada u senci Vojvodine, pa neka onda idi i razgovaraju dve vlade u senci, pa nek tako budu i neka vladaju jedno tri, četiri mandata. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Antić.
Pre svega ja bih hteo da se zahvalim poslanicima Miši Petronijeviću, Miletiću, Mihajloviću, Marku Atlagiću, Veroljubu Arsiću i na kraju Marijanu Rističeviću, zato što su sa puno pažnje komentarisali i rekli zaista dosta lepih reči na račun i Vlade Srbije i Projekta Kostolac – druga faza. Ponavljam, verujem da je danas jedan važan dan za Srbiju i da je ovaj projekat važan za sve građane Srbije i verujem da reči ljudi koji su to osetili dodatno potvrđuju. Ja sam o tome govorio i u uvodnom izlaganju. Srbija kao zemlja koja ispred sebe u budućnosti vidi ozbiljan privredni rast i razvoj mora da gradi nove energetske objekte i mora da izgradi energetske kapacitete koji će pratiti takav rast i razvoj. Ovih 350 megavata koje ćemo graditi u „Kostolcu“ kao blok B3 su samo prvi korak. Mi u toj našoj strategiji imamo još nekoliko stvari. Znači, ponavljam, iz obnovljivih izvora energije preko 1000 megavata za koje ova država daje podsticaje i koji su sa jedne strane deo naših energetskih potreba, a sa druge strane, deo naših obaveza da povećamo procenat korišćenja obnovljivih izvora energije u ukupnoj potrošnji do 2020. godine sa sadašnjih 21% na 27%. To je naša obaveza mi smo to ugovorili, mi smo to potpisali. Sa druge strane, ponavljam, mi planiramo još jedan broj velikih energetskih objekata, odnosno velikih investicija iz konvencionalnih vidova energije. Tu, pre svega, naravno, mislimo na izgradnju novih objekata u termosektoru, ali na bazi novih naprednih tehnologija sa svim licencama koje su prihvatljive od strane EU i energetske zajednice. Ja sam neke od tih projekata pomenuo i oni jesu nešto na čemu Vlada Srbije i ministarstvo koje ja vodim kroz radne grupe trenutno radi na definisanju tog projekta i tu su, pre svega, „Štavalj“, proširenje proizvodnje uglja, izgradnja novog termobloka i Kovin. Sa druge strane, kolega Rističević je apsolutno upravu. Mi imamo još projekata koje mogu biti izuzetno interesantni i imamo veliko interesovanje, pre svega, kineskih kompanija koje delom zbog zaista vrhunskih političkih odnosa koje Srbija i Kina imaju, koje su imali i u prethodnom periodu, ali pogotovu sada koji su se dimenzionirali tokom Samita i tokom posete kineskog premijera i razgovora koji je imao sa našim državnim rukovodstvom, pre svega, naravno, premijerom Vučićem. Ti odnosi su dali jednu novu energiju za nova interesovanja, pre svega, kineskih kompanija oko nekoliko projekata. Jedan od tih projekata je ovaj o kome je gospodin Rističević govorio i to je projekat „Kolubara A“. Postoji veliko interesovanje kineskih kompanija za jedan partnerski odnos koji bi da prave sa našom elektroprivredom i Beogradskim elektranama vezano za izgradnju toplo-dalekovoda od Obrenovca do Toplane „Novi Beograd“ itd, itd. Naravno, tu je i Bistrica, reverzibilna hidroelektrana, postoje interesovanja i za novi blok u Obrenovcu. Postoji interesovanje i za neke aktivnosti vezano za „Đerdap 3“. Sada smo mi kao država, društvo u situaciji da možemo da jednostavno pravimo procenu tih investicija koje su od tih investicija za nas ekonomski najisplativije i verujte mi da ćemo bez ikakve dileme pristati na sve one investicije koje su u interesu Srbije i tako ćemo poređati stvari. Ono gde je interes Srbije vrlo jasno definisan i gde možemo da ga kroz studio izvodljivosti prepoznamo kao prioritet, to ćemo prioritetno raditi. Da završim ovo izlaganje. Ovaj projekat vezano za „Kostolac“, to je nešto što je sada, ukoliko Skupština da podršku, to je nešto što kreće u realizaciju odmah. Mi već u toku ove godine, odnosno u prvoj polovini ove godine planiramo da uvedemo kinesku kompaniju i da ta realizacija tog projekta počne. Ja se isto kao i vi, gospodine Rističeviću, nadam i radujem novim projektima i verujem da će ova Vlada i ministarstvo vrlo brzo izaći u javnost sa već zaokruženim slikama novih energetskih projekata za izgradnju novih energetskih objekata, jer duboko verujem da Srbija može da se razvija samo ako gradi nove energetske objekte. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru Antiću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsedniče. Uvaženi potpredsedniče, uvaženi potpredsedniče, uvaženi ministre Antiću, vidim da je gospodin Sertić napustio salu, uvažene kolege narodni poslanici, danas su pred nama tri zakonska predloga, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije i zakon kojim se ratifikuje, odnosno potvrđuje ugovor o zajmu sa kineskom korporacijom, kineskom bankom. Podeliću moje izlaganje u dva dela. Prvo ću u ovom delu koji je nešto kraći govoriti o ovom novom zaduženju Vlade Republike Srbije, mada sva tri ova zakonska predloga, svaki na svoj način govore o nesposobnosti, nestručnosti ove Vlade, njenih ministara i posledicama koje tako postupanja, odnosno nepostupanje nastaju za građane Srbije. Krenuću od zakona, odnosno ugovora o kreditu za ovlašćenog kupca koji zaključuje Vlada Republike Srbije i kineska eksport-import banka, a kojim se Republika Srbija zadužuje za dodatnih 608 miliona 260 hiljada evra, odnosno sa kamatom 715 miliona 600 hiljada evra, dakle Srbija će po ovom ugovoru platiti kamatu u vrednosti od 108 miliona američkih dolara. Gospodine Antiću, vi ste imali po svemu sudeći određene nesporazume vezano za ovaj kredit jer sam razumeo da vam je predstavnik, odnosno diplomatski predstavnik zemlje sa kojom potpisujemo ugovor, zalupio vrata. Pa bi bilo jako dobro da čujemo šta je bio spor i šta je bio problem i zbog čega vi niste navodno hteli da potpišete ovaj ugovor o kreditu? Naime, nije sporno da je osnova za ovaj kredit nastala prilično davno, dakle 2009. godine kada je zaključen ugovor između Vlade Republike Srbije i Vlade, odnosno Narodne Republike Kine o međusobnoj saradnji i da je ovaj ugovor plod tog dogovora. Međutim, sporno je, gospodine Antiću, što ste vi sebe i državu Srbiju u međuvremenu doveli u jedno nemoguće stanje, stanje u kome se država Srbija svakim danom sve više zadužuje. Vi o tome niste previše pričali i nije ovaj ugovor sporan sam po sebi, da je on zaključen u nekom drugom vremenu i nekom drugom pravnom i ekonomskom i političkom kontekstu gospodine Antiću. Dakle, 2009. godine je bilo drugo vreme. U međuvremenu ste se vi sa vašim političkim partnerima iz Srpske napredne stranke zadužili za novih 7,5 milijardi eura i ovih 700 miliona dolara novog zaduženja jeste sada problem, jer će naše zaduženje samo u tri godine porasti za osam milijardi eura, a kako nastavljate da se zadužujete verovatno će preći 10 milijardi duga samo za vreme vaše dve i po godine vladavine. Kako se zadužujete? Zadužujete se, gospodine Antiću, to su već sada brojke koje nisu više nepoznate ni svetskim analitičarima koji prate zaduživanje na svetskom nivou, zadužujete se 121 euro u sekundi ili dnevno 10.368.000 eura. Mesečno se, gospodine Antiću, zadužujete 311.000.000 eura. Na godišnjem nivou se, gospodine Antiću, zadužujete blizu četiri milijarde. U tom kontekstu, gospodine Antiću, ovaj ugovor jeste sporan, samo u tom kontekstu. Nije sporna potreba da se „Kostolac“ i da se druge termoelektrane i energetski objekti obnove i da se prošire njihovi kapaciteti, ali je sporno, gospodine Antiću, što ste se zadužili 7,5 milijardi i uložili ste te novce u javnu potrošnju. Pokrili ste jamu bez dna zato što nemate novih investicija, nemate stranih ulaganja, zato što ne postoji vera stranih ulagača u vašu Vladu. Ne postoji vera iz razloga o kojima ću govoriti nešto kasnije, a to je kako donosite zakone. Kako donosite, gospodine Sertiću, Zakon o privrednim društvima? Retroaktivno, mimo svih civilizovanih normi koje važe u zemljama i Kornvola i anglosaksonskog prava, pa rekao bih čak i u šerijatskom pravu. Dakle, takvi modeli ne postoje. Vi ste, gospodine Antiću, prećutali malopre kada ste se zahvaljivali redom, pošto verovatno danas imate novu obavezu, to sam čuo i od vaših poslanika, da se zahvaljujete gospodinu Vučiću za njegovu sveobuhvatnu politiku koja će dovesti zemlju Srbiju …
Gospodine Veselinoviću, molim vas, vratite se na temu. Slušamo sedam minuta kako vređate ministre i Vladu. Molim vas, vratite se na temu i govorite o zakonu.
Gospodine Bečiću, molim vas da me ne prekidate.
Molim vas da se vratite na temu. (Janko Veselinović, s mesta: Celo vreme pričam o temi.) Osam minuta govorite i vređate ministre, vređate Vladu, a ne govorite o temi, ne govorite o zakonima koji su na dnevnom redu. Izvolite. Prijavite se.
Gospodine Bečiću, oduzimate pravo opoziciji…
Nemojte da polemišete sa mnom, govorite o zakonu. Izvolite. Prijavite se.
Moram da kažem da ovaj zakon i ovi zakoni, bez obzira što mi ne dopuštate da na svoj način obrazložim zbog čega su ovi zakoni štetni, da je ova Vlada nesposobna i to što ću ja reći da je ova Vlada nesposobna, da su ministri nesposobni…
Ja vam neću dopustiti na ovakav način da nastavite da urušavate dostojanstvo Narodne skupštine. Ili ćete govoriti o zakonu, ili ćemo preći na sledećeg diskutanta. Izvolite, nastavite.
Naime, ovaj zakon zadužuje Republiku Srbiju za novih 700.000.000 dolara. To će dovesti samo u ovom minutu, u ovom danu i ovih dana do novog zaduživanja koje je ova Vlada i prethodna Vlada učinila, a to je zaduživanje za preko osam milijardi evra. Zbog toga se ovi zakoni i ovo zaduživanje može samo posmatrati u kontekstu činjenice da je već sada ukupno zaduženje, govorim o 11 mesecu 2014. godine, prešlo 69% BDP-a. Sa ovim novim zaduženjem će ukupno zaduženje preći 70% ukupnog BDP-a. Vi, gospodine Sertiću i gospodine Antiću, kršite zakon kojim je ograničen ukupan iznos za koji se Srbija može zadužiti. Zbog toga, ne samo što ste nesposobni, nego kršite i zakon. Gospodine Sertiću, šta ste vi učinili da bismo ove kredite, za koje će se gospodin Antić, odnosno Vlada Srbije zadužiti, mogli da vraćam? Kako ste pomogli maloj privredi? Kako ste pomogli malim preduzetnicima? Kako ste pomogli onima koji treba da pune budžet da bi vratili ove kredite? Nikako. Juče sam gledao saopštenje malih poslodavaca u Novom Sadu i u Vojvodini. Trideset parafiskalnih nameta, gospodine Sertiću, ne mogu da rade. Njih 10-15% je ugasilo krajem prošle godine svoja privredna društva ili preduzetničke radnje, a ostali nameravaju. Šta činite da bi mogli da vraćamo ove kredite? S druge strane, mi danas govorimo o zakonu koji treba da omogući prodaju „Telekoma“. Vi ste predložili izmenu Zakona o privrednim društvima kojim ćete omogućiti prodaju „Telekoma“. Gospodo ministri i gospodo narodni poslanici, nadam se da ćete vi biti dosledni i da nećete podržati taj zakon, jer ste se samo pre nekoliko godina zalagali protiv prodaje „Telekoma“. Gospodin Vučić je rekao da prodaju „Telekoma“ može da učini samo nedomaćinska i neodgovorna vlast. To je izjava sa B92 2010. godine. Premijer Vučić je još rekao da će „Telekom“ prodati samo oni koji su nesposobni, a da on nikada neće prodavati državno zlato, jer to, kako on kaže, rade samo oni koji su nedomaćinski i neodgovorni. Da li to znači da se predsednik Vlade i vi ministri ponašate nedomaćinski, kako je to rekao gospodin Vučić, i kao neodgovorni? Dakle, vi prodajete porodično zlato, poslednje porodično zlato, kako je on to govorio 2010. godine. Šta se u međuvremenu promenilo, osim što ste napravili još veću budžetsku rupu, što je pravite svaki dan? Dakle, nema skupštinskog zasedanja na kome nema zakona o zaduživanju. U tom smislu jeste pomalo irelevantna činjenica, gospodine Antiću, da mi danas raspravljamo o ovoj ili onoj investiciji, jer je pitanje kako ćemo mi vraćati te kredite. Na bazi čega će država Srbija narednih tri, pet, deset godina obezbediti sredstva da vrati ove kredite? Na bazi čega, gospodine Antiću, ako znate da naš BDP pada, da broj zaposlenih pada, a da raste jedino, gospodine Antiću, kurs eura, dolara? Verujem da ste vašem kolegi iz Kine obećali i ovih dana je na listi i kineska valuta, ali to je samo, nažalost, gospodine Antiću, da bi ujutru kada pogledamo videli da je dinar pao ne samo u odnosu na dolar, ne samo u odnosu na evro, nego na odnosu na kinesku valutu. Svakim danom pada. Izvoz stagnira, nemate novih investicija gospodine Antiću, nemate novih investitora, sve što ste radili, odnosno otvorili svaku fabriku ili svaki most uradila je ona prethodna Vlada u kojoj ste vi učestvovali i vrlo je loše što vi malopre niste reagovali kada je neko od poslanika nazvao taj posao te Vlade zločinačkim poduhvatom. Vi ste bili gospodine Antiću u toj Vladi. Vi imate najveći kontinuitet, vaša stranka, u toj Vladi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar u Vladi gospodin Aleksandar Antić. Izvolite.
Moram reći da sam danas poprilično iznenađen ovim nastupom profesora, narodnog poslanika, ali očigledno to mesto nosi tu neku dozu tenzije koja se sa njega posebno ispoljava. Ali, po svom običaju neću da politiziram, nego ćemo se baviti činjenicama, i zaista uvažavam kada to možemo sa opozicijom na bazi činjenica da radimo. Niko od nas nije imao bilo kakvu primedbu, niti je na bilo koji način nervozno odreagovao kada argumentima raspravljamo sa gospodinom Ćirićem. Međutim, ovde uopšte nisu bili argumenti, ovo je bila jedna politička tribina sa mnogo netačnih podataka gospodine. Pod jedan, vrednost ovog ugovora je 715 miliona pri čemu je vrednost zajma 608, a 107 je učešće Republike Srbije, odnosno učešće EPS-a tako da to nije kamata nego naše učešće. (Janko Veselinović, s mesta: Kolika je kamata?) Pa to uzmite pa preračunajte.
Gospodine Veselinoviću, nemojte da dobacujete s mesta.
Ne mogu da prihvatim bilo kakvu ocenu da se u donošenju ovog i definisanju ovog ugovora o zajmu radilo o bilo kakvoj nesposobnosti Vlade. Pa, baš naprotiv. Gospodine Veselinoviću, ovo je druga faza projekta. Prva faza projekta i taj ugovor koji je radila ta neka prethodna vlada 2009. ili 2010. godine u kojoj Socijalistička partija Srbije sigurno nije imala mesto ministra finansija i nije nosila tu priču oko samog ugovora o kreditu. Znači, tada su uslovi kredita bili daleko nepovoljniji od ovih. Pa, tada je kredit bio na 15 godina rok otplate sa 5 godina grejs perioda, mi smo sada uspeli da ispregovaramo 20 godina, rok otplate, sa 7 godina grejs perioda. Tada je kamatna stopa bila 3%, sada je 2,5%. Tada su sredstva za obradu kredita bila 0,75%, sada su 0,25%. Ovo je dokaz da je ova Vlada sposobnija od te Vlade, jer je obezbedila bolje uslove za realizaciju ovog kredita. Kada govorite o zaduživanju i sa tim stajem, pa da, upravo ovo što mi radimo je odgovor i na to vaše prethodno pitanje. Pa, mi u najvećoj meri vraćamo loše kredite koji su vučeni posle 2000. godine sa visokim kamatnim stopama i najveći deo tih novih zaduženja ide upravo na račun vraćanja tih starih. Zaista, ne želim da polemišem na toj osnovi, ali moram da kažem upravo zbog tog kontinuiteta o kome ste vi govorili, da mislim da ova Vlada daleko bolje i odgovornije radi ovaj ekonomski razvojni posao u Srbiji od te prethodne u kojoj smo takođe bili. To sa jedne strane. Sa druge strane, mislim da su ocene o tome da je strašno što dinar gubi snagu u odnosu na kinesku valutu. To su neozbiljne ocene ili se radi se o jednom potpunom nepoznavanju opštih ekonomskih faktora u celom svetu. Ljudi, Kina je u ovom trenutku druga svetska ekonomija. Pa, naravno da ne može naša valuta da se takmiči sa kineskom valutom, jer je to druga svetska ekonomija u ovom trenutku. Prva je EU još uvek. Dobro, izvinjavam se ako je prva, onda je prva. To sa jedne strane. S druge strane, zlonamerno je pričati kako naš BDP pada, pa jedino zbog čega je došlo do pada u BDP je posledica poplava. Mislim da je to jedan zlonameran podatak. U suštini vi znate koliki smo samo gubitak imali u proizvodnji uglja i električne energije kao posledice poplava. Pa, ljudi, mi 27. maja ili 17. maja, od 17. maja do 27. maja je bilo ono najžešće sa poplavama, mi smo proizvodili nula grama uglja u Kolubari. Pa, to je tragedija za ovu zemlju. Ne želite valjda na tragediji da bilo ko pravi političke poene. A danas smo doterali, iako su sve prve prognoze govorile da će nam za to trebati oko godinu i po dana, sada smo došli do toga da samo sedam meseci kasnije, sukcesivno smo podigli na 80 hiljada tona dnevno iz Kolubare. Ljudi, zaista smo učinili jedan izuzetan posao i ja uopšte ne želim da nam opozicija zbog toga aplaudira, ali ne mogu da prihvatim ni tu dozu zlonamernosti, pogotovo u onim segmentima gde smo dali maksimalne rezultate. Na samom kraju, očekujem u narednoj Skupštini da pričamo o ozbiljnim stvarima, a ne da se bavimo špekulacijama i netačnim novinskim člancima. Nikada nikome u ovoj Vladi niko nije zalupio vrata niti je to uradio meni kineski ambasador. Sa kineskim ambasadorom imam izuzetno prijateljski odnos i nacionalni sam koordinator za saradnju sa Kinom u mehanizmu Kina i centralna istočna Evropa. Kineski ambasador je naš veliki prijatelj koji je dao ogroman doprinos i veliku pomoć Srbiji i srpskom narodu u dobijanju samita, u pripremi i organizaciji samita. Imali smo ozbiljne pregovore vezano za sve ugovore, memorandume koji su potpisani tokom posete kineskog premijera gospodina Li Kećijanga Beogradu, ali to su zaista bili pregovori. Ponavljam vam, pa nismo mi obezbedili da uslovi za ovaj kredit 2014. godine budu toliko bolji u odnosu na uslove kredita iz 2010. godine ili 2011. godine tako što nam je to neko dao, poklonio ili palo sa neba. Ne, nego zato što smo pregovarali, imali čvrstu poziciju i tražili za Srbiju i njene građane najbolje uslove i obezbedili ih. Ali, ponavljam to su bili pregovori.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima ministar u Vladi, Željko Sertić. Izvolite.
Postavilo se ovde pitanje prodaje Telekoma i postavke zašto to radimo i na koji način, zašto su očekivanja da će Telekom postići bolju cenu. Ja sam to u toku dana danas nekoliko puta iznosio i reći ću i vama, žao mi je što niste bili da čujete obrazloženja na koji način i u kom pogledu. Ali, ova Vlada je svom kratkom mandatu od aprila meseca do danas, uradila toliko stvari koliko, ne mogu možda da kažem ovo što je gospodin Atlagić spomenuo neke ciljeve od bukvalno od početka rada koji je rekao za ekspoze premijera Aleksandra Vučića, ali toliko pohvala za svoj rad koji smo dobili od najznačajnijih svetskih institucija, od agencija koje prate rad i monitoring svakog našeg poteza zato što je interes da se usaglasimo, ne samo sa odredbama i statusima i standardima EU nego svetskog poslovnog okruženja kako bismo imali kompanije koje mogu da izađu na svetsko tržište i da se takmiče u svakom momentu. Iako nas ljudi sa strane hvale za tako nešto, ja ne mogu da razumem priču vašu kako smo mi gotovo banda kriminalaca koja ne zna šta radi. Takve reči koje vi upotrebljavate prema nama kao članovima Vlade, prvo mislim da nije korektno. Drugo, živimo u zemlji u kome nikada transparentniji i jasniji procesi nisu bili. Kada nikada ekonomija nije bila važniji činilac svakodnevnog života i to tvorili vrlo spremno i javno pred svim građanima Srbije. Potezi koji se donose danas nisu doneti prethodnih 30-40 godina u Srbiji, a da ne govorim o obećanjima 2000. godine kako ćemo preporoditi zemlju, a došli smo do 2014. godine, kada smo morali da menjamo i Zakon o radu i Zakon o privatizaciji i Zakon o građevini, i da vraćamo skupe kredite koje ste vi 2008. godine podizali, a danas pričate o javnom dugu i o problemima koji postoje i kažete nama da smo nekompetentni, a mi smo formirali priču. Spominjete malo pre mala i srednja preduzeća. O kojim malim i srednjim preduzećima ste vi vodili računa u prethodnom periodu? Nije ova Vlada za šest meseci porušila ceo sistem funkcionisanja privrede u prethodnom periodu, nego upravo prethodne vlade, a mi danas pokušavamo iz jednog potpunog haosa, u jednoj potpunoj ekonomskoj bari, da vratimo deo po deo. Pa smo dobili da je pre tri ili četiri dana počela ponovo proizvodnja u „Simpu“, posle više meseci zastoja. Vratili smo i „1. maj“ iz Pirota, koji je počeo da radi, skoro 300 radnika je počelo da radi, upravo zahvaljujući našim naporima i pregovorima koje imamo i sa slovenačkom državom i sa ljudima koji su dole. Tražimo svaki mogući način i svako dobro i korektno rešenje da svaku firmu spasemo. Pričamo o Fondu za razvoj. Zahvaljujući Fondu za razvoj, neka od tih preduzeća danas funkcionišu. Zahvaljujući Fondu za razvoj, imamo mogućnost i da danas pregovaramo o „Železari Smederevo“ i da pokušamo da napravimo dobar posao, da spasimo „Železaru“, ne samo zbog Smedereva, ne samo zbog 5.000 radnika kojima svakako to jeste prioritet, nego zbog ukupnog ekonomskog života u Srbiji. A Fond za razvoj trpi posledice i „Agrobanke“ i „Privredne banke“ i Fonda za razvoj Vojvodine, koji je svojim kreditima napravio probleme koje i dan-danas imamo, i na ovom nivou Fonda za razvoj Srbije. Ako pričamo o odgovornosti, nikada odgovornija Vlada nije postojala u ekonomskom smislu i u svakom aspektu elemenata koji nas pridružuju, svakog dana, korak ka EU. Ako to priznaju čelnici EU i ako dobijamo svakodnevne pohvale za taj deo, ja ne razumem vaš stav i pojedinih poslanika u kojima nas nazivate pogrdnim imenima i neodgovornim ljudima. Voleo bih da mi date jedan jedini konkretan razlog da tako nešto možemo da pričamo. Mi danas iz pokušaja da na najtransparentniji i najbolji način ne srljamo u prodaju „Telekoma“ tek tako, nego smo raspisali javni tender, koji će biti objavljenu naredne dve nedelje, za privatizacionog savetnika, da vidimo šta će nam pametni ljudi iz svetske klase predložiti, na koji način da idemo u budućnost sa našom kompanijom, koji su to modeli koji bi omogućili Srbiji razvoj i podsticaj od strane kompanije, a ne da se desi za tri ili četiri godine da imamo smanjivanje poslovnih aranžmana. Zašto je u jednom momentu traženo da se ne prodaje „Telekom“? Da bismo došli do današnje situacije u kojoj imamo „Telekom“ koji je i vlasnik u Republici Srpskoj, a koji ima i svoje vlasništvo i operativu i u Crnoj Gori, dakle, do jednog regionalnog igrača. Da li je bilo različitih transakcija u tom periodu? Jeste. Došli smo danas u mogućnost da možemo da ozbiljno promišljamo o budućnosti „Telekoma“ i da razmišljamo na koji način da uđemo u strateško partnerstvo ili u neku vrstu prodaje, kako bismo omogućili život. Od sredstava koje budemo dobili, i od „Telekoma Srbije“ i od ostalih privatizacija, koje, nažalost, nisu ostale u velikoj meri sposobne da privuku neki veliki kapital, jer sve što je bilo dobro, ili je prodato davno, još 2003, 2004. i 2005. godine, a da ne pričam o tome šta se dešavalo nakon toga sa velikim brojem privatizovanih preduzeća, kakav potpuni haos imamo u poljoprivrednim kombinatima, kakav kriminal se dešava iza zatvorenih vrata, itd. Deo tih prihoda smo dogovorili sa MMF da može da ide u vraćanje upravo skupih kredita koje su podignuti u periodu od 2008. godine pa naovamo, koji su baš direktno u potrošnju stavljeni, a ne u funkciju razvoja države i ona druga polovina da ide u investicione projekte, kao što su auto-putevi, vojna industrija, poljoprivreda, da ne moramo dalje da se zadužujemo, nego da možemo iz sopstvenih sredstava da pravimo kontribuciju učešća u velikim projektima. Mi danas pričamo sa velikim svetskim imenima na pravi način. Danas je u Privrednoj komori Srbije u Beogradu održan sastanak sa „Tenisom“, koji je odlučio da osnuje svoju kompaniju u Srbiji, ljudi su doneli odluku i ulazimo u najveću investiciju u poljoprivredi, možemo tako da kažemo, u poslednjih 20 ili 30 godina. Najveća evropska kompanija za stočarstvo je odlučila da uđe u Srbiju i da napravi svoje pogone ovde u Srbiji. To su elementi o kojima svakog dana pričamo i svakog dana pravimo rezultat i ne želim da na bilo koji način ovde slušam o nama kao nekompetentnim, kao o nekom ko ne voli svoju državu i ne čuva. Ovo što radimo danas sa ovim izmenama Zakona o privrednim društvima, upravo jeste u pravcu čuvanja državne imovine, odnosno očuvanja „Telekoma“, kako bismo mogli na pravi način da razgovaramo. A mogli smo i da kažemo da ćemo 10% akcija da razvejemo, upravni odbor će doneti odluku onako kako smo i pre po starom zakonu, 10% će biti raspoređeno i niko ništa nije dobio. Imali bismo manji kapital. Imali bismo problem da ako želimo da ostvari isti kapital, da moramo iz neraspoređene dobiti da prebacujemo sredstva. Dakle, ulazimo u neke bilanse koji nam u ovom momentu ne odgovaraju. Kritikovati investiciju od 700 miliona dolara, razvojni projekat koji će sam od sebe da vraća kredite i da nam zaposli 500 mesta u narednih godinu dana, da nam otvori ko zna koliko pratećih poslova, kao što imamo danas situaciju sa „Železarom Srbije“, da na pet hiljada radnika u „Železari“ imamo gotovo 15 hiljada u pratećim poslovima, koje se otvaraju radna mesta. To su uspesi koje pravi ova Vlada i to znaju građani Srbije, a očigledno toga nisu svesni poslanici koji sede ovde sa nama i raspravljaju o zakonima.
Zahvaljujem, gospodine Sertiću. Reč ima dr Dijana Vukomanović. Izvolite. Replika.
Poštovani predsedavajući, ja ću svoje pravo na repliku, pošto je narodni poslanik koristio uvredljive i neadekvatne kvalifikative, iskoristiti takođe isto kao i uvaženi gospoda ministri, da citiram konkretne činjenice. Znači, nemojmo sporo pamtiti i brzo zaboravljati, jer, ako ništa drugo, relevantne institucije sve beleže, istoriju, ekonomsku istoriju zemlje, da se sada ne bavimo političkom istorijom. Dakle, pozivam se na podatke Instituta za tržišna istraživanja, koji kaže da izuzetno robustan rast spoljne zaduženosti Srbije je nastao upravo u periodu u kome su ekonomske resore vodili kadrovi bivše ili sadašnje stranke kojoj uvaženi narodni poslanik pripada. Dakle, period 2008. godine do 2012. godine. Kada je doneta odluka o masovnoj privatizaciji, došlo je do pada spoljnog duga, pozivam se na podatke Instituta za tržišna istraživanja. Od 2001. godine do 2007. godine, spoljni dug je opao od 10,3 na 6,3 milijarde evra, da bi na kraju 2012. godine, znači od 2007. godine do 2012. godine došlo do ubrzane dinamike zaduženosti do čak 12,2 milijarde evra. Dakle, udeo države u stvaranju tog duga od 2008. godine do 2012. godine je porastao od 30,9% na 49,9 procentnih poena. Dakle, za 19%. Zna se ko je tad bio premijer, ko je bio ministar finansija, ko je bio ministar privrede. To nisu bili poslanici sada vladajuće koalicije, odnosno predstavnici sada vladajuće koalicije. Ja molim da citiramo tačne podatke i da se uzdržimo od loših i neadekvatnih, da ne nazovem, uvredljivim, kvalifikativima.
Zahvaljujem. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, malo pre smo prisustvovali jednoj tiradi, jednoj dobro naučenoj pesmici, sa jednom manom - što ta pesmica nije istinita. Ali je naučena. Međutim, to nije prvi put i nije ni poslednji put nažalost od nestručnog, nesposobnog i nekompetentnog gospodina Janka Veselinovića. Ovo namerno kažem baš da bih pokazao kako je to kada se zavitla ta verbalna kamenica i kako je to kada se ta ista verbalna kamenica vrati nazad i pogodi baš onoga ko je istakne i ko je izrekne. Ono što nestručni, nekompetentni i nesposobni Janko Veselinović ne zna, a to je šta je to rolanje kredita i šta je to kada se krediti dobiju… (Janko Veselinović, s mesta: Šta je ovo?)
Gospodine Veselinoviću, nemojte da dobacujete sa mesta. (Janko Veselinović, s mesta: Koristi termine za koje ste mene opomenuli.) Gospodine Veselinoviću, izreći ću vam opomenu. Izvolite, nastavite.
I šta je to kada se krediti dobijaju i uzimaju pod povoljnijim kamatnim stopama, zato što je ova vlada Republike Srbije napravila sporazum sa MMF, zato što smo na taj način dobili taj atest i taj potrebni pečat da smo stabilna zemlja, zemlja koja ide jasnim reformskim putem i da bi iste te kredite koje dobijamo pod povoljnijim uslovima vraćali one stare kredite koje je nesposobna, nestručna i nekompetentna Vlada Janka Veselinovića radila u prošlosti i zaduživala sve građane. Ja ću pitati ovim putem nesposobnog, nekompetentnog i nestručnog Janka Veselinovića kada je njegova Vlada uzela kredit po 2,5% kamate godišnje? Uzimali su kredite i po 6, 7 i 8%. Bio sam u osmom sazivu prisutan kada se o takvim zakonima i o takvim kreditima glasalo u Narodnoj skupštini. Pitao bih nesposobnog, nekompetentnog i nesposobnog Janka Veselinovića kada je naš javni dug prešao zakonsku granicu od 45% BDP? Za vreme Vlade koju je podržavao nesposobni, nekompetentni i nestručni Janko Veselinović.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Janko Veselinović.
Gospodin predsedavajući, mislim da vaše vođenje sednice govori dovoljno o …
Gospodine Veselinoviću, vi ste uveli rečnik unazad pola sata. Vi ste uveli rečnik ovaj koji ste izgovarali u Narodnoj skupštini. Petnaest minuta ste vređali Vladu, ministre, premijera i sada se bunite zbog jedne rečenice. Gospodine Veselinoviću, prihvatite ono što ste vi uveli u ovu Narodnu skupštinu u vašem izlaganju.
Naravno, ne bih trošio vreme građana Srbije na bilo kakve uvrede kojima se služio prethodni govornik, već bih samo hteo da se osvrnem na ono što su dva ministra rekla vezano za ono što sam ja pre toga istakao. Ni jednom jedinom rečju ni gospodin Antić ni gospodin Sertić nisu demantovali ono što sam rekao, ni činjenicu koliko se zadužujete u sekundi, u minuti i u mesecu, ni ukupno zaduženje, ni činjenicu da vodite državu u bankrot, niti je gospodin Sertić dao odgovor na pitanje šta će učiniti da se mala i srednja preduzeća u njegovom Novom Sadu, u mom Novom Sadu, u njegovoj Vojvodini, u mojoj Vojvodini, u njegovoj Srbiji, u mojoj Srbiji ne gase i da ne otpuštaju radnike, a to se dešava zbog parafiskalnih nameta koje ste dali za ta mala i srednja preduzeća. Gospodine Antiću, nemojte zamenjivati teze. Kako možete reći – društveni bruto proizvod je pao zbog poplava, pa onda reći – vi ste se zaduživali po višim kamatama? Gospodine Antiću, zar nije tačno da su te kamate bile proizvod svetske ekonomske krize? Zar nije to tačno i da su sada na svetskoj pijaci novci nešto jeftiniji, gospodine Antiću? Zar nije tačno, gospodine Antiću, da je sada na svetskom tržištu dolar i evro za zaduživanje nešto jeftiniji? Dva puta je padao kreditni rejting za vreme vaše Vlade. Gospodine Sertiću, to što ste vi u Vladi četiri, pet meseci ne govori ništa o činjenici da je ova Vlada, ova koalicija već tri godine na vlasti.
Zahvaljujem. Reč ima ministar u Vladi Željko Sertić.
Već drugi put spominjete parafiskalne namete i uopšte namete privredi i ispadne kao da smo mi to kreirali u poslednjih šest meseci, a to je nešto što privrednici i ja prvi koji sam iz privrede došao pričamo već godinama unazad, jedan potpuno nekonzistentan sistem u kome je svako pravio onako kako mu je trebalo. Imamo ogroman broj agencija, ogroman broj nameta, neusklađene zakone. Imamo šumu propisa koji međusobno ne funkcionišu. Mi sada pokušavamo u tom delu da napravimo kao da postoji čarobni štapić kojim možemo to da rešimo i na bazi toga pokušavamo svakog dana da napravimo poteze kojima bi kratkoročno doneli kiseonik našim malim i srednjim preduzećima kako bismo dobili vreme da u jednom procesu koji traje i koji ne može da bude preko noći rešen, rešimo velike probleme koje smo nasledili od svih prethodnih vlada koje funkcionišu. Mi smo doneli strategiju za razvoj malih i srednjih preduzeća i definisali šest stubova razvoja u narednom periodu. Mi smo definisali da ćemo skoro 200.000 radnih mesta da osnujemo u narednih nekoliko godina samo po osnovu malih firmi. Mi smo ti koji smo Fond za razvoj vratili upravo onima kojima treba da bude podnet, a to su mala i srednja preduzeća. Mesec dana sam sedeo sa preko 1.500 baš tih predstavnika malih i srednjih preduzeća u Privrednoj komori Srbije na početku mandata kako bih čuo svaki detalj od njih. Svaki ministar je dobio za sebe spisak problema koje on zadužuje preko zakona i preko onoga što rade svakog dana kako bi se upoznali sa problemima i kako bismo se istakli koji deo i na koji način da rešimo upravo ono što treba, da napravimo na pravi način pozicije šta su to kratkoročne obaveze, šta je to što u nekom drugom periodu možemo da radimo. Uslov za kompletan oporavak privrede je fiskalna konsolidacija koja je urađena, upravo ovo što nam je MMF i Svetska banka dale pohvale. Svetska banka je juče iznela da ćemo u 2016. godini imati pozitivan rast i prihvatila to da su nam poplave ove godine odnele jedan deo društvenog proizvoda, koji bi bio potpuno drugačiji, bio pozitivan da nije bilo poplava, na šta mi nismo uticali. Da bismo imali jeftinije kredite i u komercijalnim bankama, da bismo imali pravu sliku investicionih aktivnosti u Srbiji mi moramo da budemo ozbiljna država. Vi niste učinili ovu državu ozbiljnom. Mi na pravi način, kroz ekonomiju, gde se vidi da su jedan i jedan dva, pokušavamo da vratimo veru svakom čoveku da vredi biti u privatnom biznisu. Vi ste prelili 200.000 ljudi iz privatnog sektora u javni sektor da biste zadržali političku moć. Mi sada treba da vratimo te ljude, da onima koji su prevareni u velikom broju slučajeva vratimo želju i nadu, da pokušamo sa njima da na sve moguće načine različitim instrumentima pokušamo da vratimo ljude koji su se opekli u privatnom poslu da ponovo krenu ispočetka i da rade. Pokušavamo da razgovaramo svakog dana sa privrednicima, od premijera do svih ministara. Na svaki mogući način podstičemo ljude da dođu i osnivaju nova preduzeća. Otvorili smo priču potpuno jednaku i za strane i za domaće kompanije. Vi danas imate gotovo pola, pola kompanija koje razgovaraju oko podsticaja i ulaganja u Srbiju. Jedna polovina su domaće investicije, a druga polovina su strane investicije. Dakle, bilo koja ocena o malim i srednjim preduzećima mislim da vi najmanje pravo imate da pričate o tome. Ako je iko uništio ovde budućnost malih i srednjih preduzeća to je prethodni period od deset godina koji je posle 2000. godine, kada smo krenuli u nadu da će biti bolje, došli smo do 2014. godine gde smo morali da menjamo zakone koji su elementarne stvari, koje su odavno trebalo da budu urađene.
Zahvaljujem gospodine Sertiću. Reč ima ministar Aleksandar Antić.
Zaista nisam finansijski ekspert da bih znao kako su se kretale iz nedelje u nedelju, iz meseca u mesec ili svake godine kreditne stope i kako su se kretale kamatne stope, ali ono što je činjenica, ovaj kredit i ova finansijska linija je najpovoljniji ugovor koji je Republika Srbija ikada ostvarila. Ponavljam, iz tog razloga ne očekujem aplauz od opozicije, jer to jednostavno ne pripada delu našeg političkog ambijenta i kulture, ali ne mogu da prihvatim reč kritike o ovom ugovoru. Ljudi, 20 godina rok otplate, sedam godina grejs period, kamatna stopa fiksno 2,5% sa svim onim ostalim elementima koji su minimalni vezano za takse za upravljanje kreditima i slično. Za izgradnju prvog energetskog objekta koji kada se bude završio to će biti gotovo 30 godina od poslednjeg velikog energetskog objekta, 350 novih megavat sati električne energije i gotovo tri miliona tona uglja više sa kopa „Drmno“. To je jedan biser. Pravimo novu vrednost za našu decu. Taj projekat će se otplatiti u periodu od 15 do 17 godina i posle toga će naša deca i generacije koje dolaze da uživaju apsolutne benefite te jedne velike investicije koju radimo za budućnost. Ponavljam, ovaj projekat je prošao sve moguće finansijske provere sa stanovišta isplativosti i kao apsolutno isplativ projekat je dobio i finansiranje i odluku naše države da nam tako nešto treba. Ne mogu da prihvatim da ovo zovete zaduživanje zemlje, jer ovo nije zaduživanje zemlje. Ovo je nova investicija za budućnost Srbije. Jednostavno molim da razgovaramo na bazi ozbiljnih argumenata i u takvoj jednoj raspravi ja sam očekivao da će ovaj projekat dobiti podršku svih poslaničkih grupa, zato što je deo s jedne strane kontinuiteta politike koju je imala i prethodna Vlada, poboljšan za jedan novi kvalitet koji je proistekao iz ozbiljnih pregovora koje smo imali radi ostvarivanja povoljnijih uslova za finansiranje samog projekta. Hoću da verujem da ovo što ste vi imali je deo dobrog rejtinga i gledanosti, pa ste imali tu potrebu, a da ćete u danu za glasanje glasati za ovaj projekat. Pa, i vaša stranka se ugradila, makar sa jednom malom sličicom, u mozaik koji će dovesti do izgradnje ovog novog energetskog objekta.
Zahvaljujem. Reč ima šef poslaničke grupe Zoran Babić, replika. Izvolite. Time završavamo krug replika.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Prvi čas je uspeo, lepo vaspitanje je uspelo. Dva minuta kolega Veselinović je lepo govorio bez upotrebe uvredljivih izraza, tako da sam do pola uspeo. U onoj drugoj polovini nisam, a to je ovaj stručni, ekonomski, finansijski deo. Ono što je gospodin Veselinović prevideo ili ne želi da vidi, da je dobra vest daFitch Ratings je poboljšao rejting Srbije sa B- na B+, sa stabilnim autlukom. Da li je to potvrda reformskog kursa politike i politike koju vodi Vlada Republike Srbije? Da, jeste. Međutim, ono što gospodin Veselinović nikako ne želi da shvati, ali dobro, ponavljaću sve dok ne nauči, a to je rolanje kredita. Šta znači rolanje kredita? Ovo jesu novi krediti, ali ne i novi dugovi, zato što se ovim kreditnim linijama, koji su povoljniji, baš zbog povoljnijeg kreditnog aranžmana i kreditnog rejtinga koji imamo kao država, zbog sporazuma sa MMF-om, koji je Vlada gospodina Veselinovića oterala iz ove države, dobijamo povoljnije kredite, kao što je gospodin Antić govorio, 2,5%, kao što je kredit za Kostolac B. Na taj način, te kredite koji su povoljniji, vraćamo stare kredite koje je zadužila Vlada gospodina Veselinovića. To jesu krediti, ali ne i nova zaduživanja. Samo time hoćemo da relaksiramo u budućnosti iznose koje kao država, kao budžet moramo da plaćamo kroz kredite i kroz kamate. Godine 2008, narodni poslanici, dame i gospodo, 200 miliona evra je bilo opredeljeno u budžetu za kamate. Godine 2015, ove godine, samo za finansiranje kredita za kamate, milijardu i dve stotine miliona evra, baš zbog takvih nepovoljnih kredita, baš zbog takvih nepovoljnih kamatnih stopa, baš zbog takvih nepovoljnih rejtinga koje smo kao država imali zbog manjka hrabrosti, zbog političkog kukavičluka, da se ne sprovedu reforme. Sada zbog hrabre reformske politike ove Vlade Republike Srbije, Aleksandra Vučića, njegovog tima u Vladi Republike Srbije…
Vreme, gospodine Babiću.
…dobili smo i povoljniji kreditni rejting i povoljnije kamatne stope, gde vraćamo kredite koje ste vi zadužili, gospodine Veselinoviću.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Mislim da bi trebalo da se vratimo na temu. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Gospodine Veselinović, mislim da je dovoljno rečeno. (Janko Veselinović, s mesta: Pomenut sam.) Možete dobiti pravo na repliku, jer gospodin Babić je pomenuo vaše ime i prezime, ali mislim da bi ipak trebalo da završimo sa ovim krugom replika, kao što smo rekli. Izvolite, ako insistirate.
Na izlaganje gospodina Babića se neću uopšte osvrtati. Ono zaista ne zavređuje pažnju. Razgovaraću sa ministrima oko tema koje bi možda mogle…
Gospodine Veselinoviću, kao i vi gospodine Babiću, ovim zatvaram krug replika, ne možete da se obraćate. Vi ste dobili repliku na izlaganje gospodina Babića. Pošto ne želite, reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite, gospodine Đukanović.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Moram da priznam, završio sam pravni fakultet, nisam ekonomski, ali sam dosta toga vezano za ekonomiju čitao. Ja ovakvo neznanje odavno nisam mogao da čujem i ovakvo neko izlaganje, od mnogih poslanika koji se suprotstavljaju ovome. Elementarna stvar je da priznate da neko nešto bolje radi. Mi smo ovde sada čuli kako su navodno danas jeftinije pare jer nema ekonomske krize, pa možete da podignete kredit po nižim kamatnim stopama, nego u onom periodu kada su oni bili vlast, kada je bila ne znam kakva ekonomska kriza. Čisto za informaciju, danas je mnogo gore stanje zato što, da se ne lažemo, ne daj Bože, treći svetski rat nam kuca na vratima. Pogledajte koliko imate žarišta u svetu. Sve je nepredvidivo šta će se zbivati, dešavati. Mnoge ekonomije propadaju. Neke države u EU, koje su bile izuzetno ekonomski jake, prilično sada slabe. Niko više tek tako ne daje novac. Nisam mogao nikako da shvatim ko to sada tek tako daje jeftiniji novac nego u onom periodu, ali šta da radite, imate neke koji takve stvari tvrde. Hoću otvoreno građanima da kažem, neko se ranije zaduživao da bi kupovao glasove, to je bila poenta i zaduživali su se po kamatama čak i do 9,5%. To je bila cela poenta, kupovali su se glasovi i mi to tako građanima moramo da kažemo, zato što je to jedina istina. Zato mi danas vraćamo milijardu i 250 miliona evra, samo kamate ove godine moramo da vratimo zbog tih sumanutih kredita koji su tada podizani. Kada govorimo o Fondu za razvoj, moram da priznam, vi me podsetite, gospodine Sertiću, znam da se dugo bavite ekonomijom, bili ste u Privrednoj komori Srbije itd. Mi smo imali svojevremeno nekakav Nacionalni investicioni plan. Sećam se, mi smo svojevremeno kao država prodali „Mobtel“. Da li je to tačno? Sve je to nekada ušlo u taj Nacionalni investicioni plan. Mi i dan danas nemamo pojma šta je bilo s tim parama. Gde su završile pare od tog „Mobtela“? To nije mali iznos. Prodali smo čitavu jednu kompaniju. Kako je ona uzeta od familije Karić i kako je to sve urađeno, nije ni važno, neka to neki drugi organi utvrđuju, mislim, naravno, da je bitno, ali me interesuje gde je taj novac? Mi smo prodali na stotine preduzeća u privatizaciji, niko pojma nema gde su te pare, nestale, isparile. Podigli smo ne znam koliko milijardi evra kredita. Pojma niko nema gde je taj novac, i plus smo se zadužili do besvesti. Fond za razvoj je, nažalost, do sada služio isključivo da se finansiraju partijski projekti, da se negde nekom isplati novac u kampanji kako bi on mogao da kupi glasače. Za to je služio Fond za razvoj, posebno ovaj u Vojvodini. To je čist kriminal bio šta su tamo radili, od navodnih fabrika medenjaka, što su otvarali do ne znam čega i onda se tako podignu pare. Zna se ko se razvijao tu. Razvijali su se Borovica, tako neki likovi i razvijali su se računi. To jeste zaista bio Fond za razvoj, ali Fond za razvoj računa, gde su se nule povećavale na nečijem kontu. Mi smo danas svi zaduženi. Došli smo do ruba propasti. Sada ovo što vi ovde uvodite je nešto što je zaista za pohvalu, prvo, zato što ovaj Fond za razvoj, Republika Srbija više ne garantuje za njega. On mora da garantuje svojom imovinom, što znači da mora da bude velika odgovornost onoga ko vodi taj Fond za razvoj. On više ne može da tako proćerda novac i da ne vodite računa, te pare koje ste dali nekome kako se troše. Znači, morate da vodite računa kako se troši taj novac i da li će oni da vrate taj novac. Mi smo imali na stotine nekakvih takvih projekata. Date su pare. Vi znate, iz tog Fonda za razvoj, šta smo mi danas to razvili? Voleo bih da mi neko kaže. Možda grešim, možda nisam upoznat, možda je negde zaista nešto razvijeno. Ali, šta smo mi to razvili do danas? Kakav to epohalan projekat imamo iz tog Fonda za razvoj, a bačene su pare, tolike su pare otišle? Neko je lepo ispumpavao novac iz države. Inače sam pristalica razvojne banke, kada bi mogla država da osnuje. Vezano za ovaj fond, razumem, on ovako sada postoji, ali sam više pristalica razvojne banke. Ne znam da li će se to dogoditi. Neka Vlada odluči. Međutim, ovo sada što radite, povećava se odgovornost onoga ko taj Fond vodi i povećava se odgovornost onih koji dobijaju novac da taj novac zaista utroše u projekat za koji su aplicirali. To je nešto što je veoma pohvalno i država Srbija više ne garantuje, garantuje Fond svojom imovinom. Što se tiče Zakona o privrednim društvima, mi smo ovde sada slušali razne stvari vezane za „Telekom“. Znate šta, 2011. godina i 2015. godina su nebo i zemlja, po pitanju razvoja telekomunikacionih sistema, tehnologije itd. Znate, na svakih godinu dana imate neverovatan progres. Nažalost, naš „Telekom“, ovakav kakav je danas, a danas je takav zato što je neko zapošljavao partijske kadrove i zato što ga je potpuno uništavao, nisam siguran da u budućnosti može da parira konkurenciji. Da li ovakav? Ne može, nikako, da se prosto složim. Znači, morali biste da otpustite bar trećinu radnika odatle, jer su, da se ne lažemo, nepotrebni i morali biste mnogo toga da investirate u tehnologije za koje mi se čini da ova država nema sredstava. Pogledajte danas objektivno koliko se „Telenor“ kod nas razvio, pogledajte koliko se i „Vip“ razvio, a pogledajte SBB koliko se samo razvio posebno u ponudi televizijskih programa, gde imate objektivan problem da se tučete sa takvom konkurencijom i nisam siguran da država to može da iznese. Ovo sada što se donosi i ako se ulazi u fazu prodaje „Telekoma“, meni je drago da se prvo ne srlja. Znači, vi ste samo lepo rekli da ćete tražiti da vam intelektualci i ljudi od struke daju modele i rešenja i da vidimo kako može da se uđe u javno privatno partnerstvo, možda da,ne znam, država ostane većinski vlasnik, a da se jedan deo akcija proda, možda da se proda sve. Zaista nisam ni ja tu kompetentan, niti stručan, ali je činjenica da mi moramo nešto tu da promenimo, jer ovakvo stanje je neodrživo. Voleo bih da je naš „Telekom“ kao „Telenor“ Norveške, ali nažalost, mi se nismo bavili razvojem naše telekomunikacione kompanije, nego smo je uništavali neracionalnim zapošljavanjem, deljenjem plata do besvesti, podizanje kredita, finansiranjem raznih gluposti o nekakvih sportskih klubova, gde su se pare bacale u bunar. Čuli smo malopre ovde od jednog poslanika da mi danas, da li je tako, punimo, kako je rekao, rupe bez dna. Ja samo pitam – ko je stvorio te rupe bez dna? Pa, nije stvorila ova Vlada te rupe bez dna. Nije stvorila ova Vlada ta preduzeća u restrukturiranju, pa ih danas imate toliko, glava vas boli ne možete to da rešite, gospodine Sertiću, i pitanje da li ćete moći to sve da rešite, jer MMF, izvinite, zahteva da se uradi i logično je, jer dali su nam, na kraju krajeva, taj kredit koji uslovno koristimo, ali moramo da rešimo neke probleme. To je dobro za nas da se konačno opametimo, da negde nešto moramo da rešavamo i da ne možemo više da bacamo pare zaista u rupe bez dna koji je neko drugi stvorio. Tako da, moram da priznam šokiran sam i sa ovim da neko ne želi da glasa za kredit koji uzimamo, koji je 2,5% ,sa grejs periodom na sedam godina od države koja je u neverovatnom tehnološkom progresu, koja će vrlo brzo, ako nije već, tu se možda ne slažem gospodinom Antićem, postala prva ekonomija na svetu. Znate, Kina je zemlja u neverovatnom progresu. Nedavno je ovde bio kineski ambasador. Vrlo sam ponosan što sam član Grupe prijateljstva sa Kinom. Imao sam prilike da čujem neke stvari vezane za samit, koji se ovde dogodio. Veoma sam srećan što je Narodna Republika Kina izabrala baš Beograd kao centar svojih investicija u Evropi i na Balkanu. To je velika stvar za Srbiju. Znate, lepe vesti u Srbiji nisu lepe vesti. Ovde vam je samo važno da iznesete neku aferu u novinama, izmišljenu, da podrivate sistem, ako je potrebno, da tako plasirate na naslovnim stranama razno razne gluposti, ali kada bi trebalo da se kaže da je Kina izabrala baš Beograd za centar svojih investicija i da će on biti taj centar kineske ekonomije u Evropi, to onda nije vest. Kao što nije vest i ovo što je malopre gospodin Babić rekao, da nam je kreditni rejting sa B minus došao na B plus. Čak sam čuo jedan argument od, pre neki dan, jednog vrsnog ekonomiste, samozvani ekspert, koji kaže - pa to su oni nama rekli, da nam je sada bolji kreditni rejting, da bi mogli više da nas zadužuju. To je potpuno neverovatno. Da je slučajno pao kreditni rejting, onda bi rekli – vidite, pada vam ekonomija, ne znate ništa, itd. Sada kada je došlo na B plus, onda kaže – to su vam rekli da bi mogli više da se zadužujete. Ovde šta god da uradite ne valja. Kada biste omogućili da imamo zlatne kvake na vratima, da nam teče med i mleko, neko bi rekao – znam, ali nemamo čokoladu koja teče. Mislim, potpuno neverovatno i sumanuto šta ovde sve imamo. Kažem, lepe vesti u Srbiji nisu vesti. Ovo što radite i ove zakone koje ste predložili i ovo, ako se dogodi, a nadam se da hoće, da se izgradi Kostolac B, jer 30 i nešto godina ništa u energetiku nismo uložili, apsolutno ništa, nismo dalekovod postavili. Verujem da ova zemlja ima šanse da ide napred, uostalom to sve međunarodne institucije kažu, a one su, čini mi se, najkredibilnije. Sa velikim zadovoljstvom ću podržati ove zakone, kao i cela poslanička grupa SNS. Hvala.
Hvala, gospodine Đukanoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Imate dva minuta. Izvolite.
Hvala vam. Vrlo kratko vreme, ali mislim da bismo mogli da pomenemo neke važne stvari koje smo danas ovde čuli. Jedna od stvari, čuli smo od kolege poslanika, Kina kao prva privreda sveta i od ministra. Tačan je podatak da je druga. Prva privreda sveta su SAD. Mislim da te podatke može svako da izgugluje i da ih vrlo brzo nađe. Mislim da je važno i to pomenuti. Drugo, meni nije jasno zbog čega gospoda ministri ovako nervozno reaguju na nastup opozicionog poslanika. Mislim da je važno da razgovaramo argumentima. Mislim da nije dobro da unosimo toliko nervoze u ovu raspravu. Mislim da je potrebno izneti argumente, ukoliko neko nije, obično oni koji dobacuju… Mislim da nije dobro dobacivanje i ta vrsta nervoze. Mislim da je potrebno razgovarati upravo jezikom argumenata. Ono što je važno, po meni, mislim na ministra privrede, reaguje na neke nastupe i poslanika u vladajućoj koaliciji, koji na neki način šire ekonomski defetizam, gde se kaže, opravdajući ovaj pristup privatizacije „Telekoma“, da je to neophodno zbog toga što će, zamislite, „Telekom“ u ovoj situaciji, ukoliko ne bude privatizovan, doživeti sudbinu smederevske „Železare“ ili neće biti sposoban da se bori sa konkurencijom, u tom smislu. Pogledajte, ovaj „Telekom“, sa ovim ljudima i sa ovolikim brojem zaposlenih ljudi, pravi neto dobit od 140 miliona evra. Zaista mislim da nije korektno na takav način se nervirati, jer takav pristup umanjuje njegovu vrednost. Cilj svih nas je da „Telekom“ bude sve vredniji iz dana u dan i, naravno, da je potrebno, uz pristup svakog od nas, uz visoku odgovornost u ovim klupama, da pažljivo govorimo o svemu tome. U tom smislu, očekivao sam vašu reakciju na takve izjave koje, po meni, nisu ni malo prihvatljive.
Zahvaljuje, gospodine Ćiriću. Reč ima ministar u Vladi, gospodin Željko Sertić.
Poslanika Đukanovića sam razumeo o potencijalnoj opasnosti u nekom budućem periodu, da može da se desi da ako nemamo dovoljno investicija ne možemo izdržimo ozbiljnu konkurenciju. Tako da, u ovom momentu, imamo dobre rezultate „Telekoma Srbije“ i sada je pravi momenat da razmišljamo o budućnosti „Telekoma“, a to je od 2016. godine, pa nadalje. U tom smislu su sve aktivnosti koje su i pokrenute u pravcu da „Telekom Srbija“ bude vodeća kompanija u Srbiji, jednaka bar „Telenoru“ i onim velikim kompanijama u Evropi.
Zahvaljujem, gospodine Sertiću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Hvala. Da se nadovežem na prethodnu raspravu. Gospodine Antiću, kada sam govorio o kreditu i odnosu kamate koja je bila u vreme ekonomske krize i danas, to su podaci koji mogu da se proveri. Ne tražim od vas, gospodine Antiću, da budete ekonomski ekspert, ali tražim političku korektnost kada govorite da je ovo kredit po najnižim kamatama do sada, kažite punu istinu, kažite čija tehnologija će biti ugrađena, čija oprema i čiji zaposleni će raditi na tom poslu. To nije nevažno, gospodine Antiću. Gospodine Antiću, nismo se dobro razumeli. Vi ste mene pitali da li ćemo mi glasati za ovaj ugovor o kreditu. Nisam govorio o kreditu, robnom kreditu, kako god hoćete da ga zovemo, izolovano. Dakle, kada bi govorili o njemu kao izolovanom kreditu, mogli bi da se složimo, gospodine Antiću. Ja sam vrlo jasno govorio o ekonomskom, političkom kontekstu u kome se zadužujemo, a zadužujemo se u periodu kada se ova Vlada zadužila prethodne dve i po godine za 7,5 milijardi eura i kada nije više ista situacija kao 2009. godine. Kada sam govorio o juanu i uvođenju njega na našu listu valuta koje mogu da se kupe i prodaju kod nas, nisam mislio o njegovoj snazi niti da je to nešto loše za Srbiju, nego sam govorio samo o činjenici da ćemo svako jutro kada pogledamo koliko je dinar oslabio u odnosu na euro, na dolar, na švajcarski franak, gospodine Antiću, 20% samo danas će oni koji su zaduženi u švajcarskom franku morati da plaćaju više. U tom kontekstu sam spomenuo juan, ali vi ste to dobro shvatili samo naravno, nećete do kraja da kažete celu istinu. Naravno nisam dobio od gospodina Sertiće nikakve odgovore i stara praksa ministara vladajuće koalicije, narodnih poslanika iz vladajuće koalicije, od danas i poslanika SPS, pošto su dobili packe od velikog šefa, jeste da ponavljaju, da pričaju o prošlom vremenu, o prošlom vremenu, o prošlom vremenu, o prošlom vremenu. Pitao sam vas gospodine Sertiću, šta ste uradili i šta ćete uraditi za male preduzetnike? Ništa gospodine Sertiću. Ništa gospodine Sertiću, ništa gospodine Antiću. Da se vratimo na ova dva zakona o kojima sam rekao da želim temeljno da pričam. Naime, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima stigao je u proceduru ovih dana i sa njim su pogažena sva pravna načela, gospodine Sertiću, vi niste pravnik, jel tako? Gospodin Antić prati dijalog gospodina Arsića i gospodina Bečića, ali čuće oni koji treba da čuju. Dakle, sva pravna načela od Rimskog prava do danas. U četiri člana Zakona o privrednim društvima su pogažena. Član po član ću vam reći. Dakle, u prvom članu, samo u prvom članu se krše najmanje tri pravna načela poznata od Rimskog prava do danas. U ovom članu, samo da podsetim one koji ne znaju o čemu se radi, onemogućeno je akcionarima, u ovom slučaju manjinskim akcionarima, nejavnog akcionarskog društva „Telekom“, od sutra kada usvojite ovaj zakon, onemogućeno je da kupe prioritetno, odnosno da imaju pravo preče kupovine akcija. Ovaj zakon je donet zbog jednog pravnog lica, zbog „Telekoma Srbije“. Gospodine Sertiću i gospodine Antiću, i svi oni koji se nešto razumeju u pravo, a ima ih u poslaničkoj grupi SNS, sigurno ih ima, međutim ne znam da li žele da nešto o ovome kažu, osnovno pravno načelo kaže da zakon deluje er gaumes - prema svima. Dakle nije moguće donositi pravne norme koje će delovati prema jednom pravnom licu, pa bio to i „Telekom“, pa bilo to bilo koje pravno lice. U obrazloženju se jasno kaže da se to čini zbog „Telekoma“, ne samo to, nego što se u Zakonu jasno propisuje i jasno će posledice nastupiti samo za akcionare javnih, nejavnih akcionarskih društava, odnosno za akcionare „Telekoma“. Drugo pravno načelo, takođe poznato iz Rimskog prava jeste da zakoni deluju unapred, da deluju u budućnost, da ne deluju retroaktivno, pa čak i naziv vaše stranke vam ne bi dozvoljavao da donosite zakone koji deluju unazad. Ovaj zakon deluje unazad. Gospodine Antiću, vi sedite u Vladi koja donosi zakone koji deluju unazad. Osnovno pravno načelo krši se zbog toga što je neko zaboravio da realizuje postojeći zakon. U vreme mandata vaše Vlade SPS, SNS je mogao taj član da se realizuje, da se ponude akcije na prodaju i da se reši ovaj problem. Još u 19. veku, gospodine Antiću i gospodine Sertiću, da vas čisto podsetim u kakvoj Vladi sedite i kakve zakone donosite, kaže se da je to prihvatio pravni sistem svih evropskih zemalja koje pripadaju našem pravnom sistemu u kome smo mi kaže – stečena subjektivna prava pojedinaca ne smeju da budu povređena retroaktivnim zakonom, bez obzira na opšti interes, čak bez obzira na opšti interes, a vi se ovde u zakonu pozivate na opšti interes. Tačno je da naš Ustav u članu 197, trebaće mi trenutak da ga pronađem, prvi stav – zakoni i svi drugi opšti akti ne mogu imati povratno dejstvo tačka. Znači ne mogu imati pravno dejstvo i kaže se – izuzetno samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno dejstvo ako to nalaže opšti interes utvrđen pri donošenju zakona. Gospodine Sertiću, kako može biti opšti interes nešto što se tiče jednog privrednog društva, zvalo se ono i „Telekom“? Kako to može biti opšti interes? Ne bi li vam mogli ti preduzetnici za koje kažete da nešto radite, ne bi li vam mogli svi oni privatnici koji jedva preživljavaju da kažu – hajde donesite jedan zakon koji će danas imati retroaktivno pravno dejstvo, pa da nam ispegla platni bilans, odnosno bilans za prethodnu godinu. Vi to radite samo zbog jednog pravnog subjekta, zbog „Telekoma“. Gospodine Sertiću, ne može to biti javni interes. Ne možete donositi zakon koji će retroaktivno delovati zbog jednog privrednog subjekta, zbog jednog privrednog subjekta koji je vaš premijer, gospodin Vučić rekao da neće prodavati ni za živu glavu, jer je to porodično blago, pa ga sada prodaje. Danas imamo ovde zakon koji omogućava da se proda „Telekom“, kojim je izneverio svoja predizborna obećanja, ali gore od toga jeste što je pogazio i vi svi zajedno, osnovna pravna načela na kojima je temelje države, Ustav Republike Srbije. Sa druge strane gospodine Sertiću, vi bi trebali dobro da znate da činjenica da postoje sopstvene akcije i da će te možda sopstvene akcije jednog dana nestati, ne utiče na tržišnu vrednost privrednog društva. Dakle, ništa se epohalno ne bi desilo da su te sopstvene akcije isparile. Dakle, ništa se epohalno ne bi desilo, tržišna vrednost „Telekoma“ bi ostala ista. Tržišna vrednost „Telekoma“ bi ostala ista gospodine Sertiću, nikakvih pomeranja u vlasničkim odnosima ne bi bilo. Šta bi se desilo? Došlo bi do poremećaja bilansa „Telekoma“, mogućeg. Došlo bi do poremećaja bilansa za 2014. godinu i moguće da bi „Telekom“ iskazao veći gubitak. Ali to nije razlog gospodine Sertiću, da se donosi zakon da bi neko privredno društvo imalo bolji bilans. Zar mislite da oni koji nameravaju da kupe „Telekom“ interesuju sopstvene akcije? Njima je bitna tržišna vrednost „Telekoma“. Dakle, čak i u tom delu gde kažete da ste sprečili, pravili neke štete, niste ništa sprečili. Vi ste samo fiktivan novac pretvorili u još jednom fiktivni novac, koji ćete jednog dana prodati zajedno kao knjigovodstvenu vrednost bez ikakve tržišne vrednosti. Sa druge strane, treće načelo koje je povređeno gospodine Sertiću je načelo jednakopravnosti svojine. Dakle, naš Ustav jasno kaže da su svi oblici svojine ravnopravni. Kako možete donositi izmenu i dopunu zakona kojim ćete pojedino, jedno privredno društvo, izdvojiti od ostalih privrednih društva u korpusu privrednih društava, a vi dobro znate koja su privredna društva, nema potrebe da sa vama diskutujem koja su to? Kaže se u članu 86. Ustava RS, naslov ovog člana je – Ravnopravnost svih oblika svojine: „ Jamči se privatna, zadružna i javna svojina. Javna svojina je državna svojina, svojina autonomne pokrajine i svojina jedinica lokalne samouprave. Svi oblici svojine imaju jednaku pravnu zaštitu“. Gospodine Sertiću, kako mislite da će akcionari privrednih društava, da ih tako nazovemo, privatnih, ne postoji čak u zakonu privatna privredna društva, ali da ih tako nazovemo, kako mislite da ćeoni imati ravnopravnost, kada je u pitanju pravo preče kupovine, u odnosu na ove male akcionare? Ja nemam pojma ko su ti mali akcionari, tih 20% „Telekoma“. Dakle, ne štitim njihova prava. Ja ne znam da li su to pravna lica koja su u državnom vlasništvu, nisu u državnom, da li su to građani Srbije, itd. Sdruge strane, gospodine Sertiću, članom 2. narušili ste sledeće pravno načelo koje je opšte prihvaćeno u modernom svetu i u EU na koju se pozivate, i kada kažete da vas hvale iz EU, oni beleže donošenje zakona koje ste vi usvojili. Primena vaših zakona je, može se reći, gotovo zanemarljiva. Donosite zakone koje ne primenjujete. Donosite zakone koje ne primenjujete. Kaže se u drugom članu, u ovom članu se kaže da onemogućava članovima nejavnog akcionarskog društva da otkupe akcije koje su sopstvene akcije tog nejavnog društva. Kako možete da objasnite tim fizičkim i pravnim licima koja su možda imali želju da kupe još dve, pet, deset, pedeset akcija, da se udruže možda, da ste im preko noći oduzeli to pravo? Sledećim članom ste rekli da zakon stupa na snagu prvog dana nakon objavljivanja. Recite mi, gospodine Sertiću i gospodine Antiću, u kakvoj vi to Vladi sedite? Koja preko noći donosi zakone i koja ne omogućava onima na koje će se ti zakoni primenjivati ni da vide zakon. Ja ću vam pročitati zbog čega se zakonidonose sa rokom važenja osam dana od objavljivanja u „Službenom glasniku“, a to piše i u Ustavu RS. Dakle, u članu 196. Ustava, propisano je da se zakon objavljuje pre stupanja na snagu, te da se objavljuje u republičkom „Službenom glasniku“. Isti član Ustava propisuje da zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu na snagu stupiti ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi. Naročito opravdanih razloga nema, pošto je ovaj zakon praktično već prestao da važi, odnosno njegove odredbe su već prestale da važe. A zbog čega? Šta je smisao da danas zajedno nešto utvrdimo, da vidimo da li se slažemo ili se ne slažemo? Šta je smisao da zakoni makar osam dana budu dostupni javnosti, kako bi se građani upoznali sa njim? Smisao ove ustavne odredbe sastoji se u potrebi da se obezbedi pretpostavka za punu implementaciju zakona, obuke lica koja postupaju u vezi sa primenom instituta u ovom zakonu, obuke u vezi sa nadzorom nad primenom zakona i druge pretpostavke, kao i da se javnost obavesti o sadržini zakona i da se privredni subjekti, odnosno pravna lica i preduzetnici, fizička lica, odnosno državni organi, pripreme za obavezu koja se ovim zakonom uređuje. Kako, gospodo iz Vlade, mislite da se sve ovo realizuje preko noći? Kako mislite da će oni koji trebaju da primenjuju ove zakone, preko noći moći da se upoznaju sa ovim zakonima? S druge strane, i ovaj zakon je stigao po hitnoj proceduri. Dakle, nije bilo mogućnosti da u nekoj prethodnoj raspravi oni učestvuju u tome. Zbog toga, gospodo, ovaj zakon pokazuje svu stručnost, svu sposobnost ove Vlade. Ovaj zakon pokazuje na koji način vladate, kako vi to volite da kažete, državom. Razumem ja ministre koji su dostavili jedan ovakav zakon u proceduru, jer su shvatili da su omašili u njegovoj primeni i da neke posledice, pod navodnicima, postoje. Ja razumem zbog čega je gospodin Sertić i Vlada Republike Srbije dostavila ovaj zakon. Verovatno ćete pitati, nadam se, ko je bio zadužen da prati primenu ovog zakona? Zar vaši ljudi ne sede u upravnom odboru „Telekoma“? Zar vi niste postavili direktora „Telekoma“'? Zar on nije bio dužan da vodi računa da određene akcije koje su sopstvene akcije treba staviti na tržište, odnosno prvo ponuditi akcionarima? Dakle, ja vas razumem, zato što vi radite ono što vam se kaže. Ali, ja ne razumem ni poslanike SNS, ni poslanike SPS, koji su danas vrlo ažurni, pošto, po svemu sudeći, imaju nove zadatke – kako opstati u Vladi, ja njih ne razumem da za ovakve zakone mogu da glasaju. Dakle, nikakve štete neće biti ukoliko ne glasaju, ništa se neće desiti, samo ćete zaštiti državu od neprava. Zaštitićete ovu Narodnu skupštinu od još jednog zakona koji je donet po hitnom postupku, koji važi retroaktivno, koji nejednako tretira pravna lica koja postoje na tržištu itd. Još jednom da se vratimo na prodaju „Telekoma“. Dakle, da li možete i da li uopšte imate ovlašćenje da u ime predsednika Vlade odgovorite na pitanje zbog čega ste bili protiv prodaje „Telekoma“, protiv toga da dođe strani investitor 2010. godine, odnosno zbog čega je Vučić, koji tada nije bio u vlasti, bio protiv toga i smatrao to nedomaćinskim, neodgovornim…
Već ste to rekli nekoliko puta. Molim vas, završite vaše izlaganje, pošto ističe vreme.
… a sada hrli da proda „Telekom“ kako bi popunio budžetske rupe…
Hvala, gospodine Veselinoviću.
Nisam završio.
Pa završite.
Ja ću završiti kada bude dvadeset…
Nemojte da ponavljate nešto već nekoliko puta, nego završite…
Ja ću ponavljati koliko god puta budem želeo. Nećete mi vi valjda pisati govore, kao što pišu nekim vašim poslanicima.
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću. (Janko Veselinović, s mesta: Imam još dva minuta, gospodine predsedavajući.) Nemate. Ne možete 22 minuta, možete samo 20 minuta, gospodine Veselinoviću. Reč ima gospodin Babić, replika na izlaganje gospodina Veselinovića. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Rečeno je mnogo toga neistinitog, ali počeću redom. Retroaktivnost. Nema retroaktivnosti. „Telekom Srbija“ a.d. posle okončanja svih pripremnih aktivnosti, ispunjenja prethodnih uslova transakcija sa grčkim OTE-om, stekao je sopstvene akcije dana 25. januara 2012. godine, te postojeći trogodišnji rok za njihovo poništenje preko iznosa od 10% vrednosti osnovnog kapitala „Telekoma Srbije“ a.d. ističe posle 25. januara 2015. godine. Dakle, 25. januar 2015. godine, a danas smo čini mi se u 15. januaru. Čini mi se da ćemo 19. januara govoriti o amandmanima i glasati o ovom zakonu koji će stupiti na snagu sledećeg dana. Nema retroaktivnosti. Taj argument prethodnog govornika je otpao, iako je potrošio mnogo vremena. Da nema efekat i da nema negativnih efekata, ima negativnih efekata. Ima negativnih efekata ukoliko ovakav zakon ne bi usvojili. Ukupni negativni efekat bio bi oko 40 milijardi dinara i to oko 20 milijardi smanjenja kapitala i 20 milijardi smanjenja neraspoređene dobiti. Nismo prihvatili, ne bi nikada prihvatili, što reče kolega Đukanović, da se proda „Telekom“ za kesicu kikirikija. Kao što ste hteli to u krajnje ne transparentnom procesu, bez čak i privatizacionog savetnika. Pa, vidite, mi sprovodimo postupak za izbor privatizacionog savetnika, vi ste to hteli da uradite preko noći.
Vreme.
I to, i naravno, molim vas, znači, deset sekundi ako mi dozvolite. Nismo želeli i bili smo protiv zato što je ponuda austrijskog „Telekoma“ bila 800 miliona evra u novcu i dodatnih 420 miliona evra na devet jednakih godišnjih rata u 2012. godini. Za tu siću nismo bili spremni, ali smo bili spremni da zasučemo rukave, tri godine da radimo, da postavimo „Telekom“ na zdrave noge, na zdravu granu i da dobijemo znatna sredstva koja ćemo dobiti u narednom periodu.
Zahvaljujem gospodine Babić. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, kao izvestilac nadležnog odbora. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je ta čuvena briga oko „Telekoma“ upitanju, hteli su ovi da ga prodaju februara meseca 2011. godine i zarad narodnih poslanika i građana Srbije hteli su da finansiraju izbornu kampanju za 2012. godinu parama u „Telekomu“. Ništa drugo nije bilo upitanju. To su hteli da ga prodaju za siću, baš za siću. Zato je i rekao predsednik, sadašnji predsednik Vlade, tada je rekao – ni za živu glavu za te pare nećemo prodati „Telekom“. Očekujem, barem dva puta, veću cenu nego što je to bilo dok su oni vladali. Još nešto, sa tim se neće kupovati izbori, neće da se kupuju glasovi. Jedan deo novca, nažalost, moraće da ode na skupe kredite koji su oni podizali, a drugi deo moraće da ide u investicije. Sramota je da se postavljaju neka pitanja ovde. Ko će da radi TE u Kostolcu? Onaj ko je radio revitalizaciju bloka B1 i B2. Tada vam nije bio problem da ti isti to rade, a sada vam je problem da prave novu termoelektranu. To vam nije bio problem? Šta će oni sve da donesu na leđima? Pa, nešto mora i ovde, biće naših podizvođača. Još nešto, izgradnja termoelektrane traje pet godina, rok eksploatacije 34 godine, 17 godina da se investicija potpuno vrati i 17 godina koje ostaju u Srbiji. Pa, sramota je što je neko protiv toga. Samo je bitno da se izađe ovde i da se napadne. Nisu bitni argumenti. Postavljaju se standardi. Standardi su, da nisu neki prespavali možda, trenutno postavljeni za tu termoelektranu kakvu nemaju, ne postoji nijedna termoeletrana u Evropi i EU sa tim standardima. Znači, za propise koji su važeći i koji će u trenutku puštanja termoelektrane da budu važeći. To trenutno niko u Evropi. Da li je to sramota? Dva i po posto? Pa, šta hoćete vi? Da podignemo kredit po 7%, 8%? Oni su navikli tako. Podignu po 8%, 9%, angažuju neke svoje tajkune da prave termoelektrane, puteve i sve ostalo, pa podele pare sa njima. E, ovde nema. Finansijska konstrukcija je tačna, precizna, nema odstupanja. Stalno su bila odstupanja do 2012. godine. Zato smo dovde i došli. Zato mora „Telekom“ da se prodaje. Zato moraju da se uvode porezi na zaposlene u javnom sektoru. Zato smo morali da oštetimo i one građane koji su za svoj životni vek zaslužili penziju. Zato što se neko igrao državom. Bilo je važno da se slika, bilo je važno da neko strpa pare u džep, bilo je važno da se naprave tajkuni koji kontrolišu Vladu Republike Srbije i donosi Skupština Srbije zakone u njihovom interesu, ne u interesu građana. Pa, sada postavljate pitanje – što ih ne hapsite? Ne može niko da ih uhapsi. Napisali ste zakone da mogu da kradu. Šta se sada čudite? (Marko Atlagić, s mesta: Gde vam je Đelić?) Sve što vidite iza vas…
Molim vas gospodine Atlagić, nemojte da dobacujete.
Kada se okrene čovek, iza Vlade Mirka Cvetkovića, iza DS i svih klonova DS, ostaje pustoš, pustinja u materijalnom smislu, ne u smislu života građana Srbije jer oni su neprocenjivo dobro. Više su štete naneli ovoj državi, građanima Srbije, nego NATO bombardovanje i ekonomske sankcije zajedno. I sada to nama pripisuju. Ne, gospodo, mi ćemo da pravimo Srbiju, da je dižemo iz pepela pošto ste je vi napravili na pepeo. Nećemo da gledamo svoju ličnu korist, hoćemo da Srbija bude zemlja koja se poštuje u svetu, a to ćemo da vidimo i po ceni po kojoj će „Telekom“ da se proda i da njeni građani konačno budu zadovoljni, a ne da beže u EU nego da Srbija bude sastavni deo EU kao pravna država, ekonomski razvijena. To ste zaboravili, bilo je najvažnije samo kako kome da se završi neki poslić. E, to vreme je prošlo, gospodo.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Nemate mogućnost replike. Nije pomenut niko imenom i prezimenom. (Goran Ćirić, s mesta: Demokratska stranka je spomenuta, a ja sam predstavnik te stranke.) Gospodine Arsiću, da li ste pomenuli stranku? Jeste, onda imate pravo. Izvolite, gospodine Ćiriću. Nisam čuo da je pomenuta DS.
Evo, još jedan izliv meni zaista začuđujuće nervoze i nepotrebne u ovom trenutku. Ne znam zbog čega toliko nervoze kada probamo da razgovaramo argumentima i o nečemu što može da se vidi kroz podatke. Evo, odgovoriću gospodinu, kolegi, kroz neke podatke. On je rekao jednu zaista uvredljivu stvar, neprihvatljivu, da je DS nanela više štete nego NATO bombardovanje 1999. godine i ekonomske sankcije 90-tih godina. Reći ću vam jedan običan podatak koji možete da proverite, naravno. Koleginica je govorila o BDP 2012. godine, javnom dugu, učešću javnog duga u BDP i evo podsetiću vas. Posle te 1999. nesrećne godine i 90-tih godina sankcija, mi smo ušli u 2000-tu godinu sa BDP i javnim dugom koji je iznosio 169,3% u odnosu na BDP. Javni dug, a to možete da proverite, je bio 14,167 milijardi evra. Proverite to i to možete da vidite na svakom sajtu ozbiljnom koji se bavi ekonomijom. Dakle, to je iznosilo 163% učešća javnog duga u BDP. To je bilo posledica onoga što su nosile 90-te godine i ekonomsko stanje koje je tadašnja koalicija i Vlada dr Zorana Đinđića preuzela sa prosečnom platom od 30 evra, u oktobru mesecu 2000-te godine. Dakle, to su podaci, to su realni podaci. Posle šest meseci 2001. godine podaci govore da je prosečna plata 200 evra. Toliko o tom govoru, ali je ključna poruka, nema potrebe za tolikom ostrašćenosti, nervoze. To ništa dobro ne donosi i mislim da postaje zarazno, jer je mnogo produktivnije da u tišini govorimo o konkretnim i predlozima i podacima, a evo ja pokušavam da govorim argumentima i brojkama koje su dostupne svima nama.
Zahvaljujem gospodine Ćiriću. Reč ima dr Tomić. Izvolite. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Nemate mogućnost za repliku, gospodin Ćirić je dobio zato što je pomenuta DS. Ne možete, nije neposredno učinjena na izlaganje gospodina Ćirića, ne možete da se pozovete. (Janko Veselinović, s mesta: Pre toga sam se javio na prethodno izlaganje.) Ne možete sada, mora neposredno da bude učinjena. (Janko Veselinović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Gospodine Veselinoviću, ne mogu sada sa vama da polemišem. Dozvolite, reč ima dr Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, da završimo današnju raspravu u kojoj smo govorili o svemu onome što treba da ovu Srbiju povede napred. Ali, očito je veliko nerazumevanje pojedinih poslanika pogotovo koji nekako teško mogu da diskutuju opšte o ekonomskim parametrima i o želji i volji određenih struktura vlasti koje su jednostavno pripremila jako kvalitetne zakone. Da su oni kvalitetni i da zaista daju šansu budućnosti na tome jednostavno čestitaju sve međunarodne organizacije i svi politički subjekti koji zaista poštuju i koji idu ka tome da ekonomske reforme moramo da sprovedemo. Ali, ono što ću u miru i u tišini reći, a to je da mi prošlost ne možemo da zaboravimo. Ne možemo da zaboravimo da je Fond za razvoj dao garancije od 79 miliona evra za preduzeća koja nisu solventna. Ta dugovanja neko mora da vrati, neko mora da plati. Jednostavno, 2013. godine Vlada Srbije, Ministarstvo privrede, shvatili su da ovakav sistem rada koji je prethodni režim vodio kroz Fond za razvoj ispumpavajući finansijska sredstva kroz određena preduzeća, kojima je davano bez garancija, bez ikakve mogućnosti da ta preduzeća vrate te kredite, jednostavno nisu mogući. Ovaj nov koncept treba da da mogućnost da zaista se otvore preduzeća koja će imati proizvodno orijentisane programe, znači, bez nove vrednosti i proizvodnje nema napretka. Usluge i nešto što spada u deo koji se odnosi na delatnosti koje se jednostavno ne prave na ovu vrednost i ne zapošljavaju mlade ljude, više ne mogu da se finansiraju iz budžeta, odnosno ne mogu iz Fonda. Ta bojazan da postoje određeni načini na koje neće moći da garantuje Fond, jednostavno ne stoji, jer sada Fond ima prvo kontrolu u predavanju sredstava, drugo, samu kontrolu prilikom otplate toga. Ja bih vam dala jedan dobar predlog kao što radi i IBRD, a to je da da jednog mentora, odnosno referenta koji će da vodi firmu i da ga prati od samog početka pisanja projekta do trenutka kada isplaćuje sve te sate. Jednostavno ne smemo dozvoliti da bilo ko od preduzetnika sklizne u toj otplati kredita, jer i njima će biti bolje, zapošljavaće više ljudi, uzimaće nove kreditne aranžmane u kojima će oni biti sposobni da rade. To do sada nije bilo u mogućnosti. Ono što treba još reći, to je da sve ono što se odnosilo na kritike za ovakav projekat kao što je „Kostolac B“, jednostavno ne stoji. To je nešto što je započeto 2010. godine u saradnji sa velikom kineskom kompanijom, nije došlo s neba i ovaj kreditni aranžman nije došao sa neba, nego jednostavno je došlo do situacije da se radila neka predinvesticiona studija, pa investiciona studija, pa se došlo do toga da je taj projekat izuzetno finansijski opravdan i efikasan, pogotovo kod izgradnje novih objekata, a mi poslednji objekat imamo „Đerdap“, koji smo gradili kao država. Ovo će biti jedan objekat koji će nam dati praktično tu energetsku stabilnost bez koje Srbija neće moći u budućnosti da funkcioniše i time suštinski ova Vlada je pored svih ovih zakona, o Telekomu smodanas čuli dosta, pokazuje jedan visok stepen odgovornosti u kojima jednostavno svi moramo da se krećemo. Svako ko želi da na određeni način kritikuje ove vrste predloga, odnosno kroz zakonska rešenja može to da uradi na vrlo konstruktivan način, da da određene predloge koji mogu biti prihvatljivi, ali svako onaj koji koristi određeni rečnik u kome pokazuje, pre svega, neznanje ali i bezobrazluk, jednostavno ne sme u ovoj Skupštini da bude manir i ne sme da bude jedan deo koji će postati svakodnevni deo političkog života. Na kraju da citiram jednog književnika koji je rekao da godinu mogu da uspore samo oni koji nikada nisu imali hrabrost da idu vlastitim koracima. Oni koji su nekada imali vlastite korake doveli su do toga da unište ovu Srbiju. Srpska napredna stranka to sigurno neće dozvoliti, ići će takvim koracima u interesu svih građana Srbije. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospođo Tomić. (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Veselinović, hoćete da kažete dakod izlaganja gospođe Tomić smo povredili Poslovnik? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ne može koleginica Tomić da povredi Poslovnik, već vi. Vi dovoljno znate Poslovnik, znači, vi ste povredili Poslovnik.
To sam upravo i rekao da li hoćete da kažete da sam pri izlaganju gospođe Tomić povredio Poslovnik. Objasnite kako?
Da. Koristila je više uvredljivih izraza, a pre toga…
Gospođo Tomić, mislim stvarno želite da …
Pre toga mi niste dali reč, dakle…
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. Reč ima ministar Aleksandar Antić.
Pre svega, nekoliko stvari bih želeo da iskomentarišem. Kolega Arsić je naravno kao čovek iz tog kraja jako dobro upoznat vezano za Termoelektranu u Kostolcu i naravno sve to što je rečeno je u skladu sa ovim ugovorom i dokumentima koji su poslužili pre svega, kao osnov za realizaciju ovog projekta i tačno je da je period otplaćivanja projekta otprilike nekih 17 godina, a taj period dodatih 17 godina koji je pomenut je period nekih procena do kada će biti adekvatna proizvodnja uglja na kopu „Drvno“ i te procene na današnji dan kažu do 2052. godine. Međutim, ja želim da verujem da će vek i samog kopa, ali pre svega i termoelektrane biti daleko duži i iz tog razloga je jedan od projekata Ministarstva rudarstva i energetike na kome posebno radimo proteklih dana, nedelja i meseci, jeste mogućnost otvaranja novog rudnika za podzemnu eksploataciju uglja u Ćirikovcu, to je upravo sa druge strane kopa „Drvno“, jedno selo na ulazu u Kostolac i postoji zaista jedna ozbiljna studija koja kaže da bismo tamo mogli da uđemo u novu proizvodnju uglja i da bismo mogli da obezbedimo negde oko dva miliona tona uglja godišnje iz podzemne eksploatacije, uglja koji je sa većom kalorijskom vrednošću, znači kvalitetnije uglja, koji bi mogli da značajno produžimo, da kažem rok eksploatacije celog kopa „Drvno“ i samim tim rok eksploatacije same elektrane. Na tome ćemo raditi u narednom periodu intenzivno i o tome smo razgovarali i sa našim češkim prijateljima, to će biti jedna od tema mešovitog komiteta koji će biti sa Češkom u martu mesecu i mogućnost da sa češkim kompanijama koje su zaista vrhunske u oblasti rudarstva, radimo i na modernizaciji postojeće podzemne eksploatacije i na otvaranju, ponavljam, novih rudnika. Vlada Srbije zaista daje ogromne napore i pre svega je posvećena finansijskoj stabilizaciji zemlje, finansijskoj konsolidaciji javnih preduzeća, ali i ekonomskom rastu i razvoju koji su osnovna premisa programa Vlade i od premijera preko svih članova Vlade, to su nam osnovni zadaci i to je ono što je prvi plan i čemu smo potpuno posvećeni. Duboko verujem u to da će i 2015, ali pre svega 2016. godina doneti ozbiljan privredni rast i razvoj. Godina 2015. će biti godina u kojoj ćemo u potpunosti stabilizovati sve sisteme, pre svega one koji su bili ugroženi poplavama. Očekujem u 2015. godini da vratimo proizvodnju uglja na onaj nivo iz 2013. godine, tu pre svega mislim da Kolubaru, da se približimo ili dođemo do tih 30 miliona tona godišnje. To je otprilike negde sedam miliona tona više nego što je bilo 2014. godine, kada smo zaista usled poplava doživeli jednu katastrofu i kataklizmu, pre svega u oblasti rudarstva i proizvodnje električne energije i sam taj pokazatelj govori da bi smo samo u tom segmentu u odnosu na 2014. godinu ostvarili neki novi prihod koji smo 2014. godine izgubili od nekih 150 miliona evra. Otprilike tolika je vrednost te količine uglja koji ćemo 2015. godine proizvesti više u odnosu na 2014. godinu. Kada se to prevede u električnu energiju, pa sad u zavisnosti da li tu električnu energiju prodajemo na domaćem tržištu gde se ona prodaje ispod ekonomske cene ili je eventualno izvezemo u nekim dobrim aranžmanima može da poraste. Tako da, sve ovo što radimo, ponavljam, ima pre svega pun smisao u toj ekonomskoj sferi. Ukoliko u vremenu pred nama rešimo ovih još nekoliko ključnih globalno ekonomski važnih privrednih pitanja, tu mislim na Železaru Smederevo, o tome kolega Sertić naravno daleko više zna, ali ja se tome radujem kao ministar energetike, jer Železara Smederevo kada radi sa obe peći, kada radi u punom kapacitetu, to je još nekoliko procenata povećanja naše energetske potrošnje i proizvodnje na godišnjem nivou, tako da i nama u energetici treba da Železara radi. Znači, Topionica u Boru, ako uspemo da uđemo u neke strateške aranžmane i uspemo da napravimo strateška partnerstva koja će dovesti do povećanja proizvodnje bakra, kojim ćemo sopstvenim sredstvima napuniti Topionicu, to je druga strateška stvar. Treća stvar na kojoj intenzivno radimo, i danas su bili sastanci, to je vezano za aktiviranje i stavljanje u pun kapacitet hemijskog kompleksa, pre svega mislim na „Petrohemiju“, „Azotaru“ i MSK.Znači, te velike stvari same po sebi dižu našu privredu i naš BDP i to je prvi korak u odnosu na onaj zadatak koji imamo, da moramo da ostvarimo rast, a taj rast će da povuče i sve ostalo, uz čitav ambijent i set mera koje Ministarstvo privrede radi stvaranja uslova u kojima će pre svega mala i srednja preduzeća imati svoju šansu i verujem da će je iskoristiti. Na samom kraju želim svim narodnim poslanicima da se zahvalim na jednoj dobroj raspravi i zakonu koji će omogućiti da Srbija nakon više decenija dobije prvi veliki energetski objekat. Ja sam možda previše očekivao i očekivao opštu podršku za ovaj zakon, mada, kada bolje razmislim, kada od 250 poslanika samo jedan govori protiv, to je ipak visok stepen podrške ovom zakonu koji je važan za Srbiju i za njenu budućnost. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Antiću. Reč ima ministar u Vladi Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslanici, želim svima da se zahvalim koji na iskren i pravi način prepoznaju napore Vlade Republike Srbije da na pravi način ekonomsku situaciju u zemlji preokrenu na bolje, da bude u cilju svih naših građana i svih onih koji žive ne samo u gradovima, nego i u ruralnim područjima, da na različite načine različitim instrumentima podržimo razvoj privatnog sektora u Srbiji. Takođe je veoma važni što ste danas većinski u ovoj sali podržali i ova dva zakona koja se tiču izmena zakona i o Fondu za razvoj koji nam je omogućio, kako sam malopre napomenuo, pokretanje proizvodnje i u „Simpu“ koji nam omogućuje ozbiljne pregovore sa „Esmarkom“ i zapošljavanje novih radnika, koji nam je omogućio pokretanje proizvodnje i u „Prvom maju“ i u svim preduzećima u kojima imamo veliki broj radnika zaposlenih. Mislim da bi njih najbolje trebalo pitati da li su srećni i zadovoljni zbog toga ili bi trebalo da ugasimo i Fond za razvoj i da kažemo – jednostavno, ne možemo da vam pomognemo ni na koji način. Takođe, mislim da je važno da smo danas razumeli većinsku podršku i male promene Zakona o privrednim društvima. U toku dana sam najavio da ćemo u prvom kvartalu izaći sa velikom promenom zakona za koje smo detaktovali da je u nekim svojim primenama potrebna efikasnija, bolja i kvalitetnija ne samo zaštita privrednih društava nego i ambijent u kome će one moći da svoje pune kapacitete i performanse pokažu. Veoma sam zadovoljan time što ste razumeli da današnji zakon je posvećen i odnosi se svakako na sva privredna društva u Srbiji, ali da jeste inicijalno tema naš najveći telekomunikacioni operater, kompanija koja na ozbiljan način utiče na ekonomiju Srbije, da, „Telekom Srbija“ i veoma sam zahvalan na podršci da tu kompaniju sačuvamo u pravom ambijentu kako bi smo omogućili zaista u narednom periodu kvalitetne, dobre razgovore na temu kako i u kom pravcu u budućnosti „Telekom Srbija“ ćemo svi zajedno razvijati, ne na prečac, ne na nekim tajnim dogovorima iza vrata, nego pre svega uzimajući ponude i razmišljanje privatizacionog savetnika, ljudi, kompanija koje će se prijaviti na tom konkursu, pa ćemo kada budemo izabrali najbolju kompaniju dobiti od njih mišljenje na koji način „Telekom Srbija“ u budućnosti treba da funkcioniše, a mi danas imamo veći broj nego ikada do sada zainteresovanih velikih investicionih fondova, svetskih kompanija koje su veoma zainteresovane za jednog od najvećih regionalnih igrača kao što je „Telekom Srbija“ danas. Imaćemo prilike da na odboru o svim amandmanima koji su danas podneti razgovaramo. Svaki amandman koji ide i koji je u skladu sa ovim pravcem o kome pričam će biti usvojen. Nikada nismo gledali ko predlaže, osim svrsishodnosti svakog amandmana i rezultat koji će on napraviti na ukupnom smislu određenog zakona, tako da ćemo imati prilike da se za par dana ponovo vidimo ovde u Skupštini i da donesemo i usvojimo odluke o izmenama ova dva zakona o kojima smo danas pričali. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru Sertiću. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. do 3. dnevnog reda. Zahvaljujem se članovima Vlade na konstruktivnom učešću na današnjoj sednici. Sa radom nastavljamo u ponedeljak, 19. januara 2015. godine, sa početkom u 10.00 časova, pretresom u pojedinostima po tački 1. do 2. dnevnog reda.